Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dobar dan. Nastavljamo rad Osme sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini. Obavešavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 125 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 87 narodnih poslanika i da, prema tome, postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Sava Urošević, Goran Jakšić, Dragor Hiber, Goran Panović, Zoran Mićović i Miroslav Martić. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOZI ZAKONA O REGULISANjU OBAVEZA REPUBLIKE SRBIJE PO OSNOVU ZAJMA ZA PRIVREDNI RAZVOJ, IZMENAMA ZAKONA O GARANCIJSKOM FONDU I IZMENAMA ZAKONA O PLATNOM PROMETU (nastavak zajedničkog načelnog pretresa o 2, 3. i 4. tački) Pitam da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Izvolite, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS narodni poslanik Jovan Todorović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, svoju diskusiju ću, pre svega, usmeriti na Predlog izmena i dopuna Zakona o Garancijskom fondu, zato što mislim da Zakon o platnom prometu i Zakon o vraćanju sredstava iz zajma jeste, u suštini, tehnički deo posla; naročito kada se radi o Zakonu platnom prometu, gde je reč o doterivanju postojećih zakonskih rešenja, doduše sa suštinom da se pojača finansijska disciplina. Kada je u pitanju zakon o izmenama i dopunama Zakona o Garancijskom fondu, pre svega, želim da izrazim zadovoljstvo da je došlo do izmena u ovom zakonu, za koje je SPS, preko svoje poslaničke grupe, u prethodnom sazivu ove skupštine dala nekoliko amandmana koje, nažalost, prethodna vlada nije htela da prihvati. Predložene izmene su upravo na liniji tadašnjih razmišljanja socijalista po osnovu Garancijskog fonda, uz suštinsko određenje da je do ovakvog zakona trebalo doći mnogo ranije – 2001. godine, pa verovatno ne bismo imali takvo stanje u privredi i verovatno bismo lakše došli do ostvarivanja strateškog cilja da se u Republici Srbiji broj malih i srednjih preduzeća poveća sa sadašnjih 150 hiljada na oko 400 hiljada preduzeća. Budućnost ove zemlje upravo i jeste u razvoju malih i srednjih preduzeća i tu nema nikakve sumnje, jer i u razvijenom svetu preko 90 posto svih privrednih subjekata jesu u kategoriji malih i srednjih preduzeća. Primećujem tri osnovne promene u odnosu na dosadašnji tekst zakona. (Predsedavajuća: Molim narodne poslanike da saslušaju govornika.) Prva i osnovna je upravo proistekla iz nedavno usvojenog budžeta Republike Srbije za 2004. godinu, a odnosi se, u suštini, na dokapitalizaciju Fonda sa 1,5 milijardu dinara, što bi, ako me pamćenje dobro služi, sa prethodnim sredstvima od oko 600 miliona dinara, bilo negde oko 2,1 milijardu dinara ukupnog osnivačkog fonda pogodnog za izdavanje garancija malim i srednjim preduzećima, s tim da je ovde rečeno da ukupan garancijski potencijal može biti dva i po puta veći od tih sredstava. To znači da ćemo u budućnosti, počev od usvajanja ovog zakona pa nadalje, u suštini, za mala i srednja preduzeća, preduzetnike i sve druge koji koriste garancije Fonda moći da garantujemo, otprilike, do iznosa od 5 milijardi dinara, što jeste značajna cifra u uslovima u kojima se nalazi naša republika. Takođe je dobro da je krug potencijalnih korisnika proširen i to, pre svega, sa poljoprivrednicima. (Predsedavajuća: Molim narodne poslanike da saslušaju govornika.) To je možda i najznačajnija promena u ovom predlogu izmena i dopuna zakona, zato što je i budžetom za 2004. godinu ova vlada pokazala da će mnogo značajniju pažnju posvetiti upravo aktivnostima poljoprivrednika i da će poljoprivrednike tretirati kao preduzetnike, koji će moći da se obrate ovom fondu i da koriste mogućnost izdavanja garancije od strane tog fonda prema poslovnim bankama ili drugim finansijskim organizacijama, koje će i tim poljoprivrednicima, kao i malim i srednjim preduzećima, odobravati odgovarajuće iznose kredita. Kada je usvajan Zakon o Garancijskom fondu, mi smo tadašnjem ministru za privredu i privatizaciju, gospodinu Vlahoviću, vidim da je tu, predlagali da ne postoje ograničenja u smislu da se ne može izdati garancija iz Fonda koja bi prešla 50% od visine traženog, odnosno odobrenog kredita. Vidim da se ovde predlagač opredelio da nema takvih limita i mislim da je to dobro rešenje, zbog toga što nam se vrlo često u životu može desiti da onaj koji dobije garanciju od Fonda na iznos od 50% odobrenog kredita ima muku, možda i nepremostivu, da obezbedi ostatak garancije od 50 procenata, jer sve poslovne banke, saglasno svojoj poslovnoj politici, imaju potrebu da se u što je moguće većoj meri zaštite i obezbede plasman tih kredita. To bi naročito bio problem kada poljoprivrednici dođu u poslovnu banku i zatraže odgovarajući kredit radi finansiranja neke proizvodnje, radi zasnivanja voćnjaka, radi nabavke poljoprivredne mehanizacije ili nekih drugih sredstava koja su im neophodna za obavljanje poljoprivredne delatnosti. Dakle, dobro je da nema tog ograničenja, što ne znači da će Fond baš svim korisnicima garantovati 100 posto iznosa traženog kredita ili odobrenog od strane poslovne banke ili neke druge finansijske organizacije. Važno je da nema tih administrativnih ograničenja, jer će Fond, saglasno pravilniku, koliko sam razumeo, utvrditi kriterijume po kojima će garantovati određene kreditne iznose. Taj pravilnik će doneti Vlada ili nadležno ministarstvo. Vidim da je to ovde promenjeno, da nadležno ministarstvo za te poslove više nije Ministarstvo za privredu, nego je ovoga puta Ministarstvo za finansije. Tu bih se možda i mogao složiti sa gospodinom Vlahovićem, da to jeste pomalo sporno. Jeste pomalo sporno, pre svega zato što mislim da tu osnovnu bazu podataka o tome kako stojimo u privrednom smislu, koja su to mala i srednja preduzeća ili koje su delatnosti važne i koje strateški treba podupirati, pa i na ovaj način, preko Garancijskog fonda, zapravo nalaze prevashodno u Ministarstvu za privredu. Opet, s druge strane, slutim da je logika predlagača bila u tome da je garancija sama po sebi, kao papir ili kao aktivnostkoja se odvija u određenom privrednom subjektu ili u određenoj poslovnoj banci, zapravo posao finansijske prirode, pa da se iz toga izvukla logika da tu nadležnost treba preneti i u Ministarstvo za finansije. Pogotovo kada se ima u vidu odredba da Vlada na predlog Ministarstva za finansije može i povećati fond iz koga će se u budućnosti garantovati za male preduzetnike, za poljoprivrednike i mala i srednja preduzeća, a što znači da u određenim delatnostima ili u određenom vremenskom periodu ovaj limit ne mora biti ograničen samo na tih potencijalnih pet milijardi dinara. Moram da priznam da postoji druga vrsta ograničenja, u kojoj se kaže da se prema jednoj poslovnoj banci ne može garantovati više od 20% ukupnog fonda, odnosno kapitala. Ako smo rekli da je ukupan kapital fonda, pod uslovom da ovih milijardu i 500 miliona uđe u toj fond, oko dve milijarde dinara, onda se prema jednoj poslovnoj banci može najviše garntovati do 400 miliona, a prema jednom korisniku najviše do 5% od tog fonda, a što će reći najviše do 100 miliona. Malo sam tu u dilemi kako će se tehnički realizovati odredba koja omogućuje da ukupan garancijski potencijal bude 2,5 puta veći nego što je sam garancijski fond u smislu kapitala koji je u njemu prisutan. U svakom slučaju, završiću ovih 10 minuta, pa ukoliko kasnije budem imao potrebu javiću se ponovo, SPS će glasati za Predlog ovog zakona, s tim što imamo jedan amandman koji će kasnije obrazložiti moj kolega Bojan Kekić, za koji mislimo da jeste prihvatljiv, a koji se odnosi na to da treba korišćenje tog garancijskog potencijala omogućiti većem broju korisnika i da se posebna pažnja i u zakonu usmeri, iako je to rečeno u uvodnom izlaganju gospodina minsitra, na nerazvijena područja. Hvala vam lepo.
Hvala. Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su saglasno članu 89. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, do otvaranja zajedničkog načelnog pretresa prijave za reč u pisanom obliku sa redoslednom nrodnih poslanika podnele poslaničke grupe: G17 plus, SRS, DSS i SPS. Dajem reč narodnom poslaniku Bojanu Kekiću; posle njega narodni poslanik Igor Mirović.
Poštovano predsedništvo, kolege narodni poslanici, moja diskusija će pre svega biti usmerena na izmene i dopune Zakona o garancijskom fondu, koje se odnose na efekte ovog zakona. Pravi efekat ovog zakona videće se iz razloga što je Vlada Republike Srbijeu budžetu za 2004. godinu odvojila milijardu i 500 miliona dinara za podsticanje bankarskih kredita i celokupne kreditne politike. Za nas je bitno da su ti efekti vidljivi. Po članu 1. zakona krug privrednih subjekata, usmeren pre svega na mala i srednja preduzeća, proširuje se kategorijom poljoprivrednika. Svedoci smo da su poljoprivrednici vrlo teško ostvarivali svoja prava na kredit, baš iz razloga što poslovne banke nisu bile u prilici da poljoprivrednicima dodele kredite zato što ti krediti nisu obezbeđeni garancijom ili supergarancijom. U članu 6. Predloga zakona, koji je vezan za član 9, predviđena su određena ograničenja koja se odnose na Garancijski fond, to su pre svega ograničenja prema pojedinim poslovnim bankama, a što će doprineti da ne može preko jedne banke da se iskoristi celokupan potencijal Garancijskog fonda i da se poveća razuđenost poslovnih banaka koje postoje u Republici Srbiji. Drugi deo se odnosi na 5% prema pojedinom privrednom subjektu. Podneo sam amandman koji bi trebalo da ograniči do 3%, baš iz razloga da bi što više korisnika privrednih subjekata i poljoprivrednika bilo obuhvaćeno Garancijskim fondom. Ništa neće smetati ako se pojavi neki program koji će zahtevati da pojedini privredni subjekt ostvari više od 3% Garancijskog fonda, jer je predviđeno u članu 6, stav poslednji, da Vlada Republike Srbijena zahtev Fonda može da ostvari i takva prava, odnosno da isfinansira određene projekte koji idu i preko 3%. Žao mi je što ministar finansije nije ovde, ali sam dobro slušao njegovo izlaganje, gde je on poseban akcenat dao na nerazvijena područja i da će se Garancijski fond odnositi na nerazvijena područja. U amandmanu koji sam podneo zahteva se da 40% ukupnog Garancijskog fonda bude usmeren prema nerazvijenim područjima. Gašenjem pojedinih banaka, kao što je slučaj u Braničevskom okrugu, kada je ugašena Beogradska banka, Požarevačka banka, koja je od 1956. godine bila razvojna banka, došlo je do ekspanzije bankarstva, a pre svega u Požarevcu, kao centru Braničevskog okruga. Tamo je sada prisutno ukupno 17 banaka, a od toga tri inostrane banke. Celokupna ponuda bankarstva je izuzetno jaka, ali samo u centru, odnosno u Požarevcu. Ostale opštine, a pre svega Žagubica, Golubac, Kučevo zadovoljavaju se time da pojedine poslovne banke imaju samo određene šaltere, a u manjem broju ekspoziture, bave se poslovima sa stanovništvom, a to je isplata zarada i otvaranje tekućih računa. Iz tih razloga, ako se usvoji ovaj amandman prema nerazvijenim područjima, došli bismo u situaciju da privredni subjekti, razvijajući pre svega svoj kraj, mogu mnogo lakše da ostvare pravo na kredite. Ta struktura i mreža poslovnih banaka, a možda bi ministar finansija mogao, pošto je bio i guverner, na neki način nekom pravnom normom ili određenim regulisanjem bankarstva da obaveže pojedine poslovne banke da na pojedinim teritorijama moraju, pored svojih filijala, da imaju određeni broj ekspozitura ili određeni broj šaltera, pa da na taj način zadovolje sve privredne subjekte shodno njihovim težnjama. Sigurno da će Garancijski fond olakšati dobijanje i ostvarivanje prava na kredit, a ono što je bitno, ipak mislim da ovaj zakon i potpada, ako mogu tako da kažem, pod nadležnost Ministarstva finansija, jer izdavanje garancije i supergarancija nije složen bankarski posao, pa prema tome i smanjenje upravnog odbora sa osam članova na četiri u izmenama i dopunama Zakona, ako se bude dobro rasporedio broj članova upravnog odbora i po teritorijalnom principu, omogućiti da zakon ostvari svoju svrhu. S obzirom da je ovde i predstavnik Vlade, zamolio bih da se kroz pravnu normu i kroz izmene i dopune člana 6. Zakona definiše da se plasira do 40% sredstava za nerazvijena područja iz Garancijskog fonda. Na taj način bi se ostvarila i svrha donošenja ovog zakona, a to je osiguranje bankarskih kredita, što je u interesu poslovnih banaka, a s drugestrane predstavlja podsticanje nedovoljno nerazvijenih područja i ostvarivanje mnogo sveobuhvatnije kreditne politike prema privrednim subjektima, koji su do sada bili možda i u drugom redu privređivanja. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Igor Mirović, a posle njega narodni poslanik Suzana Grubješić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u najavi i u uvodnoj reči koju je imao ministar finansija, pa čak i u izlaganjima kolega narodnih poslanika, kao da se želi da se održi jedna vrsta kontinuiteta sa ovim tzv. reformskim zakonima, koje je donosila Skupština u prethodnom sazivu. Tako oni koji su o tome govorili i o ovim zakonima govore kao o jednoj vrsti nastavka takve ekonomske politike, a svi vrlo dobro znamo kakvi su rezultati te tzv. reformske, bolje rečeno kvazireformske politike. Interesantno je da u najavi donošenja zakona o regulisanju obaveze Republike Srbije po osnovu zajma za privredni razvoj niko, barem ne poslednjih nedelja, ne govori o obimu zaduženja naše zemlje, posebno sa aspekta mogućnosti vraćanja ovih obaveza. Mada je tačno da nisu velike obaveze po osnovu zajma za čuveni privredni preporod Srbije i da one iznose samo 56 miliona evra. Ali, ako u obzir uzmemo činjenicu da je od 2000. godine, pa sve do kraja prošle 2003. godine, zemlja kod međunarodnih finansijskih bankarskih organizacija zadužena za više od 3 milijarde evra, kao i da nisu baš sjajno tekli i zapravo da su propali pregovori za reprogramiranje starih obaveza nastalih još 70-tih i 80-tih godina, kod međeunarodnih finansijskih organizacija, kod Londonskog i Pariskog kluba, onda je zapravo više nego jasno da ćemo biti u situaciji da već 2005. godine nećemo moći da izmirujemo obaveze. A da vas podsetim, pošto je budžet garant izmirivanja obaveza po osnovu i onih starih i ovih novih kredita, pa i ovog iznosa u okviru zajma za privredni preporod Srbije, to praktično znači da će građani biti obveznici izmirivanja ovih dugova, jer su oni poreski obveznici, pune budžet i na taj način su oni taj krajnji reper koji će morati da preko svojih budžeta, naravno kasnije i budžeta Srbije, budu u celom ovom procesu najoštećeniji. Dakle, mislim da je Srbija prezadužena zemlja i da će veoma teško moći da izmiruje one prve kvartalne rate u većem iznosu, koje dospevaju već 2005, 2006, 2007. i kasnije. Zašto 2005. i 2006.? Zato što su ovi veliki reformatori uzimali kredite koji su imali godinu ili dve poček. U okviru te godine, prve ili druge, živi se lepo, jer nema osećaja da postoji obaveza vraćanja kredita, a već 2005. ili 2006. godine na svaka tri meseca država će prema ozbiljnim analizama morati da vraća između 250 i 350 miliona dolara. To danas, prema stanju stvari u srpskoj ekonomiji, nije moguće, jer nema niti rasta društvenog bruto proizvoda, nema proizvodnje, nema jednostavno stepena razvoja ekonomije koji garantuje da ćemo taj novac napraviti i da ćemo moći da servisiramo svoje dugovre. Zato sam pesimista kada je reč o mogućnosti da ćemo i ovako male obaveze, relativno male, u iznosu od 56 miliona evra, moći da vratimo, jer smo već natovareni obavezama. Posebno ovim obavezama o kojima govorim, 3 milijarde evra zaduženja, i gledajući ovako u krajnjem, to pitanje ogromnog duga u ove tri godine ne bi bilo tako strašno da smo taj novac uložili u neke projekte, koji su mogli da donesu profit, iz čijeg dela bi vraćali, servisirali ove obaveze. Umesto toga taj novac je otišao ko zna gde. Otišao je za pokrivanje budžetskih praznina, jer Vladau protekle tri godine, a verujem da ni ova to neće uspeti, nije u stanju da definiše budžet i da ga realizuje u onom iznosu u kojem to zakonom i planira. Pogledajte samo jedan paradoks. Danas ćemo u okviru druge tačke dnevnog reda govoriti i o poskupljenju cigareta, a sa druge strane traje vladina akcija na legalizacij projekta cigareta, odnosno na suzbijanju sive ekonomije. Dakle, Vlada priznaje da promet cigareta nije u stopostotnom iznosu u legalnim kanalima, a sa druge strane veoma hrabro povećava cenu cigareta i na taj način pokušava da popuni budžet. Drugi zakon je na tragu te reformske priče o razvoju Srbije, o razvoju malih i srednjih preduzeća, i ovako na čisto teorijskom osnovu ovaj zakon možda može i biti prihvaćen, kada bi se naravno Srbija zasnivala na jednom teorijskom modelu i kada u praksi ne bi postojali drugi problemi koji opterećuju male i ove srednje po veličini preduzetnike, i zbog kojih oni ne mogu da razviju biznis. U prvom članu izmene i dopune ovog zakona dodaje se poljoprivrednik kao privredni subjekt, koji će moći da bude korisnik kredita i zapravo jedna vrsta privrednog subjekta prema kojem će se krediti i naravno kapa garancijskog fonda moći usmeriti u narednom periodu. Zapravo, radi se o demagogiji. Poljoprivredni proizvođač u protekle tri godine besomučno je uništavan od strane ekonomske politike aktuelne vlade. Na najprizemniji mogući način carinskom politikom poljoprivredni proizvođači, seljaci, pa sve do nivoa velikih poljoprivrednih sistema, a to je srž ekonomije naše zemlje, dovedeni su u ono stanje u kojem se teško mogu oporaviti, čak i kada bi došlo do radikalnog zaokreta u ekonomskoj politici. Vest od juče, cene akcija naših najvećih pivara počele su da padaju. To je naša najekonomičnija, najbolja grana u poljoprivrednoj proizvodnji. Kako i ne bi kad je vlada i u ovoj oblasti i u drugim poljoprivrednim sektorima dozvolila ogroman uvoz, oborila sve carinske dažbine, čak i one dažbine koje je propisala, koje su velike. U praksi se,u primeni, ne poštuju, dolazi do zloupotrebe u carinskoj službi u sprovođenju carinske politike, jedno gotovo beznadežno stanje u kojem se naravno ne može pojaviti svetlo u tunelu u obliku novog privrednog subjekta poljoprivrednog proizvođača, kada je reč o promenama Zakona o garancijskom fondu. Nažalost, naša vlada je u svojoj ekonomskoj politici okrenuta konceptu koji su provodile razvijene zemlje, kako ona to naravno voli da kaže, proteklih godina i proteklih decenija, ne tako retko smišlja koncepte koji baš u tim razvijenim zemljama nisu imali potvrdu. Kada je reč o malim i srednjim preduzećima, to je velika šansa ne samo za razvoj biznisa i za razvoj samih vlasnika kapitala u malim i srednjim preduzećima, to može biti šansa i za smanjenje broja nezaposlenih u našoj zemlji. Tu je najpoučniji primer Italije. Ja sam o tome u više navrata govorio. Italija je negde na koncu 1995. godine imala oko 11% nezaposlenog stanovništva od ukupnog broja radno sposobnog stanovništva i efikasnim merama kroz razvoj baš malih i srednjih preduzeća uspela je da taj procenat smanji, gotovo da ga prepolovi. To su bile celovite mere. U njima su učestvovale i lokalne samouprave i italijanski regioni, italijanska vlada. Obezbeđena su sredstva kao podsticaj za razvoj malih i srednjih preduzeća. Delovao je i garancijski fond italijsnske vlade. Nedostaje kod nas ta veoma važna karika, a to su lokalne samouprave, one su danas prepuštene same sebi i ako pogledate položaj privrednih preduzetnika koji imaju kapital i koji žele da razviju svoj biznis, oni na najveće prepreke nailaze upravo u birokratiji, administraciji lokalnih samouprava i tu vam ne pomažu onda ni fondovi, ni garancijski fondovi, tu vam ne pomažu ni niže kamate, kada je reč o bankarskim principima, i tu ne pomaže ništa, jer jednostavno, kapital koji imate ne možete da uložite, jer imate prepreku u lokalnim birokratijama, ne možete da dobijete ni parcelu za izgradnju hale, ne nožete da dobijete ni olakšice za zapošljavanje većeg broja radnika itd. Dakle, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o garancijskom fondu ne nudi ništa novo, jer ne menja suštinu stvari. Suština stvari mora da se menja u odnosu prema vlasniku kapitala u malim i srednjim preduzećima, kod onih koji već imaju mala i srednja preduzeća, kao i kod onih koji ih nemaju, koji možda imaju neki svoj mali kapital i koji žele da ga ulože ili imaju neku malu proizvodnju koju žele da uvećaju, da je utrostruče ili da povećaju obim svoje proizvodnje i broj radnika u svom preduzeću. Ono što je još veoma interesantno, a što je na tragu ovih afera o kojima je bilo reči nedavno kada je zasedao Anketni odbor i kada smo primetili kako se, zloupotrebama, na neekonomski način sredstva Narodne banke plasiraju u nekvalitetne banke. One su zapravo bile pokriće za malverzaciju u oblasti prodaje električne energije, odnosno u Elektroprivredi, čini mi se da se nešto slično priprema kada je reč o članu 5a. U tački 8) koja je glasila - određuje banku kod koje će se voditi sredstva fonda na osnovu javnog tendera, imamo jednu promenu koja je naizgled samo tehnička, a koja zapravo menja suštinu stvari i kaže se - određuje banke kod kojih će se voditi sredstva fonda na osnovu javnog tendera. To znači da se priprema ijavno izražavam sumnju da se priprema nova vrsta zloupotrebe, nova vrsta prevare u plasiranju naših sredstava, a ovo su državna sredstva, sredstva svih građana. Dakle, traži se model da se izabere banka treće klase, da se u nju plasiraju državna sredstva, da ona služe za potrebe koje nisu državne i da onda od toga korist imaju pojedinci. Kao što je to bio slučaj sa EvroAksis bankom, sa aktuelnim ministrom finansija koga danas nema u sali, iako narodni poslanici govore o setu zakona koje je on predložio, i sa zloupotrebama u oblasti elektroprivrede. Zaključak, dakle, kada je reč o raspravi o ova tri zakona jeste da lepe želje Vlada može da ostavi na ulazu u Narodnu skupštinu, jer od lepih želja nema suštinskih promena u ekonomiji i privredi. Još jednom izražavam sumnju da ćemo, iovako relativno male obaveze po osnovu zajma za privredni preporod, moći da vratimo, zato što je zemlja prezadužena i zato što od 2005. godine, svi ozbiljni ekonomisti na to ukazuju, ulazimo u dužničku krizu. I to iz dva razloga. Reprogramiranje obaveza po osnovu starih dugova do 2000. godine nije izvršeno na način na koji je to ona stara vlada obećavala, a imamo i nova zaduženja od 2000. godine do danas, koja su potrošena kroz neracionalan, nenamenski i, rekao bih, možda primitivan odnos prema tim sredstvima i prema budžetu. S druge strane imamo Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o garancijskom fondu,to bi trebalo da bude kao neka vrsta novog kvaliteta za preduzetnike, za vlasnike kapitala u malim i srednjim preduzećima, a on znači samo prazno slovo na papiru. Jer kao i prošla i ova vlada ne izlazi sa celovitim merama koje bi trebalo da znače pokretanje naše nacionalne ekonomije, stvaranje uslova za razvoj malih i srednjih preduzeća i preko toga stvaranje uslova za smanjenje broja nezaposlenih. To će samo moći da učini neka druga vlada koja će moći da prepozna probleme koje imaju naši građani, pa i ove kojih se tiču ovi zakoni i naravno, čini mi se nakon pobede našeg kandidata na izborima, kandidata za predsednika Republike, čini mi se da ćemo u pripremi samih zakona imati jednu novu polugu koja će značiti, odnosno znaće dati ton i novi kvalitet sa novim zakonima. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Suzana Grubješić, a posle nje narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poštovani narodni poslanici, pred nama su danas tri predloga ekonomskih zakona koje je Vlada podnela Narodnoj skupštini i dozvolite da najpre prokomentarišem Predlog zakona o regulisanju obaveza Republike Srbije po osnovu zajma za privredni razvoj, odnosno zajma za privredni preporod Srbije i tadašnjeg zakona o narodnom fondu za privredni preporod, odnosno da se ukratko podsetimo kada je i zašto raspisan taj zajam. Zajam za privredni preporod Srbije je raspisan krajem juna 1989. godine i na njegovoj realizaciji su mobilisane gotovo sve državne ustanove. Suma na koju je zajam glasio je bila izuzetno ambiciozno planirana, milijardu dolara i dve hiljade milijardi tadašnjeg dinara. Prvo je bilo zamišljeno da zajam uplaćuju građani na privremenom radu u inostranstvu, ali je kasnije odlučeno da ova akcija preraste u opštenarodnu. Zajmodavcima su garantovane veoma primamljive kamate, misli se na devizna sredstva u iznosu od 10 do 15% godišnje, a u zavisnosti od valute, dok je kamata na dinarska sredstva bila vezana za eskontnu stopu Narodne banke Jugoslavije uvećana za 1,5%. Uprkos tome, kao i snažnoj medijskoj podršci, uplata zajma je išla traljavo. Do početka decembra 1989. godine, dakle pet meseci nakon njegovog raspisivanja, bilo je uplaćeno svega 2,8% predviđenog deviznog iznosa. Planirani dinarski iznos zajma je bio gotovo u potpunosti realizovan - 98,6%, ali ga je inflacija ubrzano obezvređivala. Najveći teret je pao na 55 spoljnotrgovinskih firmi, od kojih se očekivalo da uplate 350 miliona dolara, te se nakratko pojavio i optimizam da će zajam uspeti. Međutim, na kraju se ispostavilo da su se iznosi upisanih i stvarno uplaćenih sredstava drastično razlikovali na štetu ovih drugih. Preduzeća su deklarativno podržavala zajam, upisivala da će dati predviđene sume, ali su devize iznosila u inostranstvo. Rok za uplatu zajma je čak bio pomeren sa 25. juna 1990. godine na 31. januar 1991. godine, ali bez obzira na to, konačan skor je bio sledeći: sakupljeno je 86 miliona dolara, 8,6 odsto predviđenog iznosa i 290 miliona tadašnjih dinara. Realna devizna protivvrednost uplaćenih dinara je bila oko 130 miliona maraka. Dodela prvih kredita za privredni preporod je počela tek u oktobru 1990. godine, kada je prihvaćen 81 projekat, ali je kod 25 ubrzo došlo do izvesnih teškoća u realizaciji, a na kraju je iskorišćena samo polovina deviznog iznosa zajma. Ostatak novca je prenet u Beogradsku banku na Kipru, kao i u jednu londonsku banku, gde je pod nepovoljnijim kamatnim uslovima, od onih koji su garantovani zajmodavcima, ostao da čeka na konačan povratak svojim vlasnicima. Sada, 15 godina nakon toga, građanima Srbije koji su uplatili svoj novac za zajam ovim zakonom se novac vraća u obveznicama koje će biti dematerijalizovane hartije od vrednosti i koje glase na ime - isplaćuju se u evrima. Obaveza Republike Srbije, odnosno vrednost duga je 56 miliona evra i sastoji se od namenskih deviznih depozita u iznosu od 40 miliona evra i obveznica u stranoj valuti u vrednosti od 16 miliona evra. Ukupna vrednost duga je utvrđena primenom ugovorene kamatne stope na prikupljena devizna sredstva, kao i kamatne stope od 2% na godišnjem nivou od 1. jula 1989. godine do dana dospeća obveznica, kako se izmiruje ovaj dug. Isplata prve rate počinje 31. avgusta ove godine. Sav iznos će biti isplaćen u naredne četiri godine, prema sledećoj dinamici, koja je inače usklađena sa dinamikom primenjenom u slučaju isplate stare devizne štednje. Znači, 31. avgusta 2004. godine biće isplaćeni zajmodavci čija pozajmica nije premašila 530 evra i za to je u budžetu obezbeđeno 13 miliona evra; 31. avgusta 2005. godine biće isplaćeni dugovi do 1.060 evra, za šta je potrebno obezbediti 8 miliona evra; 31. avgusta 2006. godine biće isplaćena dugovanja do 5.000 evra, za šta je potrebno 11 miliona evra; i, 31. avgusta 2007. godine isplatiće se svi ostali zajmodavci, za šta će biti potrebno oko 24 miliona evra. Sedam dana nakon stupanja na snagu ovog zakona Ministarstvo finansija će objaviti javni poziv za prijavu potraživanja, i to u najmanje dva dnevna lista koji se distribuiraju na celoj teritoriji Republike, a rok za prijavu će biti 60 dana od dana objavljivanja poziva. Obveznice će moći da se koriste i pre roka dospeća, kako stoji u Predlogu zakona, za kupovinu akcija preduzeća u procesu privatizacije, kupovinu nekretnina, kupovinu akcija ovlašćenih banaka za nabavku lekova i plaćanje troškova lečenja u zemlji i inostranstvu. Konverziju duga i isplatu obveznica vršiće banka sa teritorije Srbije izabrana javnim tenderom i u skladu sa Zakonom o javnim nabavkama. Drugi Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Garancijskom fondu je takođe danas na dnevnom redu a s obzirom da je dodsadašnji zakon imao nekih manjkavosti. Ukoliko se predložene izmene prihvate, sredstva za garancijski fond će se, pored ostalog, obezbeđivati i iz republičkog budžeta i na taj način ukupan nominalni iznos garancija i supergarancija, koje garancijski fond izdaje, mogao bi da bude maksimalno 2,5 puta veći od kapitala fonda. Značaj predloženih izmena ogleda se i u tome što će se njima omogućiti značajan porast aktivnosti garancijskog fonda, čime bi se podstakla kreditna aktivnost na finansijskom tržištu po znatno povoljnijim uslovima nego što ih sada nude komercijalne banke. Iz republičkog budžeta je izdvojeno 1,5 milijardi dinara za garancijski fond, a predviđeno je da se proširi lista potencijalnih korisnika kredita, i to znači da će pored malih i srednjih preduzeća garancije dobijati i poljoprivrednici. Treći Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o platnom prometu ima cilj da otkloni određene nepreciznosti i ograničenja koja su uočena u Zakonu o platnom prometu, koji je počeo da se primenjuje od 1. januara 2003. godine. S obzirom na to da je usklađivanje platnog prometa sistema države sa rešenjima Evropske unije jedan od preduslova za uključenje naše zemlje u evropske finansijske tokove, 1. januara 2003. godine počela je primena Zakona o platnom prometu i na taj način u platnom sistemu Srbije uvedene su značajne novine, pre svega to što je platni promet prenet na poslovne banke. Izmenama zakona je predviđeno da se poslovi platnog prometa obavljaju dinarima, kao i da fizička i pravna lica koja imaju račun kod banke imaju račune i kod Narodne banke Srbije. To je konsolidovani račun trezora i centralni registar. Predviđeno je da se transfer zaduženja inicira nalogom poverioca na osnovu dospelih hartija od vrednosti, menica ili ovlašćenja koje dužnik daje svom poveriocu, kao i da dužnik ne može oporezovati svoja ovlašćenja data poveriocu. A osim toga, Narodna banka Srbije bi trebalo da svojim potpisom utvrdi poslove koje agent može obavljati u ime banke. Nadam se da za ova tri predloga, koje je Vlada Srbije uputila Skupštini na razmatranje, postoji nesporna većina, a što se tiče poslaničke grupe G17 plus mi ćemo sigurno glasati za ove predloge zakona.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, a posle njega narodni poslanik Slavoljub Matić.
