Poštovani gospodine predsjedniče, u ime Kluba HSP-a i znatnog broja hrvatskih građana koji se obraćaju klubu HSP-a ja bih vas molio za poduzimanje odgovarajućih mjera vezano za rad Istražnog povjerenstva za slučaj Čačič Tomčić. Naime očito da su oni to neozbiljno shvatili, jer oni se stalno dogovaraju kada će se sastati. Pa prema tome molimo vas kao predsjednika Sabora koji je i nadležan za provedbu odluka Hrvatskoga sabora da im ukažete ili da počnu raditi svoj dio posla. Ili da ih razriješimo, jer na ovakav način samo lakrdija se stvara i u medijima i to su glavne vijesti što građani opravdano prosvjeduju. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Dobro ja ću u skladu sa svojim ovlastima predložiti i predsjedniku povjerenstva i povjerenstva da se da u skladu sa odlukom Sabora i djeluje. Dakle idemo na ovaj - Konačni prijedlog Zakona o područjima županija, gradova i općina; Predlagatelj zakona je Vlada. Kod donošenja ovoga zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koji se odnose na drugo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, Ustav, Poslovnik i politički sustav, lokalnu i područnu samoupravu. Molim državnog tajnika središnjeg Državnog ureda za upravu Antuna Palarića da dodatno obrazloži prijedlog. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Nakon odluke Hrvatskog sabora da se Zakon o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj raspravi u dva čitanja. Vlada je pripremila konačni prijedlog Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj. U kojoj je u najvećoj mogućoj mjeri uvažila primjedbe koje su izrečene u raspravi povodom prvoga čitanja. Ovaj zakon je predložen i u drugačijoj formi u tabelarnom obliku radi lakšeg snalaženja. Ali u načelu Vlada ostaje kod svojih osnovnih intencija a to je da se na području Republike Hrvatske osnuje osam novih općina. Čime bi područni ustroj bio zaokružen čime bi dobili 125 gradova, 433 općine na području Republike Hrvatske i dakako grad Zagreb kao glavni grad Republike Hrvatske. Zakon je tražen prema željama i volji građana koji su izrazili inicijativu za osnivanje novih jedinica lokalne samouprave. Procjenjujući financijski potencijal Vlada je zaključila da te nove predložene općine imaju temelja za razvoj i osiguranje prava na lokalnu samoupravu građanima koji prebivaju na njihovom području. Mi smo i veliki broj amandmana koji je bio predložen u pravom čitanju ugradili u ovaj tekst zakona sve smo uvažili ukoliko je bilo temeljeno na odlukama gradskih vijeća odnosno župamijskih skupština. A ticalo se razdvajanja naselja, spajanja naselja, ticalo se promjena naziva naselja. Stoga predlažemo da se ovaj zakon kao kvalitetniji tekst usvoji u ovom Saboru. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajnik je rekao da je zakon rađen prema željama građana, to nije točno. Želja je stanovnika Brodarice da postanu općina što nije uvaženo. Hvala.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Odbor za lokalnu i područnu samoupravu. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a poštovani zastupnik Nikola Sopčić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će Konačni prijedlog Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj. Dosadašnji zakon koji je na snazi od 97. godine mijenjan je 15 tak puta. Praktički svake godine nekoliko puta osim prošle. No dozvolite da kažem nekoliko riječi o samom ustroju koji je praktički na snazi od 93. godine. I pokazalo se u praksi da je taj ustroj dobra, jer sam broj jedinica lokalne samouprave za koje često govorimo daje prevelik, pokazalo se da je doprinio kvalitetnijem i ravnomjernijem razvoju Republike Hrvatske. Upravo zbog velikog broja općina, često vrlo malih i teritorijalno i po broju stanovnika pomoglo se razvoju malih sredina gotovo u izgradnji komunalne infrastrukture. Tako imamo malih općina sa često i tisuću i manje stanovnika koji imaju komunalnu infrastrukturu na nivou mnogih gradova. Čak i razvijeniju nego pojedine periferije gradova, od vodoopskrbe, izgradnje prometnica, javne rasvjete, a poradili su puno i na razvoju gospodarstva. Uvjeren sam da bi to vrlo teško postigli da su ostali u sastavu nekadašnjih velikih općina. Kakav je ustroj bio na snazi do 93. godine. Mnoge od njih postaju ili su već postale pravi mali urbani centri, gdje se odvija značajna i gospodarska aktivnost. Tako da sam uvjeren da je ovaj broj novoustrojenih jedinica lokalne samouprave opravdao svoje postojanje. I smatram da je ovaj teritorijalni ustroj dobar i ne treba ga u bitnome mijenjati ali sigurno da ga treba dorađivati upravo poštujući volju građana. Činjenica je da se ipak broj zahtjeva za promjenom granica i formiranje novih jedinica lokalne samouprave smanjio. Što nam pokazuje da su težnje građana uglavnom zadovoljne. Ovim prijedlogom inicijative pristigle u proteklom razdoblju proteklih godinu dana su obrađene. Ugrađene su u tekst zakona, i većina opravdanih zahtjevi ugrađeni su i u ovaj konačni prijedlog zakona. Sam zakon precizno definira područje i sjedišta svih županija ne predviđa u tom dijelu nikakve promjene. U prijedlog su unijete promjene koje s odnose na promjene samih naziva naselja. Ujedno sam prijedlog zakona definira i utvrđuje način promjene samih naziva naselja. Ujedno sam Prijedlog zakona definira i utvrđuje način promjene granica između jedinica lokalne samouprave te predviđa uspostavljanje povjerenstva Vlade Republike Hrvatske kao arbitra u slučaju spora. A isto tako predviđa institut pravne zaštite prava i interesa stranaka u postupku utvrđivanja granica. Ujedno zakon redefinira način ispitivanja i prikupljanja mišljenja građana kod zahtjevu za promjenu granica ili zahtjeva za osnivanje novih jedinica lokalne samouprave. U raspravi oko ove teme bilo je puno prijepora jer ovim prijedlogom nije potrebno tražiti mišljenje jedinice lokalne samouprave, općine ili grada za čije područje se promjena traži. Ukoliko je zahtjev podnijela najmanje jedna trećina građana za područje za koje se traži promjena. Istovremeno ostaje odredba da treba tražiti mišljenje županijske skupštine na čijem području se promjena traži. Smatram da je ova odredba dobra jer smo često u praksi bili suočeni s time da jedinica lokalne samouprave sa čijeg područja se traži izdvajanje opstruira donošenje mišljenja koje ionako nije obvezujuće tako da pojedina gradska ili općinska vijeća ne žele jednostavno staviti tu točku na dnevni red svoje sjednice smatrajući da bi to bio dovoljan razlog da ta sredina ili taj dio grada ili općine ostane u njihovom sastavu. Logično je da ni jedna jedinica lokalne samouprave ne želi svoje smanjivanje, ali isto tako smatram da treba poštivati volju građana. Ujedno svi predlagatelji promjena dužni su pribaviti prethodnu suglasnost Vlade Republike Hrvatske za promjenu, a ne samo mišljenje Ministarstva financija kao što je bilo do sada. Smatram da je to dobro jer ne može samo kriterij o mogućnosti samofinanciranja biti jedini kriterij opravdanosti formiranja novih općina. Ujedno sam Prijedlog zakona vrlo precizno definira sam postupak nakon promjene područja ili formiranja nove jedinice lokalne samouprave od samog perioda donošenja zakona do konstituiranja novih predstavničkih tijela od preuzimanja predmeta nakon konstituiranja, razdiobe imovine i međusobnih prava i obaveza i ujedno definira nadležnost Vlade ako se međusobni sporazum ne može postići. Zbog svih navedenih razloga Klub Hrvatske demokratske zajednice podržati će donošenje ovog zakona. Hvala lijepa.
Hvala. U ime Kluba HNS-a PGS-a poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Dobro je da je ovaj zakon došao odmah i u drugo čitanje, a prije lokalnih izbora, mada bi bilo najbolje da smo ga donijeli možda prije par mjeseci kako bi pitanje pripreme za izbore i u onim općinama i u gradovima koji se osnivaju nanovo bile temeljitije. Neću o prijedlogu koji se odnosi na bilo kakve nove općine ni formiranje ili brisanje ili seljenja, nego ću ponovno iskoristiti sada prisutnost državnog tajnika upozoriti na dvije odredbe ovog zakona koji u praksi izaziva i može izazvati podosta problema ispričavat, onemogućavati općinska i gradska vijeća da poštuju zakone. Naime članak 27. i 29. regulira proceduru utvrđivanja granica pojedinih naselja, granice pojedinih općina i gradova i upućuje da ukoliko ne dođe do sporazuma između dvije, tri ili više jedinica lokalne samouprave da tada taj spor rješava Povjerenstvo za granice, a da završnu ili konačnu odluku donaša Vlada Republike Hrvatske. Odredbe koje jesu predložene jesu dobre ali manjkave i zbog toga idem sa amandmanom da rokovi u kojemu i Povjerenstvo za granice i Vlada moraju riješiti predmete koji su im dostavljeni i budu upisani u zakon. Ja sam predložio 30 dana. Može biti da će netko reći da je to prekratak rok. Vlada ima šansu reći da je to 60 dana optimalni rok. Zašto je to bitno? Dok god nisu utvrđene granice, bilo sporazumom, bilo arbitražnim djelovanjem povjerenstva ili same Vlade ne može se usvojiti prostorni plan ni jedne od općina gdje su u sporu, odnosno nisu definirane granice. Prostorni planovi su preduvjet za mnoge druge aktivnosti posebice utvrđivanje granica naselja, posebice za formiranje građevinskog zemljištva u cilju ili poduzetničkih zona, zona ili područja na kojem se mogu graditi farme i drugi poljoprivredni objekti ili stambena izgradnja. Prodajom građevinskog zemljišta veliki broj općina ostvaruje značajne prihode i time nadomješćava manjak poreznih prihoda koje reinvestiraju u daljnji razvoj komunalne infrastrukture. Sada već znam da pred tim povjerenstvom je veliki broj zahtjeva koji nisu rješavani i nekoliko godina. Rokovi za donošenje prostornih planova dva, tri puta su bili produžavani kako se ne bi trebala primjenjivati ona odredba o raspuštanju predstavničkog tijela ukoliko se ti planovi na vrijeme ne usvoje. A ovdje imamo situaciju da povjerenstvo nema zakonom propisani rok u kojem mora donijeti svoju odluku kao što ni u članku 29. Vlada nema rok u kojem mora riješiti žalbu ukoliko se pojedina općina žali na odluku povjerenstva. U svim drugim zakonima, postupcima i procedurama naročito kada je obaveza građanina ili lokalne samouprave u pitanju propisali smo rokove i za nepridržavanje tih rokova uveli i sankcije, tako daleko da propuštanjem nekih rokova može doći i do raspuštanja općinskog ili gradskog vijeća. Samo zbog toga da ubrzamo rješavanje predmeta koji već sada jesu ili do kojih bi moglo dolaziti u vremenu budućem smatram nužnim da u članku 27. i u članku 29. zakona postoje rokovi u kojem se predmeti moraju riješiti kako bi omogućili općinama i gradovima da mogu daljnje sprovoditi te odluke ili rješenja koja će biti donijeta i poštivati druge zakonske odredbe. Ja molim Vladu i predstavnike ureda kada će se očitovati i razmatrati ova dva amandmana da shvate da se samo radi o pokušaju prisile da državna administracija u razumnom i primjerenom roku rješava sporove koje se lokalno nisu mogli riješiti. I još dvije opaske na članak 31. i 32. Kad donašamo zakon i upotrebljavamo termine koji se mogu u praksi različito tumačiti onda unaprijed znamo da ćemo imati moguće sporove i sukobe. Pa tako u članku 31. propisuje se obaveza da svaki predlagatelj bilo koje promijene mora pribaviti mišljenje građana. Što znači mišljenje građana? Da li je to mišljenje dovoljno potpisati neki papir? Da li je to mišljenje građana je dovoljno da bude na zboru mjesnog odbora? Da li je to dovoljno ili mora biti referendum raspisan i proveden u Zakonu o referendumu. Dakle upravo ovo mišljenje građana često je različitim tumačenjem dovođeno do toga da se provodila opstrukcija ideje građana posebice u općinama gdje je bio prijedlog za izdvajanje pa seljenje naselja iz jedne u drugu općinu ili zahtjeve za formiranje u novu općinu. Sada imamo šansu i mogućnost da tu riječ: «mišljenje» jasno propišemo da znamo i onemogućimo različito tumačenje što znači da su građani dali svoje mišljenje, dakle na koji način građani daju mišljenje o takvim inicijativama. I članak 32. obavezuje također svakog predlagatelja da pribavi prethodnu suglasnost Vlade. S obzirom da se sve promjene teritorija rade samo izmjenom zakona, a predlagatelj promjena mora imati prethodnu suglasnost Vlade, znači li to da bez tog dokumenta Vlade pred Sabor nitko ne može doći sa inicijativom promjena ovog Zakona o teritoriju. Prethodna suglasnost znači pozitivno mišljenje, pozitivno očitovanje Vlade. Ako je negativno očitovanje Vlade, dakle blokiramo mogućnost da svaki predlagatelj sa svojim prijedlogom dođe pred Parlament i da Parlament donaša kroz izmjenu zakona odluku i pretpostavljam da je i sam predlagatelj želio reći da se misli na prethodno mišljenje Vlade, a končanu odluku donaša Sabor. Pa zbog toga, a bit će i takav amandman podnijeti, molim da se zaista ova riječ: «suglasnost» protumači da se radi zapravo o mišljenju i da mi prije konačne odluke u samom Saboru unaprijed znamo što Vlada o tome misli. Ako ostane prethodna suglasnost onda ni jedan prijedlog koji Vlada neće dati pozitivno mišljenje u formalnom smislu neće moći doći u Sabor kao prijedlog za izmjenu zakona. Želim vjerovati da se svi slažemo s time, da nakon ovih izbora barem četiri godine neće biti promjena ili potreba promjena ovog zakona i da ćemo ovaj mandat lokalne (regionalne) samouprave koji će uslijediti nakon izbora provesti bez potrebe da se ovaj zakon mijenja. I upravo zbog toga ove nejasnoće koje ovdje postoje i uvođenjem ovih rokova u brzom rješavanju sporova do kojih dođe, činimo napore da zaista ne bi imali opet 17, 18 promjena zakona u samo jednom mandatu lokalne samouprave. Ukoliko se i ovi amandmani i razjašnjenja koja su ovdje data prihvate, mislim da postoji velika šansa da ovaj zakon bude prihvaćen velikim brojem glasova iz redova oporbe. Hvala.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Zdenko Antešić u ime Kluba zastupnika SDP-a. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Eto klub SDP-a drži da je želja građana za osnivanjem svojih jedinica lokalne samouprave potpuno legitimna, međutim u svemu tome treba poštivati zakonitost. Dakle Zakon o područjima županija, gradova i općina definira način na koji, dakle na koji se te inicijative kao legitimne volje građana mogu ostvariti. I svaki, dakle i svaki takav zahtjev koji je legitiman i za koji su ispunjene zakonske, zakonom predviđene procedure klub SDP-a će ih podržati. Međutim, ovaj zakon, predloženi zakon o kojem danas raspravljamo je protivan Vladinom načelu o neracionalnom povećanju jedinica lokalne samouprave, jer mnoge od njih, zapravo mnoge od njih nemaju ni elementarne niti materijalne, a niti kadrovske uvjete za funkcioniranje, odnosno za ispunjavanje svojih zakonskih obaveza. Osim toga u nekim primjerima, primjerice eto Općine Lopar, još jednaput opetujemo da je u zakonsku proceduru pušten zakon, dakle pravno nevaljana inicijativa jer nisu ispunjeni zakonom predviđeni uvjeti, a to je da predlagač promjene mora pribaviti između ostaloga mišljenje predstavničkog tijela jedinica lokalne samouprave iz koje se odvaja i mišljenje županijske skupštine. U svom, da malo pojasnim. U svom obrazloženju predlagač navodi da je u nekakvom razumnom roku da je zatraženo mišljenje jedinice lokalne samouprave, odnosno predstavničkog tijela, međutim poziva se na to da je došlo do ogluhe predstavničkog tijela, odnosno jedinice lokalne samouprave sa koje se odvaja konkretno općina Lopar. Još jedanput naglašava, istina je sasvim suprotna. Predstavničko tijelo, odnosno grad je uputio središnjem uredu državne uprave zahtjev za prethodnim, za očitovanjem, odnosno za razrješenjem prethodnog pitanja jer je od dana zaključivanja potpisa mještana, odnosno izjašnjavanja mještana za svojom općinom do dana kada je ta procedura upućena u postupak proteklo više od 20 mjeseci i grad Rab je zatražio od središnjeg državnog ureda da se izjasni da li je ta inicijativa uopće pravno valjana, odnosno da li ona predstavlja pravni temelj za pokretanje postupka za odvajanjem općine Lopar. Međutim, dakle umjesto da se središnji državni ured o tome izjasni, do današnjeg dana proteklo je sigurno definitivno više od tri mjeseca, on je potpuno se dakle oglušio o to pitanje i u međuvremenu, dakle i u međuvremenu je stavio u zakonsku proceduru zahtjev za izdvajanje mjesta Lopar od grada Raba i time je potpuno ignorirao, dakle potpuno je ignorirao volju građana grada Raba i zapravo na taj način je stavio u zakonsku proceduru pravno nevaljanu inicijativu koju je Vlada podržala i na taj način zapravo napravili jedan pravni presedan, jer upravo ono nadležno tijelo koje se treba brinuti o zakonitosti, postupa upravo obrnuto i u zakonsku proceduru stavlja pravno nevaljanu inicijativu, odnosno krši zakon. I sada se pitamo koji zapravo stvarni razlozi su naveli Vladu da tako postupi. Očito je, dakle očito je i nedvojbeno kad se na takav način netko odlučuje da postupi i to vezano za ovu problematiku, da se radi o jednoj želji da se izbornim inžinjeringom, odnosno da se krojenjem područja jedinica lokalne samouprave iznađe način da se postignu na predstojećim lokalnim izborima povoljni rezultati. Eto to je pravi razlog i ja se bojim da ćemo sa ovakvim načinom postupanja središnjeg državnog ured, a odnosno Vlade teško naći mjesto u zemljama koje poštuju civilizacijske i pravne standarde ponašanja. Drugo, u predloženom zakonskom tekstu nije jasno definiran način izjašnjavanja inicijatora promjena što ostavlja mogućnost manipulacija, a pogotovo u malim sredinama se to dešava vrlo često. Naime, u predloženom zakonskom tekstu stoji da je potrebno, da inicijator promjena, za inicijativu je potrebno da se određeni broj postotak građana izjasni. Međutim, znamo iz prakse i to nam se na terenu vrlo često ponavlja da je prikupljanje potpisa, odnosno izjašnjavanje teče na način koji nije, ajde blago rečeno, demokratski. Stoga predlažem da se tu uvede način, potpuno jasno definira način izjašnjavanja, a to može jedino biti tajno izjašnjavanje, odnosno neke vrste referenduma. I u tom slučaju zapravo bi mi definirali, odnosno došli do jasnih pokazatelja o volji građana. Jer u ovakvom načinu ostavlja se mogućnost manipulacije i onda određeni ambiciozni pojedinci koji imaju određenu težinu u mjestu prikupe potpise, a nakon toga se ustvari vidi da to i nije bila volja građana. Drugo, u predloženom tekstu se dalje predviđa da prilikom stavljanja u postupak inicijative nije potrebno više, dakle, u novom zakonskom tekstu nije potrebno više zatražiti mišljenje, dakle, mišljenje predstavničkog tijela sa čijeg područja se odvaja pojedini dio teritorija. To znači otprilike, već smo vam tu opetovano to rekli, da to bi vam značilo kao kad bi netko htio odvojiti dio vaše kuće ili dio vašega, ne znam, nekakvoga imetka ne samo da ne treba tražiti suglasnost nego uopće ne treba o tome tražiti vaše mišljenje. To je apsolutno za diranje u ustavne i zakonske ovlasti jedinica lokalne samouprave i mislim da predstavlja jedan presedan koji se ne može podržati. I ostavlja zapravo onda jedan, ostavlja mogućnost da neka, jedna ambiciozna grupa građana koja ima jasno uporište u Vladi osnuje svoju općinu, odnosno razdijeli neki teritorij prema, ajmo reći, prema svom nahođenju. Iz svega ovoga vidljivo je da Zakon nije na tragu, nije na tragu proklamiranih načela Vlade, da imamo i sad previše jedinica, preveliki broj jedinica lokalnih samouprava. Oni ne mogu na ovakav način ispuniti svoje ustavne i zakonske zadaće, a ovakvim načinom povećavanja i ovakvim pristupom ostvaranja mogućnost povećavanja novih broja, stvaramo zapravo jedan, još jedan veći kaos u tome i ovo nije sigurno dobro rješenje. Zbog svega toga Klub SDP-a ne može podržati ovakav Prijedlog zakona i mi smatramo zapravo da umjesto ovakvog rascjepkavanja gradova i općina na još manje treba povesti ozbiljnu raspravu o lokalnoj samoupravi i onda ne, nije suština decentralizacije ta da se pojedini teritoriji rascjepkaju u još manje. Pojedina područja u još manje već da se decentraliziraju funkcije i da se decentraliziraju djelatnosti i na takav način možemo doći do pravoga rješenja. U svakom slučaju ovo rješenje po nama nije dobro. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Klub HSP-a, poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici Vlade. Klub HSP-a neće podržati Konačni prijedlog Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj i mi smatramo da je ovaj Prijedlog čisto politički i predizborni inženjering Vlade Republike Hrvatske. Naime, mi se jedanput moramo dogovoriti i držati se reda i pravila. Ako postoje kriteriji u zakonu koji kažu koja mjerila se moraju ispunjavati da bi se mogla formirati nova općina. To znači sljedeće, ako postoji elaborat gdje je utemeljenost, ako postoji volja stanovnika određenog mjesta da hoće postati općina i postoji pozitivno mišljenje županijske skupštine onda je nedopustivo da Vlada takve stvari odbija prema sadašnjem teritorijalnom ustrojstvu koje je u Hrvatskoj. I šta smo mi sad dobili? Imamo takvih slučajeva, ovdje gdje su i amandmani podneseni, recimo primjer općine Brodarica, gdje je utemeljenost, znači da mogu samostalno raditi, da mogu samostalno imati tolika sredstva kolika će im biti dostatna ne samo za plaće nego da bi mogli razvijati komunalnu infrastrukturu toga područja i postoji mišljenje županije i to se ne prihvaća. S druge strane Vlada predlaže 8 novih općina, a za većinu od njih nema elaborata i utemeljenosti da one mogu funkcionirati na način tako, ne samo da pridonose sebi nego da pridonose građanima, znači hrvatskim građanima na tome području, da će imati bolju, recimo, infrastrukturu komunalno, da će napraviti nešto što su ljudi i željeli da bi postali općina. I prema tome, ovakav Prijedlog bez kriterija, a s druge strane državni tajnik govori o tome kako su se držali želje. Pa kakve su to želje? On se držao samo očito Vladine želje. Prema tome, ako nećemo tako raditi do novog, nove situacije, znači, novog ustrojstva države, nove teritorijalne podjele, ali takve teritorijalne podjele koja će omogućiti s jedne strane razvoj lokalne, općina i gradova, a s druge strane omogućiti ljudima, hrvatskim građanima da neposrednije i jednostavnije ostvaruju svoja prava, da vode brigu o svome okolišu, da vode brigu o svome razvoju. Jer i sami znamo da postoji puno općina u Hrvatskoj koje jedva u svome proračunu skupljaju sredstva za plaće djelatnika, odnosno onih koji su, službenika u toj općini. Znate i sami, recimo na području Hrvatskoga Jadrana da mnoge općine prodaju terene, gradilišta u bescjenje samo da bi uspjeli napuniti i pokriti plaće, a da ne govorimo da nemaju nikakvih drugih aktivnosti. I zanimljiva je također jedna situacija da sve općine recimo koje su se izdvojile ranije iz gradova ili nekih drugih općina, nijedna nije tražila da ne može opstajati kao općina. Dapače, jer je uvijek dobivala pomoć iz Državnog proračuna, znači išla je na neke druge, nečije tuđe jasle. Prema tome, ovakvi prijedlozi koji samo služe u svrhu političkog inženjeringa je nedopustivo da se raspravljaju u Hrvatskome saboru. Sama činjenica da smo mi prošlu srijedu, znači, odglasovali da je prvo čitanje, odmah drugi dan 24. ožujka dolazi ovaj Konačni prijedlog Zakona. Pa što smo uopće trošili ovaj papir, onda se trebalo raspravljati. Ako je bila intencija da se obavi prvo čitanje, da se sagledaju kriteriji, da kriteriji budu jasni i da se držimo tih kriterija onda je trebalo neke stvari uvažiti do novog teritorijalnog ustrojstva države. A ovako, ovo je blamaža. Znači, u srijedu 23. smo ovdje do 7 sati, 8 kad smo odglasovali. Već 24. drugi dan Vlada je već to uputila. Prema tome sve je bilo pripremljeno, a onda se kao nešto udovoljilo. Ovakav način rada, prema tome i prema ocjeni i stajalištu Kluba HSP-a ne vodi ničemu, ako imamo kriterij držimo se tih kriterija ili nemojmo uopće upuštati se u ovakve situacije a uostalom postoji Zakon vrijedeći prema kojemu se mogu provesti izbori lokalni i nema uopće razloga da se mi blamiramo, kada se već Vlada blamira nema razloga da se mi blamiramo, i predlažemo da Vlada povuče iz procedura ovaj Prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Niko Rebić.
Gospodine predsjedniče, istina je da je potrebno mišljenje županijske skupštine ali ono nije presudno, presudno je da ima 1/3 građana koji su izašli na referendum izrazili se za svoju općinu ili mišljenje predstavničkog tijela znači treba imati mišljenje Županijske skupštine ali ako je ono negativno to ne znači da se neće dopustiti ako se udovolje svi drugi uvjeti da ljudi odluče kako će živjeti inače, slažem se da ne bi trebalo država stimulirati ove male općine koje nemaju financijskih sredstava. Hvala.
Državni tajnik Antun Palarić, izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Doista inicijativa za osnivanje općina ima raznih, potiče od različitog broja građana i neke od njih su nerealne stoga ih Vlada nije ni uvažila. Međutim, u konkretnom slučaju koji se ponavlja već iz prvog čitanja na koje sam ja odgovorio u više navrata, u pogledu osnivanja općine Lopar moramo reći da je inicijativu potpisalo 715 punoljetnih građana koji bi prebivali na tom području, da je zatraženo mišljenje Gradskog vijeća Grada Raba 14. prosinca 2004. godine isto tako zatraženo je mišljenje županijske skupštine Primorsko-goranske 8. prosinca 2004. godine. Na taj zahtjev nije odgovoreno, evo prošlo je već više mjeseci, i pitanje kako to tumačiti, ne postoji propisana forma kako se moraju skupljati potpisi građana, kako se mora inicijativa formirati, ali svakako ne može se provoditi referendum o područnom ustroju, to jedino može Vlada raspisati savjetodavni referendum to smo imali 1996. godine kada smo pripremali cjelovitu reformu 2007. godine područnog ustroja tada je Vlada raspisala referendum. Drugo, potpisi sa jedinstvenim matičnim brojem građana za nas su mjerodavni ako postoji inicijalni odbor, ali se ostavlja pitanje zašto gradsko vijeće i županijska skupština nije odgovorila. Poslao se doduše upit središnjem državnom uredu mi smo na to odgovorili i smatramo da gradsko vijeće mora raspraviti prijedlog koji mu stiže od ovako velikog broja građana. Ali u svakom slučaju ne možemo prihvatiti tezu da će se opstrukcijom inicijativa na način da se neće raspraviti spriječiti volja građana za osnivanje lokalne samouprave, što je Ustavno pravo, gospodo pravo na lokalnu samoupravu je Ustavno pravo koje pripada građanima. I mi ostajemo kod ovog prijedloga i nećemo povlačiti Zakon jer mislimo da je ovaj Zakon zaokružio područni ustroj Republike Hrvatske, da je on u okvirima Europskih standarda i kao što je već više puta naglašeno, projekt lokalne samouprave u Republici Hrvatskoj je vrlo uspješan projekt, ona mjesta koja nisu bila prije sjedišta općina kada je bilo 110 općina nego sada ovakav razvoj je doveo do ogromnog napretka u komunalnoj infrastrukturi, u zadovoljavanju potreba građana, time i provodimo Europsku povelju o lokalnoj samoupravi da približujemo vlasti građanima koji im budu najbliže. Stoga smatramo da se ne može postavljati uvjet za donošenje Zakona, pozitivno mišljenje, gradskog ili vijeća ili županijske skupštine pogotovo ako se ne odgovaranjem 4 mjeseca na inicijative želi opstruirati proces ustrojavanja novih jedinica lokalne samouprave. Hvala.
Hvala i vama. Četiri ispravka netočnih navoda, prvi poštovani zastupnik Zdenko Antešić izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodin državni tajnik je iznio već nekoliko puta jednu te istu neistinu, a ona se sastoji u sljedećem, da se gradsko vijeće grada Raba u vezi inicijative Lopara nije očitovalo. To nije istina, istina je sljedeće. Gradsko vijeće Grada Raba je 28. siječnja dakle 28. siječnja ove godine uputilo Središnjem državnom uredu upit da se raščisti prethodno pitanje jer je od dana kada je završena inicijativa građana dakle kada je prikupljeno tih 700 i toliko popisa koliko je rečeno, do dana kada je ta procedura stavljena u postupak proteklo više od 20 mjeseci, i središnji državni ured se nije uopće udostojio da odgovori gradu Rabu odnosno ignorirao je grad Rab u opće do dana današnjega i usprkos toga je stavio u zakonsku proceduru, bez pribavljenog mišljenja grada Raba i bez pribavljenog mišljenja županije, a to je istina. Ovdje ako želite krojiti područja po svojoj mjeri onda to recite tako a nemojte govoriti neistine.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Marin Jurjević.
Nije točan navod gospodina državnog tajnika da se baš u ovom slučaju oko Lopara želi se opstruirati volja građana što je on rekao misleći na gradsko vijeće Raba. Ne, istina je da Vlada opstruira volju građana i to svojim političkim voluntarizmom jer onima koji su ispunili sve te uvjete koje ste vi nabrojili, i da imaju podršku gradskih vijeća, da imaju podršku županijske skupštine niste odobrili da se izdvoje, ja sam govorio zadnji put nisam za nikakvo mrvljenje ali je činjenica da imate različite kriterije po političkom kriteriju a ne što se tiče zakonskih pretpostavki da se ostvari volja građana jer što je sa Zakonom o tome će sigurno moja kolegica reći, Ingrid nešto, dakle onima koji su ispunili uvjete pa nisu dobili, a ovi što nisu dobili su, pa kako, po milom bogu, po voluntarizmu Vlade političkom.
Treći ispravak, poštovani zastupnik Zvonimir Mršić.
Pa netočno je tvrdnja državnog tajnika da jedino Vlada može raspisati savjetodavni referendum jer to može učiniti predstavničko tijelo jedinice lokalne samouprave temeljem članka 24. Zakona o regionalnoj, lokalnoj područnoj samoupravi i to ukoliko to zatraži 20% upisanih birača, dakle, može se i moglo se uvijek ovdje sazvati savjetodavni referendum oko prekrajanja granice jedinice lokalne samouprave.
I četvrti ispravak, poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Netočno je što govori državni tajnik da Vlada neće dopustiti opstrukciju, Vlada upravo provodi opstrukciju jer ne dopušta upravo, a temeljem svega onoga na što ste se vi pozvali, i temeljem Zakona i Europske povelje o jedinicama lokalne samouprave, građanima ne dozvoljavate očiti primjer je Zaton. Naselje Zaton gdje su ispunjeni svi uvjeti, prema tome, kao što reče kolega Jurjević, nekima dozvoljavate koji nisu ispunili Zakonske uvjete, a onima koji jesu ispunili zakonske uvjete njima ne dozvoljavate, pa kakvi su vam to kriteriji, pa nedokučivi su putevi Gospodnji a bome i Hrvatske vlade.
U ime Kluba HSLS-a LS, DC-a poštovani zastupnik Frano Piplović, izvolite.
Gospodine predsjedniče hrvatske Vlade, kolegice i kolege, gospodine državni tajniče. Klub DC-a i HSLS-a daje punu podršku ovome Konačnom prijedlogu Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj. Smatramo da ne stoje ocjene koje su ovdje iznijete, da je ovo neka politikanska igra hrvatske Vlade. Ovo je realni izričaj potreba građana. Nitko ovdje, ovo je već druga rasprava nije iznio bilo kakav argumenat da je hrvatska Vlada, odnosno da su službenici hrvatske Vlade, dužnosnici hrvatske Vlade išli po terenu i tražili od građana da prave neko novo mrvljenje lokalne uprave i samouprave. Mislim to još nitko nije ovdje … Prema tome, sa takvom ocjenom se ne možemo složiti i to je jedna legitimna volja građana. Isto tako se ne slažemo sa ovim lamentiranjima kako nove općine neće financijski opstati. Ako ovaj kriterij želimo promijeniti, pozivam vas da taj kriterij primijenimo na sve općine u Hrvatskoj, pa ćete zapravo vidjeti da veliki broj općina ne bi mogao financijski opstati da nije solidarnosti, da nije podrške koju daje hrvatska Vlada, da nije podrške koju daju županije itd. I jasno na to trebamo uzeti u obzir i onaj prihod koji se ostvari na području lokalne zajednice. Ja ću biti vrlo kratak, reći ću samo još par potvrda u smislu ovoga što sam ovdje iznio. Recimo na primjeru općine nove općine Podvinje u Slavonskom Brodu, općina, odnosno mjesni odbor Podvinje već 6 puta podnosi različite zahtjeve da se omogući tom dijelu grada Slavonskog Broda jedan autonoman način življenja, da pokušaju sami rješavati svoje probleme, jer im drugi taj problem ne žele riješiti. 1984. godine Podvinje ušlo na silu u sastav grada Slavonskog Broda putem nacionalizacije građanskog zemljišta na mjesnoj zajednici Podvinje. Tadašnja skupština općine Slavonski Brod donosi odluku o proširivanju granica grada na području Podvinja. Podvinci su se i tada u vrijeme Jugoslavije bunili protiv takve odluke, pa su protestirali na zboru građana, poslali su čak delegaciju ovdje u Hrvatski ondašnji Sabor kod doktora Josipa Zmajića. Međutim, i tada politika im nije dala da se organiziraju onako kako oni žele i hoće. Čak su 1985. godine uputili tužbu Ustavnom sudu ondašnje države i to nije upalilo. Prema tome, 90-te godine je došlo do denacionalizacije zemljišta, na tadašnjem mjestu je zajednici Podvinje, međutim, nije se vratila stvar na početak da se Podvinje vrati tamo gdje je bilo prije 10-tak i više godina. Nikada nije bilo niti referenduma niti kakve peticije građana, niti zbora građana da se donese takva odluka. Ja sam iznio ovaj primjer kao jedan eklatantan primjer da se ne može sada hrvatska Vlada optuživati zbog toga što su građani recimo na ovom području grada Slavonskog Broda tražili to što traže i što je hrvatska Vlada pristala, potvrdila njihovu volju, ako sadašnji gradonačelnik nije za tri godine uspio odgovoriti građanima na njihov zahtjev, pa nije red da hrvatska Vlada ogluši na zahtjev svojih građana. Prema tome, dajemo punu podršku ovome što čini hrvatska Vlada i podržat ćemo ovaj prijedlog. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Zdenko Antešić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolega Piplović je u svom osebujnom stilu na granici znanstvenog pristupa iznio nekoliko netočnih navoda i to je rekao da smo mi u svom nastupu iznijeli u stilu lamentiranja i da nismo iznijeli niti jedan argument protiv inicijative da se osnuje općina Lopar. To nije istina. Istina je da smo iznijeli argumenat da nije poštivana zakonska procedura, i to je jedini argumenat ne postoji drugi argumenat. Ne govorimo o legitimnoj inicijativi građana da osnuju svoju općinu, već o tome da se u tome mora poštivati zakonska procedura, a naročito je mora poštivati Vlada i središnji ured Državne uprave koji je za to zadužen da je provodi.
