Poštovane kolegice i kolege zastupnici. Sve teme koje smo mi mogli čuti jutros mislim da su bitne za državu. Bitne su, bitno je kako će naša država funkcionirati, bitno je kako će se država odnositi prema svojim građanima, bitne su. Ali postoji jedna tema koja je najbitnija jer bez toga nema države, bez ljudi nema države i mislim da možemo biti pošteni prema sebi i reći da Hrvatska nestaje. Budimo iskreni i pogledajte svoje ulice, pogledajte svoje škole u svojim rodnim gradovima, pogledajte svoj grad. Koliko imate manje upisanih ljudi, odnosno djece u prve razrede? Koliko manje djece viđate po ulicama? Koliko manje obitelji mladih s djecom vidite po svojim ulicama? I to vam je naoko, ne treba vam prebrojavati. A DZS je izbacio ove godine podatke za 2020., nije sumorno nego je tragično. U ovom trenutku vi imate -21 000 u korist umrlih. To vam je barem 25 do 30 osnovnih škola manje u Hrvatskoj svake godine. Toliko vam se škola ugasi u Hrvatskoj svake godine. Za usporedbu, 2010. bilo je upola manje, bilo je -10 000, sad je već -20 000. Koliko još treba da se alarmi svima popale u državi? Što treba napraviti? Za početak, br. 1, demografska revitalizacija treba biti broj 1 na listi prioriteta svih u državi, a ne na 6. mjestu. Treba postojati set mjera, a ne jedna mjera koja se spominje. I te mjere trebaju biti specifične, odgovarati potrebama države, odgovarati potrebama Hrvatske, a ne biti copy-paste iz Bruxellesa. I ne mislim ovdje ništa loše. Ne mislim da je tamo netko tko je to pisao u Bruxellesu potkapacitirana osoba, ne, nego je to pisala na temelju potreba svoje države i to čak ne za demografsku revitalizaciju nego se vodila linijom rodne ravnopravnosti, o tome govori ta klasifikacija. Kad kažem da treba biti na prvome mjestu, da, u Nacionalnoj razvojnoj strategiji, obitelj i demografija je na 6. mjestu. Za ovo se izdvaja manje od 2% državnoga proračuna, čak još gore od toga, sad su dječji doplatci smanjeni za 350 milijuna kuna godišnje. Izdvajanje je 0,82% državnog proračuna za dječje doplatke. Pa je li to realno za zemlju kojoj gori pod nogama? Kad govorimo o setu mjera, ne želim kuditi jednu mjeru koja se spominje cijelo vrijeme, a to je puna plaća za vrijeme roditeljskog dopusta, je li dobra ta mjera? Da, dobra je. Pa Most ju je predlagao prije 3 godine. Uputili u zakonsku proceduru. Drago nam je da je Vlada, eto, nakon 3 godine to pustila dalje. Mi smo to predlagali godinu dana prije nego EU komisija. Ali, ta jedna mjera neće napraviti dovoljno. Neće napraviti gotovo ništa, ako nema seta mjera. Ako vi ne date barem 120% proračunske osnovice za one koji imaju minimalne plaće. Ako ne date još punu plaću za one koji imaju veće plaće. Ako ne date ljudima koji imaju troje i više djece, kad se vrate nakon godinu dana uz normalnu svoju plaću 2300 kuna, ako ne omogućite i njihovim roditeljima, odnosno bakama i djedovima da uzimaju tu mogućnost roditeljskog dopusta, neće biti bolje. Ako ne date mogućnost konačno da se dječji doplatci ne plaćaju po postotku kroz porezne olakšice jer nije pravedno, to nije pravedno. U tom slučaju ljudi koji imaju niske plaće ne dobivaju gotovo uopće dječje doplatke, a oni koji imaju visoke plaće dobivaju enormno mnogo, gdje je pravda? Ako date košto mi predlažemo fiksni novčani iznos, dakle za jedno dijete 600 kuna, za drugo dijete plus 800 kuna, za treće dijete plus 1.200 kuna, vi ćete omogućiti obiteljima da imaju razlog zašto ostati u Hrvatskoj. I nemojte mi pričati priču da se ovo događalo i prije u hrvatskoj prošlosti. Nije se događalo nikada prije, država nije stimulirala ljude, obrazovala ih i slala u druge države. Hvala.
Kolega Petrov, hvala vam lijepa. Poštovane kolegice i kolege, dobro jutro. Sve vas lijepo pozdravljam i kao i uvijek na početku plenarne sjednice u tjednu imamo iznošenje stajališta klubova zastupnika i nezavisnih zastupnika. Prva će danas govoriti poštovana kolegica Ljubica Maksimčuk u ime Kluba zastupnika HDZ-a. Izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče HS-a, kolegice i kolege. Današnji dan, kao i mnogi u nizu, nekima teži, nekima lakši, a nekima tek obični listopadni dan, no za mnoge Posavljake ovo je uvelike jedan od najtežih dana u godini. Na današnji dan prije 29 godina pao je Bosanski Brod i time je završila bitka za Bosansku Posavinu. Najkrvavije je to razdoblje za ljude s obje strane rijeke Save. Pad Bosanskog Broda doveo je do egzodusa hrvatskog i bošnjačkog naroda iz Bosanske Posavine pred vojno nadmoćnijim neprijateljem JNA, srpskih pripadnika teritorijalne obrane i srpskih paravojnih formacija. Taj jezivi dan okrenuo je i uništio živote i snove tisućama ljudi koji su živjeli na tom području, a živjelo je do početka rata na području tih 5 općina Bosanske Posavine gotovo 74 tisuće Hrvata. U tim teškim bitkama za Posavinu svakodnevno su granatirana, tresla se i gorjela mjesta s obje strane rijeke Save. Posavina je bila mjesto opasno za život, mjesto koje je u tim danima bilo bolje zaobilaziti, mjesto gdje nije bilo sna, što od pada granata, što od sirena koje su označavale zračnu ili opću opasnost. I danas nakon 29 godina vraćaju se slike nepreglednih kolona napaćenih, uplakanih i tužnih ljudi puni nevjerice, jada, straha od odlaska u nepoznato, straha od napuštanja svojih domova, djedovine, grobova svojih najmilijih. Odlazili su spašavajući živu glavu s pokojom vrećicom u ruci. Neki su svoj novi dom pronašli u Slavonskome Brodu, neki u Zagrebu, a svi ostali su se raselili diljem svijeta. U toj višemjesečnoj bitci za Posavinu nije bilo ljudskosti, zatajili su, zanijekali dojučerašnji prijatelji i susjedi. Osjetio se samo miris tuge, smrti i spaljene zemlje. I današnji Posavljaci, iako se puno manje od 10% prijeratnih Hrvata vratilo u svoje domove u Posavinu, obilježiti ovaj tužan dan. U organizaciji Udruge veterana 101. bosansko-brodske brigade zapalit će svijeće, služiti svetu misu u Bosanskoj Posavini, a tim će zapaliti svijeće kod spomen-obilježja poginulih hrvatskih branitelja u Slavonskome Brodu. Pustit će niz rijeku 500 lampiona za sve poginule i nestale branitelje HVO-a i HV-a kao znak da ih nismo i da ih nećemo zaboraviti. Neki tobože veliki zagovornici hrvatskog naroda u BiH izlazeći i ovdje za ovom govornicom ponekad spomenu Hrvate BiH, kad im zakonskim prijedlozima mogu pomoći kako bi im olakšali život ili povratak, ti isti napuštaju sabornicu prije glasanja ili glasuju protiv. Ne traže Hrvati BiH nikakve privilegije, ništa što im po Ustavu RH ne pripada. Ne žele se Hrvati samo deklarativno vratiti i obnoviti svoje domove, oni to s pravom i istinski žele. Stoga hvala Vladi RH koja je unatoč teškoj godini pogođeni Covid krizom i 2 snažna potreza nastavili snažno poticati i jačati položaj Hrvata kroz brojne projekte te osiguravati uvjete za održiv opstanak hrvatskoga naroda. Završit ću iznošenje svoga stajališta riječima Pape Franje, nemate pravo zaboraviti svoju povijest, ne radi osvete nego zato da budete mirotvorci da biste mogli ljubiti poput njih. Hvala lijepa.
imamo povredu Poslovnika, kolega Grmoja, izvolite.
Pa poštovani predsjedniče, povrijeđen je čl. 238. Dakle jasno je da se kolegica referira na moj slobodan govor od petka, ja bih je pozvao da reagira i zaštiti Hrvate iz Odžaka i Posavine gdje lokalne HDZ-ove strukture, HDZ-a BiH pogoduju poduzetnicima M-San grupi umjesto da poljoprivredno zemljište dodjele tim našim Hrvatima da ostanu živjeti na svojoj grudi.
Kolega Grmoja, dobivate opomenu, to je jasno svima. Kolegice Maksimčuk.
Povredu Poslovnika, čl. 238, kolega Grmoja, ja se kroz svoje rasprave i kroz svoj rad već godinama zalažem za pomoć Hrvatima u BiH, mislim da su vaše izjave neutemeljene, a svaki puta kada budu nekakvi zakonski prijedlozi, vi ih ne podržite ili izlazite iz sabornice.
Kolegice Maksimčuk, i vama ću dati opomenu zato što ste ušli u polemiku, odnosno na neki način replicirali. Kolega Grmoja, ovo što činite je neprimjereno, dakle prvo ste povrijedili Poslovnik, sada ćete ga ponovo povrijediti i upuštate se u raspravu. Ja vas molim da prestanete s time. ... [[Upadica se ne čuje.]] To nije, ovo, to nije povreda Poslovnika. Odgovor na optužbu nije povreda Poslovnika, postoje drugi načini kako se odgovara. Kolega Grmoja, upozoravam vas, ja ću vas prekinuti odmah u startu ako krenete i dat ću vam treću opomenu i nećete moći danas govoriti. Izvolite.
... [[Govornik naknadno uključen.]] je čl. 238. Obmanjujete javnost kolegice [[Upadica: To nije povreda Poslovnika, obmanjivanje jasnosti.]] To je povreda, to je povreda ...
/Upadica: Dobivate drugu opomenu./
... To je, a zašto, zašto se bojite toga, pa vi ste isto tako, izašli ste, da ste radili protiv trećeg entiteta, je li to razlog zašto mi ne date govoriti? [[Upadica: Kolega Grmoja.]] Izašli ste u WikiLeaksu da ste radili protiv trećeg entiteta i protiv [[Upadica: Kolega Grmoja.]] prava Hrvata u BiH [[Upadica: Pa te optužbe, pa te vaše optužbe su pale u vodu već davno…]] Ne, ne, nisu pale u vodu [[Upadica: …i vašeg, kolega…]] Izašli su dokumenti. .../Govornici govore istovremeno, ne razumije se. izašli su dokumenti, izašli su dokumenti, zato mi ne date govorit. Hvala.
Kolega, bezobrazne, bezobrazne laži, ajde sjednite si da ne dobijete treću opomenu. Služite se obmanama i lažima i ne činite to. Idemo dalje, sada je na redu kolega Bartulica u ime Kluba zastupnika Domovinskog pokreta, izvolite.
Zahvaljujem g. predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Nisam očekivao da će ovaj dan ovako burno započeti u saboru. Ja ću nešto govoriti o aktualnim temama i ono što često puta ističemo kako nažalost s vremenom se pokazuje da su naše elite tzv. političke prilično otuđene od običnih ljudi kao da se stvorio jedan paralelni svijet u kojem oni dobro funkcioniraju i nemaju zapravo dodir sa svakodnevnicom ostalih ljudi. To se vidi i u nedavnoj izjavi ministra Aladrovića koji je rekao kako je Hrvatska zapravo fenomenalna zemlja za život. Na neki način to je istina, evo i ja svojim osobnim primjerom mogu reć da ima brojnih razloga zašto sam uselio ovdje iz daleke Amerike, ali sigurno s vremenom vidim da sam ostao ne zbog rada ili postignuća naših političara nego usprkos tome, dakle imamo jednu bahatost bez pokrića. Mislim da je dobro još jednom podsjetiti i ponavljati to, ono što često kažem da ova famozna stabilnost koju imamo, koja se često ističe kao neki veliki rezultat rada vlade zapravo stagnacija. Sad vidimo zapravo u zadnje vrijeme kroz rast cijena i ove inflacije da nastupa novo razdoblje kraja zapravo jeftinog kapitala, već se najavljuje da će kamatne stope porasti, ljudi svi koji su u minusima ili u kreditima će to vrlo brzo osjetit. I čini mi se da trebamo dakle uvijek ponoviti da naš napredak malen kakav je treba gledati u odnosu na druge u okruženju. Dakle, ako prosječna plaća u Hrvatskoj malo po malo raste, to nije dovoljno ako u nekim zemljama blizu Hrvatskoj je minimalna plaća veća od naše prosječne, dakle veliki broj ljudi u Hrvatskoj, većina ljudi koji rade zarađuju manje od prosječne plaće i zbog visokih nameta za mirovinski i zdravstveno osiguranje mnogi poslodavci zapravo isplaćuju minimalnu plaću i onda nadoknađuju razliku na druge načine, to svi znamo. Država je jako glomazna i skupa i zbog toga je i naše gospodarstvo nekonkurentno. I sad dolazimo do teme uvođenje EUR-a, da li je to pravi način da se podigne standard naših ljudi. Čini mi se da na neki način služi kao zamjena, dakle uvođenje nove valute je zamjena za strukturne reforme koje se ne provode i koje je iskreno puno teže provesti nego što je uvesti novu valutu. Dakle, da je vlada ozbiljna ona bi prije nego što govori o zamjeni kune za EUR-om provela ono što se odgađa godinama kako bi zaista ljudi počeli slobodnije živjeti i zarađivati. Dakle ponovit ću, Hrvatska nije spremna za taj korak, to je svima posve jasno. Najbolji pokazatelj zapravo o uspješnosti ili neuspješnosti određene zemlje je demografski, dakle da li zemlja privlači ljude koji žele ovdje živjeti i raditi ili ljudi iseljavaju. U Hrvatskoj to je prilično jasno već godinama. Dakle, određenim skupinama je dobro, onima koji su umreženi, koji znaju unaprijed da će dobiti posao preko natječaja i slično, a ostalima preostaje ili to promatrati ili napustiti Hrvatsku i u velikom broju to nažalost čine. Dakle, dok se to ne promijeni ne možemo govoriti o nekim uspjesima koliko god vlada želi poentirati na neke stvari i prodavati dobar piar to nažalost je bez pokrića i ljestvice u Europi to potvrđuju. Dakle, Domovinski pokret će ustrajati u tome da se hrvatski potencijal oslobodi, a jedino je to moguće ako se politika makne iz realne ekonomije. Hvala.
Idemo na 3. raspravu, Klub zastupnika IDS-a, poštovana kolegica Katarina Nemet, izvolite.
Poštovani predsjedniče, kolegice i kolege. Proteklih se dana hrvatski zdravstveni sustav nalazi u fokusu javnosti iz razloga uvođenja covid potvrda odnosno obveznog testiranja za zdravstvene djelatnike i dio pacijenata. No ispod radara prolazi tako jedna druga vrlo bitna činjenica također vezana uz zdravstveni sustav. Riječ je o ogromnom dugu države prema veledrogerijama koje lijekovima opskrbljuju bolnice. Sjećamo se nažalost krize u listopadu prošle godine kada su se bolnice našle pred zidom, suočene sa strahom da veledrogerije zbog dugova više neće isporučivati lijekove. Nije prošlo dugo, a gledamo slični scenarij, ukupna dugovanja bolnica dosegla su krajem kolovoza vrtoglavih 2 milijarde i 880 milijuna kuna, pri čemu je dospjeli dug bio preko 2 milijarde kuna. Po svemu sudeći opet je samo pitanje vremena kada ćemo ponovo doći u alarmantnu situaciju da veledrogerije zaprijete obustavom lijekova i u nove probleme na taj način ponovo stave bolnice, ljekarne, a prije svega pacijente. Postavljam jedno sasvim jednostavno pitanje. Kako je moguće da u doba globalne pandemije bolnice ponovo strahuju hoće li ostati bez lijekova, da pacijenti čije zdravstveno stanje pa i životi ovise o lijekovima moraju razmišljati hoće li dobiti propisanu terapiju. Pokazuje se to po tko zna koji put da se i prije par mjeseci očito samo nakratko ugasio požar pa se ovaj kronični problem hrvatskog zdravstva opet samo sakrio ispod tepiha, a da situacija nije ni blizu nekog trajnog i sustavnog rješenja, dapače. Pitam se što može donijeti navodni prošlotjedni početak rada radne skupine Ministarstva zdravstva za izmjene Zakona o zdravstvenoj zaštiti čiji je opet kažem navodni fokus jer o tome doznajemo samo iz medija prijenos osnivačkih prava županijskih bolnica, zavoda za javno zdravstvo i zavoda za hitnu medicinu na državu radi, reći ću po treći put, navodne financijske sanacije sustava. Pitam se je li to uistinu pravi put ka rješavanju ovog problema ili tek novi korak u daljnjoj centralizacije ove već ionako preko glave centralizirane države. No, vratimo se na problem dugovanja bolnica prema drogerijama. Imamo problem koji traje već previše dugo i konačno se bez odgode treba uhvatiti s njima u koštac. Krajnje je vrijeme da ova Vlada nađe jedno dugoročno i održivo rješenje. Rješenje koje neće biti vatrogasno i privremeno kao što su to bila sva dosadašnja, a za to su gospodo draga nužno potrebne reforme i to brze i sveobuhvatne. Apeliram stoga i ovim putem na odgovorne na Vladu RH, ministra Beroša, ministra Marića, prije svega premijera Plenkovića da učine sve što je potrebno da se ovaj problem napokon počne sustavno i dugoročno rješavati. A ponovit ću još jednom ključna, da ne kažem magična riječ za rješenje tog kao i mnogih drugih problema su suštinske i temeljite reforme. Bez njih budimo spremni i dalje se vrtiti u krug i vraćati se na uvijek iste probleme. Hvala.
5 rasprava Klub zastupnika SDSS-a, poštovana kolegica Dragana Jeckov. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, pardon predsjedniče. Uvažene kolegice i kolege, prvi ponedjeljak u 10. mjesecu u Hrvatskoj se redovno obilježava kao Međunarodni dan djeteta, a cijela je nedjelja ispunjena aktivnostima namijenjenih djeci i promociji dječjih prava. Upravo u istom razdoblju dakle 5.10. obilježili smo Svjetski dan učitelja zbog čega ću i sama iskoristiti priliku i nešto reći o onome što se tiče sviju nas, a što je upravo poveznica između ova dva značajna obilježavanja. Naime, od početka školske godine prošlo je već mjesec dana, a medijski prostor i dalje je pun zastrašujućih podataka o negativnim demokratskim trendovima koji se možda najbolje, ali i najbolnije oslikavaju upravo kroz prizmu praznih ili polupraznih đačkih klupa. U ovoj nastavnoj godini u te iste školske klupe je 455.819 učenika u osnovnim i srednjim školama. Ovaj podatak sam za sebe ne govori puno, međutim sljedeće činjenice ga zorno oslikavaju. Nije li zabrinjavajuće da preko 400 škola ima manje od 10 učenika, nije li katastrofalno da imamo 430 prvačića manje u odnosu na prošlu školsku godinu, nije li znak za uzbunu da danas imamo 53.390 učenika manje u osnovnim i srednjim školama nego prije osam godina? Pojednostavljeno rečeno to znači da imamo jedan grad učenika manje, a grad veličine Karlovca. Veliki pad u proteklih osam godina bilježe i Osječko-baranjska i Vukovarsko-srijemska županija iz koje dolazim koji se broj učenika za tih osam godina smanjio čak za 6.408 odnosno za 27% manje. Na ovaj dugogodišnji problem početkom školske godine uobičajeno se ukazuje, a onda se zabrinut zavrti glavom i već sutradan na red dolazi neki drugi problem, ali krajnje je vrijeme i obaveza da na Međunarodni dan djeteta ipak ne okrećemo glavu i ovaj problem gubitka odnosno smanjenja broja učenika, a povodom Dana učitelja pošteno je progovoriti o tome da će se smanjenjem broja učenika nužno dovesti i do viška radne snage u obrazovnom sistemu jer su brojne škole već prijavile višak radne snage. Dakle, učitelji koje smo nerijetkom smatrali drugim roditeljima sve će češće ostajati bez posla. Svi pozitivni propisi i međunarodni dokumenti kažu kako djeca imaju pravo na obrazovanje, međutim iznimno je važno ne biti baš toliki formalisti samo u činjenicu da djeca imaju pravo na pristup obrazovanje smatrati dovoljnim. Zamislite kako je djetetu, ali i njegovim roditeljima, a sigurno i učiteljima kada dijete samo sjedi u razredu? Sve to sigurno da utječe i na socijalni razvoj socijalnih osobina djeteta. Bojim se i pomisliti šta je sa djecom potresom pogođenih područja koja su također vrlo često sama u razredu jer će za njih ona čuvena Radičevićeva „Od kolijevke pa do groba najljepše je đačko doba“ ipak ostati samo isprazna floskula. Gubitak učenika i zatvaranje škola najveći su simbol demografskog raspada zemlje i sigurno da se ne šalje dobra poruka. Ovaj problem je nestranački, nepolitički i ne smije biti nacionalno obojen, to naročito ističem jer je krajnje vrijeme da se svi zajedno usmjerimo na strateško rješavanje ovog problema u nadi da ćemo sljedeći Međunarodni dan djeteta i Svjetski dan učitelja obilježiti u nekom boljem, po mogućnosti brojnijem dječjem okruženju.
Idemo na 8. izlaganje, poštovana kolegica Dalija Orešković u ime Kluba zastupnika Centra i GLAS-a, izvolite.
Hvala predsjedavatelju, poštovane zastupnice i zastupnici. Na lokalnim izborima neke nove snage uspjele su u nekim sredinama probuditi nadu birača da su promjene moguće. Pri tome najveći bastioni i najveće uzdanice, dva zaglavna kamena, dva kamena temeljca Hrvatske kakva bi danas sutra trebala ili mogla biti postali su Zagreb i Split. U ta dva najveća grada formirala se kritična masa birača koji su bili spremni dati podršku onima koji nude nešto novo. I neovisno o tome što se radi o dvije različite političke opcije različitih programa, različitih stavova, pogotovo o ekonomskim pitanjima, njihov uspjeh je na neki način bitan i presudan za političku sudbinu svih nas. Neovisno o tome tko podržava ili ne podržava ove opcije činjenica je da ako one razočaraju teško će se Hrvatska na nekim slijedećim izborima ponovno probuditi i svojim glasom dovesti do toga da se napokon izvučemo iz provalije, iz crnila, iz ne perspektivnosti i svih problema u kojima nas drži HDZ. Kada su birači glasali za ove nove snage očekivali su nove i bolje načine upravljanja. Pri tome zabrinjava svaka situacija koja pokazuje da možda nismo postigli cilj kojem smo se nadali. Osvrnut ću se na događaje vezane za izbor ravnatelja i upravnog vijeća Dječje bolnice Srebrnjak u Zagrebu. Upozoravam da ono što bi bilo stvarno loše bilo bi loše da neki novi ljudi zadrže neke stare loše navade. Ističem da bi svi natječaji i svi javni pozivi doista trebali biti objektivni i transparentni, a ne fingirani jer upravo je to bila ona stara loša navada protiv koje smo se borili. Podržavam autonomiju, ali stvarnu, a ne samo deklariranu autonomiju onih koji odlučuju o postupcima izbora i imenovanja. Međutim, probleme nećemo riješiti samo čuvanjem ove puke forme i ovog ideala jer ono za što su birači u suštini glasali nije samo procedura nego i svijest o tome da pojedini natječaji trebaju predstavljati ispravljanje nekih starih počinjenih nepravdi. I postoji određena razlika između natječaja gdje se traži neka osoba po prvi put ili natječaja koji na neki način predstavljaju ispravljanje onih situacija gdje je netko tko je 10-ljeća svog profesionalnog stručnog rada uložio u opću javnu dobrobit, dokazao se nekim projektima, doveo velike projekte, velike novce u RH, pa je smijenjen usred mandata zato što je smetao tadašnjoj političkoj oligarhiji, dakle u tom slučaju natječaj nije samo traženje novog ravnatelja nego pokušaj ispravljanja nepravde koju je počinila prethodna vlast. Bojim se da smo se na ovom pitanju poskliznuli. Ni na koji način ne želim dovoditi u pitanje što je zapravo trebala napraviti zagrebačka vlast, ali svi oni koji provode natječaje moraju biti svjesni činjenice da prava promjena nije samo formalno uvođenje javnih poziva, javnih natječaja i onih deklariranih procedura. Prava promjena je u tome da se javnost uvjeri u razloge, motive i kriterije odabira onih koji se ponovno postavljaju na neke javne funkcije. Ukoliko uvjerljivog obrazloženja i kriterija nema bojim se da nismo na dobrom putu. Hvala.
6. rasprava Klub zastupnika Hrvatskih suverenista poštovani kolega Hrvoje Zekanović. Izvolite.
Poštovani predsjedniče HS-a, poštovane kolegice i kolege. Litra goriva danas na pumpama košta negdje i skoro 12kn, dakle ovo je cijena danas goriva na jednoj benzinskoj crpki na autocesti 11,79 kn 11,79 kn. Ja ću vas prvo podsjetiti da neke tako davne 1994.g. gorivo koštalo svega 1,60 kn, ponovit ću 1,60 kn odnosno imao porast cijene goriva. Koliko? Devet puta otprilike je gorivo naraslo u tom razdoblju. Ono što mene muči, a to je da je najveći dio te cijene ne cijena same nafte odnosno bare nafte nije toliko poskupio, nije niti marža onih koji prodaju gorivo nego je trošarina. Ono što građani moraju znati 60% cijene goriva ide u džep države, to su te famozne trošarine i PDV. Dakle, otprilike od ove cijene 11,79 kn ide vam 7,74 kn vam ide državi dakle skoro 8 kn ide državi. E sad od ovoga ostatka 3,8 kn vam je zapravo stvarna cijena nafte ono što se plaća na svjetskom tržištu nakon rafiniranja i naposljetku imamo i onu maržu, a to je u ovom slučaju 0,82 kn odnosno 82 lipe to je ono što zarađuje onaj ko distribuira odnosno prodaje gorivo potrošačima. Ponovit ću, skoro 8 kn uzima država, znači 60%, negdje oko 32,5% je cijena nafte i marža odnosno zarada vlasnika crpki je negdje oko 7,5%. Ja ne znam je li hrvatskoj javnosti poznato na što se troše te trošarine? PDV naravno ide direktno u proračun, ali trošarine vam idu za Hrvatske željeznice, dakle milijarde kuna iz cijene goriva vam idu godišnje za HŽ, a vidimo da to ima smisla jer danas možete za 50 minuta doći vlakom od Splita do Zagreba i obrnuto i sve pruge su elektrificirane i ne izlijeću nam vlakovi i Hrvatska izgleda u tom smislu iznimno dobro. Hrvatska zapravo danas ima sličnu kvalitetu željezničkog prometa kao i Japan i Francuska. Nešto doduše smo brži od TGV-a u Francuskoj, ali smo jednako brzi sa Japancima. Što se tiče ostalog cijena trošarine, on vam ide na HAC, Hrvatske ceste i ide vam, npr. i za financiranje Agencije za obvezne naftne zalihe. Ne ide to puno, to vam ide svega danas negdje oko 25 lipa vam ide za financiranje Agencije za obvezne naftne zalihe. Kad bi to preračunali, to su također, stotine i stotine milijuna kuna, baš me zanima o čemu se radi. Znači netko čuva naftu u nekakvom skladištu i za to čuvanje dobija stotine milijuna kuna godišnje. Nisam stigao izračunati o kolikom se iznosu radi, ali evo potrudit ću se sljedećih dana da i to predočim hrvatskoj javnosti. Zašto ovo sve govorim? Hrvatski građani su na rubu siromaštva. Postoji neka elita, kasta, ja sam je nazvao, 15 tisuća u koju spadamo i mi hrvatski zastupnici u HS-u koji žive bez brige. Međutim, kada netko želi danas sa plaćom, minimalnom plaćom ili nešto manje od minimalne plaće ili prosječnom plaćom napuniti rezervoar goriva, e njemu je tih 500-tinjak kuna koliko mora potrošiti iznimno puno. Dakle, apeliram na hrvatsku Vladu, a to je u njezinoj moći jer barel nafte nije toliko poskupio, da se smanjenjem trošarina olakša život hrvatskim građanima. Ponovit ću. Ne postoji država u okruženju koja ima ovoliko velike trošarine koliko ima Hrvatska, stoga pozivam Vladu RH da se smanje trošarine na gorivo i da se makar djelomično olakša život hrvatskim građanima koji su stvarno na rubu egzistencije i ovo je stvaran problem, najstvarniji problem koji tišti hrvatske građane.
Idemo na 4-tu raspravu u ime Kluba zastupnika HNS-a, HSU-a i nezavisnih zastupnika, poštovani kolega Predrag Štromar. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovane kolegice i kolege, u RH trenutno se provodi popis stanovništva nakon kojeg ćemo, evo vjerujem do kraja godine znati onu ključnu informaciju o točnom broju stanovnika naše zemlje. Po prvi puta građani su imali priliku samopopisati se preko sustava e-građani. U ovoj prvoj fazi popisa popisalo se više od milijun 637 tisuća stanovnika, građana RH odnosno to će biti negdje oko 40% ukupnog stanovništva najvjerojatnije. Više nego što je itko očekivao. Državni servis uspio ono što čak nije ni neki privatni. U kratkom roku privukao je veliki broj korisnika. Iako je popisivanje bilo dobrovoljno, iako je iziskivalo i određenu razinu digitalne pismenosti, pa i vremena, građani su preuzeli odgovornost i pokazali spremnost na digitalnu suradnju sa javnom upravom. Ovim samopopisom građani su poslali jasnu poruku da su spremni za digitalizaciju javne uprave. Sada je na redu država. Hrvatska još uvijek nije na zadovoljavajućem stupnju digitalizacije u odnosu na druge članice EU. Prema indeksu gospodarske i društvene digitalizacije za 2020. godinu Hrvatska je na 20 mjestu, a u kategoriji digitalnih javnih usluga smo na samom začelju. Podaci su to Europske komisije koja od 2014. godine prati digitalni napredak država članica putem izvješća o indeksu gospodarske i društvene digitalizacije. Možemo reći da su unatrag nekoliko godina položeni dobri temelji i da je napredak po pitanju digitalizacije javne uprave vidljiv. No, sustav zahtjeva daljnje snažno unapređivanje kako bi što učinkovitije služio samim građanima. I aktualna pandemija Covida i mjere ograničavanja kretanja pokazali su koliko su digitalni resursi i informatizacija postali neophodni u obavljanju svakodnevnih aktivnosti. Digitalizacija je danas prisutna u svim sferama života i predstavlja preduvjet za daljnji napredak gospodarstva i društva. Funkcionalan sustav e-uprave osim što omogućuje pružanje potrebnih usluga i informacija te obavljanje procedura elektroničkih putem, omogućuje i veću transparentnost sustava, bolji uvid javnosti u djelovanje institucija javne uprave, a time i veću odgovornost javnih službenika i zaposlenika. Želimo li biti društvo potencijala ulaganje u digitalizaciju je neizbježno. Potrebno je proširiti sustav e-usluga te pojednostaviti, ubrzati i olakšati njihovo korištenje. Ulaganjem u informatizaciju moramo učiniti digitalne sadržaje dostupnima, a ulaganjem u obrazovne reforme i programe trebamo ojačati digitalne vještine samih građana. Ako želimo do kraja ovog desetljeća postići sve reformske ciljeve koje smo zacrtali u strateškim dokumentima i ako želimo da naša zemlja uhvati korak sa 4 industrijskom revolucijom nužno je da kao odgovorni članovi društva osluškujemo bilo naših građana. I u ovom slučaju oni su pokazali spremnost na digitalnu suradnju s javnom upravom i poslali jasnu poruku da su spremni i očekuju snažne iskorake u pravcu modernizacije, informatizacije čitavog državnog aparata.
Ovime smo došli do kraja iznošenja stajališta klubova i nezavisnih zastupnika, pa sada prelazimo na dnevni red kako smo najavili. Prva točka: - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o nacionalnom centru za vanjsko vrednovanje obrazovanja, drugo čitanje, P.Z. br. 154. Predlagatelj je Vlada RH na temelju čl. 85. Ustava i čl. 172. u vezi s čl. 190. Poslovnika HS-a. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnijeti do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Dizao je ruku kolega Sačić, izvolite.
Poštovani predsjedniče, tražim stanku od 10 minuta u ime Kluba Hrvatskih suverenista radi dodatnih konzultacija u vezi točaka današnjeg dnevnog reda, a također u svezi obljetnice, 30. obljetnice atentata na prvog hrvatskog predsjednika dr. Franju Tuđmana koji je na sutrašnji dan zapravo Božjom voljom i providnošću izbjegao svoje usmrćivanje, posljedice kakve bi nastupile možemo samo zamisliti il ne možemo, ali ukazujem na jednu nevjerojatnu činjenicu da ni dan danas 30.g. kasnije u ovom HS [[Upadica: Kolega Sačić]] najvišem predstavničkom domu [[Upadica: Kolega Sačić, molim vas]] HS nema adekvatnog spomena na našeg prvog hrvatskog predsjednika, mi imamo [[Upadica: Kolega Sačić, molim sad, molim da zastanete, molim vas da stanete]] plave salone, imamo zelene salone [[Upadica: Ne, ne, stanite, molim vas]] imamo žute salone, al nemamo…/Govornik isključen/…
Kolega Sačić, molim vas stanite.
…dr. Franje Tuđmana…
Kolega Sačić, pa dajte stanite, stanite.
Zašto me prekidate?
Zašto vas prekidam, pa vrlo jasno ću vam objasniti, prvo zato što se stanka može tražiti samo za onu točku dnevnog reda koja se trenutno raspravlja. Dakle, ovo sigurno nije ta točka da se raspravlja o pokušaju atentata na predsjednika dr. Franju Tuđmana. Ja vas razumijem o ovome što govorite, ali sada prije 10 minuta smo završili iznošenje stajališta klubova i vi ste mogli iskoristiti tih 5 minuta i govoriti o toj temi. Sada tražiti stanku u vrijeme rasprave o Zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o Nacionalnom centru za vanjsko vrednovanje obrazovanja je kršenje Poslovnika … [[Upadica: Ne razumije se.]] [[Upadica: Ne znaju dovoljno, a i mi sami.]] kolega Sačić, ajde molim vas, pa nemojte, molim vas lijepo, pa nemojmo raditi cirkus u saboru. Kolegica Selak Raspudić, izvolite.
Tražim stanku u ime Kluba MOST-a kako bi još jednom podsjetila s jedne strane na važnost itekako zanemarenog obrazovnog sustava u ovo vrijeme pandemije gdje su i naše škole i ostale obrazovne institucije postale više epidemiološki centri nego sustavi u kojima se odvija obrazovni proces i pazi na njegovu kvalitetu, a s druge strane upravo zbog toga da podsjetim kako ove zakonske izmjene sigurno nisu na tragu onoga što bi nam svima trebao biti zajednički cilj, a to je da imamo što kvalitetniji obrazovni sustav što se i može postići jedino tako da postoje institucije koje mogu neovisno djelovati i analizirati iste procese koji se u obrazovanju odvijaju. Naime, ovaj zakon predlaže da se Nacionalni centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja pojednostavljeno stavi pod šapu resornog ministarstva. To je loša odluka jer ukoliko ministarstvo provodi određene politike moraju postojati i nezavisne institucije koje će evaluirati obrazovne procese koje su proizašle iz izvršne vlasti u ovom slučaju ministarstva. Ukoliko ove zakonske odredbe prođu onda ćemo imati situaciju da plastično pojasnim da u nekoj bliskoj budućnosti nitko neće moći kompilirati jednu novu Blaženku Divjak ili neku treću osobu koja će se opet probuditi inspirirana i pomisliti da je destrukcija i ponovno građenje cijelog obrazovnog procesa njezina životna misija. Mi moramo imati zbog toga stabilne institucije, institucije koje su u stanju analizirati, ocijeniti i zaustaviti iste procese. Ovaj zakon nudi nam upravo suprotno. Instituciju koja tako nešto čini stavlja pod šape ministarstva i onemogućava ozbiljan i neovisan [[Upadica: Hvala vam.]] evaluacijski proces.
Odobrena je stanka. Javlja li se još tko? Ako ne nastavljamo u 10 sati i 30 minuta. STANKA U 10,17 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 10,30 SATI]] Poštovane kolegice i kolege nastavljamo s radom, pa ću sada pozvati državnog tajnika u Ministarstvu znanosti i obrazovanja, poštovanog Ivicu Šuška da predstavi konačni prijedlog zakona. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažene zastupnice, uvaženi zastupnici pred vama se nalazi Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Nacionalnom centru za vanjsko vrednovanje obrazovanja te vam se prije svega želim zahvaliti na konstruktivnoj raspravi prilikom prvog čitanja kao i na iznesenim prijedlozima i mišljenjima. Kao što smo istaknuli prilikom prvog čitanja Zakon o Nacionalnom centru za vanjsko vrednovanje obrazovanja po prvi put je donesen 2004. godine i time su stvoreni institucionalni preduvjeti za uspostavljanje vanjskog vrednovanja obrazovanja u RH. Njime se propisuje djelatnost i ustroj centra te ostala pitanja nužna za obavljanje djelatnosti vanjskog vrednovanja obrazovnog sustava uključujući organizaciju i provođenje državne mature. Spomenuti pravni okvir donesen je jer je u odgojno-obrazovnom sustavu RH nisu bili razvijeni modeli vanjskog vrednovanja učeničkih postignuća, znanja, sposobnosti i vještina te uspješnosti samih odgojno obrazovnih ustanova. Upravo iz razloga nepostojanja takvih egzaktnih pokazatelja bilo je otežano uvođenje inovacija u nastavni proces upravljanja sustavom i kreiranja obrazovne politike. Iz tog razloga bilo je potrebno uspostavljanje nacionalnog sustava vrednovanja u RH kojim bi se osiguralo valjano, pouzdano, objektivno vrednovanje rezultata procesa obrazovanja koje je nužno za unapređenje same kvalitete obrazovanja u hrvatskim školama. Naime, neovisan sustav vrednovanja temeljen je na visokoj profesionalnosti i etičnosti i on može i treba pomoći svih subjektima u odgojno-obrazovnom procesu u prvom redu učenicima i nastavnicima. Trenutno važećim odredbama Zakona o nacionalnom centru definirano je da je osnivač centra RH, a prava i dužnosti osnivača obavlja Vlada RH. Predloženim izmjenama i dopunama zakona propisuje se da prava i dužnosti osnivača centra umjesto Vlade RH obavlja ministarstvo nadležno za obrazovanje čime se omogućava efikasnije i brže obavljanje poslova iz djelokruga rada samog centra. Također, u sadašnjem pravnom okviru navedeno je da centar najmanje jedanput godišnje o rezultatima svoga rada izvješćuje Vladu RH i Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu Hrvatskog sabora, a budući da je izmjenama i dopunama zakona predloženo da prava i dužnosti osnivača centra obavlja ministarstvo nadležno za obrazovanje dodatno se propisuje da centar o rezultatima svoga rada osim Vlade RH i Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu Hrvatskoga sabora izvješćuje i Ministarstvo znanosti i obrazovanja. Nadalje, predmetnim izmjenama predloženo je da se ustroj centra regulira statutom centra, a ne zakonom kao što je to bilo sada što omogućava centru da brže i efikasnije sačini svoj ustroj i prilagođava ga na najbolji način radi izvršavanja djelatnosti iz poslova koje su njegovoj nadležnosti. Upravno, kao što vam je poznato upravno vijeće centra upravlja samim centrom, a budući da sastav upravnog vijeća centra do sada nije bio usklađen sa Zakonom o radu u pogledu zastupljenosti predstavnika zaposlenika centra, predloženim zakonom predviđa se izbor jednog člana upravnog vijeća kao predstavnika radnika. Isto tako, predviđa se da prethodnu suglasnost na statut centra koji donosi upravno vijeće umjesto Hrvatskog sabora daje Ministarstvo znanosti i obrazovanja jer je uočeno da je najviše zakonodavno i predstavničko tijelo ne daje suglasnost na statut kao temeljni opći akt nijedne druge javne ustanove s ovlastima na nacionalnoj razini, a predloženo rješenje također predstavlja i rasterećenje najvišeg zakonodavnog i predstavničkog tijela. Predmetnim izmjenama dodatno se uređuju i odredbe u vezi s općim uvjetima za ravnatelja centra na način da se propisuje kako je jedan od općih uvjeta koji mora ispunjavati ravnatelj centra umjesto dosadašnje visoke stručne spreme jest završen najmanje diplomski sveučilišni studij ili integrirani preddiplomski i diplomski sveučilišni studij te se kao uvjet radnog iskustva uz obrazovanje dodaje i rad u znanosti, a uz ravnatelja centra uvodi se i radno mjesto pomoćnika ravnatelja koje je nužno za učinkovito obavljanje poslova centra s tim da se poslovi pomoćnika ravnatelja i djelokrug njegovog rada propisuju statutom centra. Kako do sada nisu bile propisane odredbe tko obavlja poslove tiskanja, pakiranja, distribucije i povrata ispita državne mature predmetnim izmjenama se propisuje ovlast Vlade RH da na prijedlog ministra nadležnog za obrazovanje odredi pravnu osobu u državnom vlasništvu za obavljanje pojedinih popratnih poslova u vezi s provođenjem ispita državne mature. Pojam službena tajna zamjenjuje se širim terminom tajni podaci u skladu sa Zakonom o tajnosti podataka. Navedeno omogućuje adekvatnije da se općim aktom predvidi stupnjeve tajnosti kao i uskladbu sa Zakonom o tajnosti podataka tako da se u skladu s izmijenjenom odredbom podaci u svezi s poslovima propisanim zakonom te podaci na temelju kojih se utvrđuje identitet ispitanika smatraju tajnima, a u skladu s propisom kojim se uređuje tajnost podataka. Sadašnjim zakonskim odredbama propisano je da centar ne može bez suglasnosti Vlade RH steći, opteretiti ili otuđiti nekretninu i drugu imovinu čija vrijednost je veća od vrijednosti utvrđene statutom centra stoga se izmjenama i dopunama zakona propisuju vrijednosti raspolaganja imovinom centra na način da se propisuje kako ravnatelj centra ima pravo poduzimati sve pravne radnje u ime i za račun centra u vrijednosti do 300.000 kuna. Dodaje se odredba u skladu s kojom je ravnatelju potrebna suglasnost upravnog vijeća za poduzimanje radnji čija je vrijednost veća od 300.000 kuna, suglasnost osnivača za poduzimanje radnji čija je vrijednost veća od 600.000 kuna te suglasnost Vlade RH za poduzimanje radnji čija je vrijednost veća od 3 milijuna kuna. Napominjemo, da je u odnosu na tekst prijedloga zakona koji je prošao prvo čitanje u Hrvatskom saboru u konačnom tekstu zakona prihvaćena primjedba Odbora za zakonodavstvo Hrvatskog sabora, a koja se odnosi na potrebu naznačavanja da se radi o prethodnoj suglasnosti koju Ministarstvo znanosti i obrazovanja daje na statut centra, te je u tom smislu izmijenjen čl. 6. st. 2. kojim se mijenja čl. 7. st. 2. Zakona o nacionalnom centru za vanjsko vrednovanje obrazovanja. Ujedno izričajno su dorađeni i čl. 4. i 9. predloženog zakona. Također Ministarstvo znanosti i obrazovanja je kao predlagatelj razmotrilo i analiziralo i druge prijedloge i mišljenja dana u prvom čitanju, pa je tako razmotren i prijedlog o unutarnjem ustrojstvu centra odnosno kako bi se trebala zadržati dosadašnja zakonska regulativa prema kojoj suglasnost na statut centra daje HS. Ministarstvo ostaje pri stavu da davanje prethodne suglasnosti na statut centra od strane Ministarstva znanosti i obrazovanja predstavlja efikasnije rješenje koje će u konačnici doprinijeti brzini postupanja osobito u slučaju potrebe žurne izmjene unutarnjeg ustroja centra osnivanje ili ukidanje pojedinog odjela ustrojbene jedinice, službe ili slično. Osim toga, kao što smo već gore obrazložili, ne postoji nijedna druga javna ustanova nacionalne razine s ovlastima na nacionalnoj razini, znači i statut i suglasnost daje najviše državno i zakonodavno predstavničko tijelo. U tom smislu mišljenja smo kako predloženo rješenje predstavlja i rasterećenje najvišeg zakonodavnog i predstavničkog tijela RH. Također vezano uz izmjene u čl. 5., a kojim se propisuje da centar izvješće o radu osim Vladi RH i Odboru za obrazovanje, znanost i kulturu HS dostavlja i Ministarstvu znanosti i obrazovanja i primjedbu da će se izvješće prema Ministarstvu znanosti i obrazovanja razlikovati od onoga prema Vladi RH ističemo kako centar ima obvezu izrade jedinstvenog izvješća najmanje jedanput godišnje, a koje se objavljuje na mrežnim stranicama nacionalnog centra i dostavlja svim navedenim tijelima, dakle centar ne izrađuje zasebna izvješća o svom radu za pojedina navedena državna tijela. I na kraju istaknuo bih kako će ključne izmjene i dopune koje donosi ovaj konačni prijedlog zakona doprinijeti prilagođavanju izvršavanja djelatnosti i poslova obavljanja vanjskog vrednovanja hrvatskog obrazovnog sustava uključujući i organizaciju, ali i provođenje državne mature, te dodatnih izazova koja očekuje nacionalni centar u ovoj školskoj godini kao što su probni ispiti državne mature, te najavljeni nacionalni ispiti. Hvala vam.