Dame i gospodo narodni poslanici, čini mi se da su ovi zakonski predlozi uglavnom lepe želje članova Vlade Republike Srbije, a pogotovo kada je u pitanju Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Garancijskom fondu, gde nam gospodin ministar reče da je stari zakon bio loš i da izmene i dopune omogućavaju da i preduzetnici i poljoprivredni proizvođači mogu da koriste garancijski fond za podizanje kredita. Samo ne znam zašto vam u te vaše namere iskreno ne verujem. Da li je možda razlog što je jednom carinskom politikom, koju je sprovodio Miroljub Labus dok je bio potpredsednik Savezne vlade, domaća poljoprivreda uništena ili možda zato što ste sredstva dali svekru Marije Rašete-Vukosavljević, kada ste zajedno bili u Vladi sa Demokratskom strankom. Tako da smatram da će Vlada Republike Srbije i Republika Srbija ovakvim jednim zakonom omogućiti da sredstva iz garancijskog fonda koriste oni koji su miljenici vlasti, da će krediti biti selektivni, odnosno garancije za podizanje kredita, i da će najčešće biti podložni zloupotrebama i neće namenski biti korišćeni. Kada je u pitanju Predlog zakona o regulisanju obaveza Republike Srbije po osnovu zajma za privredni razvoj bilo je nekih reči oko toga i gospodin ministar reče da obaveze iz ovog zajma treba da se isplate do 31. avgusta 2007. godine, da će iz budžeta Republike Srbije ta sredstva da budu obezbeđena. Samo se postavlja pitanje da li je to možda moglo i brže, jer i dan-danas smatramo da je budžet Republike Srbije previše raskošan. A da je taj stav potpuno ispravan, imaćemo u toku ove sednice i Zakon o porezu na finansijske transakcije, koji se ukida od 31. decembra 2004. godine. Znači, moći će Vlada Republike Srbije i budžet bez ovog zakona, ali će ove godine potrošiti dobiti po osnovu tog poreza preko četiri milijarde dinara. Taj porez je ranije bio namenski i Srpska radikalna stranka je htela i dala predlog pre mesec dana da taj porez i dalje ostane namenski i da se sredstva iz tog poreza daju Srpskoj pravoslavnoj crkvi za obnovu Hilandara. To je oko 700 miliona dinara, ali ne bismo imali ništa protiv i da ste napisali drugi predlog zakona o porezu na finansijske transakcije, pa da ste uz Hilandar stavili da se sredstva iz tog poreza koriste za vraćanje duga građanima Srbije. Sredstva koja taj porez obezbeđuje su sasvim dovoljna da do 31. decembra 2004. godine svim građanima i svim pravnim i drugim licima koja su dala sredstva u Fond za privredni razvoj Srbije budu vraćena do poslednjeg dinara. Kada su u pitanju izmene i dopune Zakona o platnom prometu moram da kažem šta je prethodilo tom zakonu. Prvo što je prethodilo jeste obećanje tadašnjeg guvernera, a sadašnjeg ministra finansija Mlađana Dinkića, da će prelaskom platnog prometa iz tadašnjeg ZOP-a u poslovne banke imati višestruke pozitivne efekte, pa je rekao na prvom mestu jeftiniji platni promet, o tome ćemo kasnije. Na drugom mestu je rekao da će povećati likvidnost banaka koje učestvuju u platnom prometu, jer će sredstva po viđenju, odnosno po depozitu na kraju radnog dana ostajati bankama za trgovinu hartijama od vrednosti. I, što je normalno, ko obavlja platni promet imao bi određena sredstva da za onu administraciju u poslovnim bankama, koja već postoji, pa čak i novu koju bi zaposlili, obezbede siguran prihod i zaradu. Pre nego što se prešlo na primenu tog zakona tadašnji guverner, a sada ministar finansija, počinje da gasi velike domaće srpske banke u vlasništvu društvenog kapitala, sa jedne strane. S druge strane, u postupku likvidacije, ekspoziture koje su te banke posedovale uglavnom prelaze u ruke Komercijalne banke, a samim prelaskom platnog prometa u poslovne banke oslobađa se veliki poslovni prostor, koji su koristile tadašnje filijale za obračun i plaćanje, i tu, tada, ulazi Nacionalna štedionica, koja je u tom trenutku u većinskom vlasištvu države, da bi na kraju, na volšeban način, prešla u većinsko privatno vlasništvo. Tako, tu ima previše slučajnosti, pa se postavlja pitanje – ko je sve iz G17 akcionar u Nacionalnoj štedionici i u Komercijalnoj banci. Da stvar bude još gora, platni promet umesto da bude još jeftiniji, kako je to datadašnji guverner obećao, uvećava se četiri ili pet puta, i to baš tim bankama kao što je Nacionalna štedionica, Komercijalna banka, i verujemo da je ovakav zakon, u stvari i bio posledica njihovih težnji i omogućio im ekstrazarade, a privredu još više opteretio. Tako su sada troškovi platnog prometa, sa tadašnjih 0,2%, skočili od 0,8% pa naviše, znači četiri pa i više puta, a da ne pričamo da je i tada, a i sada mislim da je tako, još uvek NBS za pružanje servisa poslovnim bankama naplaćuje onu staru stopu od 0,2% za svaki platni promet koji bilo koja poslovna banka ili privredni subjekt ostvare. Na taj način NBS dobija negde oko četiri milijarde dinara i još uvek ne znamo gde se taj novac koristi i koja mu je namena. Sada mi je jasna vaša želja od pre mesec i nešto više dana, kada ste onako, a pogotovo je na tome insistirao G17, u nekoj panici jednostavno želeli da smenite tadašnjeg guvernera i da ponovo na čelo NBS dođe čovek koji je od poverenja za G17. Samo, u svemu tome ništa vam neće pomoći, jer posle pobede Tomislava Nikolića, 13. juna, ništa ne može da vas spase.
Reč ima narodni poslanik Slavoljub Matić.
Poštovani poslanici, želja mi je da pohvalim Republičku vladu i ministarstvo koje je predložilo ova tri zakona. Ovi predlozi dokazuju da je Vlada uočila probleme, a preko je potrebno da se oni rešavaju, kako bi oživeli privredu u našoj državi, otvarali nova radna mesta i, pre svega, stekli poverenje u sopstvenu državu. Ako krenem od zakona o vraćanju sredstava po osnovu zajma za privredni preporod Srbije, to je dokaz da nova republička vlast želi da građani Srbije imaju poverenja u sopstvenu državu. Bez tog poverenja, bez ispravljanja te nepravde koja se desila tokom devedesetih godina, nemoguće je krenuti u podruhvate koji su vrlo bitni za državu. A država, u svakom momentu, ukoliko građani imaju poverenja u sopstvenu državu, može posegnuti za svojim obveznicama i pokušavati da, naravno uz sve garancije koje država treba da daje svojim građanima, da rešava neke akutne probleme koji postoje, recimo u realizaciji republičkog budžeta. Naravno, za to je potrebno da čak i takvi poduhvati kakvi su bili u neposrednoj prošlosti, za koje svakako svi u sali smatramo da nisu uspeli, da je potrebno čak i da nove vlasti stanu iza njih i da garantuju svojim građanima bezbednost za uložena sredstva. I tih 56 miliona evra svakako nije suma koja će opteretiti nešto posebno naš budžet tokom narednih godina, ali svakako da poverenje mnogo više vredi. Drugi zakon koji ispravlja nepravdu, pretpostavljam da ćete se složiti sa mnom, to je zakon o izmenama i dopunama Zakona o Garancijskom fondu. Setimo se svih onih naših obećanja nakon 5. oktobra. Čuli smo ih sa svih strana – da će prvi zadatak nove vlasti u Srbiji biti razvoj malih i srednjih preduzeća. Nažalost, čak i nakon donošenja Zakona o Garancijskom fondu nemam podataka da je taj garancijski fond zaživeo i da je, na bilo koji način, uspeo ono što je svima nama bila namera, a to je razvoj malih i srednjih preduzeća, i, naravno, nova zaposlenja u Srbiji. Ova dopuna zakona garantuje da Republička vlada baca akcenat na garancijski fond, predviđa poširenje na korisnike kao što su poljoprivrednici, koji su u okviru svojih domaćinstava predstavnici nekih malih preduzeća, pa dakle uz proširenje i vrlo rigoroznu kontrolu i oživljavanje samog garancijskog fonda nadam se da će predstavljati osnovne uslove za oživljavanje malih i srednjih preduzeća. A svi imamo iskustva tokom poslednje dve godine – nema malih i srednjih preduzeća, nema poverenja u sopstvenu državu, a to nepoverenje je možda izgubljeno i zbog onog zajma za preporod Srbije. Treći zakon, koji je na dnevnom redu, Zakon o platnom prometu, takođe jednim delom doživljavam kao sticanje poverenja u sopstvenu državu. Finansijska disciplina i posebno zaštita poverilaca čini mi se da će garantovati i okuražiti poslovne ljude da investiraju u Srbiju. Naime, dosadašnji sistem zaštite isključivo dužnika nije delovao stimulativno. Proizvođači su obično ostajali kratkih rukava, a zakon je obično bio na strani onih koji su dugovali. Upravo ovaj zakon koji uvodi finansijski red, a na osnovu iskustava u poslednje dve godine, nadam se da će okuražiti nove investitore i da ćemo mi svakako obezbediti one uslove o kojima pričamo, a to su pre svega uslovi za nove investicije, proizvodnju i nova radna mesta. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Milovan Radovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada su u pitanju ovi zakoni na današnjem dnevnom redu Narodne skupštine, više ću se osvrnuti na Zakon o platnom prometu. Što se tiče materije platnog prometa trebalo je, po mom mišljenju, doneti nov, celovit zakon, a ne vršiti izmene i dopune Zakona o platnom prometu, koji je donet na nivou Savezne Republike Jugoslavije i samo je prenet na primenjivanje za teritoriju Republike Srbije. Naravno, u ustavnomosnovu i osnovu za donošenje ovog zakona predlagač se pozvao na Ustavnu povelju. Ustavna povelja u članu 64. stav 2. kaže – članica državne zajednice može doneti propis, i ovaj predlog zakona je u svakom slučaju propis, ali bi bilo celishodnije i racionalnije, celovitije da se predloži nov, kompletan zakon o platnom prometu, koji će biti primenjivan sa rešenjima koja su već predviđena u izmenama i dopunama ovog zakona. Inače, kada je u pitanju tekst ovog predlog zakona o izmenama i dopunama zakona, pozivate se na rešenje Evropske unije i na to da je jedan od uslova uključivanja naše zemlje u evropske finansijske tokove da se platni sistem države prilagodi tim evropskim pravilima i standardima. Međutim, mi imamo i drugačija iskustva kada su u pitanju evropski finansijski tokovi sa obe strane, dvosmerno, i prema Evropi i prema našoj državi. Imao sam nameru da pitam, pre svega, ministra finansija Mlađana Dinkića, jer je on u to vreme bio guverner Narodne banke Jugoslavije i on je odgovoran i ovlašćen da da odgovore na ova moja pitanja - naravno da mi u SRS znamo odgovore, ali radi mnogih od vas koji ne znate i radi javnosti - kako je i kojim finansijskim tokovima izvršena uplata prilikom učlanjivanja naše zemlje u Evropsku banku za rekonstrukciju i razvoj, i to nelegitimno uplaćivanje. Govorim o platnom prometu, u iznosu od 93 miliona evra, kada je iz istog razloga Makedonija uplatila 8,5 miliona evra, a Hrvatska 12 miliona evra. O tome nema odluke Savezne vlade, niti vlada Srbije i Crne Gore. Kojim finansijskim tokovima i kojom odlukom, u kom platnom prometu i sistemu je izvršena uplata depozita sredstava u Standard banku u Londonu, gde je ostvarivan profit u iznosu od 2,5 miliona evra godišnje? O tom novcu nema ni traga ni glasa. Gde je taj novac? Kada govorimo o dvosmernim relacijama, evropski finansijski tokovi i platni promet, bez obzira na propis koji to reguliše, a reguliše, u međunarodnom standardu, sasvim drugačije od onoga što se radilo, gde je novac koji je uplatila francuska vlada u iznosu od 399 hiljada dolara za unapređenje državne uprave i lokalne samouprave? Naravno, taj novac je završio u kasi G17 plus . Prenos platnog prometa na poslovne banke, bez obzira što je to standard Evropske banke na koji se vi pozivate, dobro je rešenje. U svakom slučaju, trebalo je to odavno uraditi, iako predviđa Zakon o platnom prometu SRJ, koji vi sada menjate, ali je pitanje koje banke, a njih je dvadesetak ugašeno od strane Narodne banke Jugoslavije i Mlađana Dinkića, pogotovo banke: Beobanka, Beogradska banka, Invest banka, Jugobanka, zbog navodne nelikvidnosti. Po čemu one nisu mogle da budu uključene u platni promet i u pravni i finansijski sistem zemlje? Tu je naneta velika šteta komercijalnim bankama i, naravno, velikom broju radnika, a njih je oko osam hiljada, koji su ostali bez posla. Šta je, istovremeno, u tom finansijskom delu u platnom prometu, sa Vojvođanskom bankom, koja je dugovala Međunarodnoj finansijskoj korporaciji i konvertovan je njen dug ovoj instituciji Svetske banke, koja je postala vlasnik svih potraživanja koje je Vojvođanska banka imala kao poverilac prema preduzećima i privredi Vojvodine, tako da sada Vojvođanska banka em nije vlasnik domaćih fizičkih i pravnih lica, nego je vlasnik Svetska finansijska korporacija [[Dobacivanje iz sale: Tema.]] Ne govorim o poljoprivredi, nego o bankarskom sistemu i platnom prometu. Zašto vas toliko to boli? Mora da tu ima nešto. Ko je vlasnik te banke? Međunarodna finansijska korporacija. Treba to Mlađan Dinkić, koji je, zajedno sa Miroljubom Labusom, omogućio da do toga dođe, narodu da kaže otvoreno, iznese podatke o toj situaciji, o tim prevarama i o tom lopovluku. Dobro je rešenje kojim se precizira da se platni promet obavlja u dinarima, da je banka obavezna da izvrši povraćaj pogrešno usmerenih sredstava na žiro račun, da ne može da raspolaže tim sredstvima. Da je kod prinudne naplate prvo označena banka da izvrši povraćaj poveriocima, pa tek kasnije druge banke, i to redosledom za dinarska i za devizna sredstva. Naravno da je dobro rešenje da, u slučaju da se ovom prilikom ne sprovede rešenje iz Zakona o platnom prometu, banke i odgovorna lica odgovaraju i da postoje određene sankcije i kazne za odgovorna lica i za banke u sistemu platnog prometa, prilikom prinudne naplate sredstava. Sada se uvode nove kategorije i nove relacije u platnom prometu, odnos između nalogodavca i poverioca i primaoca i dužnika. Ti odnosi su postojali i ranije u vršenju platnog prometa, da ne može dužnik – primalac da opozove svoje ovlašćenje isplate sredstava poveriocu. Ovde postoje ogromne relacije sa ogromnom utajom novca, protivno Banci za međunarodne obračune u Bazelu. Narodna banka Jugoslavije i Mlađan Dinkić, kao bivši guverner NBJ, a sada ministar finansija, i pored više upozorenja koja je dobio od Banke za međunarodne obračune u Bazelu, izvršio je uplatu deviznih sredstava u Eksim, a sada EvroAksis banku u Moskvi. Ta sredstva su u početku bila oko 5 miliona dolara, kasnije su dostigla iznos i do 50 miliona dolara. Sada se postavlja pitanje ko je nalogodavac – poverilac državnih sredstava koja su u EvroAksis banci uplaćena za dokapitalizaciju Poštanske štedionice firmama koje su osnovane samo zbog toga: "Findejl" i "Koprom". Odakle su sredstva posle preneta namenski na račune šest firmi: "Mali kolektiv", "Elim", "Principal", "PIMA", "Dajners klub" i "Skvadra"? Od tih šest firmi, četiri su sa egzotičnih ostrva, kako bi se izvršila dokapitalizacija... (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, vreme je da se vratite na temu:) ... i one postale vlasnici Nacionalne štedionice. Da li su ovim zakonom o izmenama i dopunama Zakona o platnom prometu takve finansijske pronevere i malverzacije isključene, da li su onemogućene? Da li može neko da predloži zakon o izmenama i dopunama Zakona o platnom prometu, koji će važiti samo za fizička lica, pojedina pravna lica i banke, a za državne funkcionere, tipa Mlađana Dinkića i Miroljuba Labusa, da to ne važi, da i dalje oni krše zakon i vrše nalog za plaćanje nekim stranim bankama, nekim of-šor kompanijama i preduzećima i time odlivaju velike iznose državnog kapitala? Da li će to biti onemogućeno ovim platnim prometom i ovim zakonom? Naravno, kada su u pitanju ove firme koje su postale vlasnici Nacionalne štedionice, takođe je utvrđeno od strane Ministarstva finansija, Javnog pravobranilaštva, Uprave za borbu protiv organizovanog kriminala i Vlade Srbije da nemaju bonitet, da država nije vlasnik Nacionalne štedionice, kao što su u javnosti Mlađan Dinkić, Miroljub Labus i drugi godinama govorili. Na kraju je ispalo tako da je tu u pitanju teška povreda osnovnih principa plaćanja, platnog prometa i finansijskih odnosa, naravno i kršenje zakona, zbog čega neko mora da odgovara. Neću da prozivam ni Mlađana Dinkića, ni Miroljuba Labusa, samo hoću da kažem, ako ima reda i zakona, onda treba Javno pravobranilaštvo da preduzme nešto i pravosuđe da pokrene postupak prema odgovornim za sve ove pronevere koje su oštetile državu za nekoliko stotina miliona evra.
Pravo na repliku, narodni poslanik Ksenija Milivojević (pomenuta stranka).
Moram da priznam da sam impresionirana onim što smo čuli od dvojice kolega iz SRS koji su govorili malopre. Zašto sam impresionirana? Zato što, po onome što smo čuli, moć Miroljuba Labusa i Mlađana Dinkića je tolika da nama ovi zakoni uopšte ne trebaju. Prosto su nepotrebni, jer oni su toliko moćni da su privatizovali državu. Međutim, sa druge strane, zapanjena sam neznanjem, odnosno zapanjena sam time da iz meseca u mesec, kad god se nađe zgodna situacija, iako nije tema, naravno, mi slušamo o jednim te istim navodnim, moram da kažem navodnim, zloupotrebama. Dakle, očekujem bar onaj minimum činjenica, odnosno minimum informacija. U tom korpusu je najsimpatičnija, moram priznati, izjava da je G17 plus namestio svekru Marije Rašete-Vukosavljević neki kredit. To je stvarno fantastično, pošto je G17 plus upravo razotkrio tu aferu i govorio o sukobu interesa, pa isto tako učestvovao u, nadam se za koji dan, donošenju zakona o sprečavanju sukoba interesa, pa meni sada nikako tu nije jasno ni u kojoj smo mi to Vladi sedeli, ni na koji način smo mogli da utičemo upravo na davanje takvog jednog kredita, kada smo protiv toga bili. Drugo, što se tiče kase G17 plus, uvek je na uvidu i javnosti i nadležnim organima, tako da ne vidim potrebu da slušamo konstantno o toj prepunoj kasi i o tome kako smo toliko bogati da prosto ne znamo šta ćemo sa parama, a sve zbog toga što kroz ove zakone pokušavamo da građanima vratimo onaj novac koji nam je godinama pokraden od nekih prethodnih režima po osnovu zajmova, po osnovu ne znam ovoga ili onoga. Pa mi kada hoćemo taj novac da vratimo, sada ispada da mi na ovaj ili onaj način punimo svoju kasu. Molim vas, najblaže rečeno je smešno. O Nacionalnoj štedionici uopšte neću ni da govorim, zato što me isto tako zapanjuje neznanje i činjenica da država, onda kada je mogla i kada je bila u prilici da učestvuje u dokapitalizaciji Nacionalne štedionice, iz meni nepoznatih razloga, to nije htela. Prema tome, nemojte više pričati priče u koje zaista građani ne samo da ne veruju, nego su i smešne. Moram da priznam da se pitam svaki put kada slušam ovako nešto, da li uopšte da izlazim da odgovaram na to ili ne, jer svaki vaš takav govor, čini mi se, samo doprinosi rejtingu G17 plus među građanima Srbije.
Žao mi je, nemate pravo, izazvali ste repliku. Po kom osnovu? Ona je izašla na repliku, gospodine. (Veroljub Arsić: Mene je spomenula u svojoj replici.) Nisam čula da vas je spomenula. Možemo da tumačimo. Izvolite, pravo na repliku.
Moja kartica je tamo, a sada što ne valja elektronski sistem, nisam kriv. Želim da skrenem pažnju, vama zakoni gospodo iz G17 ne trebaju, trebaju da biste povećali svoju moć. Recimo, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Garancijskom fondu, pa u članu 15. stav 2. posle reči "Vlada" dodaje se zapeta i reči "na predlog ministra nadležnog za poslove finansija". Ko je taj ministar? Gospodin Dinkić. Da vidimo, član 19. stav 2. reč "privrede" zamenjuje se rečju "finansije". Znači, otima se pravo Draganu Maršićaninu koji je sada ministar privrede i daje se pravo ministru finansija. Član 12, u članu 20. stav 1. i 2. reč "privrede" zamenjuje se rečju "finansija". Znači, vi ovakvim svojim zakonskim propisima i predlozima zakona povećavate svoju moć i vi ste ti koji ste rukovodili svim privrednim i ekonomskim tokovima u zemlji. Kada je taj kredit odobren Mariji Rašeti-Vukosavljević bili ste u Vladi sa DS-om, samo tada niste bili politička stranka, nego ste bili Institut G17. Meni to dođe potpuno isto.
Gospođice Milivojević, imate pravo samo po Poslovniku. Nema replike na repliku. (Ksenija Milivojević: Javljam se po Poslovniku.) Molim vas, ako se javljate po Poslovniku, onda izvolite. Budite ljubazni, sedite.
Čuveni član 100. Što se tiče samog zakona, koliko se razumem u materiju, radi se o materiji iz oblasti finansija, pa prema tome ne znam ko bi pa drugi bio nadležan da o toj materiji raspravlja i da se time bavi u Vladi nego resorni ministar. Prema tome, meni je samo po sebi to logičo. Dalje, Institut G17i dalje postoji, kao što je postojao i ranije, i nema nikakve veze sa Vladom Srbije, niti je u vreme koje ste vi pomenuli, a to ću ponoviti još jednom, G17 plus bila u Republičkoj vladi sa, kako ste rekli, Demokratskom strankom. Doduše, vaša konstrukcija je bila preko Instituta G17, a zaista nemam komentara na to zato što ne znate činjenice. Znači, ne znate šta je G17 plus, ne znate šta je Institut G17, a opet ne znate ko je sedeo u Vladi Srbije i u kom svojstvu. Prema tome, činjenice su sledeće: stranka G17 plus osnovana je 15. decembra 2002. godine. To je jedna činjenica. Institut G17 postojao je i pre i posle toga, a predstavnici G17 su sedeli u Saveznoj vladi do jednog trenutka, tačnije do januara 2003. i imali smo guvernera NBJ, a zatim i Srbije. Podsetiću vas da oni ministri koji su ušli u Vladu kao kadrovi G17 plus nisu ušli u političku stranku G17 plus. Prema tome, apsolutno ne znam kako je G17 plus mogla da sedi u Vladi u periodu o kome vi govorite.
Izvolite.
Možda ništa ne znamo, ali znam da je sadašnji ministar bio i tada ministar zdravlja i tada je bio u Vladi Republike Srbije, a sada je član G17 plus, a onda je bio član Instituta G17, pa zar to nije potpuno isto. Nećemo da pričamo o Saveznoj vladi i saveznim institucijama, pričam vam o republičkoj. Vaš ministar je sedeo u tom trenutku kada i Marija Rašeta-Vukosavljević i nemate potrebe više oko toga da nam se pravdate, znamo sve.
Molim vas. Po Poslovniku, izvolite.
Gospodine predsedniče, javljam se po Poslovniku i pri tome se pozivam na odredbe člana 1. Poslovnika koji kaže, ovim Poslovnikom uređuju se organizacije...
Dame i gospodo, molim vas omogućite govorniku da se obrati. Izvolite. Recite mi član.
Pozivam se na član 1. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije: "Ovim poslovnikom uređuju se organizacija i rad Narodne skupštine Republike Srbije i način ostvarivanja prava i dužnosti narodnih poslanika." Posebna intersna organizacija G17 plus nažalost je u ovom parlamentu sa 34 svojih poslanika i razumem mladu simpatičnu damu koja izlazi za ovu govornicu i kaže kako mi nismo u toku, ne znamo i ne govorimo neistinu. Pre svega, poslanici su dužni za ovom govornicom da se obraćaju i kolegama i ostalim poslanicima Narodne skupštine i javnosti sa argumentima i činjenicama. Kao poslanik SRS u malopređašnjem obraćanju i poslanicima i javnosti sam govorio o finansijskim odnosima, o pravilima i standardima Evropske unije i međunarodnih finansijskih organizacija, MMF-a, Svetske banke itd. i pri tome izneo činjenice i argumente...
Molim vas, gospođice Jovanović, bez dobacivanja, molim vas omogućite govorniku da govori. Izvolite.
... o finansijskim malverzacijama i zloupotrebama prilikom osnivanja Poštanske štedionice, a na šta je mlada dama iz G17 plus rekla da to nije istina. Poštanska štedionica je osnovana 26. decembra 2001, osnivačka skupština je održana tog dana. Istog dana NBJ, čiji je guverner bio Mlađan Dinkić, daje dozvolu i saglasnost da Poštanska štedionica ispunjava uslove da posluje i da bude banka. Posle dva dana, 28. decembra, Trgovinski sud registruje Poštansku štedionicu. Zašto se Mlađanu Dinkiću i ostalima žurilo toliko? Da bi mogli da posluju od 1. decembra 2002. godine. Naravno, 13 osnivača banaka, preduzeća itd, da ne nabrajam, bilo je sumnjivo poreklo i većinsko vlasništvo u Poštanskoj štedionici. Rekao sam da je izvršena obmana javnosti da Poštanska štedionica nije državna, nije nacionalna, i pored naziva koji ona ima - Nacionalna štedionica. Sada se iznose podaci da država ima 25,23% akcija u Nacionalnoj štedionici, da ima 13,48% ili 10,5% vlasništva u Nacionalnoj štedionici, bez obzira da li je tačan podatak prvi, drugi ili treći, država nije vlasnik Nacionalne štedionice. Mlađan Dinkić je govorio deset dana po dobijanju dozvola i kasnije da je Nacionalna štedionica u većinskom državnom vlasništvu. Molim vas, Ministarstvo finansija je 18. decembra 2003. godine donelo odluku da se ispita način osnivanja Poštanske štedionice. Javno pravobranilaštvo, Vlada Srbije je u februaru takođe konstatovala svojom odlukom i zaključkom da Nacionalna štedionica posluje sa velikim kršenjem zakona i sa postojanjem velikih finansijskih malverzacija i nepravilnosti. To su argumenti, da vam ne čitam, deset tačaka kojima je Ministarstvo finansija Vlade Republike Srbije donelo zaključak da nije po zakonu formirana Nacionalna štedionica, da nije državna i da se radi o privatnoj finansijskoj organizaciji, odnosno banci. Uostalom, kako može i da bude banka po međunarodnim standardima? MMF i Svetska banka u svom komentaru i u svom izveštaju je rekla još tih dana, kada je osnovana Nacionalna štedionica, da nije Nacionalna štedionica formirana u skladu sa zakonom, da je Nacionalna štedionica suvišna i u ovoj privatnoj inicijativi nepotrebna za platni promet Savezne Republike Jugoslavije.
Molim vas, prvo po Poslovniku gospodin Albijanić, a potom gospođica Milivojević, ali vas molim kada se pozivate na član Poslovnika, recite u čemu je njegova povreda. U ovom slučaju nije bilo povrede Poslovnika. Isto tako, molim vas, molim sve poslanike svejedno kojoj stranci pripadaju, omogućite govorniku da govori, a govornike molim da vode računa o osnovnim činjenicama, šta je poštanska a šta nacionalna štedionica, šta je tema ovih polemika? Molim vas, budite ljubazni i vodite računa o svojim građanima koji su glasali za vas. Izvolite, gospodine Albijaniću. Pozivate se na član?
Pozivam se na sledeće članove, ne na jedan član; dakle, prethodni govornik, ne u ovom govoru, nego dok vi niste, gospodine predsedniče, bili prisutni, povredio je član 97, 99, 100, a inače čitava poslanička grupa SRS konstantno povređuje Poslovnik, član 116. Dakle, o čemu se radi? Prethodni govornik se uvredljivo izrazio prema političkoj stranci G17 pus. Zatim, član 99, govornik može da govori samo o pitanju koje je na dnevnom redu. Član 100 - narodni poslanici su dužni da se obraćaju sa uvažavanjem i da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. Član 116 - narodni poslanici dužni su da koriste isključivo svoje identifikacione kartice i malopre je data reč nekima od poslanika koji nisu imali ubačene identifikacione karticeu poslaničke jedinice. Sada, kao što primećujete, oni to ubacuju. Vidim da se ovde podigla temperatura. Izgleda da ste danas pročitali u novinama da će možda predsednički kandidat biti iz redova G17 pus. To vas izgleda boli.
Samo sekund. Dozvolite da se obrati dama, po Poslovniku, a onda replika, gospodin Vučić. Još jednom apelujem na sve poslaničke grupe, pre svega zbog građana koji plaćaju da se ovde bavimo poslom poslanika, a ne predsedničkih kandidatura, gospodine Albijaniću, to se odnosi na vas. Izvolite, gospođice Milivojević.
Dakle, pošto se kolega pozvao na član 1, pozvaću se i ja na taj isti član: "Ovim poslovnikom uređuju se organizacije i rad Narodne skupštine Republike Srbije i način ostvarivanja prava i dužnosti narodnih poslanika." Pretpostavljam da se jedno od tih prava i dužnosti odnosi i na temu diskusije koja ovde nije dotaknuta, baru poslednjih sat vremena. Ono što je još važnije, zaista bih molila poslanike iz koje god stranke da dolaze da se pripreme za diskusiju, odnosno da kada govore znaju o čemu govore. Nacionalna štedionica i Poštanska štedionica su dve različite institucije. Znači, to nije jedna institucija. Poštanska štedionica je u sistemu pošta, a Nacionalna štedionica je banka. Prosto, hajde da ne zbunjujemo građane koji prate prenos ove skupštine i da zaista delujemo ozbiljno. Jednostavno se obraćam svima i zaista vas molim da kada govorite tačno znate na šta mislite. Isto tako, vrlo konkretno sam govorila o Nacionalnoj štedionici, nisam govorila o Poštanskoj štedionici, a iz vašeg izlaganja, kolega, nisam shvatila na šta vi mislite, pošto ste čas govorili jedno, a čas drugo. Prosto molim da bismo mogli da obavljamo ovaj posao kako treba, odnosno da bi građani shvatili šta je ono što želimo da im kažemo, da bar kada pripremamo diskusiju to činimo u skladu sa svim činjenicama i da makar znamo o čemu govorimo. Zahvaljujem.