Kolega Antešić ja nisam čuo da je zastupnik Piplović govorio o općini Lopar, govorio o općini Podvinje. Možda posredno zaključujete da je, ali dobro. Poštovani zastupnik Pero Kovačević, ispravak netočnog navoda.
Pa gospodin Piplović očito nije ništa razumio što smo mi u ime Kluba HSP-a govorili. Jer on je rekao kako se Vlada držala kriterija. Kojih se Vlada držala kriterija? Kad predlaže novih osam općina, za kojih nema elaborata i utemeljenosti ni zakonske inicijative u smislu vrijedećeg zakona da mogu postati općine. A s druge strane za općine kao što je općina Brodarica postoji sve i onda se odbija. Pa koji su to kriteriji? Voluntarizam je to, to nisu kriteriji.
Hvala. Državni tajnik Antun Palarić, izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici, Vlada je pažljivo procijenila sve inicijative. I u obrazloženju ovog Zakona naveli smo, inicijativu za osnivanje općine Zaton nismo uvažili, zato što bi ta općina imala 570 stanovnika. To nam se činilo doista premalo. Jer ne možemo prihvatiti tezu da onaj tko ima novaca imao pravo na lokalnu samoupravu, a druge općine koje bi brojile dvije ili tri tisuće stanovnika ne bi imali pravo zato što netko smatra da možda ne bi imali financijskih sredstava. Pravo na lokalnu samoupravu pripada svim državljanima Republike Hrvatske. A država je ta koja će se brinuti o ravnomjernom razvoju čitave Republike Hrvatske. I baš osnivanje jedinica lokalne samouprave na tim područjima smatramo kao jednim od karika za razvoj kraja koji nije dovoljno razvijen. U pogledu optuživanja mene za neistine, moram reći ovako. Središnji državni ured je odgovorio gradu Rabu, potpisao sam mišljenje, mišljenje je onako kako sam rekao, da je grad Rab dužan razmotriti inicijativu građana i to je otišlo, ne znam gdje je došlo, da li je negdje zapelo u pošti, ali mi smo odgovorili. Ja sam poduzeo mjere disciplinske u odnosu na službenike koji nisu na vrijeme odgovorili. A u pogledu referenduma Zakon o referendumu je zakon koji govori o mogućnosti raspisivanja savjetodavnog referenduma. Zakon o lokalnoj samoupravi govori o sudjelovanju građana, o odlučivanju o stvarima od lokalnog značaja i moguće da sudjeluju u referendumu. Ali područni ustroj Republike Hrvatske nije pitanje od lokalnog značaja i o tome ne može odlučivati predstavničko tijelo, odnosno građani, već je to posao … [[govornik se ne razumije]] Hrvatskom saboru i onima koji su ovlašteni predložiti zakone. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Zdenko Antešić.
Gospodin državni tajnik je opet iznio jednu neistinu. Neistina je ta da je Središnji državni ured odgovorio gradu Rabu na upit o razjašnjenju prethodnog pitanja. Ja jednostavno to ne razumijem. Ja sam gradonačelnik grada Raba i ja sam sinoć, jučer pregledao poštu grada Raba. Ili možda, da li vi uopće znate gdje je grad Rab? Ili ste možda uputili na neku krivu adresu? Ili bi volio da ovdje nam predstavite kopiju toga dopisa kojom ste odgovorili na upit grada Raba?
Dobro. … suprotstavljene tvrdnje. Vi tvrdite poštovani zastupniče jedno, državni tajnik drugo, on kaže da je državni tajnik da je disciplinirao službenika ili službenice koji nisu odgovorili pravodobno. Dajte papire na stol stavite, papire zastupnicima da vidimo što je odgovoreno, da li je odgovoreno i kako je odgovoreno. To je jedini način da se osim verbalnoga konflikta da, dobro. Pripremite to. Idemo dalje na raspravu. Klub zastupnika IDS-a poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici! Eto, maloprije su mi dojavili da u Hrvatskoj ima 549 općina, što općina što gradova. Tom broju treba znači pridodati 20 županija plus Grad Zagreb i ovih 9 novih općina, znači ukupno ćemo imati 579 jedinica lokalne samouprave. Za jednu tako malu zemlju kao što je Hrvatska vjerojatno mnogi će se složiti previše. Na 4,3 milijuna stanovnika, na tih 56 tisuća kvadratnih kilometara 31 tisuću kvadratnih kilometara mora. Ovaj aparat kao što je govorio i gospodin Kovačević često postaje sam sebi svrha. Slažem se sa onima koji kažu da u ovim malim općinama nekima on ne može se financirati u jednom dostatnom broju slučajeva. S druge strane, želim reći i to da je ova reforma lokalne samouprave koja se dogodila u Republici Hrvatskoj 1993. doista bila radikalna, pa usudio bih se reći u nekom segmentu i hrabra. Bilo je vrijeme rata pa se htjelo sada centralizirati državu protiv čega sam uvijek bio i jesam. Vjerojatno se tada to htjelo oslabiti i ondašnje skupštine, općine koje su sedamdesetih, osamdesetih godina gotovo poprimile federativne ovlasti. Na primjer, skupština i općina tada su birale suce, birale su šefa policije, šefa financija, šefa narodne obrane, šefa katastra, šefa teritorijalne obrane. U cijelosti su vodili inspekcijske poslove, upravne postupke koji su bili u njihovoj nadležnosti itd. Nakon 1993. situacija se mijenja, prelazi u svoju krajnost tako da danas imamo situaciju da naši gradonačelnici, da naši župani ne mogu utjecati čak ni na ponašanje matičara. Jednostavno, takva jedna situacija je apsurdna i treba je moguće prije promijeniti. S druge strane, usuđujem se reći da upravo ono razdoblje po Ustavu iz godine 1974., znači to razdoblje najveće hrvatske decentralizacije bilo je zasigurno i najperspektivnije razdoblje Republike Hrvatske u jednom gospodarskom, socijalnom i svakom drugom prosperitetu. Nikada se zemlja nije brže razvijala nego u tom periodu njene najveće decentralizacije. Nakon toga ili za vrijeme tih devedesetih godina dolazi do rata, do borbe za golu opstojnost, do centralizacije. Centralizaciju neću nikada braniti pa ni u tim godinama iako netko može reći temeljem toga se financirao rat, financirale su se izbjeglice, stvaranje vojske, sanaciju bankarskog sustava itd. 1993. dolazimo do novog ustrojstva lokalne samouprave, formiraju se rekoh županije po granicama biskupija uglavnom i Grad Zagreb kao glavni grad Republike Hrvatske. Bivše skupštine općina ili njihova sjedišta postaju gradovi a njihove župe de facto je to tako u velikom broju slučajeva postaju općine. Ja se slažem sa državnim tajnikom, nema ga tu, kada je primijetio da su neki krajevi i zbog takvog ustrojstva takoreći preporodili se, neki. Počeli su sami o sebi brinuti, počeli su povlačiti kapital, počeli su voditi računa na jedan bliži način ili potpuniji način o potrebama građana itd. Ali što to govori? To govori da je decentralizacija korisna za Republiku Hrvatsku i utoliko neka joj se što prije pristupi i u fiskalnom a ne samo ovom teritorijalnom obliku a ne da imamo situaciju da centralna vlast u ovom času ubire nekih 85%, od svih prihoda koji se ostvaruju na prostoru Republike Hrvatske Grad Zagreb sa 800 tisuća stanovnika nekih 5,5%, općine negdje oko 8% dok županije njih 20 u ovome času ne ostvaruju niti 2% tih fiskalnih sredstava. Usuđujem se reći da su apsolutno u najgoroj situaciji u ovom trenutku naše županije. Na primjer, proračun Županije Istarske, tu je gospodin Peruško vijećnik, ove godine 200 milijuna kuna i to županiji koji po prihodu po stanovniku ima najveće prihode nakon Zagreba. S druge strane, Grad Pula što je meni drago ima negdje proračun oko 350 milijuna kuna. Županije ne raspolažu u ovome času ni sa jednim kvadratnim metrom poljoprivrednog, šumskog, građevinskog zemljišta, tzv. turističkog zemljišta. Da li će Županija Istarska na neki način doći u suposjed dijela tih nekretnina na Brijuni i rivijera ostaje da se vidi. Ali to sada nije bitno. Bitno je da su neke male općine od kada su same, to treba priznati, znači nakon 1993. prije su egzistirale kao mjesne zajednice ili mjesni odbori naprosto procvale. Jedno Gračišće, jedno Cerovlje, jedan Sveti Petar u šumi, jedan Šminj, jedna Brtonigla, ne znam Novigrad, Matulji. Neke recimo poput jednoga Gračišća, Cerovlja 1993. nisu imali niti jedan metar vodovodnih instalacija na tom prostoru. Danas su vodificirane u 99% slučajeva. I to isto tako treba priznati da je ta briga o tim općinama iz tih malih centara naprosto u nekim slučajevima preporodila te krajeve. Međutim, što je bit sada ovog zakona. Ja se usuđujem reći da zbog stranačkih potreba a uskoro, znači za mjesec i pol dana će izbori, pristupa se jednom novom posve možda i nepotrebnom alkemijanju. Ponovo se formira, rekoh prije, devet novih općina. Što se tiče onih u Istri … [[Govornik se ne razumije.]] nema nikakve dvojbe. Što se tiče znači Funtane, Tar Vabrige IDS će ih apsolutno podržati. Ne zato kao što je jedna kolumnistica ne znam u "Jutarnjem listu" ili "Večernjem listu" prigovorila da IDS to podržava zbog financiranja stranke. Ne, već stoga što jednostavno ne možete ići protiv volje građana a nakon toga u izbore. Ako biste bili protiv takve volje onda jasno da ne možete ništa računati na izborima. I ta pragma, ta logika jasno upućuje i IDS da podrži ovaj zakonski prijedlog, prije svega stoga što se ovdje radi o formiranju općina Tar Vabriga odnosno Funtane. Ali isto tako, podržat ćemo sve opozicione amandmane. Nema s druge strane nikakve dileme da li će te dvije znači male sredine, te dvije male nove općine moći egzistirati. Hoće. Zašto? Recimo, Tar Vabriga ima milijun 426 tisuća 750 noćenja. To je 8,46% svih istarskih noćenja a to je znači cirka 4% hrvatskih noćenja. Funtana s druge strane ima milijun 342 tisuće noćenja što je 7,95% istarskih noćenja ili 3,5% hrvatskih noćenja. Znači, Tar Vabriga sa nekih tisuću i 200, tisuću i 300 stanovnika jasno da će sa tim prihodima moći razvijati se i egzistirati. Nema nikakve dvojbe da jedna Funtana sa 700 stanovnika također će moći itekako egzistirati. 700 stanovnika. Međutim, što vam se dešava? Mi ćemo defacto poštovana gospodo doći do tzv. porodičnih lista ako od tog broja od 700 ljudi u Funtani odbijemo stanovnike, djecu, itd., koji ne mogu glasati, imamo negdje 500 ljudi, na listama će se naći 70, 80, možda i 90 ljudi. To je isto kao kada bi u gradu Zagrebu na listama bilo 100 tisuća ljudi. I sada ako ima logike, a mi se zalažemo da se Funtana formira kao općina, ne vidim zašto ona mala općinica, valjda zato, koju je državni tajnik spomenuo sa 570 stanovnika ne bi mogla biti formirana, egzistirana ako nije ovo alkemijanje i inženjering jer u Istri imamo općina i sa 390 stanovnika ili čak i manje možda danas, možda čak i manje, 380 i nekog stanovnika. Recimo jedno Lanišće. Prema tome, i to jasno govori kakav je pristup centralne vlasti kada se tiče tog formiranja općine. Što se tiče zakona predlagač nikako da sasluša razborite prijedloge koji su došli iz klupa zastupnika. Npr. zašto Bazgalje sada seliti u Pazin, slažem se, i ovdje stoji u obrazloženju. Oni su to tražili 90.-ih godina, nema nikakve dvojbe ali od 2002. imamo nove okolnosti, recimo na snazi je ovaj Zakon o brdsko-planinskom području a temeljem tog Zakona općina Gračišća ili poduzetnici u toj općini plaćaju porez na dobit po stopi od 15% a ne kao u Pazinu po stopi od 20%, što znači da im se čini šteta. Građani kroz formu poreza na dohodak imaju pravo na povrat u jednim Bazgaljima ili u Gračišću cirka 2000 kuna po poreznoj prijavi a u gradu Pazin nemaju. Znači jednu obitelj gdje radi muž, žena direktno vi sada ovim Prijedlogom zakona oštećujete za 4000 kuna. E sada gospodo pitajte da li su ti ljudi da se liše tih 4000 kuna. Evo, upravo zbog toga govorim da je ovo jedno političko alkemijanje u velikoj mjeri i na štetu zajednice, i na štetu građana, i na štetu razuma, i na štetu logike, pa na kraju će se dogoditi a to bih i volio i na štetu predlagača samog Zakona. Jednako tako, još nekoliko momenata. Zašto na primjer, a o tome sam govorio i prošli puta a to nikako da neki shvate, npr. jedno naselje Srpsko polje koje je egzistiralo par stoljeća u tom sada nazivu mijenjati u Hrvatsko polje. To je isto kao kada smo pokušali tamo negdje 98., 99. Beli Manastir prekrstiti u Bijeli Manastir. Zadnji puta sam rekao, pa neće se na ovim prostorima ništa više mijenjati, pa neće valjda Šešelja netko pustiti Ševe Ningena da ponovno crta nove podjele i karte na prostoru Republike Hrvatske. Ja se apsolutno slažem da i ono što se pred nekoliko tjedana dogodilo u Plaškom je nedopustivo, govorim o tim promjenama ulica, to što je tamo, ne znam ta lokalna vlast učinila je također svojevrsna provokacija. Ali i ovo što ovaj Zakon regulira naprosto vis a vis jednog demokratskog standarda kojima teži ova zemlja, apsolutno, apsolutno nepotrebno. Međutim, ja, možda najveći problem dolazeći iz Istre, u ovom Zakonu vidim u činjenici da se ne želi u onim dvojezičnim sredinama, govorim opet u Istri, nazive naselja pisati na Hrvatskom i na Talijanskom jeziku. I opet ne razumijem čemu ta tvrdoglavost, vjerojatno da se u nekim drugim sredinama nazivi ne bi pisali na Čirilici. Međutim, kada o Istri govorim, na to vas gospodo, obvezuje i ustavni zakon, na to vas obvezuje čitav set tzv. manjinskih zakona, na to vas obvezuju međunarodne konvencije, bilo da ih je Republika Hrvatska direktno potpisivala sa susjednom državom ili da ih je preuzimala od bivše države kao njen sljednik. I onda imamo situaciju, danas, ne znam u Italiji itd., gdje se tvrdi, i to ta desna Vlada da u Hrvatskoj se usporavaju prava, recimo talijanskoj manjini, što ja apsolutno tvrdim da je iskonstruirana, nategnuta i netočna informacija, ali jednostavno nam to nije potrebno, jednostavno nam to nije potrebno. I meni je drago da je jučer, recimo Prodi, dobio priznanje počasnog građana županije Istarske, ali dan prije toga na nizu mjesta u Istri pošarani su talijanski nazivi …. [[Govornik se ne razumije.]] na onim tablama što nije ništa drugo nego jedna drska provokacija koja očigledno želi u ovo vrijeme destabilizirati prilike ne samo dole nego diljem Republike Hrvatske. Sjetimo se tih miniranja itd.. Toga nije bilo u zadnjih pet godina i ovo što se dešava znači u tom sigurnosnom aspektu u ovih zadnjih nekoliko mjeseci u velikoj mjeri trebalo bi zabrinuti Vladu i zasigurno počinitelji takvih ponašanja trebali bi dobiti institucionalni odgovor, da ne kažem kakav on mora biti. Jednostavno takvo je ponašanje nedopustivo. Još jedanput ću reći ovaj Zakon je politički uradak, i umjesto da dalje cjepkamo hrvatske općine pokušajmo Hrvatsku regionalizirati, pokušajmo Hrvatsku decentralizirati. Ako to napravimo mi ćemo i rasteretiti Vladu, ako to napravimo u velikoj mjeri ćemo pomoći i zemlji. Sve u svemu, mi moramo rekoh, i prije kao Klub IDS-a podržati ovaj Zakon radi Tarvabrige i Funtane, ukoliko to ne učinimo, jasno ne možemo u izbore na tim prostorima, ali sam isto tako uvjeren da ćemo dobiti izbore i u Vrsaru i u Poreču i u Tarvabrigi i u Funtani. Što se tiče prijelaznih i završnih odredbi, one su logične, osim članka 36. stavka 1. gdje se govori o roku od 6 mjeseci. Gospodo, sve to što se ovdje, ta podjela imovine predlaže u 6 mjeseci nije moguće sprovesti. Zašto? Vidim da slijepi sada svjetlo jer u 4. mjesec zbog izbora smo izgubili, 5. smo zbog izbora izgubili, ponavljane izbore ćemo negdje imati, nakon toga formiranje tih poglavarstava itd., gradonačelnika znači mi u ovom periodu od 6. mjeseci, a općine će biti konstituirane trenutkom usvajanja ovoga Zakona znači gubi se period od 4. mjeseca, znači u dva mjeseca nakon toga vi ne možete sprovesti podjelu imovine i ja vas molim da date tim novim strukturama više vremena. Taj rok mora iznositi 12 mjeseci.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Marija Bajt.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospodin Kajin je rekao i to ispravljam : "Zbog stranačkih interesa pristupa se kemijanju, odnosno izmjeni Zakona na štetu zajednice.". To je netočno jer od 1997. do sada je Zakon mijenjan i dopunjavan 16 puta a da nije na štetu zajednice, znamo svi da što je bliža vlast građanima to je veća i bolja mogućnost građana da rješavaju svoje tekuće i životne probleme. Hvala.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Pero Kovačević, izvolite.
Gospodin Kajin je ustvrdio ukoliko ne podržimo ovaj Zakon da ne možemo na izbore, to je netočno. Postoji vrijedeći Zakon prema kojem se može ići na izbore. Također je rekao dva puta da se Konačnim prijedlogom zakona predviđa osnivanje novih devet općina, da je pročitao vidio bi da je u 8, bilo je u prvom čitanju 9.
Hvala. Izvještavam da je u 10,36 isteklo vrijeme za raspravu u trajanju od 10 minuta. Poštovani zastupnik Ante Marko, u ime Kluba HSS-a. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici predlagatelja, kolegice i kolege. Naravno kada se raspravlja o Konačnom prijedlogu zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj ili o čitavom nizu, setu zakonskih pitanja koja su vezana uz lokalnu samoupravu. Naravno da neupitno se u kontekst dovodi i vrijeme u kome se to raspravlja i uvijek ta činjenica na neki način bude involvirana u samo zakonsko rješenje jer naravno da odabir vremena kada se raspravlja i kada se donose određeni, za određena zakonska rješenja a koja su neupitno razlogom donošenja sama po sebi ostavljaju dvojbu, različitu raspravu pa se onda i one stvari koje realno mogu biti tumačene kao ispravne i kao određeni iskorak na jednoj strani dovode u pitanje dok se druge stvari na istoj toj, na isti taj način sagledavaju. Prema tome uopće praksa donošenja ovakvih zakonskih rješenja neposredno prije lokalnih izbora evidentno je da nije dobra. Nije dobra naprosto jer građani je ne sagledavaju dovoljno ozbiljno, a u svakom slučaju većina građana je ne sagledava da je u njihovu korist iz razloga što apsolutno, a to se iz ove govornice počesto može čuti da je apsolutno ovo rezultanta određenih političkih stremljenja, inicijativa, politizacije i na neki način da je ovo pokušaj inžinjeringa kojim se želi utjecati na odrđeno biračko tijelo prilikom ili za vrijeme nadolazećih lokalnih izbora. Ja bih se u ime Kluba HSS-a želio vratiti na meritum stvari, na sadržaj ovog Zakona pa bih kazao sasvim načelno da je ovo pitanje jedno od najosjetljivijih, a za građane najvažnije pitanje jer lokalna samouprava u naravi rješava 80% svih svojih problema koje imaju naši građani u svojim lokalnim, lokalnim jedinicama. Dobro se pri tom podsjetiti na određena, određene postulate ili već u praksi provedene načela koja su i sadržana u Europskoj povelji o lokalnoj samoupravi, a koja su ustvari sadržaj tih lokalnih izazova koji se na neki način mogu kazati kroz 6 oblika suverenosti koje ima lokalna samouprava. Upravo ta suverenost lokalne samouprave je ustvari bit problema. Nije bit problema da li ćemo osnovati još 10 općina ili ćemo osnovati 50 općina ili ćemo ih 100 ukinuti. To uopće nije meritum iz kojega gledamo na ozbiljnost problema, na odnos prema građanima i na to da li će građani percipirati odnos vlasti prema njima pozitivan ili negativan. Meritum je problema da li ćemo odgovoriti na ono što je sadržaj lokalne samouprave. Što je izvorna suverenost u lokalnoj samoupravi. I da li smo do sada u ovom periodu samostalne Hrvatske države našli najbolji odnos između posrednika, između države i građana. A lokalna samouprava je neuptitno svojevrsni posrednik. Prema Europskoj povelji o lokalnoj samoupravi suverenost lokalne samouprave, tih 6 suverenosti. Prva je suverenost kadrovska suverenost. Ona osigurava općinama, gradovima pravo da odabiru i da vrše selekciju unutar kadroviranja. Druga je organizacijska suverenost, a ona obuhvaća pravo na vlastitu upravnu organizaciju. Treća je suverenost planiranja. Vrlo važna suverenost koja govori da se općinama, gradovima omogućava pravo da uz vlastitu odgovornost izrađuju planove koji su temeljem viših, višeg zakonskog reda dodjeljeni njima. Tu se u, sada suočavamo sa prvim problemom i izazovom u okviru našeg pozitivnog zakonodavstva. Istina jedinice lokalne samouprave donose i financiraju planove. Međutim planovima višeg reda i zakonskim ograničenjima iste te općine nemaju nikakvu nadležnost, nemaju pravo sudjelovati u možebitnom procesu koji se donosi unutar donešenih planova bili oni prostorni planovi općine, detaljni planovi i tako dalje. Znači ingerencija lokalne samouprave je zakinuta u fazi provedbe i nadzora nad ponašanjem u okviru prostornog planiranja. To je prvo odstupanje od Europske povelje o lokalnoj samoupravi. Zakonodavna suverenost je vrlo jasna. Ono sadrži pravo donošenja lokalnih statuta, propisa kojim se uređuju odnosi unutar lokalne samouprave. Financijska suverenost također u Hrvatskoj nije do kraja jasno precizirana pa i nije u skladu sa određenom da tako kažem širom praksom u Europskoj uniji. Naravno nastavno na ovo moram spomenuti odmah i ovaj zakonski prijedlog koji je Klub HSS-a uputio a bit će vjerujem neposredno nakon ove točke, a to je da imamo neke nelogičnosti u funkcioniranju. Ne želim, gospodina državnog tajnika nema, prozvati za to, ali nelogičnost se sastoji u tome da male općine do 3000 stanovnika nemaju pravo, pravo, mogučnost na poglavarstvo. Poglavarstvo je gospodo ako ga nema onda smo dali općinskom vijeću pravo da ima zakonodavnu i izvršnu vlast. Turci imaju neki naziv za to. Ja ga neću spomenuti. Mislim da je to nelogičnost koja apsloutno nije utemeljena. U Italiji imate čitavog niza malih općina, ali nemate niti jedne bez poglavarstva. Nemate niti jedne bez poglavarstva. Ne kaže nitko da netko neće odabrati poglavarstvo kao mogučnost. Ima pravo na to. Ali oduzeti pravo poglavarstva mislim da nije, da je upitno i sa ustavno-pravnog aspekta. Šesta suverenost koju jedinice lokalne samouprave moraju imati je porezna suverenost. Također vrlo upitna, vrlo dvojbena i koja nije do kraja razlučena, koju nismo definirali u potpunosti. Mislim da je ovo, ovih 6 oblika suverenosti da su ovo razlozi za jednu vrlo ozbiljnu raspravu, da su ovo polazna temeljišta za reformu ukupnog sustava lokalne samouprave i da u naravi naši građani žele dobiti odgovor na ono što njih zanima. A to je što je to funkcija općine i što općine trebaju raditi? Temeljna funkcija općine je da vodi brigu o osnovnoj infrastrukturi u, na svom području. Druga je da se bavi uslugama, uslugama javnog prijevoza, kulture, kupališta, športa, rekreacije. Treća je socijalna jednakost. Da zaštićuje socijalne funkcije, integrira manjine. Omogućava sudjelovanje u javnom životu, promiče socijalni mir. Funkcija oblikovanja i planiranja budućnosti je također vrlo važna funkcija. Funkcija održavanja reda kroz vatrogasna, vatrogasnu službu, lokalnu policiju, sustav dojave i obještivanje, zaštite okoliša, matični uredi. To su najvažnije funkcije lokalne samouprave jasno uz stabilizaciju sustava, a to je uloga socijalnog posrednika između građanina i države. To su oni najvrijedniji i najvažnije zadaće koje građani očekuju od ovog tijela, od ovog Parlamenta koje treba se baviti građanima, a ne samim sobom. Naime prilikom Vladine, Vladinog konačnog prijedloga gdje se Vlada odredila za 8 općina i kazala da to predstavlja volju građana, da je to njihovo legitimno pravo. Apsolutno je legitimno pravo, ali to nije sve pravo. Nego to je dio prava koji je Vlada smatrala da treba priznati za pravo dok neki drugi nisu imali to pravo. Prema tome postavlja se pitanje kriterija. Kriteriji i normiranje određenih pozicija je puno bitnije nego obrazloženje da li je neki grad, neka županija dala pozitivnu ili negativnu suglasnost. Ako je volja građana neupitna. Ako je ona vodilja onda ona mora biti tako i postavljena. Ali kriterijski. Prema tome ne imanje kriterija je nešto što naravno ne može bez kriterija ne možemo doći do konsenzusa. Jer jedna strana razmišlja ovako druga onako. Kriteriji su nešto što treba pomiriti. Ali treba i građanima dati vrlo jasne putokaze u kom smjeru se to sve skupa kreće. I što je interes i što je cilj. Dali je cilj osnivanje ovih osam općina uistinu udovoljiti legitimnim i legalnim pravima da dobiju svoju općinu ili svoj grad. Ili je to da se pokuša određenim diskrecijskim odlučivanjem jednome dati drugome ne dati. Naravno da dvojba će ostati sve dokle mi ne uspostavimo sustav u kome će život u svakoj općini i gradu biti kvalitetniji usluge jeftinije, a odnos prema građaninu bolji. Odnos prema građaninu i u okviru onoga posredovanja jedinica lokalne samouprave koja mora posredovati između središnje državne vlasti i građanina. Jer građanin počesto nema priliku biti dobrodošao ni u jedinici lokalne samouprave ponegdje i ponekad. A kamoli u središnjoj državnoj vlasti. Prema tome povjerenje građana se vraća samo isključivo na način da se on kroz vjerodostojnost uvjeri u ono što mi donesemo kroz zakonska rješenja. A kroz vlastiti život da se uvjeri da ono što on traži da može dobiti najmanju ruku da može čuti da se može obratiti nekome, da se može izjadati nekome. Prema tome ovaj vrlo kompleksan i zahtjeva posao. Nije dobro donositi u ovako predizborno vrijeme jer ono opterećuje i dobar sadržaj a kamoli lošiji. Ovako ozbiljne zakonske prijedloge nije dobro raditi prema diskrecijskim pozicijama. Ovako velike zahvate i velike zakonske prijedloge koji se tiču svih građana Republike Hrvatske mislim da je dobro donositi kao konsenzus. I uz sudjelovanje i pristanak svih parlamentarnih stranaka jer to će apsolutno i to bi stvorilo jedan bolji način komuniciranja između građana i ovoga hrvatskog visokog Doma. Hvala lijepa.
Hvala. Završena je rasprava po klubovima. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik Miljenko Dorić. Izvlite.