Zahvaljujem državnom tajniku. Ostanite ovdje jer imamo replike, prva je na redu kolegica Selak Raspudić, izvolite.
Uvaženi državni tajniče, nisam sigurna zašto ste nam točno zahvalili na konstruktivnoj raspravi kad ona nije bila konstruktivna jel konstruktivna rasprava rezultira jednim kompromisom koji se vidi u drugom čitanju zakona, a on nije proizašao iz našeg razgovora o ovoj temi. Niste uvažili ključni prigovor, a on se sastoji u tome da ovaj centar ovakvim zakonskim prijedlogom podvrgavate ministarstvu i kako onda može kritizirati i evaluirati politike ministarstva centar kojem je on podređen? To je moje prvo pitanje. A drugo pitanje se tiče upravo provedbe državne mature po čemu je centar najpoznatiji. Kako komentirate činjenicu da smo o nepravilnostima u postupku provedbe ovogodišnjih državnih matura saznali tek iz medija umjesto iz službenih glasila odnosno od samog centra i da iste nisu objavljene naknadno na stranicama centra, brine li se ministarstvo o tome?
Izvolite odgovor.
Hvala lijepa uvažena zastupnice. Zahvalili smo iz razloga što se rasvijetlio rad samog centra i dalo na značaj dignitetu Nacionalnog centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja kao ustanove koja brine za kvalitetu i vanjsko vrednovanje hrvatskog sustava, odgoja i obrazovanja na način da se uvidjelo da nacionalni centar ne radi samo državnu maturu, da je to samo jedan od njegove dvije temeljne djelatnosti, a riječ je o nacionalnim ispitima za koje su najavljeni da će se dogoditi u idućoj školskoj godini. Vezano za nepravilnosti na poslovima državne mature Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja pravovremeno je izvješćivao sve rezultate vezano za prag državne mature, kao i za postignute uspjehe. Ove godine je po prvi put sam nacionalni centar provodio cjelokupni postupak vrednovanja samih ispita državne mature, pa tako i rješavanje po prigovorima za razliku od dosadašnjih godina kada je to rješavalo povjerenstvo Ministarstva znanosti i obrazovanja. Hvala.
Idemo na 2. repliku, kolegica Nemet izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani državni tajniče, evo nudim vam još jedanput priliku da nam objasnite zašto se ingerencija HS prenosi na ministarstvo? Smatramo da jedna tako važna institucija u RH treba biti u ingerenciji HS, pa da li nam možete objasniti s obzirom da iz e-savjetovanja proizlazi da bi postupak bio brži i efikasniji, pa molim vas šta, šta mislite o tome.
Izvolite odgovor.
Hvala lijepa. Pa dakle vidjeli ste otkad je donesen Zakon o nacionalnom centru za vanjsko vrednovanje obrazovanja i na temelju njega statut kao temeljni opći akt jedne javne ustanove, do danas se nije dogodila niti jedna izmjena, niti dopuna samog teksta statuta nacionalnog centra, a višestruke su bile potrebe i gotovo svako godišnje za izmjenama i dopunama takvog temeljnog općeg akta, to je jedna stvar. Drugi razlog je, ne postoji niti jedna javna ustanova sa ovlastima na nacionalnoj razini gdje se temeljni opći akt mijenja uz suglasnost najvišeg hrvatskog zakonodavnog i predstavničkog tijela zbog potreba organizacije samog procesa državne mature, ali i nacionalnih ispita kao rezultata, kao jedne od mjera i vrednovanja, samog vanjskog vrednovanja samog odgojno obrazovnog sustava nužno je da centar prilagođava svoj ustroj, ali i svoje ovlasti u potrebama provedbe tih poslova za koje je ovlašten.
Hvala vam lijepa. Sada je na redu kolegica Bedeković, izvolite.
Hvala vam lijepa. Poštovani državni tajniče, slušajući prethodne replike, a i dio neformalnih rasprava imam dojam da se cijelo vrijeme pokušava nametnuti teza da će se ovim zakonom Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja staviti pod ingerenciju Ministarstva znanosti i obrazovanja čime će se narušiti neovisnost centra. Ja se s tom tezom ne mogu u potpunosti složiti čitajući odredbe ovog zakona i stoga vas molim da još jednom obrazložite i još jednom date vaše mišljenje odnosno mišljenje predlagatelja, a to je Ministarstvo znanosti i obrazovanja vezano za neovisnost rada Nacionalnog centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepo. Vezano uz neovisnost rada centra nije postojala nikakva prepreka niti zapreka da recimo prethodna administracija u Ministarstvu znanosti i obrazovanja utječe na neovisnost rada centra samim tim što je statut u nadležnost odnosno suglasnost na izmjene i dopune statuta samog centra da je HS kao najviše zakonodavno i predstavničko tijelo. Ja vas moram podsjetiti da je pitanje uspješnosti pragova na samoj državnoj maturi odlukom ministra prepušteno samom nacionalnom centru, a imamo primjere da je recimo prag prolaznosti za vrijeme prethodne administracije bio ukinut za područje hrvatskog jezika za ispit iz eseja. Tako da naprosto argumenti da se nešto stavlja ili podvrgava nadležnosti Ministarstva znanosti i obrazovanja kao središnjem tijelu državne uprave nadležno za poslove obrazovanja naprosto ne stoji. Hvala.
Kolegica Glasovac, izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani državni tajniče. Imam za vas tri pitanja, prvo pitanje koji je vaš stav o ponižavanju HS-a u činjenici da Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja nije već duže vrijeme, a kamoli jednom godišnje što je dužan po zakonu predao svoje izvješće Odboru za obrazovanje, znanost i kulturu? Drugo, zašto se pokušava i kroz ovaj zakon umanjiti uloga HS-a odnosno na jednom dijelu oteti dio neovisnosti Nacionalnom centru za vanjsko vrednovanje obrazovanja i prenijeti ga pod kapu direktno Ministarstva znanosti i obrazovanja? I treće, zašto prema ovom zakonu smatrate da bi netko tko je iskusan u znanstvenoistraživačkom radu recimo u području poljoprivrede, građevine, medicine bio bolji ravnatelj NCVVO-a od nekoga tko ima desetogodišnje iskustvo recimo kao ispitni koordinator u nekoj školi, a upravo to ovim zakonom omogućujete, iste razine te dvije kategorije ljudi koji evo i na prvi pogled uopće nisu jednako kvalificirani za vodit ovako važne institucije?
Hvala lijepo uvažena zastupnice. Dakle, ja ću ponoviti da se ništa ne stavlja pod kapu Ministarstva znanosti i obrazovanja kao djela Vlade RH i djela izvršne vlasti. Kroz petnaestogodišnje iskustvo i praksu rada NCVVO se uvidjelo da je gotovo nemoguće izmijeniti ustroj samog centra kako bi odgovorio svim potrebama i zahtjevima i ovlastima koje su pred njega stavljene, a to je prvenstveno državna matura i nacionalni ispiti koji se nažalost do sada nisu provodili. a kada me pitate vezano za izvješće o radu nacionalnog centra, morate postaviti pitanje prethodnom sazivu upravnog vijeća centra i prethodnoj ravnateljici odnosno kroz petogodišnje razdoblje zašto i zbog čega nisu bili dostavljani izvješća o radu samog centra. Ono što je činjenica da je čelnik centra kao ravnatelj nazočio sjednicama odbora i informirao i Odbor za obrazovanje znanost i kulturu, ali i Vladu RH kao njegovog osnivača vezano za centar. Još jedanput govorim, nemate nijednu javnu nacionalnu ustanovu. Hvala.
Hvala. Kolega Bakić, izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani državni tajniče. Nije najbitnije, nije najbitnije ali spomenuli smo dakle do sad je u čl. 6. temeljnog zakona bilo predviđeno da centar podnosi svoj izvještaj Vladi i Odboru za obrazovanje, znanost i kulturu u Saboru, sad se uz Vladu i odbor uvodi i ministarstvo. Moje pitanje i tada u prvom čitanju bilo zašto, zašto nije dovoljno izvješće samo Vladi nego se sad eksplicira i ministarstvo? I ja nisam rekao da će biti u pitanju dva izvještaja, ja sam retorički pitao hoće li sad oni biti zaista različiti ako adresiramo izvještaj posebno na ministarstvo i posebno na Vladu. Zašto je to potrebno?
Hvala lijepa. Naime, praksa koju nameće Zakon o ustanovama kao krovni zakon koji regulira ustrojstvo, nadležnost i djelokrug ovlasti pojedinih tijela Ustav ne propisuje da sama javna ustanova podnosi izvješće o svom radu svom osnivaču, a kako se zakonom predlaže da će osnivač nacionalnog centra biti Ministarstvo znanosti i obrazovanja onda je logikom Zakona o ustanovama sasvim jasno da izvješće treba dostaviti i svom osnivaču, kao što javna visoka učilišta dostavljaju izvješća svojim osnivačima. Hvala lijepa.
Zahvaljujem državnom tajniku, možete se vratiti sada na svoje mjesto. Ja ću sada pozvati izvjestitelje odbora da uzmu riječ? Da, kolegica Bedeković predsjednica Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu. Izvolite.
Hvala vam lijepa. Poštovani predsjedniče HS-a, uvaženi državni tajniče, ravnatelju NCVVO-a. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu HS-a je u svojstvu matičnog radnog tijela razmotrio Konačni prijedlog Zakona o NCVVO pri čemu je predstavnik predlagatelja prilikom uvodne rasprave istaknuo kako će se donošenjem predloženog zakona o nacionalnom centru omogućiti prije svega uspostavljanje vlastitog unutarnjeg ustroja i prilagoditi ga na najbolji način da se može raditi i izvršavati poslove iz svoje nadležnosti. I također ono što je bilo značajno istaknuto, ovim zakonom uvodi se radno mjesto pomoćnika centra koje do sada nije postojala, a nužno je za učinkovitije obavljanje poslova centra i jednako tako predviđen je izbor jednog člana upravnog vijeća kao predstavnika radnika kako bi se zakon uskladio sa Zakonom o radu i naravno prethodnu suglasnost na statut centra predviđeno je regulirano da umjesto HS-a daje Ministarstvo znanosti i obrazovanja čime se znatno rasterećuje rad najvišeg zakonodavnog i predstavničkog tijela odnosno HS-a. Ono što smatramo ovdje potrebno naglasiti, a to je da je u raspravi ukazano na potrebu izmjene čl. 9 Prijedloga zakona kojim se propisuju uvjeti za izbor ravnatelja Centra, a članovi Odbora većinom su glasova podržali donošenje Konačnog prijedloga zakona uz amandman, dakle na čl. 9 čiji se st. 2 mijenja i glasi, iza riječi radnog iskustva u, dodaju se riječi, znanstvenoj djelatnosti u području odgoja i obrazovanja. Članovi Odbora smatraju da se ovim amandmanom propisuju uvjeti za izbor ravnatelja Centra na način da je jedan od propisanih izbora uvjeta za, propisanih uvjeta za izbor ravnatelja i ostvareno, svakako radno iskustvo u znanstvenoj djelatnosti i na području obrazovanja, što smatramo značajnim i stoga pozivam predlagatelja da prihvati ovaj amandman. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem kolegici Bedeković. Sada ćemo prijeći na raspravu. Prva je na redu poštovana kolegica Selak Raspudić u ime Kluba zastupnika Mosta, izvolite.
Kolegice i kolege saborski zastupnici. Usudit ću se reći da je HS kapitulirao. Oprostite mi na dramatici, doista nisam sklona patetici, međutim, činjenica da u HS-u za promjenu raspravljamo o obrazovnom procesu i to djelomično u njegovom najosjetljivijem dijelu, onom koji se tiče evaluacije znanja naših učenika i institucija koje su spremne evaluirati uopće obrazovne procese, zanima tek nas nekolicinu. U ovoj situaciji nagomilanih problema u školstvu koji uopće nisu u fokusu javnog interesa, gdje su naše obrazovne institucije, s jedne strane svedene na epidemiološke ustanove, gdje se nitko više ne bavi doista procesima reforme obrazovanja koji trenutno ulaze u naš sustav, pa ćemo navodno imati predmet kritičko mišljenje koje će se, da budem cinična do kraja, vjerojatno nekritički ocjenjivati, mi u HS-u, saborski zastupnici smo pred temom obrazovanja kapitulirali. Ona zanima tek nekolicinu. Oprostite, ali kao netko tko je dio obrazovnog procesa, smatram da je ovo doista poražavajuće i osjećam da je moja dužnost, prije nego što se osvrnem na konkretne izmjene ovog Zakona i sve ono što u njima nije prihvatljivo, da animiram hrvatsku javnost i nas sve skupa ovdje da se probudimo iz Covid sna i vratimo na ono što nam je nekada, barem u trenucima dok je bilo dovoljno privlačnih lica koji su o tome govorili, a očito i samo tada, bilo u fokusu, a to je kako kvalitetno prilagoditi obrazovne procese i sustav učiniti prihvatljivijima i za djecu, ali i za nastavnike. Gdje smo? Zašto spavamo? Podsjetit ću i na još jednu važnu stvar. Sadašnjoj vladajućoj garnituri obrazovanje nije prioritet. Ovo nije pitanje mog dojma nego je pitanje činjenica, odnosno onog što je dokazano u prethodnom sazivu kada je najvažniji resor u državi, a ovo nije tek floskula, jer je to resor koji je nas sve stvorio, prepušten u ruke manjinskom partneru koji pak nije znao što bi s njime, pa se poigrao i dao ga nekome tko uopće nije imao podršku naroda jer nije sudjelovao na parlamentarnim izborima da se s njime malo poigrava, pa sada te reformske procese suši nova garnitura. Na ovo podsjećam zato što je upravo u obrazovanju se svako malo pojavi nekakav obrazovni mesija koji se sjeti da je njegov životni zadatak izgraditi si spomenik putem najnovijeg reformskog procesa. Imali smo mi ranije i Šuvare i razna čudesa, a nismo od toga cijepljeni ni u ovom dobu. I baš zato je iznimno važno da mi ovdje kao najvažnije zakonodavno tijelo u zemlji se probudimo i sudjelujemo u donošenju ovakvih zakona, koji su ključni za kontrolu i onemogućavanje hirova budućih ministra znanosti i obrazovanja, a bome i sadašnjih. Jer činjenica da se ovim Zakonom sprječava nezavisna evaluacija, odnosno da se NCVVO stavlja pod šapu ministarstva, a kolegice Bedeković, obrazložit ću i kako se to točno u Zakonu čini, da ne bi opet se moglo govoriti da je ovdje u pitanju nekakva dezinformacija, riječ je o činjenicama, pokazuje nezrelost našeg društva jer nismo spremni za to da se nezavisno evaluiraju obrazovni procesi. To je naš poraz, a činjenica da o ovome govori nas nekolicina, dozvolit ćete mi još jednom da podsjetim, je ozbiljna kapitulacija HS-a. Ako njemu nije važno obrazovanje, onda kako da očekujemo da se hrvatski narod njime bavi. A onda imamo spiralu zla ili začarani krug, ne možemo ni očekivati demokratske procese u državi koji će biti kvalitetni, a bome, time ni kvalitetne saborske zastupnike koji će se baviti tim istim obrazovanjem. Dakle da se vratim na drugo čitanje ovog zakona. Meni je duhovito to što ste vi rekli da nam zahvaljujete na konstruktivnoj raspravi, a kada sam vas pitala što vam znači to konstruktivno kad niste uvažili naše prijedloge, onda ste rekli da je baš lijepo što smo mi ovdje razgovarali o Centru, pa je to vama konstruktivno, evo, da smo malo popričali o tome da Centar postoji. Evo, ja sam sad opet konstruktivna jer sam malo, nekoliko puta iz mojih usta izašla riječ NCVVO i treba ostati podcrtano i zabilježeno kako vi doživljavate konstruktivnost. Kao blagoglagoljivu raspravu o samim pojmovima koji se nalaze, a nikako kao dijalog koji uključuje uvažavanje prijedloga oporbe i kvalitetne promjene nabolje u obrazovanju. I hvala vam što ste nam zahvalili jer smo pričali o Centru. Dakle, što se tiče ovih izmjena, u njima ste naveli nakon mog ranijeg prigovora koji se odnosio na činjenicu da nije obrazložena posljedica koja će proisteći donošenjem izmjena Zakona, a odnosi se na izmjenu čl. 2 u kojem se riječi Vlada RH zamjenjuju riječima ministarstvo nadležno za obrazovanje. I to znači, prevedeno, staviti pod šapu obrazovanja. Nije pitane o nekom mom umjetničkom dojmu zakona. Vi ste rekli da će posljedice koje će donošenjem zakona proisteći, a gdje je navedeno da će se donošenjem predloženog zakona omogućiti efikasnije uređivanje unutarnjeg ustroja centra, ubrzati procedure u vezi s ishođenjem suglasnosti za odluke centra za koje je potrebna suglasnost osnivača. I to je vama bio argument zašto je nužna ova izmjena. Međutim, razlog koji se navodi o ubrzanju procedura nije održiv. Posebno ne sada kada su se otvorili novi digitalno pravni komunikacijski kanali. Uostalom, ako se zahtjevi za ishodovanjem suglasnosti pokrenu na vrijeme i ako ministarstvo iste ne zaustavlja čemu onda ova potreba. Nažalost mogućnost je da se pravi razlog krije u slijedećoj analogiji postupanja. Podsjetimo, 2002. godine donesen je Zakon o Zavodu za školstvo RH gdje u Članku 2. piše da je osnivač Zavoda za školstvo RH, a prava i dužnosti osnivača obavlja Vlada RH. Zavod za školstvo bila je nezavisna institucija koja je svojim radom utjecala na kvalitetnije vođenje obrazovne politike, razvoj i unapređivanje odgojno-obrazovnog sustava u RH. Neposredno pred provedbu velike reforme u obrazovanju 2006. HNOS-a odnosno uvođenje Hrvatskog nacionalnog obrazovnog standarda zavod postaje Agencija za odgoj i obrazovanje i gubi neovisnost jer prava i dužnosti osnivača preuzima ministarstvo. To je za reformatora najlakši put ostvarenja reformskih procesa jer nema neovisnih institucija koje bi pratile provedbu i davale objektivno mišljenje. Tadašnji ravnatelj zavoda odnosno agencije bio je Vinko Filipović, a Radovan Fuchs bio je pomoćnik ministra obrazovanja. Agencija polako gubi svoju ulogu unapređivanja i razvoja sustava odgoja i obrazovanja te se pretvara u administrativnu potporu rješavanja zakonom propisanih prava odgojno obrazovnih djelatnika poput polaganja stručnih ispita, napredovanja itd. I ono najvažnije postavlja se pitanje postaje li samo instrument za izvršavanje naloga ministarstva odnosno trenutne vladajuće politike. Stoga je opravdano pitanje hoće li ovom istom izmjenom to postati i Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja, tek puka administrativna potpora za potrebe ministarstva. Iz ovoga što sam rekla vidljivo je da su i neki protagonisti te priče, priče promjene Agencije za odgoj i obrazovanje isti kao što su i bili prije gotovo više 10-taka godina. Dakle, ova zabrinutost ima itekakvo utemeljenje u činjenicama. Činjenica da centar gubi neovisnost jer će njegov rad nadzirati isključivo Ministarstvo znanosti i obrazovanja pokazuje da će utjecaj na obrazovanje biti predan voljnosti političke opcije koja je na vlasti. Podsjetit ću Nacionalni centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja raspolaže podacima o ljudskim potencijalima, mladim ljudima koji izlaze iz sustava srednjoškolskog obrazovanja i to je njegova riznica, njegovo najveće blago. Do sada je kao neovisno tijelo skrbio o tome da se ti podaci koriste isključivo u svrhu unapređenja sustava te ih svih pravnim i stručnim argumentima branio od zlouporabe i mogućeg iskorištavanja od pojedinih političkih opcija. Osnovna je briga u tome što gubitkom neovisnosti se otvara put prema mogućim manipulacijama vrijednim podacima. Dozvolite mi da podsjetim još jednom na činjenicu da je ova vlast već pokazala koliko je briga za obrazovanje kad ga istrgovala manjinskom partneru kao očito ministarstvo do kojeg joj je bilo najmanje stalo. I upravo zato što još uvijek imamo istu takvu vlast, a sutra ćemo možda imati neku sličnu moramo se ovdje svim snagama izboriti da institucije koje djeluju neovisno i koje su u stanju evaluirati obrazovne procese bez utjecaja politike prežive.
Idemo na drugu raspravu, Klub zastupnika zeleno-lijevog bloka, poštovani kolega Damir Bakić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovane kolegice i kolege, uvaženi državni tajniče, evo ovako, najprije pozitivnim ocjenjujemo dodavanje stavka 4. u Članak 4. temeljnog zakona kojim se sada Vlada RH, kojim se sada Vladi RH daje u nadležnost da odredi pravnu osobu u državnom vlasništvu za poslove tiskanja, pakiranja i distribuciju ispita državne mature. Pozitivnim ocjenjujemo i Članak 8. kojim se sada utvrđuje da će jedan član upravnog vijeća biti iz redova zaposlenika, svakako. Kao i u prvom čitanju međutim nismo uvjereni u potrebu za uvođenjem novog radnog mjesta pomoćnika ravnatelja. Nadalje, u Članku 10. upisuje se novi stavak 3. u Članak 4. temeljnog zakona koji otprilike kaže ovako, o trošku do 300.000 kuna odlučuje ravnatelj, za troškove između 300 i 600.000 kuna treba suglasnost upravnog vijeća, između 600.000 kuna i 3 milijuna treba suglasnost osnivača, e ali sada to više nije Vlada RH nego ministarstvo i onda o nekim višim troškovima zapravo treba suglasnost Vlade. Sve skupa ima smisla, međutim sad kad je Vlada RH zamijenjena ministarstvom u smislu nekoga tko obnaša prava i dužnosti osnivača, pogotovo sada se ne vidi stvarni razlog da se suglasnost na statut, na izmjene statuta premješta iz nadležnosti sabora u nadležnost ministarstva jer time se Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje kompletno stavlja pod kontrolu ministarstva. Argumenti koje Vlada RH navodi za to su zapravo naprosto tanki, neuvjerljivi su. Prvo odmah da kažem lijepo je što kažete da ćete time rasteretiti sabor, ali hvala nije to potrebno, možemo mi i to. Drugo, kažete da ćemo tako biti efikasniji u slučaju potrebe za žurnom izmjenom statuta ili ustrojstva nacionalnog centra, pa ja mislim da priroda djelovanja Nacionalnog centra za vanjsko vrednovanje i obrazovanje nije takva da, da obiluje potrebama za žurnim izmjenama ustrojstva. I još se kaže da ne postoji javna ustanova nacionalne razine, znači i statut i suglasnost daje sabor, ja možda ne razumijem sasvim točno pravnu nomenklaturu, al meni se čini da postoje itekako mnoge javne ustanove nacionalne razine na, na, za koje za izmjene statuta je potrebna suglasnost sabora, ali dobro. Još jedanput ću ipak nastaviti ovu našu omanju polemiku vezano za izvještavanje. Rekli ste da sada treba centar izvještavati ministarstvo po Zakonu o ustanovama jer se ovim izmjenama i dopunama zakona sada zapravo ministarstvo stavlja u ulogu nekog tko obavlja prava i dužnosti osnivača, osnivač je RH. Naravno, u do sada važećem zakonu prava i dužnosti osnivača je obavljala Vlada RH, zato je Vlada RH bila adresa na koju se dosad dostavljalo izvješće uz saborski Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Sad vi dakle dodajete ministarstvo jer sada ministarstvo obavlja dužnosti i prava osnivača. Sve u svemu ovim izmjenama i dopunama zakona kako god okrenuli nacionalni centar za vanjsko vrednovanje će svoje izvještaje dostavljati saborskom Odboru za obrazovanje, znanost i kulturu, Ministarstvu znanosti i obrazovanja i Vladi RH. I meni je naprosto nejasno i pitam baš iz znatiželje. Zašto je potrebno da se jedan te isti dokument posebno adresira na vladu, a posebno na jedno njezino ministarstvo, činimo li to igdje drugdje? Ali dobro, zaista nije važno jer sve ove primjedbe su stvarno mnogo manje važne od onoga što u ovom zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o nacionalnom centru za vanjsko vrednovanje ne piše, a ne piše to kako da ovaj centar konačno krene raditi svoj posao, ono čemu bi zapravo trebao služiti jer mi stvarni sustav vanjskog vrednovanja odgojno obrazovnog sustava ne samo da nemamo nego i ne činimo gotovo ništa da ga izgradimo da imamo državnu maturu koja svakako jest jedan vid vanjskog vrednovanja, ali državna matura ne može i nikad nije ni mogla i neće ni moći u cijelosti preuzeti tu ulogu. A apro po kad smo već kod toga i, i sam sustav provođenja, u sam sustav provođenja državne mature iz godine u godinu ugrađujemo, formalno ugrađujemo inflatorne elemente. Npr. 26. svibnja ove godine vršitelj dužnosti ravnatelja centra donio je odluku o postupku za određivanje odnosno utvrđivanje pragova prolaznosti za ocjenu ispita državne mature i u tom čl. 2. te odluke kaže da će centar izraditi prijedlog pragova prolaznosti. Kako će izraditi? Pa na temelju dva elementa, na temelju mjerila donošenih prethodnih godina, te na temelju dostupnih podataka o distribucijama rezultata ispita državne mature u istoj toj godini za koju određujemo pragove prolaznosti. Drugim riječima, to što mi radimo iz godine u godinu je slijedeće. Prvo malo zavirimo u rezultat, u neki reprezentativni uzorak, a onda pokušamo odmjeriti koji bi bili prikladni pragovi prolaznosti da ne bi bili previše uzrujani s tim rezultatima, toliko o tome kako državnu maturu stvarno provodimo. Naravno, razgovor o državnoj maturi daleko bi nas odveo, ali nisam mogao odoljeti da ovo ne spomenem i mnoga pitanja bi se možda mogla otvoriti. Međutim, čak i kad bi u tome sve štimalo, centar bi trebao predstavljati mnogo više. Prema čl. 4. st. 1. Zakona o nacionalnom centru za vanjsko vrednovanje obrazovanja centar uz ostalo provodi vanjsko vrednovanje u osnovnim i srednjim školama, te drugim ustanovama koje se bave profesionalnim obrazovanjem i usavršavanjem, na temelju evaluacijskih analiza daje prijedloge ministarstvu za trajno unaprjeđenje kvalitete obrazovanja, provodi savjetodavni rad u školama itd., itd.. Pitanje je i, i naravno retoričko, što centar od toga zaista radi, a i kad se provedu istraživanja kao što su npr. PISA ili TIMSS i publiciraju rezultati, svaka akcija je izostala, niti se provedu ikakve aktivnosti, a pogotovo izostane kreiranje ikakve politike ili mjera koje bi valjalo poduzeti, koje se možda preporučuju da se ostvari neki napredak ili da rezultati tih ispitivanja u slijedećem ciklusu budu za nas bolji i povoljniji. I nacionalna razvojna strategija i NPOO konstatiraju da je prema posljednjem, posljednjem PISA istraživanju provedenom 2018.g. gotovo trećina, dakle preko 30% naših 15-godišnjaka matematički nepismeno, nepismeno do razine nemogućnosti punog sudjelovanja u normalnim životnim tokovima, tako piše u našim nacionalnim dokumentima. NPOO predviđa u jednoj generaciji de facto u 6.g. taj postotak ni više ni manje nego prepoloviti, da smanjimo postupak matematičke ignorancije s 30 na 15% u 6.g., to je tako i tako preambiciozno i bilo bi preambiciozno i uz maksimalan napor svih dionika, bez tog maksimalnog napora je nemoguće, a gdje je tu centar, nacionalni centar za vanjsko vrednovanje, gdje je njegov doprinos? Nedavno je naš saborski odbor raspravljao o dramatičnom nedostatku kvalificiranih nastavnika matematike i fizike i još nekih predmeta prikupili smo mnoge podatke analizirali stanje, predlagali mjere uostalom na kraju smo i donijeli neke zaključke i mjere, ali za naš centar, za naš NCVVO kao i za ministarstvo to je izgleda neka paralelna stvarnost jer nikog se ti podaci nisu osobito dojmili niti potaknuli … [[Govornik se ne razumije.]] To i sve takve stvari to je ono što nas muči u radu NCVVO-a, nedostatak vizije i nedostatak akcije i ne ispunjavanje temeljne zadaće postojanja [[Upadica Reiner: Hvala.]] a to je stvarno vanjsko … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeći klub zastupnika bit će onaj HDZ-a, a govorit će poštovana zastupnica Vesna Bedeković. Izvolite.
Hvala vam lijepa. Poštovani potpredsjedniče HS-a, poštovani državni tajniče, ravnatelju vršitelju dužnosti ravnatelja nacionalnog centra. Pa evo ja ću podsjetiti da je prvi Zakon o NCVVO-u donesen 2004.g. i tada su tim zakonom stvorene pravne pretpostavke za osnivanje NCVVO-a i naravno taj zakon je propisao djelatnost centra, njegov ustroj i svakako ostala važna pitanja koja su nužna za obavljanje djelatnosti samo centra odnosno poslova vanjskog vrednovanja obrazovanja. I znademo svi da zakon nije mijenjan od 2004.g. svakako je nužno njegovo usklađivanje prije svega s relevantnim zakonskim propisima koji su doneseni u međuvremenu, a jednako tako u provedbi zakona su u praski uočeni određeni nedostaci koje je potrebno korigirati kroz noveliranje zakona. dakle, već je napomenuto, a ja ću svejedno ponoviti još jednom, zakonom je definirano da je osnivač centra RH, a prava i dužnosti osnivača obavlja Vlade RH, dakle govorimo o trenutno postojećem zakonu, ne o ovom novom prijedlogu. Navedeno svakako primijetilo se u praksi rezultira neefikasnim djelovanjem centra što je usporavalo obavljanje bitnih poslova centra s obzirom na to da je za obavljanje određenih poslova bilo potrebno prethodno ishoditi suglasnost Vlade RH. Jednako tako odredbama zakona postojećeg propisan je ustroj centra, čime je također usporen i otežan izmjena unutarnjeg ustroja što za posljedicu ima usporavanje djelovanja centra i naravno ono što je još razvidno da postojećim odredbama trenutnog zakona kojeg imamo iz 2004.g. da propisani uvjeti za izbor ravnatelja centra nisu usklađeni s odredbama Zakona o Hrvatskom kvalifikacijskom okviru. Ja ću podsjetit da je Zakonom o Hrvatskom kvalifikacijskom okviru napušten koncept stručne spreme, a kvalifikacije se smještaju na različite razine HKO-a. Nadalje, sastav članova upravnog vijeća nije usklađen s odredbama Zakona o radu i do sada podsjetit ću nisu bile propisane odredbe tko obavlja poslove tiskanja, pakiranja, distribucije, povrata ispita državne mature što je svakako otežavalo provođenje postupka same provedbe državne mature i radi toga je bilo potrebno isto tako intervenirati u postojeće zakonske odredbe. Dakle, što je ono što nam donosi novi zakon i koja su to bitna pitanja koja se rješavaju novim zakonom? Dakle, prije svega fleksibilnije jedno rješenje koje će omogućiti samom centru da sačini svoj unutarnji ustroj i da ga prilagođava na najbolji mogući način radi izvršavanja poslova iz svoje nadležnosti. Jednako tako odredbama novog zakona uvodi se mjesto pomoćnika ravnatelja centra koje do sada nije postojalo, a ono je nužno za učinkovitije obavljanje poslova centra i svakako propisuje se kako se uvjeti za obavljanje poslova pomoćnika ravnatelja i njegovi poslovi upravo uređuju statutom centra. I jednako tako kao što sam rekla već, dakle budući da sastav upravnog vijeća centra do sada nije bio usklađen sa Zakonom o radu u pogledu zastupljenosti predstavnika radnika, upravo se predloženim zakonom predviđa izbor jednog člana upravnog vijeća kao predstavnika radnika, a također odredbama zakona predviđeno je da prethodnu suglasnost na statut centra umjesto HS-a daje Ministarstvo znanosti i obrazovanja. Zašto, zašto ne? Dakle sad opet govorim u prilog obrazloženja pokušenja uvođenja i provlačenja teze o narušavanju neovisnosti centra. Dakle, ova odredba se uvodi stoga jer je uočeno da najviše zakonodavno i predstavničko tijelo odnosno HS ne daje suglasnost na status kao temeljni opći akt niti jedne druge javne ustanove s ovlastima na nacionalnoj razini, a predloženo rješenje predstavlja svakako i rasterećenje HS-a kao najvišeg zakonodavnog tijela. Naravno, predviđenim rješenjem prema kojemu prava i dužnosti osnivača obavlja Ministarstvo znanosti i obrazovanja umjesto kao do sada Vlada RH, svakako će se omogućiti fleksibilnije i brže obavljanje poslova iz djelokruga samog rada Centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja. I zaključno, na temelju evo svega do sada navedenoga s obzirom da se evo u najvećem dijelu dakle ovog zakona radi zapravo o tehničkim izmjenama i usklađivanju sa novim zakonskim propisima, Klub zastupnika HDZ-a će podržati Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Nacionalnom centru za vanjsko vrednovanje obrazovanja. Zahvaljujem.
Slijedeći klub zastupnika bit će onaj SDP-a, a govorit će poštovana zastupnica Sabina Glasovac. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovane kolegice i kolege, poštovani državni tajniče, poštovani ravnatelju Nacionalnog centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja, meni je iskreno žao što nije došlo do bitnih promjena između prvog i drugog čitanja ovog novog prijedloga zakona odnosno izmjena Zakona o Nacionalnom centru za vanjsko vrednovanje obrazovanja i što neke sugestije saborskih zastupnika i zastupnica bez obzira govorili oni u ime klubova ili u ime pojedinačni, u pojedinačnim raspravama nisu, nisu uvažene jednako tako kao ni stavovi Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu. Kao što je ovdje već rečeno ovaj zakon datira iz 2004. godine i osobno nisam primijetila velike prepreke koje su definirane samim postojećim zakonom, a koje bi zapravo na neki način onemogućavale ili usporavale rad samoga, samoga centra. Ako gledamo sve ono što su bili naslovi koji su krasili naše tiskovine, a vezano za određene skandale mahom je to bilo ne zbog neadekvatnih rješenja u zakonu nego zbog ljudskog faktora i lošim upravljanjem samog centra. Pa ću samo napomenuti neke, neke od njih. Netransparentno dodavanje bodova maturantima i priznavanje netočnih bodova i stavljanje u povoljniji položaj u odnosu na druge maturante, šefica mature koju trese skandal u zamjenu za ostavku u Nacionalnom centru za vanjsko vrednovanje obrazovanja traži garanciju da će je negdje uhljebiti na drugo radno mjesto, skandal na maturi frcaju ostavke, novi skandal na maturi zbog zagrebačkim gimnazijalcima koji su prepisivali esej poništena i matematika, zbog pogrešnog prijevoda ispita iz matematike na talijanski jezik što je greška Nacionalnog centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja 13-toro maturantima talijanskih, 13 maturanata talijanskih škola dobili su po 16 bodova. Da ne govorim period kada je čelnik Nacionalnog centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja bio gospodin Sirovatka koji je i smijenjen i provođena je ozbiljna istraga i u konačnici podignuta i optužnica zbog netransparentnog trošenja novca, zbog kršenja ugovora o radu itd., itd. To su problemi o kojima možemo razgovarati ako govorimo o problemima u funkcioniranju Nacionalnog centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja. Jednako tako danas možemo ovdje i razgovarati o tome zašto dosadašnja garnitura Nacionalnog centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja nije poštivala zakon koji će ostati u ovom dijelu isti, a to je da je dužna podnositi izvješća o svom radu Vladi RH i saborskom Odboru za obrazovanje, znanosti i kulturu najmanje, najmanje jednom godišnje. To se nije dogodilo. I dalje u ovom zakonu sada je državni tajnik meni u odgovoru na repliku na uvodno izlaganje rekao pa to je učinila prethodna ravnateljica ona nije Hrvatskom saboru poslala izvješće o radu. Da, ali što su reperkusije takvog ponašanja. Što vi kao ministarstvo, što mi kao sabor možemo učiniti kada čelnik Nacionalnog centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja krši zakon? Jeste li što promijenili na tom tragu iz tog iskustva u ovom zakonu? Niste. Ali se zato mijenjaju neke, neke druge stvari, pa se tako ovim zakonom definira kao što je već ovdje bilo rečeno da će prava i dužnosti osnivača od sada umjesto Vlade RH obavljati Ministarstvo znanosti i obrazovanja, da suglasnost na statut Nacionalnog centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja više neće davati Hrvatski sabor nego će to činiti Ministarstvo znanosti i obrazovanja. Pa kad govorimo o ustroju centra koji je do sada bio ustrojen zakonom, znači odjeli i službe to se sada prebacuje da će se definirati samim statutom zbog lakšeg funkcioniranja. Međutim, ja napominjem da i u ovom zakonu su se mogli osnivati i novi odjeli i nove ove disperzirane podružnice po RH, to je sve bilo zakonom regulirano. Zbog toga mi ne moramo mijenjati zakon niti možemo reći da ćemo sada time što ćemo to definirati statutom olakšati rad jer zakon sada nije priječio isto tako da se ustrojstvo drugačije, drugačije regulira. Ono što je novina i što se čini kao jedini smisao ovog zakona je uvođenje instituta pomoćnika ravnatelja. Je li to krucijalno pitanje da otvaramo jedno novo radno mjesto, nisam sigurna. Kada govorimo o uvjetima za izbor ravnatelja koje mijenjate već sam kazala u svojoj replici, do sada to je potrebno znači adekvatno obrazovanje, 10-to godišnje iskustvo u sustavu obrazovanja i poznavanja engleskog jezika i nekakvih posjedovanje informatičkih sposobnosti. Vi sada uvodite uz 10-to godišnje iskustvo u obrazovanju i znanstveno-istraživački rad. Međutim, ja ponavljam pitanje netko tko se bavio znanstveno-istraživačkim radom u području građevine, poljoprivrede, medicine je li to isti rang s nekim tko ima 10-to godišnje iskustvo recimo kao ispitni koordinator u nekoj školi koji već 10 ili više godina provodi, provodi državnu maturu i ima sve druge elemente. Mislim da biste tu trebali ozbiljno razmisliti o tome da se usvoji amandman Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu. I ako već tražimo iskustvo u znanstveno-istraživačkom radu onda neka ono bude striktno definirano i fokusirano i vezano uz sustav obrazovanja. Jedino na taj način možemo jamčiti da ćemo dobiti najkvalitetnije od najkvalitetnijih da vode NCVVO. Kada govorimo o Upravnom vijeću, tu nemam ništa protiv. Usklađuje se ovaj Zakon sa Zakonom o radu koji kaže da će jedan član Upravnog vijeća biti predstavnik radnika. Međutim, apeliram i ovom prilikom da na isti način postupite i u drugim zakonima i institucijama u obrazovnom sustavu, konkretno, u agencijama. Koliko je meni poznato, to još uvijek nije usklađeno sa Zakonom o radu, stoga vas molim da budete dosljedni po ovom pitanju i u drugim obrazovnim institucijama odnosno krovnim agencijama. Dobro je što se definira tko će obavljati poslove tiskanja, pakiranja, distribucije i povrata ispita državne mature i da će to biti državna tvrtka, pretpostavlja AKD ili Narodne novine, vjerojatno, AKD, to je logično. Definiraju se i novi sustav raspolaganja imovinom i to bi bilo na kraju to. Ono što se stavlja pred NCVVO u nadolazećem periodu su ogromne stvari, imat ćemo probnu državnu maturu jer ove godine idu maturanti koji su prva dva razreda polagali odnosno pratili nastavu po starim programima, 3. i 4. razred pratili su po novim kurikulumima. Isto tako, imamo 26 škola koje su 1.-4. pratile nastavu po novim kurikulumima. Jednako tako, najavljuje se uvođenje standardiziranih nacionalnih testova koji bi trebali na jednak način vrednovati ishode, samim time dugoročno dati povratnu informaciju i učitelju i nastavniku i roditelju i djetetu, ali i obrazovnom sustavu, i objektivizirati na neki način, ocjene koje u ovom slučaju su mjerene ljudskim faktorom, a ljudski faktor je samim time, subjektivan, a one uvelike određuju upisne pozicije gdje vrlo često se zna dogoditi da su ocjene iste, a znanje nije isto i ti se, tu se neki učenici zapravo dovode u povoljniji, a drugi u nepovoljniji položaj i to sve podržavam. Međutim, uz sav ovaj posao koji imate na način da trebamo voditi brigu kako pomoći maturantima i svim učenicima po pitanju njihovog mentalnog zdravlja koje je ozbiljno narušeno, pokazuju to istraživanja, to je sve uzrokovano i pandemijom, ali i potresom u pojedinim županijama u Hrvatskoj i ovim probnom maturom, znači paralelnim sustavom i uvođenjem nacionalnih standardiziranih ispita, nisam sigurna da se težište energije treba stavljati na izmjene zakona, pogotovo ne na ovakav način. I zaključno, ali ne i manje bitno, usudit ću se reći čak i najbitnije. Moramo učiniti apsolutno sve da bi NCVVO ostao neovisna institucija. Znači on mora dati krvnu sliku obrazovnog sustava, neovisno vrednovati i učeničke ishode, samim time i sustav ocjenjivanja, samim time i politike Ministarstva i resornih agencija. Dati tu krvnu sliku, predložiti koje mjere se moraju učiniti da bi obrazovni sustav bio kvalitetniji. Bojim se da ovaj Zakon ne ide u tom pravcu nego ide u suprotnom koji će zaista dovesti do jedne kolizije i sukoba interesa gdje zapravo Nacionalni centar koji bi kao nacionalno tijelo trebalo davati upute Ministarstvu, zapravo to neće moći biti, neće moći činiti na neovisan način jer ćemo sve kroz ovaj Zakon, sve ingerencije nad njegovim radom prenijeti na to isto Ministarstvo, čega bi i NCVVO trebao biti korektiv, jedan ozbiljan korektiv u kreiranju obrazovnih politika i to je razlog zbog kojega ne možemo podržati ove i ovakve izmjene. Hvala vam lijepo.