Hvala mnogo. Gospodin Vučić, replika. Dozvolite, mislim da je bio lapsus u pitanju i skrenuo sam pažnju malopre. Svejedno, hoćete repliku posle. U redu je. Izvolite gospodine Vučiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, zamolio bih i vas gospodine predsedniče da narodnim poslanicima, bar ne sa tog mesta, ne objašnjavate da li su pogrešili ili ne, ako je nešto što se tiče suštine stvari, već da izađete za govornicu i to saopštite. Što se tiče pitanja da li je Nacionalna štedionica ili Poštanska štedionica, pošto sam video salve smeha i čuo salve smeha pre svega iz poslaničkih klupa režima, moram samo da primetim da je to lepo, hajde da građanima kažemo - ne znate da li je Nacionalna ili je Poštanska. Možda mi ne znamo da li je Nacionalna ili Poštanska štedionica, ali sada ću vam ispričati kako je to sve išlo, pa ćete videti koliko znamo. Dakle, da li je Nacionalna ili Poštanska ne znamo, ali da je lopovluk u pitanju to znamo, a znamo i ko je učstvovao. To znamo sasvim izvesno i znamo ko je bio kapo di tuti kapi u tom lopovluku. Reč je naravno o Nacionalnoj štedionici i osim činjenica o kojima je govorio ovde gospodin Milovan Radovanović, reći ću još nešto što je vrlo važno, a reč je o drugoj i trećoj emisiji akcija, o drugoj i trećoj dokapitalizaciji, gde su apsolutno sumnjiva preduzeća i firme na izuzetno sumnjiv način postali vlasnici većinskog paketa akcija Nacionalne štedionice. Reč je o sledećim firmama: Dajners, Principal, PIM-a, Skvadra, u drugoj emisiji akcija. U trećoj emisiji akcija postaju ELIM i Mali kolektiv. O kojim je to firmama reč? O mafijaškim firmama, sada ćete da čujete, o firmama Vojina Lazarevića i Vuka Hamovića. Te firme su sasvim slučajno postale vlasnici Nacionalne štedionice, a sasvim slučajno im se žene druže sa onim ko je kapo di tuti kapi. I još nešto, ne znam da li je to Nacionalna ili Poštanska štedionica. Znam da dok ste vi na vlasti neće se ni znati da li je Nacionalna ili je Poštanska štedionica. Biće štedionica jednog od ove dvojice. Kada odete sa vlasti, onda će da se zna i šta je sa Poštanskom štedionicom, a posebno šta, kako i zašto je na tako tužan način završila i Nacionalna štedionica. Hvala vam.
Hvala vama. Gospodine Radovanoviću, da li ste odustali? Odustali se, zahvaljujem. Gospođa Milivojević, po Poslovniku, samo recite član.
Član 100. Vrlo je, moram priznati, za član 100. zato što se već poslednjih sat i po vremena iznosi niz uvreda na račun G17 plus i pojedinih ličnosti iz G17 plus, tako da prosto navodim osnov. Sa druge strane, zanimljivo je to da kada god je neko drugi na vlasti, a to nije SRS, onda u državi vlada lopovluk. Znači, to je vrlo interesantna pojava koju imamo prilike da gledamo praktično od 2000. godine. Znači, osim onog perioda, to je bio kratak period kada je SRS bila u vlasti, da li je bila kao manjinski partner ili ne, potpuno je nebitno, ali bila je, i jedino tada se u ovoj državi nije dešavao lopovluk, a istovremeno je vrlo interesantno da je najviše lopovluka bilo baš u tom periodu. Ne znam ko je u tome učestvovao i ne pada mi na pamet da bilo koga pojedinačno za to optužujem, ali sa druge strane, sve mi ovo liči na to, vodimo kampanju, u redu, legitimno, ali nemojte je voditi u Skupštini. Imali ste anketni odbor i jedva čekam da vidim izveštaj tog anketnog odbora, da vidim koji su konkretni rezultati, ali zaista mi je dosta više da slušam o raznoraznim mafijaškim, ovakvim i onakvim organizacijama, o tome ko je gazda tih organizacija itd. Pri tom se ta imena ne saopštavaju ne samo javnosti, nego ni nadležnim organima. Stalno se priča o sumnjivoj dokapitalizaciji Nacionalne štedionice, koja se desila tri meseca pošto G17 plus svakako nije imala više guvernera Narodne banke. Prema tome, apsolutno mi nije jasno kako je G17 plus u tome mogla da bude i po kom osnovu umešana, osim toga što se konstantno priča navodno o velikim lopovlucima i o našoj navodnoj moći. Zaista bih kao član G17 plus, kao poslanik G17 plus u ovoj skupštini, volela da vidim makar deo manifestacije te ogromne moći o kojoj vi konstantno pričate.
Zahvaljujem. Gospodin Vučić, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, za razliku od gospođice Milivojević, ovu materiju sam prilično savladao. Druga dokapitalizacija ili druga emisija akcija je sprovedena u vreme gospodina Dinkića. To je ona u kojoj je reč o Principalu, Dajnersu, Pimi i Skvadri. Samo treća dokapitalizacija, iako pripremljena u to vreme, sprovedena je u vreme gospođe Kori Udovički. Toliko o tome šta su činjenice, gospođice Milivojević. Meni je zanimljivo nešto što ste vi rekli. Naime, kažete, samo ono kratko vreme dok je SRS bila na vlasti je li ili nije bilo lopovluka. Drago mi je da ste to rekli da je to kratko vreme, zato što mi je neverovatno da toliko pažnje posvećujete SRS i da smo vam mi, koji smo tako kratko bili na vlasti, krivi za 10, 14, 20 i 50 godina ili ne znam za šta sve. Zanimljiva mi je izjava vaših čelnika na konferencija za novinare koji zbog toga - malo i kratko na vlasti što smo bili - kažu, mi ćemo se boriti protiv SRS. Lepo, niste mogli bolju propagandnu kampanju za SRS da napravite, nego kada vi kažete da se borite protiv SRS. Molim vas da nam u toku dana pošaljete fakturu, mi ćemo uplatiti na vaš račun tačno za takve marketinške usluge, ništa bolje, nikada bolje ne može da nam učini nego kada neko iz G17, neko iz vrha režima, kaže da će da se bori protiv SRS. Sve vam je to džabe i uzaludno, jer svi vi koliko vas se skupi, svi zajedno, imate samo jedan zajednički imenitelj, a to je da ste protiv SRS i protiv Tomislava Nikolića. Na ovim izborima učestvuje jedan kandidat, to je Tomislav Nikolić, i još jedan kandidat, a to su svi oni koji su protiv Tomislava Nikolića, tako da ukupno imamo dva kandidata na ovim izborima. Budite sigurni da će taj kandidat koji je protiv Tomislava Nikolića, a nema ni ime ni prezime, ne zna se ni šta, ni kako radi u svom životu, izgubiti svakako. Vi nemojte da brinete za to kakav će biti izveštaj. Možda će biti povoljan po vas, možda imate većinu u anketnom odboru, moguće je, kao što to znate, ali ne brinite, garantujem vam da će biti izdvojeno mnogo mišljenja, a onda će to izdvojeno mišljenje da se pretoči u knjige, a onda će o tome da se govori nadugačko i naširoko. A čitava javnost Srbije i građani Srbije će svakako saznati o tome ko je upravljao lopovlukom, ko je vodio te akcije, ko je i na koji način štitio najveće kriminalce i mafijaše u Srbiji. A oni imena imaju i nikada se nismo plašili jasno i glasno njihova imena da kažemo. Malopre sam ih rekao. Hoćete da vam kažem: Vojin Lazarević, Vuk Hamović, Mlađan Dinkić i Miroljub Labus.
Vreme gospodine Vučiću. Hvala vam. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Rafailović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, moram cenjene gledaoce da podsetim da su u pravu oni koji misle da tema ovog zasedanja nisu G17 plus i razne štedionice, nego zakoni koji će omogućiti da dobiju kredite i zakoni koji će im vratiti pare koje su dali kao zajam za preporod Srbije. Ovo je bio jedan mali izlet i, koleginice Milivojević, nemojte da se čudite, svako od nas ima neke noćne more i paranoje. Neko ovde ima to od poslanika, a neko je, videćete posle, kao ja, za ove tri godine izgubio malo vida. Ali, nisam o tome hteo da govorim. U principu, ne želim da pričam o zakonima koje podržavam. Međutim, ovde postoji jedan razlog zbog koga ću da govorim, isključivo o Zakonu o Garancijskom fondu i isključivo zbog toga što on omogućava poljoprivrednicima da mogu da dobiju kredite za koje će garancije dati garancijski fond. Pre toga, odnosno pre nego što počnem konkretno da govorim, izneo bih jedno svoje lično mišljenje, jedan svoj stav. Ako se sećate, gospodin ministar Mlađan Dinkić je u svom izlaganju rekao da će pravo na korišćenje ovih sredstava imati pravna lica i poljoprivrednici. Kolega koji je govorio pre mene, mislim da se preziva Martić, rekao je da poljoprivredna domaćinstva liče na mala preduzeća. Mislim da, upravo na to hoću da ukažem, registracija poljoprivrednih domaćinstava treba da bude uvod da poljoprivredna domaćinstva ne budu više fizička lica, tj. poljoprivrednici, nego da postanu pravna lica. To će tek biti možda korak koji će doneti preporod selu i omogućiti seljacima da bolje i ugodnije žive i da lakše proizvode. Kao što rekoh, od onih sam poslanika koji je malo izgubio vid dok sam sedeo ovde, ali u svakom slučaju nemam ni strahove ni paranoje. Zašto je bitno uključivanje seljaka, tj. poljoprivrednika u korisnike kredita koje obuhvata ovaj zakon? Postoji više razloga. Prvo postoji ono zbog čega zaslužuju poljoprivreda i poljoprivrednici da dobiju te kredite i moram izneti neke cifre koje o tome najviše govore. Recimo, 1999. godine učešće poljoprivrede i prehrambene industrije u kreiranju društvenog proizvoda Srbije iznosilo je 25%. Sa prehrambenom industrijom, proizvodnjom pića i duvana, to je bilo oko 33% ili trećina bruto društvenog proizvoda. Povećanje proizvodnje u sektoru poljoprivrede u 2001. godini je bilo 25% u odnosu na 2000. godinu, dakle, samo je poljoprivredna proizvodnja te godine povećala društveni proizvod za 5%. Takođe je visoko učešće agrosektora u izvozu naše države i to je 16% u 2001. godini, a često je to jedna četvrtina ili 20%. To samo govori da poljoprivreda spada u grane koje imaju veliko učešće u svim sektorima proizvodnje i zaslužuju sve ovo. Inače, sve ovo važi za vreme kada su poljoprivredni kombinati ili društveni sektor potpuno uništeni i tako reći ne učestvuju u proizvodnji ili veoma malo učestvuju u odnosu na raniji period. Inače, vlasništvo poljoprivrednog zemljišta, stoke i uopšte vlasništvo u poljoprivredi je kod seljaka negde oko 90%, a oni su za sve ovo vreme bili zaobiđeni i faktički nisu mogli da dobijaju kredite. Inače, glavne zamerke svima od 2000. godine su bile zašto nema kredita za poljoprivrednike i glavni zahtevi su bili od 2000. godine - dajte nam kredite. Sada ću izneti podatke zašto ti krediti treba što hitnije da se omoguće i što pre da ih seljaci dobiju. To su podaci iz društveno-ekonomskih kretanja u 2003. godini, koji kažu: "Procenjuje se da je poljoprivredna proizvodnja u 2003. godini ostvarila pad od 5,7%, što je posledica loših vremenskih uslova. Ratarstvo i povrtarstvo zabeležili su pad od 25,9%, što je uslovilo da biljna proizvodnja bude manja za 15,6%. Naročito je podbacila proizvodnja pšenice i kukuruza, koja je u poređenju sa prethodnom godinom imala pad od 39,1% odnosno 31,7%. Sa druge strane, proizvodnja suncokreta, šljiva i malina bila je iznad tog proseka i ona je najviše učestvovala, posebno malina, u izvozu". Inače, krediti koje će seljaci dobijati posredstvom garantnog fonda poljoprivrednicima će uglavnom samo olakšati rad i učiniti ga efikasnijim, a korist će imati celo društvo. I nemojte da zaboravite, gospodo, da seljaci ne dižu kredite da bi kupovali luksuzne automobile, da bi putovali na more i u inostranstvo, nego dižu kredite da kupe traktore, rasna grla, đubrivo i repromaterijal i od toga koristi imamo svi mi, dakle, i država, i građani ove države. Uz ovakvu kreditnu politiku, poljoprivrednici će umeti da se oduže znatnim povećanjem proizvodnje, time i prerade, a nadajmo se i izvoza. To ćete imati priliku da vidite veoma brzo, već na jesen. Posebno važan uticaj će imati ovaj zakon kod plasiranja sredstava u nerazvijene regione. Nerazvijeni regioni su uglavnom i poljoprivredni regioni, pa će krediti koji budu odobravani poljoprivrednicima u tim sredinama donositi višestruku korist. Mladi će imati motiv više da ostanu na svojim imanjima i time će veoma loša starosna struktura žitelja biti popravljena, a krediti će nesumnjivo pomoći razvoju nerazvijenih područja. Time će se čak smanjiti pritisak mladih ljudi na biroe rada i otvorio bi se prostor nezaposlenima u gradovima. Sada ovde postoji jedan problem na koji bih ministru posebno hteo da ukažem, a to je da situacija na terenu i u birokratiji, čak i zakonski propisi, mogu da ponište dobre namere koje postoje u novim zakonom, a to je da su vlasnici imanja uglavnom roditelji ili čak dedovi mladih seljaka koji se bave poljoprivrednom proizvodnjom. Njima krediti ne trebaju. Dakle, stariji ljudi ne razmišljaju o unapređenju proizvodnje, o povećanju proizvodnje, a krediti trebaju njihovim unucima ili sinovima, a oni nisu vlasnici. Predlažem da u pratećim dokumentima mladi seljaci dokazuju svoju proizvodnju i svoje učešće u domaćinstvu, dakle da žive u tom domaćinstvu, time što su penziono i dzravstveno osigurani preko domaćinstva. Inače, već sada imamo problem sa davanjem repromaterijala, ugovaranjem za pšenicu na zeleno zato što su mnogi kombinati i zemljoradničke zadruge ugašeni i nema ko da vrši distribuciju. Dakle, imajte to u vidu i garantujem vam da će moje kolege seljaci vratiti to većom proizvodnjom i većim bruto društvenim proizvodom, a G17 plus zna da je ovo samo prvi korak u moru koraka koje treba učiniti da bi poljoprivreda stala na svoje noge i zauzela mesto u ovoj državi, ono koje joj pripada.
Reč ima narodni poslanik Sreto Perić, a neka se pripremi narodni poslanik Darko Glišić. Sreto Perić nije tu. Ima reč narodni poslanik Darko Glišić. Nije tu. Ima reč narodni poslanik Nikola Novaković, a neka se pripremi narodni poslanik Mita Avramov. Po Poslovniku? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovde stoji da narodni poslanik koji se nalazi na stalnom radu u Narodnoj skupštini Republike Srbije dužan je da prilikom utvrđivanja kvoruma, kao i u toku rada sednice, bude prisutan na sednici Narodne skupštine. Očigledno je, gospodine Markoviću, da sa desne strane našeg parlamenta ima poslanika koji rade kao profesionalci u Skupštini, pa molim da ubacuju kartice sve vreme rada Skupštine i da se vodi računa o ovom članu Poslovnika.
Naravno da molim sve narodne poslanike da vode računa o tome da su na stalnom radu. Reč ima narodni poslanik Nikola Novaković i neka se pripremi narodni poslanik Mita Avramov.
Moje dame narodne poslanice, kolege narodni poslanici, ne znam šta je prouzrokovalo ovu atmosferu u Narodnoj skupštini, ali verujte da mi se uopšte ne sviđa. Imamo s jedne strane atmosferu starogrčke skupštine, davno napuštenog sistema aplaudiranja govornicima, pa sa strane sede ljudi koji osluškuju i kažu - ko je dobio jači aplauz, taj je više u pravu. Aplaudirati mislim da nema potrebe. Sa druge strane, prisustvovali smo jedan sat ovde prilično amaterskom duelu jednog debatnog kluba brucoša bilo kojeg pravnog fakulteta. Ovo je parlament i ovde se ozbiljne stvari događaju. Ko god izađe ovde snosi odgovornost za ono što je rekao, moralnu naravno. Mi pred sobom imamo jedan zakon i dva predloga izmena i dopuna, i po meni, vrlo važnih zakona koje je podnela Vlada Republike Srbije. Pročitali smo ih dobro i ne vidimo nijedan razlog da ovi zakoni ne budu usvojeni, ali pri tom duboko uvažavamo teškoću u kojoj se nalaze poslanici Srpske radikalne stranke, jer smatraju da kao opozicija unapred moraju da budu protiv. Ne, zato mi se ta atmosfera ne sviđa. Slažem se, treba reći šta je po mišljenju grupe ili lično, šta nije u redu u zakonu, podneti amandman i onda o tome da raspravljamo. Generalno, nemajući valjane argumente, odlutati u pitanje raznoraznih nacionalnih štedionica itd. mislim da nije način. Samo još nekoliko rečenica, jer moram da vas podsetim, a vrlo neredovno govorim unazad; moja priroda je danas, pa unapred. Samo tako mislim da možemo da postignemo neki boljitak i da brže dođemo do te tzv. bolje budućnosti. Niko nije verovao 2000. godine da će stara devizna štednja biti vraćena. Niko nije verovao da neće biti inflacije. Niko nije verovao ili bar stručnjaci i ogroman deo javnosti je sumnjao u pozitivan rezultat prenosa platnog prometa iz Službe društvenog knjigovodstva ili ZOP-a u banke.Danas se o tome više ne govori i to je jedna apsolutno normalna stvar. Da ne govorim o kursu marke, odnosno kasnije evra, i pretvaranja, i čitavog tog posla. Prema tome, ne postoji nijedan razlog da se sumnja u iskrenost i efikasnost zakona o regulisanju obaveza Republike Srbije po osnovu zajma za privredni razvoj. I, ovo je prvi put da se o ovome i govori, ali verujte da je i poslednji put, jer ako zakon bude usvojen, sve obaveze koje stoje, po ovom zakonu, na strani države biće ispunjene, upravo onako kako to tu piše. Kritikovati zakon o garancijskom fondu zbog toga što se banka bira javnim tenderom, ne mislim da je mudro. A kako drukčije? Kritikovati zbog toga što će i seljaci moći da učestvuju u dobijanju kredita, takođe ne mislim da je mudro. I, konačno, poslednji zakon o izmenama i dopunama Zakona o platnom prometu, kojim se zaokružuje jedna celina platnog prometa i u potpunosti usaglašava ova oblast sa evropskim propisima, takođe ne mislim da je mudro. Videćemo kako će to profunkcionisati u praksi, jer treba i da naučimo da primenjujemo taj zakon, ali van svake sumnje je da smo ovim napravili ipak jedan veliki korak napred. Na kraju, iako sam u opasnosti da budem upozoren od predsedavajućeg, iskreno ću vam reći ko će biti predsednik Republike Srbije. Onaj koga građani Srbije budu izabrali. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Mita Avramov. Neka se pripremi narodni poslanik Zoran Krasić. Pre toga, po Poslovniku, oprostite gospodine Avramov, reč ima gospodin Mihajlov. Reći ćete mi član.
Član je 82. stav 4. Nažalost, ovog puta moram uputiti to predsedniku Skupštine, jer je on suviše tolerantan i suviše fin, a vi taj jezik ne razumete. U članu 82. stav 4. piše – kvorum se utvrđuje primenom elektronskog sistema za glasanje na taj način što je svaki poslanik dužan da se identifikuje prilikom ulaska u salu ubacivanjem identifikacione kartice u poslaničku jedinicu. Koliko vidim vi to ne radite, ali znam pouzdano da uvek činite kvorum kada dižete dnevnice i plate, i mogao bih da upozorim javnost da vas ne vidi tu dok ne ubacite kartice; pa izađite napolje, vaše je pravo da ne budete u sali, niko vam to i ne zabranjuje. Vi to znate, ja to dobro znam, i uopšte nam neće smetati, niti ćete nam nedostajati, ali ako već hoćete da učesvujete u diskusiji, u radu ovde, onda vas molim da se držite Poslovnika. Gospodine predsedniče, zamolio bih vas da ubuduće zamolite gospodu da to urade.
Zahvaljujem. I dalje ću raditi po Poslovniku i kada god procenim da je neophodno pristupiti proveri tražiću da se pristupi proveri, a u međuvremenu, molim vas, ponašaću se kao što sam malopre i rekao, prema članu 99. i molim vas nemojte vređati druge poslaničke grupe. Oni i te kako imaju razumevanja za toleranciju. Zahvaljujem. Izvolite gospodine Avramov.
Dame i gospodo narodni poslanici, upravo ću vam pokazati da SRS i svi njeni članovi, naročito ovi u sali, imaju najveće srce i da svi možete da stanete u njega, vi koji ste tu, a i oni koji nisu. Neću da kritikujem nikoga. Pokazaću vam da radikali žele i hoće da pomognu, normalno, ako ih vi saslušate. Ono što radikali kažu i ako je dobro vi to odbijate samo zato što je od radikala. Dug koji naša država ima od tri milijarde, kako će se vratiti, mislim da to ni ova vlada, na ovaj i ovakav način, sa ovim setom zakona, nema šanse da ispuni, i da olakša građanima da obezbedi bolji život. Da bi se ovaj dug prvenstveno vratio, mi moramo pokrenuti privredu, glavni zamajac, da dođemo do zdravih para tj. mi moramo nešto proizvesti. Mi moramo prodati nešto svetu. Moramo doći do zdrave valute, a nije način da se vrati dug ili da se zaduži novi kontingent novca, ali sa uslovom da se isporuči neko ko je ovde u ovoj državi, kao Mladić ili Karadžić. Jer, to su samo uslovi da bi se dobio kredit. To nije da se dobiju pare, a da se ne moraju vratiti. Znači, da bi dobili kredit to je jedan od osnovnih uslova, o tome smo čitali i u novinama, gde se i sam predsednik Vlade izvinjavao i rekao da nema podatke da su oni u našoj zemlji, ali mislim da do tog uslova neće ni doći. Da bi se suzbila siva ekonomija moraju se pokrenuti i stvoriti sredstva za pokretanje malih i srednjih preduzeća. SRS je to u svojoj kampanji govorila, kako i na koji način doći do para, da bi se mogla finansirati ta mala ili srednja preduzeća, a to je od prodaje postojećih firmi, da se ta sredstva usmere baš u ovaj razvojni program. Ljudi koji se bave sivom ekonomijom su uglavnom naši radnici koji su ostali bez posla u poznim godinama, kada više nisu u stanju da započnu nešto drugo da rade, a nisu ni za penziju i niko takve radnike ne želi. Oni moraju da prežive, da stvore koliku-toliku egzistenciju svojoj deci i zato moraju da se bave raznim švercom, cigareta itd. To nije glavni problem naše države i našeg društva. Glavni problem je upravo ovaj – pokrenuti glavni zamajac, uposliti radnika, vratiti ga na njegovo radno mesto i ostvariti javne radove. To su osnovni uslovi i preduslovi da se dođe do zdravih para da bi mogli stvarno da funkcionišemo, jer mi imamo dosta prirodnih resursa u našoj zemlji. Mi imamo energenata, to su glavni pokretači za mašine. Imamo našu Vojvodinu, koja je glavni pokretač za ljudsku mašinu, za ljudsku ishranu. Imamo zdravo tlo koje još uvek nije zaraženo. Imamo zdravu vodu koja još nije zaražena. Moramo to čuvati i moramo to unovčiti. Zapad interesuje sve ono što je zdravo, oni to žele od nas. Niko u Evropi nema zdraviju vodu od nas. Voda se kupuje. Ako se mi budemo ovako ponašali, kao do sada, sa raznim hebricidima i mi ćemo je kupovati, ali ne znam odakle. Znači, imamo dosta resursa, dosta stvari koje možemo da unovčimo, da dođemo do zdravog kapitala, da bi mogli da poboljšamo uslove življenja svih građana u našoj Republici. Mi nismo nikakva grupa eksperata, ali narod će pokazati na ovim izborima ko su eksperti, u koga ima poverenje i ko će ga izvući iz ove krize.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, a neka se pripremi narodni poslanik Takač Ištvan.