Gospodine predsjedniče, uvaženi predstavnici predlagatelja, kolegice i kolege. Vidimo ih današnjeg prijedloga da je predlagatelj ostao uporan u tome da se Vinodolska općina podijeli u dvije opčine. Ostaje uporan usprkos činjenici da je lokalna samouprave rekla ne. Usprkos činjenice da je regionalna samouprava rekla ne. Usprkos činjenice da nije provedena nikakva rasprava sa Savezom gradova i općina, i ako se malo prije državni tajnik pozivao na Europsku povelju o lokalnoj samoupravi. Predlaže se podijeliti jedna povijesna teritorijalna, jedna kulturološka cjelina koja egzistira stoljećima i s kojom se svi trebamo ponositi. Pogledate samo kolegice i kolege kako se i na koji način predlaže podijeliti ta općina. Prošli tjedan smo imali na našim klupama na stranici 28. pogledajte potpuno pobrkane zaseoke, tako da su zaseoci koji su spadali pod jedna mjesta bila u drugoj općini u krivoj općini. Sada je predlagatelj uočivši tu grubu grešku ispravio to na jedan vrlo jednostavan način. Jednostavno je izbacio iz zakona 40 tak zaseoka, ostala su samo mjesta Bribit, Grižane, Tribalj, Drvenik. Izbačeni su i zakona zaseoci koje su vrijedne stambene cjeline već stoljećima na tom prostoru. Ti zaseoci su stariji od većine europskih država. Mi ih izbacujemo besramno iz zakona. Zašto iz izbacujemo iz ovoga zakona, zato što predlagatelj nije imao vremena u nekoliko dana posložit ispravno zaseoke pod jedno, drugo, treće odnosno četvrto mjesto. To je više nego nekorektno. Ja sam prošli tjedan govorio i nizu propusta posebno u svezi općine iz koje ja dolazim. I možda bi bilo dobro da ne ponavljam nepotrebno jer čini mi se da je čvrsto odlučio predlagatelj da sa saborskom većinom progura ovaj prijedlog bez obzira koliko on bio besmislen. Ali dozvolite mi kolegice i kolege da onda barem se vratimo 717. godina unazad i da vam pročitam nekoliko rečenica iz Vinodolskog zakonika pa se možda neki od nas pomalo i posramimo onoga što činimo. Stoji ovako . "U ime Božje ljeta gospodnjeg 1288. Vinodolski ljudi u želi sačuvati u cijelosti te stare dobre zakone koji su od njihovih predaka bili uvijek čuvani ali ne uređeni. Sabraše se na skup i to kako crkveni tako i svjetovni ljudi te ozbiljno se posavjetovavši i izabravši od svakoga grada Vinodolskog na okup ne sve starije no one za koje su znali da se bolje sjećaju zakona svojih otaca i onih od kojih su slušali od svojih djedova. " Ovo sam pročitao zato da vidite da su tada te više od 700 godina postojali jasni kriteriji vrlo jasni kriteriji za odabir onih koji su trebali rješavati probleme na terenu. Oni koji su poznavali koji su znanjem mogli riješiti nešto, pogledate jako izgleda današnji naš prijedlog. On je došao mimo suglasnosti onih koji su ti građani izabrali. On je došao sa terena od onih koji su po partijskoj liniji ugurali ovaj prijedlog da nam dođe danas na klupe. Dali će se nešto ovim riješiti kolegice i kolege ja mislim da se ste svjesni da ne. Nećemo to riješiti samo zato što ćemo umjesto jednoga načelnika od sada imati dva, umjesto jednoga poglavarstva sada imati dva. Umjesto jednoga službenog vozila sada ćemo imati dva ili više. To nije rješenje. Moj Vinodol to već nije 50 tak godina. On je šumodol. Najprije zapuštan od 45. do 90. tako da su se gasili praktično svi oblici poljoprivredne proizvodnje, a onda u zadnjih 15 godina propalo je i ono što je bilo od preostalog gospodarstva na tom prostoru. Moji su Vinodolci danas kući bez posla a mi u biti se ne možemo dosjetiti ničega boljeg da im pomognemo nego da im stvorimo dvije općine. Neće im biti bolje osim nekolicini dakako nekolicini onih koji se nadaju da će temeljem ovakve nove podjele Vinodola doći do ugodnih političkih fotelja. Njima nekolicini sigurno će biti bolje, ali to nije rješenje za naše građane pa ni građane Vinodola. Od jedne ekonomski ne previše snažne općine radimo dvije minijaturne općine, imat ćemo dva minijaturna proračuna. I ja sam to nazvao neki dan i ovdje ću ponoviti ne političkom minijaturom nego doslovce karikaturom na temu lokalne samouprave. To mi je žao da moram reći. Ali je na žalost tako. Dozvolite mi da se još jednom vratim na Vinodolski zakonik. I na godinu 1288. i da konstatiram da već onda u tom zakonu je bilo jasno i to je posebno naime to se posebno da iščitati iz toga zakona, gdje nadležne vlasti nemaju pravo nametati svoju volju građanima Vinodola . Naime ovaj zakon, Vinodolski zakon ih je štitio od samovolje nadređenih vlasti. U članku 39. stoji, za sva u zakonu nenavedena kaznena djela vlast može izreći kaznu od najviše 6 libar. Dakle bilo je ograničeno, da ne pretjera se, da se ne uništava život na tom prostoru. Vinodolski zakon ne poznaje ni starije dokazno sredstvo božjega suda, ni novije dokazno sredstvo torture koje tada u srednjovjekovnoj Europi je bilo redovno sredstvo obračuna sa onima koji nisu mislili kao vlast. Vinodolski zakon nadalje naročito naglašava punopravnu ravnopravnost svih stanovnika, pa čak i pastira i orača i drugih ljudi ako su dobra glasa koji stanuju izvan grada. Kolegice i kolege na ovaj način, kolega Tomljanović uvažavam vaš stav, potpuno ga uvažavam, ali dozvolite i meni da kažem što mislim. Mislim da smo učinili nekoliko koraka nazad. Mislim da su naši kolege prije 717. godina bili u europskim relacijama daleko ispred ostalih Europljana nego što smo mi to danas. Hvala lijepo kolega.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Lino Červar. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodo iz državne uprave. Pa dajem potporu, kao što sam zadnji puta rekao, dajem potporu Prijedlogu zakona o izmjeni i dopuni Zakona o područjima županija, gradova i općina, jer vidite mi imamo državu 15 godina, napravili smo jedan sustav, odnosno ustroj lokalne samouprave koji je još uvijek u procesu profiliranja i ne vidim nikakvog razloga sprečavati volju naroda. Potpora jedinicama lokalne samouprave i ka osnivanju ovih 9 općina i uvažavanje zahtjeva mjesnih odbora, odnosno naselja za promjenama, odnosno za pripajanje i odvajanje nije samo za decentralizaciju, demokratizaciju već to je za, za dakle, autonomiju kapitala i glave, za lokalnu inicijativu, za domaću pamet i domaćem ljudskom potencijalu. Dame i gospodo sve predložene nove općine imaju sve razvojne, organizacijske, gospodarske i ono što je najvažnije financijske pretpostavke da budu itekako uspješne jedinice lokalne samouprave. Osim toga zašto ne dozvoliti ljudima da sami odlučuju o svojoj sudbini, zašto ih zakidati, zašto odlučivati umjesto njih, zašto ih sputavati u njihovim inicijativama, zašto podržavati sporost i neracionalnost u donošenju odluka, zašto ne približiti servis građana, zašto ne omogućavati razvoj poduzetništva i samim time povećanje nezaposlenosti? I drago mi je da sam već u mjesecu travnju prošle godine podržao inicijativu npr. što se tiče moje jedinice, osnivanju općina Tar Vabriga i Funtana kao što podržavam i zahtjeve mjesnih odbora za promjenu, odnosno pripajanje novim općinama gdje pripadaju oduvijek. I na kraju krajeva dame i gospodo uvažavanjem peticije građana, svojevrsnog referenduma, dakle najneposrednijeg oblika odlučivanja građana, mislim da time zapravo poštujemo pravi, postajemo pravi posrednik prema narodu. Dakle posrednik između Vlade i naroda za što smo i birani, dakako u tom smislu iako je on simpatičan ne stoji opservacija gospodina Stazića o Aleksandru Karađorđeviću, koji je to citirao, da on nije bio za sponu između kralja i naroda. Uostalom ako hoćete u svim tranzicijskim zemljama Hrvatska ima samo 5 i pol % općina manjih od tisuću stanovnika, a npr. Mađarska ima 55%, Češka 80%, a dobro ne smijemo i to zaboraviti da 2000. godine od siječnja do studenoga zeleno svjetlo se dalo, ondašnja koalicijska vlada za osnivanje nekoliko općina, Kamane, Bilice, Kolan, Fažana, Pribislavec. I prema tome neću da govorim o projektima za decentralizaciju javne uprave koja je odjedanput naprosto prekinuta, ali želim reći dame i gospodo da je pred nama Prijedlog zakona koji uvažava kolektivni zahtjev građana upućen prema najvišoj zakonodavnoj vlasti. Glasanjem, glasovanjem za ne samo da ispunjavamo svoju obvezu prema građanima već time dokazujemo da je samouprava sa svojim sredstvima, ovlastima i drugim resursima konačno stigla blizu građana. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo četiri ispravka. Prvo je gospodin Zdenko Antešić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Červar je u svom govoru rekao neistinu da mi je li aludirajući sprečavamo inicijative, odnosno želje građana za osnivanjem jedinica lokalnih samouprava. To nije točno. Apsolutno mi podržavamo građane, podržavamo, to je njihovo legitimno pravo. Međutim točno je to da je osnivanje novih jedinica lokalne samouprave opisano člancima zakona i taj zakon treba poštivati. O tome se samo radi. Dakle ne može se dogoditi, odnosno da upravo onaj koji je dužan poštivati zakon, a to je središnji ured državne uprave i Vlada daje u zakonsku proceduru inicijativu koja je nezakonita. O tome se radi.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Marin Jurjević. Izvolite.
Ispravak se odnosi na istu tvrdnju kolege Červara koji je rekao "Ne vidim razloga za sprečavanje volje građana i njihove inicijative itd." peticije odnoseći se na one koji su protiv ovoga Prijedloga Vlade. To je netočan navod jel mi koji ne podržavamo ovaj Prijedlog Vlade se protivimo voluntarizmu Vlade kojima jednima dozvoljava a drugima ne. I jedni su napisali peticije i drugi su napisali peticije. I jedni imaju dozvole gradskih vijeća i županijskih a drugi nemaju. A vidite čuda, oni šta nemaju, e njima Vlada odobrava. … [[Upadica se ne razumije.]] O tome se radi. Dakle nismo mi protiv volje građana, nego Vlada. Izgleda koliko izbora toliko općina. Da je svaki mjesec izbor imali bi 3 tisuće općina u Hrvatskoj.
Ne treba ni naglašavati da je to iznošenje vašeg mišljenja nasuprot onog prije izrečenog mišljenja. Ali kako to stalno radimo onda ćemo nastaviti istim stilom dalje. Gospodin Anton Peruško.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ispravljam netočan navod uvaženog kolege Červara koji je rekao "Drago mi je da sam u travnju prošle godine podržao osnivanje općine Tar Vabriga." To je netočno. Kolega Červar je u travnju prošle godine podržao stav Vlade koja je tada bila protiv osnivanja ove općine. Ja sam tada ispred Kluba SDP-a branio taj projekat općine Tar Vabriga jer je imao sve zakonom propisane elemente. Da je to točno dao sam si truda pa sam malo prolistao fonogram sa prošle sjednice iz travnja kada je upravo kolega Lesar postavio gospodinu Červaru pitanje, recite konkretno da li ste vi za ili protiv Općine Tar Vabriga i tada je kolega Červar rekao da on podržava stav Vlade. Prema tome ovaj navod je netočan. Hvala.
Objašnjenje sam dao u vezi s time prošlog puta kada sam rekao da je gospođa Jadranka Katarinčić-Škrlj podnijela taj zahtjev, kojeg Vladina većina u prošlim izborima nije prihvatila. A onda ste vi preuzeli taj isti prijedlog od gospođe Jadranke kada više niste bili na vlasti. Eto to je prava istina, a ja pozivam vas da imate jednake zasluge i vi i nemojte ići unazad samo par mjeseci nego dvije godine jel'. Hvala lijepo. Isto tako ispravak netočnog navoda kao četvrti, gospodin Valter Poropat. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Ma slažem se sa gospodinom Červarom kada kaže da treba uvažavati stav mjesnih odbora i ljudi u tim naseljima, govorim o naseljima koja će sada postati po ovom prijedlogu i nove općine. Međutim ne mogu se složiti da će u svim slučajevima biti bolje u tim novim općinama. Bolje bi bilo gospodo iz sadašnje pozicije, dakle HDZ, HSU i ostali, da je prihvaćen prijedlog IDS-a Zakona o obeštećenju umirovljenika onda bi barem umirovljenici bili u boljem položaju. Hvala.
Također nije bilo nikakvog ispravka nego početak rasprave o umirovljenicima. Drastične izuzetke nemojte pravit, dajte da bar bude u svezi onoga o čemu govorimo.
Ali to bi bilo bolje sigurno. Sigurno bi bilo bolje.
Hvala lijepa. Idemo dalje. Na redu je gospodin zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani predstavnici Ureda državne uprave. Ovaj zakon koji je eto tako brzo došao u drugo čitanje iako je bilo puno razloga da se prihvati zahtjev SDP-a koji je tražio da i prvi puta zakon ide u prvo čitanje pa bismo tada imali sasvim drugačije gabarite i mogli bismo ga raspraviti, ne bismo bili tako u žurbi. Ali dobro, evo na kraju se prihvatila naša inicijativa, dakle da ovaj zakon ide u drugo čitanje i da može se on provesti na istoj sjednici kao što se i sada provodi, samo nije se moglo prihvatiti da to predloži SDP nego se to moralo vidjeti na kraju kada je bilo jako puno izmjena. Dakle ovaj zakon ima dvije ili tri stvari o kojima bi valjalo prozboriti. Jedno je osnivanje doista novih općina gdje imamo općine kod kojih je provedena sva procedura i za koje nitko od nas ovdje u SDP-u pa ni ja osobno nemamo ništa protiv da se osnuju. Dakle doista ako je provedena sva procedura nema nikakvog razloga da se te općine ne osnuju. Imaju druge općine za koje nije provedena sva procedura a osnivaju se, e vidite tu imamo primjedbe. Tu imamo primjedbe jer smatramo da za sve pa i za Vladu vrijede isti zakoni jel'. I treće, imamo općina gdje je provedena sva procedura, gdje je sve u redu, ali Vlada sprječava da se te općine osnivaju i u konačnici imamo ono što nije sada trenutno pragmatično predizborno osnivanje novih općina. Imamo ono što će biti za uvijek ili za neko vrijeme, a to su odredbe zakona koje će u budućnosti određivati kako se mogu prekrajati granice jedinica lokalne samouprave. Što se tiče novih općina doista postavlja se pitanje gdje je granica inicijativnosti ili inicijative građanina. Da dovedemo stvar do apsurda ja postavljam pitanje da li u budućnosti je moguće da jedan građanin ima svoju općinu. Da li je moguće doista da jedan građanin kupi dovoljno zemljišta, da kupi naselja, da iseli naselja ili da na žalost ljudi pomru u tim naseljima, da on ima dovoljno veliki fiskalni kapacitet, možda ima veliku plaću, možda ima neku firmu u tom mjesnom odboru i naselju i da se pojavi pred Saborom i zatraži osnivanje nove općine. Da li je doista moguće da jedan građanin ima svoju općinu ili ćemo postaviti granicu općine na 570 stanovnika kao što postavlja 571 stanovnik, kao što postavlja Vlada u ovom prijedlogu zakona. Jer Vlada kao argument zašto Zatonu ne da osnivanje općina provedena je procedura i građani imaju pravo na općinu je to da ima 570 stanovnika. Ja se pitam da li da ima 571 stanovnika, da li bi Zaton bio općina ili mora imati 828 stanovnika kao što ima Općina Funtana. Dakle da li Zaton u trenutku kada će imati 828 stanovnika će imati pravo biti općina? Jer po ovom prijedlogu zakona to tako ispada. Ako dozvoljavamo građanima inicijativu o čemu je kolega Červar govorio, onda moramo svim građanima to omogućiti. Onda svim građanima moramo reći ako ste ispunili to, to i to imati ćete općinu, ali ne samo onda kada se to Vladi dopada i ne samo onda da određuje kriterij kada ona misli da treba biti broj stanovnika pa negdje treba suglasnost pa negdje ne treba suglasnost pa negdje šuti grad, negdje šuti Vlada. O tome se radi. Svi zakoni prema svim građanima moraju biti jednaki. Ovaj zakon u primjeni, u donošenju novih općina to svakako nije. I nikako se ne mogu složiti sa tezom da peticija je otprilike i nekakvo referendumsko izjašnjavanje. Gospodo, velika, ogromna je razlika između peticije i referenduma. Kolegica Lugarić i ja smo uložili amandman na ovaj zakon i mi doista tražimo sljedeće. Da se pri svakom budućem prikrajanju jedinica lokalne samouprave provode referendumi. Savjetodavni referendumi na području jedinica lokalne samouprave koja se prekraja, jer je nedopustivo da se dio Raba, dio Slavonskog Broda odcjepljuje a da o tome ništa ne kažu građani Raba, građani Slavonskog Broda, da o tome ništa ne kažu predstavnička tijela koje su ti građani birali. Koje su ti građani birali u Rabu i u Slavonskom Brodu. Prema tome ako se traži za ovlaštenog predlagatelja jedna trećina građana onda ja mislim da se jedna trećina građana može biti dostatno kvalificirana da se saziva savjetodavni referendum pa neka svi građani na području jedne jedinice lokalne samouprave kažu što o tome misle. Međutim vidite ovdje se jednako tako stvaraju dvostruki kriteriji, s jedne strane da biste raspisali referendum trebate imati zahtjev 20% birača, a da biste osnovali jedinicu lokalne samouprave trebate imati trećinu građana. Po tome ispada da neku općinu mogu osnovati građani od 0 do 18 godine, jer i to su građani gospodo. Dakle niti jedan punoljetni građanin ne mora potpisati zahtjev za osnivanje općine, a ona će biti osnovana za razliku od referenduma gdje imamo, gdje 20% birača poreznih obveznika mora podnijeti takav zakon. I evo kolegica Lugarić i ja smatramo, dakle da doista o.k. neka bude jedna trećina birača, ali da se mora o tome, dakle o budućim osnivanjima općina i gradova očitovati predstavničko tijelo jedinica lokalne samouprave i da se obavezno mora sazvati savjetodavni referendum. Jer ja sada sebi postavljam, a i vama pitanje. Da li ove zahtjeve koje ove ovlaštene inicijative o kojima se ovdje govori, da li oni koji su predlagali osnivanje općina, da li oni koji su potpisivali za predlaganje tih novih općina znaju što je općina. Znaju oni koji su prihodi, koji su rashodi, koje ovlasti su općine, što će oni moći od općine dobiti. Znaju i oni to. Ili smo imali ono što iz materijala, svi ste dobili pismo gradonačelnika Slavonskog Broda o tome što su građane tamo pitali, a nisu ih očito pitali želite li da bude općina. Pitali su nešto sasvim drugo. Pitali su ih pitanje na koje bi svaki građanin rekao da. Prema tome, postavlja se pitanje što je, dakle, to mišljenje građanina? Jer člankom 31. Prijedloga ovoga Zakona se kaže da su predlagatelji dužni pribaviti mišljenje građanina. Što to znači? Što znači ako građani kažu ne? Što, kaže se na području na koje se odnosi promjena. Da li samo na području naselja ili na području jedinice lokalne samouprave. Dakle, ovaj Zakon, pustimo ovih 8 općina, očito će proći, ali dajmo onda barem popravimo Zakon u ovom dijelu koji govori za budućnost. Ajmo tu odrediti neke kriterije, ajmo svima reći koji su to kriteriji po kojima će u budućnosti se moći osnivati općine. Ja postavljam pitanje kako će jedna općina preći iz jedne županije u drugu županiju jer to ovaj Zakon ne propisuje. Ovaj Zakon ne daje takvu mogućnost? Što je sa izmjenama sjedišta, recimo, županija? Što je s tim da se udruže 2 županije? Pa zar je to nemoguće? Zašto bi to trebalo biti nemoguće? Dakle, to su sva pitanja na koje ovaj Zakon treba odgovoriti i on je sasvim sigurno krnj u onom dijelu političke volje vladajuće većine oko toga kome će dati mogućnost da ima općina, kome neće dati. Ali ja mislim da treba imati dovoljno volje da se popravi u ovom drugom dijelu koji se odnosi na ono što će u budućnosti biti. Dakle, tko su ovlašteni predlagatelji, što je mišljenje građana, da li se sazivaju savjetodavni referendumi i, oprostite, članak 32. svakako treba proformulirati na način da ne može nitko, kao što je kolega Červar rekao, biti između građana i ovog zakonodavnog tijela, a po članku 2. tu se stavlja Vlada. Jer Vlada sebi uzima pravo da ona daje prethodnu suglasnost. Ako nema prethodne suglasnosti nema inicijative. Prema tome, ako hoćemo da nema nikoga između nas i građanina onda trebamo staviti da Vlada, kao što to daje Gradsko vijeće, kao što daje Županijska skupština, može dati svoje mišljenje. A Sabor, građani i zastupnici moraju imati pravo na inicijativu građani ovako kako smo ih ovlastili, a mi moramo imati pravo i mogućnost da donosimo valjda zakone bez prethodne suglasnosti Vlade. A po ovome ispada da bismo mi za donošenje zakona trebali imati prethodnu suglasnost Vlade. E oprostite, to je nešto što je sasvim sigurno nedopustivo. Prema tome, ja apeliram na predlagatelja da sasvim sigurno izmjeni članke 30., 31. i 32. na način da precizno definira tko su to ovlašteni predlagatelji, da definira što je to mišljenje građana i da promijeni ovo da ne može biti, dakle, prethodne suglasnosti Vlade nego da može biti mišljenje Vlade o nečem, o zakonu kao što Vlada daje mišljenje i na ostale zakone. Hvala.
Hvala. Imamo dvije replike. Prvo, gospodin Niko Rebić. Izvolite.
Kolega Mršiću, zapravo bilo bi jako dobro nakon vaše dobre rasprave da u ovom Saboru otvorimo polemiku zašto je i bivša Vlada i sadašnja Vlada za osnivanje novih općina. Zašto bivša Vlada, a i sadašnja Vlada nije za pripajanje općina i kad su se građani izjasnili i kad su sve napravili da se spajaju. Dakle, mi se slažemo, dakle, da je došlo vrijeme da ovaj Zakon koji je do sad bio dobar i mogao funkcionirati da ga treba mijenjati, ali da mi ovdje kažemo i način kako ćemo ga mijenjati, kako natjerati Vladu da napravi zakon koji je dobar i odgovarao bi u ovom trenutku jer je očito da ovaj Zakon je preživio i da preveliki broj jedinica lokalne samouprave postaje i kočnica razvoja države. Dakle, ja sam da se otvori jedna cjelovita rasprava, ne predizborna nego iza izbora kad imamo vremena da konačno osmislimo Hrvatsku po želji njezinih građana. Dakle, da mogu utjecat i da bude država zaista servis svojim građanima. Hvala.
Odgovor, gospodin Zvonimir Mršić. Izvolite.
Pa kolega, ja se slažem da se zakoni trebaju mijenjati, ali nemojmo ih mijenjati na način da ih kvarimo. Ovo je sasvim sigurno lošiji zakon od onoga kojeg smo imali. Jer do sada, do sada u Zakonu je trebalo pitati za mišljenje jedinicu, predstavničko tijelo jedinice lokalne samouprave od koje se nešto izdvaja, a ovdje sada smo u situaciji da to ne treba. Prema tome, gradonačelnik de facto ni ne mora znati da mu je Vlada i Sabor su prekrojili grad i da on od sutra više nema grad nego su to 4 općine ili 6 općina. To je nešto što je nedopustivo da onaj na kojega se to odnosi. Pa oprostite, ako se jedan mjesni odbor iz jednog grada želi izdvojiti, pa valjda o tome trebaju reći nešto i građani drugih mjesnih odbora koji su solidarno uplaćivali poreze u gradski ili općinski proračun, gradili komunalnu infrastrukturu, stvarali uvjete za razvoj toga mjesta, stvarali poduzetničke zone i ne znam što. A ne da ja kažem, da ja se sad hoću odcijepiti jer je kod mene sve riješeno i ne znamo što, a za vas me tamo briga. O tome se radi. Ovaj Zakon je loš zbog toga. Ja se s vama ne mogu složiti, s drugom činjenicom, konstatacijom da je preveliki broj jedinica lokalne samouprave. Ne, ovo je precentralizirana država. Dajmo 30% svih poreza jedinicama lokalne samouprave, vidjet ćete kako će funkcionirati, vidjet ćete kako će uvjete stvarati za razvoj u svojim jedinicama lokalne samouprave i sasvim sigurno ćemo ih imati jedno 3 tisuće.
Hvala lijepa. Nema ispravka na repliku. Još repliku ima gospođa Mirjana Brnadić. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Kolegi Mršiću sam htjela replicirati na dio njegovog izlaganja kada je govorio da li naselje Zaton treba biti općina ili ne. Pa vidite, i mene su molili ljudi iz Zatona, zvali su me da podržim tu njihovu inicijativu, bez obzira na sve suglasnosti koje imaju ja nisam prihvatila radi političkog dodvoravanja da ih podržim u toj njihovoj inicijativi, a to zbog više razloga. Prvi razlog je što naselje Zaton ima samo 400 stanovnika. Drugi razlog je, Grad Nin je prvi hrvatski kraljevski grad sa ogromnim povijesnim i kulturnim značenjima, time naravno i turističkim značenjem. Naselje Zaton je u svakom pogledu vezan za Grad Nin, od škole, ambulante, pošte, ljekarne, kulturnih potreba, institucija turizma i naravno da je samim time i integralni dio Grada Nina. Turističko naselje Zaton zbog kojeg Zatonjani i žele da se odvoje iz općine Nin, iz Grada Nina smješteno je u naselju Zaton, a naravno da je smješteno i u sklopu teritorija Grada Nina i izravno vezan za Grad Nin i njegov je također integralni dio. I zato smatram da je potpuno neopravdano cijepati teritorij prvog kraljevskog hrvatskog grada radi interesa nekolicine ljudi koji bi svojim političkom angažmanom trebali u Gradu Ninu ostvarivati znati i umjeti ostvariti svoja prava i boljitak tog jednog dijela Grada Nina. Hvala.
Odgovor, gospodin Zvonimir Mršić. Izvolite.
Vidite, kolegice, ja nisam u svom izlaganju rekao da se zalažem za to da Zaton postane općina. Ja sam samo pitao zašto mještani Vrsa imaju veća prava od mještana Zatona? I, a sad ja vas pitam, zašto se to vi dodvoravate političkim mještanima Vrsa, a niste spremni isto političko dodvoravanje napraviti mještanima Zatona? Jer Vrsima dajete da imaju općinu, koji su isto u Ninu, isto su politička cjelina, isto su vezani za Nin, a Zatonu to ne dajete. I uostalom zaton ima 570 stanovnika a ne ovako kao što ste vi rekli 400 i nešto, ali to nije važno, pitanje je gdje je granica i pitanje da li svi građani imaju jednaka prava, da li mještani grada Nina koji živi u Vrsima imaju jednaka prava kao građani Nina koji živi u Zatonu, očito nema, i očito da se HDZ jednima želi dodvoriti a jednima se ne želi dodvoriti i drugo, kada već govorite o nekakvim povijesnim cjelinama onda treba reći da 2015 godina je naselje Lopar sastavni dio grada Raba, pa me sada čudi tko to se politički dodvorava mještanima Lopara i daje im općinu a ne dodvorava se građanima Raba, preostalog dijela Raba jer im uzima nešto što je 2015 godina bilo sastavni dio grada Raba.
Osjećaj je uzajaman. Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Nenad Stazić izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Ovaj Zakonski prijedlog ima nekoliko karakteristika, prvo on predstavlja daljnju atomizaciju prostora, drugo, on je eklatantan primjer voluntarizma Vlade u odlučivanju o lokalnoj samoupravi, treće on pojačava centralizaciju i slabi samoupravu i četvrto, on predstavlja jedan krasan primjer izbornoga inženjeringa. Redom, daljnja atomizacija, imao dakle tu se sada osniva 8 novih općina, pa će ih sada biti 443. Gledajte ako se ovako nastavi s osnivanjem novih općina njih će biti na tisuće, njih će biti na tisuće pogotovo ako ti lokalni izbori budu prijevremeni u nekim područjima, onda će Vlada po ovome što si je sad pripremila u ovome Zakonu ići će ovako baš kao što je kolegica rekla dodvoravati se biračima pa osnivati općine. Gdje je tu granica, gdje je tome kraj, nitko ne zna. Drugo, zašto voluntarizam? Tu nema nikakvih kriterija, tu iz rasprave proizlazi da nema nikakvih kriterija za osnivanje novih općina nema, a onda taj voluntarizam ima povratno djelovanje na daljnju atomizaciju jer kada to Vlada može po svojoj volji predlagati ovako bez ikakvih kriterija pa što će Vlada odustati od toga, neće, ona će to i raditi. Prema tome, taj voluntarizam bi trebalo prekinuti, trebali bi nekakve objektivne kriterije uvesti. Treće, centralizacija, pa gledajte do sada nije trebala nikakva prethodna suglasnost vlade, tu se poziva na sva usta na volju građana kao na svetinju, to se ponavlja kao mantra, volja građana, volja građana. Volja građana ne vrijedi ništa, ništa njima njihova volja ne vrijedi jer njima treba prethodna suglasnost vlade. Gospodine Červar kakva volja građana, volja Vlade, ovo je Zakon o volji Vlade a ne volji građana. I do sada je bilo potrebno samo mišljenje, naprimjer o svakom drugom zakonskom prijedlogu koji dolazi izvan Vlade, treba mišljenje Vlade, što Vlada o tome misli. Međutim, sada Sabor neće moći ni raspravljati o volji građani, neće moći o volji građana raspravljat jer Vlada to neće dopustiti. Dat će negativno mišljenje pa nema ni rasprave o tome. Četvrto, ovo je izborni inženjering, da, uoči lokalnih izbora, tamo gdje u nekoj većoj cjelini postoji jedna manja enklava podrške HDZ-a tamo se osniva općina. Pa naravno, u 8 općina će vjerojatno HDZ pobijediti više nakon ovog Zakona nego što bi pobijedio da nema ovog Zakona, to će se statistički lijepo vidjeti. To vam je sve naopako, to vam je sve naopako i vi uporno nećete čuti što vam govore parlamentarci kako da stvar postavite s glave na noge. Da li treba zaustaviti tu atomizaciju, da. Nije to samo 543 općine, to je sve skupa oko općina i gradova oko 550. Pa to je 550 općinskih čelnika, to je 550 njihovih tajnica, to je 550 auta od kojih samo onaj jedan u Sinju košta 800 tisuća kuna, pa tako ako svaki sebi bude kupovao auto za 800 tisuća kuna, što će oni raditi, od čega će se raditi rasvjeta, kanalizacija, nije njima ni do rasvjete, ni do kanalizacije, ni do vode, njima je da se voze u skupim autima. Do toga je njima. Voluntarizam, dajte koji su kriteriji je li to broj stanovnika, Vlada kaže ne može sada ova jedna općina, ne može sada Zaton jer nema dovoljan broj stanovnika, a čujemo da u Istri ima općina koji imaju manji broj stanovnika, imaju 300, pa što onda iznosite kriterij broja stanovnika kada taj kriterij ne vrijedi uopće, kada ima općina s manje stanovnika. Da li je to kriterij da se općina može sama uzdržavati, bar da može skupiti prihode za plaće svojih čelnika, ne mora skupiti toliko da još kupi auto za 800 tisuća kuna ali bar da isplati plaće svojih čelnika, da asfaltira kilometar nerazvrstanih cesta, koji je to kriterij. MI imamo općina koje su nesposobne za samostalan život financijski, potpuno nesposobne. Pa dajte napravite jedan kriterij ako je općina nesposobna za samostalan život u financijskom smislu da se mora pripojiti jednoj drugoj općini. Onda, gledajte, sada se dopušta opet pod ... volje građana da se iz jedne cjeline, iz cjeline Raba, povijesne čujemo preko 1000 godina, 2015 godina izdvoji Lopar. Pa valjda je taj Rab kroz te 2015 godina svoga postojanja kada je Lopar bio, nešto i ulagao u taj Lopar, pa kako se izgrađivao Rab tako se izgrađivao i Lopar. Pa čujemo od gradonačelnika da je glavnina sredstava išla u taj Lopar, pa sada pazite vi ako dopustite taj kriterij jako će se gradovi paziti toga da ne ulažu u neko područje malo previše jer što ako ulože, ovi će odmah reći pa ne mi ćemo biti općina. Pa evo čujemo od gospodina Kajina, ne znam za slučaj, ali veli imaju toliko i toliko noćenja, ostvare prihode. Pa gledajte ako će to onda biti kriterij onda će stvarno lokalna samouprava, županije gradovi, morat će se čuvati da ne ulažu. DA, jer će hoteli sa 1000 kreveta htjet će biti općina pazite jer ima 1000 noćenja, tu nema apsolutno nikakvog kriterija. To je takav jedan voluntarizam gdje Vlada kažemo jednima vi možete, jednima vi ne možete a zašto, nitko ne zna objasniti. Po čemu su građani Zatona u drugačijem položaju od građana Lopara. Po čemu? Ja bih molio predstavnika Vlade da izađe i objasni. Po čemu? Pazite, vi ste nekima koji nisu ispunili kriterije, dali tu mogućnost. Drugima koji su ispunili, ne date tu mogućnost. I pozivate se na volju građana. Kolega Mršić je evo predložio odlično rješenje i dat će ga čujem i u obliku amandmana. Pa dajte ugradite u Zakon bar obavezu referenduma. Obavezu. Pa ćemo imati jedan objektivni postupak za utvrđivanje volje građana. Bar to. Ali ne, ja mislim da to Vladi nije u interesu. Ne, u Vladi je u interesu pojačati mogućnost da u tome arbitrira, da u tome odlučuje, da nekima građanima to dopušta, da drugima ne dopušta. U jednu riječ, da radi što je nju njezina gospodska volja. Zbog toga je ovaj prijedlog Zakona draga gospodo iz Vlade neprihvatljiv. I zbog toga je uzaludno gospodine Červar pozivat se na volju građana, jer tu se u ovom Zakonu i u postupcima Vlade volja građana ne poštuje. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo četiri ispravka netočnog navoda. Prvo je gospodin zastupnik Lino Červar, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče. Čujte, netočno je što kaže uvaženi zastupnik Stazić, da se ne poštuje volja građana. A čujte, ako je od 260, 258 je potpisalo peticiju, šta to znači? Šta je to nego, to je … to je 100% skoro. O čemu vi pričate? Broj dva, to je ista stvar kao što je rekao prije gospodin Peruško, lažno moram reći, jer tu je moj govor u travnju da nisam bio za osnivanje općine Tar Vabriga. To je laž. Tu je govor original u travnju. To ste izmislili. Prema tome, ja držim da treba poštivati volju naroda i građana. Ne možemo ljudi centralistički odlučivati, trebate dati ljudima šansu, morate dati ljudima sami da odlučuju sa svojim novcima. I neka organiziraju kako najbolje znaju svoj život. Jer to mogu mnogo bolje, nego netko drugi. Samo domicilno stanovništvo, i njima treba vjerovati i za njih treba glasovati.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Naime, pa kompletno izlaganje gospodina Stazića temeljeni se na netočnim navodima, ali ja ću se uhvatiti samo jednoga u kojem on kaže da je riječ o izbornom inžinjeringu. To naprosto nije točno. I netočno je da je ovdje riječ o samovolji Vladi i da ne postoji objašnjenja zašto neki prijedlozi nisu prihvaćeni. Objašnjenja postoje vrlo jasno temeljena na Zakonu na stranici 138. u ovom prijedlogu. Prema tome, ne radi se o nikakvoj samovolji Vlade, već utemeljenosti na zakonu.
Hvala. Treći ispravak, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolega Stazić je rekao kako će HDZ pobijediti na lokalnim izborima ovih novih osam općina. To je netočan navod. U šest će pobijediti HSP-e, a ostale dvije IDS.