Hvala. Prelazimo na pojedinačne rasprave i prva će govoriti poštovana zastupnica Marija Selak Raspudić. Izvolite.
Mislim da je iz govora u ime kluba bilo jasno da mi ne možemo podržati ove zakonske izmjene, no ovim putem to i nedvosmisleno naglašavam. Znači, možda nekome tko nije upućen u djelovanje pojedinih institucija i načina na koji se one međusobno odnose, treba pojasniti kako bi trebao izgledati idealan tok informacija da bi vidjeli zašto je ovdje tolika pobuna protiv predložene zakonske izmjene u kojoj će ovaj Centar doći u ruke Ministarstva. To je jedno pojednostavljeno tumačenje, ali ono je potpuno u skladu s ovime što ove zakonske izmjene predlažu. Naime, ako prava i dužnosti osnivača preuzima Ministarstvo umjesto Vlade, onda se gubi odvojenost i nezavisnost institucija i mogućnost kontrole tog istog Ministarstva. Dakle, kako bi trebao izgledati idealni tok Ministarstva? Imate Vladu RH koja određuje odnosno donosi nacionalne ciljeve u obrazovanju, zatim imate Ministarstvo znanosti i obrazovanja koje je nositelj obrazovne politike koji izrađuje akcijski plan za ostvarenje nacionalnih ciljeva u suradnji s nacionalnim agencijama. Zatim, imate nacionalne agencije nadležnog Ministarstva koja provode aktivnosti akcijskog plana i onda imate NCVVO koji evaluira provedbu aktivnosti akcijskog plana i izvještava Vladu RH i HS o rezultatima i posljedica toga je da Vlada RH i HS imaju jasan uvid u valjanost obrazovne politike Ministarstva znanosti i obrazovanja i uspješnost ili neuspješnost iste te donose odluke na temelju objektivnih pokazatelja. A kako možemo očekivati da će se taj tok zbog kojeg uopće postoje ta tijela zadržati ukoliko se prava i obaveze osnivača prebace na Ministarstvo? Mi smo danas u jednoj ozbiljnoj krizi institucija. Ne znam koliko je toga svjesna hrvatska javnost, ali, primjerice, kada govorimo o Zakonu o obnovi, činjenica da obnova više od godinu dana nakon prvog potresa nije uopće profunkcionirala, što se pokušava ugasiti time da se novim predloženim zakonskim izmjenama preskaču institucije, odnosno kontrola javnih nabava ispod praga od 39 milijuna kuna. Dakle naše rješenje, sustavno rješenje Vlade ovdje za neefikasnost institucija jer je ključni argument i ovdje za predložene zakonske izmjene upravo efikasnost institucija je ili kada govorimo o potresu, što je ljudima trenutno bliže i jasnije, preskakanje institucija koje su tu da nadziru i kontroliraju, a u ovoj situaciji konkretnoj, stavljanje svega pod ingerenciju Ministarstva. Dakle, ja ću podsjetiti da se ovo već dogodilo s Agencijom za odgoj i obrazovanje koja je isto spala pod Ministarstvo i time izgubila svoju nezavisnost, a sada imamo isti postupak koji se događa s NCVVO-om. Ukoliko nismo u stanju učiniti institucije efikasnima, a podsjetit ću da ako Ministarstvo okrivljuje neefikasnost kao argument za uvođenje ovakvih zakonskih izmjena, onda zapravo optužuje samo sebe i samo sebi skače u usta jer se vi potrudite zajedno s ostatkom Vlade, da budete efikasniji pa neće biti ni potrebe za tim argumentom, a samim time ni za ovakvim izmjenama zakona. Dakle vi ovdje sebe de facto razotkrivate kao nekoga tko ne radi dovoljno kvalitetno vlastiti posao. To sigurno nije dobro po vas, hvala vam što ste nas o tom obavijestili, a jako je loše da umjesto da popravite svoj rad, nam nudite zakonske izmjene koje će učiniti neovisne institucije podložnima Ministarstvu. To nije, ponovit ću još jednom, dobro za Hrvatsku. Zrelost hrvatskog društva vidljiva je upravo u tome koliko smo u stanju dozvoliti nezavisnim institucijama da obavljaju svoj posao, da vrednuju politike Ministarstva, a ne da se požurimo, da iskorištavamo prečice, da bismo lakše i bez kritike provodili vlastite politike. Sutra vi nećete biti ministar, odnosno tko zna tko će doći na vlast. Hoće li vam i onda biti drago što nema kontrole te iste vlasti?
Hvala. Imamo nekoliko replika. Prva je poštovanog zastupnika Piletića.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Poštovana zastupnice Selak Raspudić. U svom uvodnom dijelu ove pojedinačne rasprave rekli ste da treba nekome pojasniti kako funkcionira Ustav. Možda to upravo treba učiniti vama. Dakle, vama je najveći problem da Ministarstvo preuzima ingerenciju Vlade. Vas treba podsjetiti da je Ministarstvo znanosti sastavni dio Vlade. Treba vas podsjetiti, jednako kao što vam je žao što Sabor više neće davati suglasnost na statut, da je statut, da je Sabor najviše zakonodavno tijelo u RH i iz njega proizlazi Vlada, Vlada, .../nerazumljivo/... Sabor imenuje Vladu i Vlada Saboru odgovara. U funkcioniranju ustanove, statut treba provesti na Trgovačkom sudu. Hoćemo li nakon što statut zbog različitih tehničkih razloga bude odbijen na Trgovačkom sudu, ponovno vraćati u proceduru Sabora? Saborski zastupnici su ovdje da [[Upadica: Hvala. Poštovani, …]] rasprave o zakonodavnom okviru [[Upadica: Hvala lijepa.]] ne o provedbenim aktima.
Poštovana zastupnica Selak Raspudić.
Možda niste upoznati s time da postoji i trodioba vlasti, ali bome i dioba između različitih institucija pa vam je bilo preteško pratiti ovaj idealni tok informacija koje sam ja ovdje navela, kao što vam je očito bilo i preteško slušati ovu raspravu jer očito ne razumijete koja je razlika između statuta i nadležnosti HS-a koji ja uopće niti jednom nisam govorila niti sam navedeno problematizirala, čime vaša replika postaje izlišna i onoga na što sam ja ukazivala, a to je čl. 2 gdje se Vlada RH zamjenjuje s ministarstvom nadležnim za obrazovanje, tako, da bi vam uopće mogla replicirati, prvo biste vi trebali čuti ono što sam ja govorila ili to razumjeti, pa mi uputiti repliku koja se odnosi na sadržaj koji sam ja iznijela, a ne neki drugi kolege u Saboru.
Poštovana zastupnica Glasovac ima repliku.
Hvala lijepo. Kolegice Selak Raspudić, kako komentirate činjenicu da mi sada u sustavu obrazovanja imamo dvije, nazovimo to tako, krovne institucije koje vode računa o osiguravanju kvalitete, između ostalog i kroz vanjsko vrednovanje? To su Agencija za znanost i visoko obrazovanje s jedne strane, kad govorimo o sustavu visokog obrazovanja, koja kroz akreditaciju i reakreditaciju jamči upravo ovaj dio o kome sam maloprije govorila i pandan tome u jednom dijelu svog djelovanja može biti NCVVO koji isto tako, skrbi o osiguravanju kvalitete, i kroz vrednovanje sustava obrazovanja trebao bi raditi na porastu iste. S jedne strane je HS-u iznimno važno upravljanje AZVO-om jer predsjednika + 7 članova AZVO-a imenuje i razrješava upravo ovaj HS, ako se nešto u zakonu u međuvremenu nije promijenilo, a nije [[Upadica: Hvala. Hvala lijepa.]] a NCVVO [[Upadica: Hvala.]] svodimo na razinu [[Upadica: Hvala.]] obične razine Ministarstva.
Odgovor poštovane zastupnice Selak Raspudić.
Ovo sigurno nije u skladu niti sa politikama za koje se nominalno, ali samo nominalno zalaže ova Vlada niti s idealnim prikazom hrvatskog obrazovanja niti s onime što bi te institucije uopće trebale obavljati. Ja ću se složiti s vama i onime što ste i vi iznijeli u govoru u ime kluba, ukoliko mi dozvolimo da se ovakve agencije na ovakvim zakonskim izmjenama podvrgavaju Ministarstvu, onda ih komotno možemo i ukinuti pa više neće ni biti pitanje zašto imamo dvije institucije čiji se opseg djelovanja djelomično i preklapa. Dakle ili ćemo se dogovoriti za to da imamo institucije koje svojim opsegom rada i načinu na koji rade garantiraju nezavisnost ili ih doista možemo i ukinuti. Ako idemo u ovakav tip zakonskih izmjena, čemu se oštro protivim, onda se postavlja pitanje jesu li nam i same te agencije izlišne, u ovom smislu u kojem su zamišljene [[Upadica: Hvala.]] kao ispostava Ministarstva [[Upadica: Repliku ima …]] sada postaju.
… poštovana zastupnica Bedeković.
Hvala vam lijepa poštovana kolegice Raspudić. Slušajući vašu pojedinačnu raspravu, ja nekako stječem dojam da bi ipak trebalo dodatno razgraničiti i dodatno podvući crtu i jasno objasniti razliku između neovisnosti neke ustanove, u ovom slučaju Nacionalnog centra i njegove efikasnosti u smislu operative i obavljanje operativnih poslova u kontekstu recimo primjerice procesa donošenja statuta i davanja suglasnosti na statut kao što je zakonom predviđeno umjesto dosadašnjeg sabora da tu suglasnost daje Ministarstvo znanosti. Bilo bi korisno kad biste pokušali razmisliti o tome, ako ste ikada upravljali bilo kojom ustanovom što znači i što podrazumijeva proces donošenja statuta, unutarnjeg ustroja i svih onih bitnih stvari važnih za operativno funkcioniranje [[Upadica: Hvala.]] jedne ustanove.
Hvala. Poštovana zastupnica Selak Raspudić.
Morat ću ponoviti, ne znam što vam je nejasno, ja uopće nisam govorila o neopravdanosti izmjena koje su vezane za statut centra. Ponovo to su bili primjedbe i prijedlozi drugog dijela oporbe. Ja taj dio nisam problematizirala. Dio koji sam ja problematizirala i ne znam što je tu nejasno je sasvim drugačiji. Dakle, on se odnosi na izmjenu Članku 2., još jednom ponavljam, u kojem se riječi Vlada RH zamjenjuju s riječima ministarstvo nadležno za obrazovanje. I podsjetila sam da se isto dogodilo s Agencijom za odgoj i obrazovanje jer je prava i dužnosti preuzelo svojevremeno ministarstvo. Dakle, u čemu je problem? Stalno ta famozna efikasnost kao argument za sve. Ok, ukoliko je postojalo opterećenje potrebno je empirijskim ili deskriptivnim pokazateljima isto i potvrditi. Dakle, gdje su konkretni argumenti preopterećenja zbog kojih uopće razmišljamo o ovakvom tipu efikasnosti i konkretni argumenti da će ovako biti efikasnije. Dakle, materijalni [[Upadica: Hvala.]] pokazatelji, a ne naši dojmovi.
Hvala lijepo. Slijedeća pojedinačna rasprava bit će poštovane zastupnice Vesne Bedeković. Izvolite.
Hvala vam lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovane kolegice i kolege, iako sam mislila raspravljati u svojoj pojedinačnoj raspravi o nečem drugom nekako me evo su me ova dosadašnja izlaganja kako u ime klubova tako i pojedinačne rasprave, nekako preusmjerile. Imam potrebu podsjetiti na mrvicu, mrvicu samo, ajmo to tako nazvati povijest dakle uspostavljanje općenito sustava kvalitete u hrvatskom odgojno-obrazovnom sustavu i povijest dakle promicanja i oživotvorenja ideje vanjskog vrednovanja u sustavu odgoja i obrazovanja. Pa ću podsjetiti znači Zakon o ovom nacionalnom centru donesen je 2004. godine i podsjetit ću da je već 2005. godine krenula državna matura sa svojom dakle prvom godinom primjere, primjene od kada evo niz godina do dana današnjega pratimo na godišnjoj razini sve što se događa s državnom maturom. Pratimo njenu provedbu u praksi i nastojimo poboljšati po meni recimo primjerice prateći, prateći događanja koja su vezana za rezultate i polaganje državne mature iz pojedinih predmeta na dvije razine, višoj i nižoj, mislim da bi bilo potrebno promišljati o spajanju više i niže razine iz pojedinih predmeta čak u jednu zbog činjenice da se u praksi događa da nam učenici sa nižom idu polagati dakle nižu razinu i onda s njom idu dalje. Ali to je, dakle idu dalje upisivati, ali to je nešto o čemu može razmišljati struka na temelju do sada pokazanih rezultata pa na kraju krajeva i trendova o razlikovanju između i efikasnosti odnosno operative kad su, kad je u pitanju funkcioniranje Nacionalnog centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja kao javne ustanove vrlo važne i vrlo relevantne sam govorila kroz replike, pa ću možda o tome još i progovoriti. S naglaskom da je jako važno razlikovati neovisnost i efikasnost i ne provlačiti tezu o gubljenju neovisnosti Nacionalnog centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja. Ono što imam potrebu naglasiti je također činjenica da je ova Vlada kad je u pitanju sustav odgoja i obrazovanja zapravo učinila jako, jako puno čak u svojih evo u ovom drugom mandatu kad bi se zbrojili prethodni mandati i više i duplo i troduplo više od nekih bivših vlada. Ja ću samo podsjetiti primjerice kad je u pitanju izgradnja škola, obnova, izgradnja, energetska obnova, izgradnja novih škola da smo mi donedavno imali u Zakonu o odgoju i obrazovanju jednu odredbu da se iz državnog proračuna ne mogu koristiti odnosno trošiti novci, financijska sredstva za izgradnju škola, upravo ova Vlada je tu odredbu maknula i samo će za prijelaz na cjelodnevnu nastavu u slijedećim godinama u okviru višegodišnjeg financijskog okvira izdvojiti 300 milijuna EUR-a iz fondova plus dodatno sredstava iz državnog proračuna. Izgrađeno je preko 500 vrtića u zadnjih nekoliko godina, znanstveni centri izvrsnosti, centri kompetencija u strukovnom obrazovanju, poboljšan je status učitelja, nastavnika, profesora. Nemojmo zaboraviti da smo se prije 10-tak godina u malim područnim školama u unutrašnjosti Hrvatske grijali na drva, na zadimljene peći. Danas funkcioniramo sasvim drugačije. Centri kompetentnosti u području strukovnog obrazovanja, samo u '19., i '20. 250 milijuna kuna za poticanje obrtničkih zanimanja. Stipendije, samo u '18.. '19. godini 260, 26,7 milijuna kuna za razliku recimo od 2014. na 2015. kad je dodijeljeno 1,7 milijuna kuna. Puno bi se još moglo nabrajati i govoriti, dakle, međutim, evo vrijeme me ograničava, pa ću ovdje završiti.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku poštovane zastupnice Selak Raspudić.
Vidim da tema više nije centar nego uspjesi ove vlade, ja ću to sažeti u jednostavan argument. Činjenica da smo dobili najveću pomoć u Europi u Fondu otpornosti i oporavka pokazuje da smo u najnezavidnijoj situaciji u Europi odnosno da nam treba najveća pomoć i to je sav uspjeh ove vlade. Međutim, vas ću pitati nešto drugo. Znači potpuno je nejasna korelacija između rasterećenja i ovlasti. Ukoliko postoji opterećenje, a ovdje očito postoji jer se ovim zakonskim izmjenama žele rasteretiti najviše tijelo izvršne odnosno zakonodavne vlasti molim vas da me uputite u empirijske ili deskriptivne pokazatelje s obzirom da ste za ove zakonske izmjene koji potvrđuju to opterećenje i na koji način će se izmjenom ovlasti to opterećenje smanjiti.
Poštovana zastupnica Bedeković.
Hvala vam lijepa kolegice na upućenoj replici, odgovorit ću vam u dva dijela koliko će mi minuta vremena odgovarati. Dakle, prvi dio vaše replike u kojoj dakle smatrate da se je tema rasprave s nacionalnog centra svela na raspravu o uspjesima ove vlade ja ću samo reći, dakle iz tog dijela vaše replike zaista je razvidan vaš žal što niste dio ove vlade i što vaša politička opcija nije dio vlade koja radi sve ono što doprinosi razvoju obrazovanja u RH, ne samo obrazovanja nego i sustava znanosti, pa kad dođete na poziciju da budete dio vlade onda ćete moći pokazati što ste napravili, što namjeravate napraviti i koliko financijskih sredstava ćete biti u stanju povući iz fondova EU.
Hvala lijepa. Kolegica Selak Raspudić je digla povredu Poslovnika, u čem je povrijeđen Poslovnik?
Čl. 238., omalovažavanje saborskih zastupnika. Evo ovdje je iznesena jedna konstatacija da sam ja nesretna zbog toga što nisam dio ove vlade. Ja jesam nesretna, ali ne zato što nisam dio ove vlade, nego zato što nas je ova vlada dovela u poziciju da smo morali povući najveća sredstva iz EU koja opet nećemo znati potrošiti, za što će biti odgovorna ova vlada.
Bogu hvala da smo ih povukli.
Hvala, nemojmo… [[Govornik se ne razumije]]
Dakle, da u pravu ste, nesretna jesam, ali jedini razlog zbog kojeg sam sretna je što nisam dio ove vlade i propasti u koju s njome srljamo.
Hvala lijepa. Ovaj, procjenjujem da to nije povrijeđen Poslovnik, kolegica je rekla da ste vi nesretni, vi ste priznali da ste nesretni, meni je žao što ste nesretni, a nadam se da ćete biti sretni. Ovaj, hvala vam lijepo. Imamo slijedeću pojedinačnu raspravu poštovanog zastupnika Marina Piletića.
Poštovani potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče, ravnatelju, poštovane kolegice i kolege. Da se vratimo na materiju i dnevni red, dakle Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o nacionalnom centru za vanjsko vrednovanje obrazovanja. Ja ću početi sa rečenicom „tko ne razumije suštinu ovih tehničkih izmjena zakona i razloga da se olakša djelovanje ove institucije onda nit je vodio jednu javnu ustanovu, niti zna što znači svakodnevni rad jedne javne ustanove, bilo da je riječ o nacionalnoj, županijskoj ili lokalnoj“. Mi smo ovdje čuli takvu razinu i količinu floskula da agenciju podvrgavamo ministarstvu, da ju stavljamo pod šapu ministarstvu, da obrazovne ustanove u Hrvatskoj su nikad jadnije da su svedeni na epidemiološke centre i niz drugih besmislica koji apsolutno niti idu u prilog razumijevanju ovih prijedloga izmjena i dopuna zakona, niti znaju što to znači voditi jednu javnu ustanovu. Ministarstvo ili vlada, tako svejedno, dakle ministarstvo je sastavni dio vlade, sabor je ono tijelo zakonodavno iz kojeg vlada proizlazi, nema nijedne ustanove u RH kojoj ovaj visoki dom daje suglasnost na statut. I kad da suglasnost na statut time dnevni i administrativni posao nije završen. Ravnatelj Filipović mora nakon toga što dobije suglasnost na izmjene statuta, a ustanove često mijenjaju statute jer usklađuju sa zakonom, usklađuju sa djelatnostima koji ili do registriraju ili sa nekim novim aktivnostima, mora otić na trgovački sud. Nije jednom bio slučaj da prijedlog izmjene statuta javne ustanove trgovački sud vrati nazad na doradu jer nešto nomotehnički ili nešto što sutkinji tog dana nije odgovaralo nije prošao, dakle provedba statuta. Šta ćemo svaki put vraćat statut ovdje u HS, koja je razlika između vlade i ministarstva? Vlada zasjeda jednom tjedno, ministar radi od 0-24 i naravno da će bit na dispoziciji svim ravnateljima agencija koja su sastavni dio ministarstava, kao što je sastavni dio ministarstva i ovaj nacionalni centar jer ima poziciju u proračunu upravo dakle u samome ministarstvu. Nije točna informacija koju smo ovdje također čuli od kolegice Raspudić da ova vlada nije učinila ništa za obrazovanje. Ovim zakonom jačamo, osnažujemo i dajemo efikasnije mehanizme nacionalnom centru za vrednovanje. Za nekoliko minuta počinje dakle izlaganje Zakona o obrazovanju odraslih, u trenutku kad obrazovanje odraslih zbog gospodarske situacije, zbog izmjena tehnologije rada, zbog novih zanimanja koja nisu bili u ono vrijeme kad smo se mi školovali moramo i tu stvari regulirati i omogućiti da imamo kvalitetni zakonodavni okvir i mogućnosti ne samo ne zaposlene, nego i zaposlene da prekvalificiramo. Kolegica Bedeković je spomenula da smo imali područne škole pa čak i neke matične koje nisu imale adekvatan sustav grijanja, ova Vlada pomoću sredstava iz fondova za energetsku učinkovitost obnovila je gotovo u potpunosti sve osnovne, srednje škole energetski ih obnovila. Koliko je napora ministarstvo uložilo u izgradnju kuhinja da djeca koja pohađaju i osnovno i srednjoškolsko obrazovanje imaju dostojan kuhani obrok, neki ga nemaju ni kod kuće preko tjedna, koliko je ova Vlada izdvojila sredstava za programe prekvalifikacije, koliko je programa u skladu sa trendovima na tržištu ovo ministarstvo predložilo da uđe u eksperimentalni program. Najnoviji tehničar za videoigre koji se izvodi i u Sisku i u Novskoj u županiji koja je itekako stradala, da ne nabrajam dakle pomoćnike u nastavi, koliko smo kroz programe omogućili da za onu djecu koji to trebaju imamo pomoćnike u nastavi. Najlakše je ovdje sjest, dignit pločicu, iznijet floskulu i mislit da ste time nešto postigli. Da ne citiram Arsena Dedića stručnjaci za sve, eksperti za ništa. Hvala lijepo.
Imamo više replika, pardon imamo prvo povredu Poslovnika, to je kolega BAjs dignuo povredu Poslovnika. Ne, replika, dobro. Replika poštovanog zastupnika Bajsa, prvo je poštovana zastupnica Selak RAspudić.
Ma da vam skratim muke, dajte mi samo jedan podatak koliko ova Vlada izdvaja za obrazovanje u odnosu na sve druge zemlje EU pa će svakome biti sve jasno, ali ste iznijeli mnoge zanimljive stvari. Ministarstvo ili Vlada tako svejedno, odlično, čemu izmjene ako je svejedno? Drugo, očito Sabor i Vlada tako svejedno, vi ne poštujete osnovno načelo trodiobe vlasti, jasno mi je podvrgavate se autoritetu, a de facto ovime izazivate monarhiju. Dakle, vama je demokracija nepoznanica. A drugo što smo saznali i da Vlada ne radi, da se dio neradničke Vlade, vladajuće većine neradničke nego jednom tjedno za razliku od ministarstva koje radi. Dakle, čestitam vam na ovome svemu što ste iznijeli. Ali moje pitanje je vrlo konkretno, kolegica Bedeković je izbjegla odgovor jer ne zna. Dajte mi konkretne empirijske pokazatelje korelacije rasterećenja ili/i ovlasti odnosno zašto će ovaj sustav biti efikasniji? Konkretne pokazatelje.
Poštovana zastupnica Bedeković je digla povredu Poslovnika. Što je povrijeđeno u Poslovniku?
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Smatram da je povrijeđen čl. 238. Poslovnika s obzirom da uvažena kolegica RAspudić manipulira mojim imenom navodeći da joj nisam dala odgovor na njeno pitanje zato što ne znam, a ja sam joj vrlo jasno na početku svog odgovora na repliku rekla da ću pokušati u okviru zadanog vremena odgovoriti na sva njena postavljena pitanja kroz repliku, a to što ja nisam stigla, znači radi se o vremenskom ograničenju.
Hvala. Znate da to nije povreda poslovnika prema tome dobijate opomenu. Poštovana zastupnica Selak RAspudić je isto [[Upadica Piletić: Odgovor na repliku.]] polako, polako nije još replika još niste došli, sad su povrede Poslovnika one imaju prednost nažalost. Nažalost takav imamo poslovnik da se može svašta i sve [[Upadica Piletić: Mogu ja stajat, hvala.]] Poštovana zastupnica Selak Raspudić ima povredu poslovnika.
Čl. 238. omalovažavanje saborskih zastupnika. Kolegica Bedeković manipulira, ja joj nisam postavila pitanja nego sam izrekla konstataciju o djelovanju Vlade, jedino pitanje koje sam joj postavila odnosilo se na ovo isto pitanje o konkretnim materijalnim pokazateljima efikasnosti ovoga što će ovaj zakon donijeti, a kolegica Bedeković mi na to moje jedno jedino pitanje nije dala odgovor. Jedini logičan zaključak koji se meni mogao nametnuti je da ne zna. Mogla je sad odgovoriti u ovoj povredi Poslovnika ako zna.
Naravno i to je bila replika, dobijate opomenu. Ja vas molim prestanite s tim doslovno zlorabljenjem institucije povrede poslovnika. Povreda poslovnika je postala zapravo zamjena za repliku kad ste u nemogućnosti da replicirate, a imate toliko mogućnosti da govorite na sve moguće načine u obliku replika, u obliku ne znam završnog govora u ime kluba, u ime svega i svačega. Molim vas nemojte to raditi, nemojte zlorabiti povredu poslovnika. Vi inzistirate i dalje na povredi, izvolite.
Inzistiram, hvala vam lijepa. Riskirat ću drugu opomenu kako bih izvijestila kolegice i kolege i vas gospodine potpredsjedniče, ali i kolegicu RAspudić kako nemam namjeru nastavljati sa jalovim prepucavanjem s njom da bi ga koristila u politikantske svrhe poput kolegice Raspudić. Hvala vam lijepa. Nemam namjeru.
Dobro i vi dobivate naravno drugu povredu poslovnika. Ja vas lijepo molim da vodite računa da treća povreda znači oduzimanje riječi do kraja rasprave o ovoj temi. Sad ću zamoliti poštovanog zastupnika Piletića da napokon odgovori na repliku.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Ja vrlo dobro razumijem demokraciju, sudionik sam svih demokratskih izbora od 2001. na ovamo, za razliku od kolegice SElak Raspudić ja sam u svim izborima uživao većinsko povjerenje svojih sugrađana, oni koji su me birali i dobio priliku da obnašam dužnosti za koje sam se i kandidirao. U međuvremenu i među inim svojim javnim dužnostima bio sam zadužen i za školstvo u ime Sisačko-moslavačke županije. Vrlo dobro znam što znači rad ustanova, vrlo dobro znam koliko su česte izmjene statuta, vrlo dobro znam koliko ta procedura traje i objasnio sam u svom uvodnom izlaganju da ministarstvo radi od 0 do 24, puno je jednostavnije, efikasnije da i NCVVO koristi mogućnost da sve administrativno-pravne poslove obavlja sa Ministarstvom znanosti i obrazovanja ne sa vladom koja zasjeda u četvrtak, a isto vrijedi i dakle za suglasnost na statut.
Repliku ima poštovana zastupnica Bedeković.
Hvala lijepa uvaženi kolega, referirat ću se na onaj dio vaše pojedinačne rasprave u kojemu ste govorili doista i vi i mislim da je to dobro, o važnosti uočavanja razlike između neovisnosti i efikasnosti odnosno operativnosti i složit ću se s vama da na takav način, dakle o proceduri i procesu donošenja statuta kao, kao najvažnijeg dokumenta jedne ustanove može govoriti jedino ona osoba koja nikad nije radila niti u jednoj javnoj ustanovi, nikada nije vodila ustanovu i ne poznaje proceduru donošenja i tog najvažnijih akata, ali i ostalih dakle podakata i naprosto ne poznaje, ne poznaje način upravljanja određenom ustanovom. I u tom smislu dakle ne mogu se složiti s tezom, provlačenjem teze o dakle gubljenja neovisnosti nacionalnog centra za vanjsko vrednovanje zbog činjenice da je izmijenjena regulacija donošenja statuta. Hvala.
Hvala lijepa. Slijedeća replika poštovane zastupnice Glasovac. A oprostite, odgovor, odgovor poštovanog zastupnika Piletića prije.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Pa ja bi volio da svi koji raspravljaju o ovom zakonu su imali iskustvo o kojemu ja govorim. Dakle, vi neprestano imate situacije da odgojno obrazovne ustanove mijenjaju statut. Hoćete konkretan primjer dakle srednje škole u Novskoj koja je tražila izmjene statuta, tražila suglasnost osnivača Sisačko-moslavačku županiju i tražila suglasnost Ministarstva znanosti i obrazovanja. To je isto procedura koja traje, ali puno manje nego da idemo na vladu i sabor. Sabor je dakle imenovao vladu, vlada imenuje ministre da rješavaju. Ne može saborski zastupnik ovdje u saboru tražiti dakle da mi dajemo suglasnost na nešto i da se onda on može igrat ministra. Za to treba ipak dobiti većinsko povjerenje sugrađana, dobiti mandat da radite određene javne poslove i naravno provoditi onda te iste u djelo.
Slijedeća replika poštovane zastupnice Glasovac.
Hvala. Poštovani kolega nazvali ste nas ovdje koji kritiziramo zakon stručnjacima za sve, ekspertima za ništa. Pa dajte vi meni sad kao veliki stručnjak objasnite kako vi to možete decidirano suvereno tvrditi da su ovo tehničke izmjene zakona? Da, u dijelu u kojem se Zavod za školstvo mijenja terminom resorne agencije u obrazovanju, da u dijelu gdje se Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa mijenja u S bez kvačice. Međutim prvo, usklađenje sa Zakonom o radu nije nikakva tehnička izmjena nego je to zakonsko usklađivanje. Drugo, sama činjenica da uvodite mjesto pomoćnika nije nikakva tehnička ovaj izmjena nego je to političko i financijsko pitanje koje će naše porezne obveznike koštati štošta. Isto tako propisivanje da se izvješće o radu Nacionalnog centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja uz dosad propisano podnosi vladi i HS, još će se podnositi i ministarstvu, naprosto nije ni tehnička, ni financijska, ni zakonska, to je suluda, suluda izmjena. Zašto? Zato što dosad nisu bili u stanju podnijeti to ni vladi, ni resornom odboru, a u ovom zakonu se ne propisuje kakve su reperkusije toga, znači ovo nelogična izmjena. Tako da meni nije jasno kako vi tako stručni možete tvrditi da su ove izmjene zakona tehničke, one su sve samo ne tehničke.
Poštovani zastupnik Piletić.
Poštovana kolegice Glasovac, dakle niste slušali. Ponavljam, nemojte da citiram hrvatskog pjesnika, niti sam vas okvalificirao, nit je moje da ja vas kvalificiram jeste vi stručni ili ne stručni. Ja vrlo pažljivo biram riječi koje iznosim za govornicom. Nisam od jučer u javnom sektoru, nikad ja vama ne bi uputio takvu kritiku, niti kolegijalno, niti političku, niti bilo kakvu drugu, ali vi ste čuli što ste htjeli čuti, neka vam tako bude, moja namjera nije to bila. Ovaj zakon u suštini je tehnički zakon. Jedno radno mjesto vi u saboru govorite da će imati reperkusije na dakle proračun RH. Pa dajte molim vas budite dakle svjesni odgovornosti iznošenja ovdje informacija dakle što znači pomoćnik ravnatelja i kakve će to imat reperkusije. Dakle, to je tehničko usklađivanje, svaka ustanova, većina ustanova u RH ima i ravnatelja, ima jednog ili više dakle pomoćnika, zamjenika [[Upadica: Hvala lijepa]] i prema tome dakle…
Kolegica Glasovac, potpredsjednica ovog doma je digla povredu Poslovnika, u čemu je povrijeđen Poslovnik?
U čl. 238. jer gospodin zastupnik upravo vrijeđa moj zdravi razum i ne samo moj zdravi razum nego svih koji nas u ovom trenutku slušaju. Reći da što ovaj zakon je samo tako tehnički jer on uvodi mjesto jednog, jednog pomoćnika. Pa da, pa vama je to ništa, još jedan u zemlji uhljebistana na koje ste, na koje ste navikli. A tko će to platiti? Ne vi gospodine zastupniče iz svog džepa nego porezni obveznici. Evo ja riskiram da sad dobijem opomenu, al zaista evo ja subjektivno se osjećam kao da gospodin vrijeđa moj, moj zdravi razum i morala sam podići ovaj institut povrede Poslovnika i povrede čl. 238..
Kolegice Glasovac, vi kao, vi kao potpredsjednica sabora bi bar morali znati da to uistinu nije povreda Poslovnika, pa dobijate opomenu. Slijedeća replika je poštovane zastupnice Anke Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče HS. Poštovani kolega, dakle vi ste u svojoj raspravi, dio rasprave se odnosio na hvaljenje rezultata ove vlade, legitimno. Dakle, svako na rezultate ove vlade gleda svojim očima i vi gledate sve ono što je dobro, pri tome znate da život nije počeo s ovom vladom i da su neke stvari počele znatno prije. Ali obzirom da ste se odlučili zahvaliti ovu vladu i način na koji ona ulaže u škole, u vrtiće, u rekonstrukciju škola, vrtića, energetsku učinkovitost, mene zanima, sigurno imate taj podatak, pa bi ga bilo dobro čuti, dakle od potresa u Gradu Zagrebu je prošla godina i pol, od potresa na području Sisačko-moslavačke županije iz koje vi dolazite i o kojoj dobro znate je prošlo nešto manje, ali to još malo nešto manje znači da će skoro biti godina dana. Koliko je za to vrijeme ova Vlada svojom učinkovitošću, brzinom, organiziranošću o odnosu prema tome obnovila škola na području Grada Zagreba odnosno na području Sisačko-moslavačke županije.
Poštovani zastupnik Piletić.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Volio bi da je kolegica Glasovac jednaku politiku vodila kad je bila pomoćnica ministra po pitanju zapošljavanja onda bi bila time i uvjerljiva. Kolegice Mrak Taritaš, dakle mi ovdje nismo na ispitivanju i ovo nije dakle kviz Milijunaš pa da odgovaramo jedni drugima brojčane pokazatelje koje u ovom trenutku dakle niti imamo, niti posjedujemo. Ono što vam želim reći da je ova Vlada učinila za Sisačko-moslavačku županiju i prije potresa i nakon potresa silne milijune kuna je slila dakle da obnovi na području grada Novske, općine Lipovljani i Jasenovac sve do jedan školski objekt. Da izradi školske kuhinje da sva djeca imaju kuhani obrok minimalno 3 puta tjedno što neki to nemaju čak ni u svojim vlastitim domovima. Ako ćemo govoriti o podacima onda ćemo se naoružati podacima pa ćemo vidjeti koliko je vaša vlada uložila u Sisačko-moslavačku županiju dok ste vi obnašali dužnost ministrice, a koliko ova.
Hvala lijepa. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Bajsa.
Poštovani predsjedniče, poštovani kolega u svom izlaganju ste naznačili nekoliko stvari. Kao prvo da je izmjena i dopuna statuta vrlo teška stvar. Ja bih naznačio da isto tako mi očekujemo da onih koji vode javne ustanove u RH uz potporu stručnih službi unutar same ustanove, odvjetnika i drugih da zapravo promjena statuta u registru Trgovačkog suda ne bi trebao biti nikakav problem. I da to ne ovisi o Trgovačkom sudu, vi ste naznačili da sutkinje koje imaju ja ću reći loš dan iako može biti sudac i sutkinja pa budimo onda i tu malo oprezniji oko tog malo dijela i što to zapravo znači da ima Trgovački sud ili sutkinja loš dan, dakle ništa. Oni rade po zakonu, pravosuđe ima svoje obveze, a oni koji podnose izmjene i dopune statuta moraju raditi sukladno zakonu i nema razloga da se ne provede taj postupak. Tako da taj razlog ne vidim zbog čega bi bio za … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]] i druga stvar ako mogu.
Poštovani zastupnik Piletić. Hvala, hvala lijepo vrijeme vam je isteklo, poštovani zastupnik Piletić [[Upadica: Samo hoću reći jedno.]] molim vas ne možete govoriti [[Upadica: Dobro.]] mislim postoji neki red, ja znam da vas rijetko ima u ovoj sabornici, ali dajte pogledajte Poslovnik, molim vas. Izvolite kolega Piletić.
Hvala potpredsjedniče. Dakle, ovo je bio jedan plastični primjer iz iskustva. Postoje ustanove, ne želim ovdje imenovati niti Trgovački sud koji je donio odluku gdje je u istoj razini javnih ustanova jedna odredba djelatnosti u javnoj ustanovi može proći za jednu javnu ustanovu, a kod drugog suca ne može proći. Nemojte da sad ovdje moram iznositi dakle konkretne slučajeve, ovo sam dakle govorio iz iskustva, potvrđena sudska praksa, dakle da jedna vrsta djelatnosti u istoj razini javnih ustanova negdje može proći, negdje ne. I naravno da onda ovisi za ravnatelja, dakle kada dobije suglasnost od osnivača kako god se on zvao da krene u ostalu proceduru usklađivanja statuta sa zakonom odnosno da taj statut verificira na Trgovačkome sudu i da onda sukladno tim odobrenim statutom može obavljati svoju djelatnost za koju je osnovan, a imamo takvih slučajeva koliko hoćete. Ako hoćete ja ću donijeti primjera pa ćemo ići jedan po jedan slučaj.
Hvala vam lijepa. Sada idemo na slijedeću pojedinačnu raspravu, a to će biti poštovane zastupnice Sabine Glasovac. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovane kolegice i kolege, to da ova Vlada ima problem s neovisnošću institucija to nije nikakva novost. Sjetimo se samo udara na pojedine pravobraniteljice, pa izmjene pojedinih zakona ne bi li se neizglasavanjem izvješća u Hrvatskom saboru dovelo do toga da se pojedine pravobraniteljice ili pravobranitelji smjene. Pa sjetimo se problema sa neovisnošću institucije Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa itd., itd., očito je na red došao i Nacionalni centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja. I ne bi to bila nikakva novina da nemamo drugu agenciju u drugom sustavu visokog obrazovanja i znanosti, a to je Agencija za znanost i visoko obrazovanje koja isto tako kroz reakreditaciju osigurava kvalitetu i na neki način posredno vrednuje obrazovne institucije u visokom školstvu koje zapravo jest osnivač isto tako Vlada RH, ali Hrvatski sabor je taj koji bira članove upravnog vijeća, predsjednika plus 7 članova. Samo jednoga člana upravnog vijeća daje sama agencija iz redova radnika. Zašto? Pa zato što je logično da ako imamo jednu neovisnu instituciju koja skrbi o vanjskom vrednovanju, o osiguravanju kvalitete, koju je osnovala država, koja treba biti neovisna onda je logično da oni koji upravljaju tom agencijom ipak imaju nekakav nadzor nad istom. I da ta agencija na kraju isporuči državi bez obzira u obliku vlade, Hrvatskog sabora ili ministarstvu kao produženom kraku inpute za poboljšanje sustava osiguravanja kvalitete. Ja ne kažem da su te agencije nadređene ministarstvu, a i ta Agencija za znanost i visoko obrazovanje i ova agencija Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja treba zapravo iz svega, iz svih onih saznanja iz kojih dođe kroz komparativnu analizu, istraživanja koja se provode, a koje sama agencija sudjeluje recimo kod, kod ovog Teams-a za učenike osnovnih škola ili kod PISA ili kod državne mature ili kad, kod ubuduće nacionalnih standardiziranih ispita. Znači sve to skupa da se sakupe ti podaci, da se naprave određene komparativne analize i da se na temelju toga kome ministarstvo prije svega predlože koraci koji trebaju dovesti do poboljšanja sustava obrazovanja u određenim segmentima i tako taj sustav treba funkcionirati i ja ne vidim što bi u tome trebalo biti sporno. Drugo je sporno što mi danas nažalost nemamo ni nekakvu podlogu pa čak ni istraživačku, pa čak ni izvještajnu na temelju koje mi možemo reći gledajte mi trebamo mijenjati ovaj zakon zato što nam stvari ne funkcioniraju u tome, tome, tome i tome i onda bi mi mogli ovdje raspravljati, ali kako ćemo znati kada taj isti centar nije već godinama podnio izvješće HS-u odnosno Vladi RH i Odboru za obrazovanje, znanost i kulturu pa da mi iz tog izvješća vidimo gdje to šteka. Zašto šest odjela i tri službe koje u ovom trenutku funkcioniraju u samom nacionalnom centru možda nisu adekvatne, ne možemo ih mijenjati temeljem postojećeg zakona nego to trebamo staviti u statut? Za koji taj opseg poslova treba zapravo taj pomoćnik ravnatelja, što je problem u tome? Na koji način ćemo provesti neke procese koji se stavljaju pred nas, a koje imamo već godinama, a to je da učenicima koji završe strukovne škole, a žele prohodnost u sustav visokog obrazovanja oni su u drugačijem, nepovoljnijem položaju u odnosu na gimnazijalce koji se na neki način pripremaju za maturu zato jer im je to i svojevrsna završnost što učenicima strukovnih škola nije? Na koji način ćemo osigurati bolju kompatibilnost nacionalnog centra kroz vanjsko vrednovanje s dijelom koje provodi Agencija za strukovno obrazovanje i obrazovanje odraslih kao nekakav zasebni sustav? Ona vrednuje na neki način sustav strukovnog obrazovanja, ali ona nije svijet za sebe. NCVVO bi trebao na neki način biti krovna institucija i za taj dio obrazovanja itd. itd. Puno je tu izazova pred ovom agencijom, puno je tu pitanja. Ovo je jedna od ključnih institucija, ja sam ovdje kada je g. Tihomir Orešković došao s idejom da ćemo spajati agencije rekla ne, nisu sve agencije iste, ne možemo to samo na takav način brojčano promatrati. Možemo raspravljati, ali NCVVO ima poseban status i mora imati poseban status i bilo bi dobro da se njegov poseban status i koliko ga cijenimo, vrednujemo njegov rad i potencijal trebao bi se vidjeti u prijedlogu ovog zakona, a nažalost ne vidi.