Šteta što su ova tri zakona spojena u jednu tačku dnevnog reda, pa možda izostane možda i kvalitetnija rasprava o ovim predlozima zakona. Ali, hajde da krenemo nekim redom. Po redosledu, pre svega to je Predlog zakona o regulisanju obaveza Republike Srbije po osnovu zajma za privredni razvoj. Svi ovi zakoni imaju nekoliko svojih dimenzija. Ovim zakonima političke stranke koje čine Vladu jasno stavljaju do znanja svojim biračima da na ovaj način ispunjavaju predizborna obećanja. To je pravo Vlade. Da li se to nekome sviđa ili ne sviđa, nije bitno. Bitno je da na ovaj način Vlada pokušava da reguliše ono što je obećala. Mi smo podneli nekoliko amandmana na ovaj predlog zakona, sa ciljem da se neke norme preciziraju, a moram da kažem i otklone neka elementarna neznanja sistema podele vlasti u našoj zemlji, kako bi ovaj zakon mogao što bolje, efikasnije i preciznije da se sprovede. Druga dimenzija ovog predloga zakona jeste ta tzv. promotivna. Promoviše se, u ime predlagača, navodno, jedno ministarstvo koje je efikasno. Na čelu tog ministarstva efikasan čovek, efikasno osvojio Narodnu banku, efikasno regulisao sukcesiju, efikasno ugasio banke, efikasno stavio do znanja svima da ne sprovodi nijednu odluku Saveznog ustavnog suda, sve efikasno, sve brzo. Pripadnik jedne mlade generacije ekonomista koji se razumeju samo u utvrđivanje vrednosti kapitala i podanici jednog mentaliteta Zapadne Evrope – kako zgrnuti što više. Naravno, to nije novina u ovoj Narodnoj skupštini. I u prošlom sazivu imali smo prilike da gledamo drugačiji sastav Republičke vlade. Imali smo jednog ministra koga smo zvali "Mister evro", jer je u svakoj rečenici licitirao sa iznosima deviza koje se dobijaju po osnovu donacija i pomoći, pa kada je ta varijanta pročitana od strane svih poslanika, onda je počeo kao argumente da dovodi profesore pravnog fakulteta, koji su se zadržali u ovoj sali samo pet minuta i pobegli bez traga, obrukani što su bili u društvu takvog jednog ministra. U prošlom sazivu smo imali jednog ministra finansija koji je na sve moguće načine pokušao da skupi što veću moć. Gotovo sve što ima bilo kakve dodirne tačke sa "f" smeštano je Ministarstvo finansija: javne nabavke, imovina, plaćanja, budžet, budžetski sistem, kontrola. To je bilo jedno omnibus, hiperglomazno ministarstvo, za koje je stvarno bio potreban genijalac. Međutim, ni genijalac nije spasao finansije ove zemlje, osim jedne veštački održane monetarne stabilnosti. Mi imamo kompletnu destrukciju u društvu i našoj privredi. Dobro je kada država pokušava da izmiri svoje obaveze koje ima prema svojim građanima. To je taj medijski efekat ovog zakona. Zašto? Kada običan građanin čuje da se donosi zakon kojim treba da se vrate sredstva, onda malo ko ima hrabrosti da bude protiv tog zakona, jer po logici stvari, građani kažu – taj koji je protiv tog zakona, on ne želi da se meni vrate moja sredstva koja su zamrznuta na nekom računu, odnosno sredstva koja je neko potrošio. Tu ste verovatno uspeli. Verovatno niko ne napada ideju vraćanja ovih deviznih sredstava. To niste imali prilike ni da čujete od SRS. Skrećem pažnju jednom od prethodnika, koji je malopre rekao, izvršio jednu klasičnu zamenu teza, da je SRS protiv toga da seljaci mogu da uzmu kredit, kada je u pitanju onaj sledeći zakon i da je SRS protiv toga da država izmiri obaveze koje ima prema svojim građanima. Nemojte sa tako sitnim podvalama da idete. Naši građani vrlo dobro znaju o čemu se radi. Naravno, jesmo za to da država ispuni onu svoju obavezu, ali imamo i pravo i obavezu da kažemo da nismo da se to radi pod uslovima, na način i sredstvima, a pogotovo u pogrešnom pravcu. To je naše pravo i zbog toga smo podneli amandmane, da se malo uredi taj zakon, da tokom sprovođenja tog zakona ne bi nekoga zabolela glava, da se ne bi formirao anketni odbor, da se ne bi u medijima nepotrebno pričalo i oko primene ovog zakona, jer gotovo da ništa ne može u ovoj zemlji bez neke afere. Naše je pravo da kažemo – gde god se javljaju pare, računi i finansije, tu je G17 plus. Retko ko može da nas demantuje. To je tačno. Samozvani eksperti. Svako može da bude ekspert i da ugasi banke. Onaj ko je obezbedio sredstva u budžetu, koji nema blokadu, koji nema sankcije i može da napravi neku dinamiku vraćanja sredstava, naravno da bi predložio sličan zakon kojim se izmiruju obaveze prema građanima. Verovatno nisu te obaveze mogle da se izvrše za vreme sankcija, blokade ili NATO agresije. Ne treba praviti od ovoga nešto epohalno. Ko će da izmiri obavezu? Naravno, poreski obveznici, oni koji plaćaju porez, akcize, koji pune budžet Republike Srbije, jer jedino iz tih sredstava i mogu da se obezbede u budžetu pare da bi se vratio zajam. Nema tu neke nove rupe na saksiji. Jedino tako može država i da funkcioniše. Ono što nas zabrinjava to je, ako je članom 7. ovog zakona navedeno da administrativne poslove u sprovođenju ovog zakona sprovodi Ministarstvo finansija, onda za druge poslove ne treba da se pita Ministarstvo finansija, već, pre svega, Vlada. Kad već pričamo o znanju i neznanju, mora da se zna kada se zakonom nešto reguliše i odlučuje ko treba da sprovede taj zakon i kaže se da je to Vlada; onda se dalje ne ulazi u unutrašnje odnose između Vlade i organa ispod Vlade. To je pravilo u pisanju zakona. Kada se kaže - neka komisija, onda onaj ko piše to u zakonu mora da navede šta znači ta komisija, da li je radno telo Vlade, državni ili paradržavni organ, da bi se znalo kakva je mogućnost da čovek štiti svoja prava. Vi ste u ovom članu napisali "obrazuje komisiju", a posle ste rekli "protiv odluke komisije može da se vodi upravni spor". Na bazi toga, komisija Vlade je državni organ. Povedite malo računa. Da imate ispravan Republički sekretarijat za zakonodavstvo, ovo ne bi moglo da prođe ni u nacrtu ovog zakona, a kamoli da dođe pred poslanike Narodne skupštine. Nije dovoljno napisati to, već se mora voditi računa i o pravima ljudi, o pravu na žalbu, o pravu da štite svoje interese, ukoliko je državni organ pogrešio u primeni zakona. O tome ste morali da vodite računa, kao što ste morali da u članu 12, kod konverzije i ovih drugih stvari, izbacite ministarstvo. Ne može ministarstvo da bude taj organ koji će taj posao da radi, ne može. To su neki krupni nedostaci. Vlada je prihvatila naša dva amandmana, a bolje bi bilo da je prihvatila sve amandmane, onda bi imala koliko-toliko uredan zakon, primenjiv, jasno razgraničenim pravima i obavezama. Sledeća stvar na koju bih vam skrenuo pažnju, nije dobro da u članu 4. navodite da prava ne zastarevaju. Pa vi ovim zakonom dajete dušu ovim zakonima koje stavljate van snage. Naravno da nijedno pravo koje je imao građanin koji je upisao i dao pare na štednju nije zastarelo. Nemate potrebe to da upisujete ovde, možete samo da stvorite zabunu u sprovođenju i primeni ovog zakona. Ovim zakonom se vrši konverzija obaveze prema građanima. Koja konverzija? Obzirom da su istekli rokovi i da država nije ispunila svoju obavezu, ona ovim zakonom reguliše svoje dospele obaveze i nema to šta da zastari. O tome ste svakako morali da vodite računa da malo uredite ovaj zakon i da malo razvlastite ministra finansija, svoju efikasnost i brzinu može da pokaže i kao član Vlade na drugi način, ali nikako da ministarstvo ubacujete u ovaj posao, tim pre što je Vlada izvršni organ. Što se tiče ovog drugog zakona, to je zakon o izmenama i dopunama Zakona o Garancijskom fondu. Samo radi podsećanja, prošle godine, a mislim da je bila jesen, nekoliko dana je trajala rasprava o ovom zakonu, o Zakonu o garancijskom fondu. Taj zakon je nekako izglasan u Narodnoj skupštini. Svi su dali brojne primedbe na taj zakon. Prvo, što se reguliše materija koja ne bi smela da bude u nadležnosti države. Reguliše se materija koja mora da bude prepuštena bankama i njihovim poslovnim politikama. Kako se formirao taj fond, po zakonu? Formirao se tako što u jednom članu čak i ne stoji šta je osnovni kapital tog fonda. Formirao se tako što je nadležnost dobilo Ministarstvo za privatizaciju, a promena ministra sada nalaže da to više ne bude nadležnost Ministarstva za privatizaciju i privredu nego Ministarstva finansija. Onaj ko je predložio ovaj zakon, očigledno nije čitao svoj Zakon o ministarstvima. U onoj odredbi tog zakona koja reguliše delokrug rada Ministarstva finansija ni najširim tumačenjem ne može da se dođe do bilo kakve veze između Garancijskog fonda i Ministarstva finansija. Znači, promena ovog zakona je potrebna da bi se ispunila dva obećanja: jedno je da će biti sagledani poljoprivrednici i drugo da taj posao prigrabi Ministarstvo finansija. Usput treba reći da loš zakon postaje još lošiji sa ovim izmenama i dopunama, a evo zbog čega. Zbog toga što se članom 4. Predloga zakona daje pravo Fondu da slobodna sredstva može plasirati na način kako poželi ministar finansija. Onda ćemo imati praktično jednu igranku. Milijarda i po je navodno u budžetu izdvojena za Garancijski fond, vode se kao sredstva investicija u privredi iz budžeta, biće možda na računu Fonda, a da li će biti u mogućnosti da se ta sredstva plasiraju, odnosno da se po osnovu tih sredstava izdaju garancije i supergarancije, pa to zavisi od poslovnih banaka. Ovim zakonom se štite banke, a ne oni koji uzimaju kredite od banaka. Znači, nema ovde zaštite maloprivrednika niti seljaka koji bi uzeo kredit, pa nijedna banka ne daje pod povoljnim uslovima kredite. Pogledajte koje su kamatne stope. Mi gotovo da nemamo domaće banke, sve su inostrane banke. One tek ovih godinu dana nešto malo su kreditno aktivne, ali mnogo više prema fizičkim licima, gde postoji mogućnost da se obezbedi kredit. Što se tiče pravnih lica, znate i sami, retko ko uzima kredit, ne ispunjava uslov. Gde da se upiše hipoteka kada pola države nije maltene u javnim knjigama. To su ti veliki, krupni tehnički problemi koji onemogućavaju poslovnim bankama da daju kredite, jer su veliki rizici. Pošto je veliki rizik, onda su i kamatne stope mnogo veće i to su neisplativi krediti. Te neisplative kredite bi Vlada preko Garancijskog fonda obezbeđivala tako što bi garantovala bankama koje se upuste u taj posao. To je jedno od izbornih obećanja i tu su, navodno, sagledani poljoprivredni proizvođači, seljaci, kao i oni će, navodno, da uzmu kredit. Ta je ista priča i prošle godine bila u ovoj Narodnoj skupštini. Taj fond nije ni formiran maltene. Papirološki je formiran. Koju on aktivnost ima? Decembra meseca su neke pare obezbedili od prodaje duvanskih industrija itd. Koji su efekti toga, pa zašto mi nismo iz obrazloženja ovog zakona dobili rezultate rada tog fonda. Nema rezultata. Donosimo zakon da bi rekli - ispunili smo obećanja. Davaće se garancije i supergarancije, to nije problem, ali je problem što poslovne banke neće da daju kredite tako povoljne kao što neko smatra da treba da budu povoljni. Nalazimo se u začaranom krugu. Da li je moguće izaći iz ovoga? Verovatno pod utiskom privatizacije, a zašto ne reći i uništavanja naše privrede, počev od onih kriznih štabova, eto, da se setimo, koalicija je ovde, ta koja je i osmislila krizne štabove novembra, oktobra i decembra 2000. godine, a koji su razorili našu privredu, upravljačke strukture su razorene -šta radi u ovoj našoj zemlji. Koja preduzeća rade? Ko tu ima neki poseban interes da formira malo i srednje preduzeće. Promet sa inostranstvom je liberalizovan. Naša privreda ne može da se uhvati u koštac sa robama koje dolaze iz inostranstva. To je taj začarani krug. Ovo su promotivni potezi Vlade – evo, mi smo uradili, a što vi ne koristite, to ne znam, videćemo, možda će biti. Možda je najbolji dokaz za tu vrstu promocije zakon o izmenama i dopunama Zakona o platnom prometu. Taj zakon je usvojen u Saveznoj skupštini dok je postojala SRJ. Predlagač tog zakona nije bilo Ministarstvo finansija, odnosno Savezna vlada, nego guverner Narodne banke Jugoslavije u to vreme. Šire tumačeći, mogao je da bude predlagač. Donet je zakon. Zakon ima ukupno 59 članova. Danas na dnevnom redu nalazi se zakon o izmenama tog zakona koji ima 46 članova, a od toga 42 člana se odnose na promene ovih 59 članova. Šta to znači? Lakomisleno, preuranjeno, nestručno, nedovoljno sagledano koje su posledice prelaska platnog prometa na poslovne banke. Godinu dana pre početka primene zakona je maltene usvojen taj zakon i kada je u januaru krenula primena tog zakona imali smo otprilike 2-3 meseca haos u banakama. Sada se to navodno po inerciji nešto stabilizovalo i sada u liku ministra finansija bivši guvernerr NBJ nam predlaže izmenu svog epohalnog dela. Koja izmena, od 59 članova u 42 mora da se izvrši promena. Naravno, neke moraju zbog deviznog poslovanja i nekih drugih stvari koje su se u međuvremenu desile. Skrenuo bih pažnju na one odredbe koje se tiču prinudne naplate. Svi ste svedoci onih silnih blokada svih računa koje ima jedno pravno lice. Deset, 15 dana ne može da funkcioniše dok se ne namiri neko tamo potraživanje. Trebalo je znači praktično godinu i po dana da se shvati, znači, godinu dana primene zakona, a dve godine od donošenja zakona da se shvati da je to rešenje loše. Prošli put u Saveznoj skupštini je bilo epohalno, danas opet epohalno u skladu sa modernim dostignućima. Isto kao kad bi se donosio zakon o radu. Kaže - podržava ga Međunarodna organizacija rada. Svi eksperti protumačili u svetu da je to najbolje, a kada se pogleda po Internetu svi kritikuju i kažu - nikada im nismo rekli, donesite takav zakon. To što neko nije informisan, ne može da ga zaustavi, da raščeprka malo da vidi o čemu se ovde radi. Radi se o promociji novog ministra finansija, o promociji stranke G17 pus, koja će da kažeda je u roku od mesec kada od kada je ušla u Vladu gotovo sva svoja obećanja ispunila. Koji eu efekti, nema ih, neće ih biti. Neće biti efekata. Efekat će biti taj što će sa Ministarstva privrede da dođe na Ministarstvo finansija i gle sada tog čuda. Pričamo opet oznanju i neznanju. Kada se jednom normom određuje nadležni organ iz izvršne vlasti, onda se ne piše ko je njemu predlagač, jer ako upišete da je predlagač Ministarstvo finansija, onda niko drugi ne može da predloži Vladi nego samo Ministarstvo finansija, a vi u organizaciji Vlade imate kadrovsku komisiju, koja kadrovira na svim mestima. Zašto je taj poriv potreban da se potencira Ministarstvo finansija. Tako je i Đelić radio. Preklinjali smo ga ovde, molili ga. Na kraju ga čak ni njegovi nisu hteli da slušaju kada je pričao sa ove govornice. Uzmite malo u obzir neke stvari, neke standarde i kada se piše propis i šta on logički treba da znači u kontekstu sa nekim drugim normama. Znači, ako računate na medijsku pažnju i na reklamu, tu ste svakako poentirali. Ako računate na efekte, pre svega ova dva zakona, tu ste izgubili, javiće vam se kao bumerang, zato što ste izabrali pogrešan način i potpuno pogrešna sredstva. Sredstva su pogrešna jer će se kod građana pojaviti velika pažnja, veliko interesovanje i kada se pojavi nesprovodivost, naročito ove izmene koje se tiču Zakona o Garancijskom fondu, onda ćete biti prozivani. Prozivani su bili i Vlahović i oni u prethodnoj vladi zbog ovog istog zakona, jer ovde su rekli - završili smo veliki posao, a u praksi je nula. Ništa nije bilo, na vreme smo ih upozoravali da to nije dovoljno, niti je dobro osmišljeno. Ako mislite da nešto regulišete, onda budite osnivači jedne razvojne banke, koja će da plasira sredstva za određene projekte pod beneficiranim uslovima. Budite, ali to osmislite. Ovako nudite zakon koji u suštini neće biti sprovodljiv. Ne nudite zaštitu ni seljaku, ni malom privredniku, nego banci koja treba da mu da kredit. Pod kojim uslovima ona ima da mu da kredit? Prošetajte se malo od banaka do banaka pa vidite. Kako će da se upiše hipoteka? Danas svi traže hipoteku kao sredstvo obezbeđenja kredita. Gde da se upiše, ko da ga upiše, kako da upiše, zašto bi seljak upisivao hipoteku na svojim nepokretnostima zbog nekog kredita sa nekim velikim kamatama. Kako vi mislite da utičete na poslovnu politiku banaka? Tako što će predlagač za kadrove u fondu biti ministar finansija. To nam nikakva garancija nije. Nisu nam garancije ljudi nego stanje i materijalna sredstva. To nam je garancija. Iluzorno je pričati o ovim vašim potezima, kada se uzme u obzir ko je vlasnik bankarskog sistema kod nas, pod kojim uslovima rade naše banke, pod kojim uslovima odobravaju kredite, kakav je spoljnotrgovinski promet, kako ulazi roba iz inostranstva koja pre svega konkuriše našoj robi. Ako sve to stavite u jedan kontekst, videćete da je ovo neprimenljivo. Ovo je neprimenljivo pogotovo kada se radi o Garancijskom fondu.
Za reč se javio ministar finansija Mlađan Dinkić, a potom narodni poslanik Takač Ištvan.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ovom prethodnom izlaganju poslanika SRS-a bilo je pokušaja stručne kritike, a kao što su i sami poslanici priznali i pokušaja promotivne političke kritike. Najpre ću odgovoriti na jedno, a onda i na drugo. Što se tiče primedbi da je navodno rok za isplatu zajma predug, četiri godine, mogu samo da postavim jedno pitanje radikalima: zašto radikali nisu doneli ovaj zakon dok su bili na vlasti? Bili su na vlasti devedesetih godina, zašto oni građanima Srbije nisu vratili novac koji je uzet 1989. godine. Bili ste na vlasti, bili ste od 1998, 1999. godine, dakle, bili ste sigurno u koalicionoj vladi gde ste mogli da predložite ovaj zakon. Ako tražite kraći rok isplate, moje pitanje je zašto pre nekoliko godina, kada ste bili u vlasti, vi niste predložili taj zakon. Verovatno bi sve bilo do sada isplaćeno. Druga stvar, što se tiče Garancijskog fonda, ne vidim u čemu je primedba što se sredstva garancijskog fonda drže u bankama koje se biraju tenderom. Da li radikali smatraju da treba da se vrši direktna pogodba? Da li ljudi koji rade u Garancijskom fondu treba da se nagode u koju će banku staviti pare da bi uzeli neku proviziju? Da li je to stil rada koji je primenjivan u opštini Zemun i u drugim opštinama u kojima su bili na vlasti? Tender je jedini način, javni tender da se... govorim o temi, vi ste kritikovali... (Milovan Radovanović dobacuje sa mesta.) (Predsednik: Molim vas bez dobacivanja.) ... što se po osnovu tendera sredstva opredeljuju u bankama? Nema drugog transparentnog načina osim javnog tendera. Što se tiče navodne nesprovodivosti zakona, dopustite da vidite da li će taj zakon biti sproveden. Tačno je da je u prethodnom zakonu bilo predviđeno samo 100 miliona dinara za izdavanje garancije, što je nedovoljno. Tačno je da je fond imao nekih administrativnih ograničenja zbog čega nije radio. Upravo zato je i Vlada predložila promenu zakona. Naravno da je ovaj zakon sprovodljiv, jer je Vlada u budžetu predvidela milijardu i po dinara, dakle 15 više za ove namene, a dovoljan je iznos garancija do 80% i za nerazvijena područja i za osiguranje kredita u poljoprivredi. Što se tiče primedbi otkuda Ministarstvo finansija nadležno za poslove osiguranja bankarskih kredita, molio bih grupu SRS-a i sve one ostale koji imaju tu kritiku da pročitaju Zakon o ministarstvima, koji je usvojen ovde pre dva meseca. Jasno i nedvosmisleno stoji da je za poslove osiguranja bankarskih kredita nadležno Ministarstvo finansija. Što se tiče Zakona o platnom prometu, tačno je da se on menja godinu dana i tri meseca nakon stupanja na snagu ovog zakona. Prosto kada pravite sistemsku promenu, kao što je bio prelazak platnog prometa sa ZOP-a na banke, ne možete predvideti sve stvari koje će se u implementaciji dogoditi. Za razliku od drugih zemalja bivše Jugoslavije, Srbija je uspela da za samo šest meseci pripremi prelazak platnog prometa u banke i rezultati su takvi da je naš prelazak bio najefikasniji. Nije bilo haosa u bankama. Bilo je nesnalaženje u prvih meseca dana, ne u tri meseca, kao što je prethodni poslanik rekao, i sada savršeno taj sistem funkcioniše. Zašto se menja zakon? U jednom delu koji se odnosi na prinudnu naplatu preduzeća - to je ono što je pravilno primećeno, tu je zakon bio nedorečen - moram da vam kažem, nigde u svetu centralana banka ne vrši prinudnu naplatu. Nije zadužena za te poslove. Nigde u svetu centralna banka ne vrši poslove skupljanja završnih računa, boniteta. Dakle, to rade sudovi ili specijalizovane institucije. Problem je što u Srbiji nije bilo institucije koja bi to mogla da preuzme. Narodna banka Srbije je najbolje organizovana institucija u zemlji i da nije Narodna banka preuzela proces prinudne naplate tek bi onda nastao kolaps, jer sudovi svakako, ovako kakvi su, neefikasni, nisu bili u stanju da rade taj posao. Dok sam bio guverner, pa i sadašnje rukovodstvo Narodne banke Srbije jedva čeka da posao prinudne naplate pređe na sudove, ali bojim se da jednostavno sudstvo nije spremno za taj posao. Zbog toga mi menjamo ovaj zakon o platnom prometu. Ipak moram da primetim i ovu drugu dimenziju; dakle, gospodinu Krasiću moram da kažem da je Vlada Srbije prihvatila one amandmane SRS koji se odnose na stručne tehničko-redakcijske primedbe i dobro znate da smo dva do tri amandmana prihvatili, ali ne prihvatamo neistinite optužbe. Dakle, ono što je tačno, ono što je poboljšanje zakona, uvek će Vlada prihvatiti, ma koja poslanička grupa podnela primedbu, ali nikada, niti lično, niti Vlada neće da prihvata neistinite optužbe. (Milorad Mirčić dobacuje sa mesta.) Znate šta ... (Predsednik: Molim vas, bez dobacivanja.) Prethodni govornik i prethodni govornici pominjali su navodno da G17 plus, i na mene lično se odnosilo, da mi brinemo samo kako da što više para zgrnemo. Dosta je bilo, moram da vam kažem da je dosta bilo kleveta. Otkuda to da SRS plaši baš G17 plus? Zašto vas? Zato što znate, gospodo radikali, da živim u stanu od 73 kvadratna metra na Novom Beogradu, a da je Tomislav Nikolić od države Srbije, od Vlade dobio stan od 160 kvadrata na poklon ... (Predsednik: Molim vas ...) Da je Aleksandar Vučić dobio takođe stan na poklon. Da je Gordana Pop-Lazić 17 lokala i stanova, u opštini Zemun dok je radila, rasprodala; otkuda Gordani Pop-Lazić vlasništvo od 1000 m2. (Predsednik: Molim vas, gospodine ...) Vi govorite ovde ...
Gospodine Dinkiću, molim da se držite teme. Gospodo poslanici, molim vas da poštujete član 99. Poslovnika i da ne dobacujete govorniku. Molim vas, izvolite. Dakle, još jednom vas molim, a vi se držite teme, molim sve poslanike da se ponašaju u skladu sa Poslovnikom. Hvala vam.
Jednostavno imam nameru da se držim teme na isti način kao što su se držali poslanici SRS. Da li je tačno ili ne da je Tomislav Nikolić, kao direktor poslovnog prostora opštine Zemun, doprineo da SRS profitira i potpiše ugovor o prodaji, odnosno o iznajmljivanju zgrade Magistrata za samo 1,57 dinara po kvadratnom metru. To što su drugi ćutali o tome, ne znači da će G17 plus o tome ćutati.
Molim vas, tema, gospodine ministre.
Tema je odgovor na lažnu optužbu radikala da ministar finansija, da G17 plus radi samo da bi zgrnuo što više. To je nešto što mi više ne možemo da dopustimo, jer upravo radikali su ti koji su na tome radili. Druga je stvar što je postojao prećutni politički dogovor sa nekim bivšim i vladajućim strankama da se o tome ćuti. Dosta je bilo, nema više vremena za ćutanje. Kako je moguće da Gordana Pop-Lazić dobije 1000 m2 poslovnog prostora i da se to sve rasproda? Da li je to bilo? Radi se o bivšem ministru u Vladi Srbije ...
Molim vas ...
Zatim, kako možete da govorite o bilo kakvom slučaju i da imate moralno pravo da anketne odbore vodite, ukoliko je gospodin Vučić kao direktor "Pinkija" svojevremeno prebacio novac za štampanje stranačkog lista "Nova Srbija". Zar je moralno i pošteno da se sredstva opštine Zemun koriste za izdavanje stranačkog lista? Konačno ... (Predsednik: Gospodine Dinkiću ...) ... kompletno rukovodstvo radikala učestvovalo je u ovom skandalu oko kupovine placa od 1000 kvadrata i izgradnji objekta u Zemunu. (Predsednik: Molim vas ...) ... od Tomislava Nikolića, Vučića, Gordane Pop-Lazić. Vi mislite da imate pravo da svakome kažete šta hoćete i očekujete da svi budu mirni i da ćute. E, pa to nećete moći, makar ne sa mnom i ne sa G17 plus.
Molim vas, replike, gospodin Vučić, gospođa Pop-Lazić, gospodin Krasić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Dinkić, izgleda pre nego što je ušao u ovu salu, opet je jeo zlatne ribice, nešto mu se poremetilo u glavi, pa je zato izgovarao notorne laži i gluposti. Naravno, mi smo imali razne ministre finansija. Vodili su različite vrste hajki i harangi protiv srpskih radikala, različite vrste. Izmišljali su svašta, govorili su svašta, sve smo ih preživeli, ali nikada nismo imali ministra koji ne zna ništa da kaže o svom poslu, koji se ne trudi da o tom poslu govori, nego izlazi ovde i valjda zajapuren, ne zna šta će sa sobom, počinje da viče, pošto argumenata nema i misli da je jak onoliko koliko je glasan. Niste, gospodine Dinkiću, vi ste nažalost na mestu ministra finansija, a izvinjavam se ostalima što sam primoran da vas nazovem gospodinom, jer vi ste jedna obična lopuža i ništa više.
Gospodine Vučiću, prema članu 99. nemate pravo da govorite o privatnom životu, šta je ko jeo i nemate pravo, dobro znate po stavu 3, da upotrebljavate uvredljive izraze. Molim vas, povedite računa, prilikom sledeće povrede Poslovnika moraću da izreknem opomenu, to se odnosi na svakog od govornika za govornicom. Izvolite, nastavite.
Dakle, što to niste rekli i uradili kada je govorio ovde onaj koga sa žaljenjem moram da nazovem gospodinom.
Govorio sam, molim vas.
A nije bio upozoren da će dobiti opomenu, pošto on mora da uštedi i te 3.000 dinara, bez obzira na tri milijarde koje je do sada opljačkao. Dakle, dame i gospodo, moram da vam kažem nekoliko stvari. Tomislav Nikolić nema stan od 200 kvadrata. Stan koji je dobio po zakonu oteli ste mu, gospodine Dinkiću, i to bi trebalo dobro da znate da ste ga oteli suprotno Ustavu, jer je zakon bio retroaktivan. I Tomislav Nikolić danas živi u stanu od 90 kvadrata, ako vas baš to interesuje.
Gospodine Vučiću, zabranjeno je govoriti o privatnom životu poslanika, a naročito sklapati kupoprodajne ugovore za govornicom.
Gospodine Markoviću, nisam sklapao kupoprodajne ugovore, nego nudim jednu dobru i povoljnu transakciju ...
Nemojte da nudite tuđu imovinu sa govornice Narodne skupštine i to nije korektno prema gospodinu Tomislavu Nikoliću.
Evo, gospodine Dinkiću, nudim svoju imovinu prema vašoj imovini u odnosu 1 prema 5, ne nudim tuđu, nego svoju. Prihvatite odmah ili odustanite od toga. To smem da ponudim i prekinite da lažete odavde. Da vidimo dalje šta kaže gospodin Dinkić, nisam mu slušao sve, imao sam neka pametnija posla, ali ovo što sam čuo, to ću da komentarišem.
Izvolite, imate još minut vremena.
Ne, imam još 20 minuta, jer nije koristio niko iz poslaničke grupe.
Žao mi je, javili ste se za repliku. Izvolite.
Dobro, onda ću se javiti i sa tim. Kaže gospodin Dinkić da gospođa Pop-Lazić ima 1.000 kvadrata. Nema, bio sam jednom kod gospođe Pop-Lazić. Ne mogu da kažem da se baš često viđamo van posla, da se često privatno viđamo. Prodala? Nije prodala, gospodine Dinkiću. Vi ste naučili da prodajete sve, a ona nije prodavala ništa jer nije ni bilo njeno, gospodine Dinkiću. To što ste dali nekim novinama da tako nešto objave, to što ste vi u toj prljavoj kampanji učestvovali, dobro je da ste nam konačno ukazali na taj trag, da znamo ko stoji iza toga, da znamo ko je to sve osmislio. Što se tiče Nove Srbije, nikada nisam pomagao Novu Srbiju. Ne znam da li je tu gospodin Ilić da to kaže. Nikada ni list "Nova Srbija" nisam pomagao. Pročitali ste nešto iz novina što čak nije tačno, jer sam tu bio samo prenosnik za nešto što je bilo potpuno normalno, kao i za sve druge novine. Što se tiče mog posla u "Pinkiju", otiđite danas, sedam godina posle, pitajte zaposlene u "Pinkiju", svi će vam reći samo da im se vrati to vreme i da vi ne budete ni slučajno na vlasti. Budite ubeđeni u to. (Predsednik: Vreme, gospodine Vučiću. ) Završavam, gospodine Markoviću, još nekoliko rečenica. Gospodine Dinkiću, na kraju, za sve to postoji narodni sud. Govorili ste ovde o Zemunu, napadali ste svojevremeno Vojislava Šešelja da je zaposlio sina. Jeste, da bude fizički radnik. Da vas pitam sada, gospodine Dinkiću, koliko je vaša politika dobila glasova u Zemunu? Znate li koliko? Za onoliko koliko sam vam ponudio razmenu naše imovine. Pet puta manje glasova ste dobili. Na vašeg jednog dođe pet onih koji glasaju za Srpsku radikalnu stranku. Biće, gospodine Dinkiću, da je od lopova bar pet puta više poštenih ljudi u Zemunu, koji znaju da treba da glasaju za Srpsku radikalnu stranku.
Replika, Gordana Pop-Lazić; replika, gospodin Krasić.
Gospodine ministre, nisam očekivala da ćete i vi da se bavite u ovom sazivu nekom imaginarnom kućom koja se meni pripisuje. Jedan predstavnik vlasti, one prethodne, to je pokušao za istom ovom govornicom, pa se posle izvesnog vremena izvinjavao što je to uradio, shvativši da je pogrešio i da mu je to neko podmetnuo. Dakle, notorna je laž da je to moja kuća i da je to kuća mog oca. Sve što sam u životu stekla, a stekla sam samo troje dece i nešto stvari... (Predsednik: Gospodine Vučiću, nemojte da ometate govornika, budite ljubazni.) ... stekla sam pošteno svojim radom. Da vam to dokažem, čekala sam da ova vlada formira stambenu komisiju i podnela sam zahtev za dodelu stana. Moje petočlano domaćinstvo je bez rešenog stambenog pitanja i da vidim kako će Vlada da raspolaže jednim jedinim stanom, a da taj stan ne dodeli Gordani Pop-Lazić. Tražiću kredit, ne tražim stan, na 40 godina, kao što dajete svima ostalima. Toliko mogu od plate da izdvojim da otplaćujem ratu i da rešim stambeno pitanje svoje i svoje porodice, ali vi ste sada u nebranomgrožđu. Vi znate da će ova vlada da padne na vama i vi zauzimate gard, a mi se spremamo da je rušimo upravo na vama i neću da vam kažem šta smo vam sve spremili. Čekamo pogodan trenutak, pa da vas prozovemo. Neću da kažem da ste lopov, kao što je to rekao moj kolega, ali ste kriminalac jer ste izvršili oružani upad u Narodnu banku, i da je ova država pravna država, vi ne biste bili ministar nego biste bili u zatvoru. Obećavam vam...
Gospođo Pop-Lazić, pa i na vas se odnosi zakon. Poštujte ga, molim vas.
Kada mi budemo odlučujući faktor u ovoj državi, vama će biti mesto u zatvoru. Zato nemojte da se bavite takvim stvarima. Niko u ovoj državi vam neće poverovati. Ko god je gledao Anketni odbor, bez obzira kakav izveštaj bude bio, jasno mu je da ste vi čvrsto povezani i sa Hamovićem i sa Lazarevićem, i da ste upleteni u tu mafiju oko EPS-a. Prema tome, ovo vam nije nikakva kontrateza. Razmislite sledeći put kada nekoga optužujete i prijavite mi, molim vas, ko je to meni poklonio te lokale, dobićete muštuluk od mene.
Izvolite gospodine Krasiću. Molim vas, još jednom vas opominjem, prema članu 99. stav 3. neću dozvoliti vređanje. Molim vas, opomenuo sam sve koji su se sa govornice uvredljivo izražavali. Budite ljubazni, to i dalje ponavljam. Sledeći put ću morati da izreknem opomenu, ali već treći put upozoravam trećeg govornika zaredom. Izvolite gospodine Krasiću i izvinite što ste čekali.
U mojoj replici ograničiću se na ono što je ministar Dinkić naveo da se odnosi na mene. Kažete da ste prihvatili tri amandmana, a da ostale niste mogli da prihvatite jer sadrže neistinite optužbe. To su amandmani, predlog da se izmeni, dopuni neki član, nije optužnica. Verovatno očekujete neku optužnicu pa za svaki papir mislite da je optužnica. Nema tu neistinitih optužbi. U našim amandmanima vrlo precizno stoji u kom smislu da treba da se promeni odgovarajući član. Nema optužbe. Optužnice imaju svoju sadržinu, mogu da budu i malo veće, sa puno strana, predlog da se izvedu dokazi itd. Niste bili od početka rasprave pa ste pogrešno informisani. Rekli ste ovde da su poslanici Srpske radikalne stranke tražili neki kraći rok za donošenje ovog zakona o vraćanju sredstava. Ne, to poslanici Srpske radikalne stranke nisu rekli, na to nisu podneli primedbu. Zašto ranije nije donet zakon? Zašto zakon nije donet dok smo mi bili na vlasti od 24. marta 1998. godine, pa gle slučajnosti datuma, počelo je bombardovanje 24. marta 1999. godine, pa gle slučajnosti posle toga je došao DOS, pa gle slučajnosti 5. oktobar, pa gospodin Dinkić sa onim svedocima, sa onim kapama upao i osvojio Narodnu banku. Znate, mi dok smo bili na vlasti mogli smo da se borimo protiv jednog neprijatelja, da zaštitimo ljude, mostove, malo ta tehnička sredstva, malo naše resurse, ali mi nismo mogli da se borimo sa unutrašnjim faktorom. Kako da se borimo sa vama koji ste dobijali pare iz inostranstva i to nikada niste krili. Otpor finansiran, vi ste finansirani, vi ste nastali iz inostranstva. Da razrešimo jednu dilemu oko ovih vrlo nepreciznih stvari. Šumarac je nešto pričao ovde, pa je bivši ministar. Sedam puta svake godine se pojavljuju napisi o nečijim stanovima, o nekom finansiranju itd. Prvi put da vam kažem jednu veliku istinu: zahvaljujući vašem predsedniku Labusu mi smo 2001. godine saznali šta je pozadina svih krivičnih progona. Pozadina je jedan papir koji je došao iz jedne evropske institucije i u tom papiru piše - ako želite kredit morate: struja, penzije, sređivanje budžetskog sistema, usklađivanje, podizanje cene lekova i progon protagonista srpske nacionalne politike.
Vreme, gospodine Krasiću.
Zato vi sa ove govornice prozivate i Nikolića, i Vučića i Šešelja. Nema tu kriminala nego medijske harange da se za patriote veže kriminal i tako devalvira pomisao na očuvanje srpskih nacionalnih interesa. Ko to radi? Oni koji mrze srpski narod.
Vreme, gospodine Krasiću, i nemojte da vređate nas patriote. Molim vas, protiv vas niko ne vodi hajku. Izvolite, molim vas, predstavnik Vlade. Molim vas, koristimo se Poslovnikom i dalje ću primenjivati iste aršine za sve. Budite ljubazni, poštujte Poslovnik sopstvene Skupštine. Izvolite, gospodine Dinkiću. Izvolite, molim vas, predstavnik Vlade, molim vas, koristimo se Poslovnikom. I dalje ću primenjivati iste aršine za sve. Budite ljubazni, poštujte Poslovik sopstvene Skupštine. Izvolite, gospodine Dinkiću.
Gospodo radikali, dugo vas nisam video tako nervozne. Što se tiče predloga mladog gospodina Vučića oko razmene, gospodo da vam kažem, ono što se svojim rukama i radom stekne, 70 kvadrata, nevezano s tim što je to stan na petom spratu na Novom Beogradu, tamo gde mnogi od vas ne bi želeli da žive, ali svojim radom sam to stekao, da menjam za nešto što je neko džabe dobio od Vlade, vidi se da vam je idejni otac Dušan Mihailović. On je to predlagao pre godinu dana. I sada znam zašto sve ove stvari koje ste radili, posebno u opštini Zemun, niko nije sankcionisao. To što ste imali podršku dela prethodne vlasti i to što su vas uvek smatrali svojevrsnim priveskom vlasti ne dozvoljava vam da govorite neistine o ljudima koji su moralno čisti. A, što se tiče ...
Molim vas, bez dobacivanja, privezak nije ništa uvredljivo. Budite ljubazni, to je predmet ... pobogu.
Vremena su se promenila. Mene ne zanima koliko ću biti ministar. Ne zanima me, isto kao što me nije zanimalo ni koliko ću biti na mestu guvernera. Međutim, ono što je sigurno – uvek ću govoriti istinu i nikada nikome neću oćutati na neistinu. Vremena su se promenila. Možda su neki i pravili dogovore sa vama. Možda su neki želeli da sa vama prave dogovor. Smatram da vi jednostavno oličavate drugačiju politiku, što je vaše pravo i nikada sa vama ni u kakve dogovore, kompromise, neću ulaziti, nikakve ponude prihvatati, a što se tiče gospođe Gordane Pop-Lazić, znam da je ona dama i ništa ni približno uvredljivo neću reći na njen račun. Ali, ako dobijete novac od prodaje 1.000 kvadratnih metara, koje ste prethodno, zbog toga što ste bili u vlasti, dobili na toj lokaciji i sada navodno nemate stan, jer ste sve prodali, dajte da neko siromašan ovde dobije 1.000 kvadrata od vlasti, pa ih proda; zar ima smisla tražiti sada stan od Vlade. Dobiti novac od prodaje 1.000 kvadrata i tražiti stan od Vlade, mislim da je to neukusno, bez obzira što se radi o dami.