I četvrti, poštovana zastupnica Irena Ahel.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče. Evo puno toga je gospodin Stazić netočno izjavio. Ja bih se skoncentrirala samo na jedan njegov navod, gdje kaže da je glavnina sredstava iz Raba uložena u Lopar. To je potpuno netočno. Zato što je 80% svih sredstava koja su uložena u Lopar išlo iz državnog proračuna, a ne iz jedinice lokalne samouprave. A da je tome tako, potvrđuje inicijativa građana Lopara da se izdvoje iz općine Rab, jer da su bili toliko zadovoljni, onda ne bi tražili svoju jedinicu lokalne samouprave. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Antun Kapraljević, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Meni je žao što u samom obrazloženju ovog zakona nije nigdje upisano da sam podnio neke amandmane, i da sam dobio obrazloženje zbog čega ti amandmani nisu ušli u sam ovaj drugi, u ovo drugo čitanje. No, ako je tako, ja bih ponovio te amandmane, u prvom redu i ponovio amandman na članak 31. i koji je potpuno jednak kao što je bio i prije, a traži se u njemu da se prije je bilo kako inicijative pribavi mišljenje građana. Pa se ja pitam na koji način ćemo mi pribavljat to mišljenje građana, da li će to biti da uzmemo kazetofon prošećemo ulicama, snimimo šta oni misle, šta oni kažu, pa na taj način kad skupimo to mišljenje dođemo ovako pred Vladu i onda Vlada dođe na temelju članka 32. ovog Zakona i da prethodnu suglasnost da to ne može, da takvo mišljenje nije dobro. U članku 32. smo mi u suglasnosti, mi tražimo da Vlada se mora očitovati sa prethodnom suglasnosti. Šta smo time rekli? Da je jedino Vlada u mogućnosti bilo kakve izmjene i dopune zakona predložiti. To ni slučajno nije ono što građani traži. Vlada može dati jedino prethodnu suglasnost pozitivnu, koja može dovesti do provođenja nekakve procedure. Ako je prethodna suglasnost negativna, nema nikakvih posljedica, znači nemoguće je provesti bilo kakvu aktivnost koju su građani zatražili. Zbog toga sam i podnio amandman na članak 32. gdje se prethodna suglasnost mijenja u prethodno mišljenje. A isto tako podržat ćemo onaj amandman na članak 31. gdje se građane pita za njihovo mišljenje referenduma. I to je jedini put na koji način građani mogu pravilno reći da li žele nekakvo izdvajanje ili ne žele izdvajanje ili žele osnivanje neke nove općine, znači to je jedini put referendum. A Vlada ni slučajno takvu inicijativu ne može zakočiti nekakvom prethodnom suglasnosti. Jer to onda oduzima bilo koju mogućnost građanima da nešto naprave. To je što se tiče tih dva članka. Međutim, još jedan amandman sam podnio. Taj amandman, ustvari ta inicijativa građana se proteže još od 2001. godine, to je inicijativa da se naselje Seona izdvoji iz općine Motičina i pripoji gradu Našicama. U prilogu amandmana sam priložio potpise 303 građana, 303 mještana naselja Seona i smatram da je ta inicijativa ovakva kakva je provedena, provedena po Zakonu, jer je čak prošla i saborski odbor u prošlom sazivu koalicijska Vlada to nije napravila. Zašto? Ne znam. Nisu izdvojili Seonu iz općine Motičina i pripojili je gradu Našicama. Nadam se da će mještani Seone sada imati daleko više razumijevanja i da će njihova inicijativa o izdvajanju iz Motičine biti zadovoljena. Zašto su to zatražili? Zatražili su jednostavno što su nezadovoljni svojim statusom kojeg imaju u općini Motičina koja je mala Motičina osnovao ju je moj prijatelj samo zato da bi on bio načelnik i ja nemam ništa protiv, neka on bude načelnik i dalje, i vjerujem da će i biti, jer HDZ-e redovno pobjeđivao u Donjoj Motičini, pa će vjerojatno i na ovim izborima on i dalje biti načelnik, ja nemam ništa protiv toga, dapače. Ali mještani Seone ne žele u takvoj općini biti. I oni žele iz te općine preći u grad Našice, i ja se nadam da ćete vi moj amandman prihvatiti. Također podržavam sve one inicijative koje su poštivale procedure, znači sve one inicijative koje su bile u interesu građana, gdje građani traže na određeni način, ali poštivajući zakonsku proceduru bilo osnivanje nove općine, bilo izdvajanje iz postojeće općine, bilo preseljenje u neku drugu općinu. Podržavam također Kutjevo inicijativu da Kutjevo postane grad jer imamo i drugih gradova koji ne zadovoljavaju kriterij broja stanovnika ali i povijesno, i kulturološki, i zemljopisno i prometno Kutjevo u svakom slučaju treba dobiti status grada. Također, podržavam i to da Budrovcima pošto nisu ispoštivali proceduru, znači nisu zadovoljili ovo što je ispoštivala Seona po pitanju izdvajanju iz općine Motičina Budrovci takvu proceduru nisu ispoštivali da bi se izdvojili iz Grada Đakova, i zbog toga se zalažem za to da se njima neda u ovom trenutku da se izdvoje. Ako ispoštuju proceduru u svakom slučaju ću podržati da oni to naprave. Ja se nadam da će ovi amandmani biti usvojeni a onda ću moći i svoj glas dati za ovaj prijedlog zakona.
Hvala. Poštovani zastupnik Zdenko Antešić. Izvolite!
Gospodine predsjedniče! Eto, ja ću još jedanput iznesti nekoliko riječi. Prvenstveno ću se osvrnuti na ovu inicijativu izdvajanja mjesta Lopar s područja Grada Raba. Naime, inicijativa za izdvajanje mjesta Lopar iz područja Grada Raba je potpisima kao što je gospodin državni tajnik rekao potvrđena potpisima građana oko 7 stotinjak potpisan i ona je završena 1. travnja 2003. godine. 5. prosinca dakle 2004. godine, znači eto to je točno, malo manje od 20 mjeseci. Nakon završetka te inicijative je ta inicijativa upućena dakle u zakonsku proceduru, dakle zatraženo je mišljenje što je po zakonu bilo dužno predstavničkog tijela odnosno Gradskog vijeća Grada Raba i županijske skupštine da se o tome očituje. Cijeneći protek vremena, dakle skoro dvije godine u međuvremenu se dosta ljudi iselilo, u međuvremenu je umrlo dosta ljudi u roku od dvije godine. Mi smo zatražili, Grad Rab je zatražio od Središnjeg ureda državne uprave da se razjasnimo prethodno pitanje i to je zatraženo 28.12. ove godine 2005., dakle mjesec dana nakon toga što smo dobili inicijativu i Središnji državni ured se o tome nije izjasnio. Gospodin državni tajnik je ovdje rekao da se izjasnio. On obmanjuje Sabor i nas zastupnike ovdje. To jednostavno nije točno i meni je žao Vlade koja takve službenike ima u svom sastavu koji obmanjuju ovaj Visoki dom i nas zastupnike. Dakle, on govori ovdje neistinu. I ja bih molio da se o tome, da gospodin premijer o tome povede računa jer visoki državni dužnosnik ne smije govoriti neistine u ovom Visokom domu. Mimo toga on kao predlagač daje Vladi, dakle i Vlada na svojoj sjednici 3. ožujka ove godine donosi odluku da se taj zakonski prijedlog uputi u proceduru bez onoga što je trebalo predlagač inicijative pribaviti a to je mišljenje predstavničkog tijela, dakle mišljenje Gradskog vijeća. Nije trebao dobiti suglasnost ali je trebao pribaviti mišljenje Županijske skupštine i suglasnost ministra financija da se vidi da li je ta inicijativa u redu odnosno da li se može, da li ima financijske osnove da se može održavati. Što bi se na primjer, da povučem jednu paralelu, dogodilo da vi danas zatražite građevnu dozvolu za nekakav objekat. Ured koji izdaje građevne dozvole bi trebali bi mu predočiti lokacijsku dozvolu, potvrdu da ste riješili imovinske odnose, da je to u prostornom planu itd., itd. I ukoliko ne pribavite ta tri papira vi ne možete dobiti građevnu dozvolu. I sad gledajte, Vlada bez obzira što nije poštivana zakonska procedura, dakle trebalo je pridobiti mišljenje jedan, dva tri. Toga nema i ona to daje u zakonsku proceduru, dakle daje u proceduru zakon koji je pravno nevaljan. Pa to je katastrofalno, to je strašno. Pa mi ne možemo tako u Europu jer to svijet zna. Ne može jedna Vlada odnosno Središnji državni ured davati u proceduru pravno nevaljan zahtjev i inzistirati da se on provede. Mislim, to je naprosto strašno. Eto, o tome govorimo. A ja osobno gledajući sebično ja čestitam građanima mjesta Lopar što su se uspjeli voljom većine mimo zakonom predviđene procedure izboriti da dobiju svoju općinu i želim im da iskoriste sve svoje ljudske i ostale resurse i da budu uspješni u svom nastojanju da ispune svoje zakonom predviđene obaveze. Međutim, gospodo treba poštivati zakon a mi nismo, mi upravo smo pozvani da o tome naročito vodimo računa. Drugo, što se tiče zakonskog prijedloga vezano za nekakve buduće inicijative. Evo, moji kolege prethodnici su vrlo vjerno govorili o tome. Postoji u zakonskom prijedlogu jedan voluntarizam, dakle sve zavisi od volje Vlade. Nije potrebno više tražiti mišljenje, ne suglasnost nego mišljenje predstavničkog tijela sa čijeg djela se želi jedan mjesni odbor odvojiti. Pa to je strašno. Pa ovo što je rečeno. Pa cijeli otok Rab je ulagao u Lopar, ne ono što je rekla uvažena i prelijepa kolegica da nije ništa uloženo nego upravo obrnuto. U proteklim godinama je u mjesto Lopar uloženo preko 60 milijuna kuna što u hotelske objekte, što u infrastrukturu i točno je da je uloženo iz državnog proračuna, ne samo iz gradskog proračuna ali ne zbog toga, zbog nekakve ljepote ili nekakvih iracionalnih razloga nego što se gradska vlast debelo založila i da se upravo ta sredstva tamo ulože s pravom jer je to i trebalo, tako da taj argument je potpuno netočan. A točan je argumenat taj da se ovim želi zapravo stvoriti jedna enklava gdje će sada vladajuća većina polučiti navodno dobre rezultate na lokalnim izborima ali to je isto dvojbeno razmišljanje. Dakle, da zaključim. Način izjašnjavanja kod nekakvih budućih inicijativa mora biti jasno određen. Ne može se ići u prikupljanje potpisa po kućama na način da se skupi par snažnih pojedinaca koji će ići od kuće i postaviti pitanje hoćeš li ti potpisati da mi budemo općina. Mora se propisati način da bude jasna, transparentan, na zakonu osnovan i onda je to pravno valjana inicijativa za izjašnjavanje građanina. Drugo, ne može se izostaviti mišljenje, minimalno mišljenje. Ono ne mora biti pozitivno ali mišljenje ostalih dijelova, gradova i općina za izjašnjavanje o novoj inicijativi. Treće, ne može to biti diskreciona odluka Vlade. Ne može biti. Dakle, u novom prijedlogu zakona se traži da to bude prethodna suglasnost. To ne može biti. To je voluntaristički. To znači da svaka ambiciozna grupica građana koja ima uporište u Vladi mora osnovati svoju općinu. Pa to je strašno. Pa šta ćemo onda svaki šta bi rekao svaki građanin, svaki hotel, svaki neboder, svaka kuća, jedna općina ako imamo, naravno podršku Vlade. Drugo, moraju se odrediti jasni kriteriji što može biti općina. Da li je to broj stanovništva, da li je to fiskalni prihod, da li je to, da li su to nekakvi čvrsti kriteriji. Četvrto, moraju se odrediti rokovi za inicijativa, a ne da se dogodi da nakon evo, teoretski možemo reći, neka inicijativa koja je, koja je završila prije pet godina danas dođe, danas dođe ovdje u proceduru za osnivanje općina. Dakle, moraju se propisati rokovi! I dakle, sve skupa mislimo, ovaj Zakon je puno lošiji nego onaj prethodni i svakako nije dobro da se sada donosi, trebalo bi ga povući iz procedure i o njemu raspraviti u kontekstu kompletne reforme lokalne samouprave i onda ga mirno nakon provedenih lokalnih izbora staviti u proceduru. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Replika, poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Pa nisu, poštovani kolega, krivi građani Lopara. Bez obzira jer što opravdano ili ne opravdano traže krivi su oni, kriva je Vlada koja daje onome kome ne treba a ne daje onome kome treba.
I druga replika, poštovani zastupnik Marin Jurjević.
Kolega je govorio o problemu i suštini zakona. Moja replika se odnosi na to da smo mi ovdje najviše zakonodavno tijelo u Hrvatskoj čiji je zadatak donositi zakone. To se odnosi kako na ovaj, tako i na sve druge Zakone. Najbitnija stvar u tom poslu je da donosimo pravedne zakone koji će jednako važiti za sve. Osnovna primjedba koja u dosadašnjoj diskusiji od onih koji ne prihvaćaju ovaj Prijedlog se odnosi na to da se ovaj Prijedlog jednako ne odnosi na sve građane Hrvatske. Dakle, da nije pravedan i da rušimo načelo jednakopravnosti. To je osnovna primjedba. I to je suština, čini mi se koja se iza svega krije. Drugo, ne može, nije pametno da ova, da Parlament, dakle, da Hrvatski sabor pokušava prilagoditi stvarnost svojoj volji. Čini mi se da je pametnije da zakoni budu odraz stvarnosti uvijek sa intenzijom da se ona poboljša normalno. Čini mi se da se ovdje radi o blagoj vrsti, kako bi to nazvao a da nikoga ne povrijedim, ali jednoj vrsti silovanja stvarnosti, a svako silovanje je kažnjivo.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Zdenko Antešić.
Nitko, nitko, ja vjerujem ni u ovoj sabornici ne sprječava legitimne zahtjeve građana za unaprjeđenjem dakle, svojih samoupravnih prava. Dakle, za osnivanje novih općina i gradova. Međutim, tu treba poštivati zakon, ako zakon govori da se mora, dakle, da pokretač inicijative mora pribaviti jedan, dva, tri, to nije pribavio onda je ta inicijativa pravno nevaljana, pa ne moram to valjda još tisuću puta ponoviti!
Hvala. Poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Zahvaljujući prihvaćanju Prijedloga zaključka Odbora za Ustav, pred nama je u drugom čitanju Zakon o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj. Odbor je predložio skidanje hitnog postupka jer iz Prijedloga zakona nije bilo vidljivo što čini razliku između postojećeg zakona i novog prijedloga. Nije bilo vidljivo koje se nove općine i gradovi osnivaju a posebice nije bilo vidljivo zašto se osnivaju i da li postoje gospodarski i financijski pokazatelji koji ukazuju na opravdanost osnivanja novih općina. Ono što nije bilo vidljivo iz prvog prijedloga nije vidljivo ni iz ovog, iako je malo modificiran. Sada je barem vidljivo koje se nove općine osnivaju i koliko broje stanovnika. Pa tako vidimo da se buduća općina Funtana ima svega 828 stanovnika a općina … [[Govornik se ne razumije.]] kao najveća među novo osnovanima ima 3666 stanovnika. Broj stanovnika nije i ne može biti jedini kriterij za osnivanje, kada bi bio onda nema potrebe za osnivanjem uopće novih općina. Financijski i gospodarskih pokazatelja, potrebe i opravdanosti nema. Predlagatelj kaže da postoji inicijativa, međutim, mi ne znamo čija. Ona može pridadati jednom građaninu, grupi građana, manjini, većini itd.. Može pridadati jednoj političkoj opciji koja na području konkretne općine može biti neznatna. Inicijativa mora biti obrazložena i prije svega argumentirana. Međutim, mi ovdje nemamo niti obrazloženja niti argumenata za ili protiv. Motiv za inicijativu mogao bi nam biti jasan. Uglavnom se sastoji u nezadovoljstvu, odnosu između dosadašnje općine ili grada prema određenom naselju. Kako mjesna samouprava nije saživjela kako bi trebalo i kako bi bilo poželjno, nije začuđujuće što građani žele sami stvarati uvjete za bolje ostvarivanje potreba njih samih i njihove djece. Oni sami žele određivati o pravcu razvitka svoga mjesta, jer ovisno o uvjetima života ovisi i budućnost i u njima se nalazi odgovor na pitanje da li će budućnosti uopće biti. Jedinice lokalne samuprave po Ustavu Republike Hrvatske obavljaju poslove iz lokalnog djelokruga kojima se neposredno ostvaruju potrebe građana. Osobito poslove koji se odnose na uređenje naselja i stanovanje, prostorno i urbanističko planiranje, komunalne djelatnosti, brigu o djeci, socijalnu skrb, primarnu zdravstvenu zaštitu, odgoj i osnovno obrazovanje, kultura, tjelesna kultura i šport, zaštita potrošača, zaštita i unaprjeđenje prirodnog okoliša, protupožarna i civilna zaštita. Dakle, opseg poslova je velik i svaki od njih je neposredno vezan za kvalitetu življenja građana konkretno grada ili općine. Kvalitetna ili dostupna zdravstvena zaštita pretpostavka je održanja života toga područja. Bez odgoja i osnovnog obrazovanja ne zamisliva je opstojnost općine. Naši roditelji su u isti rang stavljali još župnika, veterinara i agronoma. Drugim riječima ali sadržajno identično Ustavom je stavljeno u nadležnost općina. Za kvalitetno rješavanje ovako osjetljivih pitanja potreban je novac čiji su izvori jasno definirani Zakonom o financiranju jedinica lokalne i područne samouprave. Dakle, izbori nisu neograničeni a posebice nisu neiscrpni. Niti za jednu od predloženih novoformiranih općina mi nemamo pokazatelje njihovih izvora financiranja. Ne znamo da li će se moći ubrati dovoljno sredstava za plaću načelnika i njegove tajnice koja će usput biti … [[Govornik se ne razumije.]] za sve. Temeljem iskustava do sada formiranih općina u njihovom najvećem broju preko 50% proračunskog proračuna odlazi na plaće zaposlenih i ostale zavisne troškove upravnog aparata. Uvjerenja sam da to nije dobro, pogotovo imajući u vidu da ćemo uskoro imati preko 570 jedinica područne i lokalne samouprave. Općina mora biti u funkciji do zadovoljavanja potreba građana a ne pojedinaca koji će u upravnom aparatu pronaći uhljebljenje. Dakako da u Hrvatskoj ima općina sa vrlo velikim fiskalnim kapacitetima. Te općine su opravdale svrhu svoga postojanja, a njihovi građani uživaju blagodati decentralizacije. Želja za decentralizacijom je prirodna pa baš ako hoćemo i razumljiva. Međutim želja je neostvariva ako za njenu realizaciju nema financijskih i ekonomskih pretpostavki, a mi upravo to ne znamo jer predlagatelj se nije potrudio to obrazložiti. Predlagatelj nas očito smatra glasačkom mašinom koja će po stranačkoj poslušnosti dići ruku, a realno na temelju saznanja koja imamo barem najveći dio zastupnika možemo reći ne zna. Čak i u pokušaju prikupljanja informacija u naseljima koja po prijedlogu trebaju postati općinama nisam uspjela jer su i mišljenja stanovnika podijeljena. Dio je zanesen euforijom osamostaljenja i ne razmišlja o budućnosti. Dio želi osamostaljenje, ali je svjestan da je to dugoročno neodrživo. Dio ni sam ne zna što je za njega najbolje, a dio kaže hoćemo općinu, a temeljem Ustava država je dužna pomagati financijski slabije jedinice lokalne samouprave. Dakle narod je zbunjen, a iskreno rečeno zbunjena sam i ja kao zastupnica i na ovaj Zakon ne mogu drugačije gledati nego kao na predizborni folklor za nekoliko političkih poena dakako na teret naroda. I s obzirom da smo ovdje danas čuli u obrazloženju da je praksa od 1993. godine pokazala opravdanost sustava lokalne samouprave i sve se češće čuju samo pohvale to je točno sa jednog aspekta. To je točno sa aspekta promatranja općinskih sjedišta međutim ako na sustav samouprave promatramo sa aspekta naselja koje čine općine onda ćemo vidjeti da to nije tako. Naselja koje čine općine se osjećaju zapostavljenima i tu je razlog zašto sve više i više imamo inicijativa za osnivanje općine bez obzira što građani znaju da neće, neće baš uspjeti jer su općinski proračuni siromašni. Mi smo zacrtali mjesnu samoupravu i piše u zakonu kako se formira samouprava i piše u zakonu koliko se sredstava iz općinskih proračuna i na koji način treba ulagati u mjesnu samoupravu. Dakle to je ono još bliže građaninu međutim to nije saživjelo. Pa ako želimo nešto mijenjati, ako želimo usavršavati sustav u kojem će građanin neposredno sudjelovati u odlučivanju dakle dat osobne zahtjeve, želje u ostvarenju svojih potreba onda učinimo to i na razvoju mjesne samouprave. Ovako ćemo doći u situaciju da ćemo uistinu imati bezbroj općina ali s time nismo postigli cilj sustava samouprave jer će nam ponovo najveći dio građana biti nezadovoljan jer neće osjetiti prednosti toga sustava jer kad se svodi na nižu razinu meni je svejedno tko me zapostavlja. Da li me zapostavlja općina koja se zove onako ili se, me zapostavlja općina ili grad koji se žove onako jer činjenica je da je moje naselje zapostavljeno. To ne želi niti jedan građanin.
Hvala. Poštovani zastupnik Ivica Klem. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Svakako ću podržati izmjene i dopune promjene Zakona o područjima gradova i općina, a ovdje posebno želim naglasiti da je sa područja Vukovarsko-Srijemske županije jedna jedinica lokalne samouprave, a to je buduća općina Štitar naravno ako je prihvatimo ovakav prijedlog Vlade Republike Hrvatske. Već osam godina traži izdvajanje iz sastava grada Županje. Često sam s njima kontaktirao u proteklih 8 godina i razlozi koje su oni navodili u svojoj želji da dobiju samostalnu općinu su između ostalog bili i ti da žele zadržati svoju kulturu i svoju tradiciju a ne se uklopiti u jedan urbani grad kakav je Županja. Stoga svakako smatram da općina Štitar ili sadašnje naselje Štitar a buduća općina će imati svoje, svoj smisao u Vukovarsko-Srijemskoj županiji i da ćemo upravo kroz ovu općinu moći vidjeti da lokalna samouprava se razvija i u onim jedinicama u kojima to do sada nije mogla učiniti. Ovdje također želim naglasiti da na području Vukovarsko-Srijemske županije imamo i inicijativu općine Otok koja je po meni i po kolegama zastupnicima iz redova Hrvatske demokratske zajednice sa područja Vukovarsko-Srijemske županije stekla sve uvjete da dobije status grada. I po broju stanovnika i po izgrađenoj komunalnoj infrastrukturi i u ovom dijelu podržavamo inicijativu općine Otok i kako ste mogli i vidjeti u prijedlogu ovog, ovih promjena Zakona o područjima gradova i općina predlaže se da i općina Otok postane peti grad u Vukovarsko-Srijemskoj županiji. Grad Otok će biti jedan od manjih gradova, ali sigurno ne spada u red onih malih gradova jer će grad Otok između ostaloga zajedno sa pripadajućim naseljem Komletinci brojati 7 tisuća i 755 stanovnika po zadnjem popisu iz 2001. godine. Na ovaj način ćemo podržati ukoliko podržimo ovaj prijedlog da općina Otok dobije status grada, ćemo podržati i stanovnike sa područja sadašnje općine Otok, a budućeg grada u njihovoj želji da dobiju jedan viši rang u odnosu na općinu, a to je gradski status. I pod ovom točkom dnevnog reda se svakako želim osvrnuti na grad Vinkovce koji su središnji grad u Vukovarsko-Srijemskoj županiji koji su do sad imali i privremeno sjedište županije Vukovarsko-Srijemske. Naravno da su se stekli i svi uvjeti da se sjedište Vukovarsko-Srijemske županije premjesti u Vukovar gdje je i određeno, ali ovdje želim također naglasiti da je potreba u budućem Zakonu o velikim gradovima i grad Vinkovce upravo zbog svog geoprometnog i središnjeg položaja u Vukovarsko-Srijemskoj županiji i kao najvećeg grada i kao najvećeg čvorišta željezničkog u istočnom dijelu Hrvatske, a na području Vukovarsko-Srijemske županije i kao jedinice lokalne samouprave sa najvećim gospodarskim potencijalom da bi svakako trebalo učiniti sve da dobije status velikog grada. Razvijati lokalnu samoupravu u svakom slučaju da moramo jer nam je to dužnost i obveza. Sigurno je da bi u bliskoj budućnosti nakon parlamentarnih izbora bilo dobro ovakvu temu otvoriti i u saborskim klupama, vidjeti još što ne štima ili što ne funkcionira u lokalnoj samoupravi na cijelom prostoru Republike Hrvatske i na taj način vjerujem da bismo mogli jedan, s jednim novim zakonom, ali nakon lokalnih izbora neopterećeni bilo kakvim stranačkim nadmetanjima i doći do najoptimalnijih rješenja kada je u pitanju i budući razvoj lokalne samouprave uvažavajući pri tom i činjenicu da jedinice lokalne samouprave na području cijele Republike Hrvatske treba što više približiti jedinicama lokalne samouprave iz Europske unije. Vjerujem da će većina ili bolje rečeno velika većina zastupnika podržati ovaj prijedlog izmjena i dopuna Zakona o područjima gradova i općina. Isto tako vjerujem daće sve ove nove općine, svih ovih 8 novih općina opravdati svoje postojanje u budućem vremenu. Hvala vam lijepa.
Hvala. Poštovana zastupnica Ingid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče koji upravo dođoste ponovno u ovu sabornicu. Vjerojatno tražite kroz svoje labirinte svoje državne uprave onaj dopis koji nikada nije ugledao svjetlo dana odnosno bar nije došao do Raba. Pa bi bilo zanimljivo čuti dali ste u svojoj torbi donijeli taj dopis i od kada i dali imate potvrdu od pošte da ste ga uputili. Jer nemojte nam nevjerodostojne isprave predočavati uopće. Da ne bi bilo daljnjih problema. Mislim one kaznene naravi. Vlada je mislim ovim zakonom zaista ne samo u sukobu sada građanima nego je u sukobu sa zakonom. Vlada je mislim ovim prijedlogom zakona prevršila svaku mjeru glede poštovanja zakonitosti. Ako zna i svoju dužnost da tu i tamo predlaže zakonske prijedloge, ali još uvijek vjeruje da zakon za Vladu uopće ne vrijedi. I u tom su najtragičnije posljedice ovoga zakona. Ne hoće li jedna općina biti trenutno osnovana ili ne. To je možda najmanje važno. Ovdje su mnogi kolege vjerojatno zbog toga rukovođeni i pristojno odgojeni rekli da se ovim prijedlogom zakona eto ističe neki vladin voluntarizam, da je ovo jedan politički uradak. Međutim to su eufemizmi, to su ublaženice, ne radi se ni o kakvom voluntarizmu radi se o eklatantnom rušenju zakona, nezakonitom postupanju i pokušaju Vlade da svoje bezakonje ozakoni. Zakon je protuustavan, prijedlog zakona je protuzakonit. Evo vidite. Svi smo ovdje prije ili kasnije prisegnuli da ćemo čuvati Ustav kao najveću vrijednost i zakone. Članak 132. našeg Ustava na kojeg smo toliko ponosni a kojeg malo poštujemo. Glasi: Građanima se jamči pravo na lokalnu i područnu regionalnu samoupravu. I onda kada se ispune svi zakonski i ustavni razlozi uzalud Vlada ne prihvaća. Ma Vlada nema pravo ne prihvatiti. Vlada se mora ponašati po zakonu. Vlada ništa nije nego administracija i najviši činovnik u državi. Počevši od premijera ministara, ili državnih tajnika. I ništa drugo i ništa više. Ona se može ponašati voluntaristički. A svako ponašanje je predviđeno u zakonu. I kada predlaže zakone može predlagati njihove izmjene. Ali ponovno po određenoj proceduri. I isto tako evo vidite u ovom konačnom prijedlogu kada smo se nadali ipak da će neke stvari biti popravljene, upravo na tragu ovih rasprava i velikih prigovora Vlada evo ovdje meni osobno odgovara, da ne prihvaća moju inicijativu za osnivanje nove općine Zaton iz razloga što bi nova općina imala samo 570 stanovnika. Pa koji vam je to zakonski razlog i koji se to broj uzeli. A što da vam kažem da Zaton uopće nema 570 stanovnika nego da ih ima 640. I možete zamisliti kada se Hrvatska borila za svoju samostalnost da su veliki rekli a što vi tražite vi ste mali vi nemate pravo na državu. To je ta logika kojom vi ovdje nastupate. Pa jeli znate da jedan mali Luksemburg predsjeda Europskom unijom. Da jedna mala zemljica Andora živi upravo i doživljava gospodarsko čudo. I koji su vam onda to kriteriji. Vi nemate pravo na voluntarizam. Možda ako zakon je bio nedorečen pa nije to rekao. Međutim kada su ispunjeni svi zakonski uvjeti svi gospodarski, svi financijski uvjeti onda Vlada ne može reći ne, to si pravo još nemate. Iako to pravo si upravo ovim prijedlogom kanite priskrbiti. Pa onda onemogućiti dalje sveo ne zakonite inicijative po postojećem zakonu opravdane i na zakonu utemeljene da suzbijete dakle, koji je ušao, ušao, tko nije, nije. I gospodo istina je takvim postupanjem možete postići jednu trenutnu korist. Ali to je politika vrlo, vrlo kratkog daha. I štetna je za Vladu ali to me manje zabrinjava štetna je općenito za Hrvatsku. Ali u krajnjoj liniji najveće posljedice ima na izborima se to i pokazuje se i pokazat će se upravo sama Vlada. Kako vlada. Kakva je to vladavina. Prema tome zakon odnosno prijedlog zakona koji ste naumili ovakav donijeti koji je dvostruko nezakonit, jer kaže i ponavljam daje nešto što je neopravdano onima a ondje gdje je toliko eklatantno ne dozvoljava. I time šaljete jednu strašnu poruku građanima da se ne treba uopće zakonito ponašati. Ovo je na kraju krajeva jedan vrh koji se doživljava kako radi državna administracija i što građanin uopće kada se pojedinac usudi nešto tražiti od državne administracije može tražiti. Time ste poručili onaj tko je ispunio sve uvjete bilo kakvih dozvola i ovo da on može biti i odbijen. Pa to se građanima i događa. Pa godinama se po upravnom sudu na bezakonje uprave žale. Dok drugi glatko dobiju. A što je pozadina toga možda nije tema ove rasprave. I mislim da je to najveća katastrofa ovoga zakona. Još jedan puta ponavljam, Zaton živi još dugo, dugo i živjet će i bez svoje općine. Tu su žive marljivi ljudi. Vidite sami koji prihod ostvaruju. Vidite što vi radite, nemam ništa protiv da se Vrsir osnuje ako općina. Dapače. Dapače. Ali što vi radite od jedne nekadašnje mjesnog odbora Poljica, Brig vi odvajate još i Poljica da bi Vrs imali i Poljica. Jedan dio nekadašnjeg mjesnog odbora, pa to vam je nepotrebno. I kažem porazno je upravo što poručujete građanima. Kako se to naša državna uprava koja mora biti zaštitnik zakonitosti ponaša. Pa bar eto oni koji su neopravdano ušli ovdje pa neka prođu to su ti dvojkaši. To su ti oni pripravnici koji prolaze da dvojkom, pa bar ste mogli ovdje progurati i jednoga odlikaša. Manje bi sve bilo problematično. Odnosno bar biste nastojali nekako zabašuriti čitavu stvar. Vidite svi zakonski uvjeti da bi Zaton postao općina su ispunjeni. Tu je zaključak gradskog vijeća grada Nina. Evo vidite kolegice i vama se obraćam, vi ovdje plačete nad sudbinom grada Nina koji više neće imati u svom sastavu jer to je kraljevski grad pa je onda valjda zbog toga zbog svoje kraljevine više vrijedan nego ovdje gdje je rođena samouprava u Rabu. Pa onda kažete eto da se ne želimo dodvoravati, da su vas pozivali i ja vas još ponovno pozivam da budete zastupnica onoga područja iz kojeg dolazimo. To ne smijemo zaboraviti bez obzira na stranačke boje i ovdje vam se ne radi o političkim nikakvim bojama. Ja uopće ne znam za koga oni glasaju, kakvi su tu izborni rezultati niti me to uopće zanima. I vidite, Gradsko vijeće grada Nina je donijelo tu odluku 11. veljače 2003. godine. Zaključak je tu i županijske skupštine, to su ovi formalni uvjeti, zatim sadržajni. Najznačajnija, najznačajnije turističko mjesto sa toliko noćenja ne treba ni govoriti da je tu perspektivan kompleks Šepurina, nema nikakvih dotacija niti potrebuje bilo kakve državne dotacije, pa nema niti ne bi imao potrebu da bude i općina da bar mu se vrati jedan mali dio onoga što on daje drugima. Eto tako. Vlada je pala na ispitu zakonitosti davno, ali sada su sve zaista maske pale.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Frano Matušić.
Gospodine predsjedniče nije lako ispravljati sve netočne navode, ali ispraviti ću onaj koji mi se čini važnim, čisto radi javnosti. Naime kolegica je rekla da je ovim Prijedlogom Vlada u sukobu i sa građanima i sa zakonom. To naprosto nije točno. I još je rekla da je ovo neustavan zakon, da je nezakonit Prijedlog zakona itd. ne iznijevši čak niti jedan razlog za takvo stajalište. Ali ono što je važno, dakle nije Vlada u sukobu sa zakonom, a još manje sa građanima. Vlada ovim Prijedlogom poštuje volju građana koji su se izjasnili jasno, a svima ostalima koji nisu mogli uvaženi kao Prijedlog jasno je dato objašnjenje iz kojih razloga temeljem zakona. Dakle nije protuzakonito.
Drugi ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Velimir Pleša.
Pa ispravljam navod kolegice Antičević koja je rekla da je ovaj zakon suprotan zakonu i da je nezakonit. A isto tako je rekla da ova Vlada radi nešto u nedogovoru sa građanima. Ja moram samo spomenuti da je upravo suprotno. Vlada i ministarstvo kojem ste vi bili na čelu u proteklom razdoblju je radilo suprotno zakonu. Na temelju Pribislavca, općine kojoj vaša Vlada nije dala suglasnost u jednom ajmo reći, lobiranju u Saboru na ime i prezime nogometaša Jarnija je prošao taj zakon u Saboru od strane zastupnika. A vaša Vlada je bila voluntaristička pa nije davala suglasnost na takvo osnivanje nove općine. A drugim općinama i drugim inicijativama je dala suglasnost.
Replika, poštovana zastupnica Marija Brnadić.
Mirjana, Mirjana. Hvala gospodine predsjedniče.
Kako? Mirjana. Oprostite, oprostite.