Hvala vam lijepa. Prije nego što nastavimo dozvolite mi da na diplomatskoj galeriji pozdravim izaslanstvo Odbora za poslove EU zastupničkog doma parlamenta Rumunjske predvođeno predsjednikom odbora g. Stefanom Musoiuo i naravno u pratnji njegove ekselencije veleposlanika Rumunjske Constantinom Mihailom Grigoriem. Pozdravimo ih [[Pljesak]] Evo i sada imamo jednu repliku na vaše izlaganje, poštovane zastupnice Mrak Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče HS-a. Poštovana kolegice. Dakle, svoje izlaganje ste započeli i govorili o neovisnosti institucija i važnost da one budu neovisne. Zaista ono što svaka vlada ima neke teme i nešto što karakterizira, a ovdje karakterizira zapravo da se ne želi dalje imati neovisnost institucija. Na što one utječu? One utječu da budete bolji, one utječu da budu korektiv, one omogućuju i nekakve druge stvari koje u ovom sustavu ne. Ali ne, mi imamo izmjene zakona kojim se to stavlja u neku tamo nišu i nevažno. Svi ćemo deklarativno govori da nam je obrazovanje važno, da su nam važna djeca, da nam je važno da dobiju kvalitetno obrazovanje, ali kada dođemo do stvarnosti onda zapravo vidimo ovakve izmjene zakona u kojem se zapravo ne želi otvoriti i imati otvoreno nego se želi [[Upadica Reiner: Hvala.]] staviti u neku malu zatvorenu nišu.
Hvala. Odgovor poštovane zastupnice Glasovac.
Da, velika je to šteta za sve institucije u Hrvatskoj, a posebno za NCVVO jer nećemo mi, kako bih rekla, ono to je napravila ministrica Divjak naprosto je ukinula esej kao obveznu obvezu za prolaznost na ispitu iz hrvatskog jezika. I što smo mi time dobili? Možda smo dobili kratkoročno malo bolje rezultate državne mature godinu ili dvije dana iz hrvatskog jezika. Ali jesmo li mi time ojačali i radili na pismenosti hrvatskih građana? Jesmo li radili na objektivnosti i na objektivnoj slici onoga s čim se moramo suočiti u sustavu? Nismo. To je samo jedan mali primjer što činimo i ovim zakonom, mijenjamo neke stvari, a one stvari koje su bitne o čemu mi trebamo raspravljati i kao saborski odbor možda i Sabor, to je izvješće o radu NCVVO-a i budućnost rada NCVVO-a u smislu poboljšanja [[Upadica Reiner: Hvala.]] kvalitete obrazovanja.
Hvala lijepa. Sada će završno u ime Kluba zastupnika HDZ-a govoriti poštovana zastupnica Vesna Bedeković. Izvolite.
Hvala vam lijepa poštovani potpredsjedniče HS-a. Evo na kraju ove rasprave ja ću još jednom ponoviti osnovne razloge donošenja izmjena i dopuna Zakona o NCVVO, dakle prije svega s obzirom da zakon nije mijenjan od 2004.g. nužno je bilo njegovo usklađivanje s relevantnim zakonskim propisima koji su u međuvremenu doneseni. I jednako tako drugi razlog u provedbi zakona u praksi su uočeni određeni nedostaci koje je bilo potrebno korigirati kroz ove izmjene i dopune. Među najvažnijim pitanjima koja se evo zakonom rješavaju, prije svega fleksibilnije kao fleksibilnije rješenje omogućit će se samom centru da načini svoj unutarnji ustroj i prilagođava ga na najbolji način radi izvršavanja poslova iz svoje nadležnosti, uvodi se radno mjesto pomoćnika ravnatelja koje do sada nije postojalo, a nužno je, nužno dakle za učinkovitije obavljanje poslova centra, a nije razlog da se izmisli još jedno novo upravljačko radno mjesto nego da se poveća učinkovitost obavljanja poslova centra i naravno uvjeti za obavljanje poslova pomoćnika ravnatelja i njegovi poslovi utvrđuju se statutom centra, usklađenost sa Zakonom o radu, dakle izbor jednog člana upravnog vijeća kao predstavnika radnika usklađivanje sa zakonom i ono oko čega je bilo najviše spora predviđa se da prethodnu suglasnost na statut centra umjesto HS daje Ministarstvo znanosti i obrazovanja. Zašto? Između ostaloga uočeno je da najviše zakonodavno i predstavničko tijelo odnosno HS ne daje suglasnost na statut kao temeljni i opći akt niti jedne druge javne ustanove s ovlastima na nacionalnoj razini i u tom smislu predloženo rješenje predstavlja i rasterećenje najvišeg zakonodavnog tijela odnosno HS. I zadnja stvar oko koje je dosta spora bilo, dakle predloženim u pojedinačnim raspravama, predloženim rješenjem prema kojemu prava i dužnosti osnivača obavlja Ministarstvo znanosti i obrazovanja umjesto kao do sada Vlada RH, omogućiti će prije svega efikasnije i brže obavljanje poslova iz djelokruga ovog centra. Dakle, još jednom ću naglasiti i ponoviti da se zaista ovim prijedlogom ne radi o pokušaju narušavanja neovisnosti centra nego o upravo suprotnom utjecaju na povećanje njegove učinkovitosti. I na kraju zaključno još jednom ću ponoviti da će Klub zastupnika HDZ-a podržati Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o nacionalnom centru za vanjsko vrednovanje obrazovanja. Zahvaljujem.
Hvala. Slijedeće završno izlaganje bit će u ime Kluba zastupnika MOST-a, a govorit će poštovana zastupnica Marija Selak Raspudić, izvolite.
Unatoč svoj kakofoniji koju ste pokušali kreirati obmanjivanjem da je nešto floskula jer moram vas šokirati u HDZ-u, nije nešto floskula zato što ste vi rekli da je floskula, nešto je floskula ako ne postoje argumenti za isto, a kada ja nudim argumente, ja uvijek to činim, onda to ne može biti floskula. Dakle, unatoč svoj kakofoniji koju ste ovdje pokušali stvoriti kad ste išli ad hominem umjesto fokusiranjem na sadržaj ja nisam zaboravila što sam vas pitala i kolegicu Bedeković i vas kolega Piletić. Oboje sam pitala jednostavno pitanje, budući da ne kritički podržavate ove zakonske izmjene sigurno možete dati odgovor na najjednostavnije pitanje, najjednostavnije pitanje, a to je gdje su pokazatelji neefikasnosti prethodnog zakona zbog kojeg je nužno da se prava i obaveze osnivača prebace s vlade na ministarstvo, a onda uz to i ovo derogiranje sabora i sve ostalo, gdje su pokazatelji? Niti kolegica Bedeković, a imala je nekoliko puta priliku i pogotovo sad u završnom obraćanju u ime kluba zastupnika, niti vi kolega Piletić niste dali odgovor na najjednostavnije pitanje, a to je ako idete sa zakonskim izmjenama onda dajte argumente zašto su one potrebne. Niste dali konkretne činjenice, niste dali argumente zašto su potrebne ove izmjene. Dakle, jedino što mi iz toga možemo zaključit je da prvo vi ne znate kakvo je stanje u sustavu premda pokušavate svom silom stvoriti dojam da je drugačije, a drugo još gore da argumenata najvjerojatnije ni nema nego postoje drugi razlozi, prikriveni pod pojmom efikasnost zbog kojih se ide u ovakve zakonske izmjene, zakonske izmjene su vrlo ozbiljna stvar. Jedna od sramota ovog sabora je što mi u svakom sazivu izmijenimo toliko puta zakone koliko uopće zakona imamo. Svaki zakon, evo vam Zakon o obnovi, evo idu treće izmjene. Dakle, koliko puta, koliko puta svaki zakon za to, ne može se po zakonu prčkati kad se nekome padne na pamet, barem ste vi to koristili kao argument kada smo išli prčkati po Kaznenom zakonu i niste htjeli ranije osuditi odnosno ono što je predlagao tada SDP, a mi svi ostali zajedno s njima da ne ide zastarijevanje za seksualno uznemiravanje jer ne može se tek tako prčkati po Kaznenom zakonu. Okej, slažem se, ne može se tek tako prčkati po zakonima. Dajte nam argumente zašto želite ove zakonske izmjene. Inače ne mogu pomisliti ništa drugo osim toga da je moja teza koju sam iznijela uvodno, a povukla sam i paralelu sa Agencijom za odgoj i obrazovanje, a to je da će izmjene čl. 2. gdje se direktno s vlade na ministarstvo prenose prava i dužnosti osnivača doista dovesti do laganog eutanaziranja neovisnosti Nacionalnog centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja. Dakle, nisam zaboravila ono što sam vas pitala i nisam zaboravila da niste dali odgovor na jedino pitanje koje je važno kada donosimo bilo koje zakonske izmjene, a to je pitanje zašto, gdje su pokazatelji neefikasnosti i b) pokazatelji da će ovaj sustav biti efikasniji? To nije pitanje nečijeg dojma, to je pitanje konkretnih činjenica, koliko na lageru imamo odluka koje se ne mogu provesti zbog sadašnjeg zakona? Niste dali te odgovore. A vas ću samo kolega Piletić podsjetiti budući da ste ovdje tako samodopadno ustvrdili da ste vi za razliku od mene dobili povjerenje hrvatskih građana, da ste dobili 1937 preferencijalnih glasova odnosno 3,48% na vašoj listi dok sam ja dobila 9270 preferencijalnih glasova, dakle pet puta više hrvatskih građana ovdje zastupam ja nego vi. Takve brojke ne bi trebale biti važne, ali u trenutku kada se vi samodopadno hvalite time da ste dobili povjerenje hrvatskih građana za razliku od mene, čime želite ne fokusiranjem na argumente umanjiti značaj ovoga o čemu govorim onda je vjerojatno važno i podsjetiti koliko ste doista vi, vaš lik i djelo dobili povjerenja hrvatskih građana.
Imamo dvije povrede Poslovnika, prva je poštovanog zastupnika Piletića, u čem je povrijeđen Poslovnik?
Hvala lijepo potpredsjedniče. Odustajem od povrede Poslovnika jer bi u protivnom morao vidjeti [[Upadica: Hvala lijepo, cijenim]] ako dopustite obrazloženje…
Ne, ne, čim ste odustali, cijenim to što ste odustali.
Dakle, odustao sam jer bi u suprotnom morao konstatirati da samodopadniju zastupnicu od Selak Raspudić nisam upoznao…
Cijenim što ste odustali.
…ali to bi onda bilo za opomenu.
Poštovani zastupnik Bačić je najavio povredu Poslovnika, u čem je povrijeđen Poslovnik.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Čl. 238., omalovažavanje i vrijeđanje zastupnika, ja samo želim čestitat kolegici Raspudić na svakom glasu koji je osvojila, to je pohvalno, to je super, dabogda iduće izbore osvojili 20.000 glasova, ali nastavimo li se ovako vriđat, nastavite li vi brojat i dalje će ova institucija ostat na 2,3 potpore ovaj naših birača ukupno što se tiče ocijene … [[Govornik se ne razumije]] našem radu. Tako da nastavite vriđat… [[Govornik se ne razumije]]
Dobro, to nije povreda Poslovnika, pa dobijate opomenu i vi. E sada idemo na završno izlaganje u ime predlagatelja. Poštovani državni tajnik Ivica Šušak, izvolite.
Hvala lijepa g. potpredsjedniče, uvažene zastupnice i uvaženi zastupnici. Obveza mi je pripomenuti i rasvijetliti neke činjenice. Naime, Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja dana 17. lipnja 2021.g. uputio je ovom visokom domu izvješće o svome radu, tako da nije istina da to izvješće do danas nije upućeno. Često su se ovdje spominjali empirijski ili … [[Govornik se ne razumije]] iskustveni podaci u pogledu problema funkcioniranja. Ponukan time želim vas izvijestiti da je prije 3 do 4.g. Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja imao 20, više od 20 zaposlenih radnika preko Agencije za najam radnika, nije imao zaposlenog tajnika ustanove kao pravnika s obzirom da je riječ o visoko zahtjevnom i pravnom poslu s obzirom na zaštitu tajnosti podataka, organizaciju cijeloga, cijeloga posla. Nadalje, nije imao voditelja financija centra jer je u odredbama statuta Nacionalnog centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja kao temeljnog ustrojstvenog akta bilo propisano da voditelj financija mora imati 10-godišnje iskustvo u obrazovanju. I bilo je nemoguće kroz cijelo to razdoblje pronaći opetovanim ponavljanjem javnih natječaja zaposlenika koji ima takvo, takvo iskustvo odnosno udovoljava takvim uvjetima koji su propisani statutom. Uvidom u pismohranu Ministarstva znanosti i obrazovanja, ali i Nacionalnog centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja vidljivo je da u razdoblju kad je izvršnu vlast obnašala stranka čiji je pripadnik uvažena zastupnica Glasovac je također bio pokušaj neuspjelog mijenjana statuta, ali i mijenjanja odredbi ovoga zakona koji se dobrim dijelom poklapa današnjim izmjenama i dopunama. Nacionalni centar nažalost ima takav dojam u javnosti kao da je svojevrsno neželjeno čedo. Zašto to govorim? Zato što je uveo nultu stopu tolerancije na korupciju u obrazovnom odnosno visoko obrazovnom sustavu kad su u pitanju klasifikacijski odnosno prijamni ispiti i primanje studenata na sustav javnih sveučilišta. Riječ je o zahtjevnom poslu koji se naslanja na provedbu državne mature i postoji izravna suradnja Agencije za znanost i visoko obrazovanje koja je tako puno puta ovdje danas spomenuta, ali i samog Nacionalnog centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja. Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja, to ćete uspješno vidjeti na mreži svih mreža, imao cijeli niz problema oko provedbe državne mature u financijskim, poslovima javne nabave i organizacijsko tehničkim poslovima oko same organizacije državne mature zbog kojeg je bila podignuta optužnica prvog ravnatelja nacionalnog centra, ali je i donešena oslobađajuća pravomoćna presuda za djelo koje mu se bilo stavljalo na teret, pa kasnije također i vršiteljici dužnosti koja je naslijedila tog prvog ravnatelja centra. Tako da i to su podaci odnosno činjenice koje govore da nešto nije bilo dobro u ustrojstvu, djelokrugu ovlasti i načinu funkcioniranja Nacionalnog centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja kao javne ustanove koja ima ovlasti na nacionalnoj razini. Državnu maturu u njenoj srži i biti ne provodi samo nacionalni centar nego to rade naše gimnazije i srednje škole koje organiziraju provedbu državne mature i ona je uz zahtjevne epidemiološke mjere i preporuke na naše veliko zadovoljstvo dobro provedena i ove godine. Ne treba zaboraviti sumarnu činjenicu da Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja ne organizira samo provedbu državne mature za učenike iz RH nego i za učenike iz inozemstva odnosno poglavito za Hrvate iz BiH, ali i iz drugih susjednih država gdje se nalaze Hrvati, kao i osobe koji su povratnici iz inozemstva, što također dodatno komplicira poslove i rad samog nacionalnog centra. Pitanje pomoćnika ravnatelja je naprosto pitanje koje govori o djelotvornosti rada ako se uzmu u obzir i usporedno analizu javne ustanove koje su na nacionalnoj razini, pa možemo vidjeti samo koliko svaka od spomenutih agencija ima ustrojbenih položajnih radnih mjesta pomoćnika ili zamjenika ravnatelja što dovoljno govori. Analizom podataka o zaposlenima u centru možemo vidjeti stalni odljev ili pad broja zaposlenih, prvenstveno zbog nemogućnosti promjene temeljnog općeg akta za čije podatke postoje, podaci postoje i u arhivi samog centra, ali i Ministarstva znanosti i obrazovanja koje je sudjelovalo u pokušajima izmjena i dopuna statuta kroz različite vlade, a ne samo, ne samo ovu. Sve to skupa govori o činjenici da tretman i značaj nacionalnog centra nije bio u pravoj mjeri valoriziran s obzirom na ulogu koja mu je zakonom i odlukama ovog visokog doma dodijeljena i s tim u svezi je nužno provesti te izmjene i dopune zakona koji će omogućiti, omogućiti njegov djelotvorniji rad. Pitanje neovisnosti neke ustanove, razdiobe, trodiobe vlasti i ovisnosti samih tijela državne vlasti kao i samih ustanova čiji su oni osnivači je naprosto nešto što pokazuje i praksa i empirija. Agencija za znanost i visoko obrazovanje kao ovdje često spominjana zaista kontrolira kvalitetu odnosno vrednuje kvalitetu u području visokog obrazovanja. S druge strane ne smijemo smetnuti s uma činjenicu da dobar dio poslova kontrole kvalitete obavljaju sama javna sveučilišta koja sama akreditiraju svoje studijske programe pa je tu pitanje odnosa ovisnosti i neovisnosti također upitno. Imamo i činjenicu da je Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja imao naprasito promijenjenog ravnatelja pa također poslije toga i vršiteljicu dužnosti ravnatelja. U razdoblju nakon toga bilo je promijenjeno i samo, i samo upravno vijeće centra, dakle nije riječ o pitanju eventualno samostalnosti ili zaštite jer dosadašnji podaci govore od 2004. godine do danas da je naprosto bilo pitanje iskakanja pojedinih problema u radu centra. S tim u svezi se onda događalo i reagiranje post festum kako bi, kako bi pokušali ispraviti postupke i poslove u vanjskom, u vanjskom vrednovanju obrazovanja. Ja bi se još jedanput zahvalio na ovoga ipak konstruktivnoj raspravi jer definitivno na ovaj način je nacionalni centar došao u fokus i vas uvaženih zastupnica i zastupnika, ali i činjenice da je njegova djelatnost dragocjena. To sam i kod prvog čitanja spominjao jer ne samo što provodi državnu maturu nego i vrednuje putem nacionalnih ispita same ustanove učenike ali i njihove nastavnike. U svibnju ove godine provest će se probni nacionalni ispiti za učenike 8. razreda osnovnih škola, a u listopadu 2000, u svibnju iduće godine, a u listopadu 2022. godine provest će se probni ispiti za probni nacionalni ispiti za učenike 5.-tih razreda osnovnih škola. Također, idu i pripreme odnosno tzv. probna državna matura. S obzirom da imamo izmjene nastavnih planova i programa odnosno kurikuluma i s obzirom da će se ići prva mješovita pa onda 2023. potpuno nova, nova državna matura sa novim konceptom. S tim u svezi imamo i obvezu pripreme s obzirom na sveobuhvatnost skrbi brigu o Hrvatima u BiH, pomoći i pripreme obrazovnim ustanovama u kojima pohađaju učenici nastavu na, na hrvatskom jeziku i na nastavnom planu i programu kako bi se i njima omogućila priprema i hvaćanje, i hvatanje ovoga koraka sa promjenama koje jesu u strukturi same državne mature. Evo, ja bih se zahvalio.
Hvala, imamo 2 replike. Prva je poštovane zastupnice Mrak Taritaš.
Hvala lijepo. Poštovani državni tajniče, dakle nakon prvog čitanja Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu Hrvatskog sabora koji je vama matičan odbor i zastupnica Glasovac je imao primjedbu da radno iskustvo kao jedan od uvjeta za ravnatelje centra može biti ostvareno i u znanosti da se to ograniči vezano uz sustav odgoja i obrazovanja. Dakle, i vaš matični resorni odbor. Vi to niste prihvatili i u obrazloženju ste tako, onako formalno odgovori zašto ne. Zašto niste to prihvatili? Zašto se, zašto na taj način niste dali na važnosti i na značaju jer ovako nećete imati niti jednoga argumenta kad se na nekakav natječaj koji će valjda jednog dana za nešto biti vam se može javiti iz znanosti netko drugi. Meni se čini da kad je riječ o određenim specijalističkim temama, a ovdje je riječ o specijalističkim temama bi to [[Upadica: Hvala.]] biti uvjet i razlog. Hvala.
Odgovor poštovanog državnog tajnika.
Hvala lijepa. Naime, vjerujem da vam je poznato da Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja ima status znanstvene organizacije odnosno ustanove koja je prošla zahtjevni proces akreditacije za znanstvenu djelatnost od strane Agencije za znanost i visoko obrazovanje i ima dopusnicu za znanstvenu djelatnost u području društvenih znanosti, u ne grani, nego polju odgoja i, ne polju nego grani odgoja i obrazovanja. Uvjeti sveučilišnog diplomskog i prijediplomskog odnosno integriranog prijediplomskog i diplomskog studija kao i potrebno iskustvo u području odgoja i obrazovanja predstavljaju dovoljan okvir odnosno dovoljne pretpostavke kako bi se odabrala najbolja osoba na takvom natječaju. Uvjet znanosti odnosno uvjet znanstvene djelatnosti je stavljen s obzirom na činjenicu dopusnice koju sam centar posjeduje kao i na činjenicu da je imao ustrojenu [[Upadica: Hvala.]] jedinicu. Hvala.
Slijedeća replika poštovane zastupnice Glasovac.
Hvala. Poštovani državni tajniče, evo meni je zapravo veliko zadovoljstvo što ste nas obavijestili o tome da je Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja u lipnju 2021. godine poslao kažete u saborsku zgradu očito svoje izvješće koje je dužan poslati svake godine. E sad tu su 2 ključna pitanja, prvo za koju godinu je poslao izvješće jer koliko ja pamtim posljednje 3 godine to izvješće koje treba doći konkretno u Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu, mi ga trebamo raspravljamo znači za koju, nije o tome raspravljalo. I drugo ako je poslano pa možda je dobilo nogice, ne znamo gdje se sad nalazi jel u saborskom kafiću, restoranu ispred Bašćanske ploče, pa da ga netko locira i uputi ga tamo gdje mu je mjesto, gdje sjede neki ljudi, zastupnici, a to je Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu, tako da mi možemo o njemu lijepo sukladno zakonu raspraviti barem za ovu godinu ako je poslano za ovu godinu. Treba vidjeti gdje su ga nogice odvele.
Hvala. Poštovani državni tajnik Šušak.
Hvala lijepa uvažena zastupnice. Za proteklo razdoblje znači za prethodnu školsku godinu i za prethodnu ovoga provedbenu, provedbenu državnu maturu. Glede zaprimanja slanja pismena, poštanskih pošiljki i ovoga unutarnjeg cikličkog prometa u ovom visokom domu ja vam nažalost ne mogu dati odgovor. Hvala.
Time zaključujem raspravu o ovoj točci, o njoj ćemo glasovati kad se steknu uvjeti. Hvala vam lijepa. Sad idemo na slijedeću točku, a to je: - Prijedlog Zakona o obrazovanju odraslih, prvo čitanje, P.Z. broj 168 Predlagatelj je Vlada RH temeljem Članka 85. Ustava RH i Članka 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu te Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da, ne? Ne. U redu, onda izvolite da. Poštovani državni tajnik Tomislav Paljak. Izvolite. Evo čak imate i replike prije nego što ste došli na govornicu. Izvolite poštovani državni tajniče.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Uvažene saborske zastupnice [[Upadica: Možete masku skinuti, možete masku skinuti.]] i zastupnici, nisam odmah shvatio da u stvari me pitate jel imam nešto za reći u vezi ove točke, naravno da imamo jer je nama Nacrt prijedloga Zakona o obrazovanju odraslih, pa ako negdje zapnem vi ćete me o ovim protokolarnim stvarima i dalje upozoravati. A ja želim reći evo da se pred vama nalazi Nacrt prijedloga Zakona o obrazovanju odraslih i da je Zakonom o obrazovanju odraslih iz 2007. godine po prvi puta se zasebno uredio sustav obrazovanja odraslih u RH. Nakon toga doneseni su Zakon o strukovnom obrazovanju, Zakon o hrvatskom kvalifikacijskom okviru, Stratega obrazovanja, znanosti i tehnologije te drugi strateški dokumenti na nacionalnoj i europskoj razini. Stoga se ukazala potreba donošenja novog zakona kako bi se sustav obrazovanja odraslih uskladio s normativno strateškim okvirom te se otklonili nedostaci uočeni tijekom primjene postojećeg zakona. No, posebno je važno naglasiti da se novi Zakon o obrazovanju odraslih donosi u cilju razvoja kvalitetnog sustava obrazovanja odraslih koji će potaknuti građane na uključivanje u cjeloživotno učenje jer to je preduvjet za razvoj konkurentnog gospodarstva. Naime, u RH posljednjih desetljeća uključenost odraslih hrvatskih građana u obrazovanje nije na zadovoljavajućoj razini. Rezultati ankete o obrazovanju odraslih koju je 2016. godine proveo Državni zavod za statistiku pokazali su da je u RH 31,8% odraslih osoba sudjelovalo u nekom obliku obrazovanja, dok je prosjek zemalja EU bio 38%. Ovo se naime istraživanje provodi u petogodišnjim razdobljima, postoje neke indicije da će biti slijedeći interval od 2 godine, ali vidjet ćemo. Recentni strateški dokumenti doneseni na razini EU naročito naglašavaju veliku ulogu obrazovanja odraslih u procesu oporavka, zelene i digitalne tranzicije i stvaranja čvrstog i otpornog europskog društva i gospodarstva. Rezolucija vijeća o strateškom okviru za europsku suradnju u području obrazovanja i osposobljavanja u smjeru europskog prostora obrazovanja i šire, dakle razdoblje 2021. do 2030. koje je objavljeno u veljači 2021. godine u strateškom prioritetu 2 naglašava da cjeloživotno učenje mora postati realnost u EU te da do 2025. godine najmanje 47% odraslog stanovništva mora sudjelovati u obrazovanju. Nadalje, Akcijski plan za europski stup socijalnih prava kao cilj za 2030. godinu navodi da u obrazovanju treba svake godine sudjelovati 60% odraslog stanovništva. Iz tog razloga države članice poziva se na stvaranje kvalitetnih, prohodnih, fleksibilnih i uključivih sustava obrazovanja odraslih jer jedino takvi sustavi mogu potaknuti odrasle osobe na uključivanje u obrazovanje i razvijanje vještina koje će omogućiti suočavanje s brzim tehnološkim društvenim i ekonomskim promjenama. I RH u svojim strateškim dokumentima naglašava važnost sudjelovanja odraslih u cjeloživotnom učenju, ali važnost ulaganja u sustav obrazovanja odraslih. U Nacionalnom planu oporavka i otpornosti u komponenti trećoj obrazovanje, znanost i istraživanje kao jedan od glavnih ciljeva navodi se povećanje broja odraslih osoba koje sudjeluju u cjeloživotnom učenju i to koncentriranim ulaganjem u programe relevantne u odnosu na tržištu rada. Navodi se i da je povećanje ulaganja u vještine i obrazovanje hrvatskih građana te u njihovo cjeloživotno učenje strateški cilj Nacionalne razvojne strategije RH do 2030. godine konkretiziran u programu Vlade RH 2020. – 2024., a koji predviđa ulaganje od 5 milijardi kuna u modernizaciju obrazovnog sustava što će pridonijeti izgradnji stabilnosti, održivosti i otpornosti. Naglašeno je da se bolja povezanost strukovnog obrazovanja i osposobljavanja s tržištem rada planira ostvarivati kroz daljnji razvoj regionalnih centara kompetentnosti te povećanjem obuhvata odraslih uključenih u cjeloživotno učenje u skladu sa europskom agendom vještina. Slijedom navedenog jedan od bitnih ciljeva koji RH treba ostvariti u narednom periodu jest povećanje broja odraslih osoba koje sudjeluju u cjeloživotnom učenju naročito osoba s nižom razinom obrazovanja. Na taj način ostvarit će se i cilj zadan Nacionalnom razvojnom strategijom RH do 2030., a to je izjednačavanje stope sudjelovanja odraslih u cjeloživotnom obrazovanju s europskim prosjekom. Za ostvarivanje navedenog cilja nužno je donošenje ovog zakona koji će sustav obrazovanja odraslih učiniti kvalitetnim i koji će poticati odrasle osobe na uključivanje u obrazovanje jer jedino na taj način gospodarstvu se može osigurati produktivnost, otpornost i napredak, pojedincu osigurati bolji položaj na tržištu rada, viši socijalni status i osobnu dobrobit. Iz svega navedenog, razvidno je da su u sustavu obrazovanja odraslih potrebne značajnije promjene kako bi sustav bio učinkovit i kako bi se ostvario jedan od bitnih zadanih ciljeva, a to je povećanje broja odraslih osoba koje sudjeluju u obrazovanju. Sukladno novom zakonskom prijedlogu obrazovanje odraslih obuhvaćat će provedbu formalnih programa obrazovanja odraslih za stjecanje kvalifikacije na razinama od 1 do 5 HKO-a osim programa koji pripadaju sustavu visokog obrazovanja te provedbu formalnih programa vrednovanja skupova ishoda učenja i dodjele kvalifikacija na razinama 1 do 5 HKO-a osim programa koji pripadaju sustavu visokog obrazovanja. Nadalje, što se usklađivanja programa s potrebama tržišta rada tiče stanje na tržištu snažno ukazuje na nedovoljnu usklađenost ponude radne snage i njezinih vještina s potrebama gospodarstva, a koja se očitovala u razmjerno visokom nedostatku potrebne radne snage. Prema postojećem zakonskom rješenje ustanove dobivaju rješenje za izvođenje formalnih programa obrazovanja odraslih neograničenog trajanja što dovodi do toga da se provode programi koji su sadržajno zastarjeli te ne odgovaraju potrebama tržišta rada. Iz tog razloga propisuje se obveza usklađenosti programa obrazovanja kojim se stječe kvalifikacija sa standardom kvalifikacija iz registra HKO-a. I nadalje ustanova je obvezna u roku od 6 mjeseci od dana izmjene standarda kvalifikacija u registru HKO-a uskladiti programe obrazovanja, time će se osigurati relevantnost programa u odnosu na potrebu tržišta rada. Osiguravanje kvalitete rada ustanova u sadašnjem zakonskom rješenju ne postoje mehanizmi osiguravanja kvalitete provedbe programa obrazovanja niti mehanizmi osiguravanja kvalitete rada ustanova za obrazovanje odraslih te se stoga uvodi sustav osiguravanja kvalitete ustanova za obrazovanje odraslih koje obuhvaćaju unutarnji i vanjski sustav osiguravanja kvalitete. Unutarnji sustav osiguranja kvalitete uspostavlja sama ustanova, a kao dio toga sustava redovito će provoditi procese samo vrednovanje. Vanjsko vrednovanje ustanova provodi Agencija za strukovno obrazovanje i obrazovanje odraslih koja nakon provedbe postupka vanjskog vrednovanja donosi rješenje o ocjeni razine kvalitete koja može biti, vrlo visoka, visoka, zadovoljavajuća i nezadovoljavajuća razina kvalitete. Ocjena razine kvalitete bit će javno dostupna te će tako polaznici unaprijed moći procijeniti koja ustanova za obrazovanje odraslih osigurava kvalitetno i relevantno obrazovanje. Sljedeće, financiranje putem vaučera, radi podizanja te stope i jačanja vještina radne snage u okviru MPO-a predviđeno je razvijanje vaučer sustava odnosno modela za stjecanje vještina zaposlenih i nezaposlenih osoba, tzv. reskiling ili upskilling sukladno potrebama gospodarstva što će se omogućiti ovim zakonom. Osigurat će se da svaka osoba koja zbog nedostatka vještina ne može pronaći zaposlenje ili joj u nedostatku vještina prijeti gubitak postojećeg kroz obrazovanje stekne priliku biti konkurentna na tržištu rada. Vaučer sustavom će se financirati obrazovni programi za stjecanje vještina potrebnih za rad i to za zaposlene i nezaposlene osobe. Da bi se osigurala relevantnost programa putem vaučera će se financirati samo obrazovni programi temeljni na katalogu vještina iz podregistra standarda zanimanja razvijeni kroz HKO i upisani u registar HKO-a te vrednovani u nadležnim agencijama. Za potrebe vaučer sustava u sklopu Nacionalnog plana otpornosti i oporavka predviđen je iznos od 300 milijuna kuna i sudjelovanje 30.000 korisnika do 2026.g. Maksimalni iznos troškova obrazovnog programa koji bi pokrivao pojedinačni vaučer je 10.000 kuna. Naglasak će biti na kvaliteti programa koji bi trebao omogućiti održivost i zapošljivost. Što se tiče priznavanja neformalno informalno stečenih znanja i vještina, primjena HKO-a u novom zakonskom rješenju omogućava i uvođenje programa vrednovanja skupova ishoda učenja putem kojih će se omogućiti vrednovanje prethodno stečenih znanja i vještina u skladu s odgovarajućim standardom skupa ishoda učenja iz registra HKO-a. Priznavanje prethodno stečenih znanja i vještina kako onih stečenih neformalno i informalnim putem, tako i oni koje je pojedinac stekao kroz formalni sustav ali bez završnosti, pojavljuje se u europskim obrazovnim politikama kao jedan od glavnih instrumenata cjeloživotnog učenja. Vrednovanje prethodnog učenja otvaraju se mogućnosti da određena znanja i vještine procesom vrednovanja postaju prepoznati i priznati. To pridonosi unapređenju zapošljivosti pojedinaca i stvaranju preduvjeta za nastavak njihovog obrazovanja. Ideja da se kompetencija stečene izvan obrazovnog sustava formaliziraju i na taj način učenje postaje vidljivo najveća je uvjereni smo korist priznavanja i vrednovanja neformalnog i informalnog učenja. Jedno od temeljnih načela za razvoj sustava priznavanja i vrednovanja prethodnog učenja u RH, a koje se poštuje i u ovom zakonskom prijedlogu jest jednaka vrijednost kvalifikacija koje su dodijeljene uz postupak vrednovanja neformalnog informalnog učenja i onih koje su u cijelosti dio formalnog sustava jer će postupak vrednovanja biti identičan postupku vrednovanja koji se primjenjuje za provjeru znanja i vještina u formalnom sustavu. Ova zakonska mogućnost s jedne strane će omogućiti stjecanje javne isprave za nastavak obrazovanja, a s druge strane stjecanje kvalifikacije koja omogućava zapošljavanje, zadržavanje ili napredovanje na radnom mjestu, a sve bez pohađanja obrazovnog programa čime će znatno skratiti vrijeme potrebno za obrazovanje. U cilju osiguravanja kvalitete ovog procesa programe vrednovanja provodit će samo one ustanove za obrazovanje odraslih koje su u postupku vanjskog vrednovanja ocijenjene ocjenom visoke ili vrlo visoke razine kvalitete, a sami programi vrednovanja kontinuirano će se usklađivati sa standardima kvalifikacija u registru HKO-a kao i programi obrazovanja. Nadalje, Nacionalni informacijski sustav obrazovanja odraslih tzv. NISO uvodi se i praćenje rada ustanova putem NISO-a dakle obrazovanje odraslih koje će sadržavati podatke o programima, polaznicima, nastavnicima, izdanim javnim ispravama te financiranju akreditiranih programa. Ujedno će se omogućiti praćenje provedbe programa odnosno prikupljanje podataka o vrstama programa koje se provode u njihovoj teritorijalnoj zastupljenosti. Ti će podaci biti vrlo značajni za tržište rada, odnosno poslodavce, ali i sve dionike u sustavu obrazovanja odraslih. NISO će ujedno značajno pridonijeti administrativnom rasterećenju sustava jer će sva relevantna dokumentacija potrebna za izdavanje stručnih mišljenja i rješenja biti pohranjena u sustavu te će podnošenje zahtjeva za ustanove biti znatno jednostavnije i brže. Zaključno, novo zakonsko rješenje unijet će, uvjereni smo, značajne promjene u sustav obrazovanja odraslih, poglavito u području usklađivanja obrazovnih programa s potrebama tržišta rada te osiguravanje kvalitete provedbe programa obrazovanja. Zahvaljujem.
Evo, imamo nekoliko replika. Prva je uvaženi zastupnik Ivan Kirin.
Poštovani dopredsjedniče, poštovani tajniče. Novi Zakon donosi priznavanje neformalno stečenih znanja i vještina za kojima postoji potreba na tržištu rada. No, svi bi morali znati razliku između formalnog i neformalnog obrazovanja. Tu dolazimo do političko-ekonomskih kvalifikacija rada na manjoj i više složeni rad. Više složeni rad bi trebao imati višu cijenu, ali znamo da to u praksi često nije tako, spomenimo profesore. Između ostalog, temeljem potreba tržišta rada, manje složeni rad ili znanje moguće je steći neformalnim obrazovanjem i moguće da je mijenjati nekoliko puta tijekom radnog vijeka. No, to nije moguće kod više složenog rada. Kakva je perspektiva prekvalifikacija temeljem potreba tržišta rada, da li planirana sredstva dostatna ili građani u praksi ne prihvaćaju ponovno obrazovanje nego odlaze u i pronalaze druga rješenja. Hvala.
Odgovor.
Hvala lijepa. Da. Mislim podaci pokazuju da smo znatno ispod prosjeka EU što se tiče ovog pitanja o tome koliko naši građani prihvaćaju ili ne prihvaćaju uopće ideju da se obrazuju na bilo koji način, a kamoli da se uključuje u cjeloživotno učenje i obrazovanje. To je točno. Upravo ideja ovog Zakona da se potakne ljude upravo na taj proces, s jedne strane, s druge strane, zato idemo prema mogućnosti da se vrednuju i formalna i neformalna znanja, dakle ono što su tijekom svojih života negdje stekli, neke vještine, neke, kroz neke tečajevi koji nisu im tako formalno priznati, a sad će biti moguće ih formalizirati i priznati, naravno, pod određenim uvjetima, a i informalno stečena znanja, dakle neke vještine koje čovjek jednostavno je negdje odradio, usvojio tijekom svog životnog vijeka i misli da bi mogle koristiti na tržištu rada, pa da se također, na jednom mjestu, kroz ove ustanove vrednuje i ta kvalifikacija, tzv. informalnog obrazovanja i vjerujemo da će upravo ta mogućnost potaknuti ljude, građane, na [[Upadica: Vrijeme.]] veću uključenost u ovaj proces.
Sljedeća replika poštovana zastupnica Andreja Marić.
Hvala lijepa poštovani državni tajniče, ovim Zakonom se nastoji definirati sustav osiguranja kvalitete u obrazovanju odraslih, a jedan od elemenata toga je i vanjsko vrednovanje ustanova. E sad mi pojasnite čl. 25, naročito st. 3 koji kaže da vanjsko vrednovanje pokreće Agencija na temelju Godišnjeg plana provedbe vanjskog vrednovanja ustanova na zahtjev ustanove ili ako za to postoje opravdani razlozi. Koji su to opravdani razlozi? Na koji način će se to provoditi? Da li će to biti nečija prijava o nekvaliteti programa, prijava konkurencije ili nešto slično, jer evo, po javnom savjetovanju se mogu iščitati komentari da se kod nekih ustanova zapravo provode programi po sistemu plati i nosi diplomu, tako da vas molim da mi pojasnite.
Da, točno. U pravu ste. Upravo zbog toga idemo prema sustavu koji će onemogućiti upravo na taj način upravljanja i zato dajemo, dakle krovnoj agenciji za strukovno obrazovanje i obrazovanje odraslih ocjenu kvalitete rada ustanova, odnosno one će temeljem svoga rada i temeljem predloženoga plana, dakle svog akcijskog plana rada biti ocjenjivani i moći će se valorizirati na više razina tijekom godine. E sad, koji su sve to razlozi, to bih morao ja sam pogledati, ali dozvoljava se ovim zakonskim prijedlogom da u slučaju uočenih anomalija u tom smislu, da se može reagirati i da, na kraju krajeva ustanove koje se ne pridržavaju onoga što će biti ovim zakonom predviđeno, budu i sankcionirani. Ako se to dogodi.
Sljedeća replika poštovana zastupnica Marija Selak Raspudić.
Kako ista agencija koja je zadužena za razvijanje sustava obrazovanja odraslih može biti i ona koja će ga vanjski vrednovati odnosno zašto to neće činiti NCVVO u čijem je to i opisu posla. To je moje prvo pitanje. A drugo pitanje, budući da je obrazovanje odraslih izuzetno važno i da ono također, prema ovome što se navodi u opisu zakona, treba odgovoriti na potrebe tržišta rada, zanima me imate li neke podatke o tome koja su u Hrvatskoj deficitarna zanimanja, na temelju kojih analiza je uopće donesena ta rang lista deficitarnih zanimanja jer je na tom tragu moje političko pitanje, s obzirom da ovdje provodimo i politike EU, da li ćemo mi obrazovanje odraslih provoditi prema potrebama našeg tržišta rada ili ćemo stvarati dodatne ljude da odgovore na potrebe europskog tržišta rada?
Hvala lijepa. Evo, što se tiče prvog pitanja, odluka je bila takva da to bude Agencija za strukovno obrazovanje i obrazovanje odraslih. Naravno da to nije jednoznačan proces već će morati temeljem dokumenata Ministarstvo zatražiti i dobiti mišljenje i nakon toga će tražiti provedbu koja će kontrolirati. Odluka je i predviđeno je ovim zakonom da to bude Agencija za strukovno obrazovanje, tako da ovaj drugi dio možda postoji logika, ja razumijem intenciju pitanja, možemo razmišljati i vidjeti što se eventualno da napraviti s obzirom da je ovo prvo čitanje, ali Agencija za strukovno obrazovanje je u žiži tih događaja i ona je nadležna za ovo što ste pitali. Što se tiče deficitarnih zanimanja naravno da nisu ona ovdje stavljena napamet jer smo u ovom sustavu vaučera koji predviđa ovaj zakon predvidjeli da se analizom standarda zanimanja i skupova kompetencija upisanih u registar HKO koji definiran je popis 80 deficitarnih vještina s naglaskom na digitalne … [[Govornik se ne razumije]] vještine, to je ona poveznica sa zahtjevima EU što ste pitali, ali je, ali je u suglasju i sa onime što mi trebamo svakako.