Zahvaljujem. Replika, gospodin Vučić, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada sam govorio o onome da je gospodin Dinkić izgleda progutao zlatne ribice, nisam znao da se nalaze u ovoj čaši. Molio bih da mi donesu neku čistu čašu. Molim vas, gospodine Dinkiću, od vas sam očekivao odgovor, pošto vi kažete da imate malu imovinu, tako sam shvatio, sami ste je svojim rukama zaradili, 70 kvadrata, na petom spratu u Novom Beogradu, pa sam vam ponudio u odnosu 1:5. Prihvatite to, zaradićete mnogo, bez muke. Imam više od toga. Zaradićete onda, možete da mislite koliko ćete da zaradite, možda deset puta više da imate nego danas. Preuzimam vam ...
Molim vas, gospodine Nikoliću, ne ometajte govornika. Ivolite gospodine Vučiću.
... A vama ostavljam onih sedam ili osam kumova. Pa nije valjda kum uvredljiva imenica, ako privezak nije uvredljiva. Mislim da ni kum ...
Ne, gospodin Nikolić je ometao vaš govor pa sam ga opomenuo. Samo vi nastavite gospodine Vučiću, izvolite.
Mene je interesovalo samo da li je kum uvredljivo ili nije. Mislim da nije, nisam u tome video ništa loše. A, moram da kažem, neki koji kažu – u nikakve dogovore neću sa vama, kaže se gospodine Dinikuću – ni u kakve dogovore neću sa vama. To bi jedan ministar trebalo da zna. A, što se tiče mog idejnog oca, ne znam ko mi je idejni otac. Nisam o tome razmišljao. Znam od koga sam mnogo toga učio. Najmanje sam učio od gospodina Dušana Mihailovića, kojeg ste vi ovde pomenuli. I, ne znam kakve on veze ima sa bilo čim. Vi, očigledno, toliko malo znate o pravnom sistemu da ne znate ko podiže optužnicu, ko podnosi krivične prijave, ko vodi postupak. Vi o tome, očigledno, blage veze nemate, ili pojma nemate, kako god hoćete. Znači, protiv onih protiv kojih su podignute besmislene krivične prijave, protiv njih se odavno vodi postupak i to odavno nema nikakve veze sa gospodinom Dušanom Mihailovićem. Apsolutno nikakve veze, niti s bilo kim iz Vlade Republike Srbije. Ima veze sa nadležnim sudovima. A, jadni i ti nadležni sudovi, ne znaju šta da rade, pošto su dobili mnogo glupe krivične prijave od vašeg tadašnjeg vajnog i velikog prijatelja gospodina Đelića. Što se tiče one Nove Srbije, niko nikad nije to ni rekao, osim što su neke novine jednom objavile, pa nikad niko nikakav postupak nije ni vodio, te nemojte da izmišljate gluposti i da ih izgovarate odavde, jer više ne znate šta ćete sa sobom. A, mi smo potpuno smireni, uopšte nismo nervozni, jer znate, gospodine Dinikuću, vreme vam ističe. Miožda ću da pogrešim u datumu, čini mi se da je danas 14. april, ako se ne varam, i gospodine Dinkiću ostalo vam je manje od dva meseca kada ćete biti svesni da morate da pokupite prnje, kofere i da izlećete iz Vlade Srbije, jer će drugi ljudi doći na vaše mesto. A, onda ćete videti gospodine Dinkiću kakva je to nepodnošljiva lakoća delovanja zakona. Kada zakoni, a ne mi kao vaši politički protivnici, već zakoni počnu da deluju,ne zato što vam mi pretimo kao što vi pretite nama, gospodine Dinkiću, da ćete da se svetite, da ćete da gonite i progonite. Mi vas nećemo. Vas će da gone i progone zakoni. Zato će vam mesto biti u zatvoru.
Zahvaljujem gospodine Vučiću. Reč ima gospodin, narodni poslanik Takač Ištvan.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, posle prethodne diskusije želim da govorim o predmetu koji je danas na dnevnom redu. Pred nama je set predloga zakona koji su najavljeni programom nove vlade pre mesec dana. Moje obraćanje će se odnositi na zakon o izmenama i dopunama Zakona o Garancijskom fondu. Poznato je da je za pokretanje privredne aktivnosti potreban novac. Prvo, u sadašnjim uslovima, kada komercijalne banke novac nude pod relativno nepovoljnim uslovima, pokretačku aktivnost mora da preuzme država u vidu fondovskih sredstava, koja moraju biti plasirana pod povoljnim uslovima ili pak obezbeđivati dobijanje komercijalnih kredita. Garancijski fond, koji je formiran pre godinu dana za razvoj malih i srednjih preduzeća, jeste jedan od načina obezbeđivanja takvih sredstava. Ponuđeno rešenje iz zakona o izmenama i dopunama Zakona o garancijskom fondu da ubuduće pogodnosti za obezbeđivanje sredstava imaju poljoprivrednici za poljoprivrednu aktivnost, daje im kurs za razvoj poljoprivredne aktivnosti. G17 plus u svom programu je utvrdila da "ovim instrumentom država će podstaći banke da poljoprivrednicima pod povoljnim uslovima odobravaju kredite", i ovog puta potvrđuje da je to u praksi moguće sprovesti. Drugo, poljoprivreda, kao oblast privređivanja, do sada je bila zapostavljena, bez trajnog rešenja problema obezbeđivanja sredstava za investicije, obrtna sredstva, a društvo je najviše očekivalo od poljoprivrede. Treće, kad god je država obezbedila povoljne kredite za poljoprivredu, tzv. zelene kredite, poljoprivreda je višestruko vraćala sa uspešnom proizvodnjom. Dame i gospodo, želim da ukažem na jednu situaciju koja je prisutna. Starosna struktura stanovništva po selima je nepovoljna. Sve je više ljdi iznad 60 godina, koji svoj radni vek završavaju. Mladi koji bi prihvatili poslove poljoprivrednika nemaju sredstava za početak rada na selima. Podržavam predlog gospodina Rafailovića da iz ovog fonda, prilikom dodeljivanja sredstava, nadležni organi imaju u vidu i tu kategoriju korisnika, kao što su početnici, i da njima obezbede korišćenje pogodnosti iz ovog fonda. Drugo, isto tako, Fond mora da nastavi sa pospešivanjem privredne aktivnosti i malih preduzeća, jer povećanje zapošljavanja najviše je moguće u ovoj sferi, kako u proizvodnji, tako i u pružanju usluga.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, a neka se pripremi narodni poslanik Dušan Proroković.
Mi smo juče, dame i gospodo, raspravljali o predlogu zakona koji je predstavljao izborno obećanje DSS. Danas govorimo o grupi zakona koji predstavljaju izborno obećanje G17 plus, privezaka i DOS-ovske i DSS-ovske vlasti. Naravno, mi znamo da je legitimno pravo svake poslaničke grupe, odnosno svake stranke, čak i obaveza, da kada osvoji vlast ispunjava izborna obećanja. Ali, ovo što radi Vlada Srbije predstavlja samo nekakve zakone, nekakve predloge zakona koji su i ostaće samo mrtvo slovo na papiru. Ništa od ovih zakona ne znači boljitak građanima Srbije, a građani Srbije očekuju od Vlade da donese neki zakon od kojeg će građani zaista živeti bolje i gde će osetiti da se nešto promenilo u zemlji Srbiji. A mi iz SRS znamo da se ništa nije promenilo i da ne može da se promeni dok u Vladi učestvuje G17 plus, dok u Vladi učestvuju Mlađan Dinkić i Miroljub Labus. Mi iz SRS ne verujemo u dobru nameru Mlađana Dinkića i zato, čak i ako neki tekst zakona i nije tako loš, ne možemo glasati za njega, jer znamo iz iskustva, a svi građani Srbije znaju kakva je uloga Mlađana Dinkića bila u upadu u Narodnu banku, uloga u Nacionalnoj štedionici, uloga Mlađana Dinkića u trgovini električnom energijom. Na osnovu tih iskustava, mi znamo da i ovi zakoni neće značiti ništa, da i ovi zakoni samo stvaraju mogućnost da Mlađan Dinkić i dalje radi na način na koji je radio, sad pokušava da institucionalizuje svoje radnje, zna on već kakve, kroz ove predloge zakona. Na zakon o garancijskom fondu osnovna zamerka poslaničke grupe SRS je u tome što smatramo da u ovaj posao ne treba da se meša država, jer je ovo posao poslovnih banaka, odnosno trebalo bi da bude. Bez obzira na to, pokušali smo da intervenišemo amandmanima, sa krajnje dobrom namerom da ovi zakoni bar liče na nešto kada ih budete usvojili. Naravno, usvojićete ih, u to ne sumnjamo, a osnove naših amandmana su upravo u tome da vam skrenemo pažnju, jer u ovom zakonu ste predvideli određene norme kojima se uređuju unutrašnji odnosi u Vladi, i to na način suprotan Zakonu o Vladi. Pohvalio se ministar da nam je usvojio dva-tri amandmana. Ništa vi niste nama, Mlađane Dinkiću, usvojili. Usvojili ste amandmane, jer ste shvatili da je neophodno da na ovaj način popravite ove zakonske predloge. Zakon o izmenama i dopunama Zakona o platnom prometu; ovaj zakon je upravo ono što sam rekla na početku – pravni okvir za pravo delovanje Mlađana Dinkića, a to znači da je poslove platnog prometa, koji su, inače, najskuplji u Evropi i koje je Mlađan Dinkić predvideo za banke svoje miljenice i za mogućnost stvaranja bankarskih lobija u Srbiji. Učešće tih već formiranih bankarskih lobija videćemo vrlo brzo i čućemo za ovom govornicom od predsednika Anketnog odbora gospodina Vučića, koji se tim poslom bavio, ali o tome ćemo kad to bude aktuelno. Gospodina Dinkića Srbija pamti po poslu sa početka 2001. godine, kada je ugasio četiri velike banke u Srbiji. Ni do dana današnjeg nije objasnio građanima Srbije gde se denuše one stotine miliona maraka koje je zatekao u Beobanci. Na ime ugašenih državnih banaka Mlađan Dinkić je u Srbiju uveo neke inostrane banke iz beloga sveta, banke "žnj" kategorije. One u svojim državama nemaju nikakvog ugleda, a ovde su dovedene da bi pljačkale građane Srbije kroz nekakve neprimereno skupe kredite koje, naravno, niko ne uzima, jer ko je u stanju da otplaćuje tako visoke kredite kakve nam nude ti belosvetski bankari Mlađana Dinkića. Ovaj treći zakon o regulisanju obaveza Republike Srbije po osnovu zajma za privredni razvoj u suštini zaista Srbiji treba. SRS nema ništa protiv da država izmiruje svoje obaveze, ali je nejasno zašto ovim zakonom od gotovine pravite veresiju. Imali smo Zakon o porezu na finansijske transakcije, imamo i sada taj zakon, koji je namenski zakon, koji je donet za obnovu Kolubarskog okruga posle NATO agresije. Nije bilo nikakvog razloga da se sredstva koja bi se ubrala po tom zakonu ne usmere na ovu državnu obavezu. Onda ne bi bilo potrebe da se zakon donosi po hitnom postupku, a da mu se primena odlaže zaključno sa 2007. godinom, već bi primenom ovog zakona mogla država da izmiri svoje obaveze već do kraja ove godine. Mi srpski radikali, kao što rekoh, nemamo ništa protiv donošenja ovog zakona o regulisanju obaveza Republike Srbije po osnovu zajma za privredni razvoj, ali mi ne verujemo da je ova vlada, a pogotovo ministar Mlađan Dinkić spreman da sprovede ovaj zakon, s obzirom na već velika i prevelika zaduženja u koja je Srbiju uveo stranački predsednik Mlađana Dinkića Miroljub Labus i s obzirom na sve ono što znamo o njihovom učestvovanju i radu u onoj prethodnoj DOS-ovskoj vladi, čiji su privezak bili kao vajni eksperti. A i u ovoj vladi, čiji su takođe privezak, ništa nisu uradili, niti će uraditi bilo šta što bi bilo značajno i od koristi za građane Srbije. Očigledno je da će Mlađan Dinkić da nastavi onako kako je i započeo karijeru kada je sa čarapama i dugim cevima ušao u Narodnu banku. Ovde je bilo govora zašto srpski radikali, kada su bili u vladi, nisu doneli neke od ovih zakona. Gospodo, naše učešće u vladi je bilo, vi to dobro znate, zaista vrlo kratko i u doba NATO agresije i obnove zemlje. Mi jesmo bili manjinski partner u toj vladi, danas je to neko ovde rekao i rekao je da nije bitno da li je neko manjinski ili većinski partner. Znam i zašto je to rečeno, zato što onaj ko je manjinski partner, poput G17 plus, vedri i oblači u ovoj vladi Vojislava Koštunice. Takođe, moj kolega Vučić je rekao da bi za kampanju za ovom govornicom što je G17 plus provodi očigledno u korist SRS da nam dostavi tekući račun da bismo platili te usluge G17 plus. Evo, predlažem da vam te usluge platimo najskupocenijim što imamo, a to su knjige prof. dr Vojislava Šešelja. Ako biste njih pročitali, gospodo, onda biste se prepoznali u mnogim stvarima. Nemojte da se smejete. Smejali su se i oni pre vas, pa su se onda mnogo okretali oko sebe kada se pojavila knjiga "Laufer mi javlja", a Laufer i dalje javlja.
Hvala gospođo Radeta. Replika gospođice Milivojević.
Silnog li pominjanja G17 plus. Kao što rekoh u jednom od ranijih javljanja, stvarno će nam rejting danas dramatično odskočiti posle cele ove rasprave. Moram da se zahvalim za ovoliko spominjanje, a posebno za ovu priču o vedrenju i oblačenju. Kamo sreće. Hvala bogu da postoji bar jedna stranka na političkoj sceni Srbije koja hoće da građanima vrati pare. Konačno da se i takva stranka pojavila, pošto smo do sada imali gomilu stranaka u vladama, što u kraćem i što u dužem periodu, a koje su narodu samo pare uzimale, pa krajnje je vreme da se pojavi jedna politička stranka koja će te pare da vrati. Kada je reč konkretno o učinku ovoga ili onoga u vlasti, nemojte biti toliko samouvereni o čistoti svoje vladavine, bila ona kratka ili duga, trajala između ostalog, bar što se tiče Republičke vlade, od 1997. do 2000. godine, pa nije to bilo tako kratko, 1998. godine, izvinjavam se, nije to baš tako kratko da se ne bi videli fantastični efekti te vladavine. Između ostalog, i vladavine na lokalnom i na republičkom nivou. Pa tako mediji svašta pišu u ovoj zemlji, pa možete svašta pročitati, o delovanju, konkretno, svakog od vas, pa i prethodnog govornika koji se pominje u nekim medijima, a u vezi opet nekih parcela, antidatiranja i eventualno zloupotreba koje su se prilikom dodele tih parcela pojavljivale. Prema tome, stvarno vas molim, prestanite konstantno da optužujete druge i da ne vodite računa o onome što ste sami radili. Građani Srbije to vrlo dobro znaju i bez medija i sa njima, a građani Srbije to što znaju pokazaće i sada i u svim narednim periodima. Hvala.
Zahvaljujem. Izvolite gospodine Vučiću. Bila je replika na repliku. Po Poslovniku, član 100, kako ne, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, izgleda nema novih zlatnih ribica iako sam vas molio gospodine predsedniče, sve su pojedene, da mi se promeni i da može čovek da popije vode sa ove govornice. Nešto su nervozni ovi iz G17, nešto vole da dobacuju.
Gospodine Vučiću, to je zvono, ono služi da opomene govornika da govori o temi. Nije to nervoza.
Gospodine Markoviću, ne morate da se pravite duhoviti i da se pravite pametni...
Ne moram.
... zato što je to vrlo teško ustanoviti, čak i kada pokušavate. Te je bolje da to ne radite uopšte.Što se tiče onih koji dobacuju, a promenili su do sada pet stranaka, računam da će uskoro i šestu, čim izađu iz Vlade, a bliži vam se kraj, broji vam se, 059 dana bogami, računajte svaki dan sve vam je kraći taj mandat. Moram da kažem, pozivajući se na član 100. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, zanimljivo mi je da svi govore o zloupotrebama službenog položaja, ne znam koja su krivična dela našli, antidatirali, ne znam ni šta su antidatirali, ne znaju ni oni šta, ali tobož su se nečega setili. Ma, bre, dame i gospodo, vi ste obični lopovi i ništa više. Kakva zloupotreba službenog položaja?
Molim vas, ne govori se tako poslanicima sa leve i desne strane koji sede ispred vas i na koje pokazujete, to je krajnje nekorektno. Opominjem vas prema članu 99. Rekao sam malopre, izričem vam opomenu, jer sam opomenuo različite govornike iz različitih stranaka da to ne čine. Sa vaše leve i sa vaše desne strane sede poslanici Narodne skupštine Republike Srbije i molim vas da o tome vodite računa.
Gospodine Markoviću, nisam mislio, a posebno ne na sve narodne poslanike, već na neke, a mislio sam na člana Vlade, na njih sam mislio kada sam rekao da su lopovi. A sada kažem vama, gospodine Markoviću, pošto ste mi drugi put u ovom mandatu, iako nisam bio ništa oštriji, samo sam izašao da odgovorim na ono što su rekli pripadnici vaše političke stranke, hvala vam što ste mi ponovo oteli pare. Pravo da vam kažem, to potrošim, nije to bog zna koliko, ali nije mi ni malo, ni beznačajno, gospodine Markoviću, te ću sada i vas nazivati lopovom, pa mi izrecite još jednu opomenu.
Replika, narodni poslanik Predrag Marković.
Naravno da sam tražio repliku, jer na to imam pravo, najprirodnije. Nikada za ovom govornicom neću zloupotrebljavati član 92, nego ću doći ovde, pa ću odgovoriti. Naravno, svi poslanici su obavezni da poštuju Poslovnik, da ne upotrebljavaju uvredljive izraze, čak i kada su možda dokazivi i tačni, a kamoli kada su nedokazivi i netačni. Pošto ne postoji samo zakon, postoji reč i obaveza i neke stvari su lako proverljive. Počnimo redom. Gospodine Vučiću, prvi put sam vam danas izrekao opomenu. Ako bih se koristio vašim rečnikom... (Aleksandar Vučić, sa mesta: Onda je Maršićanin.) Ogromna je razlika između dvoje ljudi, ali vaša nespremnost da uočite razliku između ljudi i da optužite tako lako nekoga, da navedete to kao podatak, u najmanju ruku je nekorektno. Baratanje netačnim činjenicama je opasno, ne zato što olako možete da uvredite bez razloga nekoga, a to je vaše pravo. Opasno je zbog toga što sa mesta na kome sedim, a nekada neko od potpredsednika iz različitih stranaka, mora da se vodi računa o tome da se poštuje Poslovnik za sve. Mislim da sam pružio dovoljno dokaza sa ove govornice, da sam opominjao sve one koji krše Poslovnik. I ubuduće ću... (Iz sale: i ministra?) Naravno, i ministra, a bili ste svedoci tome više puta i za različite ministre. Izrekao sam do sada tri opomene. Jednu gospodinu Velimiru Iliću, kao narodnom poslaniku, a drugu opomenu sam izrekao gospodinu Dinkiću i treću vama. To su tri opomene koje sam izrekao sa ove govornice. Pretpostavljam da je vrlo važno da ljudi poštuju zakon. Ako mislite da to nije važno, a ne mislim samo na vas lično, mislim na svakoga ko dolazi ovde bilo po pozivu, bilo kao narodni poslanik, pa možete da neosnovano vređate ljude i da nazivate lopovima ljude koji rade svoj posao, a pri tome su uložili za ovu državu, a ne uzimali od nje - vi znate da takvih ljudi ima u svim strankama - molim vas da shvatite da će to i vama lično i svakom drugom ko to radi naneti političku i konkretnu štetu. Nije dobro za ovu zemlju da se ne radi po zakonu i da se ljudi optužuju...
Vreme.
... sa ove govornice. Hvala.
Osnov? Po kom osnovu? Po Poslovniku? Koji član? (Aleksandar Vučić: Reći ću.)
Dame i gospodo narodni poslanici, dobro je da je gospodin Marković izašao za govornicu i rekao ovo što jeste rekao. Posebno zbog činjenice da je izašao da govori i kao predsednik Narodne skupštine Republike Srbije. Nisam čuo da je on izrekao opomenu gospodinu Dinkiću i to nije čuo niko u ovoj sali. Možda negde na poslaničkom klubu. Jeste ga on opominjao "nemojte molim vas, nemojte molim vas", ali pare je uzeo meni, a ne njemu. Što se tiče lažnih i zlonamernih optužbi o kojima ste govorili, vi ste gospodine Markoviću ovde dopustili, a što se nikada nije dogodilo osim u jednom slučaju Božidara Đelića, nije tada pominjao mamu ovde za govornicom, ali je ponavljao jedno 50 puta, dovikivao onako usplahireno, znate već kako on ume "ja ću da gonim, ja ću da gonim, ja ću da gonim", ono tek kad je došao, pa je mislio da je on najvažniji na kugli zemaljskoj i da niko ne sme ništa da mu kaže. Tako je gospodin Dinkić danas izašao za govornicu. Nije govorio o setu svojih zakona, nije govorio o zakonu koji je na dnevnom redu, nije govorio ni o čemu što je tema u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Čime se bavio? Bavio se lažnim napisima u pojedinim novinama, koje je sam pustio u te novine, odnosno dao im tobožnji materijal kako treba time da se bave, jer tobož tu je veliki problem, strašna korupcija ili ne znam šta sve. To ste dozvolili, gospodine Makroviću, tobože opominjući, a govoreći "hajde samo nastavi još malo, kaži im još nešto, pa ću da vidim da odgovora ne bude, jer ću da ih opomenem". Izašao sam i rekao ono što iskreno mislim. Ne znam kako ćete i na kojem drugom jeziku. Znam kako se kaže na engleskom, znam kako se kaže na ruskm, ali ne mislim da treba na tim jezicima da govorim kako se izgovara reč lopov, niti mislim da je to naročito značajno. Pri svojim rečima ostajem, a što se birača tiče, nemojte da brinete za birače SRS-a. Koliko sam shvatio, vaš je jedini cilj borba protiv SRS-a. Očekujem da vi ništa drugo i ne radite, sem da se borite protiv SRS-a. Dobro je da to radite, nastavite da to radite, nama odgovara da to radite, lepo nam je da cela Srbija vidi koga to G17 pus pokušava sa pozicija vrha vlasti, so soli ovoga režima da progoni i ne brinemo zbog toga. Preživeli smo mi, bili smo dve godine u vlasti, ali smo bili i 12 godina u opoziciji. Preživeli smo mi najteže i najgore progone svih političkih subjekata u ovoj zemlji. Verujte mi na reč, preživećemo i vas, gospodine Markoviću, preživeću i bez ove 3.000 dinara, kao i bez one 3.000 koje mi je oteo Dragan Maršićanin, ne zato što sam negde nešto ukrao, jer nikada ništa nikome nisam ukrao, a voleo bih da bilo ko izađe iz vaše poslaničke grupe pa da mi tako nešto kaže. A ja vama kažem, da, gospodo, učestvovali ste u najtežim i najgorim mogućim malverzacijama po ovu zemlju i za to će gospodo ne da vas progone vaši politički protivnici, ne tužioci koje će da postavlja SRS, kao što ih vi danas postavljate, ne sudije koje ćemo mi da postavljamo, progoniće vas zakonske norme, progoniće vas zakoni koje ste kršili i koje ste rušili u međuvremenu.
Za početak norma Poslovnika, isteklo je vreme gospodine Vučiću. Završite.
Završavam. Naše vreme, a posebno vreme Tomislava Nikolića, dolazi, a vaše vreme ističe 13. juna.
Zahvaljujem. Dame i gospodo, dajem pauzu. Nastavljamo rad u 15,00 časova. Hvala vam mnogo.
Pošto imamo kvorum, nastavljamo rad. Molim vas, radi provere ubacite vaše kartice u kućišta. Pošto imamo 86 prisutnih poslanika u sali, nastavljamo rad. Reč ima narodni poslanik Dušan Proroković, izvolite. Samo momenat, nešto nije u redu sa elektronikom.
Poštovani narodni poslanici, kada je 2002. godine tadašnji predsednik SRJ, a današnji predsednik Vlade, pokrenuo inicijativu za početak pregovora o vraćanju duga NR Kini, polovina dežurnih glasnogovornika beogradske čaršije se podigla govoreći kako ne treba vraćati Miloševićeve dugove. Kao i tada, i danas stojimo čvrsto na stanovištu da ne postoje Miloševićevi dugovi, ne postoje Labusovi dugovi, ne postoje Đinđićevi dugovi, postoje samo državni dugovi. Ne postoje ničiji personalni dugovi. Legitimna većina u ovom domu bira vladu, vlada sprovodi ekonomsku politiku i zbog toga plaća svoju političku cenu na izborima. Dugovi, nažalost, ostaju nekim narednim skupštinskim većinama da ih vraćaju. Predlogom zakona kojim se regulišu obaveze Republike Srbije po osnovu zajma za privredni razvoj nije ništa drugo nego vraćanje duga našim sunarodnicima iz dijaspore i našim građanima koji su novac dali tokom 1989. i 1990. godine. Ne mislim da se radi ovde o predizbornom obećanju ili o kampanji, radi se o elementarnoj obavezi ove države da obešteti svoje građane, odnosno da pokuša da obešteti svoje građane, zato što je nemoguće u potpunosti obeštetiti oštećene. Kako obeštetiti ljude kojima je novac morao biti vraćen 1998. ili 1999. godine, kako obeštetiti ljude koji su pet ili šest godina čekali da im se novac vrati. Ovim predlogom zakona pokušavamo da ispravimo tu nepravdu i sada se barem garantuje isplata sredstava do 31. avgusta 2007. godine. Neki vele može i brže, ali nema problema, predložite kako može brže, sa radošću ćemo prihvatiti, ali mi je simptomatično što to predlažu upravo oni koji su za svog mandata pričali kako nisu pronašli nikakvu dokumentaciju koja se tiče zajma za privredni preporod. Međutim, čak i usvajanjem ovog zakona ostaju neki problemi. Lično nisam hteo da podnosim amandmane, ali ću na ovaj način apelovati na ministra finansija i na celokupno Ministarstvo finansija da te probleme reše. Javlja se problem zatezne kamate, javlja se pitanje valute u kojoj će biti isplaćena ova sredstva, jer ljudi su recimo 1989. godine uložili dolare, a danas im se garantuje da će biti vraćeno u evrima. Dolar je 1989. godine mnogo više vredeo nego što danas vredi. Dobronamerno predlažem Ministarstvu finansija da ovo pitanje reši, da ne bi preko sudova sa svakim građaninom koji je novac uložio ovo pitanje dalje rešavao. Što se Zakona o platnom prometu tiče, DSS će podržati i ovaj zakon, zato što se ovim zakonom otklanjaju nedostaci u procesu prinudne naplate, zato što se dodatno obezbeđuje zaštita poverilaca i garantuje uvođenje finansijske discipline, uz sprečavanje zloupotreba. Navešću jedan član ovog zakona; dakle - banke su dužne da izvrše povraćaj pogrešno usmerenih sredstava, a da primalac tako doznačenih sredstava, dakle tuđih sredstava, ne sme raspolagati tim sredstvima; i to je potpuno logično, nešto što postoji u zakonodavstvima svih država jugoistočne Evrope, čime dodatno štitimo poverioce i povećavamo stepen finansijske discipline na našem tržištu. Na ovaj način mislimo da sigurno možemo zainteresovati strane investitore za dodatna ulaganja, mislim na naše tržište. Iskreno govoreći, ne treba očekivati čuda, jer neće sada zbog ovih izmena i dopuna zakona pohrliti strani investitori na tržište Srbije. Teško je u to poverovati. Bezbednosne prilike na zapadnom Balkanu nisu sjajne, pogotovu nisu sjajne posle 17. marta, ali to ne opravdava niti Vladu niti skupštinsku većinu da ovakve mere ne predloži. Mi moramo uraditi sve što je do nas kako bi investitorima olakšali mogućnost da uđu na naše tržište. Druge države u regionu su mnogo odmakle u tome. Hrvatski premijer dr Ivo Sanader je sinoć najavio uvođenje sistema one stop shop u hrvatski sistem: sve dozvole za investitore, od građevinske preko dozvole elektrodistribucije, odnosno 20 do 25 dozvola treba da bi se otvorila jedna firma, nalaziće se na jednom mestu i Hrvati proceduru, koja u Srbiji traje šest meseci do godinu dana, skraćuju na nekoliko dana ili nedelja. To moramo i mi hitno uraditi u Srbiji, dakle ne samo ovaj sistem, nego i mnoge druge mere preduzeti, a ovo mora biti samo početna mera Vlade Republike Srbije u procesu privlačenja investitora i sređivanja našeg zakonodavstva. Koliko god treba ohrabrivati strane investitore, toliko treba pomoći i domaće investitore, odnosno preduzetnike, ljude koji su spremni da uđu danas ovde, pre bih rekao u jednu veliku avanturu, nego u neki poslovni aranžman da osnuju malo ili srednje preduzeće, a svakako i poljoprivrednike, bilo individualne poljoprivredne proizvođače ili neka kolektivna udruženja, poput zemljoradničkih zadruga. Jer nema države bez malih i srednjih preduzeća i nema države bez razvijenog zadrugarstva. Nema države gde ovi segmenti nisu razvijeni, mislim na slabo razvijena područja, gde je stepen nezaposlenosti veliki, gde privredni subjekti rade sa manjim obimom i kapacitetom, nego u razvijenim područjima i zato nas ova inicijativa Vlade Republike Srbije ohrabruje. Da li će biti realizovana ili neće, to ćemo videti u narednom periodu. Bitna je zato što ako pogledamo strukturu dosadašnjih investicija, kako inostranih koje su došle direktno ili kroz proces privatizacije, odnosno kupovinu preduzeća, tako i ovih domaćih, možemo videti gde se investiralo: Novi Sad, Niš malo, sve ostalo u Beograd. Srbiji danas preti proces kvazimetropolizacije države, proces kroz koji su prošle mnoge države jugoistične Evrope. Mi zakonskim merama i ovakvim koje se predlažu u Zakonu o garancijskom fondu, a i mnogim drugim inicijativama koje će uslediti od različitih ministarstava, to možemo da sredimo. Ovih 1,5 milijardi dinara iz garancijskog fonda najmanje su što država može da uradi za malu, srednju privredu, odnosno za mala i srednja preduzeća i za poljoprivredne proizvođače u nerazvijenim područjima. Bitno je da se ta sredstva utroše pošteno i uveravam vas da će DSS ništa manje nego opozicione stranke potrošnju ovih sredstava kaontrolisati, da se ne bi dešavalo kao u ranijim periodima da se novac za preduzetništvo, poljoprivredne proizvođače i zadruge troši na bazene, diskoteke i kuće kumova.
Reč ima narodni poslanik Bajram Omeragić.