Evo draga kolegice, upravo zato što želim biti dobra zastupnica svoje županije, svoje izborne jedinice, ne mogu prihvatiti ovaj vaš prijedlog prvenstveno zbog toga što nikako ne mogu prihvatiti da se kulturno-povijesni dio grada Nina odvaja od grada Nina. Ali ići ću redom kako ste vi naznačili u svome obrazloženju. Pa kažete Zaton je jedinstveno naselje bez zasebnih cjelina. Pa kako će imati još i zasebne cjeline kad ima samo 570 stanovnika. Pa onda kaže, susjedne, lokalna samouprava su Grad Zadar i Općina Privlaka. Biti ćemo po vašem i Grad Nin. Pa nije ni bilo potrebno da se, naravno da se odvaja od grada Nina. Pa onda kažete da nijedna lokalna vlast do danas nije prepoznala Zaton kao svoj prioritet. Ma kako nije grad Nin prepoznao kad je odmah obnovljen ulaz, prekrasan ulaz u naselje Zaton, asfaltirane su sve prometnice, obnovljena crkvica svetog Nikole, planira se izgradnja kanalizacije, gradi se magistralni cjevovod, postavlja se podzemni kabel za električnu energiju. Onda dalje kažete turistička, a to je sve zaslugom i grada Nina. … [[Upadica se ne razumije.]] To je sve zaslugom grada Nina i sredstvima udruženim, sredstvima grada Nina i državnog proračuna. Kažete, turističko naselje poznato je ne samo na europskom tržištu nego i šire. Naravno poznato je. Ali je poznato naselje Zaton samo po sebi nije poznato, da nije turističko naselje izgrađeno koje je dio i grada Nina i dio naselja Zaton. Kažete da je u blizini perspektivan kompleks Šepurine. To je vojni objekat i pitanje je šta će biti sa tim objektom, da li će se dati u civilne svrhe. Kažete dalje da se u ovoj općini osim turizma razvija sitno srednje poduzetništvo, uslužne djelatnosti i trgovina. Tamo vam ima dva dućana koji zimi rade sa gubitkom a eto ljeti nešto zarade. A mještani Zatona su se raselili u inozemstvo upravo zbog toga što nisu imali od čega živjeti. Imaju šačicu zemlje i živjeli su samo od malo ribarstva. Kažete da će se razviti poljoprivredno-prehrambeni sustav, uzgoj vinove loze. Ne znam gdje i u kojoj šumi i u kojem polju kad ga tamo nema. Ne znam da li ste se prošetali kroz naselje Zaton, ja sam puno puta bila tamo. I u svakom slučaju na kraju kažete da je amandman u potpunosti opravdan, a ja kažem da je u potpunosti neopravdan. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Ja u Zatonu sam bila baš nedavno, ali tamo se ne šetam, nemam vremena za šetnju nego sam išla ispuniti svoju saborsku dužnost i saslušati građane koji su vas također očekivali tamo, ali dobro, nije važno. Ja mislim da je vaš osnovni problem, ali mislim i stranke iz koje dolazite, gdje vi kažete jednostavno da vi to ne možete prihvatiti da se zakon izdvoji Nina. Vi to ne možete prihvatiti. Pa molim vas, pa vi ste zastupnica, pa niste vi vijećnica grada Nina. Pa grad Nin je to odlučio, ali vi to ne možete prihvatiti. I u tome je vaš problem. Dajte poslušajte malo građane.
Državni tajnik Antun Palarić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Samo ću se osvrnuti na nekoliko insinuacija kojima se pokušavala optužiti Vladu da ne poštuje zakon i Ustav. Vlada poštuje zakon. Očito je da postoje različite interpretacije pojedinih zakonskih odredbi kako kome u kojem trenutku odgovara. Međutim ovaj zakon prošao je svu Vladinu proceduru, mišljenja i Ureda za zakonodavstvo, prošao je tu odbore dva puta, Odbore za Ustav, Odbor za zakonodavstvo. Čak je i radna skupina Odbora za Ustav o tome raspravljala, prihvaćene su mnoge primjedbe ali ni jedno važno ni saborsko ni Vladino tijelo nije našlo da bi ovaj zakon bio suprotan Ustavu ili suprotan zakonu. Mi smatramo da je područni ustroj Republike Hrvatske prije svega državno pitanje a ne lokalno i da o tome zadnju riječ treba dati Hrvatski sabor kao zakonodavno tijelo. Zato se i područje ne utvrđuje odlukom predstavničkog tijela bilo koje razine lokalne samouprave ili regionalne samouprave, već se područje županija, gradova i općina utvrđuje isključivo zakonom. I ne prihvaćamo insinuacije ili optužbe, direktne optužbe da Vlada krši Ustav i zakon. Evo hvala lijepa. Neću se na drugo osvrtati, osvrnuti ću se na kraju rasprave.
Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Zdenko Antešić.
Uvaženi gospodin tajnik je rekao da netočno, kaže zakon se tumači kako kome paše, odnosno izrekao je da je u svemu ovome poštivana zakonitost. To je netočno. Zakonitost nije poštivana. Po tisuću i prvi put govorim. Za osnivanje nove općine potrebno je ispuniti pet uvjeta. Ako nisu tri ispunjeni onda je to pravno nevaljana inicijativa. Dakle netočan je navod da je poštivana zakonitost.
Drugi ispravak, poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Netočno je što kaže gospodin državni tajnik. Sva procedura je ispoštivana, a Sabor je taj, kaže, koji je jer upravo Zakonom o područjima županija, gradova i općina utvrđuju se granice i opća postojanost. To je djelomično točno. Ali to ne znači da vi možete bilo što predlagati, u tome je vaš problem. Pa vi možete predlagati samo ono što je na temeljima ostalih zakona kao inicijativa i kao uvjet predloženo. U tome je problem.
Hvala. Poštovani zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Ponovit ću dio svoje rasprave od prvog čitanja Zakona o teritorijalnom ustroju i opet reći slušajući nas danas, pokušavamo govoriti o plusevima i minusima teritorijalnog ustroja i kada govorimo generalno onda ćemo ocijeniti da je Hrvatska rascjepkana, da imamo male jedinice lokalne samouprave, da je to i jedan od velikih problema za razvoj lokalne i regionalne samouprave, ali onda ćemo se opet vratiti na to da svaka inicijativa građana je izraz njihove želje i da ju treba uvažavati i onda utvrdimo da u biti raspravljamo o zakonu koji nam ne daje dovoljno elemenata da izbjegnemo i samovolju, da izbjegnemo ja bih rekao opće ocjene i da utvrdimo da ipak nemamo kriterija. I ponovo upućujem na temeljni zakon, na Zakon o lokalnoj i regionalnoj samoupravi koji upravo taj problem jedinica lokalne samouprave teritorijalnog ustroja, ali i djelokruga rada izvanredno opisuje. Prema tome zaposleni u državnom uredu znaju problem. Problem je nedovoljno razrađen Zakon o lokalnoj i regionalnoj samoupravi koji je već 12 godina na snazi. Nismo mu posvetili dovoljno pažnje. Čak prvo čitanje tog zakona koji smo imali prilike čuti prije desetak dana doživio je dosta kritike. Unutra u obrazloženju možemo pročitati, naš osnovni problem je monotipni tip jedinica lokalne samouprave. Što znači monotipni? Pa grad od 200 tisuća kao što je Split i općina od 700 ili 800 stanovnika imaju potpuno iste ovlasti i to je naš najveći problem. Tad je teško utvrditi bilo kakve kriterije i teritorijalnog ustroja. Tada je opće vrlo teško izvršiti ono što želimo, decentralizaciju. Nismo u stanju provesti decentralizaciju ovlasti centralnih organa izvršne vlasti i prenijeti veće ovlasti na jedinice lokalne samouprave. Ono čega se ja bojim da drugo čitanje zakona nećemo ni vidjeti prije parlamentarnih, izvinjavam se, lokalnih izbora. Nećemo ih vidjeti. Prema tome čak i ona inicijativa da uvedemo pojam velikog grada, bojim se da ni to nećemo gledati do samih izbora. Znači i nadalje ćemo kod teritorijalnog ustroja ostati sa problemom. Usitnjene jedinice, a opterećeni željom građana da imaju svoju lokalnu samoupravu. I dok god ne riješimo višetipni oblik podjele vlasti ili prava na upravljanje na izvršnu vlast ljudi, nećemo naći i rješenje. I evidentno je da trebamo imati veći broj jedinica lokalnih samouprava, trebamo imati, ali ne istih ovlasti i to je razlog zašto ćemo i nadalje biti bez kriterija. I onda ono što me najviše ja bih rekao žalosti, svih nas treba žalostiti, to je u nedostatku tih kriterija zbog toga što nemamo kvalitetan prijedlog Zakona o lokalnoj samoupravi, mi upotrebljavamo kao argumente, kao kriterije diskvalifikacije. Jednostavno centralna vlast ako je nezadovoljna sa odlukama županije i grada ili općine koji se negativno izražavaju u nekoj inicijativi, upotrebljava diskvalifikaciju. Vi ste odbili pravo građanima na samoupravu. To su diskvalifikacije, jer mi nismo čuli koja je komunikacija između državnog ureda i županije zašto nisu dali pozitivnu inicijativu. Zbog čega negativna? Koji su argumenti državnog ureda županiji i gradu zašto se ne prihvaća njihovo tumačenje, zašto će Vlada imati drugo tumačenje? Zamislite da li je to nešto što ne priliči demokratskom društvu ako nemamo komunikacije između državnog ureda i jedinica lokalnih samouprava i županije po ovako važnom pitanju, gdje će oni jedni drugima argumentirati zašto smatraju da je to politička samovolja, zašto odbaciti neke argumente i zašto će se ipak Vladi predložiti prihvaćanje inicijativa sa nekih teritorija koje se žele izdvajati. Nema te komunikacije. Nema tog potrebnog demokratskog odnosa između centralne vlasti ili ja bih rekao kod nas državnog ureda i jedinica regionalne i lokalne samouprave. To nam je potrebno. Mi moramo komunicirati. Ali ne, mi na žalost još uvijek nismo dovoljno politički naučili diskvalifikacije su naše oružje. Samo vrijeđajmo, samo ponizujmo. Samo pokazujmo nisku kvalitetu političkog rata i to je onda ako imate drukčije mišljenje vi ste protivnici građana, vi ne prihvaćate inicijative. To je neprihvatljivo. To je zaista neprihvatljivo. Takvo dijeljenje mislim da moramo osuditi i moramo upućivati na više rada, više tolerancije, više međusobnog razgovora. I zbog toga sam uvjeren da bi itekako razgovor između državnog ureda i grada Raba dali odgovore zašto Lopar, zbog čega Lopar, da li Lopar, da li treba gledati povijesne tradicije, da li treba gledati ekonomsku snagu, da li treba ipak uvažavati inicijative koje su ili dobre ili loše. Isto tako teško nam pada da državni ured ne prihvaća ocjene Vinodolske općine, da ne prihvaća ocjene jedne županije koja govori o povijesnim razlozima, koja govori o ekonomskim razlozima, koja govori da su svađe, znači osobne svađe pojedinaca stvorile novu općinu u Vinodolu. Novu općinu. Prema tome da li komunikacija međusobna između državnog ureda županije i grada ili izvinjavam se, Općine Vinodol bi ipak dali više rezultata, a nama saborskim zastupnicima malo lakši posao i ja bih rekao ovo političko nadmudrivanje. I očito je da je ono što moramo inzistirati, ne prihvatiti diskvalifikaciju, inzistirati na više demokratskih postupaka, na više komunikacije. Istina promjenama sadašnjeg zakona gdje Vlada više ne treba nikog ništa pitati sada moramo shvatiti da Vlada preuzima kompletno na sebe odgovornost za formiranje teritorijalnog ustroja. Bojimo se da neće doći do promjena Zakona o lokalnoj samoupravi i regionalnoj samoupravi. Nema tu poboljšanja. Nećemo vidjeti višetipne modele po kojima zaista mjesto od 500 stanovnika ima pravo na neki vid ja bih rekao lokalne samouprave. Da li on kroz mjesne odbore sa više novaca više ja bih rekao pravo odlučivanja, ali naravno bez prostora, bez činovnika, jel' to odnosi novac. Bez možda prava da donose prostorne planove, jer u Hrvatskoj ih nemamo. Znate zašto ih nemamo? Pa zato što već 10 godina ovaj Sabor oslobađa te općine temeljne obveze. A oslobađamo ih zašto? Nemaju novaca, nemaju kadrova. A što je problem? Nemate lokalnih dozvola, imate nezakonit rad, nezakonitu gradnju, imate nered u Republici Hrvatskoj. Sve smo to mi kreirali, ovdje koji sjedimo. Ali zašto? Zato što eto ne mijenjamo bitne zakone već za argumente i kriterije koristimo diskvalifikaciju. To je razlog zašto zaista teško možemo prihvatiti ocjene i odgovore na naše amandmane u koje nam Državni ured pokušava odgovoriti da eto Vinodolska općina je volja građana i da ju treba udovoljiti, a nema nijednog stručnog kriterija za obrazloženje u tome. Nemamo ono temeljno da je ona nastala temeljem svađe, ja bih rekao, i negativnih tendencija, negativnih odnosa među ljudima, a ne znak pozitivne stvaralačke energije koja nam je potrebna i da isto tako ta nekomunikacija između Državnog ureda i Grada Lopara nije riješila pitanja odvajanja Lopara. I možda, vrlo kratko, također vidimo promjenu u ovom Zakonu gdje dio naselja ide iz jednog grada u općinu ili iz jedne općine u drugu. Naš amandman kojim smo rekli da jedna loša odluka u ovom Saboru, prihvaćanjem amandmana vezano za Grad Opatiju i općinu Lovran ne prihvaća se jer se sada inzistira na čemu? Na referendumu, a kod ostalih prijedloga koje imamo danas nismo imali taj referendum. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Marija Bajt. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, gospođe i gospodo. Konačni prijedlog Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj podržat ću jer u teritorijalnom ustroju predlaže korekcije koje su u proteklom razdoblju pokazale se potrebne zbog boljeg i funkcionalnijeg razvoja lokalne samouprave. Od donošenja Zakona 1997. godine koji je do sada dopunjavan i mijenjan 16 puta smatram da je kroz decentralizaciju pronađen dobar put jer što je bliže vlast građanima to je veća i bolja mogućnost sudjelovanja građana u rješavanju tekućih životnih problema. Iako se moramo složiti da veliki broj općina i gradova u Republici Hrvatskoj je, često je upravo to pomoglo razvoju malih sredina u izgradnji komunalne infrastrukture jer danas imamo male općine koje su po stupnju izgrađenosti komunalne infrastrukture, vodovodne i kanalizacijske mreže, javne rasvjete i cestovne infrastrukture uz bok većim i financijski jačim sredinama. Mnoge od njih postaju centri u kojima se odvija značajna gospodarska djelatnost, širi se i razvija poduzetnička aktivnost kroz razvoj poduzetničkih zona i slično. Zbog navedenog smatram da predloženi teritorijalno ustroj omogućava ravnomjeran razvoj Republike Hrvatske te ga i nadalje treba dorađivati. Zbog toga zahvaljujem predlagatelju Vladi Republike Hrvatske što je općini Kutjevo u Požeško-slavonskoj županiji predviđen status grada. Kroz cijelu svoju povijest Kutjevo je bilo gospodarsko, prosvjetno i upravo središte svog okruženja, a pisana povijest datira iz daleke 1232. godine, od kada datiraju i vinarski, najstariji podrumi u Republici Hrvatskoj koji su ime Kutjeva pronijeli izvan granica Republike Hrvatske. Uz sve formalne uvjete koji su ispunjeni želim dodati da je i proračun općine Kutjevo s razvijenim malim i srednjim poduzetništvom garancija uspješnog Kutjeva koji će učinkovito rješavati probleme svojih građana, a svojom turističkom i kulturnom ponudom opravdati status grada. Također podupirem prijedlog statusa Grada općini Kutjevo u Vukovarsko-srijemskoj županiji. Hvala.
Hvala lijepa. Replika, poštovani zastupnik Josip Leko.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Uvaženoj zastupnici gospođi Mariji Bajt. Ponukala me je rečenica da je proteklo razdoblje pokazalo da su ove izmjene potrebne. Upravo vrijeme donošenja ovog Zakona i rasprave pokazuje koji su motivi za donošenja ovoga Zakona. Dakle, predizborno vrijeme je razlog da se stvaraju nove općine. I sva opravdanja načelima koja ne vrijede za sve inicijative pokazuje da nije riječ o interesu građana nego da je riječ o predizbornom interesu vladajuće stranke. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Marija Bajt.
Hvala lijepa, poštovani gospodine predsjedniče. Ja se ne slažem s kolegom Lekom u tom dijelu da je ovo predizborni zakon. Jer od 1997. kad je ovaj Zakon po prvi put donesen u svom prvotnom obliku on je 16 puta mijenjan i dorađivan, a od 1993. je u manje-više ovom obliku postojao. Kroz protekli period pokazale su se u pojedinim sredinama Republike Hrvatske određene inicijative, a i zrelost da pojedini, pojedine sredine postanu gradovi, a poneke općine. Ja sam istakla da je to u Požeško-slavonskoj županiji Grad Kutjevo, a u Vukovarsko-srijemskoj Grad Otok koji zaista zaslužuju svojim radom i djelovanjem da dobiju te nove statuse. I smatram da upravo decentralizacijom na način na koji hrvatska Vlada ide u svojim prijedlozima, a i jedinice lokalne samouprave iskazuju određene potrebe kroz interes svojih sugrađana da upravo je na dobrom putu da idemo prema decentralizaciji i da građani na taj način rješavaju svoje životne potrebe daleko lakše i učinkovitije. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Marin Jurjević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Danas je na vlasti u Hrvatskoj jedna politička opcija, prije je bila jedna druga kojoj je pripadala moja stranka. Sutra će biti neka treća ili šta ja znam što će biti ili će se desiti, ne znam, nije uopće bitno tko će biti na vlasti iako svi vjerujemo da ćemo se izboriti za tu vlast. Ali bitno je nešto što se zove čuvanje digniteta i kako Parlamenta i tako, normalna stvar, i hrvatske Vlade i njezinih institucija, a tako i same države. Najgore bi bilo, odnosno bila bi tragedija kada bi građani posumnjali, ponavljam, da donosimo nepravedne, nepoštene, loše zakone i to namjerno. Čini mi se nakon diskusije, ovo je već u drugom čitanju, da sjena takvih sumnji postoji, upravo s obzirom na vrijeme kada se vodi diskusija, prije izbora i kada se htjeli ili ne, to podrazumijeva kod dijela građana kao podilaženje nekim jedinicama lokalne samouprave. Ja sam bio u prvom čitanju rekao, izgleda da je loš onaj zastupnik koji se doma ne vrati sa jednom općinom ispod ruke i kaže, evo vam je. I još gore bi bilo kada bi jedinice lokalne samouprave, ne daj Bože, dobile političku boju pa se govorilo o HDZ-ovim, SDP-ovim, HSP-ovim, HSS-ovim i inim jedinicama lokalne samouprave. Pa koja bi to tek tragedija bila? Da mi pokušavamo stranački obojiti, piturati kako se to kaže u Dalmaciji, neku jedinicu lokalne samouprave. A sumnja, neka sjena i na to pada. Ne dijelim periode, da odmah bude jasno, ne dijelim stranke. Govorim načelno. Vidite, nema gospodina državnog tajnika, vjerojatno će se vratiti, išao je opet po dokumente. Ja mislim da je loše da Vlada misli i da on to tako ovdje tumači, da za njih ne vrijede oni zakoni, oni principi i ona načela koja vrijede za građane Hrvatske. Pa oni moraju ispuniti 5 uvjeta, a to je od onih mišljenja i Ministarstva financija, od mišljenja Gradskog vijeća, Županijske skupštine, peticija, itd. Ali gospodinu državnom tajniku to ne treba. I tu je taj voluntarizam, tu je ta sumnja da država može sve, odnosno politička vlast može sve. Bilo bi loše, da građani tako dožive političku vlast u Hrvatskoj ma koja stranka bila sutra na vlasti. Zbog toga mislim da nam je zadatak ovdje svima skupa bez obzira na političke opcije da skinemo u sumnje u takvu interpretaciju naših postupaka, koja se dešava u onom krunskom momentu dizanja ruku ili pritiskanja ovih botuna odnosno glasanja. Jer mi ćemo biti odgovorni za ono što se bude desilo. Meni je jasno, ja sam političar, profesionalni političar kao i svi ovdje koji sjede jer primamo plaću za to, meni je jasno da postoje pritisci kako se to kaže kolokvijalno sa terena, kada je svaka politička opcija na vlasti postoje pritisci sa terena, da se napravi ovo one jer "moji su" na vlasti, ali pametna vlast će štoviše odoliti tomu pritisku sa terena onda kada smatra da je on apsolutno neprincipijelan, neodrživ, a vidjeti ovdje ispada da su neke stvari neodržive makar logični, politički su održive, jer jedna stranka misli da on to koristi. Ali logički nisu, kada vam jedna jedinica lokalne samouprave ispuni svih onih 5 uvjeta a vi joj ne date da to ispuni, a druga ne ispuni tri od pet a vi joj date onda to nije logički nego jedino politički i to nakaradno politički održivo. O tomu se radi. Priča se o izbornom inženjeringu ili izbornoj geografiji pa nemojmo ljudi se sami sebi zasmijavati, toga je bilo komad Splita je bio s otocima u istoj izbornoj jedinici. To se crtalo ovako onako, pitaj Boga kako, zato da bi se postigao određeni rezultat, nije to ništa što je nama nešto novo, ali neka vremena, vrijeme prolazi pa svi skupa sazrijevamo i kažemo ajde ča nećemo to raditi, ajmo se đentlmenski ljudski ali bogami i civilizacijski dogovorit da to ne radimo, ma koja politička opcija bila na vlasti, a čini mi se da opet ta sjena pada, meni je žao što nema ovdje kolege Nike REbića, on je bio načelnik Vrlike kada je jedna općina Ciljane kada su isti ljudi potpisali da se hoće prisajediniti i Vrlici i isti ljudi da se hoće prisjediniti i Kijevu, pa zašto, pa pritiskalo ih se s obje strane, oni potpisuju samo da ode ča, reče ženi potpiši kada dođu ti potpiši i onda vidite ista imena, ista imena traže da idu u jednu općinu, to je bilo pohvalno, jer se smanjivao broj jedinica lokalne samouprave, ali isti ljudi, da ne govorim da je tu još se umiješala jedna druga komponenta o kojoj neću pričati, osim vode. Nacionalna komponenta i neki su drugi ljudi u bili u određenom strahu da se krivo ne shvati ako jednima potpišu a drugima ne, pa potpisuju svima, to su vam često ti referendumi, peticije itd. Ja vam to govorim zbog toga što sve to mi znamo i to znamo najbolje u Hrvatskoj jer smo profesionalni političari time se bavimo, upleteni smo u to i dolazimo svi sa terena na ovaj ili onaj način. I zato je taj apel nemojmo rušiti zajednički postignutu neku razinu koja ipak postoji, odolimo pritiscima koji nemaju veze ponekad sa zdravim razumom, a nemojmo to prikrivati da su neki protiv lokalne samouprave, neki za nju ja dolazim iz nje pa i drugi tako, pa lokalna samouprave se razvijala u dalmatinskim gradovima, neću vam držati nikakva predavanja o statutima o ovome ili onome, i što znači lokalna samouprava za ljude, pa to je najveća tragedija Hrvatska centralizacija, prvo ona u glavi pa dalje. To je najveća tragedija i to je izvor budućih najvećih sukoba ako budu u Hrvatskoj. Je li ljudi izlaze i izlaze iz stranka hvala Bogu i kod nas je to praksa, mijenjaju dresove, više nego nogometaši u sferi politike a problemi centralizma ostaju i problemi regionalni itd., da o tome ne pričam. I zato nemojte govoriti da su neki za neki protiv. Svi smo mi za lokalnu samoupravu ovdje govorimo o nečem drugome, vama je jasno o čemu. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Zdenko Antešić.
Hvala lijepa gospodin uvaženi kolega Jurjević je u svom izlaganju rekao da se sumnja da se ovim Zakonom pituraju, kako je rekao, stranačke u stranačke boje nove općine. Tu nema nikakve sumnje, to je živa istina.
Poštovana zastupnica Biserka Perman, izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Tijekom čitave ove današnje rasprave o ovom zakonu provlači se teza da treba poštivati volju građana, odlično. Ali treba poštivati i stavove predstavničkih tijela jedinica lokalne i područne samouprave, pa ta su ista tijela birali ti isti građani. Upravo na tragu ovih činjenica kolega LInić i ja smo podnijeli dva amandmana koja se temelje na stavovima građana, odnosno predstavničkih tijela lokalne samouprave. Dakle, prvim amandmanom tražimo da se ne osnuje općina Vinodol u Primorsko-goranskoj županiji jer se tako izjasnilo vijeće Vinodolske općine i županijske skupštine Primorsko-goranske županije prema realnom stanju na terenu i argumentima navedenim u obrazloženju a koji se odnose na nepoštivanje zakonske procedure, i što je mnogo važnije kidanjem Vinodolske općine dovodi se u pitanje njezin daljnji opstanak zbog drastičnog financijskog i gospodarskog slabljenja. I što dobivamo? Situaciju da će zbog umanjenja gospodarske snage u budućnosti vjerojatno doći do toga da se vinodolska općina rasformira i integrira u neku drugu jedinicu lokalne samouprave, možda upravo u novo osnovanu općinu Vinodol. I što smo dobili? Istu stvar s drugim imenom i eventualno drugom vladajućom garniturom na čelu jedinice, odnosno kao što kolega Stazić kaže izborni inženjering. To je valjda recept kako vlast sa nacionalnog prenijeti na lokalni nivo ako ne može drugačije. Drugim amandmanom tražimo da se naselja Dobreč, Ika i Oprič u sastavu grada Opatije uvrste u općinu Lovran, također se radi o Primorsko-goranskoj županiji. Tu je situacija upravo onakva na koju se kolege iz HDZ-a odnosno predstavnici Vlade mahom pozivaju, dakle argumentom volje građana. Potkrepljenom i Sporazumom o utvrđivanju granice između grada Opatije i općine Lovran koji su usvojila vijeća obje jedinice. Što je onda ovdje prepreka da Vlada ispoštuje volju građana? Pa sve je čisto. Dakle i referendumska volja građana i temeljem toga izrađena odluka obaju vijeća iz županijske skupštine Primorsko-goranske županije. Ovaj prijedlog je bila dobra prilika da se ovaj problem trajno i konačno riješi. Ali ne volji građana, ne vijeću jedinice lokalne samouprave, ne odlukama županijske skupštine, ali da volji Vlade i samo njoj. Čitajući ovaj tekst pojavljuje se još jedno pitanje. Gospodin državni tajnik je kod prošlog čitanja rekao da se uvode promjene naziva naselja gdje je do njih došlo, brisanje naselja koja su tu prestala postojati kao samostalna i uvođenje novih naselja koja su u međuvremenu nastala. Na primjer u Primorsko-goranskoj županiji kaže se da u sastavu grada Bakra ima naselje Bakar dio. Pitam se, gdje je ostatak Bakra? Ne vidim ga ni u jednoj jedinici lokalne samouprave. Čini se također da su od prošlog do ovog tjedna nestali deseci naselja upravo u Primorsko-goranskoj županiji, odnosno u Vinodolskoj općini. Pitam se kako? Čijom odlukom? Kojom procedurom? I opet isti odgovor. Voljom Vlade. Vjerojatno metodom. Ako problem ne možemo ili ne znamo riješiti, obrišimo ga. Ne vidim drugi odgovor. Zato živjela demokracija po kojoj na ovakav način nema posrednika između Vlade i naroda. Jer što će nam posrednici? A što će nam i narod ako ne podržava stavove i volju Vlade? Hvala lijepo.
Hvala. Državni tajni Antun Palarić.
Gospodine predsjedniče, uvažena zastupnice. Da, mi smo dobili taj amandman, oba dva, ali osvrnut ću se sada na spajanje, odnosno promjenu pripadnosti naselja vezano uz Lovran i Opatiju. Ja sam bio dole, bio sam i u Lovranu, bio sam i u Opatiji, razgovarao sam sa svima, razgovarao sam sa predstavnicima županije. I došli smo do jednog zajedničkog rješenja, to je zajedničko rješenje, Vlada je raspravljala o tom problemu, i Vlada je tu inicijativu koja je potpisi građani su skupljeni 93. godine. Odlučila je da zatraži od županije da provjeri da li ta volja građana još postoji? Jer su u Opatiji tvrdili da je to stara inicijativa iz 93. godine, i da su se građani u međuvremenu predomislili. I oni odustaju od sporazuma koji su potpisali davne 93. godine, kada se govorilo o granicama, i tamo postoji jedan veliki prijepor i mi nismo htjeli na temelju potpisa iz 93. godine to odlučiti, nego želimo ponovno utvrditi volju građana. A u pogledu spajanja naselja. Nama kako stižu odluke Županijskih skupština, tako ih mi pripremamo i uvrštavamo u tekst zakona, tako imamo ovdje baš na području Primorsko-goranske županije nekoliko odluka koje su objavljene u službenom glasniku o spajanju naselja i mi smo to sve što smo, što nam je bilo dostupno uvrstili. Ukoliko nam nešto nije dostavljeno, evo mi ćemo ocijeniti kod ocjene kod prihvaćanja amandmana. Evo, hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Zdenko Antešić.
Eto, još jedanput gospodin državni tajnik je rekao da se na temelju starih inicijativa Vlada ne želi očitovati, odnosno da te inicijative ne stavlja u proceduru. To je netočno. Na slučaju Lopara je upravo to da na temelju dvije godine stare inicijative ne uvažavajući mišljenje, ne uvažavajući stav jedinice lokalne samouprave stavlja u proceduru pravnu nevaljanu inicijativu. Dakle, netočan je navod da Vlada vodi računa o tome o nekakvim starim ili novim zahtjevima.
Hvala. I 5-minutna rasprava, Klub HSP-a poštovani zastupnik Pejo Trgovčević. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, državni tajniče, dame i gospodo saborski zastupnici. Klub Hrvatske stranke prava drži da se prijedlogom ovoga Zakona nije ušlo u suštinu problema koji se pojavljuju u svezi s teritorijalnim ustrojstvom lokalne i područne, odnosno regionalne samouprave u Republici Hrvatskoj. Predloženi Zakon nudi zapravo samo manje korekcije teritorijalnog ustrojstva u odnosu na postojeće stanje, dakle predviđa osnivanje nekoliko novih općina, odnosno izdvajanje pojedinih naselja. Najveći je problem što predlagatelj nije definirao kriterije po kojima su predložene teritorijalne promjene prihvaćene, odnosno kriteriji po kojima neki zahtjevi nisu prihvaćeni. Stoga paradoks je da Vlada prihvaća prijedlog za osnivanje nove neke općine gdje imamo negativno mišljenje županijske skupštine, a ne prihvaća prijedlog gdje je mišljenje Županjske skupštine pozitivno. U nedostatku takovih kriterija svjedoci smo stalnih zahtjeva za formiranje novih općina. Pri čemu se ne vodi računa o održivosti sustava u kojem se stvaraju brojne male općine od nekoliko stotina stanovnika koje nemaju nikakovu perspektivu. I s njihovim se proračunima ne može riješiti niti jedan značajniji problem lokalnoga stanovništva. Posljedica stvaranja novih općina najčešće, je najčešće to da jedan dio njih nakon početnog zanosa ne može ostvarivati niti elementarne zakonskih zahtjeva ne obaveze, dakle podmirivati troškove svoje administracije, a da i ne govorimo o zakonskoj obvezi podmirivanja 20% materijalnih troškova, odnosno osnovnog školstva i primarne zdravstvene zaštite na svom području. Da i ne spominjemo probleme komunalnoga otpada javnoga prijevoza ili protupožarne zaštite. Stoga smatramo da financiranje zdravstva i školstva mora biti preneseno na županijsku razinu kao kako zdravlje i obrazovanost naših građana ne bi ovisilo o imovinskom stanju pojedine općine. Jer smatramo da je potpuni promašaj prisiljavati općine da ih svojih sredstava podmiruju te troškove. Vjerujemo da su inicijatori ovih prijedloga o osnivanju novih općina sigurni da će te novoosnovane općine moći same financijski opstati. Odnosno da će njihovo općinski proračuni, odnosno njihovi prihodi moći zadovoljiti sve njihove komunalne i gospodarske potrebe. Evo i na kraju, ovaj prijedlog Zakona je ustvari jedan predizborni trik i mi u HSP-u držimo s pravom da je to samo izborni inžinjering prije lokalnih izbora. Hvala lijepa.
Hvala. Klub SDP-a poštovani zastupnik Zdenko Antešić, 5-minutna rasprava.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospodine tajniče sa suradnicima. Eto mi u Klubu SDP-a ponovno kažemo da mi smo za svaka inicijativa građana za poboljšanje, dakle lokalne samouprave je legitimna i mi ćemo nju podržati ukoliko se zasniva na zakonu. Međutim, ovi prijedlozi koji imamo na stolu u obliku prijedloga Zakona su pravno nevaljani, dakle za njih nije provedena pravno, zakonom propisana procedura i oni ne mogu dobiti našu podršku. U prijedlogu oko novih, dakle u prijedlogu Zakona oko novih inicijativa koje bi se trebale desiti u budućnosti nije predviđena, nije predviđeno izjašnjavanje, ne suglasnost, nego niti pribavljanje mišljenja kao do sada jedinica lokalnih samouprava iz kojih se pojedina područja odvajaju. Mislim da bez obzira na stranačku stegu i na potrebu da se izglasa nešto što je u vrhu politike dogovoreno. Mislim da svaki od vas zastupnika zna šta to znači. To znači da svaka dakle svaka grupica ili grupa ambicioznih građana koja ima podršku u Vladi može osnovati na ovakav način svoju općinu. To je nedopustivo jer osnivanje izdvajanjem pojedinog dijela teritorija iz neke jedinice lokalne samouprave zadire u ustavne i zakonska prava postojeće jedinice lokalne samouprave i mora se u najmanju ruku o tome tražiti nekakvo mišljenje. To je jednostavno nedopustivo i to je po nama nakaradno. Drugo, isto tako način izjašnjavanja inicijatora treba definirati na jasan i nedvosmislen način a to je po meni ne ulazeći u kriterije da li treba 10%, da li treba 30% građana ali treba provesti jasno utvrđeno izjašnjavanje. Po nama to je također što je i amandmanom rečeno to je treba provesti postupak referenduma. I na kraju, dakle ovo sve skupa je zapravo jedan voluntaristički način da se tako blago izrazim, da se jednim izbornim inžinjeringom dobiju glasovi u nekim područjima za koje mislimo, za koje vladajuća većina misli da će dobiti dobre rezultate i mi ovakav zakon ne možemo podržati. Napominjem na kraju još jedanput da klub podržava legitimnu volju građana za osnivanje svojih općina i gradova, međutim za to treba poštivati zakonom propisanu proceduru što u ovom slučaju očito nije učinjeno a to što je predlagač Vlada odnosno Središnji državni ured i on nije poštivao tu zakonom propisanu proceduru, to je naprosto strašno. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Niko Rebić.
Pa moram kazati da se već nekoliko klubova govori o izbornom inžinjeringu i tvrdim da se ne radi o izbornom inžinjeringu nego se jednostavno radi o volji građana, isto kao što je neobziljno ustvrdio kolega Jurjević da je i Kijevo i Vrlika skupila potpise građana Civljana. Građani Civljana su dali potpise za pripajanje Vrlici a SDP je napravio inžinjering i podvalio ovome Domu potpise građana Civljana.