Slijedeća replika poštovana zastupnica Anka Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče HS, poštovani državni tajniče, dakle koju mi situaciju u ovom trenutku imamo što se tiče obrazovanja odraslih? Prema podacima koje ste vi dostavili u obrazloženju imamo 600 ustanova otprilike koje se bave obrazovanjem i oni provode više od 11.000 programa. A Hrvatska je prema Eurostatu za 2020. dakle udio odraslih, to je onih od 25 do 64.g. na 3,2%. Naravno hvala Bogu na Bugarskoj i Rumunjskoj, pa su onda oni iznad nas, Slovenija je otprilike na 8,4 i vi ste i u obrazloženju rekli da je želja da dođemo do europskog prostora. Dakle, imamo sad 600 ustanova, 11.000 programa i mi smo na 3,2. Koji su elementi iz ovog zakona koji će biti ključni da se mi sa tih 3,2 pomaknemo gore, koji će omogućiti da zapravo zaista odrasli se obrazuju i odnosno ono što nama treba, nama treba nova radna snaga sa novim poslovima koji se u ovom trenutku na tržištu traže. Hvala lijepo.
Hvala lijepa, razumio sam, naravno. Mislim da je kad se iščitavao ovaj prijedlog zakona cijela intencija je upravo da idemo prema tome da s jedne strane aktiviramo stanovništvo da se obrazuje da ne bude intencija da time čime će se oni obrazovati u stvari budu konkurentni vani, da nam odlaze van, naravno da nam to nije u interesu, ali je isto tako potpuno jasno da je neprihvatljivo imati 600 ustanova, 11.000 programa, vjerujte svaki dan potpisujem nove ustanove sa novim zahtjevima kojima ovaj zakon omogućava neograničen rad, vrlo male nekakve formalne potrebe oni imaju da bi ispunili uvjete za obrazovanje odraslih. 14.g. nije mijenjan zakon, idemo ga promijeniti, idemo ga poboljšati, mislim da je nasušno potreban i upravo na taj način mislimo i dizati taj postotak odnosno ići prema prosjeku europske, EU. Naravno zadani je cilj u ovom godišnjem i vremenskom … [[Govornik se ne razumije]] kao što je ovdje navedeno u dokumentu i vjerujemo da će ovaj zakon potaknuti upravo da ta razlika o kojoj ste pričali u postotku prosjeka koji i vlada u Hrvatskoj i EU bude izjednačila, da ga stignemo… [[Govornik se ne razumije]] Hvala lijepo.
Slijedeća replika poštovani zastupnik Emil Daus.
Hvala lijepa g. potpredsjedniče, uvaženi g. državni tajniče. Da, promjene su potrebne, treba podić kvalitetu i razinu obrazovanja i neke normative, bar one minimalne ujednačiti na razini svih učilišta. No pretpostavka je da veliki broj učilišta neće imati edukacijsku moć da ulovi korak barem u startu i bit će vjerojatno potrebno organizirati njihove edukacije odnosno njima stručne seminare itd., da li se razmišlja o tome, da li postoje neki okvir u kojem će bar neko vrijeme, a možda i duže i resorna agencija i resorno ministarstvo pružiti pomoć? Hvala lijepa. I podršku, naravno. hvala.
Hvala lijepa uvaženi zastupniče. Da, naravno da postoji, predvidjeli smo zakonom čitav niz mehanizama na koji način će se moći ispunjavati uvjete da uopće ustanova može raditi posao obrazovanja odraslih odnosno čak i one koje to mogu će bit rangirane po 4 osnove kvalitete. Naravno da će to onda utjecati i na programe i ovaj čitav niz ostalih pitanja koji je, koji je vezan za to i naravno da uvođenje andragoškog voditelja odnosno specifikacija koje uvjetuje osoba da bi to postala mora ispunjavati također dovoljno govori o ozbiljnosti onoga čime se ovdje bavimo i što želimo ovim zakonom postići.
Slijedeća replika poštovana zastupnica Urša Raukar Gamulin.
Zahvaljujem g. predsjedavajući poštovani. Važno je što se ovim zakonom programi obrazovanja vežu uz hrvatski kvalifikacijski okvir odnosno uz standarde kvalifikacije iz registra hrvatskog HOK-a, da sada ne duljim, što znači da će se programi obrazovanja kontinuirano usklađivati s potrebama tržišta rada i to je vrlo smatramo značajna promjena u odnosu na dosadašnju praksu kad su se programi mogli izvoditi godinama bez ikakve obaveze za usklađivanjem. No, moramo naglasiti jednu stvar, a to je da se odredbe zakona koje se odnose na to neće moći u potpunosti implementirati u praksu ako se ne budu upisivali standardi kvalifikacija u registar HOK-a. U registar je momentalno upisano 12 standarda kvalifikacija, pa evo molim vas da nam pojasnite što kanite učiniti po tom pitanju kako bi se zakon doista mogao i provoditi? Hvala lijepo.
Točno, u ovom trenutku, u pravu ste, hvala na pitanju uvažena zastupnice, trenutno je 12. Mi smo i zamislili taj sustav da on bude što je moguće fleksibilniji i da bude rastezljiviji. Naravno da će život donositi potrebe za novim znanjima i novim vještinama i taj sustav omogućava da one budu implementirane i da se one stalno nadograđuju i stalno ažuriraju kroz registar ovaj kvalifikacijskog okvira. I mislimo da je tu u stvari, u stvari dana ta kvalitativna mogućnost da se na vrijeme pro aktivno prepoznaju nove potrebe koje se otvaraju na tržištu sa novim zanimanjima, sa, sa svijetom koji, svijetom rada koji ubrzano raste i traži potrebu novih vještina i to je ovdje predviđeno i to ćemo i ovim zakonom i ostvariti.
Slijedeća replika, poštovani zastupnik Ante Bačić.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče jedna od novina u zakon je uvođenje financiranje obrazovanja odraslih putem samih vaučera. Zanima me kriteriji vezano za dodjelu vaučera hoćemo li ih vezati na konkretnog pojedinca na osobu ili će biti sustav da će država i ministarstvo prepoznavat deficitarna zanimanja, što nam nešto treba u tom trenutnu na samom tržištu rada. Znamo obrazovanje i obrazovanje odraslih je itekako bitno i radi samih brzih tehnoloških promjenama, radi velikih promjena na samom tržištu rada. Tako da ne bi bilo loše i kroz samu strategiju ali i određene pravilnike ipak zadužiti nekoga u ministarstvu da prati što financirat jer to će bit isto ne mala sredstva i jedna vrsta dobrog poticaja i podrške posebice kod nezaposlenih i dugotrajno nezaposlenih starijih osoba. Zahvaljujem.
Hvala lijepa na ovom pitanju uvaženi zastupniče. Da, naravno da će vaučer biti personaliziran i naravno da s obzirom da je samu uporabu vaučera preko NPO-a apliciralo Ministarstvo rada i socijalne skrbi, a da mi moramo zbog provedbenih aktivnosti intersektorski međuresorno djelovati imat ćemo naravno i spoznaja i mehanizama kontrole kako se on konzumira. A što se tiče same tehničke, načina na koji će se vaučeri moći upotrebljavati postojat će aplikativna platforma na stranicama HZZ-a i svaki korisnik će pojedinačno moći registrirati se, nakon toga pronaći vještinu koja mu je ponuđena, u kojoj se želi usavršavati, istražit će postojeće programe edukacije na području na kojem se nalazi koje su mu dakle dostupne i onda će zatražiti ponudu od pružatelja usluga u obrazovanju. Cijelo vrijeme će taj zahtjev za vaučerom biti na stranicama HZZ-a tu će onda prilikom svakog koraka savjetnici HZZ-a stajati mu na raspolaganju da ga upućuju dalje [[Upadica: Vrijeme.]] Vrijednost vaučera 10.000 kuna maksimalna vrijednost i nakon odobrenog zahtjeva može krenuti na odabranu edukaciju [[Upadica: Vrijeme.]] oni koji su već zaposleni moći će, moći će biti plaćeni.
Slijedeća replika poštovana zastupnica Majda Burić.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani državni tajniče Paljak, dakle ovim zakonom između ostaloga kao što smo maloprije imali prilike i čuti stvaraju se pretpostavke za realizaciju Nacionalnog plana otpornosti i oporavka i neću reći trošenje već ulaganje 300 miliona kuna za dodatno obrazovanja odraslih što zaposlenih, što nezaposlenih i to s početkom od 1.4. iduće godine u iznosu, maksimalnom iznosu do 10.000 kuna koje će osoba koja želi dalje brusiti svoje vještine odnosno nadograđivati moći koristiti kao što ste maloprije i rekli preko HZZ-a. E sada, osim te krucijalne novine koja će itekako unaprijediti hrvatsko tržište rada, ali isto tako i gospodarstvo generalno što i jest konačni cilj, mene zanima koje su još kapitalne novine ovog zakona koje će itekako značajno unaprijediti obrazovanje odraslih temeljem ovog novog Zakona o obrazovanju. Hvala.
Hvala lijepa. Da osim što evo vaučeri pretpostavljaju mogućnost financiranja sufinanciranja ovisni o zahtjevnosti i težinu programa za koji se izabere naravno da ovaj zakon omogućava apsolutno mogućnost da bude financiran i preko proračunskih sredstava, bilo da se radi nacionalnim ili regionalnim. Osim vaučera mislimo da je najvažnija kvaliteta ovog zakona upravo to što su uočene nedostatne kvalitete ustanova za obrazovanje odraslih. Kao što smo rekli ovo usklađivanje stalno se poteže sa potrebama tržišta rada. Sad će biti moguće priznavati informalno i neformalno stečena znanja i vještine, mislim da je to jako važno i s obzirom na uočene neusklađenosti s recentnim nacionalnim i europskim strateškim dokumentima radimo na tome da one budu usklađene. 14 godina rupe u kojemu nije bilo zakona i mijenjanja Zakona o obrazovanju odraslih samo po sebi dovoljno govori. Hvala.
Slijedeća replika poštovani zastupnik Davor Dretar.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče, za pohvalu je da će se financijska sredstva odnosno sredstva hrvatskih poreznih obveznika koristiti za troškove obrazovanja i evo kako i sam zakon navodi strance na stalnom boravku u RH i državljane trećih zemalja koji ovdje imaju privremeni boravak u svrhu rada. No, pitam vas konkretno pitanje, u slučaju da nam se prijavi 3000 Nepalaca ili 2800 Pakistanaca na sredstva kako ćete napraviti odnosno kako ćete ih rangirati u odnosu na hrvatske državljane budući da to u ovom prijedlogu zakona ne stoji odnosno ne piše. Hvala na odgovoru.
Da, hvala lijepa, zakonom jesu propisani načini na koji mogu strani državljani u smislu potrebe našeg tržišta za radnom snagom ostvarivati prava, a imaju naravno i mogu imati ta prava, u kojem obimu će se to dogoditi u ovom trenutku ne znamo. Imamo dakle iskustva od prije, to nisu neki veliki zahtjevi koliko mi znamo, međutim istina je zakon će se primjenjivati i bit će vezan za sve i naravno oni koji će ispunjavati uvjete da konzumiraju bilo što ih ovog zakona bez obzira po kojoj osnovi imat će svakako na to, na to pravo. Ovdje je najviše naravno potencirano učenje jezika odnosno svladavanje nekih vještina koje su vezane prvenstveno uz jezičnu barijeru, a i onda naravno ono što je vezano uz samu, uz sami karakter posla kojim će se baviti.
Slijedeća replika, poštovana zastupnica Vesna Bedeković.
Hvala vam lijepa. Poštovani državni tajniče evo kao što smo čuli prema dostupnim podacima trenutno u Hrvatskoj imamo negdje oko 600 ustanova za obrazovanje odraslih sa preko 11.000 različitih programa. I sami ste u svom uvodnom izlaganju rekli da imamo prisutan i vidljiv trend novih programa koje ministarstvo izdaje doista bez ograničenja, a da pri tom zapravo nismo sigurni i nemamo razvijene mehanizme kvalitete dakle tih programa za koja se izdaju rješenja i ono što smatram jako važnim i vrijednim to je jedna od bitnih novosti ovog zakona je uvođenje sustava osiguravanja kvalitete ustanova za obrazovanje odraslih, kroz ne znam uvođenje sustava unutarnjeg odnosno vanjskog vrednovanja, dakle kroz samo vrednovanje ustanova ili vanjskog vrednovanja ustanova od strane agencije čime će se doista uspostaviti mehanizmi kontrole kvalitete. Zanima me smatrate li da će se na taj način dakle uvođenjem sustava kvalitete uvesti reda i u broj i u kvalitetu ustanova, a onda i u broj i kvalitetu programa?
Da, hvala lijepa. Naravno da to očekujemo i ustvari idemo prema tome, ova situacija danas je neodrživa, ne samo dakle četiri razine kvalitete i samo dvije najviše razine u kojima će moći ustanove koje će to imati potvrđeno ustvari dijeliti isprave i kvalifikacije nego neprestana kontrola onoga što tržište treba i u tom smislu onda stvaranje programa, čitav niz novih noviteta je tu od uvjeta koje moraju ispunjavati u smislu zapošljavanja ljudi, ugovora određeno-neodređeno, koji su to standardi kvalifikacije, koliko nastavnika na određeni broj tih kvalifikacija koje se radi, dakle čitav niz i drugih možebitnih situacija je predviđeno ovim zakonom i mislim da će sve to zajedno doprinijeti jednom puno, puno, puno kvalitetnijem i puno životnijem da tako kažem zakonu.
Sljedeća replika poštovana zastupnica Ljubica Maksimčuk.
Hvala lijepo. Potpredsjedniče HS, uvaženi državni tajniče. Tržište rada je jedno od najsloženijih i najosjetljivijih tržišta, primarni problem gotovo svake države u svijetu je problem je nezaposlenost radno sposobnog stanovništva. Ne možemo se pohvaliti dosadašnjim sustavom obrazovanja da je na nekoj zavidnoj razini, stoga pozdravljam podizanje kvalitete programa obrazovanja odraslih, bolju protočnost sustava, olakšanje dolaska do kvalifikacija. No moje pitanje, koliko će donošenje ovoga zakona ubrzati administrativne postupke, a polaznike ipak pripremiti za tržište rada i prilagoditi ih uvjetima tržišta? Svjesni smo da već sada tržište rada vapi za nekim zanimanjima, a istovremeno imamo velik broj nezaposlenih. Hvala.
Hvala lijepo. Naravno da ćemo ubrzati jer ćemo sve raditi na jednom mjestu zato što imamo razrađen taj tzv. NISO sustav koji će odmah u realnom vremenu vidjeti odnosno detektirati i one koji su prijavljeni i koji su to programi i javljat će odmah ako tu dođe do nekih ispada, nekih anomalija itd. mislim da će sama ta činjenica preko te digitalne platforme nam omogućiti da administrativno budemo puno, puno brži i puno, puno učinkovitiji i protočniji.
Sljedeća replika poštovana zastupnica Dragana Jeckov.
Zahvaljujem. Poštovani državni tajniče, rekli ste jednu nevjerojatnu činjenicu, a to je da do sada nisu postojali mehanizmi osiguranja kvalitete rada ustanove za odrasle. Zaključujemo da je radio ko je šta htio. Smatrate li da su ovi mehanizmi koje ste predvidjeli da će oni dati efekt očekivani efekt s obzirom da postoji da imamo potpuno neuređen sustav? Zahvaljujem.
Hvala uvažena zastupnica. Sigurno će biti efekata, hoće li oni biti onoliko koliko mi želimo i koliko ustvari potenciramo prijedlogom ovog zakona to ćemo naravno vidjeti u praksi, ali da će samo zbog činjenice ovog nagomilanog nereda koje ste sami rekli ovim zakonom biti ispravljeni sigurno da će biti i već kod prve implementacije zakona će one biti vrlo, vrlo jasno i vrlo vidljive.
Sljedeća replika poštovana potpredsjednica Sabina Glasovac.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče. Temeljem ovog zakona obrazovanje odraslih može obavljati ustanova osnovana isključivo radi obavljanja obrazovanja odraslih, školska ustanova visoko učilište kao i ustanova koja uz obrazovanje odraslih obavlja i druge djelatnosti. E sad, moje pitanje vama slijedi što je s pravnim osobama koje su registrirane kao trgovačka društva, a čija je primarna djelatnost prema NKD-u ono ostalo obrazovanje i poučavanje? Znači govorim konkretno o školama stranih jezika koje nisu ustanove nego trgovačko društvo, a pružaju uslugu poučavanja stranog jezika u skladu sa zajedničkim europskim referentnim okvirom za strane jezike. Znači li primjena ovog zakona da ovakve škole stranih jezika kakve smo poznavali do sada odlaze u povijest ili postoji neko drugo rješenje za njih?
Hvala lijepa uvažena zastupnice. Ne, ne, ne ulazi sigurno, a naravno u povijest to što su te škole o kojima pričate registrirane kao trovačka društva njih ne ograničava niti ne sprečava da one budu do registrirane odnosno da se između ostaloga registriraju kao ustanove i da kao takve kad steknu sve potrebne kvalifikacije da budu ustanove registrirane za obavljanje tih djelatnosti mogu one to i obavljati, znači u tom smislu zakon ne predviđa ograničenja i puno škola stranih jezika koje ste spomenuli već i jesu u osim što su trgovačka društva registrirane kao ustanove za obavljanje ovakvih djelatnosti o kojima pričamo, tako da ovaj zakon u tom smislu neće biti zapreka.
Sljedeća replika poštovani zastupnik Davorko Vidović.
Iščitavajući ovaj zakon učinilo mi se da je najvažnije postignuće i želja da se upravo napravi ključni rez na priznavanju tog informalno neformalnog obrazovanja, međutim bojim se da je to deklatorno da se to ne vidi dovoljno iz samog zakona. Želim reći da i ovaj podatak o tri i nešto posto cjeloživotnog bi bio puno bolji da smo do sada valorizirali vrednovali znanja, vještine koje naši ljudi imaju. Ako se ne promijeni filozofija koja isključivi monopol na obrazovanje daje obrazovnim ustanovama i ako ostanemo na matrici koja traje svega 2000 godina, a milijun godina ljudi žive na zemlji. Ako ne shvatimo da Infobip, Rimac, ne znam Ericsson proizvode takva znanja da diseminiraju ta znanja među svojim radnicima, ako ne shvatimo da svaki onaj dobar obrtnik uči dnevno vještine znanja koja nigdje nisu registrirana nigdje mi smo promašili zapravo tu ključnu poruku i ideju koja je bila sadržaj ove, ove intencije. Dakle, prenošenje na Ministarstvo rada u nadležno Ministarstvo rada ovih pitanja bojim se da stavlja u drugorazrednu ulogu upravo značenje i važnog neformalnog informalnog obrazovanja.
Hvala lijepa, razumio sam, da ali nastojimo da upravo zbog ovih primjera o kojima ste pričali, fantastičnih primjera zakon omogući da se naravno pod određenim pravilima jer pravila se svi moramo državi, a ovdje govorimo o HKO-u da taj registar bude znači mijenjan, da ono što je se pokazalo zasićenim što više ne postoji kao potreba se miče van, da se ove nove vještine, nova znanja stavljaju unutra i da na taj način budemo propulzivniji. Točno kako će to izgledati vidjet ćemo kod same primjene zakona, naravno ali mislim da smo na tragu ovim zakonom upravo da se ne ograničimo samo na ili Ministarstvo rada u ovom slučaju jer će one formalno provoditi kroz svoju aplikaciju jer tako je napisano u NPO-u i naravno sa Ministarstvom znanosti i obrazovanja koje mora vidjeti kako ti procesi idu da bi moglo reagirati u ovom o čemu smo pričali. Ali naravno da će puno izazova koje ste vi otvorili biti naravno pred nama kad cijela ta implementacija krene. Vidjet ćemo, mi vjerujemo da smo [[Upadica: Vrijeme.]] upravo na tragu da uvažimo sve ovo što ste rekli.
Posljednja replika, poštovana zastupnica Nada Murganić.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Poštovani tajniče, naravno kao i prethodno kolege istači ću neke momente iz ovog zakona. Sigurno je dobrodošao jer postoji tako ću se izraziti jedna nasušna potreba da se uskladi obrazovanje sa potrebama tržišta rada. I moram se složiti sa kolegom Vidovićem kad kažem da brojni naši građani su bez obzira na stečeno zvanje i obrazovanje pred puno godina jel kad se završe škole srednje ili fakulteti su se trudili zaista se učiti novim znanjima i novim vještinama i to posebno ističem iz razloga što je jedan od cilj priznavanje formalnog i informalnog znanja i učenja. Također podržavam i to da imaju obaveze i obrazovne ustanove mijenjati i usklađivati što brže svoje programe i obavezu educiranja svojih nastavnika. Dobre zakone imamo, ali poneki puta zakažemo u praksi. Pitanje je koliko će ovo trajati [[Upadica: Vrijeme.]] ova primjena.
Dobro, zakonski je to određeno prema ovim dokumentima koji su uvršteni u zakon u onim vremenskim tendencijama koje su navedene po bilo kojoj osnovi i one se nalaze u njemu. Ista, ista stvar kao što sam i prije rekao naravno da ćemo kad to sve zajedno krene u primjenu biti na neki način informiraniji i vidjet ćemo u kom smjeru to ide, ali mislim da zakon generalno omogućava, a što naravno sada nije slučaj da se reagira u datom trenutku i da se reagira u realnom vremenu što je samo po sebi kad je u pitanju zakonodavstvo dosta teško. Mislim da ovdje smo na tragu da zbog specifikuma problematike idemo prema, prema tome.
Hvala državni tajniče [[Upadica: Hvala lijepa.]] Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Odbor za zakonodavstvo, obrazovanje, rad, mirovinski sustav? Ako nema onda otvaram raspravu. Prvi za raspravu je prijavljen Klub zastupnika MOST-a, Marija Selak Raspudić. Izvolite.
Nekoliko je problema već istaknuto u ovim replikama pa ću se osvrnuti na njih prije nego što uđem i u raspravu o ovom zakonskom prijedlogu. Dakle, jedno od ključnih novina odnosno najvažnijih stvari koje ovaj zakon donosi je upravo ta dodjela vaučera stoga je jedno od osnovnih pitanja tko će uopće dobiti te vaučere. U tom smislu već je istaknuto da trenutno svjedočimo jednom kaosu na tržištu i pravo je pitanje na koje očekujem i odgovor od državnog tajnika je li ikada dosada uskraćeno uopće odobrenje ikojoj ustanovi za obrazovanje odraslih ili koliko je do sada ustanova kasnije dobilo nekakvu uskratu svoga rata na temelju njihovih pokazatelja. Jer podsjetit ću da nadzor nad radom provode savjetnici resornih agencija i prosvjetni inspektori. Dakle, mi ne bismo smjeli i prema važećim zakonskim odredbama imati kao na tržištu obrazovanjem odraslih. Dakle, da bismo išli u ove zakonske izmjene potrebno je da prvo čujemo što do sada nije valjalo s obrazovanjem odraslih i tko je odgovoran za kaos ukoliko on postoji u sustavu obrazovanja odraslih, a najbolje ćemo to saznati ako dobijemo relevantne podatke o tome je li ikada do sada uskraćeno odobrenje ili povučeno već dano odobrenje na temelju nalaza prosvjetne inspekcije. Drugo pitanje koje sam ovdje postavila i koje ne smijemo izgubiti iz vida kada govorimo o obrazovanju odraslih je što su deficitarna zanimanja, na temelju kojih pokazatelja smo dobili statistiku o deficitarnim zanimanjima i na temelju čije statistike ćemo mi provoditi vaučerizaciju odnosno poticati deficitarna zanimanja da bismo odgovorili na potrebe tržišta rada. Zašto to pitanje postavljam? Dakle, ovdje smo već iz odgovora mogli čuti da je riječ o statistici EU. Međutim, opravdano je pitanje jesu li naše potrebe identične onima koje su potrebe EU. Ako gledate na razini Hrvatske deficitarna zanima prema onome što govori HZZ onda već vidite da nisu iste potrebe niti Zagreba i Splita. Recimo u Splitu trebaju brodomehaničare, u Zagrebu ih sasvim sigurno ne trebaju. Ako gledate na razini EU nisu iste potrebe jedne Malte kojoj trebaju učitelji, jedne Norveške kojoj trebaju inženjeri naftne industrije. Dakle, što su potrebe Hrvatske i na temelju kojih kriterija se donose odluke o deficitarnim zanimanjima, jedna od ključnih pitanja na koja moramo imati jasan odgovor da bismo prvenstveno odgovorili na specifične potrebe naše zemlje, a ne slijepo prepisivali potrebe EU jer ćemo na kraju imati problem potenciranje problema kojem svjedočimo već danas, a to je da smo mi isključivo nekakva tvornica za obrazovanje kadrova koji kasnije svoju sreću pronalaze na tržištu EU dok mi ostajemo deficitarni pogotovo za ove obrazovne kadrove pogotovo imajući u vidu kadrove u zdravstvenom sustavu. Dakle, što se tiče ovih samih zakonskih prijedloga moram konstatirati da se u njima pokazuju određene proturječnosti i otvara prostor za pitanje skrivenih namjera koje se žele postići predloženim promjenama. Budući da je državni tajnik naznačio da je otvoren za dijalog nadam se da ćemo te nejasnoće izbjeći u drugom čitanju zakona, tako da će ovaj komentar o potencijalnim skrivenim namjerama postati izlišan. Naime, u djelatnosti Nacionalnog centra za vanjsko vrednovanje obrazovanja u čl. 4. Zakon o centru propisuje da centar provodi vanjsko vrednovanje u osnovnim i srednjim školama, te podcrtavam, drugim ustanovama koje se bave profesionalnim obrazovanjem i usavršavanjem. Već smo danas u ovom ranijem čitanju zakona imali problem toga da Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja predloženim zakonskim izmjenama donekle gubi svoju nezavisnost, a sada u ovom zakonskom prijedlogu imamo problem toga da će on izgubiti iz ingerencija i djelokrug svoga posla. Detalji provedbe propisani su Pravilnikom o načinu korištenja provedbe vanjskog vrednovanja i korištenju rezultata vanjskog vrednovanja školskih ustanova kojeg je 2011. donio upravo sadašnji stari novi ministar Fuchs. U prijedlogu novog Zakona o obrazovanju odraslih propisuje se u čl. 25. da se u procesu osiguranja kvalitete provodi i vanjsko vrednovanje ustanova i da to vrednovanje ustanova provodi Agencija za strukovno obrazovanje i obrazovanje odraslih. Navedena promjena uključuje niz proturječnosti. Prva je vidljiva već u istom čl. 25. u 3. st., vanjsko vrednovanje pokreće agencija na temelju godišnjeg plana provedbe vanjskog vrednovanja ustanova na zahtjev ustanove ili ako za to postoje opravdani razlozi. Koji to? U čl. 88. st. 2. i 3. i 5. Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi u dijelu koji propisuje vanjsko vrednovanje i samovrednovanje školskih ustanova piše, dva, godišnji plan provedbe vanjskog vrednovanja školskih ustanova donosi ministar. Vanjsko vrednovanje provodi Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja i pet, način provedbe vanjskog vrednovanja i korištenje rezultata vrednovanja školskih ustanova propisuje ministar. U djelatnosti Agencije za strukovno obrazovanje i obrazovanje odraslih u čl. 4. Zakona o agenciji propisuje da agencija sudjeluje u postupcima vrednovanja, samovrednovanja i vanjskog vrednovanja u sustavu strukovnog obrazovanja i obrazovanja odraslih. Dakle, ako se u ustanovi za obrazovanje odraslih provode odobreni programi i pripadni kurikulum i za srednje škole, zašto bi agencija provodila vanjsko vrednovanje ako je za tu djelatnost zakon već odredio neovisnu instituciju za vrednovanje školskih ustanova, a to je Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja. Naime, pojednostavljeno, ne može ista agencija razvijati sustav obrazovanja odraslih, a onda ga i vanjski vrednovati, po onoj narodnoj kadija te tuži, kadija te sudi. Znači, kada bi to tako doista i moglo funkcionirati onda bi se moglo recimo postaviti pitanje koja bi bila svrha Državnog ureda za reviziju i sličnih institucija? Dakle, bojim se da ne bismo išli po onoj logici da nikoga nije doista briga što se događa u sustavu obrazovanja, pa da se ovdje može loviti u mutnome i pri tome dobivati sredstva državnog proračuna za vanjsko vrednovanje. Naime, obrazovanje odraslih je jedno unosno područje, to su tečajevi, certifikati i okreće se velika količina novaca. Bojim se da u Ministarstvu znanosti i obrazovanja dolazi do određene zamjene teza. Umjesto da stručnjaci u agencijama izdaju smjernice za rad na temelju rada na terenu, a ministarstvo administrativno i zakonski vrednuje djelatnosti predložene tim smjernicama, Ministarstvo znanosti i obrazovanja koristi agencije za provedbu svojih odluka. Agencije u tom smislu isključivo rade prema politici vladajućih, što ne bi trebala primarno biti njihova djelatnost. Moram također i napomenuti da Zakon o odgoju i obrazovanju u čl. 22. st. 1. propisuje da se redoviti učenici upisuju u prvi razred srednje škole u dobi do navršenih 17.g.. Zakon o obrazovanju odraslih u čl. 17. definira da polaznik obrazovanja odraslih može biti osoba koja ima navršenih 15.g. života i ispunjava druge uvjete utvrđene programom. Je li onda polaznik ustanove za obrazovanje odraslih koji pohađa gimnazijski program redovni učenik ako je upisao taj program s 15.g.? Dakle, ovo je samo jedan u nizu primjera nekonzistentnosti korelirajućih odredbi. Dakle, ono što je ključno i s čime ću završiti je da trebamo paziti na djelokrug rada institucija i ne možemo imati institucije koje se međusobno preklapaju u djelokrugu ili izmicati iz djelokruga rada određenih institucija kao što je Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja, vanjsko vrednovanje obrazovanja kada govorimo o obrazovanju odraslih. Ne može te kadija i tužiti i suditi, ne može Agencija za strukovno obrazovanje i obrazovanje odraslih koja sama te procese razvija ih onda naknadno i evaluirati. Oprostite, ali za takav stupanj samokritike nitko nije sposoban.
Sljedeća rasprava je u ime Kluba zastupnika SDSS-a uvažena zastupnica Dragana Jeckov.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče HS-a. Uvaženi državni tajniče sa suradnicama. Prošetate li danas bilo kojim gradom ili možda nekim većim selom naići ćete na ustanovu za obrazovanje odraslih. S obzirom da ih je u RH registrirano više od 600, a provode više od 11000 programa obrazovanja. Ove ustanove su u jednom trenutku nicale kao gljive poslije kiše i bila je stvar prestiža u kojem će se sljedećem mjestu otvoriti takva ustanova. Međutim, da ipak definiramo šta odnosno definiciju izreknem koju je rekla generalna konferencija UNESCO-a '76.g. da je koncept obrazovanja odraslih definiran na način da uključuje skup svih organiziranih obrazovnih procesa, sadržaja, razina i metoda bez obzira na to nastavlja li osoba ili zamjenjuje započeto školovanje, razvija svoje sposobnosti i proširuje znanje ili poboljšava svoje tehničke i stručne kvalifikacije. Krucijalni problem obrazovanja odraslih u određenim segmentima može se poistovjetiti sa obrazovanjem djece i mladih, a to je pitanje, a to je pitanje kvalitete. Čuli smo da je predloženim zakonom cilj osigurati kvalitetno i učinkovito obrazovanje usmjereno na potrebe pojedinca i tržišta rada. Međutim, trenutni problem je što sva provjera kvalitete i zadovoljenja uvjeta praktično završava izdavanjem rješenja od strane Ministarstva znanosti i obrazovanja. Dakle, onog trenutka kada ustanova ishodi rješenje za izvođenje formalnih programa obrazovanja odraslih, ona ga je ishodila u neograničenom trajanju. Nažalost, to se dogodilo, to je dovodilo zapravo, a i događa se da se provode programi koji su metodološki i sadržajno zastarjeli, a ponekad i neusklađeni sa izmjenama propisa iz pojedinih područja te je mnoštvo programa ipak ne zadovoljava potrebnu razinu kvalitete. Međutim, upravo nešto o toj razini kvalitete i o nepostojećim mehanizmima utvrđivanja kvalitete sam nešto i rekla i moram ponovno reći da je nezamislivo da zapravo ne postoje mehanizmi osiguranja kvalitete provedbe programa obrazovanja kao niti mehanizmi osiguranja kvalitete rada ustanova za obrazovanje odraslih. Čuli smo od uvaženog državnog tajnika da će ti mehanizmi biti uspostavljeni i da on očekuje da ti mehanizmi daju i efekt za njega očekivani. U nekim slučajevima vrlo raznolike programe provode stručnjaci za pojedina područja na koja se program odnosi, no nisu svi dovoljno obrazovani u području andragogije odnosno pedagogije za odrasle. Za ravnatelje ustanova andragoške voditelje i nastavnike u obrazovanju odraslih nije propisana adekvatna andragoška edukacija iako su odgovorni za cjelokupnu organizaciju i provedbu obrazovnog procesa u ustanovi za obrazovanje odraslih. S obzirom na to da mnogo ustanova provodi iznimno veliki broj programa iz različitih sektora, osim kadrovskih upitni su i materijalni uvjeti za njihovo izvođenje. Pohvalno je što će sustav osiguranja kvalitete ustanova za obrazovanje odraslih obuhvatiti unutarnji i vanjski sustav osiguranja kvalitete. Unutarnji sustav osiguranja kvalitete uspostavlja sama ustanova i tu će vjerojatno svi biti odlični, to možemo očekivati. Međutim, nešto što se tiče vanjskog vrednovanja svakako je vidljiv pomak, međutim ima i tu nekih nejasnoća pa vanjsko vrednovanje ustanova provodit će agencija na zahtjev ustanove. Koje ustanove? Ili ako za to postoje opravdani razlozi o čemu je prethodnica nešto rekla. Nakon tog postupka vanjskog vrednovanja donosit će se rješenje o ocjeni razine kvaliteta, a ustanova koja bude dva puta uzastopno ocijenjena nezadovoljavajućom razinom, ministarstvo će trajno zabraniti izvođenje odobrenih programa obrazovanja i programa vrednovanja, a programe vrednovanja, skupova, ishoda učenja u cilju priznanja i vrednovanja prethodnog učenja moći će provoditi samo one ustanove koje imaju odluku agencije o vrlo visokoj i visokoj razini kvalitete te rješenja o izvođenju programa obrazovanja koje obuhvaća sve ishode učenja koje ustanova želi vrednovati. Otvaranjem granica i ulaskom Hrvatske u EU pojavio se priliv određenog broja radne snage iz inozemstva te je dobro što se novim zakonskim rješenjem uvodi mogućnost izvođenja programa obrazovanja i programa vrednovanja na nekom od stranih jezika kako bi se ti radnici lakše zapošljavali u RH. Pozitivno je to da pilot projekt izdavanja vaučera kojim bi se plaćalo dodatno obrazovanje počeo bi 2022., a korisnici koji će se prijaviti u aplikaciju Zavoda za zapošljavanje, na njima će dobivati okvirni iznos od 10.000 kuna. Predviđeno je 300 milijuna kuna za obrazovanje 30.000 odraslih do 2026., a namjera je da se do 2030. dostigne prosjek EU u obrazovanju odraslih jer smo sada, kao što smo imali prilike čuti na 3,5% dok je prosjek u EU 10,8%. Također će biti izvrsno ostvarimo li ove rezultate, u svakom slučaju pohvalno je osiguranje sredstava i namjere da se 30.000 starijih obrazuje na pravi način odnosno da usavrši svoje obrazovanje ukoliko to želi. Istina je da se RH ne nalazi u zavidnoj situaciji kada su u pitanju nezaposlene osobe i sigurno da je broj takvih, da broj takvih nije zanemariv i jedan od mehanizama smanjenja broja nezaposlenih definitivno treba biti obrazovanje odraslih ali je nužno i neophodno da ono bude kvalitetno jer u suprotnom neće služiti svrsi. Ključne promjene koje donosi novi zakon su priznanje neformalno i formalno stečenih znanja i vještina te financiranje cjeloživotnog obrazovanja s ciljem podizanja kvalitete i relevantnosti programa obrazovanja zbog čega će Klub zastupnika SDSS-a podržati ovaj prijedlog u prvom čitanju. Zahvaljujem.
Slijedi rasprava u ime kluba zastupnika, uvažena zastupnica Vesna Bedeković.
Hvala vam lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi državni tajniče, uvažena ravnateljice Uprave za odgoj i obrazovanje gospođa Šerepac sa suradnicom, evo dakle Zakon o obrazovanju odraslih je danas pred nama. Podsjetit ću da se prvi puta zasebno sustav obrazovanja odraslih u RH uredio 2007. godine kada je donesen prvobitni zakon i nakon toga je 2 puta neznatno izmijenjen radi usklađivanja sa Zakonom o Agenciji za mobilnost i programe EU i Zakonom o Agenciji za strukovno obrazovanje i obrazovanje odraslih, a onda nakon donošenja Zakona o strukovnom obrazovanju i Zakona o hrvatskom kvalifikacijskom okviru, a kasnije i nakon donošenja Strategije obrazovanja, znanosti i tehnologije svakako se pokazala potreba za donošenjem novog Zakona o obrazovanju odraslih kojim će se svakako ja vjerujem i uvjerena sam otkloniti nedostaci uočeni tijekom primjene postojećeg zakona i svakako cijeli sustav zapravo obrazovanja odraslih uskladio sa zakonodavno normativnim rješenjima i strateškim prijedlozima o kojima sam evo maločas govorila. Rekli smo već, ja ću ponoviti da u RH trenutno prema dostupnim podacima imamo registrirano više od 600 ustanova za obrazovanje odraslih za više od 11.000 programa i ono što je krucijalno zaista mi za još uvijek nemamo definirani sustav osiguravanje kvalitete kojim bi se osiguralo kvalitetno i učinkovito obrazovanje odraslih. Prije svega usmjereno na potrebe tržišta rada i već smo govorili o tome da trenutno imamo jedan trend dakle izdavanja rješenja o početku rada ustanova za obrazovanje odraslih od strane Ministarstva znanosti i obrazovanja. Dakle sa formalnim dakle programima koji su neograničenog trajanja to što zaista nije dobro tim više što te raznolike programe nerijetko provode stručnjaci za pojedina područja na koje se program odnosi koji zaista realno nisu dovoljno obrazovani u području andragogije, a jednako tako za ravnatelje ustanova za obrazovanje odraslih i za andragoške voditelje i za nastavnike u obrazovanju odraslih. Za sada trenutno postojećim zakonom nije propisana adekvatna andragoška izobrazba. I naravno moramo imati u vidu činjenicu da su oni odgovorni za cjelokupnu organizaciju i provedbu obrazovnog procesa u ustanovi za obrazovanje odraslih i to svakako nije, nije dobro. Dakle, što nam donosi novo zakonsko rješenje? Prije svega dakle zakon će obuhvaćati provedbu formalnih programa obrazovanja za, obrazovanja odraslih za stjecanje kvalifikacije na razinama od 1 do 5, dakle u onom dijelu koji se odnosi na strukovno specijalističko usavršavanje hrvatskog kvalifikacijskog okvira i provedbu formalnih programa vrednovanja skupova ishoda učenja i dodjele kvalifikacije također na razinama od 1 do 5 opet u dijelu koji se odnosi na strukovno specijalističko usavršavanje HKO-a. A koji su naravno stečeni formalnim i neformalnim obrazovanjem odnosno informalnim učenjem što je izuzetno također važan segment učenja je li. Ono što je bitno standardi i kvalifikacije predlagat će se sukladno propisima kojima se regulira HKO je li, a naravno Agencija za strukovno obrazovanje donosit će, odraslih, donosit će stručno mišljenje o usklađenosti programa sa standardom kvalifikacije dok će rješenje o izvođenju programa donositi ministar nadležan za obrazovanje. Ono što je velika novost je i izuzetno evo važno to je uvođenje sustava osiguravanja kvalitete ustanova za obrazovanje odraslih koje će obuhvaćati unutarnji i vanjski sustav osiguravanja kvalitete. Unutarnji unutar samih ustanova kroz procese samovrednovanja, vanjsko vrednovanje koje će provoditi Agencija za strukovno obrazovanje i obrazovanje odraslih na temelju godišnjeg plana jel na zahtjev ustanove odnosno ako za to postoje opravdani razlozi. Čula sam u dosadašnjim raspravama upitnost da ovaj proces vodi Agencija za strukovno obrazovanje i obrazovanje odraslih, povući ću samo paralelu sa osiguravanjem kvalitete u sustavu visokog obrazovanja gdje isti taj proces provodi Agencija za znanost i visoko obrazovanje, ali o tome će nešto više u pojedinačnoj, pojedinačnoj raspravi. Ono što je po meni jako bitno i mi zastupnici u Klubu HDZ-a smatramo izuzetno vrijednim je činjenica da novo zakonsko rješenje predlaže i pravo ali i obvezu trajnog stručnog usavršavanja nastavnika u obrazovanju odraslih. Isto tako andragoških voditelja i ravnatelja što je izuzetno bitno. I jednako tako ne manje važno, a je činjenica da ovim zakonskim rješenjem će biti regulirano obrazovanje odraslih koje će obuhvaćati formalno i neformalno obrazovanje odraslih za stjecanje vještina potrebnih za rad koji će uključivati organizirane oblike učenja nezaposlenih i zaposlenih osoba, prije svega dakle sa intencijom usmjeravanja na stjecanje kompetencija koje su potrebne za rad, dakle za tržište rada i koji će se provoditi i financirati u okviru djelokruga ministarstva nadležnoga za rad i naravno tako formalno odnosno neformalno obrazovanje odraslih moći će se financirati odnosno financirati će se putem vaučera, što smatramo izuzetno važnim. Vaučere će dodjeljivati HZZ i ono što je jako bitno da je već ovdje, dakle definirano odnosno regulirano da će kriterije za dodjelu vaučera biti utvrđeni pravilnikom koji će donijeti ministar nadležan za rad, a uz suglasnost dakle ministra nadležnog za gospodarstvo, poduzetništvo i obrt i svakako ministra nadležnog za obrazovanje. Ovaj pravilnik je izuzetno bitan kao podzakonski akt jer se već evo u dosadašnjim raspravama evo povelo pitanje o tome što će biti s vaučerima, na temelju kojih kriterija, tko će ih dodjeljivati, kako i na koji način. Mislim da je jako važno dakle naglasiti da će ovaj pravilnik tu dakle trebati i morati postaviti jasne, jasne kriterije. I naravno na temelju evo svega do sada izrečenog i nabrojenog Klub zastupnika HDZ-a će podržati evo prijedlog Zakona o obrazovanju odraslih. Hvala vam lijepa.
Slijedeća rasprava u ime Kluba zastupnika SDP-a, uvažena potpredsjednica Sabina Glasovac.