Poštovano predsedništvo, poštovani narodni poslanici, želim da kažem na samom početku da podržavam zakon koji će vratiti građanima Srbije sredstva koja su odvojili za preporod Srbije, ali smatram da je bilo poželjno i bilo bi poželjno da je ministar pripremio bar neku vrstu kratke analize ovih sredstava koja su od građana data državi, da se nekom analizom ovde pokaže ko se na teritoriji države Srbije preporodio od ovih sredstava, da imamo neku uporednu analizu kako je to po regionima trošeno, kako je trošeno, da li su to radile neke firme, da li je to samo država, da li su pojedinci, na koji način je to potrošeno. Ovako pozdravljam, građanima to treba vratiti i na ovaj način ćemo učiniti da se na neki način vrati neka vrsta pravne sigurnosti u ovoj državi. Zato ga podržavam, ali i ne podržavam zbog toga što nemamo neku analizu da vidimo zaista kako su trošena ta sredstva. Ako stalno budemo ispravljali greške onih prethodnih, a ne ukažemo kako su ta sredstva trošena, onda će svako da kaže - opet ćemo mi sledeći da trošimo, iovako ionako neko će ispraviti to iza nas. Iz tog razloga to nije dobro. Dolazim iz regiona za koje su gotovo pre mesec dana dve ili tri analize objavili časopisi "Politika", "Novosti" i "Blic" pod naslovima - regioni i gradovi koje su svi fondovi zaobišli u ovoj državi. Ako pogledate sve parametre prema kojima se određuje standard stanovništva u nekom regionu ili razvoj infrastrukture, videćete da je region iz kojeg dolazim, Sandžak, na poslednjem mestu u ovoj državi. Ako pogledate broj telefonskih priključaka po glavi stanovnika, ako pogledate kvadrat asfalta, ako pogledate koliko metara vodovodne mreže ima, videćete da smo u najgorem položaju u ovoj državi. Ako pogledate mnoge planove ove države, videćete da se gasovod završava na gradovima Sandžaka. Ako vidite nove planove razvoja putne mreže, tu opet nema našeg regiona. Međutim, činjenica je da u našoj državi ranije, a i sada nažalost, sve zavisi da li određeni region ili neka opština imaju određeni broj ljudi u upravnim odborima i mi imamo personalizaciju institucija, a ne i institucionalizaciju upravnih odbora i tome slično. Zato smatramo da ovi novi upravni odbori koji upravljaju agencijama i sve ostale institucije moraju da obrate pažnju na ove činjenice, jer naše iskustvo pokazuje da su nas zaobišla sva sredstva koja su na neki način pokušala da izbalansiraju regionalni razvoj u ovoj državi. To što iz našeg regiona nema ljudi ni u upravnim odborima "Srbijašuma", ni "Telekoma", ni PTT, ni direkcija, ni svih ostalih institucija koje imaju uticaja ili raspolažu sredstvima, a da ne govorim o EPS-u i svemu ostalom, vidi se da ne možemo računati ni u budućem periodu na neku vrstu poboljšanja situacije i onoga što se zove balansirani ekonomski regionalni razvoj, ono što rade sve države u Evropi. Zato želim da kažem da bi trebalo ova vlada da učini da ne ponavlja greške koje su radile sve prethodne vlade i da naš region zaobiđu sva sredstva koja su na neki način ili oduzimana od građana, kao što je ovaj zajam, gde ne znamo zapravo, neko je to uzeo, ko se u državi opario od toga, ni to ne znamo i zato kažem da je predlagač trebalo da pripremi jednu analizu za ovakvu tačku i da jednostavno vidimo ko je ta sredstva dobio, pa ako je nekada dobio da neko sada drugi dođe na red. Pre neki dan je direktor Direkcije za puteve izašao sa svojim planom za sledeću godinu, šta će se na polju putne infrastrukture uraditi i možete videti da na toj mapi nema puteva koji prolaze kroz Sandžak. Mi mislimo da to nije dobro. Mislimo da država mora sve regione da gleda istim očima i dužna je da prema svim građanima ima isti aršin. Svi građani plaćaju porez ovoj državi i smatramo da ova vlada mora više da učini da se taj izbalansirani razvoj počne da radi od samog početka rada ove vlade. Za sada ne vidimo ni jedan pomak u ovom smeru.
Izvolite, replika.
Gospodine Omeragiću, javio sam se za repliku ispred poslaničke grupe DSS, mada sam mogao da se javim i po Poslovniku, član 99. stav 1, jer ne shvatam kakve veze ima predlog ovih izmena i dopuna, ova tri zakona, sa putevima u Novom Pazaru i sa Upravnim odborom "Srbijašuma". Garantujem vam, DSS će podržati svaki vaš predlog da se infrastruktura u Raškoj oblasti ili Sandžaku, kako vi nazivate, dovede na pristojan nivo, samo prvo svi da platite porez. Kada platite porez, onda može.
Izvolite.
Meni je izuzetno drago da gospodin Proroković, kao član vladajuće stranke, obećava građanima našeg regiona da će sve da učini da se razlikuje od svih prethodnih i da nešto učini u ovom smislu. Gospodine Prorokoviću, vi ne možete kao iz rukava da vadite činjenice da li neko plaća porez ili ne. Da li neko plaća porez vi ovde morate da pripremite izveštaj i da kažete koliko građana u našem regionu ne plaća porez, a onda ću vam odgovoriti na tu činjenicu ako neko ne plaća zašto ne plaća, ili da uporedimo jednostavno po opštinama u Srbiji ko koliko plaća porez, a onda ćemo razgovarati i o tome koliko smo nečega uradili i u kom regionu. Sve vlade izbegavaju da podnesu izveštaj koliko je ko iz fonda dobio, koliko košta priključak za telefon, tj. Raška je samo na 20 kilometara i tamo vam je priključak 100 evra, a u Novom Pazaru 500 evra. Pripremite nam odgovor zašto je to tako? Koja je razlika između građanina Raške i Novog Pazara, ili Sjenice i Tutina? Druga stvar, drago mi je što ćete se vi pobrinuti, ali vi to radite na jedan samarićanski način, tako što obećavate da ćete to da radite. Preporučujem vam, ne zbog toga što iz tog regiona nikog nema u vladajućoj ili nevladajućoj stranci, da ljude iz vaših stranaka a iz našeg regiona, uključite u upravne odbore, pa neka se pobrinu, neka to urade, da imamo bolje puteve, mrežu i ostalo. Još samo nešto, gospodo, imate na 20 kilometara od Novog Pazara da je železnica pre 100 godina došla. Pre 100 godina. Za 100 godina nijedna vlada se nije potrudila da samo za 20 kilometara produži železničku mrežu do Novog Pazara. Niko to nije hteo da uradi, a tamo nema kanjona, nema tunela, to je dosta jeftino uraditi, s obzirom da mi imamo neki zametak male privrede, a kao što znamo transport železnicom je najjeftiniji i nama bi to učinilo da pospešimo privredni razvoj. Drugo, i ono što hoćemo preko lokalnih samouprava da uradimo mi ne možemo, gospodo, jer ova država ima najcentralizovaniji finansijski sistem. Uporedite, gospodo, centralizaciju finansijskog sistema u ovoj državi i nađite mi još jedan takav primer u zapadnoj Evropi. Rekao sam – u Evropi, ne u zemljama Afrike ili nekih drugih delova planete. Videćete da ne postoje zakoni kao u ovoj državi. Imate direkciju za imovinu: ako hoćete jednu stolicu sa četvrtog sprata u lokalnoj samoupravi da prenesete na prvi sprat morate da pitate Direkciju za imovinu. Gde je tu decentralizacija? Gde je tu demokratija i gde to još postoji? Nigde ne postoji. Kada budete našli primer iz uporednog prava, gospodine Prorokoviću, kažite da to ima u Švajcarskoj, da to ima u kantonu Jura ili u Cirihu, da to ima u Finskoj, da to ima u Parizu, spreman sam da o tome razgovaram sa vama.
Hvala. Po kom osnovu? On je imao repliku na vašu repliku. Po Poslovniku? Izvolite.
Po Poslovniku, član 99. stav 1. Prvo, ne znam po kom osnovu je gospodin Omeragić dobio pravo na repliku. Ali, gospodine Omeragiću, uopšte ne shvatam zašto se tako unervozite kada vam neko spomene pitanje poreza i plaćanja poreza u Novom Pazaru. Sigurno je da u uporednom pravu Švajcarske ne možete naći nigde ovako centralizovan sistem. U uporednom pravu Velike Britanije takođe. Slažem se da to treba menjati, ali da li u Švajcarskoj, Velikoj Britaniji ili bilo kojoj državi u okruženju postoje fabrike džinsa od 50, 60 ili 100 radnika, koje ne plaćaju porez. Bogami ne postoje. Hoćemo, založićemo se za ravnomeran razvoj Srbije, meni je to u interesu zbog mog rodnog mesta, hoćemo da pomognemo razvoj svih zaostalih sredina, hoćemo da decentralizujemo upravu, ali hoćemo da isto onako kao što se porez plaća u Ljuboviji, Krupnju, Malom Zvorniku, da se isto tako plaća i u Novom Pazaru, Tutinu i Sjenici. Hvala.
Po kom osnovu se javljate? Replika više nema za vas, pošto ste imali po dve. Izvolite, kažite član Poslovnika.
Gospodin Proroković ima jedan problem. Rekao sam mu da donese izveštaj da uporedimo, da vidimo procenat plaćanja poreza na celoj teritoriji Republike Srbije. Da ga uporedimo sa brojem privatnika, odnosno privrednih subjekata. A vi ne možete, gospodine Prorokoviću, ovde iz rukava da sejete informacije da li neko plaća ili ne plaća porez. Ne možete to da radite. Možete, vladajuća ste stranka, tražite tačku dnevnog reda koja će glasiti – analiza neplaćanja poreza u ovoj državi; i mi ćemo o tome da se pripremimo i da vidimo koliko se plaća porez u Novom Sadu, Subotici, Beogradu , Loznici, Kraljevu, Novom Pazar i svim ostalim gradovima u Srbiji. Samo sam vam to rekao. Ako vi imate problem da se pripremite za tu tačku, to je vaš problem. Vi se pripremite, donesite podatke i onda ćemo imati raspravu o činjenicama, a ne o apriori stvarima u smislu – vi ne plaćate porez malo više od nekoga ko plaća malo manje. To nije za ozbiljnu raspravu. Ja sam vama rekao nešto što su činjenice u zakonodavstvu ove države, a vi pripremite to za jednu od sednica, zakažite nam sednicu i tražite da se pripremimo, da vidimo koliko ko plaća porez. Onda ćemo uporediti činjenice zašto se u našem regionu plaća taj priključak toliko, izračunaćemo koliko je potrebno metara vodovodne mreže, asfaltiranih ulica, infrastrukture, pa ćemo proanalizirati sve. Zalažem se za to. Ništa drugo. Nije poželjno da vi kao pripadnik vladajuće stranke na taj način, paušalno, delite ocene da li neki građanin više plaća ili manje, prema tome da li je građanin ovog ili onog grada. To nije dobro. Pozivam vas da pripremite podatke i onda nas ovde ubedite da ima regiona gde se više plaća porez, negde gde se manje plaća, i mi smo spremni. Vi znate vrlo dobro jednu stvar, da to što se ne plaća porez jeste loša činjenica za lokalne samouprave. Mi smo zainteresovani da građani plaćaju porez. Zato što bismo imali više para za izgradnju infrastrukture i rešavanje svih ovih problema o kojima sam govorio. Vi to pripremite. Mi ćemo pripremiti naše podatke. Uporedićemo ih. Možda ćete vi nas ubediti da mi imamo bolje puteve nego što imamo.
Po kom osnovu? Spomenuti ste? Koji je to član? Sto? Replika? Izvolite, spomenuti ste.
Gospodine Omeragiću, nemojte tako da se uzbuđujete. Samo sam pomenuo pitanje plaćanja, odnosno neplaćanja poreza. Ne znam zašto vas to vređa. Izašli ste za govornicu i tražili reč po osnovu člana Poslovnika koji govori da sam vas uvredio. Slažem se, treba napraviti detaljnu analizu. Ne treba to da radimo mi. To treba da uradi Ministarstvo finansija i nadam se da će je vrlo brzo završiti. Slažem se takođe da neubiranje poreza na lokalnom nivou loše utiče na lokalnu samoupravu, ali bogami dobro utiče na pojedince iz lokalne samouprave, ili je bar nama to tako objasnio gospodin Rasim Ljajić u svojim javnim istupima. Hvala.
Nemate prava na repliku. Javili ste se po Poslovniku, a on je dobio pravo na repliku pošto ste ga pomenuli. Sada je kraj sa replikama. (Obraća se narodnom poslaniku Omeragiću koji insistira da dobije reč.) Izvolite.
Uvažene kolege narodni poslanici ...
Ne možete se pozivati na član 100. jer se uvredljivo nije odnosio prema vama. (Obraća se narodnom poslaniku Omeragiću koji insistira da dobije reč.)
Uvažene kolege narodni poslanici ... (Predsedavajući: Molim vas sedite, nije vas vređao, pustite da radimo.) Uvažene kolege narodni poslanici, želeo bih da reklamiram povredu Poslovnika, član 99. stav 1. i da zamolim ne samo gospodina Omeragića, nego i sve ostale narodne poslanike danas. Dosta smo govorili mimo teme dnevnog reda. Rasprava se često pretvarala u nešto sasvim drugo u odnosu na ono o čemu treba da govorimo, ali ovde sam izašao baš da reagujem povodom kršenja člana 99. stav 1. od strane gospodina Omeragića. Rasprava je o zakonu o Garancijskom fondu, a on je pretvorio u raspravu o regionalnom i prostornom razvoju Republike Srbije. Zašto da ne? To jeste jedna od legitimnih tema za ovu skupštinu, ali ne danas, uvaženi kolega, gospodine Omeragiću, nego jedan dan kada predložite stavljanje na dnevni red te tačke, pa kada se ona uvrsti u dnevni red i onda o njoj lepo da razgovaramo. Kada već tražite egzaktne podatke o tome koliko gde ko plaća porez, zašto vi sa ove govornice ne iznesete egzaktne podatke ko to iz vašeg regiona nije član upravnih odbora tih i tih javnih preduzeća i ko su ti ljudi iz vašeg regiona koji treba da budu članovi tih upravnih odbora koje vi spominjete? Zašto ne kažete imenom i prezimenom – imam kandidata, zove se tako i tako, i predložite ga za člana upravnog odbora. Koji su to ljudi iz vašeg regiona koji nisu članovi upravnog odbora? Druga stvar, od kada se to upravni odbori javnih preduzeća u ovoj državi formiraju na regionalnom principu. Ko kaže da mora svaki region da ima svog predstavnika u upravnom odboru svakog javnog preduzeća? Valjda je cilj da budu najkompetentniji, najstručniji, najpametniji i najbolji ljudi članovi upravnih odbora, a ne da svaki region bude zastupljen. Na šta to liči! Da završim, mislim da bi trebalo da se držimo teme dnevnog reda kako bismo mogli da okončamo ovu raspravu, a svakako će biti vremena i za plan regionalnog i prostornog razvoja.
Izvolite, replika.
Što se tiče količine nervoze, žalim da ovde nemamo neku vrstu nervozomera, pa da izmerimo gospodina Prorokovića i da izmerimo sve ostale, pa da tu utvrdimo ko je koliko nervozan. Što se tiče toga, on kaže da se u lokalnoj samoupravi ne ubiraju porezi, čak je tu umešao i pitanje kadrova iz saveznih ministarstava, upotpunjavanje mesta Srbije i Crne Gore sa ovom temom koja veze nema sa tim. Da li vam je neko rekao da je neko nešto u lokalnoj samoupravi uradio na štetu ubiranja poreza? To su vam paušalne ocene koje su totalno neozbiljne. Samo sam pozvao vas, kao predstavnika vladajuće stranke, da sa ministrom finansija pripremite taj izveštaj. Mislim da se ne radi ni o kakvoj uvredi ako smo vam rekli da pripremite izveštaj, da uporedimo kakva je stopa plaćanja poreza na teritoriji Republike Srbije. Vi ste počeli da se uzbuđujete i da dobijate želju za replikom. Ne znam šta bi čovek replicirao kad vam kaže – pripremite službeni izveštaj Ministarstva finansija i dođite u Skupštinu, izađite ovde i kažite: po glavi stanovnika procenat ubiranja poreza na teritorij Šapca je ovaj, u Vranju je ovaj, u Pirotu je ovaj, a u Novom Pazaru, Sjenici, Tutinu ili u Priboju je taj. Prema tome, ne razumem zašto je to problem? Da li je uvreda i razlog za repliku što vam kažem da vi pripremite. Nisam ja ništa u Ministarstvu finansija. Ministarstvo finansija meni neće dati izveštaj i nije dužno da mi da izveštaj kako je ko plaćao porez. Vama mora, vi ste vladajuća stranka i imate tu moć. Vi to pripremite, pripremićemo sednicu, zakazaćete je, vi ste većina u ovoj skupštini i onda ćemo o činjenicama da razgovaramo, da vidimo da li ćete vi da dokažete da građani u našem regionu manje plaćaju porez i da time opravdate zašto im je onakva infrastruktura i da opravdate taj nebalansirani privredni razvoj. Samo sam o tome govorio. Mi ćemo racionalno da razgovaramo. Neću moći da osporim činjenice koje vi budete doneli ovde. Zaključite da se u Novom Pazaru ili Tutinu manje plaća porez nego u ne znam kom gradu Srbije i mi nećemo imati nikakvih problema. Samo sam pozvao na činjenice i da se za to pripremi, nisam rekao da dalje radite, da iz rukava vadite činjenice ko plaća u ovoj državi porez.
Znam da imate pravo na repliku, ali pošto je povreda Poslovnika, prvo gospodin Rajko Baralić, koji čeka već duže vreme.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštujem energiju svakog narodnog poslanika koji se zalaže za ona pitanja koja su prioritet u onom kraju odakle on dolazi i zalaže se za interese građana čijom voljom je postao narodni poslanik. S tim u vezi, poštujem nastojanje gospodina Bajrama Omeragića da se zalaže za ova pitanja o kojima je ovde izlagao. Ipak je rekao da tri stvari ne postoje nigde u svetu. Koristim se tim povodom i napominjem da je rekao da ne postoji nigde u svetu da je cena telefonskog priključka u jednoj regiji itd, da to ne citiram sada. Kod usvajanja Zakona o telekomunikacijama podneo sam amandman da cena telefonskog priključka kod fiksne telefonije u Srbiji bude uprosečena. Gospodine Omeragiću, vaš ministar Marija Rašeta-Vukosavljević nije prihvatila amandman. Da je prihvatila, imali bismo danas uprosečenu cenu telefonskog priključka fiksne telefonije u Srbiji. To je pod jedan. Pod dva, rekli ste da do Novog Pazara nikada nije stigla pruga. To jeste grad u kome ste vi rođeni. Grad u kome sam ja rođen, Gornji Milanovac, imao je prugu, pa su mu je uzeli 1965. godine. Zalažem se i da Gornji Milanovac i Novi Pazar imaju prugu. Pod tri, rekli ste da ne postoji zemlja u svetu u kojoj postoji tako centralizovan finansijski sistem. Podsećam vas da smo vi i ja živeli u zemlji u kojoj je postojao stepen decentralizacije o kome danas ovde može samo da se sanja. I vaš grad, i moj grad, i svi drugi gradovi u Srbiji odlučivali su o sedam važnih pitanja, ali da me ne optužite za kardeljevštinu, prekidam na ovom mestu. Prosto, želim da kažem da smo mi imali državu u kojoj to jeste bilo moguće. Nadamo se da ćemo imati državu u kojoj će se lokalne samouprave same starati o finansijskim sredstvima koja uplaćuju njeni građani i trošiti ih u svojim regijama.
Narodni poslanik Dušan Proroković, pa ste vi, pa završavamo sa replikama.
Gospodine Omeragiću, obećavam da više neću polemisati sa vama, jer nemam želju za replikom. Imam želje za mnogim drugim stvarima, ali želju za replikom nemam. Prvo, ako niste upoznati, svaki poslanik ima identična prava u ovoj skupštini i Skupština kontroliše Vladu, bio on poslanik vlasti ili opozicije, ministar svaki, pa i ministar finansija je dužan da mu dostavi izveštaj koji od njega traži, bilo sa ove govornice, bilo putem poslaničkog pitanja, bilo na neki drugi način. Nisam uopšte nervozan, ničim ne možete da me unervozite, ne znam zašto sam vas uvredio spominjanjem imena i prezimena Rasima Ljajića i pozivajući se na jednu njegovu izjavu, koju je rekao na kongresu Sandžačke demokratske partije 2003. godine. U nizu tih izjava citiram samo jednu - "da se njive oko Novog Pazara, na kojima krava može da pase pod ručnom, menjaju za placeve iste površine u centru Novog Pazara". Nisam vas uvredio, samo sam citirao gospodina Rasima Ljajića, lidera jedne regionalne partije u Novom Pazaru. Ne shvatam zašto vas to uopšte vređa. Imaćemo prilike da razgovaramo i o tome po nekoj drugoj tački dnevnog reda, a o ovome više sa vama danas neću.
O tome da li ćete vi dalje ili ne zavisi od toga što nemate argumenata, i kad nemate argumenata, morate da pozivate neke šefove nekih stranaka koje nisu uspele da uđu u parlament. Nemaju nigde opštinsku vlast, gospodine Prorokoviću, na vašu žalost. Citirate neke koji ne mogu nigde da osvoje ništa. (Iz sale: Bio je ministar.) Znate, u istoriji, možete da izaberete ministra stručnjaka koji nema legitimiteta, možete da izaberete koga god hoćete kada ste u vladajućoj stranci. Došli ste u situaciju da nemate argumenata i mislite da ovu diskusiju o putnoj mreži, o tome zašto je naš kraj nerazvijen, svedete na temu da li je neki ministar ili lider neke vanparlamentarne stranke nekada negde izjavio, gde ste se vi slučajno našli i da svojim prisustvom dignete njemu rejting. A koliko ste mu digli rejting, Prorokoviću, nemojte više da idete na njegove skupštine, jer je čovek propao. Propao totalno, ne može nigde ništa da osvoji. Toga što se tiče, toliko. Da li ću kao poslanik da tražim nešto, a to je tvoj Aligrudiću problem da li tebe interesuje, molim predsedavajućeg da opomene gospodina Aligrudića da ne dobacuje.
Molim vas, omogućite govorniku da kaže.
Nema smisla da dobacujete. Slušao sam gospodina Prorokovića, nisam dobacivao ništa. Što se tiče replike gospodina iz SPS-a da smo mi decentralizovana država u tom smislu, govorio sam da smo u finansijskom smislu izuzetno centralizovana država. Osim toga što ste vi govorili o tome da to nije tačno, da biste rekli da nešto nije tačno morate da navedete primer, rekao sam iz Zapadne Evrope, gde postoji takva vrsta finansijske centralizacije. O tome se radi. Prema tome, želim da vam kažem, i vama i gospodinu koji iz rukava ovde vadi činjenice koje ne može da potkrepi, verujem, vidim po njemu, da se kaje što je krenuo u ovu repliku. On je čak morao i da priziva neke sandžačke političare, ali nažalost, rekao sam, ne mogu da mu pomognu u ovome, jer se ovde radi o činjenicama. Izuzetno korektno sam nastupio i rekao sam da Ministarstvo finansija pripremi jedan izveštaj i da ga potkrepi ako se ne plaća porez, pa da sa ministrom finansija pripremimo spisak mera kako ćemo to da unapredimo. To je interes lokalne samouprave... (Predsedavajući: Vreme.) ... Republike Srbije i Crne Gore i spremni smo da pomognemo, ono što je posao lokalne samouprave. Nema razloga da se vi nervirate zbog tih činjenica. Pripremite se i donesite te činjenice, možemo da vodimo raspravu onako kako to dolikuje narodnim poslanicima, sa brojevima i činjenicama, i ništa drugo. Hvala.
Hvala. Izvolite.
Gospodine Omeragiću, nema potrebe da polemišete sa mnom koji sedim u poslaničkim klupama. To treba da činite sa onim koji vam se obratio maločas. Uopšte ovaj niz replika koji ovde izazivate, u principu, ruši ugled ovog doma. Ne držite se tačke dnevnog reda, kršite Poslovnik, kršite član 99. i 97. Poslovnika, to se neprekidno radi u ovom domu. Maločas je predsednik poslaničke grupe DSS upozorio na to i zamolio da se sa tim prekine. Međutim, očigledno da ne vredi. Pozivam predsedavajućeg da mi odgovori na pitanje: po kom osnovu se maločas javio gospodin Omeragić na repliku? Ako sam iz poslaničke klupe reagovao na neki način, to je zbog toga što je vrlo teško slušati sedam ili osam puta jednog istog poslanika za govornicom, koji nam ovde drži predavanja o nečemu. Molim vas, držite se dnevnog reda i dajte da radimo ono što jeste na dnevnom redu ovog doma.
Po kom osnovu? Koji član Poslovnika? Izvolite.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 97. stav 1. Gospodin Bajram Omeragić potpuno je pogrešno protumačio ono što sam rekao. Rekao sam, i mogu skoro da citiram, da smo mi imali državu u kojoj je stepen decentralizacije bio takav da o njemu danas možemo samo da sanjamo. Opštine u Srbiji po sedam osnova su imale pravo da stiču i troše sredstva u oblasti kulture, fizičke kulture, socijalne zaštite itd, a da smo novim vremenom, a to je uglavnom vama vaša borba dala, dobili centralizaciju finansijskih sredstava u Srbiji po nekoliko osnova: Zakon o budžetskom sistemu, o trezoru itd. Danas opštine u Srbiji služe samo zbog toga da uberu porez za centralni budžet, a za sve to vreme, gospodine Omeragiću, opština Novi Pazar od 1978. do 1989. godine opštinski budžet punila je sa 78% sredstava iz republičkog budžeta. To su fakti. Zahvaljujem.
Ne, gotovo je, molim vas. Molim vas, izazvali ste repliku i tu je kraj. Ne, zato što je po Poslovniku bilo, bio je pomenut i ovo je replika sa kojom se završava, ali ne prema vama. Izvolite.
Samo da vam kažem, evo neću da ga spomenem, ali svi vidite koliko se uzbuđuje i iz drugog reda mora da dobacuje, a ja ću da mu kažem da skrati doživljaj i nema nikakvog razloga za to. Hoću da kažem da nije primerena ta vrsta pokušaja da iz treće klupe dobacuju ljudi koji imaju većinu, a mogu ovde da preglasaju na svakom nivou i povodom svakog pitanja, mogu da izglasaju da bude loše vreme, i dobro, i šta god hoće. Samo sam se založio da se koriste činjenice i da poslanici zaista raspravljaju sa podacima, kako ne bi građani Srbije gledali nešto što se zove zabavno-rekreativni život, kada čovek izađe i kaže - znate šta, čini mi se da neko manje ili više plaća porez. Samo sam o tome govorio, ali se ljudi vređaju kada im kažete, nemaš čoveče papir ispred sebe, nemoj to iz rukava da radiš, ne znam zašto je to uvreda. Prema tome, imate većinu, imate ministra finansija, on će pripremiti, vlada i poreskom upravom, izveštaj i dođite, imaćemo jednu raspravu. Ako se utvrdi da mi plaćamo manje poreza nego u Surdulici ili bilo gde u drugim delovima Srbije, povećaćemo procenat i završena priča.
Pošto na listama poslaničkih grupa nema više prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 89. Poslovnika. Nema prijava. Zaključujem zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o regulisanju obaveza Republike Srbije po osnovu zajma za privredni razvoj, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o Garancijskom fondu i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o platnom prometu. Nastavljamo rad po dnevnom redu. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O REGULISANjU OBAVEZA REPUBLIKE SRBIJE PO OSNOVU ZAJMA ZA PRIVREDNI RAZVOJ (pojedinosti) Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Zoran Krasić, Nemanja Šarović, Veroljub Arsić, Vojislav Milajić, Milan Stevović, Božidar Koprivica i Milorad Mirčić. Primili ste izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora. Pošto je Narodna skupština obavila zajednički načelni pretres, u okviru koga je razmatran i Predlog zakona o regulisanju obaveza Republike Srbije po osnovu zajma za privredni razvoj, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite gospodine Krasiću.
Prvim članom Predloga zakona reguliše se predmet ovog zakona i pošto je ovo oblast koja zaslužuje pažnju da može kompletno da se uredi, onda je pravilo kada se nešto uređuje zakonom i definiše predmet zakona da se kaže da se prvo uređuju uslovi, pa onda način. Način je reč koja odgovara kao zamena za reč postupak, a uslov je ono što mora da se ispuni da bi neko mogao da ostvari neko pravo i da potpadne pod ovaj zakon. Pošto ovaj zakon sadrži i materijalne i procesne odredbe, onda se pri navođenju prednost daje materijalnim pravima, a onda procesnim stvarima. Amandman je čisto pravno-tehničkog karaktera, da malo zaliči ovaj zakon, ali ovim amandmanom smo mi tražili da se izbaci nešto što je višak u ovom prvom članu. To su ove reči koje stoje - "nastalih prikupljanjem deviznih sredstava putem namenske devizne štednje i izdavanjem obveznica koje glase na strana sredstva plaćanja"; to je sve ono što je već navedeno rečima koje slede posle ovih. To je već regulisano tim zakonom zbog čijeg izvršenja, odnosno ispunjavanja obaveza po tom zakonu vi nešto definišete, tako da ovde praktično imamo jednu složenu rečenicu u kojoj se dva puta ponavlja isto, doduše na drugačiji način. Hteli smo stvarno da vam pomognemo oko ovog predloga zakona, jer smatramo i polazimo od toga da država mora da servisira svoje obaveze, mora da ih ispunjava i bilo bi dobro da i pravno-tehnički i ovi naši zakoni liče na nešto. Sličnom logikom smo se rukovodili i kod amandmana na član 2, gde ste prihvatili taj amandman, tako da sam u načelnoj raspravi stvarno izrazio zaprepašćenje da niste prihvatili ovaj amandman kojim se poboljšava tekst zakona. Jednostavno, primenjuju se neki standardi koji su prisutni kada se pišu naši propisi, pa čak i propisi iz finansijske oblasti. Kada bi se radilo o nekom drugom zakonu koji se tiče direktno ljudskih prava, onda bi uslovi za ostvarivanje, za korišćenje tih prava bili u Ustavu, a samo bi se zakonom uredio način ostvarivanja. Ovo je finansijska oblast gde se govori o pravnim interesima, tako da ste vi ovlašćeni da regulišete i uslove i način, ali redosled ste pobrkali i ovo dva puta ponavljate, jedno isto. Sve ovo što ste naveli, što mi tražimo da se izbriše, to stoji u naslovu zakona čije izvršenje je obaveza, a vi donosite ovaj drugi zakon.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije prihvatili su ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. (Nataša Jovanović, sa mesta: Ima pravo da govori.) Ovo je sastavni deo zakona i mislim da nema smisla da obrazlažete. Ne možete vi sada tekst zakona da komentarišete. Na član 4. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Veroljub Arsić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, sa ispravkom, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman, sa ispravkom, pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Vojislav Milajić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije prihvatili su ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Milan Stevović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Koprivica. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč?
Poštovani narodni poslanici, podneo sam amandman na Predlog zakona o regulisanju obaveze Republike Srbije po osnovu zajma za privredni razvoj iz tog razloga što pravna norma mora biti jasna i precizna, pa upravo sam uložio amandman jer član 8. zakona nije jasan niti precizan. Dakle, zakonski tekst kao esencijalni deo pravne norme mora biti jasan i precizan. Ovde je pravno nedorečen i ima svoje nedostatke, pa sam u smislu otklanjanja pravno-tehničkih nedostataka i predložio ovaj amandman i baš me čudi zašto nije usvojen. On bi glasio ovako, u stvari citiraću izmene stava 1. člana 8. zakona, tj. početak stava 1. gde se kaže - umesto reči "utvrđivanje visine potraživanja po prijavi iz člana 6. ovog zakona vrši" treba da stoji jasna i precizna formulacija "visinu potraživanja po prijavi iz člana 6. ovog zakona utvrđuje". Potraživanje se utvrđuje, gospodo pravnici, ne vrši se. Vrši se žito. Prema tome, čudi me da niste nešto naučili od starijih kolega. Dakle, mislim da bi se ovim znatno poboljšao zakonski tekst, zato apelujem na vas da ga usvojite.
Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč?
Amandman SRS-a na član 12. se odnosio da se umesto "ministarstva" ovlasti, ili kako bi to bilo logično, da banku koja će konvertovati određuje Vlada Srbije, a ne Ministarstvo za finansije. To je i u načelnoj raspravi bila suštinska primedba SRS-a, ministar novoizabrani je odbacivao, sa obrazloženjem da je i po zakonu ovlašćeno ministarstvo, ali ovde se radi o ovlašćenju na osnovu kojeg se određuju banke na teritoriji Republike. Doći ćemo u čudnu situaciju da sutra ako se pojavi neka nepravilnost u odabiru tih banaka - pošto tu stoji u ovom članu 12. "banke koje su na teritoriji Srbije", a kako se krenulo sa zatvaranjem banaka očito da je perspektiva da budu sve strane banke na teritoriji Republike, ali dobro, zanemarimo to. Ako dođe do neke nepravilnosti, na svaku primedbu nama poslanicima će sa punim pravom na osnovu ovog zakona, a i još nekih zakona, Vlada reći: nismo mi kao Vlada odgovorni, nismo mi odabrali banku, tu banku je odabralo ministarstvo. Mogu da prihvatim i mi srpski radikali imamo razumevanja da se ne može suprotno prethodno donesenom zakonu, ali ministarstvo može predlagati Vladi, može birati, ali koja će biti banka sa teritorije Republike, to odlučuje Vlada Srbije. Ne vidim zbog čega se ne bi na neki način prihvatilo kao moguće rešenje amandman SRS. Možda jedino iz razloga neke sujete, ali mesta za sujete nema ni u Vladi, ni u ovom parlamentu, jer možemo mi da se suprotstavljamo, da raspravljamo za ovom govornicom, ali je suština da na vreme sprečimo i tražimo odgovornost. Mi odgovornost nećemo sutra da tražimo od ministra, pogotovu nećemo od nekog imena i prezimena, nego od Vlade. Nama je Vlada odgovorna, poštujući Zakon o javnim nabavkama gde ministarstvo bira, ali odluku donosi Vlada, i iz tog razloga je SRS predložila ovaj amandman, i mi se nadamo da će predstavnik predlagača ipak shvatiti da su dobre namere iza ovoga i da je ovo na kraju krajeva jedno realno i racionalno rešenje.
Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima Zoran Krasić.
Mi smo svoju načelnu diskusiju opredelili ovim amandmanom i zamolio bih poslanike prilikom glasanja o ovom amandmanu da imaju u vidu i odredbu člana 9, a propisano je da obveznice izdaje Vlada Republike Srbije. Samo bih vas podsetio da svojinska prava u ime Republike vrši Vlada Republike Srbije i podsetio bih vas na odredbu člana 7. Predloga zakona da administrativne poslove obavlja Ministarstvo finansija. Određivanje banke koja će u stvari biti ovlašćena da radi poslove iz člana 12. stav 1, to je konverzija utvrđenih potraživanja, registracija obveznica u centralnom registru, izdavanje potvrde o registraciji obveznica, isplata obveznica – to vrše banke sa teritorije Republike koju izabere Vlada, a ne ministarstvo. Opasno je ako ministarstvo bira banku, ono može da predlaže kao stručni organ i organ zadužen za administrativne poslove Vladi za koga da se opredeli, ali ne sme autonomnu odluku da donese Ministarstvo finansija. Ukoliko bi ovo ostalo, onda bi ovo stvarno štrčalo iz odredbi ovog zakona, štrčalo bi iz pravnog poretka ove zemlje, to takođe mora da se kaže, jer postoji jasna podela i u okviru izvršnih funkcija ko šta može da radi. Na ovaj način daju se neka ovlašćenja, nekome se čini da ovlašćenje izbora banke nije neko veliko ovlašćenje, ali vam tvrdim da jeste veliko ovlašćenje, jeste, jer od toga može da zavisi i sudbina svih ispunjavanja ovih obaveza koje imamo prema ljudima koji su upisali zajam. Zato je mnogo bolje da Vlada, kao organ zadužen za izvršavanje zakona, odluči koja će banka da obavlja ove poslove. Naravno, ukoliko se prihvati ovaj amandman, menja se i ovo što stoji u stavu 2, objavljivanje banke i naravno, vodeći upravo računa o nadležnosti i organizaciji Vlade, mi nismo promenili stav 3. u ovom članu, gde je moguće da Vlada svojom odlukom o izboru banke ovlasti ministra da zaključi ugovor, ali Vlada ima odluku o banci, ima sve elemente tog ugovora i ministar će to samo da potpiše u ime Vlade. Ukoliko se ne usvoji ovaj amandman, onda su stvarno oni medijsko-promotivni i drugi faktori bili opredeljujući prilikom predlaganja jednog ovakvog zakona, a ne iskrena namera da se ovo na kvalitetan način uradi i da svi dobiju neku sigurnost, jer ako se to zavrti po bankama, još ako se nekvalitetna banka izabere poput Nacionalne štedionice, a moram da vas podsetim, ne pominjem Nacionalnu štedionicu na bazi nekih prethodnih diskusija, nego samo podsećam da je kao opravdanje korišćeno i to da je Nacionalna štedionica jedina prihvatila da servisira neke obaveze u ime države. Može da nam se javi neka štedioničica koja će jedina da prihvati ovo da radi, pa ćemo opet imati anketne odbore; ako već treba da imamo anketni odbor, onda treba da ga imamo zbog Vlade. Sa Vladom lako završavamo posao i u ovoj sali ovde i u kratkom postupku, a ako sada treba cela Vlada da stoji iza nekog ministra, onda vi koalicioni partneri razmislite, građani razmislite.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača magistar Mlađan Dinkić, ministar finansija, želi završnu reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo, evo na kraju želim da izrazim zadovoljstvo što na ova tri predloga zakona nije bilo suštinskih primedbi i verujem da će većina poslaničkih grupa prihvatiti sva tri zakona. Što se tiče izmirivanja obaveza po osnovu zajma za privredni preporod, zaista konačno ispravljamo nepravdu posle 15 godina. Garancijski fond, to je drugi zakon; dobićemo konačno priliku da osiguramo kredite i za nerazvijena područja i za poljoprivrednike. Stopa osiguranja će biti do 80% i zaista mi izražavamo u Vladi zadovoljstvo što diskusija suštinska, ova stručna koja je vođena ovih dana o ova dva zakona, nije pokazala da oni imaju nedostatke. Što se tiče trećeg zakona, tu nije bilo amandmana, što znači da je tekst savršeno prihvatljiv. Želim da vam zahvalim na ovoj diskusiji i pozivam vas da, kada dođe dan za glasanje, podržite sva tri zakonska predloga. Hvala vam.
Hvala. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O GARANCIJSKOM FONDU (pojedinosti) Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Bojan Kekić, Veroljub Arsić, Zoran Krasić, Igor Bečić, Vjerica Radeta, Vojislav Milajić, Milovan Radovanović i Aleksandar Vučić. Primili ste izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora. Pošto je Narodna skupština obavila zajednički načelni pretres u okviru koga je razmatran i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o garancijskom fondu, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Kekić. Odbor za finansije i predstavnik predlagača nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, narodni poslanik Bojan Kekić.
Poštovane kolege poslanici, raspravljajući o zakonu u načelu, naglasio sam šta znači donošenje izmena i dopuna Zakona o garancijskom fondu, a da se to odnosi za područja koja su nerazvijena. Suština amandmana jeste da što više privrednih subjekata, računajući pre svega poljoprivrednike koji su do sada vrlo teško ostvarivali kredite, preko garancijskog fonda ostvare i lakše i brže kredite, a da poslovne banke budu na taj način osigurane. Izmenom procenta, gde se za pojedinačnog privrednog subjekta amandmanom umesto do 5% opredeljuje do 3%, sigurno se stiču uslovi da više privrednih subjekata bude zastupljeno kod kapitala garancijskog fonda, a to ništa ne znači ako se radi i naiđu neki veći projekti, gde bi trebalo da bude i preko 3%, jer u sledećem stavu ovog člana Vlada Republike Srbije može na obrazložen zahtev fonda povećati obim izdavanja garancije i supergarancija iz stava 2, odnosno i preko 3%. Ono što je najbitnije, a to je uz objašnjenje i ministar finansija potencirao danas, a i juče u svom uvodnom izlaganju posebno je naglasio nerazvijena područja. Ako bi se usvojio ovaj amandman, znači da kapital garancijskog fonda pređe preko 40% za nerazvijena područja, to bi automatski značilo da bi privredni subjekti i poljoprivrednici među njima mogli da razviju taj svoj kraj. Ako ne bude iskorišćeno do 40% ili preko 40%, sigurno da će upravni odbor, odnosno direktor fonda preko Vlade Republike Srbije moći da raspodeli ta sredstva koja su ostala. Zato molim poslanike da glasaju za ovaj amandman, podsećam i ministra da je u svom uvodnom izlaganju juče posebno naglasio nerazvijena područja, a to je i maločas učinio obrazlažući na kraju Zakon o garancijskom fondu.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Odbor za finansije i predstavnik predlagača nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, svojim amandmanom tražio sam da se u članu 6. novi stav 4. briše. Koliko je to važno sada ću da vam obrazložim. Stav koji prethodi stavu za koji sam tražio da se briše glasi: "Ukupan nominalni iznos garancije i supergarancije iz stava 1. ovog člana, koje se izdaju na zahtev banke i druge finansijske organizacije prema pojedinačnoj banci, može biti najviše do 20% iznosa kapitala Fonda, a prema pojedinačnom privrednom subjektu najviše do 5% iznosa kapitala Fonda". To su ograničenja koja zakon predviđa za pojedine banke ili pojedine korisnike fonda. Međutim, stav koji sam tražio da se briše glasi doslovce ovako: "Vlada Republike Srbije može, na obrazložen zahtev Fonda, povećati obim izdavanja garancije i supergarancije iz stava 2. ovog člana, za određeni vremenski period". Čini mi se da je ovaj član suvišan ili neko želi da apsolutno u ime fonda i Vlade Republike Srbije raspolaže sredstvima iz ovog fonda, jer predlagač ovim stavom traži da Skupština donese zakon, a onda da predlagaču damo mogućnost kada će sam, po svojoj volji i na koje vreme, da suspenduje odredbe zakona. Da bi to još više dovelo u sumnju zakonitost rada tog fonda vidi se u sledećim članovima izmena ovog zakona, u delu da je ministar finansija nadležan, odnosno predlaže Vladi Republike Srbije članove upravnog odbora fonda i isto tako predlaže direktora fonda, što znači da apsolutnu kontrolu nad fondom nema Vlada, već ministar finansija, koji predlaže Vladi samo da prihvati njegov predlog. Isto tako, po nalogu ministra finansija fond može da traži od Vlade da bilo koja banka menja ukupne iznose novčanih sredstava za bilo kog korisnika, a znajući prošlost svega ovoga što se dešavalo, meni ovo ne liči ni na šta drugo osim na nove anketne odbore i nove anketne komisije.
Da li još neko želi reč? Reč ima gospodin Krasić.
Da bi se shvatila ova intervencija u članu 9. zakona i ono što mi tražimo ovim amandmanom, a to je da se izbriše ovaj stav koji kaže da Vlada Republike Srbije može na obrazloženi zahtev fonda povećati obim izdavanja garancija i supergarancija iz stava 2. ovog člana, a u stavu 2. se kaže 2,5 puta veće od iznosa kapitala fonda, naravno za određeni vremenski period, pravim vezu sa članom 4. zakona i to izmenjenim, to je član 2. Predloga zakona, i sa članom 6. stav 2, a to je sada član 4. vašeg Predloga zakona. Vidite, kada je prošle godine usvajan ovaj zakon mi smo praktično doneli zakon o fondu, a nismo znali koji je osnovni kapital tog fonda. On nije definisan. Ako želite da registrujete jedno obično preduzeće ili napravite neki ugovor o osnivanju ortačkog ili deoničarskog društva, akcionarskog društva, nije bitno, vi u ugovoru i u osnivačkim aktima morate da navedete osnovni kapital. Mi imamo fond, osnivamo ga zakonom, a ne pričamo koliki je njegov kapital. Njegov kapital postaje rastegljiva kategorija. On je prošle godine bio 100 miliona evra, kako rekoše ovi iz prethodne vlasti, a sada smo dobili obećanje da će po budžetu to biti 1,5 milijardi dinara. Ako pođemo od pretpostavke da će taj kapital biti 1,5 milijardi, 2,5 to je četiri i nešto i još iznad toga da može da se poveća, i ako neko smatra da se na taj način pomaže mala privreda i poljoprivredni proizvođači moram da kažem da je u velikoj zabludi. Postoji član 4. Predloga zakona koji kaže da fond može slobodna sredstva plasirati u prvoklasne hartije od vrednosti, što znači da fond ta sredstva može da vrati budžetu i to je taj krug. Uvek postoji opravdanje zbog poslovne politike postojećih banaka, da krediti ne mogu da se odobre i ne mogu da se aktiviraju, i daju garancije, supergarancije, nemaju za šta, i Vlada sama sebe finansira. Verovatno može i da trguje tim hartijama od vrednosti. Za to nam nije potreban zakon i zato smo rekli ovim našim amandmanom da se izbrše stav 4, koji i preko te četiri milijarde fiktivnog kapitala sa kojim se garantuje omogućava još veće zaduženje, odnosno stvaranje potencijalnih obaveza za budžet Republike Srbije. Zato je potrebno da se ovaj amandman usvoji i zato je potrebno u danu za glasanje da shvatite o kakvom se zakonu radi. Nisu bez razloga oni koji su pre vas bili na vlasti bili u situaciji da ovaj zakon ne primenjuju. On im je bio za EPP, za izbore 28. decembra. Videli ste kako su prošli. Vodite računa da vam ovo ne bude EPP za predsedničke izbore, jer rezultati se već znaju.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Odbor za finansije i predstavnik predlagača nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite gospodine Krasiću.
Posle ovog amandmana i sledećih koji dolaze jasna je medijska operacija. Ovim članom, članom 7. Predloga zakona, vrši se izmena u članu 11. osnovnog teksta zakona. Da pročitamo šta se to menja. Član 11. kaže: "Upravni odbor fonda ima predsednika i osam članova". Sada se Predlogom zakona menja, pa će to biti samo predsednik i četiri člana. Stav 2. se briše. U tom stavu 2. je stajalo: "Kada se fond organizuje kao akcionarsko društvo, broj članova upravnog odbora uvećava se srazmerno visini uloženog kapitala". Ideja prvog predlagača ovog zakona je bila da taj fond može da posluje u mešovitoj svojini kada dođe za to neko vreme. Sada se to briše i postaje kompletno državni fond. To je jedno opredeljenje. Stav 3. kaže: "Predsednika i članove upravnog odbora fonda imenuje i razrešava Vlada Republike Srbije". Predlogom zakona taj tekst se menja tako što se dodaje tekst – "na predlog nadležnog ministra za poslove finansija". Znači, predlagač izbora predsednika i članova upravnog odbora je ministar finansija. Kako je ovde napisano, on je jedini predlagač. Ukoliko se naljuti i neće nikoga da predloži, onda Vlada ne bi mogla da bira. U načelnoj raspravi smo rekli da ako je iz strukture izvršne vlasti onaj ko imenuje i postavlja i onaj koji predlaže onda se to ne stavlja u zakon, ali ovde je bila potreba da se to stavi. Potreba, da bi se potenciralo da iza ovoga stoji Ministarstvo finansija, verovatno zbog ove stranačke podele unutar koalicione vlade. Slažem se da su ljudi obećali na tribinama sve i svašta, ali moramo da vodimo računa o načinu, sredstvima i naročito pravcu kojim se ide kada se nešto radi, a pogotovu kada se radi u finansijskoj sferi. Koncentracija moći, pa makar ona bila i u formi predlaganja, zaista je opasna. Zašto? Pa vidite i sami, juče smo pričali praktično o jednom zakonu, gde smo pokušali nezavisno telo da formiramo, koje bi malo dalje bilo od vlasti a kontrolisalo vlast. Verovatno ćemo u budućnosti morati da pravimo te kvazidržavne organe, kao sistem tananih niti koji treba da kontroliše i spreči moguću zloupotrebu. Ovde se direktno kuca na ta vrata, jer se ubacuje nešto što je ispod Vlade kao zvanični organ, bez koga Vlada ne bi mogla da radi. Apsolutno nije postojao nijedan razlog da se ovo ubacuje u zakon, jer je to moglo da se završi i poslovnikom o radu Vlade i ostalim podzakonskim aktima koje donosi Vlada Republike Srbije. Ovo insistiranje da stoji Ministarstvo finansija s pravom nas tera da razmišljamo o tome šta se krije iza ovakvih predloga.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Igor Bečić. Odbor za finansije i predstavnik predlagača nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite.
Srpska radikalna stranka, kao i ranijim amandmanima koje su dale moje kolege, želi da ispravi neke predloge predlagača. Ovde tražim da se član 9. briše, jer mi ovim amandmanom želimo da otklonimo nedostatak navedenog člana, a koji se ogleda u tome da zakon ne treba da sadrži norme kojima se uređuju unutrašnji odnosi u Vladi. I to, na drugačiji način od onoga koji je propisan Zakonom o Vladi. Mi imamo situaciju ove stranačke podele, koja je po formiranju Vlade nastala, gde je jedna stranka koncentrisala moć u pojedinim ministarstvima, i tu vidimo da G17 plus želi da koncentriše kompletnu moć što se tiče finansijskih tokova u zemlji. Samim tim njihov predlog ide u pravcu da direktora fonda imenuje Vlada, ali tek na predlog ministra finansija, i kao što je rekao prethodni kolega – ako ministar finansija ne da takav predlog ili se protivi predlogu Vlade, direktor fonda ne može biti izabran ili ne može biti razrešen.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Vjerica Radeta. Odbor za finansije i predstavnik predlagača nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite.
Uopšte nisam iznenađena što moj amandman nije prihvaćen. Članom 10. Vladinog Predloga zakona menjan je član 15. postojećeg zakona. A u tom članu 15. je stajalo: "Nadzorni odbor Fonda ima predsednika i dva člana. Predsednika i članove Nadzornog odbora Fonda imenuje i razrešava vlada." Vlada je posle ovoga stavila zapetu, pa dodala – "na predlog ministarstva nadležnog za poslove finansija". Poslanička grupa SRS smatra da je neophodno da prihvatite ovaj amandman kojim se predlaže brisanje člana 10, jer se amandmanom otklanja nedostatak navedenog člana, koji se ogleda u tome da zakon ne treba da sadrži norme kojima se uređuju unutrašnji odnosi u Vladi, a pogotovu ako se ti unutrašnji odnosi u Vladi uređuju suprotno Zakonu o Vladi i Zakonu o ministarstvima. Prethodno smo videli da se na predlog Ministarstva finansija bira i upravni odbor, i sada evo i nadzorni odbor, i zaista mislimo da je to preterano. Nedopustivo je da dajete tolika ovlašćenja ministarstvu, odnosno ministru finansija, pogotovu ako se ima u vidu da je trenutno ministar finansija Mlađan Dinkić. Otuda i sve ono što smo u načelnoj raspravi govorili, naši strahovi i naše sumnje u primenu i ovog i ostalih zakona o kojima smo danas govorili. Ako biste prihvatili brisanje člana 10, kako sam predložila amandmanom u ime poslaničke grupe SRS, Vlada bi se svakako zaštitila od eventualnih zloupotreba ministra. U ovom članu 15, po našem predlogu, stajalo bi: "Nadzorni odbor fonda ima predsednika i dva člana. Predsednika i članove nadzornog odbora fonda imenuje i razrešava Vlada". Nije mi jasno kako Vlada nije primetila da je ovo sasvim dovoljno i da iza ove tačke ne treba ništa da se dodaje. Doduše, kada je u pitanju ministar Dinkić, verovatno se kroz čarapu slabije vidi, pa nije primetio da je ovo dovoljno.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Vojislav Milajić. Odbor za finansije i predstavnik predlagača nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo, osnovnim tekstom zakona predviđeno je u članu 19. da poslovanje fonda podleže reviziji u skladu sa zakonom. U stavu 2. izveštaj o obavljenoj reviziji iz stava 1. ovog člana fond dostavlja ministarstvu nadležnom za poslove privrede. E sad, Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o garancijskom fondu predviđeno je da se izveštaj o reviziji ne dostavlja više Ministarstvu pivrede, nego Ministarstvu finansija. Analizom svih amandmana koje je predložila SRS vidi se da se Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o garancijskom fondu prenose velika ovlašćenja na Ministarstvo finansija. To se naročito vidi u čl. 4. stav 3, gde se dinamika dokapitalizacije određuje preko Ministarstva finansija; član 5. stav 1. tačka 2a - sredstva za rad fonda obezbeđuju se iz budžeta, koje opet predlaže Ministarstvo finansija; član 11. stav 2 - upravni odbor imenuje Vlada na predlog Ministarstva finansija; čl. 13. i 15. regulišu imenovanje i razrešenje direktora, članova nadzornog odbora, koji imenuje Vlada opet na predlog Ministarstva finansija; članom 19. stav 2 - izveštaj o reviziji dostavlja se Ministarstvu finansija; član 20. stav 1 - nadzor nad zakonitošću rada fonda vrši Ministarstvo finansija i članom 20. stav 2 - Ministarstvo finansija podnosi najmanje jedanput godišnje izveštaj o rezultatima nadzora i izveštaj o obavljenoj reviziji Vladi Srbije. Iz ovoga se vidi intencija da sve ingerencije i sva ovlašćenja vezana za ovaj fond prelaze u ruke Ministarstva finansija. Tu se postavlja osnovno pitanje - šta je predmet ovog zakona o Garancijskom fondu. Da li je predmet sam Garancijski fond za sebe ili je predmet ovog zakona podsticaj razvoja privrednih subjekata? Ako je predmet ovog zakona podsticaj razvoja privrednih subjekata, a trebalo bi tako da bude, onda bi logično bilo da sva ova ovlašćenja, koja su preneta na Ministarstvo finansija, budu vraćena ili da ostanu, kako je i predviđeno u osnovnoj verziji zakona, na Ministarstvu privrede.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Odbor za finansije i predstavnik predlagača nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Vučić. Odbor za finansije i predstavnik predlagača nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, predstavnik predlagača nije tu. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: – PREDLOZI ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O POREZU NA FINANSIJSKE TRANSAKCIJE, NA UPOTREBU, DRŽANjE I NOŠENjE DOBARA I AKCIZAMA (zajednički načelni pretres o 4, 5. i 6. tački) Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o predlozima zakona za koje je to predložio narodni poslanik Goran Paunović, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Otvaram zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na finansijske transakcije, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na upotrebu, držanje i nošenje dobara i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama. Da li predstavnik predlagača mr Mlađan Dinkić, ministar finansija, želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, dozvolite mi da ukratko obrazložim ova tri poreska zakona. Kada govorimo o Zakonu o porezu na finansijske transakcije, radi se o jednom anahronom poreskom rešenju koje je uvedeno pod plaštom finansiranja obnove kuća zbog zemljotresa koji je svojevremeno pogodio valjevski kraj, a kasnije njegova upotreba proširena na sasvim druge namene. Taj porez opterećuje sve transakcije koje i građani i privreda imaju. Mi predlažemo ukidanje ovog poreza počevši od 1. januara 2005. godine, a do tada predlažemo ukidanja za pojedine oblike. Naime, u ovom trenutku je nemoguća trgovina hartijama od vrednosti, upravo zbog ovog poreza na finansijske transakcije, tako da mi ovim zakonom oslobađamo poreza na finansijske transakcije odmah trgovinu hartija od vrednosti na sekundarnom tržištu. Takođe, po osnovu ovog zakona oslobađamo od poreza na finansijske transakcije trajne reprooperacije, kako bi omogućili centralnoj banci da na ovaj način vodi moderu monetarnu politiku. Zatim, oslobađaju se od poreza na finansijske transakcije sve uplate po osnovu tarifa centralnog registra depoa i kliringa hartija od vrednosti. Važno je da se oslobađaju odmah poreza transakcije odobravanja kredita banaka klijentima i vraćanja kredita klijenata bankama. Na ovaj način će kamatne stope dodatno moći da padnu, imajući u vidu da ovaj porez opterećuje kamatne stope. Dakle, ovaj zakon predlaže da se porez na finansijske transakcije potpuno ukine od 1. januara 2005. godine, a da se za ove oblike, koje sam sada naveo, ukidanje izvrši odmah po usvajanju zakona. Inače, ukupan gubitak zbog ukidanja nekih poreskih oblika u ovom zakonu za ovu godinu u budžetu Srbije iznosi svega 2,8 miliona dinara, iz prostog razloga što se mnoge transakcije nisu ni odvijale, jer ih je porez na finansijske transakcije sprečavao. Kada ukinemo porez na finansijske transakcije za trgovinu hartijama od vrednosti na sekundarnom tržištu, do ove trgovine će doći, tako da će, zapravo, biti pospešeno tržište kapitala. Drugi zakon o kome bih želeo danas da govorim, to je izmena Zakona o upotrebi, držanju i nošenju dobara. Politika Ministarstva finansija jeste da snižava poreze na one oblike koji treba da stimulišu proizvodnju. Kao što znate, ova skupština je pre petnaestak dana usvojila Zakon o ukidanju poreza na fond zarada. Dakle, imamo nameru da smanjujemo poreze na troškove rada, da proizvodnju ne opterećujemo porezima, a s druge strane, da smanjimo poreze najsiromašnijim slojevima stanovništva. Ali, zato oporezujemo one koji imaju ekonomsku snagu da taj porez plate. Tom logikom smo se vodili i kada smo predlagali izmene ovog zakona. Nekoliko izmena je ovde predloženo. Što se tiče registracije motornih vozila, snižava se iznos poreza za vozila nižih kubikaža. Dakle, za vozila do 2000 kubika snižava se iznos poreskog opterećenja, dok se povećava iznos poreza za vozila preko 2000 kubika, i to, konkretno, za vozila do 1150 kubika zapremine motora porez će iznositi 500 dinara, a iznosio je 600 u prethodnom zakonu; za vozila od 1150 do 1300 kubika porez će iznositi 1000 dinara, a iznosio je 1200; za vozila od 1300 do 1600 kubika biće 2200 dinara, a iznosio je 2400. Ostaje isti porez za vozila od 1600 do 2000 kubika, dok se značajno povećava za vozila preko 2000 kubika. Za vozila od 2000 do 2500 kubika sa sadašnjih 10.000 se povećava na 15.000, za vozila od 2500 do 3000 kubika povećava se sa sadašnjih 20.000 na 30.000 i za vozila preko 3000 kubika porez se povećava sa 30.000 hiljada dinara na 40.000 hiljada. Potom, uvodi se i posebna kategorija oporezivanja pravnih lica, s tim što je, naravno, najniži iznos poreza za vozila jeftinija i niže kubikaže, niže snage motora, dok za vozila preko 3000 kubika, koja poseduju pravnalica ovaj porez će iznositi 50.000 dinara. Vlada je prihvatila amandman da se poboljšavaju uslovi oslobađanja u odnosu na starosnu dob vozila, tako da će oslobađanje za vozila od pet do osam godina starosti oslobađanje iznositi 15%, a za vozila koja su od osam do 10 godina iznosiće 25%, a za vozila koja imaju preko 10 godina starosti oslobađanje će iznositi 40%. Na taj način želeli smo da izađemo u susret onim vlasnicima koji nisu sada u stanju da kupe nova vozila da pri registraciji, osim što smo smanjili za ta vozila iznos poreza, budu dodatno oslobođeni sa većim iznosom. Što se tiče motocikala, tu porez ostaje isti kao što je bio i u dosadašnjem zakonu. Značajno smo smanjili poreze kod vlasnika čamaca. Dakle, za sve čamce do 15 metara dužine ukida se porez. Ne plaća se nikakav porez za vlasnike čamaca do 15 metara dužine, dok se za čamce dužine preko 15 metara sa motornim pogonom, za jahte, povećava tri puta. Povećava se za iznos inflacije od 2001. godine do danas, a to je 50% porez na ugostiteljske objekte na vodi. Dakle, za splavove po kvadratnom metu ovaj porez će iznositi 2.250,00 dinara, a to je 50% više u odnosu na prethodno rešenje. Što se tiče poreza na držanje oružja, ukida se porez za sve vrsta lovačkog i trofejnog oružja, i to za lovački karabin i kombinovano lovačko oružje, za lovačku pušku, za malokalibarski pištolj, malokalibarski revolver, malokalibarsku pušku, vazdušnu pušku, vazdušni pištolj, luk, samostrel i svako trofejno oružje nezavisno od vrste. Međutim, povećavaju se porezi za držanje poluautomatskih i automatskih pušaka, i to za poluautomatske puške za 35%, a za automatske puške 67%. Takođe, 2,2 puta se povećava porez za držanje oružja za koji je izdat oružni list za držanje oružja za ličnu bezbednost, sa dosadašnjih 900,00 dinara na 2.000,00 dinara. Podsećam, međutim, da pripadnici vojske i policije koji ostvare pravo na penziju imaju po ovom zakonu, i to se pravo nije menjalo, pravo da po jedan primerak oružja zadrže bez plaćanja poreza. Dakle, ovo se ne odnosi na pripadnike bivše vojske ili policije. Oni mogu jedno oružje da zadrže za uspomenu bez plaćanja poreza. Za one koji ga koriste za druge namene hoćemo da faktički poskupimo nošenje oružja. Posebno se povećava porez za oružje za koje je izdata dozvola za nošenje oružja za ličnu bezbednost, a radi se o raznim agencijama za obezbeđenje. Kod njih se iznos poreza povećava sa 4.500,00 na 10.000,00 dinara. Što se tiče vazduhoplova i letilica, tri puta se povećava porez na upotrebu svih tipova privatnih aviona, bilo da su to avioni za prevoz ili sportski avioni. Dakle, porez se povećava tri puta, jer smatramo da onaj ko koristi ove usluge zaista ima para da ih plati i porez treba znatno povećati. Kada govorimo o mobilnim telefonima, prihvatili smo amandman, odnosno Vlada je prihvatila amandman po kome se ukida taksa za mobilne telefone od 1. januara 2005. godine, a do tada se ne menja taksa za pripejd korisnike, a za korisnike postpejd usluga se usklađuje za iznos inflacije od 2001. do 2003. godine. Razlog zašto nismo odmah ukinuli i ovu taksu za držanje mobilnih telefona jeste što je taj prihod projektovan u prihodima budžeta. Međutim, smatramo da je opravdano da se ta taksa ukine i zbog toga smo prihvatili amandman poslaničkih grupa koje su to predložile da to ukidanje počne od 1. januara 2005. godine. To bi bilo sve vezano za ovaj drugi zakon koji je Vlada predložila. Treći zakon jeste zakon o izmenama i dopunama Zakona o akcizama. Ministarstvo finansija je predložilo ukidanje akciza za sedam vrsta proizvoda. Najpre, predložili smo ukidanje akciza za lož ulje, mlazno gorivo i avionski benzin, motorna ulja i maziva, petrolej za osvetlenje, tečni naftni gas, etil alkohol i za sve domaće sokove i bezalkoholna pića. Moram da kažem da je ovde svakako najvažnije ukidanje akcize na lož ulje, imajući u vidu da veliki broj škola, bolnica i drugih ustanova danas u Srbiji koristi ovu vrstu goriva. Što se tiče iznosa akcize koji se ukida, radi se o ukidanju akcize koja je danas iznosila 8,71 dinar po litru, a sada će biti nula. Ukida se akciza za motorna ulja i maziva. Danas ova akciza iznosi čak 48,45 dinara, a zbog te akcize postoji veliki šverc motornih ulja i maziva. Odlučili smo da potpuno ukinemo ovu akcizu. Dakle, to će dovesti do značajnog pojeftinjenja. Takođe, jako je važno što smo ukinuli i akcizu za butan gas, jer mnoga domaćinstva koriste kao pogonsko gorivo za štednjake butan gas, a sve više se koristi i u transportu. To je ekološki čist oblik energije. Zbog toga želimo da ga stimulišemo kroz ukidanje akciza. Naravno, ukoliko ukidamo i smanjujemo jednu grupu poreza, da bi imali ravnotežu budžeta, moramo one poreze koji predstavljaju najvažniji izvor prihoda u državi povećavati. Zato je Vlada predložila da se poveća akciza na motorni benzin i dizel gorivo za po tri dinara, za cigarete grupe A za dva dinara, nakon usvajanja amandmana koji su podnele poslaničke grupe, a za grupu B za dinar i za grupu C za jedan dinar. Dakle, pošto su podneti amandmani, Vlada je usvojila ove amandmane, tako da će povećanje akciza za cigarete iznosi dva dinara, jedan dinar za grupu B i jedan dinar za grupu C. Zatim, ne menja se akciza za sve vrste prirodnih rakija i vinjaka, ali se zato povećava akciza za druga žestoka i alkoholna pića, i to za viski, džin i konjak i, naravno, za razne likere i mahom uvozna alkoholna pića. Takođe se povećava akciza za sve vrste uvoznih sokova i bezalkoholnih pića. Na ovaj način, ukidanjem akciza za domaće sokove i bezalkoholna pića i povećavanje akciza za uvozne sokove i bezalkoholna pića, stimulisaćemo naše voćarstvo i našu prehrambenu industriju. Što se tiče proizvođača inostranih brendova, kao što su koka-kola i ostalih, ako se to proizvodi u Srbiji, neće se plaćati akciza. Naravno, ako se uvozi plaća se akciza. Dakle, stimulišemo seljenje proizvodnje iz inostranstva u Srbiju, a što je dobro zbog zapošljavanja naših radnika. Ukoliko bi se celokupan iznos akciza preneo na cene, ukupan direktan efekat na rast cena je 0,46%. To znači da je relativno mali, imajući u vidu da je inflacija u prva tri meseca ove godine iznosila 1,7%, odnosno 7,3% na godišnjem nivou, sa ovih 0,46% jasno je da se mi nalazimo još uvek daleko ispod nivoa projektovane inflacije za ovu godinu. Kao što znate, projekcijom budžeta mi smo predvideli da će ovogodišnja inflacija biti maksimalno 8,5% do 9% na godišnjem nivou. Dakle, čak i ako se celokupan iznos ovih akciza ugradi u maloprodajne cene, uključujući porez na promet koji se obračunava na povećanu osnovicu, ukupan efekat na inflaciju nije veliki. S druge strane, mi na ovaj način vršimo redistribuciju poreza, od poreza na plate ka akcizama na naftne derivate, cigarete, na žestoka alkoholna pića i to je zaista jedini način da pravedno oporezujem poreske obveznike. Menja se i način obračuna akcize na kafu. Umesto dosadašnjeg fiksnog iznosa, do sada se akciza plaćala fiksno bez obzira na kvalitet kafe, prelazi se na tzv. ad valorem sistem, što znači da će se akcize obračunavati u iznosu od 40% u odnosu na vrednost kafe. Što je kafa kvalitetnija, biće veća akciza plaćena, što je kafa lošijeg kvaliteta,naravno da će akciza biti niža i jasno je da građani koji nemaju odgovarajući standard i ne mogu da kupuju skuplju kafu imati dodatno rasterećenje u budžetu. Što se tiče onih imućnijih, oni treba da plate i veću cenu za kafu. Ako govorimo o akcizama na motorni benzin i dizel gorivo, čak i ukoliko se celokupan iznos akcize za motorni benzin od 95 oktana, a to je tri dinara, ugradi u maloprodajnu cenu, cena benzina u Srbiji će i dalje biti niža od proseka u regionu. Iznosiće 77 centi u dinarskoj protivvrednosti, odnosno 78, koliki je prosek, i biće niža za 10 centi u dinarskoj protivvrednosti od cene benzina u Crnoj Gori. Što se tiče benzina od 98 oktana, ako se celokupan iznos akciza od tri dinara ugradi u maloprodajnu cenu, cena u maloprodaji iznosiće 83 centa u odnosu na prosek koji je 84 centa u regionu, dok će u odnosu na Crnu Goru ovaj benzin i dalje biti jeftiniji za tri centa. Što se tiče dizel goriva, ako bi se celokupna akciza od tri dinara ugradila u maloprodajne cene, onda bi cena dizela u Srbiji bila i dalje šest centi niža od proseka cena u regionu, dok bi za devet centi bila niža u odnosu na cene u Crnoj Gori. Dakle, prostor svakako postoji, s tim što je jasno da proizvođači mogu sami odlučiti da li će celokupan iznos ovog povećanja ugraditi u cenu ili će eventualno na teret svoje marže jedan deo koristiti. Propustio sam samo da kažem da smo što se tiče oporezivanja cigareta prihvatili i amandman DSS-a, da se uvede i posebna ad valorem akciza na cigare, odnosno cigarilose u krugovima koji to konzumiraju, naziv je tompus. To je akciza koja nije postojala i mislim da je zaista jasno da se radi o sloju stanovništva koji ima novca da to koristi i mi smo prihvatili amandman da se uvede ad valorem akciza od 30% na sve vrste cigara i cigarilosa. Dakle, što je veća vrednost, veći će biti iznos akcize, a prihvatili smo amandman da se akciza za sve proizvode cigarete grupe "c" poveća za jedan dinar i upravo polazimo od toga da cigarete iz ove grupe koriste najsiromašniji slojevi stanovništva. Moram da kažem da naravno sama promena Zakona o akcizama nije dovoljna. Ministarstvo finansija će u narednom periodu, a to je već pokazano u protekloj nedelji, preduzeti zaista permanentnu, intenzivnu aktivnost na suzbijanju šverca svih vrsta, posebno cigareta i drugih proizvoda na koje danas proizvođači, uvoznici ili oni koji švercuju ne plaćaju porez državi. Moram da kažem da smo već sproveli prošle nedelje jednu veoma ozbiljnu koordiniranu akciju u 26 gradova Srbije, 50 trafika smo zatvorili u periodu od mesec dana, s obzirom da su u tim trafikama pronađene cigarete bez akciznih markica ili sa akciznim markicama Kosova i Hrvatske, što znači da se radi o švrcovanoj robi. Takođe smo stavili u pogonj i rendgene koje carina ima, kako bi otkrivali švercovane cigarete u prevozima koji nisu deklarisani kao prevoz cigareta. Međutim, krećemo i u kontrolu tzv. diskonta, odnosno veleprodaja, jer smo i poslali upozorenje da ne mogu više za keš, za gotovinu da prodaju robu u trafikama. Imajući u vidu da je to u prethodnim decenijama tolerisano, ova vlada zaista ima nameru da ozbiljne prihode ubere po osnovu bolje koordinacije i boljeg rada carine i poreske policije. Naravno, mi smo za sada zatvorili samo pojedinačne trafike. Ubuduće ćemo zatvoriti čitave lance, s obzirom da Zakon o duvanu to dozvoljava. Dakle, prvo smo krenuli sa ovim preventivnim merama, a nadalje naravno da će sve mere biti strože i strože. Mi očekujemo samo po osnovu bolje naplate akciza, čak i bez povećanja dodatnih prihoda u budžetu, samo kod cigareta tri milijarde dinara. Vlada će, osim rigorozne kontrole cigareta, to sprovesti i kod drugih proizvoda, pre svega kod tekstila, obuće evroazijskog porekla, kao i kod bele tehnike. Čitave privredne grane trenutno se nalaze u sivoj ekonomiji i garantujem vam da će ova vlada za godinu dana sadašnji iznos sive ekonomije, koji iznosi 50% društvenog bruto proizvoda, svesti na podnošljivih 20-tak procenata. Ono što je bio problem u prethodnim vladama jeste nepovezanost informatičke baze poreske uprave, carine, Komisije za sprečavanje pranja novca i Narodne banke Srbije. Mi smo ovih mesec dana ćutali, nismo mnogo pričali, ali smo dosta učinili da povežemo ove baze podataka. Zbog toga zaista želimo da poslednji put upozorimo sve one koji su u sivoj ekonomiji da neće biti tolerisanja takvog načina poslovanja, jer izbegavanje plaćanja poreza znači izbegavanje finansiranja javnih funkcija države, javnih institucija, kao što su zdravstvo, školstvo, socijalna zaštita i zato će ovo ministarstvo krajnje prilježno krenuti da naplaćuje poreze koji se sadrže u ovim zakonima. Hvala vam.
Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč?
Moram da upozorim prodavce semenki na sprotskim takmičenjima da je ministar rešio da suzbije sivu ekonomiju, da se pričuvaju, s obzirom na to da ne sme da udari na velike mafijaše. Dame i gospodo narodni poslanici, svaka vlada kreće u mandat porezima, akcizama, doprinosima, toga će tek najverovatnije biti, a ova je morala zato što je napravila budžet koji drugačije ne može da napuni. Sada da krenemo, recimo, od Zakona o akcizama. Ministar se hvali da ukida akcize na etanol, ulje za loženje, motorno ulje, tečni naftnigas, petrolej za osvetljenje, a u obrazloženju priznaje ono što svi znamo da to i nije neki prihod. Vrlo lako se odriče prihoda koga nema, ali zato povećava akcize na ono što građani troše, a to su sve vrste motornog benzina i sve vrste dizel goriva, tako da mi koji ni do sada nismo trošili u Srbiji lož ulje, sada ga nećemo trošiti iako je još jeftinije, a mi koji smo trošili benzin i naftu, sada ćemo trošiti još skuplje. Čujem da je prihvaćen amandman u vezi sa akcizama na cigarete grupe "C", ali to nije opravdanje za predlagača koji je u interesu jednog duvanskog lobija zaboravio da te cigarete grupe "C" puši sirotinja i da moraju da budu jeftinije od drugih vrsta cigareta. Ponovo se uvodi za određene proizvode akciza po vrednosti, pa nas tako ubeđujete da postoje različite vrste kafa, pa ko hoće da pije kvalitetnu i skuplju kafu neka plati veću carinu. A šta ćemo sa pićima čije se cene kreću u rasponu 1:10? Zašto je kod njih carina utvrđena u dinarskom iznosu, bez obzira na to kolika je vrednost pića? Zašto je za viski od 500 i od 5.000 dinara ista akciza 126 dinara. Sinoć sam čuo jednog predstavnika vladajuće stranke, mislim na vladajuću stranku u finansijama, koji je rekao da koka-kola neće podlegati plaćanju akcize zato što je domaće piće. Znači, domaće bezalkoholno piće. Sada me mnogo interesuje po kom osnovu je koka-kola domaće bezalkoholno piće, od čega se spravlja, od sirovine koja se uvozi i od vode koja se natače iz česme. Sada zbog one naše vode vi oslobađate akcize koka-kolu i još vređate proizvođača, pa kažete da je to naš domaći napitak. Tako ćemo da povećamo bazu za proizvodnju bezalkoholnog pića, domaću bazu, tako ćemo da finansiramo domaću proizvodnju bezalkoholnih pića, a znate da je akciza 5,42 dinara po litru. Šta je svrha novog zakona o akcizama? Da obezbedi dodatne prihode u budžet Republike Srbije, ne da oslobodi građane. Onaj ko je hteo da oslobodi građane, taj bi smanjio akcize na proizvode koji se troše. Onaj ko je hteo da optereti građane, opteretio ih je akcizama na ono što svakodnevno moraju da troše u kući, što porodica svakodnevno mora da troši. Još je licemerniji Zakon o porezu na upotrebu, držanje i nošenje dobara. Vidim da su se ovde neki pripremali da aplaudiraju, zato što je ministar rekao da konačno oslobađa lovačko oružje poreza i otuda negde, od prozora je došlo, od vas ubica životinja, došao je aplauz, jeste, pa jeste, kada krenete u lov kao kaznena ekspedicija, svako po snajper i automatsku pušku, svi na čeke, radare imate za navođenje, a šta ima jadna životinja, a još ste oslobođeni i akcize na ubijanje. Znam da svi vole da se udvaraju lovcima, horovima, svima redom, ali treba voditi državu ozbiljno i sa namerom da se u njoj čestito i pošteno živi. Vi ne kažete da su lovci već bili oslobođeni plaćanja poreza na lovačko oružje - oni koji su članovi lovačkog udruženja. Ko gazduje lovištima, ko obezbeđuje streljanu za vas, vezuje tice kada treba da ih pobijete. Sada je samo to prošireno na deset komada oružja koje nosite u lov, a ranije je bilo ograničeno, jer se računalo da će nam trebati neka životinja za ovu decu koja se sada rađaju i da mogu da prepoznaju, ne samo iz slika, nego da vide negde i uživo. Ne razumem zašto se hvalite ukidanjem poreza na svo lovačko oružje, a povećavate porez za oružje koje služi za ličnu bezbednost. Zaista mi nije jasno kakvu nam to državu spremate, ako nam povećavate porez na oružje izdato sa dozvolom za držanje ili za nošenje, za oružje koje možete da držite samo kod kuće, a do sada je bio 900 dinara porez, sada je 2.000 dinara, a za oružje za koje je dozvola izdata za nošenje, sa 4.500 povećavate porez za oružje na 10.000 dinara. Kakav je to znak, kakav je to signal, kakva je to poruka građanima Srbije? Šta ako čovek drži lovačku pušku u kući, iskoristi je za ličnu sigurnost, možete da ga oterate u zatvor, jer je koristio za ličnu sigurnost oružje na koje nije platio porez za držanje u kući. U čemu je razlika između lovačkog oružja i oružja koje služi za ličnu bezbednost, šta vas motiviše da ljudima koji u kući drže pištolj ili revolver za ličnu odbranu propišete toliki porez. Hajde svi da vratimo to oružje državi i da ne plaćamo porez. Jeste, ali pobićete nas kao zečeve, pa hoćete, u tome i jeste stvar. Važiće za sve. Ovo sa čamcima je ionako bilo smešno, ali vi ste an blok ukinuli poreze na sve ono što se nazivalo čamcem i tu se nalazi čamac do 10 metara sa kabinom. Da li je to čamac, ili je to tako pompezno da bi moglo da se krsti i jahtom, zato što jahta, kažete, ima 15 ili više metara, a čamac do 15 metara, luksuzno opremljen služi isključivo za bes, a bes, to vam tvrdim, ne podleže plaćanju nikakvog poreza za upotrebu, nošenje i kako sve to već nazivate poreze o dobrima. Vidim da niste prihvatili amandman, obratili su nam se članovi udruženja nekih vazduhoplovaca i kažu da postoje avioni koji ne služe za bes, nego za obuku, za školovanje, za poljoprivrednu avijaciju, mislim da vi treba da imate sluha i za takve zahteve. Sve u svemu, naplaćivaćete više nego prethodna vlast, a trajaćete kraće nego prethodna vlast. Da ne pričam o porezu na finansijske transakcije. Mi smo podneli jedan predlog zakona, da ga potpuno ukinemo, pa onda drugi da se nastavi sa naplatom tog poreza dok se ne dođe do iznosa od 700 miliona dinara, a to je negde tromesečni iznos, što bismo obezbedili za sanaciju, popravku Hilandarskog manastira. Vi ste to odbili, nema u dnevnom redu tog našeg predloga, ali ima vašeg predloga da se sa naplatom ovog poreza nastavi, vi kažete do kraja ove godine, a to će otprilike da bude i kraj vašeg mandata. Izgleda od sada kako koja vlada dođe, sve mere nam do kraja te godine preporučuje, jer nije sigurna hoće li ostati i iduće godine na vlasti ili neće. Vlada koja želi da obraduje građane Srbije ... Evo, završavam... ne izlaže ih novim porezima i akcizama. Ako ne možete da ukinete stare, nemojte da ih povećavate. Ako ne možete da ih smanjite, nemojte da ih povećavate. Ovo su bile osnove za kritiku jedne prethodne vlasti, prethodne pre prethodne, bivše pre bivše. Tada to nisu bili porezi. Tada su to bile takse. Moglo se desiti da padne Vlada zato što je uvela taksu na mobilni telefon, zato što je uvela taksu na oružje, iako ta taksa nikada nije naplaćena dok niste u jednom drugom, izvornijem obliku, kao DOS došli na vlast. Možda smo vam mi dali ideju, ali to je bilo vreme rata, kada država nije imala budžet i kada ga je trošila da se odbrani. Ovo je mirnodopsko vreme, država ima budžet, država već upoređuje cene u okruženju u centima. Nekada je ta razlika bila u markama, a sada smo već stigli na cente i onda gledajte da nam obezbedite barem u 50 centi sličan život onim životima koje vlade u okruženju obezbeđuju svojim građanima. Nemojte da nam upoređujete samo cene. Naravno da će jednog dana u Evropi cene biti tu, izbalansirane, i biće svejedno u kojoj zemlji kupujete, ali nije svejedno u kojoj zemlji zarađujete novac. U ovoj zemlji jako malo ljudi zarađuje novac kojim će da kupuje proizvode, posebno ove proizvode izložene akcizama i specijalnim porezima. To bi bio moj savet ovoj vladi. Još jedan savet, nemojte mnogo ovde da se trudite da svako od vas, svaka politička stranka koja je član Vlade da se trudi da ispunjava svoja predizborna obećanja preko ove skupštine. Znam da ste svašta obećavali, ali ne možemo da izdržimo poplavu ispunjavanja vaših obećanja. Sedite i dogovorite se šta je ovoj Srbiji najpotrebnije, koji je zakon najpotrebniji i da radi toga sedimo i o tome razgovaramo. Ova lepa obećanja, te jedan dan predlog zakona koji je obećala DSSu kampanji, te drugog dana predlog zakona koji je obećao G17 plus u kampanji i očekujem sada da moj prijatelj, veliki prijatelj i brat Meho Omerović, podnese i svoje zakone koje je obećavao u kampanji, jer svi vi sada se spremate u stvari za nove kampanje podnošenjem zakona koje ste tobož obećavali u prethodnim kampanjama. Mi ćemo glasati protiv ovih zakona zato što ne valjaju i zato što ministar koji obrazlaže ove zakone ne zaslužuje našu pažnju, ne zaslužuje naš glas. Ministar koji je obrazlagao ove zakone, koga još drži mržnja od 5. oktobra, ne zaslužuje uopšte da obrazlaže u ime Vlade.
Molim vas, birajte reči i upozoravam vas na vreme.
Kada mene jedan SPO-vac opominje da biram reči, znači promenila se klima. Dakle, sve dok ministar finansija bude obrazlagao zakone u Skupštini Srbije, mi ćemo biti protiv tih zakona.
Ko želi repliku? Po kom osnovu?
Dobio sam repliku na osnovu zahteva kao predstavnik lovaca, koji su ovde uvređeni. U prošlom sazivu, koji se sećaju, gospodin Toma je sigurno na osnovu toga intervenisao, imao sam amandman kojim su oslobođeni lovci plaćanja poreza, ali ne kompletno nego svega na dve puške. Gospodin Nikolić je uvredio preko 80.000 lovaca. U najboljim godinama u Srbiji je bilo preko 100.000 lovaca koji su bili članovi lovačkih udruženja. Sada ih ima 80.000. Gospodine Nikoliću, ne možete nazivati 80.000 ljudi ubicama životinja. Mi ne ubijamo životinje, mi odstreljujemo životinje. To je velika razlika. Drugo, treba da znate da postoji sanitarni odstrel, postoji plan gazdovanja kako se radi. Znači, nije sve u funkciji mesa, kako vi pretpostavljate. Lovci su jedni od retkih koji se brinu o prirodi. Postoji nešto što se zove prihranjivanje divljači, nešto što se zove briga o divljači. Znači, kada pada sneg, kada je jako hladno, kada svi sedite pored toplih peći, lovci idu napolje, na hladnoću, brinu se o tim životinjama da prežive. Prema tome, molim vas da se ubuduće prema lovcima lepo ophodite. Nešto mi je palo na pamet. Skoro sam čitao da je veliki ljubitelj životinja, da više brine o životinjama nego o ljudima, gospođa Brižit Bardo. Kaže da ima puno prijatelja u Srbiji. Nije valjda među radikalima da ima prijatelja Brižit Bardo? Dakle, molim da se više o lovcima tako ružno ne izražavamo, jer to je jedna mnogoljudna, organizovana grupacija ljudi i, prema tome, nisu oni zaslužili da se tako prema njima odnosimo. Drugo, ovaj žal za povećanjem poreza na revolvere i pištolje, zaista ne vidim razloga zašto je to. Koliko sam shvatio ministra i koliko sam pratio, to je samo za oružje koje se nosi. Znači za oružje koje stoji u kući kao odbrana, to je apsolutno legalno. Prema tome, svima onima koji žele da nose oružje poručujemo da ćemo im izgraditi takvo društvo da nema potrebe da se nosi oružje, a svako kome je mirna savest nema potrebe za tim.
Replika? Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, neću govoriti o lovcima. Kolega Tomislav Nikolić mi je dao pravo na repliku apostrofirajući Socijaldemokratsku partiju i mogućnost da ćemo i mi, kao jedna od partija koja učestvuje u Vladi Srbije, predložiti neki set zakona. Ovom prilikom gospodinu Nikoliću, a i svim narodnim poslanicima, želim da kažem da će SDP predložiti zakon o ukidanju sramnog zakona o pomoći haškim optuženicima, koji je donesen nedavno u ovoj skupštini. Još jedan u nizu, po nama iz Socijaldemokratske partije, važnih zakona koji će biti donesen tiče se oblasti rada zapošljavanja i socijalne politike. SDP će nastojati na svaki mogući način, iako to u budžetu Republike Srbije za 2004. godinu nije predviđeno, da iskoristi mogućnost da se poveže radni staž stotinama hiljada zaposlenih u Srbiji koji su vladavinom neke bivše vlasti onemogućeni, iako su savesno i čestito obavljali svoje poslove. Zahvaljujem na prilici da repliciram.
Povreda Poslovnika. Koji član?
Član 100. Makar koliko mala da je stranka koju zastupate, makar koliko da Vlada od nje zavisi, nikada nemojte da kažete da je Narodna skupština donela sraman zakon. Narodna skupština ne može da donese sraman zakon zato što mi predstavljamo građane Srbije. Građani Srbije ne mogu da donesu sraman zakon. Možda je on za vas sraman, ali gospodine Omeroviću, da vas neko uhvati, nabije kesu na glavu i otera u Hag, otuda biste rekli da vam je potrebna pomoć. Taj zakon je jedna vrsta pomoći, a ja se nadam da će institucije i onu drugu, pravnu pomoć u odbrani, omogućiti svim haškim zatvorenicima. Možda je vas sramota, kao i mene, što su ti ljudi u Hagu. Ako je po tom odnosu sraman zakon, prihvatam ovu vašu tvrdnju. Ali, da ovde neko većini narodnih poslanika spočitava da donose sramni zakon i da to ostane bez komentara predsedavajućeg, a kada kažem da nećemo glasati za zakon koji nam predlaže Mlađan Dinkić i da budem opomenut, onda nešto sa vrednostima u ovoj skupštini nije u redu. Neki su ljudi ovde pogubili kompas. Nemojte, molim vas, kakva god da je Narodna skupština, to vas je držalo 2001. godine, kada ste poništavali odluke narodnih skupština pre vas, pa govorili da su sramne, učestvovali svi ovi, i moj zemljak koji se smeje sada, ali da znate, nikada Narodna skupština nije na sramotu svome narodu. Narod zna koga će da bira.
Gospodin Vlahović.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, danas ću govoriti kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe DS o predloženim zakonima od strane Vlade Republike Srbije. Prvo, Demokratska stranka će glasati protiv zakona o izmeni i dopuni Zakona o akcizama, a podržaće ukidanje poreza na finansijske transakcije i izmene Zakona o držanju i nošenju određenih dobara. Smatramo da su izmene i dopune Zakona o držanju i nošenju određenih dobara kozmetičke prirode, da neće imati nikakav efekat na budžet, ni na prihodnoj ni na rashodnoj strani. Radi se zapravo o povećanju opterećenja kod određenih kategorija, određenih stavki koje u suštini nisu preterano puno zastupljene i od toga budžet do sada nije imao koristi, ali je dobro da se za onaj deo jeftinijih dobara opterećenja smanjuju i svakako da će taj efekat biti vidljiv. Međutim, sa aspekta budžeta tu nema dodatnih prihoda povećanjem opterećenja kod tzv. bogatijeg dela stanovništva. S tim u vezi, ovaj pokušaj neće biti uspešan pokušaj da se poveća iznos ukupnih budžetskih prihoda i da se na taj način nadomesti identifikovani budžetski deficit od čitavih 55 milijardi dinara, o čemu smo pričali tokom rasprave o zakonu o budžetu. S druge strane, izmene Zakona o akcizama su veoma opasne. Mogu da imaju i te kako ne samo neposredne negativne efekte, nego i dugoročne, a objasniću i kako. Znače znatnije povećan budžetski prihod, ali isto tako predstavljaju i opterećenje za privredu i stanovništvo. Kada kažem da izmene Zakona o akcizama mogu da imaju negativnog efekta dugoročno, pre svega mislim na investicioni ambijent. Govorim o promeni akcizne politike, odnosno visine akciza kod duvana i duvanskih proizvoda, upravo zbog toga što smo tu, u toku prošle godine, imali dve najuspešnije privatizacione transakcije, gde je pored zakonskog regulisanja akcizne politike od 2005. godine pa nadalje postojao jedan dogovor, ne i pisani, ali svakako usmeni, da se akcizna politika u 2004. godini neće menjati, na osnovu međusobnog poverenja, koje su investitori stvoriliprema Vladi Republike Srbije, koja je pripremila ambijent za transakciju. Podsetiću vas, i Duvanska industrija Niš i Duvaska industrija Vranje jesu dve najuspešnije privatizacije, ne u Srbiji i Crnoj Gori, već u čitavoj centralnoj Evropi, i to nije moja ocena, i to nije ocena poslanika Demokratske stranke, već je to ocena međunarodnih institucija, koje su sve vreme provodile monitoring procesa privatizacije u svim zemljama centralne evrope. Ako vi imate visoke prihode od privatizacije zbog toga što ste zakonom ustrojili akciznu politiku od 2005. i istovremeno postigli jedan fer dogovor, usmeni, ali sklopljen na bazi poverenja, sa potencijalnim investitorom, i ako zbog toga zauzvrat dobijete više od 450 miliona evra prihoda za budžet, i sigurno preko 250 miliona evra investicija za Niš i Vranje, i sigurno dugoročno stabilno odredite razvoj ne samo proizvodnje cigareta nego i svih drugih pripadajućih servisa. A podsetiću vas na 1.000 zaposlenih radnika u proizvodnji cigareta zapošljava se još 5.000 radnikau uslužnim delatnostima, i ako iza toga prekršite ta džetlmenski dogovor, to svakako ne može da utiče dobro na investicioni ambijent. Primetio sam da se nakon predloženog zakona pojavio i jedan amandman koji je u međuvremenu prihvaćen, koga je Vlada prihvatila, ali sve dotle dok Skupština ne bude glasala o tom amandmanu sa ovog mesta, sa ove govornice, govoriću isključivo o prvobitnom tekstu zakona koji je upućen od strane Vlade Republike Srbije. Dakle, nije dobro da investicioni ambijent, privredni ambijent zavisi od toga koja je partija na vlasti. Nije dobro da se dogovori postignuti sa velikim multinacionalnim kompanijama, koje imaju visoko izgrađene etičke kodove, standarde ponašanja, politike i procedure, da se dogovor sa njima na ovaj način krši i da se tu nalazi prostor za dodatno ubiranje poreskih prihoda, ne bi li se pokrila ona velika budžetska rupa, koja u budžetu za 2004. godinu postoji, a već sam rekao, ne govorim o 45 milijardi dinara već govorimo o mnogo većoj sumi, kada se uključi iznos fondovskih deficita. Da smo bili u pravu kada smo govorili o zakonu o budžetu, da neće biti budžetskih prihoda da pokriju budžetske rashode, već nam govore i događaji koji su nepunih mesec dana posle toga usledili. Kao što vam je poznato, penzije nisu isplaćene penzionerima onda kada je to trebalo, pre praznika, pre Uskrsa. Ne znam da li su danas isplaćene. Slučajno imam penzionera u porodici, pa znam da onaj termin koji je poštovan tri godine uzastopce, svakog određenog datuma, unapred dogovorenog, da se sada, evo nepunih mesec i po dana nakon formiranja nove Vlade taj rok probija. To nije dobro zbog toga što se od penzija prvo startuje, a onda se prelazi i na druge budžetske rashode, na druge korisnike, na profesore, na lekare, na sve druge koji mogu da budu uskraćeni zbog smanjenih budžetskih prihoda, ali podizanje akciza i dodatno opterećenje privrede na ovaj način svakako nije dobar način da se pokrije identifikovani budžetski deficit, koji iznosi 45 milijardi dinara, plus fondovski deficit, prikazanih pet milijardi i jedan deo za koji postoji opravdana analiza da je znatno veći. Umesto da se ide ka rasterećenju ovim predlogom zakona dodatno se opterećuje privreda. Rekao bih i stanovništvo. No, ne nužno. Već smo čuli objašnjenja da neće doći do povećanja cene nafte i naftnih derivata, odnosno naftnih derivata od strane NIS-a. Verovatno će to povećanje doći kod privatnih vlasnika okupljenih u privatnim udruženjima. Ne znam kako će reagovati Lukoil, Beopetrol. Videćemo, ali čak i da Naftna industrija Srbije odluči da dodatno akcizno opterećenje kompenzuje opterećenjem rafinerijske prerade, onda će Naftna industrija Srbije imati slabije rezultate i neće ostvariti, dame i gospodo narodni poslanici, 500 miliona profita, dinara, koliko je ostvarila u protekloj godini, već će ponovo doći u sumnjivu zonu gubitaka, i neće imati dovoljo vlastitih sredstava da izvrši restrukturiranje Rafinerije u Pančevu i Rafinerije u Novom Sadu. To će biti posledica. Dakle, ne može i jare i pare. Ako nećemo stanovništvo dodatno da opteretimo od strane našeg državnog, da kažem uslovno, prometnika nafte i naftnih derivata, onda mora da dođe do smanjenja rafinerijske cene, onda neće biti sredstava za investicije, a onda ćemo u dugom roku imati manje kvalitetnu rafineriju, a onda ćemo smanjivati šanse za uspešno restrukturiranje i za konačnu privatizaciju i onda će nas, ukoliko se ova spirala nastavi, rafinerije u Bugarskoj i Rumuniji definitivno potopiti i mi ćemo ostati bez onoga što je bitno za naftnu industriju svake zemlje. Takođe, smatram da Predlog zakona o akcizama nije dobar i zbog toga što će, umesto da smanji sivu ekonomiju, šverc akciznih proizvoda, dodatno će da ih poveća. Ovo se ne odnosi na ulja za mazivo, rafinerijska ulja ili već kako se zovu. Tu pozdravljam odluku Vlade Srbije da ukine akcize na motorna ulja i ulja za maziva, jer sam ubeđen da će upravo tu da se dobije bitka protiv šverca. Ako malo bolje pogledate, videćete da se najveći deo motornih ulja danas švercuje upravo zbog visokih akciza. Ali, taj dobar efekat će, sa druge strane, odnosno taj primer će vam pokazati da ćemo imati negativan efekat tamo gde se akcizno opterećenje povećava. Pre svega, mislim na one ključne akcizne proizvode kakavi su duvan, cigarete i, naravno, alkoholna pića. Prema tome, umesto da smanjimo stepen sive ekonomije, umesto da smanjimo nivo poreskog opterećenja i na taj način da uvučemo nelegalne tokove u legalne, mi ćemo imati obrnuti efekat. Ovaj slučaj je poznat, npr. u SAD. Kada je došlo do naglog akciznog opterećenja duvana i duvanskih proizvoda, umesto da se smanji nivo potrošnje duvana, došlo je do ogromnog šverca koji je dolazi od Kanade ka SAD, upravo zbog nerealnog povećanja akciznih proizvoda. Dakle, poštujući vreme koje danas imamo za raspravu, da iskoristim svoje pravo na prvih deset minuta, gospodine predsedavajući. Želim da kažem da nije dobro menjati definisanu akciznu politiku zakonom o akcizama, iz napred pomenutih razloga. Nije dobro menjati privredni ambijent za investitore koji su ovde već uložili svoj novac. Nije dobro podizati akcizno opterećenje, jer ćete direktno podići nivo sive ekonomije u prometu ovih roba koje se akcizno opterećuju i nije dobro akcizno opterećivati, jer ćete na taj način imati dodatno opterećenje za privredu, dodatno opterećenje za stanovništvo. Nije dobro, ali ako se traži lek za pokriće budžetskog deficita, najpre treba smanjiti budžetske rashode, za šta treba imati, pre svega, jasan politički konsenzus u koaliciji partija koje se nalaze na vlasti, što, sasvim otvoreno možemo reći, ne vidimo da postoji, a to znači smanjenje ključnih stavki budžetske potrošnje. S druge strane, potrebno je ući zaista u operacionalizaciju poreske uprave. Naravno da uvažavamo napore koje je prethodno ministarstvo započelo, da će DS pozdraviti svaki kvalitetan korak koji bude urađen na tom planu. Danas je bila interesantna polemika o tome kako neko plaća porez, a neko ne plaća. Prirodno je da stanovnici i privrednici pokušavaju da minimiziraju svoja davanja državi. Mera u kojoj će država naplatiti porez zavisi od stepena efikasnosti poreske administracije, zavisi od toga u kojoj meri stimulativnim mehanizmima vi možete povećati budžetska zahvatanja i istovremeno podići privrednu aktivnost. Dame i gospodo narodni poslanici, bojim se da promenom Zakona o akcizama nećemo stimulativno uticati na privrednu aktivnost u Srbiji, već ćemo obrnuto dobiti dodatno poresko opterećenje i dodatno smanjiti konkurentnost, a građani će znati da uporede ono što se danas u Skupštini Srbije nudi sa predizbornim obećanjima koja su bila tokom predizborne kampanje.
Pošto je 18 časova, završavamo danas rad. Nastavak je sutra u 10 časova.