Klub zastupnika HSS-a poštovani zastupnik Ante Markov.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege! Za Klub HSS-a nikada pa ni kad je bio u koaliciji, kad je bio na vlasti nije bilo dvojbeno, nije bilo upitno da legitimna inicijativa naših građana ima pravo glasa u ovom parlamentu kad je ona zasnovana na legitimnosti, na zakonitosti i na činjenici da to jest interes naših građana, bez obzira zbog kojeg razloga građani iskazuju taj interes. To za nas nije bilo bitno. Zašto? Mi želimo vrlo razdvojiti pitanje legitimnosti inicijative i pitanje prava građana na jednakost od problema koji su vezani za funkcioniranje i za ustroj lokalne samouprave i uprave u Republici Hrvatskoj. Prema tome, za nas je nedvojbeno da sve one inicijative koje smo i sami u ime Kluba HSS-a podnosili i za vrijeme koalicijske vlasti i danas u oporbi da su legitimne i apsolutno za sve te inicijative mi ćemo dati svoj glas. Onaj dio, drugi dio u kome se ne slažemo je da je apsolutno nužno upravo radi higijene, radi stvaranja novih i kvalitetnijih odnosa u lokalnoj samoupravi otvoriti jednu raspravu o stanju u lokalnoj samoupravi analizirajući sve ono što je bilo dobro a kritizirajući i mijenjajući sve ono što je loše bilo u dosadašnjoj provedbi u okviru ovih godina od kada od 1993. od kada imamo iskustva sa lokalnom samoupravo upravo zbog toga potrošili smo evo cijelo prije podne raspravljajući o svemu a najmanje o onome što tišti uistinu naše građane, ono što njih zabrinjava, ono što njima poskupljuje život, ono što njima otežava život, ono što oni su očekivali da će im biti poruka za vrijeme rasprave o njihovom životu, o kvaliteti njihovog života i o načinu na koji će oni u budućnosti moći organizirati svoj redovni život. Zbog toga bi bilo bolje da smo više vremena ostavili za ovu točku koja je iza ovoga a to je na koji način osigurati jednakopravnost svim općinama u okviru funkcioniranja. Mislim pritome gospodine državni tajniče, naravno ako treba ja ću odmah priznati i svoj dio pogreške u tom smislu a to je da svi moraju imati ista prava, da li to bila općina sa 2 tisuće stanovnika, ili sa 3 ili sa 10 tisuća stanovnika jer ustavno-pravna jednakost je nešto što nadam se ne smije biti upitno. A da li će netko konzumirati svoje pravo to ovisi o njemu a ne smije biti nametnuto od strane, posebno ne od strane parlamenta. Prema tome, na taj način želim iskazati svoju potporu građanima ali i nezadovoljstvo što smo potrošili previše vremena razgovarajući o sebi, o politici, o lokalnim izborima a ne o građanima.
Hvala. Klub HSLS-a, LS-a, DC-a poštovani zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite!
Štovani gospodine predsjedniče, štovani državni tajniče, kolegice i kolege! Ono što nas u Klubu HSLS-a, LS-a i DC-a zanima da li postoji uopće neka ozbiljna studija koja bi se bavila ovom problematikom i koja bi odredila koji je to broj općina, gradova i općina u Hrvatskoj optimalan. Ovako se zapravo stječe dojam da je taj broj nelimitiran i da doista mi možemo imati 500, 600, 700 općina ako se jedna ovakva praksa nastavi ili ipak postoji neki parametri gospodarski, financijski, logični koji bi ipak reli da je taj broj općina, gradova i županija za sada jedine koje se nisu mijenjale od 1993. godine. I bojim se da su sva ova rješenja u ovoj 12-godišnjoj praksi zapravo palijativna, da ona pokazuju određeni odnos političkih moći, ono što je ovdje netko govorio pritisci s terena pa neki puta ti pritisci s terena dobiju svoju volju u parlamentu a neki puta ti pritisci s terena završe neuspješno. Ono što je stara stvar i ja se sjećam rasprave s kraja, to je bilo negdje između Božića i Nove godine 1992. godine, dakle da se ulazi u jednu ovako veliku reformu kao što je onda bio novi redizajn Republike Hrvatske glede gradova, općina i županija. Da li će ta reforma uspjeti uvijek je upitno a da li će koštati to svakako znamo da će itekako puno koštati. I već vrlo brzo nakon te radikalne reforme pokazale su se određene potrebe da dođe do određene mini reforme ili ipak reforme koja bi rekla da taj pokušaj nije bio uspio. I mi svaki puta zapravo pred ove parlamentarne izbore slušamo velika obećanja ali kada dođemo u tu situaciju onda ipak pribjegavamo ovakvim rješenjima za koja se ipak mislim da se udaljavaju od reforme i da su samo kažem palijativna a da ne pogađaju bit stvari. Znate tih inicijativa građana koje su legitimne i koje kao političari i kao čovjek morate poštivati, ali oni vrlo često idu iz one, iz onoga osjećaja potkradenosti. Znate vrlo dobro te određene, određena manja mjesta unutar većih mjesta imaju osjećaj da nešto, da bi dobili puno više kada bi se izdvojili. Ali nema tu neke velikih analitika da se vidi što se zapravo itekako gubi i da su, i da stvari nisu nimalo jednostavne kako se to na prvi momenat čini. Kažem, uvijek se ima osjećaj ono što se gubi ali vrlo malo se netko želi potruditi da se zabavi s onim što zapravo sve treba, bi trebalo platiti kada bi se došlo do jedne ovakve, jednih ovakvih stvaranja novih općina. Zato ja i dalje mislim da je veliki broj općina u Hrvatskoj, da je veliki broj gradova, veliki broj županija i da to jednostavno naši građani ne mogu financijski pratiti. I dok se mi zapravo ne napravimo tu upravo tu studiju u kojoj sam rekao što je to optimalno, koji je taj broj optimalan ili je doista neograničujući da ćemo mi imati ovakvih zapravo rasprava koji se ipak na kraju krajeva ideološki obojene, koje su legitimne kao takove ali da nećemo rješavati, nećemo rješavati problem lokalne samouprave i da će zapravo svaki puta omogućiti broj sjedala, broj ruku u Parlamentu, znači ne snaga argumenta, nego argument snage. Hvala.
Hvala lijepa. I Klub HDZ-a, u ime Kluba HDZ-a, poštovani zastupnik Lino Červar, izvolite.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Klub Hrvatske demokratske zajednice apsolutno podržava Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava ovaj Prijedlog, dakle, podržava inicijative jedinica lokalne samouprave. Da li to se govori o novim općinama, ili mjesnim odborima, ili naseljima svejedno. Mislim da je to jedan pozitivan zaokret u smislu da se podrže lokalne inicijative. Ljudi u lokalnim jedinicama vrlo dobro znaju što im je činiti i žele da urede svoj život i svoj razvoj na dobrobit ne samo mještana nego na dobrobit svoje djece i svojih unuka. Mislim da moramo definitivno reći ne centralističkom načinu nametanja razvoja jedinica lokalne samouprave. Ne samo jednom, u više navrata, upravo te jedinice lokalne samouprave su pokazala da vrlo dobro znaju bez miješanja sa strane najbolje urediti i svoj razvoj i svoj život. Mislim da je to najbolji oblik i najbolji način kako sprovesti demokratizaciju, decentralizaciju i demokratizaciju počev od osnovnih ćelija jedinica osnovne samouprave. Osim toga, zašto ne dozvoliti ljudima da samostalno odlučuju o svojim sudbinama? Zašto ih zakidati? Zašto podržavati sporost i neracionalnost u ostvarivanju njihovih prava. Pa zamislite vi slučajeve koji se događaju da ljudi moraju danima i danima u centrima moći tražiti svoja prava i nikada ne dobiju ih. Pa dozvolimo da oni sami određuju kako znaju. A osim toga, ovoj je poticaj, veliki poticaj, velikim potencijalima ljudskim koji postoje u našim županijama i jedinicama lokalne samouprave dakle, u provinciji koji su sposobni za velike stvari i dajemo im šansu da oni se iskažu. I još bih samo dvije stvari rekao a to je prvo da te jedinice, buduće općine i jedinice lokalne samouprave ljudi, oni imaju izvore financiranja. Pa nećete valjda reći Funtana, Tarvabriga i drugi nemaju. Pa mogu i posuditi drugima. Pa kada imaju dajte im mogućnost da se oni razvijaju kako oni misle da je najbolje jer za to imaju sve pretpostavke. I za kraj, apsolutno podupirem i stojim iza toga da moramo poštivati volju građana. Čujte kod referenduma to mi je malo demagogija znate, tko ide na referendum uglavnom pobjeđuje. To je priprema ljudi za jedan najdemokratskiji način odlučivanja. Ja sam prije rekao jedan podatak, ako 8 gradskih odbora, znači sela od 260, 258 potpiše peticiju pa šta nije to referendum? I moramo uvažavati naše birače a volja građana je uperena prema nama. Najviše zakonodavne vlasti. Mi moramo poštivati birače koji su nas ovdje birali. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Zdenko Antešić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Uvaženi kolega Červar je iznio da se ovim Zakonom staje na kraj centralističkom načinu uređenja jedinica lokalne samouprave, to jednostavno nije točno! Ovim Zakonom se upravo obrnuto centralistički uređuju jedinice lokalne samouprave jer se u Prijedloga zakona predlaže da je za osnivanje nove jedinice lokalne samouprave potrebno pribaviti suglasnost Vlade kao centralnog tijela a izostavlja se uopće da se u tome jedinice lokalne samouprave iz koje se odvajaju da bilo kakvo svoje mišljenje a kamoli suglasnost.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodin Lino je, uvaženi zastupnik rekao kako Klub HDZ-a apsolutno podržava Konačni prijedlog zakona. I onda je rekao Klub HDZ-a podržava svaku lokalnu inicijativu. To je netočno. Da podržava onda bi glasovao za općinu … [[Govornik se ne razumije.]] baš na ovaj način kao što je gospodin Lino govorio, sve je sadržano a ne podržava ni Vlada ni Klub HDZ-a, prema tome to je netočno.
I poštovani zastupnik Miroslav Korenika, također ispravak netočnog navoda.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Pa u istom tonu ovo što je rekao gospodin Kovačević, netočno je da Klub HDZ-a, apsolutno podržava lokalne inicijative, jer da je tako podržao bi se i zahtjev za osnivanje općine Zaton između ostaloga. Nažalost, očito iz dosadašnje rasprave pogotovo vas iz Kluba HDZ-a i predstavnika Vlade gdje je većina HDZ-a ne stoji i nije točna tvrdnja da podržavate lokalne inicijative, samo parcijalno tamo gdje možda ovoga časa … [[Govornik se ne razumije.]] da je to profitabilno to podržavate.
Hvala. I završni osvrt, državni tajnik Antun Palarić.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Uvijek kada je tema lokalna samouprava a poglavito područni ustroj, slijede burne rasprave. Ponekad i obojene lokalnim situacijama iz mjesta iz kojeg dolaze pojedini zastupnik. No Vlada Republiku Hrvatsku mora gledati kao cjelinu i Vlada mora reagirati kada dobije ovakve materijale sa ovakvim peticijama, sa jedinstvenim matičnim brojem, sa potpisima, pa čak i ovjerenim od javnog bilježnika. Mi i dalje ostajemo kod nebrojeno puta ponovljene tvrdnje da je Vlada poštivala zakon i poštuje ga svaki i poštivat će ga i ubuduće, a da je tome tako najbolje govore da niti Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav niti Odbor za zakonodavstvo ovog Sabora nije ni jednom riječju osporio ustavnost i zakonitost ovog Zakona. Ja imam razumijevanja za gradonačelnike koji bi ovim područnim promjenama izgubili dio svog područja, ali to doista nije razlog da se u nekoliko navrata pokušava optužiti Vladu da krši zakone. No na ovaj Prijedlog zakona stiglo je mnogo amandmana. Mi ćemo ih proučiti, Vlada će ih raspraviti i još jedanput procijeniti i kod izjašnjavanja amandmanima očitovat ćemo se o svome stavu. Zahvaljujem svima koji su podržali donošenje ovog Zakona. Ovaj Zakon je uvažio i inicijative većeg broja stranaka. Nisu sve, ali većeg broja stranaka koje su se već pojavljivale u ovom Saboru i mislimo da o pretežitom broju novih općina je postignut politički konsenzus, a o spornim pitanjima ćemo se izjasniti prilikom izjašnjavanja o amandmanima. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Zdenko Antešić.
Hvala lijepa. Eto opetovano, gospodin državni tajnik je rekao da je Vlada prilikom donošenja, prilikom stavljanja u prijedlog ovog Zakona poštivala zakon. To je netočno. Po tisuću i drugi put govorim da nije poštivan zakon odnosno nisu poštivane odredbe po kojima inicijator promjena jedinica lokalne samouprave mora pribaviti određene stvari. Ako je, ako je zakonom decidirano, decidirano određeno da mora pribaviti pet da bi, da bi inicijativa bila legitimna, a pribavi samo dvije, a tri ne onda to nije legitiman, onda to nije zakonit prijedlog. Dakle Vlada, nije točno da je Vlada poštivala zakon. Vlada je poštivala zapravo svoj interes da u određenim područjima ostvari bolji rezultat na lokalnim izborima.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu i budući da ima još nekih inicijativa produžujem vrijeme za podnošenje amandmana do 19 sati večeras, na ovaj Prijedlog zakona. Sada imamo stanku. Nastavak u 15 sati. Počinjemo sa Prijedlogom zakona o izmjenama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi predlagatelja Kluba zastupnika HSS-a. Nakon toga Prijedlog zakona o popisu birača, predlagatelj Kluba zastupnika HNS-a PGS-a. STANKA U 13,30 SATI. A zašto ne govorite u mikrofon? Uključite se. Gdje ćete glasovati? [[Upadica: Evo ima ovdje mjesta.]] Je li tamo u redu za glasovanje sada? Dobro. Idemo na glasovanje o Konačnom prijedlogu zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj, Prijedlog zakona broj 264. Imamo posebno tablicu sa amandmanima. Idemo redom. Molim državnog tajnika Antuna Palarića da se očituje o pojedinim amandmanima. Amandman broj 1 Kluba zastupnika IDS-a.
Ne prihvača se, ovim Zakonom određuje se područje a materija koja se predlaže ovim amandmanom je uređena već Zakonom o službenoj upotrebi jezika i pisma nacionalnih manjina.
Dobro. Naše je mišljenje u Klubu IDS-a da temeljem Ustavnog zakona, temeljem međunarodno ratificiranih konvencija, temeljem onih konvencija koje je Republika Hrvatska preuzela od bivših država da jednostavno ta materija ima na jedan ispravan način biti regulirana i ovim zakonom o području županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj i utoliko molim zastupnike da glasaju.
Molim uključite se. Molim glasovati o amandmanu koji Vlada ne prihvača. Molim rezultat. 17 za, 14 suzdržani, 75 protiv. Amandman nije dobio potrebnu većinu. 2. amandman zastupnice Biserke Perman i zastupnika Slavka Linića.
Ne prihvača se. Riječ je o inicijativi iz 1993. godine i prema saznanjima Vlade i razgovoru na terenu sa predstavnicima grada Opatije i Lovrana građani su promjenili volju. Stoga je Vlada raspravljajući o ovoj inicijativi odlučila predložiti županiji Primorsko-Goranskoj da još jednom provjeri pravu volju građana.
... [[Govornik je naknadno uključen.]] predlagatelja poštovana zastupnica Biserka Perman.
Hvala lijepo. Naime naselja Dobreč, Ika i Oprić prirodni su i zemljopisni dio Lovrana i od centra općine udaljena su nekih pola do jednog kilometra. Međutim novim ustrojem lokalne i područne samouprave iz 1992. administrativnom pogreškom priključena su u područje grada Opatije što je stanovništvu tih naselja neprihvatljivo s obzirom na činjenice da su od Opatije udaljena 5 do 6 kilometara i slabo povezana javnim prijevozom. A da bi građani uopće došli do Opatije većina ih praktički mora proći centrom Lovrana i sve svoje svakodnevne potrebe obavljaju u Lovranu. S obzirom na činjenicu da se ovaj Zakon pripremao temeljem zahtjeva prijedloga koji su pristigli do polovice prosinca prošle godine, a općina Lovran se središnjem državnom uredu obratila u siječnju ove godine prihvaćanjem ovog amandmana bi se izbjeglo nepotrebne skore izmjene ovog novog cjelovitog rješenja o područjima jedinica lokalne samouprave pa molim glasanje.
Molim, molim uključite se. Molim glasovati. Molim rezultat. 31 za amandman, 4 suzdržana, 70 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 3. Klub zastupnika SDP-a.
Ne prihvača se iz razloga što je ovim zakonskim prijedlogom poštivana volja građana, a pogotovo ne prihvačamo obrazloženje koje govori da je inicijativa nezakonita s obzirom da ni Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav ni Odbor za zakonodavstvo Hrvatskog sabora kao ni ured Vlade za zakonodavstvo nije osporio zakonitost ove inicijative i ovog zakonskog prijedloga. Ostajemo kod dosadašnjeg prijedloga.
Poštovani zastupnik Željko Antešić, predlagatelj amandmana. U ime predlagatelja.
Hvala lijepa. Naime, ovdje uopće nije poštivana zakonska procedura predlagatelja. Dakle od potrebnih dokumenata koje je trebao predlagatelj dati, a to je mišljenje grada, to nije dato. Nije dato mišljenje županijske skupštine, a niti je, a niti je predočeno mišljenje Ministarstva financija. Vi ste gospodine državni tajniče jučer u raspravi svojoj rekli da je Središnji državni ured odgovorio gradu Rabu i da ste vi potpisali to mišljenje pa bih vas ja molio da osobno mi predate to mišljenje da uštedite na poštanskoj marki znači da smanjite troškove svoga ureda, a u suprotnom trebate snositi odgovornost za iznošenje neistine u ovoj sabornici. Molim za glasovanje.
Molim uključite se. Molim glasovati. Molim rezultat. 34 za amandman, 4 suzdržana, 68 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. S time je postao bespredmetan i amandman 4 onda. Nemojte mi, molim vas kolega Vujić pa ne mogu ja sada govoriti gdje je pismo. 5. amandman je također postao bezspredmetan obzirom da je amandman pod brojem 2. nije prihvaćen. Amandman 6 zastupnica Biserka Pervan i zastupnik Slavko Linić.
Ne prihvaća se iz obrazloženja da je ovim zakonskim prijedlogom za osnivanje općine Vinodol poštivana volja građana.
Hvala. Zastupnica Biserka Perman.
Naime postoje povijesni administrativno proceduralni i gospodarski razlozi da se općina Vinodol ne oformi odnosno da kao cijelina ostaje sadašnje. /Govornica se isključila/
Kolegice isključili ste se. Isključio vas je netko.
Povijesni razlozi sadrži su u činjenici da je cjelovitost ovoga kraja definirana još u 13. stoljeću Vinodolskim zakonikom. Administrativno proceduralni razlozi su u činjenicama da postoje negativno mišljenje općinskog vijeća Vinodolske općine kao i županijske skupštine Primorsko goranske županije te da nema traga o državnom zboru građana niti jedne trećine potpisa svih stanovnika općine koji bi inicijativi dali legitimitet. Gospodarski razlozi leže u činjenici da ne postoji suglasnost Ministarstva financija ni prijedloga o financiranju svih obaveza novo nastale općine. Te da je upitna i financijska snaga kako nove općine tako i preostalog dijela Vinodolske općine a tim i njihov opstanak. Molim glasanje.
Hvala. Molim uključite se. Molim glasovanje. Molim rezultat. 30 za amandman. 5 suzdržanih, 67 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 7 amandman zastupnice Marije Bajt.
Prihvaćamo sadržajno ali u formulaciji Vlade tako da se naselje Antunovac piše velikim slovom početak naslova a ostalo malim slovom.
Dobro. Postaje sastavni dio. To je nomotehnika. 8 zastupnice Ingrid Antičević Marinović.
Ne prihvaća se. Prema podacima kojima raspolaže središnji Državni ured za upravu ta općina bi imala samo 570 stanovnika to nam se čini premalo prema ocjeni to je premali broj za osnivanje novih jednica lokalne samouprave.
Zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Ti vaši podaci o broju stanovnika jednako su vjerodostojni kao i ona isprava za koju ovdje govorite stalno da postoji a još je do sada i ovoga trenutka vidjeli nismo. Naime mjesto ima 640 stanovnika. A ne 570. Međutim zar je broj toliko presudan u čitavoj ovoj stvari. Dapače ostvareni su svi proceduralni razlozi dakle, sve ono što Lopar nema a što je vaš prijedlog da bude općina. Dakle ima i formalan uvjete jer se s tim složilo gradsko vijeće grada Nina, Županijska skupština Zadarske županije. Osim toga ima sve sadržajne uvjete, sve financijske uvjete prema tome sve ono što je stvoreno u Zatonu stvoreno je njihovim sredstvima, a bilo bi puno više da su ta sredstva ukoliko daje Zaton pa i samome Ninu bar u polovici toga vraćena. Jednako tako morao reći da je kompletna infrastruktura riješena, da to žele i naši iseljenici u inozemstvu kojih smo uvijek puna usta kada ih treba u druge svrhe upotrijebiti. A kada se čuju njihove želje onda to ne čujemo nego umanjujemo još broj stanovnika. I jednako tako rečeno je ovdje od jedne zastupnice naše zastupnice da ona ne može dopustiti shvatiti da se iz grada Nina izdvaja eto Zaton. A mogli ste Vrsima dati to je vaš prijedlog to rascijepiti mjesnu zajednicu na Poljice i Poljica Brig a jedna ostaje u Zatonu naselju a ovu dajete da bi ipak Vrsi ipak imalo veće područje jednu mjesnu zajednicu dio mjesne zajednice dajete Vrsima. A osim toga Zaton je stariji od Nina. To vam je područje još Ilirskih Liburna, a i starohrvatsko naselje koje su spalili Mlećani. Sve je to javno objavljeno u čitavoj Europi i svijetu a vi to očito za to još čuli niste.
Molim glasovanje. Molim uključite se moramo glasovati. Molim glasovati. Glasujte. Molim rezultat. 29 za amandman, 5 suzdržanih, 68 protiv nije dobio potrebnu većinu. S time je i amandman 9 postao bespredmetan. 10 amandman zastupnika Antuna Kapravljevića.
Ne prihvaća se, obrazloženje ovoga amandmana je da je općina Donja Motičina siromašna i da stoga građani naselja Seona žele promijeniti svoj području ustroj. Odnosno da s njihovo područje uđe u grad Našice. Mi smatramo da bi se udovoljenjem ovoga amandmana još više ugrozila ekonomska snaga općine Donja MOtičina.
Poštovani zastupnik Antun Kapraljević.
To sam siguran da bi se još više umanjila ekonomska snage te općine. Ali ta općina i nema snagu da uopće postoji. I ovo bi bio prvi korak pri ukidanju te općine. Građani mještani Seone u svakom slučaju se zalažu da se ta općina ukine jer ne vide u toj općini da mogu uopće bilo što napraviti. Ako im je proračun 800 tisuća kuna i ako imaju tri zaposlena ostaje im 50 tisuća kuna za kapitalne investicije. I zbog toga gospoda i traže da se izdvoje iz takve općine,. Da se ta općina ukine i da ode pod grad Našice. A to što ste mi prije rekli da ste anketirali građane i da su oni sada odustali. Jedino ako ste otišli kod Brace u birtiju i pitali odjednom sve Bošnjakoviće, Tomce, REslere. Cvjetoviće pa oni odjednom rekli mi se slažemo da više nismo za tu našu inicijativu. Tražim glasovanje.
Molim uključimo se. Molim glasovati. Molim rezultat. 30 za amandman, 6 suzdržanih, 60 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 11 Klub zastupnika HSP-a.
Ne prihvaća se. Prihvaćanjem ovoga amandmana prekinuo bi se teritorijalni kontinuitet grada Šibenika, a neka od navedenih naselja koji se predlažu ovim amandmanom izdvojiti. Nisu ni samostalna naselja.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, neprihvaćanje ovoga amandman jeste dokaz da predlagatelji ovakvoga zakona nemaju kriterije za formiranje novih općina. Dakle uopće vam nisu važnu iscrpni elaborati, potpisi tisuću i 670 punoljetnih žitelja naselja Brodarica, a na znanje državnom tajniku da to nije samostalno naselje jest Službeni vjesnik Šibensko-kninske županije od 30. prosinca 99. godine gdje je donešena odluka da naselje Brodarica formira se u samostalno naselje [[Upadica: I što sad?]] Dakle koji još kriteriji mogu još postojati da … [[Upadica se ne razumije.]] Ili je samo ovo što je državni tajnik naveo, da se ovo naselje formira kao samostalna općina. Tražim glasovanje? [[Upadica: I šta sad, ko tu koga?]]
Molim uključimo se. Možemo glasovati. … [[Upadica se ne razumije.]] Molim rezultat. 28 za, 14 suzdržanih, 63 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. O istom, identičnom amandmanu zastupnika Ante Markova ne glasujemo jer je prethodni identičan odbijen. Amandman 13. zastupnika Petra Mlinarića.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 14. zastupnika Petra Mlinarića.
Prihvaća se ali u formulaciji Vlade da ostaje da se pod 3. Bogdanovci brišu, ali da se općina Petrovci dodaje kao 16. a dosadašnje općine od 14. do 16. postaju općine pod rednim brojem od 3. do 15.
Zastupnik Mlinarić? Suglasan. Znači amandman 14. prihvaćen u ovom izmijenjenom obliku. Amandman 15. zastupnika Petra Mlinarića.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Amandman 16. Kluba zastupnika IDS-a.
Ne prihvaća se. Budući da je on pratio strukturu zakona koje je bio pripremljen za prvo čitanje, a ne i za Konačnog prijedloga zakona, a kako je podnesen kvalitetni amandman sa istim sadržajem, ali nomotehnički ispravniji onda ovaj amandman nećemo prihvatiti.
Mislite li na slijedeći amandman zastupnika Furia Radina.
Da li sam vas ja gospodine državni tajniče …
Molim.
Molim?
Kažem mislim na, da li ste državni tajniče htjeli reći na slijedeći amandman koji dolazi, zastupnika.
Za slijedeći amandman koji je nomotehnički ispravniji i prati Konačni prijedlog zakona.
I ovaj drugi ćete prihvatiti [[Upadica: Da.]]
Da kad dođe izjašnjavanje.
Onda ja, samo da me ne prevarite.
Ne može, sad dolazi odmah slijedeći.
Onda ja odustajem, onda ja odustajem.
Amandman 16. povučen. Amandman 17.
Amandman 17. se prihvaća s time da su u amandmanu uočene dvije, tri nomotehničke greške pod općinom Buje naselje Marišće se zapravo zove naselje Merišće i na talijanskom Merischie. A isto tako talijanski naziv za Kršete nije Karsete, Karse kako tu je navedeno nego Karsette. Pa ukoliko zastupnik prihvati ovu Vladinu interpretaciju mi bi prihvatili cijeli amandman.
Zastupnik, predlagatelj Furin, Radio Furin prihvaća. Postaje sastavni dio zakona uz ove ispravke korekture. 18. Klub zastupnika IDS-a.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 19. Klub zastupnika IDS-a.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 20. zastupnika Dragutina Lesara.
Ne možemo prihvatiti. Ovo Povjerenstvo ima vrlo složene predmete, evo možda je svima poznato i recimo spor između Solina i Klisa gdje treba sa svih aspekata sagledati problematiku koju treba razriješiti određivanjem granica. Stoga rok od 30 dana nije dovoljan da bi međuresorsko povjerenstvo donijelo odluku.
Zastupnika Lesara nema, moramo glasovati. Molim uključite se. Molim glasovati. Rezultat. 17 za, 9 suzdržanih, 75 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 21. također zastupnika Dragutina Lesara.
Ne prihvaća se jer i Vlada kada odlučuje o prigovoru također mora provesti konzultacije i eventualno zatražiti pojedina vještačenja, utvrđivanje činjenica da bi mogla odlučiti o prigovoru, stoga je rok od 30 dana neprihvatljiv.
Moramo glasovati. Nema zastupnika. Molim uključite se. Molim glasovati. Molim vas pozornosti kolegice i kolege. Rezultat. 16 za amandman, 7 suzdržanih, 73 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 22. Kluba zastupnika SDP-a.
Ne prihvaća se jer smatramo da pojedina predstavnička tijela u dosadašnjem postojanju su kočila inicijative građana upravo na taj način što nisu stavljala na dnevni red raspravu o inicijativama građana.
Poštovani zastupnik Željko Antešić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Zdenko Antešić.
Zdenko, ispričavam se oprostite.
Sve u redu. Eto u odredbi ovog Prijedloga zakona stoji da nije potrebno očitovanje, dakle predlagač eventualne promjene nije, ne treba tražiti očitovanje predstavničkog tijela jedinica lokalne samouprave sa kojega se odvaja, dakle novonastala jedinica. To smatramo da je naprosto strašno i nedopustivo jer to zadire u ustavna prava i, i onih jedinica … [[Upadica se ne razumije.]] Građana iz kojih se odvaja. Tako da je ovo zapravo jedna nedopustiva formulacija. Već na ovakav način se iz jednog mjesta, dakle centralistički jer je potrebno samo dobiti suglasnost Vlade da bi se osnovala nova jedinica lokalne samouprave. Što znači da svaka grupa ambicioznih građana koja ima podršku Vlade može osnovati svoju općinu bez obzira na mišljenje jedinice iz koje se to odvaja. Tražimo glasovanje.
Molim uključite se. Molim. Molim glasujte. Molim rezultat. 33 za amandman, 3 suzdržana, 70 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 23. zastupnice Marije Lugarić i zastupnika Zvonimira Mršića.
Ne prihvaća se. Lokalni referendum ne može se raspisati o područnoj pripadnosti jer lokalni referendum može se raspisati samo o stvarima o kojima predstavničko tijelo određene jedinice lokalne samouprave može odlučivati. Predstavničko tijelo jedinica lokalne samouprave ne može odlučivati o područnom ustroju Republike Hrvatske stoga ne prihvaćamo ovaj amandman.
Predlagatelj, zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Pa nije smisao ovog amandmana nije samo pitanje lokalnog referenduma nego je smisao ovog amandmana dakle da se mišljenje zatraži od predstavničkog tijela gdje se događa područna promjena, dakle od općine i grada koja se cijepa, da se zatraži očitovanje županijske skupštine koja bi po mišljenju državnog tajnika jednako tako mogla kočiti davanje tog očitovanja kao što bi primjerice i gradskog vijeća, ali ono je u zakonu ostavljeno. I u konačnici zakon apsolutno nejasno definira što znači tražiti mišljenje građana, jer se kaže da će se zatražiti mišljenje građana s područja gdje se obavlja područna promjena. Građani su svi oni koji su upisani u državljanstvo. Prema tome i maloljetne osobe i nezna se koja je kvalificirana većina da bi se dobilo mišljenje građana. Da li mišljenje primjerice 13 srednjoškolaca jest mišljenje građana. Mi smatramo da za tako važnu temu treba raspisati referendum, a možete i formalno naći razloga jer lokalni referendum se primjerice raspisuje općim aktima. Statut je opći akt. Prema tome u izmjeni statuta možete raspisati lokalni referendum. Za lokalni referendum treba 20% upisanih birača, zahtjev 20% upisanih birača i to je doista tada kvalificirana nekakva brojka koja može zatražiti nekakve statusne promjene. Smatramo da trećina građana nije kvalificirana većina i drugo, da se doista treba tražiti mišljenje predstavničkog tijela jedinice lokalne samouprave koja se cijepa. Naravno da tražimo glasanje.
Molim uključite se. Molim glasujte. Rezultat? 27 za, 7 suzdržanih, 71 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. 24 zastupnice Marije Lugarić i zastupnika Zvonimira Mršića.
Ne prihvaća se, jer smatramo da Vlada mora imati važnu ulogu u područnom ustroju Republike Hrvatske i do sada se tražila suglasnost Ministarstva financija, sada se traži suglasnost Vlade. Dakle ne da se sagleda područni ustroj smo sa jednoga aspekta, sa aspekta financiranja nego i sa aspekta komunalnog gospodarstva, uopće gospodarstva, razvoja i ostalih, prometna i svega onoga što se tiče Vlade. Stoga ostajemo kod zakonskog prijedloga.
Predlagateljica zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče. Mi se slažemo da Vlada ima važnu ulogu, međutim Vlada i nedopustivo je da Vlada ima, da je Vlada ta koja isključivo odlučuje o tome kako će se organizirati lokalna samouprava. Naime inicijativa je predsjedničkih tijela jedinica lokalne samouprave i građani za područne promjene ne smije sputavati Vlada Republike Hrvatske kao što je to u primjeru bilo Lopara i Raba, mogućnost uskraćivanja prethodne suglasnosti. Mi mislimo da sve zakone pa tako i ovaj o područjima općina, gradova i županija treba donositi Hrvatski sabor kojem nije potrebna prethodna suglasnost Vlade da nešto smije ili ne smije uopće raspravljati već da Hrvatski sabor ima pravo donositi zakone a da od Vlade treba tražiti samo mišljenje. Ukoliko se ne usvoji ovaj amandman dovesti ćemo se u situaciju da na određene prijedloge inicijativa koje dolaze od lokalnih jedinica i od građana, Vlada zapravo ima pravo suspenzivnog veta i da uopće ne mogu niti doći na raspravu u Hrvatski sabor i mislimo da je to osim toga što Vlada sebi daje prava koja ne bi smjela imati predstavlja i nepoštivanje i zapravo nepriznavanje Hrvatskog sabora kao institucije, stoga molim glasanje.
Molim uključite se, moramo glasovati. Molim glasujte. Rezultat. 31 za, 6 suzdržanih, 70 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. I sljedeći amandman poštovanog zastupnika Antuna Kraljevića je sadržan već u prethodnom, budući da je riješeno kako je riješeno onda ne treba o njemu glasovati. 26 zastupnika Antuna Kapraljevića.
Ne prihvaćamo. On je također sadržajno raspravljen. Tu se želi umanjiti uloga Vlade u području ustroju, a mi smatramo da Vlada mora zadržati predloženu ulogu.
Predlagatelj, poštovani zastupnik Antun Kapraljević.
Znam da ovaj amandman više nema smisla, ali slažem se sa svim onim što je kolegica rekla. Tražim glasovanje.
Molim glasovati. Molim uključite se. Molim glasovati. Rezultat? 28 za, 7 suzdržanih i 70 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. I 27. Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav.