Hvala vam g. potpredsjedniče HS, poštovane kolegice i kolege, poštovani državni tajniče sa suradnicama, gđo. Šerepac Šmit. Klub zastupnika SDP-a podržat će prijedlog Zakona o obrazovanju odraslih kojega je uputila vlada ovdje u proceduru. Ono što je potpuno jasno da je cilj između ostalog ovog zakona strateški cilj definiran u strategiji obrazovanja, znanosti i tehnologije iz 2014.g., a to je uspostavljanje sustava osiguravanja kvalitete u obrazovanju odraslih, razvijanje procesa i sustava priznavanja neformalnih i informalno stečenih znanja. I drago nam je da ministarstvo nakon određenih lutanja, posebice u prethodnom mandatu za vrijeme ministrice Divjak koja je poprilično u određenim dijelovima negirala, osporavala, pa čak i nekim odlukama i zakonima dezavuirala strategiju obrazovanja, znanosti i tehnologije. Drago mi je da njen nasljednik u Ministarstvu znanosti i obrazovanja shvaća da ipak dokumenti koje je donio HS, pogotovo tako visokim konsenzusom koji su strateški okvir razvoja određenog sustava obvezuju i čimbenike, a to je u ovom slučaju Vlada RH i Ministarstvo znanosti i obrazovanja. Ovim zakonom kao što je već i navedeno u samom uvodnom izlaganju državnog tajnika omogućit će se priznavanje prethodno neformalno i informalnih stečenih znanja i vještina i shodno tome osnovi ciljevi su mu potpuno usuglašavanje sa Zakonom o hrvatskom kvalifikacijskom okviru, a svrha znamo svi HKO-a da je to jedan od najvažnijih instrumenata osiguravanja kvalitete. Jednako tako primijenit će se sada konačno i na sustav obrazovanja odraslih, ne samo kod kreiranja programa nego i kod njihove provedbe. Na ovaj način nadam se da ćemo postići i drugi zadani cilj, a to je omogućavanje fleksibilnosti i funkcionalnosti, te kvaliteta programa za tržište rada koje će omogućiti veće sudjelovanje u programu cjeloživotnog obrazovanja, pojednostavnit će se administrativni postupci putem informatičkog sustava obrazovanja odraslih, te isto tako će se voditi i na taj način nacionalni informacijski sustav koji će pratiti rad ustanova, sadržavat će podatke o programima, polaznicima, nastavnicima, andragoškim voditeljima i financiranju akreditiranih programa. Ono što je dobar iskorak, vidjet ćemo kako će to zaživjeti u praksi, to je financiranje putem vaučera, ideja je dobra, međutim od ideje do realizacije je puno. Ono što je ključni veliki izazov pred ministarstvom je jasno targetirati potrebe i da nijedna od tih kuna, lipa, kako god hoćete, od tih sredstava ne završi u krivim rukama nego da završi u pravim rukama koje će na kraju doprinjeti i zapošljavanju, ali onda samim time i razvoju poduzetništva i gospodarstva. Ono što je također bitno da će ustanove biti dužne programe obrazovanja i vrednovanja kontinuirano usklađivati sa standardom kvalifikacije iz registra HKO-a i po prvi put se uvodi snažno obveza odnosno obveza trajnog stručnog usavršavanja nastavnika u obrazovanju odraslih, ali ne samo njih nego i andragoških voditelja i ravnatelja. Jednako tako, mislim ja kao i jezičarka, ali ne samo zbog toga nego i svjesna okolnosti u kojima živimo smatram da je nužno pružiti mogućnost izvođenja programa na stranom jeziku s obzirom na stanje na tržištu rada. Činjenica jest da se najviše zapravo od samostalnosti hrvatske države radilo na uređenju i uspostavi sustava obrazovanja odraslih koji je samo jedan mali segment cjeloživotnog učenja, činjenica je da smo možda i propustili u ovoj prethodnoj financijskoj perspektivi koja nam je stajala na raspolaganju iz fondova EU povući značajnija sredstva jer znamo da su upravo najveća sredstva bila usmjeravana u strukovno obrazovanje, u cjeloživotno učenje i na balansiranje odnosno integriranje ranjivih skupina u sustavu obrazovanja koji je jedan prioritet EU, a drugi to je povezanost, snažnija povezanost obrazovnog sustava i tržišta, tržišta rada jer osim što sustav obrazovanja priprema odnosno na neki način dovodi, trebao bi dovesti do zadovoljstva životom svakog pojedinca za njegovo neometano funkcioniranje u svojoj obitelji, gradu, društvu, ali je neizostavan faktor i to da je samo onaj zdrav i zaposlen pojedinac čovjek koji može biti zadovoljan jer doprinosi sebi i društvu i tu je sustav obrazovanja odraslih jako značajan. Ljudi se iz razlih razloga odlučuju na obrazovanje u odrasloj dobi, prije svega zato što su im vjerojatno veće šanse za zaposlenje, jedan od razloga može biti osobni ili profesionalni razvoj, stjecanje prenosivih vještina kao što je sposobnost kritičnog razmišljanja, nadalje ovo što sam rekla i maloprije obrazovanje odraslih povećava i tu nekakvu socijalnu koheziju i promiče aktivno građanstvo. I danas nitko ne bi smio zanemariti upravo taj trajni profesionalni razvoj ako želi ostati konkurentan na tržištu rada. Pozornost koja se pridaje obrazovanju odraslih neophodna je kako bi se prevladali ekonomski izazovi s kojima se suočava Europa i zadovoljila potražnja za novim vještinama i postojanom produktivnošću u svijetu u kojem dominira digitalizacija. Stoga još jednom naglašavam da podržavamo donošenje ovoga zakona, podržavamo sadržaj i intenciju prijedloga zakona, a posebno odredbe koje se odnose na definiranje sustava osiguravanja kvalitete kao prvo, drugo razvijanje sustava, priznavanja i vrednovanja prethodnog učenja uz primjenu HKO-a i općenito usklađenje cijelog sustava sa HKO-om i omogućavanje priznavanja neformalno i informalno stečenih znanja i vještina. Nadam se da će se na bezbolan način i transformirati ovaj dio za koji sam vas pitala državni tajniče i u samom replici o tome smo razgovarali i na sjednici Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu što će biti sa školama stranih jezika koje su registrirane kao trgovačka društva u kojima jedan samo malo segment pružanje usluga obrazovanja odnosno poučavanja stranog jezika u skladu sa referentnim europskim okvirima jer nije bilo jasno hoće li oni na taj način s obzirom da nisu javne ustanove ostati van ovog sustava osiguravanja kvalitete što bi bilo nedopustivo da radimo iznimke u tom smislu ili će se od njih tražiti da se do registriraju u ovom dijelu i da podliježu samome zakonu. Nije dobro kad radimo iznimke to smo govorili kad se osnivalo Vojno učilište sigurnosti dr. Franjo Tuđman, nije dobro kad postoji iznimka u sustavu na koje se ne odnose zakoni koji trebaju vrijediti za sve isto, koji pružaju istu uslugu tako da to je ispravan put. I ono što na kraju apeliram na vas kao Vladu RH je da se snažnije radi na promociji potrebe cjeloživotnog učenja, da se aktivnije time pozabavite, ne samo kroz kapanje o važnosti obrazovanja odraslih i cjeloživotnog učenja nego isto tako eventualno i kroz potpore poslodavcima kroz neke druge zakone kao što su Zakon o radu i zakon o dobiti koji bi se trebali nadovezivati između ostalog i na ovaj zakon jer u Hrvatskoj zapravo ako uspoređujemo Hrvatsku sa drugim europskim zemljama, ondje gdje smo daleko, daleko ispod europskog prosjeka gdje debelo zaostajemo i gdje imamo najviše posla je upravo inkluzija naših sugrađana u cjeloživotno učenje jer kada pogledamo kada usporedimo malo parametre mi smo još uvijek po podacima Eurostata iz 2021.g. samo 3,5% naših sugrađana sudjeluje u istom vidu cjeloživotnog učenja dok je europski prosjek 9,2% i on je pao zapravo u odnosu na 2019.g. Je li razlog tomu ova covid kriza, može biti da je i to. I moram reći da nikako ne možemo biti sretni činjenicom da je šest država članica uspjelo samo ostvariti onaj zacrtani cilj za sve zemlje EU, a to je 15% to su Švedska sa 28,6% uključenosti, Finska 27,3, Danska 20%, Nizozemska 18,8, Estonija 7,1 i Luksemburg 16,3 znači oni su iznad europskog prosjeka uključenosti građana u cjeloživotno učenje, a oprečno tome ispod 5% su Rumunjska s 1%, Bugarska 1,6%, Slovačka 2,8, Hrvatska 3,2, Poljska 3,7, Grčka 4,1 i Cipar 4,7. Podržavamo ovaj zakon i nadamo se da će njegov život, njegova provedba doprinijeti tome da se sa ovog donjeg dijela ljestvice među šest … tako najgorih ipak vinemo u malo više visine na ovoj samoj ljestvici. Hvala vam lijepo.
Slijedi rasprava u ime Kluba zastupnika Domovinskog pokreta poštovani zastupnik Davor Dretar.
Hvala vam lijepa poštovani g. predsjedavajući. Poštovani gospodine državni tajniče sa suradnicama, kolegice i kolege. Sam pogled na ovaj zakon odnosno na onaj njegov zadnji dio govori da je u savjetovanju sa stručnom javnošću odnosno sa zainteresiranima bilo čak 292 komentara, što naravno ukazuje na veliki interes stručnog dijela javnosti za ovu temu. Predlažem da eto pokušamo malo u potpuno dobroj iskrenoj namjeri proć kroz ovo prvo čitanje sa nekim sugestijama i komentarima. Krenimo redom, odmah na početku što to znači, citiram „povećati uključenost odraslih osoba u obrazovanju odraslih“, očigledno radi se samo o nespretnoj formulaciji pa molim da se do drugog čitanja ista izmijeni jel naravno teško je povjerovati da ćemo ovim zakonom regulirati uključenost djece u obrazovanje odraslih. Sljedeća bitna stvar ovdje su vaučeri, vaučeri kao financijski instrument dodjele javnih sredstava polaznicima obrazovanja odraslih. Prema prijedlogu ti će se vaučeri koristiti za formalne i neformalne programe obrazovanje, jasno nam je sa ciljem lakšeg pristupa tržištu rada, lakšeg zapošljavanja. Nažalost, čuli smo već ovdje stojimo na začelju, začelju Europe sa stopom od nekih 3,5% dok europski prosjek pliva između 9 i 11%. Novim bi Zakonom obrazovanja odraslih trebalo službeno postati i dio obrazovnog sustava RH koliko vidimo, pilot projekt izdavanja vaučera trebao bi početi iduće godine. Korisnici koji će se prijaviti u aplikaciju Zavoda za zapošljavanje na njima će dobivati već spomenuti okvirni iznos od 10.000 kuna. No, ovdje vrijedi istaknuti da osim ustanova za obrazovanje odraslih, djelatnost obrazovanja odraslih provode i druga tijela javnoga prava sukladno posebnim propisima, te bi bilo dobro i za te programe predvidjeti mogućnost financiranja polaznika putem vaučera. Kriterij za odabir kompetencija potrebnih za rad i kriteriji za dodjelu vaučera polaznicima formalnog ili neformalnog obrazovanja uredit će se pravilnikom koji će donijeti ministar nadležan za rad, ali uz prethodnu suglasnost ministra nadležnog za gospodarstvo, poduzetništvo i obrt, te ministra nadležnog za obrazovanje. Podsjećamo još jednom kao oporba, i ovaj nas zakon dovodi u čudnu situaciju u kojoj donosimo zakon koji je tek okvir sve preciznije kriterije i daljnje ingerencije predajemo u ruke autorima podzakonskih akata na koje sabor kao vrhovno zakonodavno tijelo nema nikakav utjecaj i to smatramo izuzetno lošim. Kada već spominjem vaučer, dozvolite da na tren izađem iz same teme i zamolim buduće autore zakonskih prijedloga kao i autore ovoga da pokušaju koristiti izraze iz hrvatskog jezičnog standarda. Iako su riječi „vaučer“, „kupon“ ili „bon“ postale dio svakodnevnog govora, a dolaze nam iz drugih jezika, nesumnjivo je da bi se u zakonima trebale nalaziti hrvatske riječi. Predlažem da se ubuduće u ovakvim slučajevima ipak konzultiraju i jezikoslovci. Što se nastavnika u obrazovanju odraslih tiče u čl. 18. propisuju se obaveze zapošljavanja nastavnika na puno radno vrijeme, ovisno o broju polaznika i broju obrazovnih sektora. Budući da ustanove za obrazovanje odraslih imaju različite osnivače, takva odredba mogla bi neke od njih staviti u neravnopravan položaj zbog organizacijskih ili financijskih mogućnosti odnosno nemogućnosti. Svakako se ovdje zalažemo za omogućavanje zapošljavanja nastavnog osoblja na ugovore o djelu. Bez sumnje obrazovanje odraslih i cjeloživotno učenje, te prekvalificiranje predstavljaju razumne potrebne modernog društva i … [[Govornik se ne razumije]] spremnosti pojedinca na prihvaćanje promjena bile one društvene i gospodarske. Nažalost, kod nas je puno toga okamenjeno i sporo se ili nikako ne mijenja i dalje stvaramo viškove kvalificiranih u određenim profesijama, nedostaju nam mnoge bitne profesije i zanimanja, poneke čak i od strateške važnosti, kao što smo eto uvidjeli strahovit nedostatak medicinskog osoblja u vrijeme pandemije. Vrijedi podržati praćenje standarda kvalifikacije odraslih sukladno propisima kojima se regulira hrvatski kvalifikacijski okvir. Stoji prijedlog da se priznaju prethodno stečena formalna i neformalna znanja, te praktične vještine polaznika koje će provjeriti tročlano povjerenstvo, čime se ubrzava postupak stjecanja nove kvalifikacije. Ono što je sigurno važno naglasiti, u čl. 22. u st. 3. i 4. spominje se obrazovanje odraslih osoba s invaliditetom, te propisuje kako su ustanove obvezne osigurati razumnu prilagodbu metoda načina i oblika rada. Dosta vrlo široko tumačenje, ne navodi se tko bi trebao snositi troškove tih prilagodbi. Zapošljavanje odraslih osoba s invaliditetom jedan je od najboljih načina njihovog uključivanja u ravnopravan život koji apsolutno zavrjeđuju, te smatram da bi se do drugog čitanja ovaj članak morao nadograditi preciznijim odredbama. Čl. 35. ovoga zakona propisuje razdoblje od 3.g. od dana stupanja na snagu zakona, do tada ustanove mogu izvoditi programe obrazovanja na temelju prijašnjih rješenja. Čini mi se da naši zakonopisci vrlo rado koriste ovaj rok od 3.g. kojeg čujemo gotovo u svakom prijedlogu zakonu, u ovom slučaju ipak bi predložio da se taj rok skrati. I eto da ponovim još jednom pitanje poštovanom g. državnom tajniku, u čl. 30. kaže se, država odnosno porezni obveznici osigurat će sredstva za financiranje obrazovanja odraslih osoba za hrvatske državljane, državljane država članica europskog gospodarskog prostora, ali i državljane trećih zemalja odnosno strance na stalnom boravku u RH, osobe koje imaju odobren privremeni boravak u svrhu rada u RH, te osobe sukladno zakonu kojim se uređuje međunarodna i privremena zaštita. Dakle, barem meni, poprilično maglovito. Ne bih baš rekao da će se ovdje isključivo i jedino raditi o učenju hrvatskog jezika odnosno da će se na ove programe prijavljivati i stranci ne bi li naučili naš jezik i na taj način naravno postali konkurentniji na tržištu rada i uopće se mogli zaposliti. No ipak u zraku mi stoji pitanje. Hoćemo li novcem poreznih obveznika financirati obrazovanje stranih državljana da bi oni kasnije otišli na bolje plaćeni posao u inozemstvo, prvenstveno u zemlje EU odnosno europskog gospodarskog prostora? Predlažem da se do drugoga čitanja ovdje ugrade određene vremenske klauzule kojima bi se eventualne strane državljane koji bi iskoristili financiranje obrazovanja odraslih iz državnog proračuna veže određenim vremenom odnosno rokom tijekom kojega moraju ostati raditi u Hrvatskoj, pa tek po isteku toga roka mogu otići negdje drugdje. Najvažnije pitanje opet ostaje izvan dosega ovog zakona zato što je naravno puno, puno, puno šire, a ono glasi, hoćemo li konačno uspjeti stvoriti nova radna mjesta u Hrvatskoj ili ćemo nastaviti proizvoditi obrazovanu radnu snagu za bogate zapadne zemlje, hoćemo li novcem poreznih obveznika uložen u nova znanja i kompetencije odraslih zadržati te iste osobe u našoj zemlji ili ćemo ih i dalje obrazovati i usavršavati radnice i radnike za njemačke bauštele, austrijske staračke domove i irske hotelske recepcije? Situaciju bi pomalo mogli usporediti i sa Hrvatskom nogometnom ligom, svi žele otići u inozemstvo i jednim potezom riješit egzistenciju, otprilike slično i jest na tržištu rada. Vrhunski talenti odavno su nam vani i teško da će se ikada vratiti. Dok ne počnemo stvarati nova radna mjesta ovaj će zakon postojati, ali praktički neće imati za koga funkcionirati. Podsjetimo da smo iznimno deficitarni, prvenstveno u medicinskom obrazovnom i visoko tehnološkom sektoru. Te vještine ne mogu se steći unutar ovoga sustava, sustava obrazovanja odraslih. Dakle, još jednom ćemo ponoviti u ime Kluba zastupnika Domovinskog pokreta svakako ćemo podržati donošenje ovog Zakona u prvome čitanju, molimo, naravno da naše sugestije uđu u prijedlog, odnosno u drugo čitanje. Do tada, naravno, svi zajedno, siguran sam da smo u tome jednoglasni, želimo uređenu državu, uređeno tržište radne snage, uređene i obrazovane odrasle ljude sa navikom cjeloživotnog obrazovanja te naravno, ono najbitnije, da živimo u državi u kojoj mjesta i posla za svakoga, bez obzira koje nacionalnosti, boje kože, vjere ili bilo čega drugoga bio. Hvala lijepa.
Slijedi rasprava Kluba zastupnika zeleno-lijevog bloka, poštovana zastupnica Urša Raukar Gamulin.
Hvala g. predsjedavajući, g. državni tajniče sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Donošenje novog Zakona o obrazovanju odraslih izuzetno je važno jer u RH nužno je, naravno, osigurati kvalitetno i svrsishodno obrazovanje odraslih koje će svakom pojedincu omogućiti kvalitetnu i dostupnu nadogradnju vještina i stjecanje novih vještina. Naime, živimo u vremenu koje iz dana u dan zahtijeva nove vještine i to ne samo za potrebe tržišta rada nego i za svakodnevni život svakoga od nas i iz tog razloga pozdravljamo donošenje novog zakona koje donosi nekoliko značajnih pozitivnih promjena. No, isto tako upozorit ćemo na neke nedostatke jer u vremenu koje dolazi, a tu poglavito mislimo na proces oporavka te digitalnu i zelenu transformaciju, tranziciju, obrazovanje odraslih će biti pokretač promjena te stoga, osim što mora biti kvalitetno, mora biti fleksibilno, inkluzivno i dostupno svima. Ono to očito u ovom trenutku nije jer u Hrvatskoj je izuzetno nizak broj odraslih osoba koje sudjeluju u takvoj vrsti obrazovanja. Da budemo precizniji, u 2020. svega je 3,2% odraslih sudjelovalo u nekom obliku obrazovanja, dok je prosjek zemalja EU-a 9,2%. Loša obrazovna struktura stanovništva je u jasnoj korelaciji sa siromaštvom, a na istu, osim kvalitetnim obrazovnim programima za djecu i mlade koji su naš društveni ulog u budućnost možemo i moramo djelovati sada i cjeloživotno učenje odraslih mora postati jedan od prioriteta i naprosto realnost u Hrvatskoj. Uostalom, prvo načelo europskog stupa socijalnih prava naglašava da svi imaju pravo na kvalitetno i uključivo obrazovanje, osposobljavanje i cjeloživotno učenje kako bi održali i stekli vještine pomoći kojih u cijelosti sudjelovati u društvu i uspješno ući na tržište rada. Stoga osim formalnih programa obrazovanja, snažnije treba poduprijeti i neformalno obrazovanje odraslih koje se ne provodi samo u ustanovama za obrazovanje odraslih nego i u knjižnicama, prostorijama lokalnih zajednica, udruga i sl. jer jedino tako ćemo Hrvatsku učiniti društvom koje uči u cilju dobrobiti pojedinca i cijeloga društva. Za početak, zeleno-lijevi blok smatra da bi država morala energičnije sudjelovati u financiranju cjeloživotnog obrazovanja odraslih. Prema ovom Prijedlogu zakona, u državnom proračunu RH osiguravaju se sredstva za provedbu programa osnovnog obrazovanja odraslih i osposobljavanja za jednostavnije poslove u zanimanjima što je nažalost ipak apsolutno nedovoljno. Naime, iz prakse je jasno da se javne ustanove koje se primarno bave obrazovanjem odraslih, dakle, pučka veleučilišta, ona se financiraju iz područja jedinice lokalne i područne samouprave čime se naravno zatvara taj zlokobni začarani krug, dakle to je stanovništvo lošije obrazovne strukture živi u siromašnijim područjima, čije jedinice lokalne samouprave nemaju sredstva koja je potrebno uložiti u poboljšanje obrazovne strukture i stoga je uloga države u tim područjima ključna za financiranje ustanova za obrazovanje odraslih i to, tako da ne ovisi to samo o lokalnoj zajednici nego da i državni proračun aktivno sudjeluje u financiranju tih ustanova. Potom držimo da bi upravo zbog te jasne korelacije siromaštva i lošijeg obrazovanja sve ustanove koje se bave obrazovanjem odraslih trebale imati obavezu stipendiranja i to po socio-ekonomskim kriterijima, dakle stipandiranje ljudi sa manjim naprosto mogućnostima, da kažem direktno, siromašnijih, ali naravno i po kriterijima izvrsnosti. Osim toga, ustanove koje su financirane javnim sredstvima, obrazovanje, naravno, ne smiju naplaćivati, što je i predviđeno u ovom Prijedlogu zakona, no držimo da bi zakonom trebale biti i jasno određene i specificirane kazne za kršenje tih istih odredbi, što mi nismo primijetili da ih ima. Vrednovanje neformalno i informalno stečenih znanja i vještina kako bi se omogućilo priznavanje prethodnog učenja bez pohađanja samog obrazovnog programa izuzetno je važno jer skraćuje vrijeme i troškove obrazovanja, a poznato je da su prve prepreke sudjelovanju u obrazovanju odraslih upravo nedostatak vremena i nedostatak financijskih sredstava. Pored toga, sustav priznavanja i vrednovanja prethodnog učenja unaprijedit će fleksibilnost u obrazovnim i karijernim, kako da kažem, putevima, vertikalnu i horizontalnu prohodnost i potaknuti građane na cjeloživotno učenje i kontinuirano stjecanje znanja i vještina. Naime, u čl. 16 rekli bismo da nije točno do kraja precizirano ta mogućnost, pa se mi snažno zalažemo da se to konkretizira i time ovim zakonom osnaži. Naime, vrlo konkretno, da li će biti moguće polaganje ispita, konkretno ispita za znanja i vještine, dakle programe koji su stečeni informalnim i neformalnim načinom, evo. Dakle, s druge strane ovaj zakon propušta urediti i formalizirati obrazovanje koje pružaju udruge i drugi nosioci neformalnih programa obrazovanja. Naš je prijedlog da se takvi oblici obrazovanja vežu uz ustanove koje su nosioci formalnog obrazovanja za odrasle, te da se kroz tu vrstu partnerstva, a i kroz druge navedene korekcije, obrazovanje odraslih učini fleksibilnijim, inkluzivnijim i naravno onda i dostupnijim. Suradnja udruga i ostalih nosioca neformalnih programa obrazovanja sa ustanovama cjeloživotnog obrazovanja doprinjeli bi širenju lepeze programa i otvorile bi se još šire mogućnosti većem broju građana da unaprjeđuju i svoja znanja i svoje vještine koje su im potrebne naravno na tržištu rada, ali i za sudjelovanje u svim aspektima društvenog života. Obrazovanje, tako naravno i obrazovanje odraslih u globaliziranom svijetu garancija su napretka, rasta i razvoja i zbog toga bi naravno morali biti prioriteti kako Vlade RH, tako i lokalnih zajednica kako bismo bili spremniji na evidentne izazove koji su pred nama. Povećanje kvalitete obrazovanja i povećanje razine stečenih vještina usuđujem se reći pametna su ulaganja i učinkovit način borbe protiv evidentnih nejednakosti u našem društvu. Hvala.
Slijedi rasprava u ime Kluba zastupnika IDS-a, poštovani zastupnik Emil Daus.
Hvala lijepa g. potpredsjedniče sabora, poštovani državni tajniče sa suradnicama, kolegice i kolege. U Klubu IDS-a pozdravljamo inicijativu za promjenama koje bi trebale podići razinu kvalitete provedbe programa obrazovanja i vrednovanja skupova ishoda učenja, te istodobno omogućiti priznavanje prethodno neformalni i informalno stečenih znanja i vještina. Neću biti dugačak, prijedlog zakona je u većini svog sadržaja prihvatljiv uz uvjet da su svi u sustavu, uključujući i Agenciju za obrazovanje odraslih i resorno ministarstvo da daju svo vrijeme maksimalnu podršku i pomoć. Košto sam već i u replici dobio odgovor, ponovit ću samo da uz pretpostavku da veliki broj učilišta neće imat edukacijsku moć da ulovi korak bit će potrebno čim prije organizirat mnogo stručnih kvalitetnih seminara, od jednostavne baze do složenijih stvari. Ukoliko se od samog početka krene u takvu prilagodbu s pružanjem potrebne pomoći ovaj koncept bi stvarno mogao biti dobar. No ima nekih detalja za koje smatramo da je potrebno dodatno razmotriti, možda malo korigirati i nadopuniti do drugog čitanja. Prijedlozi su izravno s terena, radi se o srednjoškolskim institucijama koje uz redovno obrazovanje provode i obrazovanje odraslih. Kod onih ustanova srednjoškolskih koji nemaju veliki broj polaznika u programima obrazovanja odraslih ostvareni prihod ne bi bio dovoljan za pokrivanje svih troškova poslovanja po novim zakonskim uvjetima, možda ne bi bilo dobro izjednačit ustanove koje provode isključivo obrazovanje odraslih sa srednjim školama koje uz svoje redovno obrazovanje provode i obrazovanje odraslih. Kadrovski i materijalno tehnički uvjeti u obrazovanju odraslih pri srednjim školama su neupitni i bila bi šteta da se ovim izmjenama zakona onemogući daljnji rad i obrazovanje odraslih u sklopu srednjih škola, što bi se možda moglo kod nekih srednjih škola dogoditi ovim novim prijedlogom zakona. Npr. u čl. 7. navodi se da voditelj mora biti zaposlen na puno radno vrijeme, u čl. 18. navodi se dodatno zapošljavanje još minimalno jednog nastavnika na puno radno vrijeme na dva obrazovna sektora. Međutim, ako broj polaznika nije veliki nema potrebe zapošljavati voditelja na puno radno vrijeme, kao ni nastavnike jer to ne može, ne može to biti ekonomski isplativo, zapravo bilo bi isplativo samo ako bi se školarine drastično povećale, što bi dovelo zapravo do suprotnog efekta od željenog jer cjeloživotno obrazovanje postalo bi još nedostupnije osobama bez zaposlenja koje u najvećoj mjeri upisuju programe prekvalifikacije do školovanja i osposobljavanja. Što se tiče radnog vremena zaposlenih u obrazovanju odraslih predlažemo da se omogući zapošljavanje možda temeljem Ugovora o djelu prema trenutnim potrebama, konkretno u nekim školama je znatan broj nastavnika koji u redovnom obrazovanju nemaju puno radno vrijeme i upravo u obrazovanju odraslih unutar iste ustanove nadopunjuju svoju normu na teret obrazovanja odraslih, što zadovoljava i same kadrovske potrebe obrazovanja odraslih. Evo to bi u kratko bili neki prijedlozi na postojeći prijedlog zakona. Nadamo se da ćete ih uzeti u obzir i razmotriti, te zajedno s prijedlozima ostalih sudionika današnje rasprave, ovdje sam danas čuo dosta kvalitetnih ovoga rasprava, prilagoditi i uvrstiti u sam prijedlog zakona do drugog čitanja. U toj vjeri Klub IDS-a će podržati ovaj prijedlog zakona u prvom čitanju. Hvala lijepo.
Slijedi pojedinačna rasprava, prva je Marija Selak Raspudić.
Dakle, smatram da su dva pitanja na koja bismo ovdje trebali imati odgovor da možemo pristupiti kvalitetno ovim zakonskim izmjenama. Znači prva stvar koja se ovdje navodi je da će kriterij za dodjelu vaučera iz st. 3. ovog članka utvrditi se na temelju provedbenih postupaka procijene postojećih kompetencija polaznika, te potrebe za razvojem novih kompetencija, a zatim odmah u st. 5. provodi pružatelj usluga formalnog i neformalnog obrazovanja vrednuju se na temelju kriterija vrednovanja sukladno propisu koji uređuje tržište rada ili drugom posebnom propisu. Dakle, moramo vidjeti koje su to potrebe kao što sam naglašavala i u raspravi u ime Kluba za razvojem novih kompetencija i na temelju kojih ćemo mi onda doista i dodjeljivati novce i uopće razvijati sustav obrazovanja odraslih u kojem uvelike kaskamo za Europskom unijom. Dakle, naravno i važno je pitanje što sve podrazumijeva obrazovanje odraslih. Govorimo li mi ovdje isključivo o nekakvim strukovnim zanimanjima ili dominantno strukovnim zanimanjima i potrebi za prekvalifikacijom ili se to odnosi i na dodatno obrazovanje odraslih kao upisivanje različitih tečajeva jezika već visokoobrazovanih osoba i tome sl., jer bilo bi zanimljivo vidjeti u kojim od tih segmenata mi kaskamo za Europskom unijom i općenito gdje nam je potreban najveći pomak. No ono osnovno što me muči u okviru ove zakonske odredbe je neusklađenost naših zakona. Dakle, mi sada imamo jedan zakon koji ovdje propisuje da će vanjsko vrednovanje pokrenuti Agencija na temelju godišnjeg plana provedbe vanjskog vrednovanja ustanova na zahtjevu ustanove ili ako za to postoje opravdani razlozi. To je ovaj članak 25. 3. stavak. Osim što je naravno nejasno što su opravdani razlozi i što nije rijetka praksa da u zakonu imamo nejasne odredbe koje kasnije omogućavaju manipulaciju, jer dovodite nekoga u poziciju moći da može sam odlučivati što bi bilo opravdano, što neopravdano. Imamo drugi zakon koji drugačije propisuje, a to je Zakon o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi u dijelu koji propisuje vanjsko vrednovanje i samovrednovanje školskih ustanova gdje pak imamo situaciju da Godišnji plan provedbe vanjskog vrednovanja školskih sustava donosi ministar, a vanjsko vrednovanje provodi Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja, i način provedbe vanjskog vrednovanja. I … [[ne razumije se]] rezultate vrednovanja školskih ustanova propisuje ministar. Dakle, ako Agencija sudjeluje u postupcima vrednovanja što je ovdje njezina nova uloga u sustavu strukovnog obrazovanja i obrazovanja odraslih znači zašto onda uopće imamo Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja? Je li logično i u skladu s duhom zakona, pa intencijom zakonodavca da onoj ustanovi koja će razviti sustav obrazovanja odraslih omogućimo da i taj isti sustav kontrolira odnosno da samu sebe kontrolira? Mislim da to ne bi trebala biti intencija ovoga Zakona. Ovo je prvo čitanje. Rekli smo da ćemo razgovarati o tome. Možda se doista i dogodi da u drugom čitanju imamo neke konstruktivnije promjene koje će omogućiti da se ovakav tip postupanja koji može kasnije utjecati na potencijalne malverzacije unutar sustava onemogući? Dakle, ovo je nešto što se još uvijek može promijeniti. Ja se doista nadam da će drugo čitanje biti drugačije. Mi smo rekla sam imamo načelni problem toga da agencije su zapravo tu kao nekakav servis Ministarstva i radi isključivo prema politici Ministarstva dok bi trebala situacija biti drugačija, jer bi stručnjaci u agencijama trebali izdavati smjernice za rad na temelju rada na terenu, a Ministarstvo odnosno zapravo izvršna vlast bi trebala uređivati zakone koji će onda omogućavati djelatnosti koje su predložene tim smjernicama. Dakle ovo je važno zato da bismo ustanovili sustav unutar kojeg funkcionira i Ministarstvo u odnosu na druge nominalno neovisne institucije i to ne smijemo previdjeti ni u Zakonu o obrazovanju odraslih. S time da je riječ o doista važnom zakonu i jednom polju koje ne bi trebalo biti samo deklarativno u našem interesu, nego gdje je moguće ostvariti velik i ozbiljan napredak u smislu obrazovanosti našeg stanovništva i kvalitete života našeg stanovništva omogućavanjem prekvalifikacije kako bi se lakše pronašlo zanimanje odnosno posao.
Imamo replike. Nikola Grmoja prva.
Hvala. Poštovana kolegice Selak Raspudić mene zanima može li se igdje u zakonima koje evo mi donosimo ovdje u Hrvatskom saboru, u strategijama, bilo gdje prepoznati nekakva namjera Vlade da mi svoj obrazovni sustav prilagodimo situaciji na tržištu, deficitarnim zanimanjima i svemu ostalom? Može li se prepoznati takvo nastojanje i Ministarstva obrazovanja, a općenito Vlade Republike Hrvatske? Mislim da je to ključno pitanje na koje treba odgovoriti naš obrazovni sustav.
Ono što mi se čini kada gledam ove dvije zakonske izmjene o kojima smo danas govorili, danas kao dan za obrazovanje, pa su svi zakoni utrpani eto u isti koš koji se tiču obrazovanja je da ne postoji nekakva sustavna politika i detaljnija analiza uopće potreba tržišta i s time povezano zakonodavstvo koje će pak biti usklađeno s ostalim zakonima iz vlastitog resora, nego kao da se, kao ono kao što se izabiru ne znam trešnje. Eto danas je ova tema važna, pa sada trebalo bi i tu poentirati, hajmo tu složiti zakon i onda taj zakon nastaje kao jedna planeta u svemiru, a oni drugi zakoni uključujući i tržište rada i sve ostalo što je s time povezano što je preduvjet stvaranja tih zakona unutar tog svemira su druge planete. Dakle, međusobno ni na koji način ne komuniciraju i to je možda i najveći deficit uopće zakona koji se trenutno donose.
Sljedeća replika je poštovane zastupnice Andreje Marić.
Hvala lijepa. Poštovana kolegice istaknuli ste ono što sam ja u replici pitala državnog tajnika. Znači članak 23. stavak 3. dakle nije definirano koji su to drugi opravdani razlozi, pa ćete valjda do drugog čitanja to malo pobliže pojasniti. I također me zanima da li vi imate saznanja kako su se do sada provodili ti nadzori i kojim tempom, jer vidimo i prema ovom javnom savjetovanju da je bilo nekakvih komentara kako neki nikada nisu došli na red? Dakle koliko ih se uopće godišnje provodi? Kakav će biti godišnji plan? Koliko će ustanova doći na red? Dakle to su sve pitanja i za nadležno Ministarstvo kada će biti Konačni prijedlog zakona. Evo vama komentar i da li znate kako se do sada to radilo? Hvala.
Odgovor.
Ono što mi je poznato iz sustava je da je nadzor nad radom ustanova za obrazovanje odraslih trebaju provoditi savjetnici resornih agencija odnosno prosvjetni inspektori. Međutim, ono što sam ja čula a trebalo bi provjeriti je li to točno je da do sada niti jednoj ustanovi nije uskraćeno odobrenje odnosno ono što sam i postavila kao pitanje da vidimo kolikom broju ustanova je ranije uskraćeno odobrenje. Jer ovdje se provukla neka teza kao da ranije nije nikakav sustav postojao i zbog toga imamo kaos na tržištu i sada ćemo mi to konačno urediti. I ranije je postojao sustav kontrole, ali je pitanje do koje je mjere on bio upotrebljavan na ispravan način i povezano s time pravo je političko pitanje ukoliko nikada ranije nije nekome uskraćeno odobrenje jer sustav nije profunkcionirao. Tko će za to snositi odgovornost?
Slijedi pojedinačna rasprava. Poštovana zastupnica Vesna Bedeković.
Hvala vam lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi državni tajniče, ravnateljice Šerepac, poštovane kolegice i kolege. Ja vjerujem da je nedvojbeno i da ćemo se svi složiti s tim da je zapravo obrazovanje odraslih jedan važan segment općenito odgojno-obrazovnog sustava u Republici Hrvatskoj i da je izuzetno bitno posvetiti veliku pozornost obrazovanja naših odraslih sugrađana i u smislu dokvalifikacije, prekvalifikacije dakle generalno koncepta cjeloživotnog učenja. I ono što na prvom mjestu mislim da je izuzetno važno je da je ovim Zakonom obuhvaćeno i formalno, i neformalno i informalno obrazovanje. Dakle različiti putovi načina stjecanja znanja i kao kruna dakle završna svjedodžba, diploma ili kako god se zvao završni dokument o stečenim kompetencijama za određeno sektorsko područje. Ono što imamo realno situaciju koju imamo danas u Hrvatskoj dakle zaista imamo trend porasta broja ustanova za obrazovanje odraslih, trend porasta broja različitih programa kojih ima više od 11 tisuća i najblaže rečeno programa koji nisu baš ili možemo reći upitne dakle kvalitete. I ja ću si dozvoliti reći da tu pomalo imamo jedan vrlo, vrlo neuređen sustav i pojavu jedne sive zone, između ostalog sive zone koja omogućuje na žalost pojedinim takvim ustanovama zaradu na temelju nekvalitetnih programa, nekvalitetnih predavača i općenito sumnjive kvalitete rada. Naravno među svima njima naravno da ima i dobrih primjera sjajnih pučkih otvorenih učilišta i sjajnih ustanova koje svoj posao rade kako treba. A da bi svi svoj posao radili kako treba i da bismo imali kriterije, naravno da moramo imati dobro postavljeni razrađen sustav upravljanja kvalitetom odnosno sustav osiguravanja kvalitetom u ovakvim institucijama. Već je rečeno nekoliko puta, pa neću ponavljati da je sustav osiguravanja kvalitete zakonom reguliran na način da se uspostavlja unutarnji i vanjski sustav osiguravanja kvalitete. To je dosta dobro razrađeno i naravno da na temelju postupaka unutarnjeg odnosno vanjskog vrednovanja imamo jednu dobru podlogu za uskratu, kolegice Marić vi ste pitali i to je dobro pitanje koliko uskrata, kako, na koji način zapravo dolazimo do toga. Ovo bi trebala biti jedna dobra podloga za uskratu odobrenja dakle svim onim ustanovama za obrazovanje odraslih koji neće ispunjavati uvjete propisane zakonom. Naravno moram reći da je proces osiguravanja kvalitete na jednoj ustanovi zaista jedan dugotrajan i nikada završen proces, jer sam kao čelnica jedne visokoškolske ustanove bila u situaciji sudjelovati i u samovrednovanju odnosno unutarnjem vrednovanju, vanjskom vrednovanju visokog učilišta, a onda i vrednovanju kompletnog sustava upravljanja kvalitetom. I smatram da bi se možda trebalo, ne možda nego uvjerena sam, dakle sustav upravljanja kvalitetom u ovom području obrazovanja odraslih dakle analogijom sustava upravljanja kvalitetom u visokom obrazovanju može se dakle razraditi. Jer smatram da Agencija za znanost i visoko obrazovanje koja vodi računa o upravljanju kvalitetom na visokim učilištima to radi jako dobro. Zakonom, nekoliko detalja, Zakonom je predviđena akreditacija ako se tako mogu izraziti analogijom sustava visokog obrazovanja. Akreditacija u ustanovi u razdoblju od trajanja 5 do 7 godina možda bi valjalo razmisliti i o tome. Meni je to prilično jedan dug period. Možda ne bih išla tako dugo? Možda bih ograničila na 5? Ono što pozdravljam to je članak 18. koji propisuje da kod osnivanja, a kasnije onda kod već osnovanih a onda kod osnivanja novih ustanova je potrebno zaposliti najmanje jednog nastavnika na puno radno vrijeme na svaka tri sektora u kojima se provodi obrazovanje odraslih. To je kod novih, a i svakako voditi računa o primjeni ovoga članka kod postojećih ustanova koje će ići na vrednovanje njihove kvalitete. I samo kratko koliko mi vrijeme dozvoljava. Škole stranih jezika kojima je dozvoljeno doregistriranje samo je pitanje načina na koji će se one uključiti u sustav upravljanja kvalitetom zajedno sa ustanovama za, možda par riječi u vašem završnom obraćanju. … [[ne razumije se]] Hvala lijepo.
Vrijeme. Imamo replike. Prva je Marija Selak Raspudić.
Evo kolegice Bedeković i sami ste rekli da je do sada bilo neuređeno tržište obrazovanja odraslih, pa me zanima s obzirom da kao što sam i sama istaknula što je i vama vjerujem poznato postoje nadležne institucije koje kontroliraju rad ustanova koje se bave obrazovanjem odraslih. Zašto mislite da je ono do sada bilo neuređeno odnosno treba li itko snositi odgovornost za njegovu neuređenost?
Hvala vam lijepa kolegice na ovom pitanju. Ovo je doista važno pitanje i ja ne mislim da tu sada trebamo kažnjavati i da trebamo ići u rigorozne mjere. Ovo područje je doista neuređeno. Zakon je zastario i s godinama opet vam kažem ekspanzijom i brojkom od 600 ustanova za obrazovanje odraslih do današnjeg dana uz neregulirane dakle kriterije uspostavljanja kvalitete naravno da je dovelo do situacije koju imamo danas i nismo imali jasno uređen sustav dakle tko ustvari vodi računa o upravljanju kvalitetom, niti smo imali nad tim ustanovama, a niti smo imali dobro razrađene kriterije. Tako da smatram da nisam za lov na vještice, jer ljudi koji su vlasnici ovakvih ustanova ima među njima onih koji sjajno i dobro rade svoj posao. Uvođenjem ovog sustava njihov dobar posao će se samo potvrditi, a sve ono što ne odgovara kriterijima morat će podnijeti sankcije.
Sljedeća replika poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Poštovana kolegice dobro je da je ovaj Zakon u dva čitanja. Vidim intenciju do perfekcije uređivanja sustava, pa ću dati i svoj doprinos tome, pa ću moliti da kod cjeloživotnog obrazovanja da se stvarno odvoji obrazovanje za potrebe svijeta rada znači potrebe na tržištu od onoga što je potrebno jer zagovaramo cjeloživotno učenje starijih ljudi od onoga što je za pčelarenje, za informatičko osposobljavanje to treba isto tako dakle propagirati i imati te programe. Ali u suštini zakona te stvari treba odvojiti neka bude ii, ali cjeloživotno učenje za svijet rada je ipak nešto drugo. I da bi ovaj Zakon bio puno bolji nego što je a dobar je, mislim da nam fali jedna teška analiza, teška analiza tržišta rada. Na žalost nemamo je previše potreba koje jesu na tržištu rada. Hvala lijepa.
Odgovor. Izvolite.
Hvala vam lijepa kolega, hvala vam što ste mi postavili to pitanje. Prije svega smatram da obrazovanje odraslih kada su u pitanju dokvalifikacije, prekvalifikacije itekako treba dakle programi trebaju biti usklađeni sa tržištem rada i tu nam je potrebna kao što ste rekli i sami jedna teška, teška analiza, teška ogromna, dakle jedna vrlo kvalitetna i opsežna analiza, s tim malu zadršku, podsjetit ću da mi u današnje vrijeme sada u ovom trenutku još uvijek ne znamo koja će nam zanimanja biti potrebna za godinu, dvije, tri ili dakle tu treba uzeti taj faktor u obzir. To je prvo. Drugo, ovaj dio obrazovanje o kojem ste govorili dakle kada je riječ o različitim tečajevima, različitim pohađanjima određenih programa koji upisuju kandidati koji žele sami unaprijediti svoje vještine i kompetencije a da one ne ovise potpuno o njihovoj materijalnoj egzistenciji dapače potrebno ih je odvojiti. Slažem se s vama.
Vrijeme. Posljednja replika poštovana Andreja Marić.
Hvala lijepa. Poštovana kolegice evo i sami ste naveli ono što govorimo da postoje nekvalitetni programi, zastario sustav kojega treba mijenjati. Na žalost mnogi ili hajte recimo neki koji idu na taj sustav obrazovanja idu po principu plati i dobije diplomu što prije. Međutim, kako raditi na tome da se podigne svijest svih ljudi i da je važno cjeloživotno učenje i obrazovanje. Mislim da tu nije samo zadaća onih ustanova koje pružanju obrazovanje, nego bi tu zapravo i Ministarstvo i Agencija morali dati svoju pomoć i podršku i pri sastavljanju programa i pri provođenju programa. Hvala.
Odgovor.
Apsolutno kolegice slažem se s vama. Pa to je ta siva zona o kojoj sam ja govorila. Mislim na žalost moramo biti realni i moramo progovarati o trendovima, moramo progovarati o dobrim stvarima. Ja opet ponavljam imate sjajnih ustanova za obrazovanje odraslih koje sjajno rade svoj posao. Iz njih izlaze pojedinci sa stečenim kompetencijama, znanjima i svim onim što im je potrebno za dodatno kvalifikaciju, prekvalifikaciju ili već što žele sa programom postići. Na žalost ima i postoji ova siva zona o kojoj ste i sami govorili i gdje ste rekli da evo odeš tamo i kupiš svjedodžbu, završni dokument platiš i gotov si. To treba spominjati i to treba svakako osuditi. I upravo zato od početka ove rasprave pa do kraja zagovaram i uvijek ću zagovarati uvođenje sustava kvalitete u područje obrazovanja odraslih sa jasnim kriterijima, sa jasnim očekivanjima od tih ustanova i od programa i sa jasnim naznakama onoga što će se dogoditi ako ti kriteriji ne budu ispunjeni, a to su uskrate dopusnica za obavljanje djelatnosti.
Vrijeme. Sljedeća pojedinačna rasprava, uvažena zastupnica Urša Raukar Gamulin.
Hvala gospodine predsjedavajući. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Dakle, u Državnom proračunu Republike Hrvatske osiguravaju se sredstva za provedbu programa osnovnog obrazovanja odraslih i osposobljavanja za jednostavnije poslove u zanimanjima što naravno pozdravljamo. No u Hrvatskoj kao i u cijeloj Europskoj uniji postoji skupina odraslih osoba koja jest završila formalno osnovno obrazovanje, no uprkos tome ne vlada temeljnim čitalačkim, matematičkim i digitalnim vještinama. Taj problem naglašava preporuka Vijeća Europske unije o oblicima usavršavanja nove prilike za odrasle, koja je objavljena 2016. godine. U njoj se izrijekom navodi da u današnjem društvu svi trebaju posjedovati širok skup vještina, znanja i kompetencija uključujući dostatnu razinu pismenosti, matematičke pismenosti te digitalne kompetencije kako bi u potpunosti ostvarili svoj potencijal, aktivno sudjelovali u društvu i preuzeli svoje društvene i građanske odgovornosti. Takve vještine, znanja i kompetencije ključne su i za pristup tržištu rada, te za napredak na njemu kao i za uključivanje u daljnje obrazovanje i osposobljavanje. Preporuka Vijeća EU donesena je zbog činjenice da je istraživanje o vještinama odraslih koje je proveo OECD, dakle Organizacija za gospodarsku suradnju i razvoj i kojim su ispitane čitalačke i matematičke pismenosti, te rješavanje problema u okružjima koji obiluju tehnologijom. To sve na razini 20 zemalja EU. U Hrvatskoj se to istraživanje upravo provodi, pa još nemamo rezultate. Dakle, to je pokazalo da gotovo četvrtina odraslih osoba u dobnoj skupini od 16 do 65 godina postiže vrlo slabe rezultate u temeljnim pismenostima, te je manje vjerojatno da će sudjelovati u novim učenjima ili potpuno sudjelovati u digitalnom gospodarstvu i društvu. Te se osobe suočavaju i sa većim rizikom od nezaposlenosti, većom stopom siromaštva i socijalne isključivosti, većim naravno i zdravstvenim rizicima, kraćim očekivanim životnim vijekom dok se njihova djeca suočavaju sa većim rizicima u pogledu loših obrazovnih rezultata. To nam svima zajedno mora biti signal da bi u financiranje iz državnog proračuna trebalo svakako uključiti i odrasle osobe koje nemaju razvijene temeljne vještine bez obzira na razinu formalnog obrazovanja koje su do tada stekle. Financiranje iz državnog proračuna osiguralo bi kontinuitet provedbe tih programa obrazovanja. Ujedno bi omogućilo mnogim odraslim osobama stjecanje vještina bez kojih u današnje vrijeme naprosto nije moguće održati se na tržištu rada niti sudjelovati naravno u životu zajednice. Zaključno. Mi pozdravljamo dakle u Zeleno-lijevom bloku prijedlog zakona o obrazovanju odraslih u prvom čitanju. Pozivamo izrađivače ovog prijedloga da do drugog čitanja nadopune i prošire dodatnim mogućnostima obrazovanja odraslih usudila bih se reći neophodni zakonski okvir koji nam pruža mogućnost da konačno obrazovanje, pa tako naravno i obrazovanje odraslih stavimo u centar ili bolje rečeno u temelje ovog društva i u prioritete ove, pa i svake Vlade RH. Hvala.
Sljedeća pojedinačna rasprava poštovani zastupnik Marin Piletić.
Poštovane kolegice i kolege, ovaj zakon još jedan je dokaz da je ovoj Vladi RH itekako u interesu sustav obrazovanja kako onog osnovnog, srednjoškolskog, visoko obrazovnog danas smo došli i na Zakon o obrazovanju odraslih. Ako je ikad bilo veće potrebe izmijeniti postojeći zakon iz 2007. onda je upravo to ovo novo normalno razdoblje. Promjene na tržištu rada koje su se dogodile načinom rada, načinom komunikacije, održavanjem sastanaka, sudjelovanjem u proizvodnim procesima, u ograničenim okolnostima. Dakle, itekako su okolnosti u kojima trebamo promišljati što to po pitanju obrazovanja odraslih treba regulirati novim predloženim zakonom. Ono što je vrlo zanimljivo jest da se ovim zakonom, dakle programi za obrazovanje odraslih usklađuju sa hrvatskim kvalifikacijskim okvirom i uspostavlja se na određeni način i red i odnos između tržišta rada i obrazovanja. Nema kvalitetnog obrazovanja bez sustava kvalitete. I upravo zbog toga ovim prijedlogom zakona inicira se i potiče se da se educiraju nastavnici, predavači, ravnatelji, svi koji trebaju biti svojevrsni, dakle andragoški voditelji. Omogućuju se isto tako da se i to usvojeno znanje vrednuje kroz, dakle vrednovanje polaznika, odnosno njihovo usvojeno znanje. Ako usvojimo ovaj zakon ovakav sustav kvalitete vrijedit će pa najmanje narednih dvadesetak godina. Tim je veća odgovornost svih nas koji ćemo dići ruku za taj zakon ili predložiti određene korekcije, izmjene ili sama poboljšanja. Ovim zakonom po prvi put se definira, dakle i želi se podići standard materijalnih i kadrovskih uvjeta svih ustanova za obrazovanje odraslih. Koliko imate ustanova za obrazovanje odraslih koje imaju direktora, direktora na pola radno vrijeme, ravnatelja eventualno, dakle spremačicu. Sve ostalo su vanjski suradnici, a pitanje naravno kakvi su i materijalni uvjeti. Naravno da nas veseli i intencija, dakle zakonopisca da se fleksibiliziraju programi, odnosno da nastavnici u obrazovanju odraslih ne moraju imati dakle dopunsko pedagoško psihološko obrazovanje, nego ih se potiče, dakle na sustavan razvoj sa andragoškom izobrazbom. Ono što moram ovdje spomenuti, a mislim da nije, dakle bilo kolege ili kolegice zastupnika koji su raspravljali o ovom zakonu, da se nisu dotaknuli i ovih famoznih vouchera pa bilo da je pitanje o jezičnom sadržaju ili onom sadržajnom što voucher podrazumijeva. Dakle, ova Vlada kroz osigurana sredstva u Nacionalnom planu za otpornost i oporavak predviđa preko 300 milijuna kuna dakle za sustav vaučeri. Ta vrsta obrazovanja bit će dakle besplatna za one korisnike i na taj način stimuliramo da se veći broj ljudi ne samo nezaposlenih, ni onih koji su na tržištu rada, oni koji rade koji se žele profesionalizirati, žele usavršiti iskoriste ovu mogućnost i dobiju dakle besplatno obrazovanje odnosno edukaciju. Ovdje je bila iznesena jedna činjenica s kojom se nipošto ne slažem a to je da državni proračun ne sudjeluje u obrazovanju odraslih izuzev dakle za osnovno obrazovanje. Ja ću vam samo navesti jedan primjer zbog kojih je ova Vlada zadužila preko 14 tisuća žena, preko 70 tisuća korisnika programa „Zaželi“ koji uz to što su dobili priliku da rade one žene teže zapošljive na tržištu rada dobile su priliku da rade, a uz to besplatno obrazovanje odraslih jer su sve morale proći dodatnu edukaciju upravo da iskoristimo sredstva, da pokažemo koliko je obrazovanje odraslih važno i da onima koji se teže snalaze na tržištu rada pružimo novu šansu i mogućnost da se i kroz ovaj program, ali i kroz obrazovanje odraslih bolje snađu u budućnosti na burzi rada. Vrlo važno je spomenuti nastojanje Vlade, agencija, nacionalnih zaklada, svih koji sufinanciraju dakle i program podrške … dakle onima koji nisu u procesu edukacije, koji nisu zaposleni, koji ne pohađaju nekakve treninge da i tu Vlada i pomoću udruga, pomoću institucija iznađe sredstva i da se ti ljudi snađu na tržištu.
Imamo dvije replike. Prva je poštovana zastupnica Vesna Bedeković.
Hvala lijepa. Poštovani kolega drago mi je da ste u svom pojedinačnom, pojedinačno raspravi istaknuli činjenicu da Vlada Republike Hrvatske doista vodi kontinuirano računa i skrb o obrazovanju svih kategorija svojih građana, a osobito o obrazovanju odraslih koje uključuje i formalno, i neformalno, i informalno obrazovanje temeljeno na konceptu cjeloživotnog učenja. A osobito podupirem ono što ste istaknuli i to treba cijelo vrijeme naglašavati i naglašavat ćemo dakle program „Zaželi“ dakle jedan od sjajnih primjera obrazovanja odraslih u kojem smo 14 tisuća žena omogućili smo im stupanje na tržište rada i omogućili smo kvalitetne usluge za 70 tisuća korisnika što je posljedično dobrobit i za same žene koje su uključene u program jer se upućuju, jer stupaju na tržište rada, a svakako je dobrobit i za 70 tisuća krajnjih korisnika.
Odgovor.
Hvala lijepo. Dakle, 14 tisuća 353 žene prošle su ili jesu u programu za žene. Vrlo je važno spomenuti i da kroz ovaj program Ministarstva rada jačaju se upravo ustanove za obrazovanje odraslih. Dakle, novac osiguran za prekvalifikaciju i program školovanja žena koje polaze ovaj program „Zaželi“ osiguran je kroz europska sredstva i kroz mjeru Vlade odnosno program „Zaželi“ omogućili da upravo naše ustanove o kojima danas govorimo komentirajući ovaj Zakon dakle dobiju financijsku injekciju odnosno da oni osiguraju ova sredstva putem javnog natječaja, izbore se dakle cijenom u odnosno onaj tko provodi program „Zaželi“ i da taj program bude besplatan dakle upravo za ove naše žene o kojima smo malo čas govorili.
Sljedeća replika poštovani zastupnik Željko Lenart.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Piletić mi u HSS-u podržavamo sve vidove obrazovanja bilo formalna ili neformalna. Ono što možda ne podržavamo je nekakvo nazovi obrazovanje za koje se uzmu neka sredstva da bi se platio nekakav tečaj prekvalifikacija, a da ta osoba na kraju krajeva osim što da taj novac ništa ne nauči i ne stekne. Mislim da ovo obrazovanje odraslih je bitno i danas, a bit će bitno i ubuduće jer će morati popravljati propuste redovnog sustava obrazovanja. Tragično je da mi danas nakon završetka srednjih škola djece imamo djecu i to u velikom postotku koja ne znaju čitati i koja ne znaju tablicu množenja što su osnovne stvari koje bi se trebale naučiti kroz sustav obrazovanja. Znači obrazovanje da, svakako svako obrazovanje i obrazovanje odraslih. Obrazovanje je jedno od najvažnijih stvari za Republiku Hrvatsku, za bilo koju vladu koja vlada Republikom Hrvatskom jer samo obrazovan čovjek je slobodan čovjek. Hvala.
Odgovor.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupniče Lenart dijelom se mogu složiti s ovim što ste rekli na početku. Međutim, nikako ne stoji da je obrazovanje odraslih dakle posljedica lošeg sustava obrazovanja redovnog osnovnoškolskog i srednjoškolskog. Mi danas imamo u sustavu dakle zanimanja koja za 5 do 10 godina neće postojati na tržištu rada. Dakle, mi moramo upravo kroz sustav obrazovanja odraslih bilo formalnog ili neformalnog omogućiti da se upravo tržište ljudi koji su na tržištu rada osposobe za nove tehnologije, za nova zanimanja. Nema dana da ne dođe nekakvo novo zanimanje. Da nismo mogli izgraditi dakle obrazovni sustav da se za sve do jedno to novo zanimanje na tržištu rada kojima ne znamo ni imena omogućimo dakle kvalitetnu izobrazbu kroz redovan sustav odgoja i obrazovanja. Zbog toga upravo i jest obrazovanje odraslih ne isključivo ono formalno, nego i neformalno pa netko je spomenuo i kroz udruge, i kroz različite kraće programe dakle tome služi obrazovanje odraslih a posebice u budućnosti.
Sljedeća pojedinačna rasprava uvažena zastupnica Majda Burić.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani državni tajniče sa suradnicima, poštovane zastupnice i zastupnici. Dakle, važeći Zakon kao što smo imali prilike čuti nije mijenjan 14 godina, a ovaj novi zakon unosi značajne promjene u sustav obrazovanja odraslih osoba i govorit ću isključivo o sustavu vouchera koji se ovim zakonom uvodi kao novina i koja će itekako utjecati ne samo na kvalitetnije tržište rada već i na povećanje broja zaposlenih, smanjenje broja nezaposlenih na čemu je ova Vlada predvođena premijerom Plenkovićem napravila itekako značajne iskorake, a s obzirom na uvođenje vouchera vjerujem i sigurna sam da će tako i nastaviti. Dakle, što se tiče vouchera njih će biti moguće koristiti od 1. Travnja iduće godine i to u visini do 10 000 kuna po korisniku. Usuđujem se reći da takve mogućnosti obrazovanja odraslih nikada u RH nije bilo. Cilj je dakle potaknuti odrasle i zaposlene i nezaposlene na uključivanje u obrazovanje čime se svakom pojedincu osigurava i mogućnost boljeg položaja na tržištu rada, isto tako mogućnost višeg socijalnog statusa, ali isto tako i ono što je jako bitno jest osobna dobrobit te osobe, a naravno gospodarstvu se omogućava veća produktivnost. U UNRS-u, odnosno Nacionalnoj razvojnoj strategiji do 2030. godine postavili smo si vrlo ambiciozan, ali rekla bih realan i ostvariv cilj a to je izjednačavanje stope odraslih u cjeloživotnom obrazovanju sa europskim prosjekom. Mogu slobodno reći da se ovim zakonom omogućuje operacionalizacija Nacionalnog plana oporavka i otpornosti iz domene komponente tržišta rada koja je sveukupno financijski teška više od 2 milijarde kuna i za tu komponentu zaduženo je Ministarstvo rada, mirovinskog sustava, obitelji i socijalne politike i ministar Aladrović. Naime, tim dokumentom predviđeno je razvijanje sustava vouchera, odnosno modela za stjecanje dodatnih vještina kako zaposlenih, tako i nezaposlenih osoba, a sukladno potrebama gospodarstva. Potrebne vještine, dakle one koje su usklađene sa potrebama na tržištu rada svakako su glavna pokretačka snaga rasta i produktivnosti rada, ključne su i za nezaposlene mlade osobe koji po prvi puta ulaze na tržište rada. Ali usudit ću se reći da su i presudne za sve zaposlene osobe. Za potrebe sustava vouchera u sklopu MPO-a osiguran je kao što smo već imali prilike danas čuti iznos od 300 milijuna kuna. Planira se sudjelovanje 30 000 korisnika što znači da je iznos jednog vouchera za obrazovanje do maksimalno 10 000 kuna po osobi, a naglasak će biti na kvaliteti programa, isto tako na usklađenosti sa potrebama tržišta rada. Bitno je, jako je bitno da ako se navedeni iznos uspješno potroši da tada nikako nije isključen nastavak financiranja iz drugih izvora, ali i povećanja alokacije. Ono što je bitno za naglasiti jest da je uvjet financiranja stjecanja vještina njihova utemeljenost na HKU, odnosno hrvatskom kvalifikacijskom okviru, a sami obrazovni programi temeljeni su na katalogu vještina iz podregistra standardna zanimanja razvijani kroz HKO i upisani u registar HKO-a, te vrednovani naravno pri nadležnim agencijama. Samo ti i takvi bit će odobreni za financiranje putem vouchera i to uz uvjet da ih provode akreditirane ustanove za obrazovanje odraslih. Programi se dakako moraju temeljiti i na standardima zanimanja i na standardima kvalifikacija. Kao što sam rekla ciljana skupina su i zaposleni i nezaposleni, a dodjela vouchera jest predviđena u digitalnom obliku otvaranjem korisničkog računa na stranicama Hrvatskog zavoda za zapošljavanje. U sklopu aplikativnog rješenja HZZ-a korisnik će odabrati željenu vještinu iz kataloga vještina i trebat će obrazložiti potrebu za odabranom vještinom, a Ministarstvo je trenutačno u provedbi projekta mapiranja vještina financiranog iz Europskog socijalnog fonda što znači da …
Hvala lijepa. Imamo nekoliko replika. Prva je poštovane zastupnice Bedeković.
Hvala vam lijepa. Uvažena kolegice u svojoj ste raspravi zapravo detaljno obrazložili važnost uvođenja vouchera i sve aktivnosti koje se već sad provode po tom pitanju. I ja slušajući vas zapravo moram konstatirati da nikada do sad Republika Hrvatska nije bila u boljoj prilici iskoristiti toliko novca za obrazovanje odraslih kao u ovom sljedećem razdoblju koje nam predstoji. Znači 300 milijuna kuna za vouchere, Nacionalni program oporavka i otpornosti, 10 000 kuna po osobi puta broj korisnika i upravo zahvaljujući članstvu u EU Vlada Andreja Plenkovića je, dakle iskoristila dakle sve ono što je mogla iskoristiti u pregovaranju, dakle višegodišnjeg financijskog okvira za sljedeće razdoblje. I kako sad stvari stoje sve ovo će se ostvariti i svakako da će Vlada Andreja Plenkovića nastaviti tim putem i dalje.
Hvala. Poštovana zastupnica, izvolite odgovor.
Hvala vam poštovana kolegice Vesna Bedeković. Dakle, u potpunosti se slažem sa vama i drago mi je da ste i vi još jednom naglasili da zaista takve mogućnosti obrazovanja odraslih u RH nikada nismo imali prilike vidjeti zahvaljujući Vladi premijera Plenkovića, ali i zahvaljujući našem članstvu u EU mi danas imamo na raspolaganju vezano uz vouchere 300 milijuna kuna što znači da će korisnik dobiti maksimalno 10000 kuna za određenu edukaciju u trajanju do 6 mjeseci gdje će bildati dalje svoje vještine ili stjecati nove što je iznimno bitno ne samo za tu osobu i za njegovu dobrobit već je bitno i za smanjenje nezaposlenosti, povećanje zaposlenosti, za otpornost našeg gospodarstva, njegovo daljnje jačanje.
Sljedeća replika je poštovane zastupnice Selak Raspudić.
Slušajući ovu međusobnu razmjenu ne mogu si jednostavno oteti dojmu da vi u HDZ-u imate možda nekakvu tablicu internu u koju se upisuju plusevi svaki put kad spomenete Vladu velikog vrhovnika Plenkovića u pozitivnom kontekstu. Ali to nije moje pitanje. Moje je pitanje vrlo jednostavno. Ono se odnosi na to što vi mislite tko bi trebao provoditi postupak vanjskog vrednovanja obrazovanja odraslih?
Samo malo! Samo malo! Kolegica Bedeković je digla povredu Poslovnika.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjedniče, smatram da je povrijeđen članak 238. Poslovnika zbog činjenice da kolegica vrijeđa i mene i kolegicu zastupnicu aludirajući na to da imamo međusobni dogovor u hvaljenju Vlade Andreja Plenkovića što je posljedica njene tuge i žalosti zbog toga što njena politička opcija na žalost nije uspjela ući u vladajuću poziciju. A kad dođu u vladajuću poziciju onda se može početi radovati. Ako dođu.
Kolegice Bedeković vi znate da to nije povreda Poslovnika, pa sukladno članku 240. stavak 2. izričem opomenu sa oduzimanjem riječi do kraja rasprave o ovoj temi. Izvolite poštovana zastupnica Selak Raspudić, povreda Poslovnika.
Članak 238. Potpuno mi je nejasno zašto se kolegica Bedeković uvrijedila. Ja smatram takvo okruženje izrazito poticajnim. Recimo i meni su učiteljice u prvom osnovne kada bi do ro riješila zadatak nacrtale zvjezdicu, osmjeh, cvjetić itd. Tako da da, ja sam žalosna što ne radim u jednako poticajnom okruženju kao i vi.
Kolegice Raspudić, vama je to isto tako treća pa sukladno članku 240. stavak 2. izričem opomenu sa oduzimanjem riječi do kraja rasprave o ovoj temi. Izvolite, možete odgovoriti poštovana zastupnice Peović.
Hvala vam puno poštovani potpredsjedniče. Dakle, moj odgovor gospođi Selak Raspudić jest da rezultate Vlade premijera Plenkovića ne možete demantirati zato što su to činjenice i to su rezultati iza kojih stojimo ponosno, a na vašu tugu, čemer i jad zbog svega toga ja ne mogu utjecati.
Imamo i repliku poštovanog zastupnika Silvana Hrelje.
Teško je replicirati nakon ovakvih tirada, ali ja ću reći lijepo ste naznačili s čime se ja slažem novost u ovom zakonu i sustav vouchera kako bi trebao funkcionirati. No, više od samog povlačenja novca meni je bitno koliko ćemo mi od naših nezaposlenih osposobiti da mogu zaraditi kruh putem vouchera i putem obrazovanja odraslih. A drugo je pitanje i za vas i za ovdje prisutne ljude iz ministarstva. Imam situaciju da je registrirana jedna ustanova koja se bavila i tražim dakle staklom, svega imamo 5 majstora u Hrvatskoj u Istarskoj županiji. I pozvala je prosvjetnog inspektora da im dođe pomoći kako urediti tehničke uvjete. Ok, ja znam da za tehničke uvjete, za takvu ustanovu koja je registrirana pri ministarstvu nije nadležan prosvjetni inspektor, ali nek' im bude na pomoći. Ja mislim da bi se naša administracija trebala malo fleksibilnije ponašati, a ne držati se kruto pravila. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku poštovane zastupnice Burić.
Hvala vam puno poštovani potpredsjedniče. Poštovani gospodine Hrelja, dakle što se tiče obrazovanja odraslih ja ovdje posebno želim podcrtati projekt „Zaželi“ u kojem su žene uključene u taj projekt za što je ova Vlada osigurala oko 2 milijarde kuna imala je mogućnost dodatnoga obrazovanja. I mnoge od njih su to iskoristile i danas su snažnije na tržištu rada. Također sjećate se i vi jako dobro da smo kroz Ministarstvo rada imali ISF-ov projekt, odnosno projekt financiran iz Europskog socijalnog fonda koji se ticao aktivacije umirovljenika i u stvari bildanja jačanja njihovih vještina. A što se tiče ovog dijela koji se odnosi na vitraje ako se ne varam, mislim da bi na to trebalo dati ipak odgovor Ministarstvo znanosti i obrazovanja. Jer koliko sam uspjela razumjeti radi se o prosvjetnoj inspekciji.
Hvala lijepo. Vrijeme vam je isteklo. Hvala lijepa. Sad će završno u ime predlagatelja govoriti poštovani državni tajnik Tomislav Paljak.
Poštovani potpredsjedniče, uvažene zastupnice, uvaženi zastupnici. Zahvaljujem vam na raspravi. S obzirom da je ovo prvo čitanje vidjet ćemo koliko će ona biti ocijenjena konstruktivnom ili ne, ali evo ja imam potrebu na neki način zaokružiti ovu temu današnju, reći one osnovne smjernice i osvrnuti se na svoje zabilješke koje sam vodio tijekom ove rasprave, pa ćete onda i vi imati prilike vidjeti jesmo li na dobrom pragu ili nismo. U svakom slučaju, dakle intencija ovog zakona jest naravno da se uklone nedostatne kvalitete ustanova za obrazovanje odraslih, da se isprave neusklađenosti programa obrazovanja i da se one uvedu u potrebe tržišta rada, da se maknu ove nemogućnosti priznavanja informalno i neformalno stečenih znanja i vještina, odnosno da one postanu u određenom procesu u mogućnosti priznavanja. I još da se neusklađenosti sa recentnim nacionalnim i europskim strateškim dokumentima koje su također uočene jednostavno usklade sa onime što je potrebno i što današnje zakonodavstvo i današnje potrebe zahtijevaju. Općih odredba evo formalno obrazovanje odraslih koje se provodi u ustanovama koje imaju registriranu djelatnost obrazovanje odraslih sukladno odredbama zakona kojim se uređuje osnivanje i ustrojstvo ustanova. Formalnim obrazovanjem odraslih smatra se i obrazovanje koje se provodi sukladno propisima iz nadležnosti drugih državnih tijela sukladno posebnim propisima, uvode se razine programa obrazovanja i programa vrednovanja skupova ishoda učenja i dodjele kvalifikacije sukladno hrvatskom kvalifikacijskom okviru. Uređuje se formalno i neformalno obrazovanje odraslih za stjecanje kompetencija potrebnih za rad koje obuhvaća provedbu formalnih i neformalnih oblika učenja za stjecanje kompetencija potrebnih za rad na koje se primjenjuju odredbe zakona kojim se uređuje tržište rada. Ovim zakonom kao što ste imali prilike čuti u uvodnom izlaganju, dakle onda se pobliže objašnjava što i kako rade ustanove za obrazovanje odraslih, koji su to programi u sustavu obrazovanja odraslih, koji su to formalni i neformalni programi i obrazovanje za stjecanje kompetencija potrebnih za rad financirani putem vouchera, kako su definirane kadrovske potrebe glede nastavnika u obrazovanju odraslih, što podrazumijeva stručno usavršavanje i osposobljavanje, koji su to polaznici odnosno što očekuje pristupnike obrazovanja odraslih i na koji način se namjerava osigurati kvaliteta u obrazovanju odraslih. Kako će izgledati andragoška dokumentacija, evidencije i javne isprave u obrazovanju odraslih, kako će financirati, kako će se pratiti i razvijati sustav obrazovanja odraslih, kakav će biti nadzor i naravno uz prijelazne i završne odredbe. O onome o čemu ste vodili raspravu, odnosno način na koji ste, kako je išao tijek ovog današnjeg dana evo osvrnut ću se na neke momente. Ne bih se složio sa konstatacijom da vlada kaos na tržištu obrazovanja. Jednostavno možemo razgovarati o kategorijama koliko je on dobar, nije, koliko je trom ili proaktivan, koliko se truda ulaže uopće u otklanjanju uočenih nekakvih negativnosti. Međutim, da vlada kaos ne bih se složio. Na konkretno pitanje kolegice, uvažena zastupnice Raspudić rekao bih da je evo 2018. imamo tri, dakle nije baš ni jedan, nego tri su donijeta rješenja kada se uskratilo ustanovi koja je već radila daljnji rad. Temeljem ovog zakona koji je takav kakav je manjkav, ali evo postoje i tu procesi u kojima se utvrđuju uopće uvjeti na koji ustanova može raditi ili ne može raditi. Agencija godišnje prima oko 1400 zahtjeva prema ovim informacijama koje sam prikupio i negdje između 15 i 20% u startu se eliminira, dakle ne dozvoljava im se rad. To je pitanje na ovo traženje, a sad tko je odgovoran ja ću reći da je odgovoran i loš zakon i loša provedba i sve ono što je prethodilo tome i zbog toga smo danas ovdje da to ispravimo. Što se tiče specifičnih potreba pitali ste imamo li mi popis tih vještina, znanja koje nama trebaju – imamo, zato što smo to radili temeljem imputa od poslodavaca, naših poslodavaca i oni su detektirali naše potrebe za naše tržište rada koliko su one u korespodenciji sa europskim potrebama u ovom trenutku vam ne mogu reći. Ali činjenica jest da smo ih baš tenderirali, odnosno ciljano smo išli na naše tržište. Što se tiče opravdanih razloga i onog članka 25. Odnosno koji su to opravdani razlozi kada se utvrđuje valjanost ili nevaljanost ili rad ili nerad ustanove naravno da tu postoji nekoliko načina, a prije svega tu može biti prijava, prijava nadležnim institucijama da se provjeri način na koji je ustanova, na koji ona funkcionira i onda je obveza zakonodavca, naravno onog koji to propisuje da izađe van. Tu će se možda pojaviti kojekakvi oglasi koji bi mogli biti lažni, pa će i tu biti potrebno prijavljivati i jedan od takvih razloga, također i to može biti. Točno je da Agencija za strukovni odgoj i obrazovanje vrednuje, ali ne po, baš po onoj „kadija te tuži, kadija te sudi“ jer će se ustanove moći žaliti neovisnom povjerenstvu koje će imati pet članova. Jedan je iz ministarstva, četiri su u sastavu neovisnih stručnjaka, a ovaj odnos na koji ste povezali i prethodnu temu vezanu uz Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje on dakle u ovom trenutku ima svoj djelokrug ingerencija na što je odgovoran, a agencija ima prema prijedlogu ovog zakona ovakav kakav je sada predložen. Mi mislimo da je dobar i da nema zapreka da i Agencija za strukovni odgoj i obrazovanje. A kad idemo i u visoko, a podudara se jednim dijelom i sa visokom, onda vam je to Agencija za visoko odgoj i obrazovanje, tako da nije to baš jednoznačno i nije na način na koji ste vi ovdje opisali. Međutim, članak 22. je spominjan u smislu mogućnosti obrazovanja srednjih škola do 17 godina. On je uveden zato da bi se omogućilo redovito upisivanje učenicima sa posebnim potrebama. Što se tiče mogućnosti odgoja i obrazovanja odraslih ne od 15-te, ovim zakonom ide se od 14 godine kako djeca ne bi, ona koja ne žele ići u srednju školu, kako ne bi gubila jednu godinu između 14 i 15-te recimo, budimo konkretni radi se o vrhunskim sportašima kojima je važno da se uključe prije u ove mogućnosti odgoja i obrazovanja odraslih, pa je to navedeno evo iz ovog razloga. Dalje bilo je postavljeno pitanje kakve su to kategorije andragoških voditelja. Do sada je bilo da to mogu biti samo nastavnici i stručni suradnici. Stručni suradnici, a u njih ubrajamo naravno i pedagoge. Oni u svom formalnom obrazovanju jednim dijelom imaju i specijaliziranu andragogiju. Međutim, ovdje je intencija da se stvaraju smjerovi, dakle baš andragoški na programima sveučilišta i da to baš budu andragozi naravno uz uvjet minimalno 4 godišnjeg rada prethodno u nekoj od odgojno-obrazovnih institucija što dakako samo po sebi ima određene nove standarde i zahtjeve koji će ići baš prema odgoju i obrazovanju odraslih da se više tu ne luta, nego da se ide specijalizirano u obrazovanje onih koji će to provoditi. Hoće li voucheri ići u prave ruke, naravno da će ići zato što će biti kontinuirano praćeni, zato što će kod konzumacije biti savjetovani i imat će obveze, dakle kao i kod svih drugih bonova ili ne znam više koju bi tu baš dobru hrvatsku riječ mogao upotrijebiti jer su se ovi izrazi toliko udomaćili, da mislim da su jasniji nego da koristimo nešto, neke druge kao što je rekao zastupnik Dretar. Međutim, hoće li on nas gurnuti u reguliranje u podzakonske akte mislim da neće upravo zato što smo puno toga, jako puno toga predvidjeli u zakonu. I bez obzira što je on vezan inter sektorski i što povezuje aktivno tri ministarstva upravo zbog konzumacije i ovih dijelova iz MPO-a mislim da u tom smislu ne bi trebalo i neće biti problema. Ugovori o djelu naravno tamo gdje su potrebni, bili su do sada, bit će i od sada samo što je sada jasnije definirano kada se mora zaposliti nastavnik na puno radno vrijeme, koliko je to, koliko sektorskih obuhvata mora imati. Također, zapošljavanje andragoškog voditelja u smislu one dvojake uloge i ravnatelja i andragoškog roditelja može, ali sad više ne u nedogled kao što je bilo do sada, nego do 10 programa može, sve iznad toga će morati biti profesionalno zastupljen. Ali o tome treba li zapošljavanje odraslih koje je ovdje navedeno, dakle osoba sa invaliditetom detaljizira, ti možda treba, vidjet ćemo do drugog čitanja kad se, kad opet stručnjaci sjednu. Ja mislim da je važno da budu uključeni kao kategorija koja će moći također ravnomjerno sudjelovati na tržištu rada i preko ovih odredaba ovog zakona. Ali vidjet ćemo što će biti dalje. Članak 30. Što se tiče državljana iz trećih zemalja, stranih državljana tu ne bismo smjeli miješati pojmove. Osnovna škola je obvezna u RH za sve. Ako govorimo o migrantima, onda su i oni tu uključeni, naravno u zakonske odredbe kao i svi ostali građani. Ako govorimo o radno aktivnom stanovništvu onda također govorimo o potrebama tržišta rada, onda se naravno pravilnicima mora i jest ovdje zamišljeno da se gledaju interesi onoga što mi imamo u Hrvatskoj, a naravno da on neće i nije diskriminatoran prema bilo kome. Onda evo reći ću što se tiče proračunskih, pučka učilišta samo da objasnimo, nisu ona financirana preko JLS-ova, nego privatno školarinama jest da tu je određeni problem sa neimaštinom, siromaštvom, snalaženje na ovakav ili onakav način kao što je to zastupnica Gamulin detektirala. Ali činjenica jest da oni nisu na tim proračunskim osnovama nego na ovim čisto svojim. Oni su na tržištu tako kako jesu i snalazili su se do sada onako kako su mogli. Ispiti za znanje i vještine neformalno informalno, da pa to i je naravno ideja cijela ne da neformalna znanja pretvaramo u formalna jer onda radimo grešku onda opet gomilamo formalizaciju na jednoj strani i ravnotežu prebacujemo tamo gdje ne treba, nego da se ako netko ima neformalno stečena znanja ona provjere i da budu priznata isto kao i kod informalnog i evo zastupniku Hrelji naravno da nije onemogućeno građanima treće dobi da budu dio. Dapače, ovog cjeloživotnog učenja, obrazovanja samo što ovdje opet ne mijenjamo dakle pojmove obrazovanje prema svim ovim aktima koje smo naveli i učenje. E sad kad uđemo u učenje naravno da ne smije biti nikome onemogućeno, ali ono ide u jednu drugu kategoriju, ovdje govorimo o obrazovanju. Hoće li učenje dovesti do toga da netko njime može biti formalno obrazovan i biti na tržištu o tome možemo naravno razgovarati, ali neće mu biti onemogućeno. Evo mislim da ovaj zakon nipošto nije deklarativan. Mislim da je vrlo konkretan, mislim da komunikacija međuresorna, sektorska je vrlo aktivna i postoji vjerojatno i još prostora za neka poboljšanja do drugog čitanja. Ja vjerujem da ćemo evo ipak doći do situacije da će ovaj Sabor podržati vrlo, vrlo važan zakon evo nasušno potreban ja mislim za sve nas i za sve one koji promišljaji i sadašnjost i budućnost ove zemlje. Hvala vam još jednom na svemu do sad izrečenome i viđenome. Hvala.
Hvala vam lijepa. Time zaključujem raspravu o ovoj točci. O njoj ćemo glasovati kad se steknu uvjeti. Sada prelazimo na sljedeću točku, temu a to je - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju globalne Konvencije o priznavanju kvalifikacije u visokom obrazovanju, drugo čitanje. P.Z. br. 164. Predlagatelj je Vlada RH temeljem članka 85. Ustava RH i članka 207a. Poslovnika Hrvatskog sabora. Navedenim člankom 207a. Poslovnika propisano je da se zakoni kojima se u skladu sa Ustavom RH potvrđuju međunarodni ugovori donose u pravilu u jednom čitanju. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave sukladno članku 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, te Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. Poštovani državni tajnik Ivica Šušak, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene zastupnice, uvaženi zastupnici. Pred vama se nalazi Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Globalne konvencije o priznavanju kvalifikacija u visokom obrazovanju. Globalna konvencija o priznavanju kvalifikacija o visokom obrazovanju prva je konvencija UN-a iz područja visokog obrazovanja koja se primjenjuje na globalnoj razini. Globalna konvencija nadopunjava pet regionalnih Konvencija UN-a za obrazovanje, znanost i kulturu UNESCO-a na temu priznavanja kvalifikacija u visokom obrazovanju. Regionalna Konvencija o priznavanju inozemnih visoko školskih kvalifikacija koja se primjenjuje i za područje Europe, tzv. Lisabonska konvencija stupila je na snagu u odnosu na RH 1. prosinca 2002. godine. Potreba za Globalnom konvencijom koja povezuje 5 regionalnih Konvencija o priznavanju visoko školskih kvalifikacija proizlazi iz sve većeg broja studenata koji žele nastaviti obrazovanje na drugom kontinentu. Oslanjajući se na regionalne Konvencije UNESCO-a priznavanju visoko školskih kvalifikacija Globalnom konvencijom se uspostavlja dodatni međunarodni pravni okvir za pravedno, transparentno i nediskriminirajuće priznavanje inozemnih visoko školskih kvalifikacija. Ministarstvo znanosti i obrazovanja sudjelovalo je u međunarodnim konzultacijama za izradu Globalne konvencije o priznavanju kvalifikacija u visokom obrazovanju koje su trajale tri godine. Globalna konvencija o priznavanju kvalifikacija u visokom obrazovanju usvojena je u studenom 2019. godine na općoj Skupštini UNESCO-a u Parizu većinom glasova predstavnika država članica među kojima je bila i RH. Svrha Globalne konvencije je olakšavanje mobilnosti osobama koje žele pristupiti visokom obrazovanju, nastaviti visoko obrazovanje ili pristupiti tržištu rada sa inozemnom obrazovnom kvalifikacijom s drugog kontinenta. Glavni cilj Globalne konvencije je uspostavljanje međunarodnog normativnog instrumenta za priznavanje na globalnoj razini. Time će se osnažiti međuregionalna akademska mobilnost, te promicati međunarodnu suradnju u visokom obrazovanju kao i cjeloživotno učenje. Konvencija sadrži i odredbe o priznavanju razvoja studija i kvalifikacija izbjeglica i raseljenih osoba uključujući i slučajeve kada se razdoblje studija, prethodno učenje ili kvalifikacije stečene u drugoj državi ne mogu dokazati na temelju isprava. Globalnom konvencijom osniva se međuvladina konferencija država stranaka sastavljena od predstavnika država stranaka koja promiče primjenu ove Globalne konvencije i nadgleda njezinu provedbu. Time će se uspostaviti formalna suradnja nacionalnih tijela nadležnih za priznavanje na globalnoj razini koja će surađivati na unapređenju alata i prakse vezano uz priznavanje inozemnih obrazovnih kvalifikacija. UNESCO će imati ulogu tajništva i pružati smjernice državama strankama konvencije. Države stranke će Globalnu konvenciju provoditi putem nacionalnih struktura za priznavanje inozemnih kvalifikacija o visokom obrazovanju, te nacionalnim, regionalnim i globalnim organizacijama za akreditiranje, osiguravanje kvalitete visokog obrazovanje, kvalifikacijske okvire i priznavanje samih kvalifikacija. Shodno tome za provođenje ovog zakona nije potrebno osigurati dodatna financijska sredstva u državnom proračunu RH. S obzirom na prirodu postupka, potvrđivanja međunarodnih ugovora kao i na činjenicu da se u ovoj fazi postupka ne može mijenjati ili dopunjavati tekst međunarodnog ugovora predlaže se ovaj konačni prijedlog zakona raspraviti i prihvatiti u jednom čitanju. Konvencija stupa na snagu 3 mjeseca nakon datuma polaganja dvadesete isprave o ratifikaciji, odobrenju ili pristupu, ali samo u odnosu na one države, stranke koje su položile svoje isprave o ratifikaciji, odobrenju ili pristupu. RH će ugrađivanjem Konvencije u unutarnji pravni poredak olakšati privlačenje stranih studenata izvan Europe u RH, osigurati bolje razumijevanje visoko školskih kvalifikacija iz RH izvan Europe kao i olakšati integraciju osoba pod supsidijarnom zaštitom koja ne posjeduje dokumente potrebne za priznavanje u svrhu pristupa tržištu rada ili visokom obrazovanju. Hvala lijepa.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Pardon, imamo dvije replike. Prva je poštovane zastupnice Selak Raspudić, izvolite.