Prihvaća se.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. Gospođe i gospodo zastupnici dajem na glasovanje Konačni prijedlog ovog zakona. Poštovani zastupnik Željko Antešić. Zdenko, ja se ispričavam.
Ništa, to je znak da ću dulje živjet. Hvala lijepa. Ja bih vas zamolio gospodine predsjedniče, da li bih ja konačno mogao preuzeti odgovor državnog ureda gradu Rabu koji je upućen 28.1. ove godine, a jučer smo o tome u diskusiji puno govorili i vi ste dali nalog gospodinu tajniku da pronađe konačno taj odgovor.
Ja ne mogu nikoga prinuditi člana Vlade ili, poslije glasovanja ćemo to, pa ćete nek vam da. Gospodo i gospođe zastupnici molim vas pozornosti sada osobite. Za donošenje ovoga zakona potrebna je većina glasova svih zastupnika, najmanje 77 glasova. Molim vas posvetite pozornost koncentraciji da imamo jasnu i preciznu situaciju kod ovoga prijedloga glasovanja, kod ovoga konačnog prijedloga zakona. Molim vas uključite se. Molim glasovati. Rezultat? 76 za, 7 suzdržanih i 27 protiv. Zakon nije dobio potrebnu kvalificiranu većinu od 77 glasova. [[Pljesak.]] Poštovani zastupnik, potpredsjednik kluba zastupnika, predsjednik Kluba zastupnika HDZ-a, Luka Bebić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, tražim u ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice pojedinačno glasovanje o ovom Zakonu.
Napravit ćemo i tu provjeru, to je zahtjev za provjeru. Polako, gospodo. Napravit ćemo zahtjev i za tom provjerom. Na zahtjev zastupnika za provjerom rezultata glasovanja ... [[Govornik se ne razumije.]] Molim vas. Zastupnik Glavaš, izvolite.
Ja tražim ponovljeno glasovanje.
Pojedinačno glasovanje, pripremite.
Može zato što sam vidio na monitoru da je drugačije pokazao u odnosu na ono kako sam ja pritisnuo.
Prozivat ćemo. Zastupnik Ivica Račan, Klub SDP-a. Zastupnik Zlatko Tomčić, Klub HSS-a. Pero Kovačević, HSP-a. Kajin, Klub IDS-a, Nikola Vuljanić, Klub HNS-PGS-a, izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine predsjedniče, podsjećam da u gotovo istovjetnoj situaciji kada sam tražio nakon obavljenog glasanja pojedinačno glasanje, vi niste na to pristali. Budite, predsjedniče, principijelni i u ovom slučaju, toliko o principijelnosti. Inače tražim pauzu od 15 minuta za klub.
Sljedeći klub je bio, HSS-a je bio sljedeći klub. Poštovani zastupnik Zlatko Tomčić.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Nažalost, ovog momenta ne mogu naći odredbu Poslovnika tako brzo, ali mi se čini da po našem Poslovniku kada se proglase rezultati glasovanja nema više nikakve intervencije i priča je završena. Ako ne postupite na taj način, tražim pauzu od sat vremena radi konzultacije u klubu.
Dobro, dobro. Klub HSP-a, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Gospodine predsjedniče, pridružujem se ovom zahtjevu za stanku. Vi ste proglasili rezultate, prema tome, stvar je gotova, riješena. Riješena je.
Zastupnik Kajin u ime Kluba IDS-a.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažena gospodo zastupnici. Vjerodostojnost svakog budućeg glasanja past će na ovome primjeru nakon što ste proglasili rezultat glasanja. Elektronika zasigurno nije zakazala. Zakazao je dogovor između pojedinih stranaka. Damir Kajin je glasao za ovaj Zakon jer smo tako obećali stanovnicima Tarbabrige i Funtane. Nitko sa mnom nije s druge strane razgovarao. Međutim, isto tako nitko nema više prava dovoditi u pitanje glasanje ovoga Doma. To se ne smije učiniti. Većina može predložiti novi zakonski prijedlog pa kada lijepo stigne i kada ga raspravimo idući tjedan možda možemo o njemu i glasati. Drugačije, nemoguće je postupiti.
Klub zastupnika HNS-PGS-a.
U članku 230. stavak 2. jasno i glasno kaže: "Provjera glasovanja mora se zatražiti prije nego što predsjedatelj utvrdi da je pojedina odluka donesena." Vi ste odluku proglasili, odluka je donesena, ne vidim nikakvog, ama baš nikakvog razloga da se ne poštuje odluka Sabora. Prema tome, molim da se utvrdi konačno da je odluka donesena. Ako ne tražimo pola sata pauze da se konzultiramo.
Svi zahtjevi klubova zastupnika osim iz vladajuće stranke bili su vezani da se utvrdi da je proglašeni rezultat glasovanja valjan. I u pravu ste. Na temelju članka 230. stavak 2. provjera glasovanja može se zatražiti prije nego što predsjedatelj utvrdi da je pojedina odluka donesena. Ja sam proglasio rezultat glasovanja i neću pogaziti svoju riječ i rezultate glasovanja. [[Pljesak.]] Zakon nije prošao.
Dame i gospodo zastupnici nastavljamo sjednicu. Prelazimo na točku dnevnog reda. - Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi – Predlagatelj Klub zastupnika HSS-a, prvo čitanje, P.Z. br. 275 Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja ovoga Zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje Zakona. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti Prijedlog? Želi. Gospodin Ante Markov, u ime predlagača.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Eto, Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o lokalnoj, područnoj (regionalnoj ) samoupravi sa Konačnim prijedlogom zakona koji je Klub HSS-a uputio u saborsku proceduru je nastavno na raspravu o Zakonima koji su vezani za lokalnu samoupravu a naravno i za predstojeće lokalne izbore pokušao riješiti određene nelogičnosti, određena uočena iskustva koja su se kroz proteklo vrijeme u primjeni provedbe ovog Zakona pokazala uspješnim, manje uspješnim ili naprosto ne primjenjivim i krivim. U ocjeni stanja i osnovnih pitanja koja se trebaju urediti ovim Zakonom želimo istaći da Ustav Republike Hrvatske utvrđuje pravo građanina na lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu. Pa tako Zakon o lokalnoj i područnoj, regionalnoj samoupravi u članku 39. kaže: "Izvršna tijela jedinice lokalne i jedinice područne (regionalne) samouprave su u općini, općinski načelnik i općinsko poglavarstvo u gradu gradonačelnik i gradsko poglavarstvo i u županiji župan i županijsko poglavarstvo.". A stavak 2., članak 44. kaže: "U općini koja ima do tri tisuće stanovnika za obavljanje izvršnih poslova ne bira se poglavarstvo već njegove dužnosti obavlja predstavničko tijelo.". U toj odredbi vjerujemo krši se odredba Ustava članka 135. Republike Hrvatske koji kaže: "Jedinice lokalne i područne, regionalne samouprave imaju pravo u okviru Zakona svojim statutima samostalno urediti unutarnje ustrojstvo i djelokrug svojih tijela te ih prilagoditi lokalnim potrebama i mogućnostima.", a poglavito odredba članka 136. Ustava Republike Hrvatske koji kaže: "U obavljanju poslova iz svojeg djelokruga, tijela jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave samostalna su i podliježu samo ndzoru ustavnosti i zakonitosti ovlaštenih državnih tijela.". Smatramo da je općinama koje imaju do tri tisuće stanovnika uskraćeno pravo da svojim statutima samostalno urede unutarnje ustrojstvo i djelokrug svojih tijela jer nemaju prema navedenom stavku 2. članka 44. Zakona o lokalnoj i područnoj, regionalnoj samoupravi zakonsku mogućnost birati općinska poglavarstva a zakonom predviđene dužnosti poglavarstva obavlja predstavničko tijelo. Upravo u tom smislu i držimo da je potrebno izvršiti Izmjene zakona o lokalnoj, područnoj (regionalnoj) samoupravi i omogućiti općinama koje imaju do 3000 stanovnika ona Ustavom zajamčena prava koja imaju i svi ostali a samim time otkloniti određene negativnosti koje su se pojavile a koje su iskazane i saborski odbori, više njih su dobile inicijative općina koje se nalaze u ovoj razini ispod 3000 stanovnika da se ponovo vrati mogućnost, znači mogućnost da ta ista tijela imaju općinska poglavarstva. Naravno biti će ovdje onih koji će svoje negodovanje ili svoje možebitno obrazloženje zašto neću podržati ovaj Prijedlog nalaziti izvorište u tome da je prošla koalicijska Vlada donijela ovakve izmjene i ja to prihvaćam kao realnu kritiku. Može biti onih koji upravo zbog toga neće se složiti sa time, ali vjerujem da nitko od nas niti želi a niti može griješiti više nego što je potrebno. Ali isto tako vjerujem da svi oni koji žive i koji rade, ili posebno koji jesu načelnici ovakvih općina da su se kroz proteklo vrijeme suočili sa vrlo lošim aspektima ovakvog načina obnašanja vlasti gdje imate zakonodavnu izvršnu vlast u okviru jedne osobe. Znate u okviru vijećnika u općinama koje broje 7 vijećnika, mislim da takvih ima, kada imate koncentraciju moći vlasti u tako uskim rukama, u kojima nitko drugi ne učestuje, samo po sebi se stvara upravo ono što se nije željelo stvoriti. A praksa je pokazala nažalost da je to tako, da se upravo stvara uski krug koji legitimnim načinima ustvari preuzima cjelokupni vlast u toj općini. Jer poglavarstvo ne postoji, ono se ne može očitovati, ne može u kontaktu sa građanima imati one primjedbe ili one impute da se napravi ravnoteža u tako malim jedinicama lokalne samouprave. Jer od tih 7 četiri su većina. Primjedbe onih koji su govorili, toga je bilo oduvijek da će ovo povećati birokratski aparat, da će ovo povećati troškove naprosto nisu točne. Posebno to mogu potvrditi ljudi koji žive i koji obnašaju vlast u takvim jedinicama lokalne samouprave. Upravo je suprotno, ljudi žele da imaju mogućnost komuniciranja i da se čim širi aspekt ljudi uključi u tzv. stručno i gospodarsko odlučivanje. A poglavarstvo prije svega mora i predstavlja apsolutno jedan element, gospodarstvo i ne političkog pristupa jer njegov sadržaj je upravo u tome. Ja ne želim kazati da je i ustavna odredba i vrlo jasna, jednakopravnost je nešto što je apsolutno zajamčeno i što ne samo da ima pravo glasa, nego i ima nužnu potrebu da bude upravo tako. Ja sam uvjeren da Vlada ukoliko ovo do nje dopire i ukoliko je imala mogućnost da razmotri ove Izmjene i dopune a ukoliko ostane pri stajalištima da su upravo promjene do kojih treba doći u okviru zakona, raznih zakona o lokalnoj samoupravi nužno potrebne radi građanina, da je upravo ovo jedan izuzetan, izuzetna mogućnost i prigoda da se upravo stvori mogućnost tko će koristiti a tko neće tu mogućnost. To nije naše pravo, mi ne možemo naprosto linearno propisati da je jedem ili da ja pijem toliko i da zbog toga moraju svi toliko uzimati. Mi smo različiti ali imamo pravo, konzumacija prava upravo proizlazi iz Ustava i upravo ta odredba je ono što je nas na osnovu inicijative čitavog niza jedinica lokalne samouprave na neki način prisililo da izađemo sa ovim Prijedlogom zakona a koliko mogu razumjeti i Vlada nema ništa protiv ovakvog principa i ovakvog načelnog stava. Vjerujem da postoje svi uvjeti da se u sklopu sa donošenjem Zakona koji će regulirati lokalnu samoupravu donese i ova izmjena koja će koristiti vjerujte svima a ostavlja mogućnost da bude i po starom za onoga koji tako hoće. Prema tome, ona nikoga ne dovodi u podređenu poziciju nego štoviše, ona otvara onu mogućnost koja mora biti normalna za sve. Jer ovako smo podijeljeni na male i velike. Što to sugerira, ja ne želim sada nagađati, spekulirati. Ali mislim da je vrlo bitna činjenica da nije naprosto dobro da netko tko je predsjednik Vijeća koji donosi zakonodavnu odluku da isti taj i sprovodi tu odluku, da je tumači i na kraju da je on u život provodi. Naprosto to nije moguće, to nije dozvoljeno i to nigdje u svijetu nema. U Italiji postoji čitav niz općina od kojih su neke i manje, od nekih naših istarskih najmanjih općina. Međutim, to ih ne smeta da u svakoj takvoj jedinici lokalne samouprave ima poglavarstvo. Postoji poglavarstvo kao jedan ja ću to nazvati građanski i civilizacijski iskorak koji mora svjedočiti o vezi politike sa građanima. Jer poglavarstvo jest veza politike sa građanima. Bez tog poglavarstva politika je ovladala građanima. Prihvaćajući svu kritiku za koju sam i prije kazao jer sam bio i u prošlom sazivu, prihvačajući svu kritiku ja vas molim da podržite ovaj Prijedlog zakona jer on je u istinu jednako pravan, on je pravedan i on je na tragu da ako je i nešto bilo krivo ispravimo. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Vlada o ... [[Govornik se ne razumije.]] nije dala očitovanje. Otvaram raspravu. U ime Kluba HSS-a gospodin zastupnik Ivan Kolar. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, predstavnici Vlade, dame i gospodo! Dopustite da podsjetim kad se taj Zakon donosil bilo je nas nekih koji smo upozoravali na nelogičnosti u obnašanju predstavničke i izvršne vlasti ili bolje rečeno spajanje funkcija Poglavarastva i Vijeća, a i predsjednika Općinskoga vijeća kao, i kao načelnika. Mislim da je tokom protekloga vremena došlo vrijeme da se počne o tom razmišljati i zapravo omogućiti lokalnoj samoupravi da ima predstavničko tijelo, a to je vijeće ili, ja vjerujem da v gradu, da su gradovi ipak zadržali poglavarstva i da znači lokalna samouprava ima i načelnika i predsjednika Općinskoga vijeća. Naime zbog čega to mislim? Mislim da je, ja ću pokušati sada vam prikazati jedan tijek godišnjega izvještaja za svoju općinu gdje je tokom 2004. godine bilo potrebno donijeti 923 akta, 66 još upravnih postupaka. Znači 989 predmeta riješiti. Nemoguće ih je riješiti ako to nije Vijeće kao prijedlogu utvrdilo kao zaključak odluku ili, ili neki drugi akt donijelo i samo provodilo ili dalo provoditi u nadležnost općinskoga predsjednika kao načelnika i sve ove ovlasti koje je već prije rečeno sublimirati praktički v jednoj osobi. Naime postavlja se pitanje koliko je to zapravo zakonito i koliko je to utemeljeno na našoj raspodjeli zakonodavne i izvršne vlasti i konzumiranja svih onih europskih povelja i koliko samouprava zapravo nam daje za pravo i koliko pojedinac znači naš građanin konzumira stvarnu vlast. Ako znamo da zapravo kod jedinica lokalne samouprave postoji zapravo jedinstveni upravni odjel negdje on broji 3 člana, najmanje mora imati 3 člana, 5 ili 7 gdje je stručnost, to bi naša državna uprava, središnji ured više znal nego ja, upitna velikom dijelu. Gdje struka nije zapravo ni kao od pravnika da sad ne govorimo računovodstva, di je ovakva ili onakva služba znači stručno zastupljena, koliko su takvi akti zapravo i pripremljeni za donošenje, koliko oni lako mogu biti doneseni i kakvi se onda provode. Tak da ako je taj jedinstveni upravni odjel još u svojem djelokrugu imal i komunalne djelatnosti pa sve ovo drugo onda morete misliti kakva se zapravo zakonodavna, to je zapravo zakonodavna, zakonodavni dio vlasti zapravo odvija. Primjerice ako vi morate kao predsjendik Općinskoga vijeća jedinstvenom upravnom odjelu jer nemate poglavarstvo donijeti 900 i neke prijedloge odluka, pripremiti ih da one imaju i rep i glavu, da ih vijeće formalno-pravno mora prežvakati i donijeti i sami ih provoditi, ja sad vas pitam na koji način to organizirati? Primjerice ja moram svakom, svaki posao do 20 000 kuna na taj način napraviti, od 20 do 200 tisuća kuna odabrati novo povjerenstvo za svaku nabavu znači koja je upućena za prikupljanje putem poziva i opet ako je veći obim posla od 200 tisuća kuna za javni natječaj opet novo povjerenstvo. I sada sve ona, sva ona opravdanja koja su stajala da nam ne treba to tijelo, govorim o poglavarstvu koja sve akte more pripraviti za vijeće zapravo se na drugi način posredno događaju putem razno raznih komisija koje je kod mene bilo 36 tokom godine, koje je brojilo najmanje 5 članova i ako to pretvorimo da je zapravo to moglo poglavarstvo odraditi onda smo došli do jednoga podatka da mi nije trebalo onda 17 ili 24 sjednice Općinskoga vijeća nego da je Poglavarstvo trebalo pripremiti akte, Vijeće samo odraditi i Poglavarstvo provoditi. Ovak smo duplirali posao koji po izvještaju koji ja imam, moj šef računovodstva tvrdi da smo potrošili nekakvih od 180 do 200 tisuća kuna više tokom godine za sve ove radnje koje smo obavljali. Zato svi oni koji govore o ustroju lokalne uprave moraju imati na pameti da ona mora doživjeti svoju transformaciju v nadležnosti, v pravima i v obimu poslova. Mi sada recimo v mojemu pravnom odjelu dobivamo naputak od državnoga ureda da sav upisnik, sve akte kaj se tiče upisnika poljoprivrednika na ovaj, znači prve i druge dohodovne potpore obavimo da nam ljudi ne putuju 12 ili 25 kilometri v središnju upravno tijelo v Koprivnicu, a sve pod izlikom da je to potrebno radi građanina a nismo dobili zapravo nikakvu sistematizaciju niti imamo nekakvu zapravo pravi, pravi smisao toga svojega, svojega rada. Mi to radimo radi građanina, jasno da im uskačemo za, da on ne putuje. Ili samom decentralizacijom koja se govori ne pita se je li je ta lokalna zajednica spremna preuzeti taj dio posla ili nije nego odradite taj posao. Da ne govorim o upitnicima od naše središnje, ove agencije koja prikuplja podatke o kretanju razno raznih investicija i tak dalje. To ako nemamo jedno tijelo koje bi sistematiziralo, a Poglavarstvo je to koje zapravo sublimira sav posel, predlaže, priprema akte Vijeće odlučuje onda zapravo borimo se svi skupa v jednom velikom broju ljudi i namećemo si dupli posao jer morate shvatiti da je neobično pripremiti prijedlog odluke, donijeti odluku na istom vijeću i provesti tu odluku. Mislim da to tko malo razmišlja o samoupravi da se to ne čini logičnim. Mislim da je dobro da netko priprema odluku, da je dobro da netko donese odluku više tijelu, veće tijelu, a da provodi odluku opet uže tijelo i onaj tko je za to zadužen. Tak da mogučnost da manje općine i jedinice lokalne samouprave koje imaju i manje broj od 3000 ljudi imaju poglavarstva od 5 ili 7 članova. Mislim da se pruža velika mogučnost zapravo razdiobe vlasti i na način lakšega funkcioniranja jer sve ovo već unaprijed kaj sam rekel mislim da je spojeno v jednom, ja pretpostavljam v dobroj namjeri, da se izbjegne dupliranje međutim ispalo je za nas neke, ja ne tvrdim za sve i ovo nije imperativni zahtjev da sve jedinice to lokalne samouprave trebaju imati, omogućilo bi nam stvarno rasterećenje posla, jedan normalni vid odlučivanja i donijelo bi nam zapravo jednu sustavnu raspodjelu i izvršne i predstavničke vlasti, a jasno imali bi i načelnika v pravom smislu riječi jer ovak biti predsjednik Općinskoga vijeća koje obnaša dužnost načelnika više put je nezgodno i neobično jer morate svaki put iti na odluku Općinskoga vijeća da bi jedan akt bil pravovaljan i pripremljen, a već sam prethodno rekel na koji način do toga akta je moguće dojti. Ja prihvačam sve one koji misle da u malim općinama to ne treba i gdje su procijenili da im to ne treba ako nije ovako velik broj akata. A evo ja vas podsjećam bilo je predmeta 923 to su sve bile točke dnevnog reda i 66 upravnih postupaka 989 predmeta u jednoj općini preko općinskoga vijeća provesti to sve skupa. Mislim da je to dovoljna znak i upozorenje da se i takvim jedinicama lokalne uprave koje procjene da im je to potrebno omogući i taj vid lokalne samouprave. Zato u ime Kluba HsS-a ja predlažem i predlagatelju molim da prihvati ove izmjene. Jer one stvarno samo daju mogućnost onima koji to žele, oni koji ne žele neka se ponašaju na ovaj način iako su procijenili da im ne treba poglavarstvo neka zadrže ovakav status kakav je. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime Kluba HSP-a gospodin zastupnik Pero KOvačević izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Predstavnici Vlade. Kao i uvijek HSP-e i u ovom slučaju je dokazao svoju principijelnost i dosljednost naime mi smo 2001. godine bili protiv odredbe stavka 2. članka 44. jer smo onda ukazivali kako i na koji način se to može izroditi. Kad zakonodavna uvjetno kazano obavlja izvršnu vlast. Znači jedno tijelo obavlja jedno i druge poslove. DA je tome tako mogu vam samo pročitati konkretne dokaze. Primjer je recimo općine Jasenice koja također spada i u ovu skupinu. Gdje znači nema poglavarstva nego vijeće obavlja i ulogu poglavarstva, i nama su se u klubu HSP-a obratili hrvatski branitelji. Naime to je jedna mala općina koja da bi mogla uopće isplaćivati plaće svojim djelatnicima prodaje građevinske terene pored mora. I što se tu događa i kako. I sada branitelji mi pišu i govore o konkretnim slučajevima. Kada je bio slučaj prodaje velike parcele od 15 829 metara kvadratnih, onda je taj natječaj raspisan u Glasu Slavonije. Ono u Glasu Slavonije da svi znaju da ej raspisan taj natječaj, nije recimo u Slobodnoj Dalmaciji koja tamo izlazi. I za čudo to je taj veliki teren je dobio jedan čovjek, za kojeg branitelji osnovano tvrde da je čak i mjenica koja je sa klauzulom bez protesta i po viđenju da je krivotvorena. A kada je bilo malih građevinskih zemljišta onda se to objavljivalo i u Slobodnoj Dalmaciji i u Zadarskome listu. I Onda cijena je bila oni su se natjecali davali su cijenu od 100 – 150 kuna ali nije nitko prošao jer su onda cijene rasle 200, 300 i 400 kuna. Evo to je samo jedan od konkretnih dokaza kako nije dobro ovo rješenje da poglavarstvo odnosno vijeće obavljati i ulogu poglavarstva. A takvih rješenja ima, odnosno nepravilnosti puno a da ne govorimo o svemu onima situacijama kada ta poglavarstva odnosno vijeće moraju donositi odluke vezano za provedbu zakona. Bilo da iz područja recimo komunalnih djelatnosti ili svega drugoga, znamo i sami da mnoge te općine nemaju komunalnih redara iako je to dosta bitan dio. Niti se rade ti poslovi. Prema tome mislim da je samo i iz ovih primjera vidljivo da je sazrjelo vrijeme i od toga podržavamo ovaj konačni prijedlog Kluba HSS-a. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime Kluba SDP-a gospodin zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani predlagatelji. Klub SDP-a u načelu može poduprijeti ovaj prijedlog izmjena i dopuna zakona. Jer doista smatramo da ne bi trebalo stvarati takvo ograničenje u zakonu da netko ne može u jedinici lokalne samouprave napraviti si unutarnju organizaciju ako to doista želi. Ako to imaju i neki drugi, odnosno ako to imaju ostale jedinice lokalne samouprave. Međutim mi bi bili puno sretniji u Klubu SDP-a da taj članak odnosno ta izmjena zakona nije glasila tako. Nego da je ona išla ka onome za što se mi zalažemo a to je da idemo ka neposrednom izboru načelnika i gradonačelnika. Prema tome da je taj članak 44. umjesto da se rekao da se iza zareza da se briše odredba o tome da poslove i poglavarstvo obavlja vijeće, da se stavilo tu da poslove poglavarstva, ako ga nema dakle ako nije definirano, obavlja načelnik te općine. Dakle, smatramo da je ovo bilo nedovoljno precizno ili nedovoljno dobar definirao u zakonu 2001. I kao takvo naravno da je zakon i praksa pokazala da postoji potreba za izmjenom zakona. Ali smatramo da ako već se spremamo za neposredni izbor načelnika, gradonačelnika da onda doista možda smo mogli pa evo predlagatelj ima mogućnosti intervenirati amandmanom u ovaj zakon. Stvoriti takav jedan ajmo nazvati to eksperimentom i u općinama do 3 000 stanovnika reći da nema poglavarstva nego da poglavarstvo substituira načelnik. Prema tome ako se zalažemo za to da primjerice u gradu Zagrebu imamo neposredno izabranog gradonačelnika ili u gradu Splitu neposredno izabranog gradonačelnika koji tada sasvim sigurno ne bi imao poglavarstvo nego bi bio gradonačelnik i gradsko vijeće. Onda mislimo da nema potrebe sada uvodimo dakle odredbu gdje se može stvarati poglavarstvo i u općinama do 3 000 stanovnika, nego možda bi bila doista bolja odredba da se kaže u općinama do 3000 stanovnika za obavljanje izvjesnih poslova ne bira se poglavarstvo nego poglavarstvo poslove poglavarstva obavlja načelnik općine. I tada bi evo imali i vremena od četiri godine koliko je potpuno izvjesno da ova Vlada neće predložiti izmjene zakona o neposrednom izboru. Da vidimo kako će to eto na primjeru tako malih općina funkcionirati kvazi neposredno izabrani načelnik, Odnosno načelnik koji će imati ovlasti neposredno izabranog načelnika. Međutim ne možemo se složiti sa uvodnim obrazloženjem predlagatelja koji stavlja tu da eto poglavarstva su neka spona između građana i politike i između građana i načelnika i građana i gradonačelnika. Mi smatramo da su vijećnici ti koji su spona između građana i onoga što se u određenom gradu zbiva. I da praktično njima ne treba neke druge spone. Mislim da problemi u funkcioniranju postoje upravo ovo što je kolega Kolar rekao da je problem što je mala ovlast čelnika jedinica lokalne samouprave, jer čelnik jedinice lokalne samouprave kako ona god mala ili velika bila je da možete samostalno donositi odluke u okviru proračuna do 20 tisuća kuna. A da za sve ostalo morate imati odluku gradskog odnosno županijskog odnosno općinskog poglavarstva. E sad kada, tamo gdje to nemate a to su općine do 3 000 stanovnika onda morate doista sazivati uvijek gradsko odnosno općinsko vijeće, budući da općinska vijeća imaju između 7 i 13 članova. Onda ispada da u tim općinama su defacto gradska općinska poglavarstva koja glume općinsko vijeće, veća nego što su negdje gradska poglavarstva. Dakle, to je jedna taj apsurd koji je bio definiran zakonom iz 2001. godine. Ali mi u SDP-u smatramo da bi kvalitetnije rješenje bilo da se dakle ta odredba promijeni, i da umjesto toga da formirano ponovno i tu poglavarstva. Jer će biti mogućnost ovdje dakle da formiramo poglavarstvo od 3 do 5 članova. Ako imamo 7 izabranih članova vijeća, i ako formiramo poglavarstvo od 5 članova onda ćemo opet doći do 12 neki dužnosnika u jednoj maloj općini. A danas je ovdje bilo rasprave o tome koliko su nam velike ili male općine pa smo rekli da nećemo osnivati općinu sa 750 stanovnika. Nažalost mi imamo općine koje imaju i 200 stanovnika. Ta općina dakle mora izabrati 7, najmanje 7 vijećnika pa bi najmanje 3 člana poglavarstva trebao izabrati ili ako ide u maksimalno mogao bi izabrati 13 članova vijeća, pa 5 članova Poglavarstva što je 18. Dakle došao bi do toga da praktično iz svake familije imate nekog u vijeću ili u Poglavarstvu. Budući da nemamo mišljenje Vlade a niti matični odbor o tome nije raspravljao onda možda doista bi bilo Vladi za razmisliti da u drugo čitanje Zakona o lokalnoj samoupravi ugradi ovakvu mogućnost, dakle da makne nemogućnost imenovanja općinskih vijeća u malim općinama. Ali evo mi predlažemo doista da se ide za tim da u tim malim općinama ne stvaramo dodatne troškove nego da prepustimo mogućnost načelnicima da načelnici supstituiraju sve ovlasti poglavarstva. Radi se o malom broju općina i radi se o općinama gdje doista to načelnici mogu činiti. A onda možemo vidjeti da eventualno u tim općinama načelnik ima obavezu češće izvješćivati poglavarstvo o onome što je činio. Dakle Klub SDP-a u načelu podupire izmjene ovog zakona pri čemu sugeriramo dakle predlagatelju da umjesto mogućnosti uvođenja poglavarstva uvede amandmanom intervenira i dođe do toga da to bude općinski načelnik. Hvala.
Hvala lijepa. Ispravak, gospodin zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče kolega Mršić je rekao netočnost i to tako da je rekao da u malim općinama, znači ovima općinama do 3 tisuće stanovnika poglavarstva glume vijeća. Obrnuto je vijeća glume poglavarstva. I zbog toga je i taj prijedlog.