Dakle, prije jedno pola godine najavljeno je da će se raditi na Zakonu o prepoznavanju i priznavanju inozemnih obrazovnih kvalifikacija, pa me zanima da li se ta najava odnosila na ovo ili na zaseban zakon. I povezano s time, a u odnosu na ovu konvenciju priznavanje kvalifikacija osoba koja su pod međunarodnom zaštitom. Zanima me, a nemaju dokaze za svoje kvalifikacije, tko će biti nadležan za prepoznavanje i priznavanje njihovih kvalifikacija u RH i postoje li već sada takve osobe i takvi zahtjevi.
Poštovani državni tajnik Ivica Šušak.
Hvala lijepa. Dakle, u najavi je i pred proceduri usklađivanja teksta nacrta zakona o priznavanju inozemnih obrazovnih kvalifikacija koje obuhvaća i osnovno školsku i srednjoškolsku i visoko školsku razinu. I ja vjerujem da će se naći pred ovim Visokim domom, a u pogledu priznavanja osoba koje nemaju javne isprave koje im dokazuju kvalifikacije u skladu sa autonomijom sveučilišta sama visoka učilišta će provoditi postupke prema procedurama koje one za to propišu. U tekstu Nacrta zakona za priznavanje inozemnih obrazovnih kvalifikacija predviđeno je da će za područje visokog obrazovanja poglavito za sveučilišta rektorski zbog sam predlagati postupak i procedure što smatramo da je sukladno uobičajenoj praksi i zakonskim odredbama kojima se propisuje temelj autonomije sveučilišta.
Repliku ima i poštovani zastupnik Marko Pavić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče sabrao , poštovani državni tajniče. Pa ovo je upravo globalna konvencija UN-a, ali ja se dobro sjećam kad sam studirao i u predbolonjskom sustavu gdje nismo imali ni diplomu suplement, ni mnoge druge instrumente koje unutar država članica imamo. Pa ako možete možda malo čisto i radi hrvatske javnosti da sumirate koje sve instrumente na razini EU, ovo je sad šire, ali koje sve imamo upravo na poštivanju zajedničkog tržišta i na međusobnom priznavanju diploma koja onda omogućuje i našim studentima da studiraju vani, posebice putem rasmusa, ali isto tako i na velikom priljevu stranih studenata u RH.
Poštovani državni tajnik Šušak.
Hvala lijepa. Naime, zakonom, postojećim Zakonom o priznavanju inozemnih obrazovnih kvalifikacija, imamo dva oblika priznavanja tzv. akademsko i drugo stručno priznavanje unutar kojeg se dakle razvijaju dva procesa, priznavanje za nastavak daljnjeg obrazovanja i priznavanje za potrebe tržišta rada. Dakako da mi imamo propisano pravilnikom sadržaj diplome i izdavanje dopunske isprave o studiju gdje poslodavci također mogu, mogu vidjeti kvalifikacije, standarde, ishode učenja koje je student stekao u svom dosadašnjem obrazovanju kada se odnosi na visokoškolsko obrazovanje. U priznavanje obrazovnih kvalifikacija srednjoškolske razine uključena je Agencija za odgoj i obrazovanje, kao i Agencija za strukovno obrazovanje kada su u pitanju, kada su u pitanju srednjoškolske kvalifikacije. I mi tu imamo određenih problema s obzirom na standarde Lisabonske konvencije. Ideja je da se ubrza i napravi propulzivnost u priznavanju, ali i ovoga da se zaštiti hrvatsko tržište i visoko obrazovanje od loših diploma.
Hvala lijepa. I sad otvaram raspravu, pa će prva u ime Kluba zastupnika MOST-a govorit poštovana zastupnica Marija Selak Raspudić, izvolite.
Dakle, uvodno želim reći da je sama preambula ove konvencije puna općih mjesta s kojima ćemo se sigurno svi složiti, dakle otprilike na tragu onoga da su sve države različite, da ćemo uvažavati njihove specifičnosti, a istodobno ćemo se zajedno zalagati za to da se kvalifikacije u visokom obrazovanju priznaju na nekoj globalnoj razini i to ne odskače ni od čega što do sada i nije bio slučaj ili nije bila neka od niti vodilja nekakvog umreženog zajedničkog djelovanja u ovom globaliziranom svijetu. Ipak unutar same konvencije kada govorimo o nekim drugim detaljima pojavljuju se neke stvari koje bi trebale biti u našem fokusu, u fokusu ove rasprave, o kojima će sigurno još biti govora. Prvi je čl. 7. priznavanje razdoblja studija i kvalifikacije izbjeglica i raseljenih osoba. Naime, on govori o tome da svaka država stranka poduzima nužne i moguće mjere u okviru svog obrazovnog sustava i u skladu sa svojim ustavnim, zakonskim i regulatornim odredbama radi razvijanja primjerenih postupaka pravednog i učinkovitog utvrđivanja ispunjavaju li izbjeglice i raseljene osobe tražene zahtjeve za pristup visokom obrazovanju za nastavak studijskih programa ili za traženje mogućnosti zaposlenja uključujući slučajeve kada se razdoblje studija prethodno …/Govornik se ne razumime/… kvalifikacije stečene u drugoj državi ne mogu dokazati na temelju isprava. Dakle, radi se o ljudima koji će se naći primjerice u Hrvatskoj i koji nemaju nikakve dokumente sa sobom, a koji tvrde da su stekli primjerene kvalifikacije u svojoj matičnoj zemlji i sad ćemo mi morati razviti cijeli jedan sustav putem kojeg ćemo provjeriti jesu li oni doista kvalificirani za ono za što tvrde i dat im onda odgovarajuću ispravu koja će biti ekvivalent nekom obrazovanju stečenom unutar naših institucija koje su ipak podvrgnute određenoj kontroli s obzirom na to da smo ih mi ili osnovali ili da moramo pratiti njihov rad. Znači ovo je jedno vrlo ozbiljno pitanje jer je izuzetno teško provjeriti nečije kvalifikacije ako ne postoje materijalni dokazi za institucije koje je ta osoba pohađale, nikakve diplome i slični dokumenti, pitanje je tko će provoditi to i na temelju čega će dodjeljivati takve dokumente. Za cijelu Europu je jedno i sigurnosno pitanje, nemojmo se lagati, postoji veliki broj ljudi koji neće imati sam sobom dokumente, a tvrdit će da imaju kvalifikacije. Sada je pitanje toga, dio njih doista i neće doći do dokumenata zato što nisu bili u trenutku odlaska u mogućnosti ponijeti sa sobom ono što će im kasnije trebati zbog izvanrednih okolnosti, a dio njih će lagati, lovit će u mutnome. Pa naravno da će ljudi loviti u mutnome i ako je ikako moguće pokušati doći do nekakvih službenih kvalifikacija zemalja u kojima će htjeti pristupiti tržištu rada. Dakle, ovo pitanje nije nimalo nevažno i treba i u budućnosti posvetiti posebnu pažnju tome na koji način će se vrednovati znanje onih koji nemaju službene kvalifikacije o stečenom stupnju obrazovanja i tko će provoditi te procese i hoće li oni biti podložni naknadno evaluaciji odnosno kakve će uopće dokumente te osobe dobivati zauzvrat. Drugo pitanje koje se pokazuje zanimljivim unutar ove konvencije odnosi se na čl. 15., međuvladinu konferenciju država stranaka. Dakle, osnovat će se jedno, usudit ću se reći, neobično tijelo koje se zove međuvladina, međuvladina konferencija država stranaka odnosno konferencija. Dakle, o čemu je riječ ovdje? Konferencija promiče primjenu ove konvencije i nadgleda njezinu provedbu usvajanjem preporuka, izjava, primjera dobre prakse ili bilo kojih odgovarajućih pratećih dokumenata na globalnoj ili međuregionalnoj razini. Budući da ništa u ovoj konvenciji, barem nominalno, nije obvezujuće i postoji više članaka koji se direktno pozivaju na to da ništa od ovoga što se navodi u ovoj konvenciji ne može, ne može odriješiti ranije zakonske odredbe, ugovore i ostale koje se odnose na sustav visokog obrazovanja, dakle pojednostavljeno ovom konvencijom se ništa neće promijeniti u postojećem sustavu određene države koja je pristala uz ovu konvenciju onda je nejasno zašto se osniva nekakva međuvladina konferencija država stranaka koja će nadgledati provođenje te iste konvencije i po kojim kriterijima. Može nadgledati kao neku listu lijepih želja, ali budući da ona sama o sebi kaže da ne intervenira u postojeći obrazovni sustav i zakonodavstvo koje ga prati, čemu onda uopće takvo tijelo koje se nadvija nad države koje su potpisnice konvencije da bi pratile provedbu te konvencije. Sama konvencija kao takva, ponavljam, u ovoj preambuli postavlja se isključivo kao nekakva lista dobrih želja. Dakle, i važno je naravno spomenuti, iako mi je i to nejasno s obzirom na intenciju konvencije da se svaka država stranka ove konvencije može u svako doba otkazati ovu konvenciju. Pa ukoliko ništa u ovoj konvenciji nije obvezujuće i ne intervenira u postojeći poredak čemu uopće mogućnost otkazivanja ili potreba za istim. Dakle, to su sve pitanja koja za mene ostaju otvorena. Možda dobijemo kasnije nekakav odgovor na njih, ali ne mislim da ikoje dokumente pa čak i konvencije koje su inače takvog karaktera da su manje obvezne nego što su neki drugi dokumenti i direktive i ono što moramo direktno prenijeti u naše zakonodavstvo i na drugačiji se prema tome odnositi nešto što trebamo uzimati zdravo za gotovo, nekritički prihvaćajući svaki sadržaj i svaku rečenicu koja se unutar njih nalazi. Dakle, i ovo treba biti podložno analizi, a u budućnosti možda se i na razini nekih drugih tijela koji donose ovakve konvencije možemo i dati kvalitetan dopis, doprinos intervenirati tako da se rade bolji dokumenti u budućnosti. Nužno je nešto reći načelno o procesu odljeva mozgova. Dakle, nas se ove stvari koje se tiču priznavanja kvalifikacije u visokom obrazovanju itekako tiču. U tom smislu podsjetit ću da je Hrvatska 4 u svijetu po odlasku obrazovanih kadrova. Dakle, neslavno 4 mjesto pripada upravo Hrvatskoj. Kada govorimo recimo razdoblju 2013. do 2017. godine govorimo o 242.285 ljudi odnosno 6% stanovništva koji su napustili Hrvatsku. Od ulaska u EU 850 liječnika je napustilo Hrvatsku što je kao što ističe Hrvatska liječnička komora ekvivalentno tome da je 6 županijskih bolnica ostalo bez ijednog liječnika. Ovo su sve podaci koji nas trebaju itekako zabrinuti zbog čega je upravo za nas važno da ozbiljno pratimo ovaj sustav priznavanja kvalifikacija visokog obrazovanja, dvosmjeran proces tako da možemo time posredno i pratiti što se uopće događa u našoj zemlji. Bojim se nažalost da će proces biti jednosmjeran da ovakve konvencije će olakšati Hrvatima snalaženje u inozemstvu, a malo će biti onih kojima će olakšati snalaženje u hrvatskom obrazovnom sustavu. A kada govorimo o hrvatskom obrazovnom sustavu onda treba spomenuti da je proces priznavanja poprilično kompliciran pa ako već govorimo o kvalifikacijama i konvencijama ništa nas ne prijeći da učinimo nešto i unutar vlastitog sustava da bi on bio bolji. Recimo primjerice ukoliko želite priznati magisterij i doktorat iz inozemstva ne možete podnijeti jedan zahtjev za priznanje obje kvalifikacije. Ovo su podaci odgovori Agencije za znanost i visoko obrazovanje jer svaka inozemno visokoškolska kvalifikacija priznaje se zasebno što znači da za svaku kvalifikaciju treba podnijeti zaseban zahtjev te zasebno platiti naknadu za troškove priznanja. Ovo ističem zato što jedan od naših glavnih ciljeva da se visokoobrazovani kadar koji je svoje magisterije i doktorate odradio u inozemstvu vrati u Hrvatsku pa im trebamo maksimalno pojednostaviti tu proceduru kako bi im bilo primamljivije bilo doći i raditi u našem okruženju. A mi istodobno potpisujemo ove velebne konvencije, direktno ih nekritički premještamo u naše zakonodavstvo dok na konkretnim posljedicama ono što možemo već sami učiniti i mogli smo učiniti ranije, a to je da olakšamo povratak našeg obrazovnog kadra na praktičnoj razini u našu zemlju ne radimo dovoljno i ne radimo koliko bismo trebali. Tu ću stati eto vidim da ni za ovu temu nema previše interesa, očito nam je takav dan s obrazovanjem, ali to ne znači da treba prestati govoriti o obrazovanju štoviše trebamo biti još glasniji.
Slijedeći klub zastupnika bit će onaj HDZ-a, a govorit poštovana zastupnica Vesna Bedeković. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi državni tajniče, poštovane kolegice i kolege, dakle predmet ove globalne konvencije je priznavanje kvalifikacija u visokom obrazovanju, a kad govorimo o priznavanju visokoškolskih kvalifikacija na europskom području važnim smatram spomenuti Lisabonsku konvenciju o priznavanja visokoškolskih kvalifikacija na području Europe koja je sastavljena u Lisabonu 11. travnja 1997. godine, a kod nas u RH je stupila na snagu 1. prosinca 2002. godine i zapravo je dakle Lisabonska konvencija jedna od regionalnih konvencija UNESCO-a o priznavanju visokoškolskih kvalifikacija i kao takva značajna za europski prostor visokog obrazovanja. A globala pak konvencija o priznavanju kvalifikacija u visokom obrazovanju o kojoj evo upravo sad raspravljamo podsjetit ću usvojena je 25. studenog 2019. na Općoj konferenciji UNESC-o u Parizu i to većinom glasova predstavnika država članica među kojima je bila i RH. Dakle, globalna konvencija je prva konvencija UN-a globalne razine koja istodobno nadopunjava regionalne konvencije UNESCO-a o priznavanju visokoškolskih kvalifikacija i svakako poboljšava njihovu povezanost. A glavni cilj ove globalne konvencije je uspostavljanje međunarodnog normativnog instrumenta za priznavanje kvalifikacija u visokom obrazovanju na globalnoj razini. I time bi se svakako osnažila međuregionalna akademska mobilnost, svakako osnažilo bi se promicanje jačanja međunarodne suradnje u visokom obrazovanju, demokratiziralo bi se visoko obrazovanje i svakako pružila mogućnost cjeloživotnog učenja za sve. I upravo u skladu s Člankom 19. globalne konvencije koji uređuje odnose između država stranaka ove globalne konvencije i stranaka regionalnih konvencija priznavanju visokoškolskih kvalifikacija i ostalih međunarodnih ugovora države stranke potiču međusobnu potporu između ove globalne konvencije i ostalih ugovora čije su države stranke osobito između regionalnih konvencija o priznavanju visokoškolskih kvalifikacija s time da se niti jedna odredba globalne konvencije ne smije tumačiti na način kojim bi se mijenjala prava i obveze država stranaka na temelju regionalnih konvencija o priznavanju visokoškolskih kvalifikacija i bilo kojih drugih ugovora čije su države stranke. I nekoliko samo riječi o osnovnim pitanjima koja se trebaju riješiti ovom konvencijom, dakle potvrđuje se globalna konvencija kako bi njezine odredbe u smislu čl. 141. Ustava RH postale dio unutarnjeg pravnog poretka RH. Isto tako oslanjajući se na regionalne konvencije UNESCO-a o priznavanju visokoškolskih kvalifikacija globalnom konvencijom se uspostavlja dodatni međunarodni pravni okvir za pravedno, transparentno i ne diskriminirajuće priznavanje inozemnih visokoškolskih kvalifikacija. I naravno ovo što sam već naglasila, opća svrha globalne konvencije je olakšavanje akademske mobilnosti, svakako poboljšavanje kvalitete i jačanje međunarodne suradnje u području visokog obrazovanja, a svakako države stranke su suglasne da će globalnu konvenciju provoditi putem ili u suradnji sa svojim nacionalnim provedbenim strukturama, mrežama nacionalnih provedbenih struktura, s nacionalnim regionalnim i globalnim organizacijama za akreditiranje, osiguravanje kvalitete, kvalifikacijske okvire i priznavanje kvalifikacija, isto tako sa međuvladinom konferencijom država stranaka, odborima regionalnih konvencija o priznavanju uključujući svakako i nacionalne izvještajne centre ili pak slična tijela. Jednako tako globalnom konvencijom osniva se međuvladina konferencija država članaka sastavljena opet od predstavnika istih država stranaka koja promiče primjenu globalne konvencije i svakako nadgleda njenu provedbu. I ono što je na kraju pred sam kraj potrebno naglasiti, za provođenje ovog zakona nije potrebno osigurati dodatna financijska sredstva u državnom proračunu RH. A s obzirom na samu prirodnu postupka potvrđivanja međunarodnih ugovora kojim država i formalno izražava spremnost biti vezana već potpisanim međunarodnim ugovorom kao i na činjenicu da se u ovoj fazi postupka ne može mijenjati ili dopunjavati tekst međunarodnog ugovora ovaj konačni prijedlog zakona evo raspravlja se i prihvaća u samo jednom čitanju. I zaključno, Klub zastupnika HDZ-a podržati će Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Globalne konvencije o priznavanju kvalifikacija u visokom obrazovanju. Hvala lijepa.
Sljedeći klub zastupnika biti će onaj SDP-a govorit će poštovana zastupnica Sabina Glasovac. Izvolite.
Hvala g. potpredsjedniče HS-a. Poštovane kolegice i kolege, poštovani državni tajniče. Moram se pridružiti kolegici Selak Raspudić koja je u nekoliko navrata od jutra iskazala svoje nezadovoljstvo, možda čak i ogorčenost činjenicom da nas je ovoliko malo kada govorimo o obrazovnim temama. Moram reći da dijelim njen osjeća jer puna su nam usta vrlo često razvoja Hrvatske, gospodarstva, poduzetništva, unapređivanja poljoprivrede, a svega toga skupa nema bez znanja. Znanje je to koje pokreće, a znanja nema bez obrazovanja i dokle god kao država, kao političari ne shvatimo da je zapravo ovo tema, ne konkretno možda ova tri zakona, ali tema obrazovanja je ishodište svega, bojim se da ćemo usporavati iskorištavanje svih onih potencijala koje imamo. Ova posljednja točka današnjeg paketa obrazovnih zakona je naizgled ovako jedno tehničko usklađivanje i potvrđivanje Globalne konvencije o priznavanju kvalifikacija u visokom obrazovanju kroz Konačni prijedlog Zakona. Nije to prvi put da pristupamo ovakvim asocijacijama, znači mi smo već od 1. srpnja 2004.g. u Hrvatskoj postupak priznavanja inozemnih visokoškolskih kvalifikacija provodi Agencija za znanost i visoko obrazovanje isto ovako temeljem jednog Zakona o priznavanju inozemnih obrazovnih kvalifikacija, a koji se temeljio na načelima Druge konvencije o priznavanju visokoškolskih kvalifikacija na području Europe koja datira iz Lisabona, to smo već čuli 1997.g. Ova globalna konvencija bi trebala zapravo nadopuniti regionalne konvencije UNESCO-a priznavanje visokoškolskih kvalifikacija, poboljšati njezinu povezanost. Ali kao što je već ovdje i rečeno, nijedna odredba ove globalne konvencije ne smije se tumačiti na način kojim bi se mijenjala prava i obveze država stranaka na temelju regionalnih konvencija. I osnovna pitanja koja se predlažu urediti ovim zakonom je uspostava dodatnog međunarodnog pravnog okvira za pravedno, transparentno i ne diskriminirajuće priznavanje inozemnih visokoškolskih klasifikacija, olakšavanje akademske mobilnosti, poboljšanje kvalitete i jačanje međunarodne suradnje i osnova je zapravo Međunarodna konvencija država stranaka koja promiče primjenu i nadgleda provedbu ove globalne konvencije. Međutim, ovo je sve lijepo ovako i prezentirano, mi ćemo naravno i ovim zakonom obvezati se na određene stvari odnosno promicati primjenu i nadgledati provedbu globalne konvencije, međutim zaista ovaj cijeli postupak priznavanja inozemnih kvalifikacija u visokom obrazovanju, ali i inozemnih stručnih kvalifikacija je nešto što poprilično još uvijek izaziva, neću reći buru u javnosti nego buru među onima koji se nađu u situaciji da iz ovog ili onog razloga žele promijeniti nastan, ostvariti neka prava poslovnog nastana ostvariti određene slobode na kraju krajeva prekograničnog pružanja usluga. Ovdje treba biti jasan da mi u ovom slučaju ne govorimo o automatskom znači automatskim priznavanjem kvalifikacija u visokom obrazovanju, to ne znači ulaznicu na tržište rada. Do 2004.g. nostrifikacija diploma je bilo nešto što je bilo tada jedan mehanizam kojim se omogućavala nazovimo to tako ta mobilnost. Onog trenutka kada smo nakon '97., nakon Lisabona, a 2002.g. zapravo potpisivanjem ugovora, AZVO je preuzeo na sebe priznavanje inozemnih visokoškolskih kvalifikacija, međutim trenutkom ulaska u EU državljani europskog gospodarskog prostora ostvarili su pravo prekograničnog priznavanja stručnih kvalifikacija u reguliranom prostoru za pristup kojima je potrebno ispuniti određene uvjete. Znači ovo priznavanje inozemnih visokoškolskih kvalifikacija je samo jedan mali segment u ovoj cijeloj priči o kojima smo danas i govorili koja bi trebala biti i dvosmjerna komunikacija, ako ne govorimo samo o nastavku obrazovanja nego govorimo o pristupu tržištu rada i tu mi kao Hrvatska imamo određene izazove. Prvo smo godinama muku mučili s komorama i ministarstvima na koji način uspostaviti sustav priznavanja inozemnih stručnih kvalifikacija, na koji način propisati dodatne uvjete koji su potrebni za trajno pružanje usluga na određenom području jer taj problem nemamo ako imamo povremeno ili privremeno pružanje usluga. U tom slučaju zapravo se ni ne provodi postupak priznavanja inozemne stručne kvalifikacije, ali kad smo došli do ovog dijela trajnog pružanja usluga na određenom prostoru tu smo naišli na šumu problema. Ne koliko kod automatskog sustava gdje je samo šest profesija, znači to su medicinske sestre, tehničari, liječnici dentalne medicine, arhitekti, medicinske sestre, tehničari jer tu su manje-više priliko predpristupnih pregovora sve zemlje se usuglasile da će kroz zajedničke kurikulume odnosno obrazovne programe osigurati što lakši pristup i priznavanje bez obzira u kom dijelu EU se nalazili. A kad govorimo o ovom općem sustavu gdje smo morali propisati odnosno gdje se za određene profesije propisuju još dodatne koje nisu regulirane, propisuju dodani uvjeti, tu smo u popriličnim problemima. Taj dio se sada stabilizirao. Međutim, kada već govorimo o ovom između ostalog i tržištu rada i migracijama i procesima koji bi trebali biti dvosmjerni da zaista ove konvencije da njihov rezultat ne bude samo olakšan pristup odljevu visokoobrazovanih ljudi iz Hrvatske, ljudi koji moju mogu dati svoj doprinos na tržištu rada, ali će tražiti svoju sreću zbog boljih uvjeta rada, zbog manje korupcije u nekim drugim zemljama EU, mi tu imamo i veliki problem sa zemljama trećeg svijeta i tu isto tako trebamo vidjeti na koji način osigurati da ostvarimo ulaz određenih profesija koje su možda i deficitarne u RH da ne oskudijevamo u određenim kadrovima, ali da pri tom postavimo vrlo ozbiljne standarde koje svatko mora zadovoljiti. Jer činjenica jest da ćemo u nekim profesijama za pojedinim kadrovima poprilično oskudijevati, da si nećemo moći priuštiti možda neku skuplju, ja ću to tako reći, radnu snagu odnosno ljude koji su kvalificirani i imali znanje i vještine za određene profesije morat ćemo se okrenuti nekim manje razvijenim zemljama, zemljama koje nisu članice EU. Pa koristim ovu priliku, iako ovo nije direktno predmet ovog zakona da razmislimo i o tome kako uspostaviti taj standard, pogotovo kada govorimo o zemljama o BiH i Srbiji gdje imamo već godinama problem sa usklađivanjima standarda. Mi ćemo kao klub zastupnika naravno ovo podržati, ali apeliramo i na Vladu RH da postojeće procedure što je moguće više olakša u okvirima u kojima je to moguće, koje nije moguće mijenjati, ali da se postupci olakšaju, ali isto tako da vidimo na koji način možemo doskočiti i nekim stvarima koje nisu propisane Hrvatskoj s obzirom na članstvo u EU, a s kojima s svakodnevno susrećemo i vjerujemo da ćemo se u narednom periodu još više s kojima ćemo se u narednom periodu još više susretati. Evo hvala lijepo na pažnji.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu i prva će govoriti poštovana zastupnica Marija Selak Raspudić. Izvolite.
Dakle, uz dvije stvari koje sam već istaknula u govoru u ime kluba, s jedne strane pitanje načina na koji ćemo sudjelovati u Međuvladinoj konferenciji država stranka i na koji način ćemo pratiti provođenje ove konvencije jel je to isključivo nekakva floskula ili se to doista može u praksi i činiti i uz pitanje toga koja je uopće intencija ove konvencije u smislu toga kako ćemo u našem obrazovnom sustavu prepoznavati kvalifikacije onih koji nisu u stanju pokazati dokumente o stečenom stupnju obrazovanja zato što su migranti, došli su iz neke visoko konfliktne zemlje itd. Htjela bih istaknuti još jedan problem koji je povezan uz pitanje kvalifikacija, a odnosi se na kvalitetu obrazovanja različitih institucija, pogotovo kada govorimo o inozemstvu. Recimo u Hrvatskoj službena statistika Agencije za znanost i visoko obrazovanje za 2020.g. govori o tome da smo imali 1497 zahtjeva za priznanje stranih diploma a od kojih je čak 884 došlo iz BiH s time da se 62% odnosi na Mostar, a 12% na Sarajevo. Dakle, mi već sada imamo određeni priljev ljudi koji žele da im se njihova stečena kvalifikacija prizna iz inozemstva i logično to je najčešće BiH budući da je to država koja nam je susjedna i u kojoj živi veliki broj Hrvata. Za nas je to svakako dobro, takav tip interesa s obzirom na našu demografsku situaciju i to treba pozdraviti, to treba propagirati, to treba olakšati. Međutim, isto tako treba postaviti pitanje koje se odnosi u kontekstu ove konvencije na razliku u obrazovanju u pojedinim državama, ali i u kontekstu Hrvatske kada govorimo šire i na pojedinim institucijama unutar same RH. Da budem vrlo plastična u medijima se često govori o tzv. pod navodnicima osječkim doktoratima, nisam sklona nikakvoj generalizaciji i smatram to neprimjerenim s obzirom da nisu sve institucije u Osijeku iste, a kamoli svi profesori u pojedinačnim institucijama, ali ovo je jedan zvučan primjer koji pokazuje da nije ni obrazovni sustav svugdje jednake kvalitete. Dakle, to je jedna stvar s kojom ćemo se pozabaviti unutar Hrvatske. Međutim, kada govorimo o ovome, o priznavanju inozemnih kvalifikacija onda doista se postavlja pitanje toga kakav je sustav obrazovanja u nama susjednim zemljama, a i šire unutar cijele Europe budući da na ovakav način mi možemo i poticati ukoliko je negdje lakše dobiti bilo kakav obrazovni stupanj da se odlazi van, a onda se te kvalifikacije nekritički mogu prenositi u naš obrazovni sustav. Dakle, to je još jedno otvoreno pitanje koje sam htjela istaknuti zaključno u pojedinačnoj raspravi. A budući da se sada bližimo kraju ovog obrazovnog dana koji nije educirano ni dovoljno nas saborskih zastupnika budući da tema nije bila od značajnijeg interesa na našu vlastitu sramotu, samo ću podcrtati da smo mogli vidjeti nekoliko bitnih problema u sustavu. S jedne strane neovisnost institucija, s druge strane preklapanje ovlasti institucija, pitanje toga koja institucija radi svoj posao, s treće strane pitanje koje se itekako odnosi na nas, a to je međusobna usklađenost zakona koji se odnose na rad različitih institucija jel u ovom obrazovanje odraslih koji su potpuno neusklađeni. I na kraju nekritičko preuzimanje konvencija i različitih dokumenata koji dolaze bez detaljnije analize njihovog sadržaja.
Slijedeća rasprava bit će poštovanog zastupnika Marka Pavića. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjedniče sabora, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege pa javio sam se za ovu pojedinačnu raspravu upravo jer mi se čini da se vrlo olako izjednačuje tržite rada sa priznavanjem kvalifikacija u visokom obrazovanju. I upravo tu se evo i slažem sa kolegicom Glasovac da je priznavanje kvalifikacija samo jedna od komponenti kada govorimo i o tržištu rada. Prvenstveno i ona bitnija komponenta je da vas netko želi da možete dobiti dozvolu za rad ili da smo unutar članica EU gdje postoji mobilnost radne snage. Isto tako vrijedi podsjetiti da Hrvatska s obzirom da je kasnije ušla u EU od stalih članica, da smo zadnji ušli, da odljev te radne snage nije bio ni približno velik koliko je bio u ostalim članicama. Naravno svaka mlada osoba koja je napustila RH velika je šteta, želimo je vratiti i vidimo po zadnjim podacima da se ljudi vraćaju, ali evo imao sam i osobna iskustva kad sam 2007. studirao na magisteriju u Velikoj Britaniji, kad sam došao praktički uopće nije bilo poljskih građana kad sam odlazio 2008. kada je pala odgoda primjene mobilnosti radne snage gotovo 10% Southampton gdje sam živio bili su poljski građani. Uzmimo da isto tako otprilike 25% zemalja Litve, Latvije, Estonije od 22 miliona Rumunja preko 4 miliona Rumunja iselilo. To ne znači da se ne trebamo protiv toga boriti i upravo Vlada, Vlada Andreja Plenkovića je istaknula demografiju kao jedan od bitnih faktora gdje želimo privlačiti mlade. A mlade privlačimo upravo otvaranjem radnih mjesta koje nose dodatnu vrijednost, a to su visoka, visoko obrazovana osoba. Ovaj konačni prijedlog ja gledam kao prvi korak na globalnoj razini da idemo u tom smjeru. Naravno, puno je harmoniziraniji prostor …/nerazumljivo/… dakle prostor država članica gdje smo i Bolonjskim procesom, Lisabonskim konvencijom i sve ostalo prihvatili međusobno priznavanje diploma, ali sam posebice htio naglasiti što se tiče tržišta rada da je tu preduvjet da vas netko želi i da možete …/nerazumljivo/… Ova konvencija se ne gleda pak s druge strane da smo mi sve više konkurentni za strane radnike i to sve više visoko obrazovanih stranih radnika, godišnje smo prije izmjene sustava izdavanja dozvola 2019. otprilike nešto manje od 100.000 radnih dozvola izdano za strane radnike. Danas kada je nezaposlenost u Hrvatskoj najmanja 119.360, kada imamo 16.000 oglašenih, a ne popunjenih radnih mjesta, kad je najveći izazov sada nakon izlaska iz krize opet pronaći kvalificiranu radnu snagu, a ovih 1.400 diploma na 100.000 otprilike stranih radnika kada gledamo da naravno nisu svi i visoko obrazovani i dalje malen broj u odnosu na onoga što imamo. Podsjetio bih da je Hrvatska isto tako prva država u, članica EU koja je donijela Zakon o digitalnim nomadima gdje smo omogućili da upravo u našu predivnu državu dolaze i strani startup-ovi posebice u IT-u, rade i programiranju negdje na obali, a imaju središte svojih tvrtki negdje u ostalim državama članicama dolazimo evo i do ove druge komponente pitanje tržišta rada. Tako da ovaj Konačan prijedlog Zakona o potvrđivanju globalne konvencije vidim kao prvi korak, nema bojazni da će iko išta ili da ćemo prava migranata ili išta morat priznavat kada se u svakom slučaju, a to ste sama kolegice Selak Raspudić rekli, u bilo kojem trenutku možemo se povuć, a i tu međuvladinu konferenciju ja vidim kao poticaj da se krene barem u minimalne standarde harmonizacije priznavanja visokoškolskih kvalifikacija na razini UN-a. Mi smo puno harmoniziraniji na razini EU i to će se poštivati i naravno i ova sama konvencija neće ići protiv Lisabonske konvencije, al u bilo kojem trenutku možemo se iz toga izmaknuti, tako da nijedan od ovih strahova koji su istaknuti bili ne vidim da ovo ne bi poduprli i da ne bi potvrdili konačan prijedlog ove konvencije. Hvala.
Hvala. Imamo dvije replike, prva je poštovane zastupnice Selak Raspudić.
Uvaženi kolega Pavić, mislim da je neprimjereno da govorimo o strahovima. Riječ je o detektiranju problematičnih točki ove konvencije odnosno nečega što potencijalno može biti problematično u budućnosti, a to je naš zadatak ovdje, pogotovo svih nas koji smo pažljivo pročitali tekst ove konvencije, što možda i nije uvijek praksa, pa ni u redovima HS. Ono što mene zanima je ukoliko doista ništa nije ovdje obvezujuće kao što kaže sam tekst konvencije, a možemo i iz nje izaći kada god želimo, čemu onda uopće i zakonodavno prepisivanje ove konvencije?
Poštovani zastupnik Pavić.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnice, pa upravo govorim o strahovima jel daju se argumenti iz straha, čl. 21. za nas, mene i vas koji smo pažljivo to čitali kaže st. 1. svaka država stranka ove konvencije može u svako doba otkazat ovu konvenciju. Dakle, ideja konvencije je da se krene barem minimalno, postavit minimalni standard na razini UN-a u priznavanju kvalifikacija, to nigdje ne obećaje radno mjesto, to nigdje ne obećaje prihvat migranata i prestanite strašiti hrvatsku javnost. Ako se to i pokaže u svakom trenutku možemo iz toga izaći. Tako da te strahove koje imate da ovime kršimo ne znam što da će međuvladina konferencija imati ne znam koje ovlasti apsolutno ne stoje, ovo je propisivanje apsolutno minimalnih standarda koji će na kraju krajeva omogućiti i određenim i digitalnim nomadima recimo da dođu u RH.
Repliku ima i poštovani zastupnik Željko Pavić.
Poštovani zastupniče, osvrnuo bi se samo na vašu izjavu da smo imali sreću što je mali broj naših kvalificiranih ljudi otišao iz Hrvatske. Mi smo imali sreću zbog toga što su neki drugi popunili mjesta visokokvalificirane spreme u zapadnim zemljama. Tu bi bio problem inače bi naši otišli, a nažalost oni koji su otišli sa diplomom vani oni nisu trebali tu diplomu kasnije vani … [[Govornik se ne razumije]] zbog toga što su radili na drugim mjestima, radili su kao čistači, kuhari, pekari, znači nisu radili svoj posao i tu je problem. I zato smatram da je ova konvencija izuzetno važna, da je trebamo prihvatiti, da trebamo sa tim ići dalje iako nam to ne garantira apsolutno ništa. Hvala.
Poštovani zastupnik Pavić.
Hvala lijepa. Samo da vas ispravim, dakle ja nisam rekao da mi je žao da odnosno da radi kasnog ulaska da je relativno malen broj, i dalje je to velik broj Hrvata koji je otišao u inozemstvo, ali relativno malen broj u usporedbi s ostalim zemljama koje su prije Hrvatske zadnje ušle u EU. Kada govorimo recimo o priznavanju liječničkih diploma, kad naše liječnik ode u Finsku, Norvešku ili neku od drugih zemalja, da li je na državi članici isto tako da prepisuje i često se dešava i dalje imamo prepreke u priznavanju tih diploma gdje postoje određeni uvjeti … [[Govornik se ne razumije]] Mogu isto tako istaknuti priču kada sam razgovarao sa ministricom rada Irske i rekao joj vratite nam naše liječnike, ona je rekla ne dam. Naši liječnici, irski liječnici su u SAD-u i u Švicarskoj. Tako da nije ovo jedini problem koji imamo mi, imaju većina država članica i trebamo i upravo zato je pitanje demografije stavljeno na razinu i potpredsjednice Europske komisije da vidimo na koji način se s time globalno unutar unije borit. Hvala.
Hvala. Sad će završno u ime predlagatelja govoriti poštovani državni tajnik Ivica Šušak, izvolite.
Poštovani g. potpredsjedniče, uvažene zastupnice, uvaženi zastupnici. Hvala na raspravi. Iako se zakon preuzima odnosno konvencija preuzima u cijelosti onako kako vam je predložena bez mogućnosti izmjene njezinih dijelova, ali ste otvorili dio problema koji se tiču priznavanja inozemnih visoko obrazovnih kvalifikacija. S jedne strane imamo zahtjeve za olakšanje i ubrzanje stručnog priznavanja za potrebe tržišta rada, s druge strane imamo imperativ održavanja kvalitete i zaštite hrvatske države i hrvatskog tržišta rada i svih njezinih građana od loših diploma. Spomenula je uvažena zastupnica Selak Raspudić da je za 2020.g. gotovo 1400 stranih odnosno inozemnih diploma visokoškolskih, podneseni su bili zahtjevi za stručno priznavanje, prosjek je negdje oko 1000 do 1200 zadnjih 5-6 i više godina i mi imamo problem sa, sa visokoškolskim diplomama iz država članica jugoistočne Europe jer imaju problem sa kvalitetom u visokom obrazovanju. Međutim, s druge strane RH, spominjano je danas više puta i kroz ovoga druge točke, ima Agenciju za znanost i visoko obrazovanje koja je članica ENKVA-e i koja održava razinu kvalitete za europski prostor visokog obrazovanja. Moramo znati da ni sve države članice EU nemaju regulatorne agencije koje utvrđuju kvalitetu visokog obrazovanja nisu članice te ENKVA-e, znači nemaju tu razinu kvalitete koju bi trebale imati s obzirom na europski prostor visokog obrazovanja. S druge strane mi imamo veliki problem sa nepopunjenim kvotama na javnim visokim učilištima, ove godine čini mi se oko 11.000 nepopunjenih mjesta na svih 9 hrvatskih javnih sveučilišta i većem broju javnih veleučilišta. S treće strane hrvatsko tržište rada, hrvatski poslodavci jako dobro znaju procijeniti kvalitetu nečije kvalifikacije, pa tako i visokoškolske i vrlo dobro prepoznaju s te strane kako imamo dualni sustav stručnog i sveučilišnog obrazovanja prepoznate su i kvalifikacije koje se stječu na stručnim studijima odnosno na veleučilištima. Sa svim tim ova konvencija daje alate svim tijelima koji sudjeluju u kvaliteti, definitivno će za nastavak daljnjeg akademskog obrazovanja visoka učilišta sama propisivati kriterije. Kada ste spominjali postupci provjere odnosno utvrđivanja dosadašnjeg stečenog visokoškolskog obrazovanja za osobe koje nemaju javne isprave, znači za raseljene osobe, azilante itd., osobe u kretanju, nema drugog kriterija osim provjere ishoda učenja, provjere znanja, provjere stečenih kvalifikacija i vještina. Jedini način, a naravno da će sama visoka učilišta kada je u pitanju nastavak daljnjeg obrazovanja provoditi postupke kako oni propišu sukladno autonomiji, akademskoj samoupravi i kriterijima koji oni sami propišu. Nadam se i uvjeren sam na kvalitetu hrvatskog visokog obrazovanja da će tu definitivno moći uspostaviti procedura. Uz ovu Lisabonsku konvenciju europski prostor visokog obrazovanja, europski gospodarski prostor mi moramo zaštiti hrvatsko tržište rada i sve građane od loših diploma gdje su nam najveći problem odnosno diploma loše kvalitete, gdje su najveći problem privatna visoka učilišta iz zemalja susjedstva. Hvala.
Imamo jednu repliku poštovane zastupnice Selak Raspudić.
Budući da je kolega Pavić izmaštao, da ne kažem lagao da ja plašim hrvatsku javnosti migrantima, a nikad se nisam bavila takvom banalnom retorikom, tek sam upozorila na to da je riječ o osjetljivom procesu kada moramo priznati kvalifikacije bilo koga ko nema materijalne dokaze da je završio bilo koji stupanj obrazovanja. Ukoliko vi mislite da je taj cijeli proces izlišan i smiješan možete se javno založiti za to da se on ukine pa ćemo vidjeti kako će na to reagirati vaši birači. Vas bih htjela pitati nešto vrlo konkretno. Dakle, s obzirom na Međuvladinu konferenciju država stranaka koja se ovom konvencijom osniva na koji način će se nadgledati u Hrvatskoj provedba ove konvencije i kakav je vaš konkretan strateški plan za provedbu ove konvencije u RH?
Samo čas kolegice Selak Raspudić, nije primjereno govoriti u ovom domu da netko laže jedan drugome, to nije ton, to nije ako hoćete način komunikacije pa vas molim da to ne rabite takve izraze. Izvolite, vi ste digli povredu poslovnika gospođo Selak Raspudić da, u čemu je povrijeđen poslovnik osim što ste ga vi povrijedili?
Čl. 238. omalovažavanje saborskih zastupnika, ne primjerenim dociranjem potpredsjednika Sabora, nije primjereno lagati, a ne govoriti nekome da je lagao ukoliko je lagao.
Da, temeljem čl. 239. izričem vam opomenu i ponavljam vam, ponašajte se pristojno ovdje jer ovdje nas ljudi gledaju i očekuju da im budemo uzor, a ne da jedni drugima govorimo ružne riječi. Izvolite poštovani državni tajniče.
Hvala lijepa. Programski ciljevi su ugrađeni u tzv. Lisabonsku konvenciju i alati, instrumenti, mehanizmi koji su propisani u Lisabonskoj konvenciji bit će utočeni i u novi nacrt zakona koji će se naći pred vama uvaženim zastupnicima, Nacrt zakona o priznavanju inozemnih obrazovnih kvalifikacija gdje će biti kompletni instrumenti, uvjeti, pretpostavke za priznavanje inozemnih obrazovnih kvalifikacija na način da se zaštite hrvatski državni interesi i kvaliteta osoba sa visokoškolskim kvalifikacijama i kvaliteta osoba koje ulaze na tržište rada u RH.
Hvala lijepa. Time zaključujem raspravu o ovoj točci, o njoj ćemo glasovati kad se steknu uvjeti. Mi ćemo nastaviti sa radom sutra u četvrtak 7. listopada u 9,30, prva točka bit će Polugodišnja informacija o financijskom stanju, stupnju ostvarenja stabilnosti cijena i provedbi monetarne politike u drugom polugodištu 2020.g., podnositelj HNB. Želim vam ugodno veče. SJEDNICA PREKINUTA U 16:26 SATI