Hvala. U ime Kluba HNS-a PGS-a gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Klub Hrvatske narodne stranke stvarno i do kraja podržava ovaj Prijedlog ne samo načelno jer smatramo da je zaista potrebno uoči ovih izbora to obaviti i napraviti. A to što Vlada nije dala pisano očitovanje ja tumačim da se slaže s ovim Prijedlogom jer da je bila protiv sigurno bi napisala da se ne slaže s ovim Prijedlogom. Dvije sadržajne stvari. Kada pokušavamo ovdje u Zagrebu stvarati kriterije o lokalnoj samoupravi onda se najčešće mašimo brojaka. U ovom slučaju je to broj stanovnika kojim njima zabranjujemo da biraju poglavarstva. Cijelo prije podne svi smo se zaklinjali o pravu građana i lokalne samouprave da svoj život, rad, način uređuju kako oni znaju da je to najbolje. A ovdje rezom mača na 3 tisuće glava, duša im zabranjujemo, ne čak da im dozvoljavamo da sami odluče hoće ili neće nego zakonom velimo da oni ne mogu imati poglavarstvo jer su eto premala općina. Ajmo se malo brojkama i dalje igrati. Da li možda i broj naselja koji spada u neku općinu određuje količinu posla u toj općini i tog načelnika. Da li možda i visina proračuna određuje sposobnost općine da dobro radi iako je tak mala da nam se čini da bi ju najrađe zadavili i ukinuli, izbrisali sa karte općina u Hrvatskoj. Ove druge brojke nismo nizali jer nismo imali dovoljno jake škare da pazimo i da to režemo, ali broj stanovnika je jedini kriterij. Mali, stari, veliki, slijepi, šepavih, nije važno kakav. Ajmo se sad malo dalje igrati. Izbori su ove godine. Koje podatke o broju stanovnika uzimamo? Iz popisa 2001. Onda će slijedeći izbori biti 2009. Koje ćemo podatke uzimati tada? Iz popisa 2001. Pa ćemo sigurno popis imati 2011. pa podaci budu objavljeni 2012. tako da ćemo možda tek 2013. godine moći mijenjati podatke o broju stanovnika da bi primijenili neko pravo ili ne, a što u međuvremenu općina je prošla 3 tisuće stanovnika, ali to nije zapisano u popisu birača iz 2001., nije bitno. Dakle ono što se dešava unutar intervala, popisa i objave službenih podataka sprječava da i one općine koje sad već imaju preko 3 tisuće stanovnika biraju poglavarstvo, jer molim lijepo, moraju poštivati popis stanovništva koji je obavljen ho, joj, joj. Dakle 2013. ako ovo ne promijenimo tek tada ćemo tim općinama dozvoliti da čak i one koje i u ovom trenutku imaju veći broj stanovnika to pravo iskoriste. To je kad se igramo brojaka. I drugo. Da li te općine imaju drugačije nadležnosti, obaveze pred zakonom kao one koje imaju 3 tisuće i jednog stanovnika. One ne moraju brinuti o predškolskom odgoju, o lokalnim cestama, o čistoći, o komunalnom redu. Oni ne moraju graditi kanalizaciju, vodovod, struju. Potpuno iste ovlasti imaju, iste obaveze. Pred zakonom su i jednako odgovorne. Predsjednik vijeća u funkciji načelnika, ili načelnik općine sa 30 ili 20 tisuća stanovnika, sve je isto. Ni jedno pravo, ni jedna obaveza nije različita između tih i ovih općina. Jedino što nam smeta da oni ne bi imali 3, 4, 5 članova poglavarstva. Zašto? Pa ako svi vjerujemo lokalnoj samoupravi, ako svi vjerujemo da građani dobro izaberu i da je to odraz predstavničko tijelo političke volje upravo tih stanovnika pa dajmo im da oni sami odluče hoće li ili neće izabrati, trpjeti, pa ako hoćete, iz svojih novaca i plaćati nekakve naknade tim članovima poglavarstva. Ili pak ćemo reći da tih stotinjak članova poglavarstva može ustanoviti, ugroziti proračunsku stabilnost države, ili lokalne samouprave. Neće valjda to nitko ustvrditi. Zbog toga ćemo to podržati. Nadam se već kod ovog zakona glasanjem. Možda i Vlada pripremi nekakvo ljepše rješenje na ovom tragu. I na kraju samo ovo što je kolega Mršić predlagateljima zamjerio što se nije držao načela neposrednih izbora. Naime koliko ja znam ovim zakonom se ne regulira pitanje načina izbora, ovo je Zakon o lokalnoj samoupravi, a način izbora čelnih ljudi je predmet drugog zakona, tako da ta primjedba ovdje zaista na ovoj točci nije mogla stajati. Hvala.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Gospodin zastupnik i potpredsjednik Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Zapravo je potrebno zahvaliti kolegama predlagateljima da se ovaj Prijedlog zakona pojavio pred nama. Zašto? Zato što on ukazuje na apsurdnost situacije u vezi s organiziranjem i teritorijalnim ustrojem naših jedinica lokalne samouprave. Činjenica da imamo oko 549 jedinica lokalne samouprave, i ako se iz tog ukupnog broja izdvoje jedinice lokalne samouprave koje nazivamo općinama, onda ćemo uočiti da općine do 7% imaju manje od tisuću, oko 7% općina ima manje od tisuću stanovnika. Da čak više od polovice tih općina ima, ili 55,6% ima manje od 3 tisuće stanovnika ili se nalaze u ovoj kategoriji jedinica lokalne samouprave do 3 tisuće stanovnika. Isto tako da najmanja općina ima svega 137 stanovnika, a pak najveća 15 tisuća 500 ili nešto više stanovnika itd. Dakle potpuni nesrazmjeri. I u tom kontekstu kada se uzme u raspravu ovaj prijedlog zakona, htjeli ne htjeli zapravo moramo postaviti pitanje koliko uopće vezano za faktično ustrojstvo, a u skladu sa važećim zakonima pije vodu odredba članka 4. Zakona, da je općina jedinica lokalne samouprave koja se osniva u pravilu za područje više naseljenih mjesta koja predstavljaju prirodnu, gospodarsku i društvenu cjelinu. Naime podatke koje sam malo prije rekao upućuju na to da zapravo najveći broj naših općina ako će dosljedno se poštivati Ustav, poštivati zakon, poštivati Europska povelja o lokalnoj samoupravi, odnosno ratificirana odredba koju smo mi ratificirali, praktički ne mogu osigurati dostatni izvor vlastitih prihoda da financiraju i ispune one obaveze koje bi morali ispuniti da bi mogli stvoriti preduvjete za odlučivanje o poslovima i interesima radi zadovoljavanja neposrednih potreba interesa svoga stanovništva. Drugo što bi trebalo postaviti jeste zapravo pitanje koncepcijske naravi. Naš sada važeći zakon ne polazi od toga da u jedinicama lokalne samouprave postoji vlast i da se vlast kao što ne polazi od toga ni Povelja o europskoj samoupravi, dijeli na zakonodavnu, izvršnu i da ne nabrajam sada, sudbenu itd. Nego polazi od toga da su jedinice lokalne samouprave mjesta u kojima građani ili preko kojih građani putem svojim predstavnika odlučuju i upravljaju društvenim poslovima radi zadovoljavanja neposrednih interesa i potreba i odatle se dogodilo da ako bismo to pokušali koliko-toliko komparirati sa državnom razinom da praktički u našim općinama i gradovima je prihvaćen puni parlamentarni sustav za razliku od državne razine gdje još to nije do kraja ustavnopravno moguće. O čemu se on ogleda? Ogleda se u činjenici da članovi poglavarstava sukladno važećem Zakonu podsjetiti ću na odredbu članka 40. a osobito članka 46. se biraju iz reda, u pravilu iz reda vijećnika koji su izabrani u općinska i gradska vijeća. Prema tome ako mi hoćemo razgovarati o pitanju podijeljene vlasti onda bi zapravo trebali razriješiti i to pitanje kada oni moraju staviti mandat u mirovanje, do kada, da li mogu obnoviti itd. i zašto ne bi u pravilu biti izvan vijećnika ako hoćemo dobiti stručne i kvalitetne ljude koje bi trebali dobiti da kvalitetno i stručno rade itd. i to je tema koju ovaj zakon također otvara i zato sam ja zahvalan da se on pojavio, jer se radi o zakonu koji je u prvom čitanju. O ovoj temi se raspravljalo i tada kada se donosio važeći zakon sada. Nismo ga uspjeli doduše do kraja tada rasvijetliti sva otvorena pitanja, ali ona pokazuju zapravo da ova pitanja stoje i da treba o njima ozbiljno raspraviti. Treći problem koji iz toga slijedi jeste pitanje zapravo da li izmjenom i dopunom zakona koji bi trebalo osigurati da mogu biti članovi poglavarstva, a osobito načelnik profesionalac, rješava pitanje zaposlenja i plaća. Mislim da je to periferno pitanje kao što je periferno pitanje da li članovi vijeća mogu biti i li ne mogu biti članovi poglavarstva. Pravo je pitanje da li ta jedinica lokalne samouprave može ili ne može funkcionirati i drugo pravo pitanje jeste zašto u situaciji kada smo već mi to predvidjeli nije prošla ideja, kako osigurati neposredni nadzor i kontrolu građana vezano za ostvarivanje prava na lokalnu samoupravu onim jedinicama lokalne samouprave u kojima je predstavničko tijelo u isto vrijeme izvršno tijelo. Mi taj dio nismo razradili i mi praktički tu smo morali propisati ili trebali propisati da barem jedan puta godišnje, a svakako prije podnošenja izvještaja o ostvarivanju proračuna i donošenju novog proračuna bi građani morali o tome informirani da mogu kontrolirati svoje vijećnike i sve ostalo, ako već nemaju predstavnika koji u ime njih to rade jer su predstavnici u dvostrukoj ulozi pa sami sebe teško mogu kontrolirati. Iz svih tih razloga ja osobno mislim da rasprava o ovom prijedlogu zakona treba održati, da ga treba pustiti u drugo čitanje i da do drugog čitanja treba rasvijetliti dodatno ova pitanja, jer ove male izmjene znate to kada ovako čitate da se u članku neznam 44. brišu riječi, briše stavak 2. ili da se brišu riječi 3.01 itd. to izgleda benino, a zapravo ta pitanja otvaraju bit funkcioniranja i ostvarivanja sustava lokalne samouprave na mikrorazini na … jedinicama kao što otvaraju pitanje uopće kada ćemo mi izaći zapravo iz okvira pa i opterećenja koje pred nas stavlja pitanje zapravo vojnog morala. S jedne strane svjesni toga da ovakav sustav kakav je sada teritorijalni sustav ustroja jedinica lokalne samouprave imamo niti može niti jeste efikasan, da je on preskup, da je on usitnjen i da ne može biti do kraja funkcionalan jer imamo jednostavno preveliki broj jedinica lokalne samouprave koje zapravo ne mogu funkcionirati, uostalom to pokazuju svi pokazatelji. Kada ćemo skupiti dovoljno hrabrosti da napravimo iskorak više u reformi sustava lokalne i regionalne samouprave i da okrupnimo jedinice lokalne samouprave da one stvarno budu prostorno neznam gospodarski, kulturno i povijesno prostor i prostor društvenog djelovanja u kojem građani mogu neposredno ostvarivati svoje potrebe i interese i upravljati društvenim poslovima ili preko svojih izabranih predstavnika da bi mogli imati jedinicu lokalne samouprave. Jer u protivnom znate mi ćemo se stalno zanositi idejom koju je zapravo plastično najbolje jutros u svojoj diskusiji rekao kolega Kajin. Kako ćemo biti protiv osnivanja neke nove općine ili nekog novog grada jer ako ćemo biti protiv onda će građani koji će tamo biti neće glasati za nas i to je točno. To je na žalost tako. Ali ostaje pitanje šta smo mi njima napravili uslugu ili medveđu uslugu time što ćemo stvoriti jedinicu lokalne samouprave u kojoj ne mogu funkcionirati i ostvarivati zadovoljavanje svojih neposrednih interesa i potreba broj jedan i broj dva, u isto vrijeme trošiti zapravo dio društvenog bogatstva na poslove na koje objektivno koristi društvena zajednica na mikrolokalitetu ne. Mislim da su to sva to pitanja koja otvara ovaj prijedlog izmjena i dopuna zakona i u tom pogledu bi bilo dobro uzeti ovaj prijedlog zakona kao inicijalnu zapravo kapislu koja otvara raspravu šta učiniti sa sustavom lokalne samouprave kod nas. To je problem. Hvala lijepa i u tom pogledu ja podržavam prvo čitanje i da ide u drugo čitanje ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Želi li predstavnik predlagatelja završnu riječ? Poštovani zastupnik Ivan Kolara u ime predlagatelja Kluba zastupnika HSS-a. Izvolite.
Hvala lijepa uvaženi gospodine predsjedniče. Dame i gospodo evo najprije hvala onim koji otvoreno podržavaju prijedlog izmjene i dopune zakona. Odgovor mom kolegi gospodinu Mršiću, mislim da bi bilo preambiciozno da smo išli još i na ove izmjene i dopune, ali u svakom slučaju takvu inicijativu budemo podržali i za neposredni izbor načelnika međutim po drugom principu a ne sada na mala vrata jer vjerojatno ne bi to sve skupa uspjelo. Ja budem pokušao još jednom slikovito prikazati kako to sve izgleda u jednoj maloj općini. Znači općinsko vijeće priprema nacrt odluka i općih akata koje općinsko vijeće mora donesti. Pruža stručnu pomoć građanima u okviru prava i dužnosti općine. Prava i dužnosti općine to znate, od lokalne uprave, samouprave, školstvu, kulturi, prosvjeti, socijalnoj skrbi itd. Donaša znači programe javnih potreba, programe unapređenja stočarstva, program održava infrastrukture, plan nabave roba i usluga i njegove izmjene i dopune, dva, tri, pet puta. Odluke o osnivanju stručnih povjerenstava za ustupanje radova rečeno je one po pozivu i one javnog natječaja. Odluke o financiranju bilo da je učenika, studenata izmjene odluke itd. Odluke o odabiru najpovoljnije ponude za ustupanje radova koji zna biti 10, 12, 15 tokom godine. Odluke o zaključivanju ugovora tih istih nabava koje su najpovoljnije i ustupanje tih radova, odluke po zamolbama od, za poduzetničke i ostale kredite. Odluke o osnivanju knjižnica ili nekih drugih ustanova, odluke o zaključivanju ugovora, odluke o prihvaćanju idejnog rješenja za radove ovakve ili onakve, odluke o donošenju izmjena dopuna prostornoga plana ili donošenja prostornoga plana, odluke o dodjeli javnih priznanja, odluke o izmjeni i dopuni odluke o određivanju komunalnih djelatnosti, odluke o odobravanju kredita za žene, mlade i onaj program koji je bio iz ministarstva, odluke o suglasnosti za gradnju parkirališta, nogostupa, cesta, itd. Odluke o odobravanju subvencija vlasnicima za razno-razne potrebe prilikom kupnje rasplodnih junica ili nečega drugoga, odluke o komunalnom doprinosu, odluke o određivanju službenika za informiranje, odluke o ustrojavanju kataloga informacija. Govorim, to su sve nadležnosti koje nam se nameću da bi ih morali donijeti. Jednostavno, jesmo mala ili velika općina slijedom našega ustroja. Odluke o posebnim uvjetima građenja za TK ili ne znam koje kanalizacijske mreže, odluke o donošenju procjena i ugroženosti ciljnog stanovništva, odluke o izmjeni i dopuni odluke o mjestima i spaljivanjima korova, odluke o agrotehničkim mjerama u poljoprivredi, odluke o izmjeni i dopuni odluke o radnom vremenu prodavaonica gdje moramo dati suglasnost jer nema koje tijelo osim vijeća je li je od 6 ili 7 do 10 ili do 12, je li je turistička sezona ili nije. Odluke o komunalnim doprinosima, odluke o izmjeni odluke o početku i završetku radnog vremena. I da sada vas ne gnjavim, to je toliko odluka da zapravo se u tom kolopletu odluka teško moći snaći, ako nemate ustrojeno jedno tijelo koje to sve skupa. A istovremeno mi pratimo izvršenje proračuna, sami sebe kontroliramo. Znači, donosimo i kontroliramo i mi smo i onaj i kadija i tužitelj. Mislim da je naš prijedlog u tom smislu konzistentan i da on zapravo razlučuje izvršno od predstavničke vlasti. Ja u svakom slučaju podržavam ovu raspravu koju je uvaženi zastupnik, gospodin Arlović predložio. Treba nadležnosti i treba razvrstavanje, u konačnici reći i Zakon o i službenicima u lokalnoj samoupravi i u samoj lokalnoj samoupravi on bi trebao doživjeti korjenite promjene gdje bi stvarno bila gradacija i znalo se stvarno svi uvjeti po kojima treba određeno tijelo lokalne uprave i samouprave se odnositi. I spram centralne vlasti i spram građana. Ja mislim da samouprava se zapravo sastoji u tomu koliko su zadovoljni stanovnici određenoga lokaliteta, određene lokalne samouprave, a da bi oni bili još bolje zadovoljni, mislim da je potrebna ta ekspeditivnost da nije sve svrstano i zapravo koncentrirana vlast u jednom, je li je to predstavničko tijelo ili njemu dati neke druge ovlasti. Tako da Klub HSS-a misli da je potrebno taj Zakon donijeti i da bi on bio na opće dobro naših lokalnih zajednica, pogotovo ovih manjih koje bi to pravo konzumirale. Hvala vam lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Vladimir Jelkovac.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Ispravio bih samo jedan detalj kojeg je predlagatelj ovdje, odnosno u ime predlagatelja gospodin Kolar rekao. Pa kaže da su, nabrojao je niz nadležnosti koje se sad nameću. Ja ga ispravljam u tome, ne radi se o nadležnostima koje se sad nameću nego se radi o nadležnostima koje su bile iz 6. travnja 2001. godine kad je postojeći Zakon o lokalnoj i područnoj samoupravi donesen. I mislim da se iz toga može konstatirati dakle da se radilo o jednom neuspjelom eksperimentu bivše Vlade, tim izmjenama Zakona o lokalnoj samoupravi koji je tada donesen. Pa ja isto tako vjerujem da će u Konačnom prijedlogu izmjena i dopuna Zakona o lokalnoj samoupravi Vlada uvažiti i one argumente koji se danas čuju i ovako jednu varijantu predložiti u svom konačnom prijedlogu.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Idemo dalje. Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi, prvo čitanje, P.Z. br. 275. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi koji je predložio Klub zastupnika HSS-a. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga Zakona. Molim uključite se. Molim glasovati. Rezultat. 49 za zaključak, 9 suzdržanih, 50 protiv. Zaključak nije prihvaćen. Prijedlog da Zakon ide u prvo čitanje.
Hvala gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Prijedlog zakona koji je Klub HNS-PGS-a uputio u proceduru zapravo jedan je od temeljnih preduvjeta za reviziju i bolju organizaciju čitavog seta izbornih zakona. Zajedno sa onim prijedlogom izmjena i dopuna Zakona o boravištu i prebivalištu koji je Vlada na ovoj sjednici dala u proceduru. Ta dva zakona čine osnovicu na kojoj se sad mogu nadograđivati bolje uobličeni izborni zakoni. Ovaj Zakon o popisima birača donesen je u travnju davne 1992. godine u sasvim drugim okolnostima, pod sasvim drugim uvjetima i sa intencijama i u organizaciji države koja danas jednostavno nije više takva. Odlučili smo se dati Zakon u redovitu proceduru ne inzistirajući na hitnosti postupka iz jednostavnog razloga što smatramo da ova vrsta zakona koja se tiče izbora se treba donositi ne neposredno prije izbora, nego da treba ostaviti dovoljno vremena da ljudi sagledaju kompleksnost čitavog problema, da svi daju svoje primjedbe, da pošto se ne radi o političkom nego više recimo tehničkom zakonu, da dođemo do rješenja koje će biti prihvatljivo ne samo za sljedeće izbore nego i za recimo malo više izbora. Cilj Zakona vidi se ovdje i u obrazloženju, prvenstveno je stalno ažuriranje podataka i to kroz ugradnju obaveze nadležnih organa, matičnog ureda, policije i koga već, da promptno podatke u vrlo kratkom roku dostavljaju onim državnim organima koji vode popise birača, odnosno registar stanovništva iz kojeg se popis birača izvlači. Drugi cilj je uspostaviti obvezu kontrole popisa birača od organa koji ih vode i obvezu uspoređivanja i stavljanja, preklapanja dviju baza podataka. Baze podataka za birače koji imaju prebivalište u Republici Hrvatskoj, baze podataka za birače koji nemaju prebivalište u Republici Hrvatskoj kako bi se tim preklapanjem ustanovile osobe koje su, ajde recimo, prijavljene koje se nalaze na oba takva popisa birača. Naravno, preduvjet za to jeste kompjuterizacija, jedinstveni "software" kojim bi se popisi birača vodili i objedinjavanje svih popisa birača koji se vode u županijskim uredima uprave, objedinjavanje u centralnom, u jednoj centralnoj bazi podataka. Ovim se Zakonom ni na koji način ne zadire u položaj i definiciju iseljeništva. To nije svrha ovog Zakona, ovaj Zakon se tim jednostavno ne bavi. Stav Hrvatske narodne stranke oko toga je jasan, već smo ga dosta puta u Saboru rekli, međutim to nije predmet ovog Zakona pa to ni na koji način nismo uključili već smo prihvatili postojeće stanje koje je regulirano drugim zakonima. Jedan od ciljeva Zakona također je i uvid u popis birača kao pravo svih građana, a pravo dobivanja ispisa iz popisa birača kao pravo svih sudionika u postupku izbora što do sad nije bio slučaj i što mislimo da ne valja. Svi sudionici koji u bilo kojoj razini izbora sudjeluju u postupcima izbora imaju pravo na takav popis birača. To mislim da ne bi trebalo biti sporno. Konačni rezultat svega trebala bi biti transparentnost izbora. Veća transparentnost nego što je sada bio slučaj, manje sumnje u namještanje rezultata, manje sumnje u glasanje nepostojećih glasača, manje sumnje u potrebu vođenja video nadzora na grobljima i slično. Naravno samim ovim zakonom sve se to riješiti neće. Ukoliko ne promijenimo i ne primjenimo Zakon o boravištu odnosno prebivalištu dobar dio ovih intencija se u praksi jednostavno neće ostvariti. Možda samo par napomena kroz glavne članke zakona toliko da, da steknete sliku gdje se što, gdje se što predlaže i na koji način. U članku 4. regulirana je jedinstvenost popisa. Popisi se vode na razini županija i objedinjuju u, pri Središnjem državnom uredu. Isto tako u članku 4. postulirana je usporedba baze podataka za građane odnosno državljane Republike Hrvatske sa prebivalištem u njoj i, i one koji nemaju prebivalište u Hrvatskoj kao i način glasovanja građana sa prebivalištem u Republici Hrvatskoj koji će se naći u trenutku nekih budućih izbora izvan mjesta prebivališta. U članku 5. reguliran je oblik popisa i tehnika vođenja. Dakle kompjuterizacija, elektroničko, elektroničko vođenje popisa i vođenje popisa u obliku, u obliku knjiga. Člankom 6. regulirana je obaveza ažuriranja podataka ne samo od strane tijela koje vodi popise birača nego i od strane tijela koje te podatke trebaju dostaviti. Dakle policijskih uprava i organa lokalne samouprave. U članku 7. obrazloženo je mjesto upisa u popis tj. gdje se tko i na koji način upisuje u popis birača. Građani sa prebivalištem u Republici Hrvatskoj upisuju se naravno tamo gdje im je prebivalište. Građani koji nemaju prebivalište u diplomatsko-konzularnim predstavništvima Republike Hrvatske u inozemstvu. U člancima 12. i 13. reguliran je upis na zahtjev građana. Naravno uvijek će se dogoditi da se netko neće naći na popisu birača i da će biti potrebno da vlastitom intervencijom dođe na taj popis pa je takva mogučnost i u ovom prijedlogu ostavljena. U člancima od 14. do 16. dana su pojašnjenja kako se rade ispravci popisa birača i kako se zaključuju popisi birača neposredno prije izbora. Člancima 17. i 18. definirano je povjerenstvo kao organ lokalne samouprave koji potvrđuje popise. Naime nitko, nitko ni u kakvoj centralnoj državnoj službi ne može znati bolje stanje od povjerenstva koga će osnovati općina odnosno grad. Oko toga da li je neki birač stvarno ovdje, da li je živ, da li je odselio, da li je umro u inozemstvu, da li je, da li je nešto drugo se dogodilo s njim? Zato mislimo da je apsolutno potrebno da takvo povjerenstvo postoji i da ono na vrijeme dobije iz centralnog ureda popis birača kako bi naravno za svoju izbornu, izbornu jedinicu odnosno za područje na kom djeluje, kako bi moglo intervenirati u taj popis i vratiti popis u, u centralnu bazu podataka. Člankom 19. reguliran je privremeni upis. Radi se o tome da se privremeno na popis birača upisuju građani koji će glasovati negdje izvan svog mjesta prebivališta. Taj privremeni upis se uspostavlja za, za te izbore i nakon izbora briše. Slično rješenje postoji i u sadašnjem zakonu. U članku 20. razrađeno je glasovanje, ono famozno glasovanje uz potvrdu koje će ako se svi ovi podaci budu vodili ažurno i promptno kako to zakon predviđa biti vrlo rijetko i gotovo nepotrebno. I konačno člankom 21. regulirane su kaznene odredbe kojih u dosadašnjem zakonu nije bilo. To je bio jedan od, od onih famoznih zakona bez, bez batine. Zakon mora imati i mrkvu i batinu inače ne funkcionira. Ako nema kaznenih odredbi i ništa se ne događa, a odgovorne osobe ne poštuju zakon onda će ga rijetko tko i poštovati. Na kraju u prijelaznim odredbama predlažemo da ovaj Zakon stupi na snagu odnosno da počinje vrijediti od 1.1.2006. godine. Dakle ne za ove izbore, za sljedeće parlamentarne izbore, za nekakve referendume kojih će možda nakon tog datuma biti i tome slično, kako bismo si jednostavno ostavili dovoljno vremena svima nama ovdje i građanima na terenu da daju primjedbe na tekst zakona i da zakon uobličimo tako da za sljedećih par izbora barem funkcionira. Predlagač je otvoren za sve primjedbe, za sva eventualno bolja rješenja. Radi se o prvom čitanju i do drugog čitanja nadam se da ćemo dobit tekst koji će biti prihvatljiv svima. Hvala.
Hvala. Otvaram raspravu. Poštovani zastupnik Josip Leko u ime Kluba zastupnika, a ne niste u ime Kluba? Pardon, da. Izvolite.
Hvala lijepa. Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Pa važnost biračkih popisa je nesumnjivo jedno od najvažnijih pitanja za ostvarivanje ljudskih prava. Naime valja reći da Ustav Republike Hrvatske u svojem članku 1. u stavku 3. navodi da narod ostvaruje vlast izborom svojih predstavnika i neposrednim odlučivanjem. Tko će se naći na popisu birača, tko, tko van tog popisa birača zaista je temeljno pravo za zakonite i legitimne izbore predstavnika naroda. I kad pođemo prema ciljevima koje je postavio predlagatelj ovog Zakona oni zaista vrijede. Kaže se da je, da ovaj Zakon onemogućava zloupotrebu biračkog prava kroz dvostruko glasovanje u Republici Hrvatskoj i u inozemstvu. Zatim u 4. točci omogućavanje jasnog i nedvosmislenog utvrđivanja statusa građanina koji ima biračko pravo. I 6. postizanje većeg stupnja transparentnosti izbora i onemogućavanje manipulacije u izborima. Zaista su ovi izbori vrijedni pažnje ovog Doma. Pogotovo što vjerujem nažalost da je zakon pisan pod dojmom izbora za predsjednika Republike Hrvatske. Međutim moje je mišljenje da materija koja je temelj demokracije dakle pravo birati i biti biran ne smije biti pisana niti se o njoj odlučivati pod dojmom pa makar pozitivnim ili negativnim dojmom. Dali je moguće postići ciljeve koje ovaj zakon predvidio ovim zakonom. Sam predlagatelj kaže da nije moguće. I ja mislim da nije moguće postići ciljeve samo ovim zakonom. Naime u Republici Hrvatskoj temelje za pravo biti biran i birati jeste državljanstvo. A okolnosti u kojima Republika Hrvatska ima građane koji imaju dvojno državljanstvo zaista komplicira onda ovo načelo. Popisi birača popisi birača podrazumijevaju da državljani Republike Hrvatske bez obzira imaju li dvojno državljanstvo uredno prijavljuju svoje prebivalište i promjenu toga prebivališta i da imaju apsolutno svijest o značaju toga čina. Naime, da bi popisi birača bili uredni valjalo bi sa svaki državljanin Republike Hrvatske prijavi svoje prebivalište u Republici Hrvatskoj i prebivalište u drugoj državi gdje živi sa ima hrvatsko državljanstvo. Ja sam već jedan puta izjavio da je odgovornost vlasti u organizaciji izbora ili da pripremi zakonske tekstove koji će omogućiti da ta odgovornost bude konzumirana. Jeli moguće konzumirati pravo kontrole biračkih popisa ako državljanin Republike Hrvatske ne mora prijaviti promjenu svojega prebivališta u drugoj državi. A on prema važećem propisu ne mora prijaviti promjenu svojega prebivališta u drugoj državi. Čak ne mora prijaviti promjenu svojeg prebivališta ako se iseli iz Republike Hrvatske zadrži svoje državljanstvo. Zbog toga ja mislim da kad govorimo o popisima birača treba imati u vidu da hrvatski državljani imaju osim toga i status dijaspore, status dvojnog državljanstva koji žele živjeti u Republici Hrvatskoj nisu ostvarili to pravo. Status dvojnog državljanstva koji ne žele živjeti u Republici Hrvatskoj a ne prijavljuju promjene svojega prebivališta u stranoj državi gdje žele živjeti ili u drugoj državi, sve to nije moguće riješiti samo zakonom o popisima birača. To je možda djelomično moguće riješiti, ali u svakom slučaju moguće je riješiti međudržavnim i međunarodnim sporazumom. Kada to kažem onda podrazumijevam da bi državljani Republike Hrvatske koji imaju prebivalište izvan Republike Hrvatske a državljani su Republike Hrvatske bili obvezni po međunarodnim sporazumima prijaviti svoje promjene državi gdje žele ostvarivati biračkoj pravo, tj. Republici Hrvatskoj. Tako se sasvim sigurno ne bi moglo dogoditi da se državljanin Republike Hrvatske nađe na dva opisa, dva popisa, za koje niti može biti odgovorna da tako kažem država mada je eksofo i službeno odgovorna. Dakle ja jesam da se trezveno razmišlja i odlučuje i analizira o donošenju zakona o popisu birača koji će onemogućiti zlouporabu biračkog prava, i onemogućiti zlouporabu da državljanin Republike Ima prebivališta na dva mjesta. Ali predlažem da se ta materija uređuje osim zakonom u Republici Hrvatskoj i međunarodnim sporazumima. Posebno to mislim postoje građani državljani Republike Hrvatske koji su izbjeglice iz Hrvatske koji su izbjeglice iz druge države u Hrvatskoj, kao recimo Srbije i Crne Gore iz Bosne i Hercegovine i drugih država koji imaju prebivalište i u Hrvatskoj i u tim državama. I državna uprava ne može jer nema međunarodnog sporazuma zatražiti popis birača u toj drugoj državi. A morala bi moći. Jer organizira izbore za Republiku Hrvatsku. Evo još jedan puta smatram da je važno, valjano upozoriti da ova materija zaslužuje konsenzus svih političkih stranaka u Hrvatskom saboru. Ozbiljno promišljanje i donošenje propisa koji će zaštiti temeljno pravo građana državljana Republike Hrvatske na način da ne dovedemo u pitanje i temeljni nacionalni interes da o svojim predstavnicima državljani imaju pravo odlučivati na izborima. I to jednakom pravom a ne sa dva glasa. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Nenad STazić. IZvolite. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Želi li predstavnik predlagatelja završni osvrt. Da. Poštovani zastupnik Dragutin Lesar izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege. Samo tri bitne napomene za lakše razumijevanje i povoda za predlaganje zakona. I cilja. Naime ovaj tekst zakona zaista nije pisan pod ničijim i nikakvim dojmom Nego upravo želju i cilj toga da izborno zakonodavstvo i komplet izbornog zakonodavstava u ovoj državi bude donijet daleko prije izbora bilo kojih dali lokalnih, parlamentarni i predsjedničkih. I zbog toga smo ga i sada dali i predložili za prvo čitanje svjesni ili u želju da njegovo usvajanje prati i niz drugih promjena ili novih zakona pa zbog toga podsjećam na slijedeće. Da pitanje izbornog prava ne možemo promatrati samo u kontekstu zakona o popisu birača jer on istječe i izvire iz ustavnih odredbi Zakona o državljanstvu, Zakona o prebivalištu, izbornih zakona i onda kao tehnički zakon dolazi Zakon o popisima birača. I da radi lakšeg razumijevanja ovim zakonom se ne može nikome uskraćivati smanjivati ili otežavati biračko pravo ako Ustavom i zakonom nekome je dano. Nego on u tehničkom smislu on govori o tome kada kako i tko se uvrštava ili briše sa popisa birača. Često ovdje u svojim razgovorima kada govorimo o državljanima Republike Hrvatske koja je kolokvijalno zovemo dijaspora zaboravljamo na zakonske termine kojim reguliramo njihovo pravo. I kada je njihovo izborno pravo ni Ustav ni jedan izborni zakon ne poznaje termin dijaspora nego postoji samo kategorija državljana Republike Hrvatske koji imaju ili nemaju prijavljeno prebivališta u Republici Hrvatskoj. Dakle samo te dvije kategorije, i one koji imaju prijavljeno prebivalište u Republici Hrvatskoj a koji se na dan izbora zateknu u inozemstvu. Pa i zbog toga postoji potreba i tri vrste takvih biračkih popisa. Prijedlogom Vlade u izbornom zakonu o prebivalištu koje smo raspravljali prošli tjedan. Nadam se da ćemo ga što prije usvojiti, i raščistiti obavezu brisanje dvostruko prijavljenih prebivališta, bez obzira o kome se radi, kao i mogućnost nadležnim tijelima da se brišu s popisa stanovništva onih odnosno iz registra koji su iz bilo kojih razloga davali lažne netočne podatke, odselili ili iselili s teritorija Republike Hrvatske. Stvorit će se temelj i primjena ovoga zakona. Zbog toga kad gledamo cjelinu onda zaista smatram da zavrjeđuje ovaj Prijedlog zakona i drugo čitanje, bez obzira što, kao što kolega Kovačević veli nije bilo burne rasprave, ali ja znam zašto. Naime Klub HSP-a se do sad nikad nije sjetio da se ovom temom bavi pa nije moglo biti burne rasprave, pa kolega Kovačević nije mogao ni burno raspravljati o ovom Prijedlogu. Hvala.
Prijedlog zakona o popisu birača, prvo čitanje. Rasprava o Prijedlogu zakona je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Prijedlog zakona o popisima birača koji je predložio Klub zastupnika HNS-PGS-a. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga Zakona. Molim uključite se. Molim glasovati. Rezultat. 69 za, 9 protiv, 55. Dakle, nije prihvaćen ovaj Prijedlog zaključka. Hvala. Zaključujem raspravu. Sad bi bila na dnevnom redu točka 10., ali budući da imamo obavijest pisanu da je glavna državna revizorica i njen zamjenik da nisu, da se nalaze izvan Zagreba, dan ranije planiranim službenim putevima preći ćemo na ovu točku 11. i 12. Dakle - Izvješće o obavljenom inspekcijskom nadzoru u Hrvatskoj radioteleviziji; - Očitovanje ravnateljstva HRT-a na ukazane propuste i nepravilnosti utvrđene u izvješću komercijalne revizije o obavljenoj reviziji financijskih izvješća za 2003. godinu, te provedenim mjerama za otklanjanje istih Ove točke su došle na dnevni red jer je takve zaključke donio Hrvatski sabor. Pa predlažem da se provede objedinjena rasprava po ovim dvjema točkama sa produženim vremenom rasprave 20 minuta za predstavnike klubova. Ako je Sabor s time suglasan ako nema nitko protiv. Dobro onda ćemo provesti objdinjenu raspravu. Kod Izvješća o obavljenom inspekcijskom nadzoru u Hrvatskoj radioteleviziji sukladno zaključku Hrvatskog sabora, Državni inspektorat dostavio je navedeno izvješće. Materijal ste primili poštom. Raspravu je proveo Odbor za informiranje, informatizaciju i medije. Izvješća ste primili sjednici. A u pogledu druge točke isto sukladno zaključku Hrvatskog sabora ravnateljstvo HRT-a dostavilo je navedeno očitovanje. Raspravu je također proveo Odbor za informiranje i informatizaciju i medije. Izvješća smo primili na sjednici. U pogledu Izvješća o obavljenom inspekcijskom nadzoru u Hrvatskoj radioteleviziji predstavnik predlagatelja je glavni inspektor Državnog inspektorata Kruno Kovačević, a u pogledu očitovanja, u pogledu ove druge točke predstavnik predlagatelja je gospodin Mirko Galić, glavni ravnatelj HRT-a. Pa onda molim da prvo glavni inspektor gospodin Kruno Kovačević podnese izvješće.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovane dame i gospodo zastupnici. Pred vama je Izvješće o obavljenom inspekcijskom nadzoru u Hrvatskoj radioteleviziji od strane Državnog inspektorata. Predmet nadzora Državnog inspektorata je uobičajno područje radnih odnosa i područje zaštite na radu. Dakle tijekom listopada 2004. godine inspektori rada za radne odnose, inspektori rada za zaštitu na radu Državnog inspektorata obavili su inspekcijski nadzor u Hrvatskoj radioteleviziji. U području radnih odnosa predmet nadzora su bile odredbe propisa kojima se uređuje zapošljavanje. A u području zaštite na radu posebni uvjeti rada, obveze poslodavca u izvješćavanju radnika i inspekcije rada o smrtnom slučaju na radu, zaštita nepušača te zabrana uzimanja alkohola i drugih sredstava ovisnosti. Obavljenim inspekcijskim nadzorom utvrđeno je sljedeće iz područja radnih odnosa. U vrijeme obavljanja inspekcijskog nadzora Hrvatska radiotelevizija svoje poslovanje obavlja djelujući u četiri poslovne cjeline i to, Hrvatska televizija, Hrvatski radio, Glazbena proizvodnja i zajednički poslovi. Poslodavac je u vrijeme obavljanja nadzora imao sklopljene ugovore o radu sa 3 tisuće 628 radnika koji su u prijavljenim tijelima mirovinskog i zdravstvenog osiguranja. Od ukupnog broja radnika s kojima je sklopljen ugovor o radu sa 3 tisuće 103 radnika sklopljen je ugovor o radu na neodređeno vrijeme, dok je sa 525 radnika sklopljen ugovor o radu na određeno vrijeme. Osim toga poslodavac je koristio rad još 5 tisuća 679 osoba sklapajući sa istima 9 tisuća 752 ugovora i to kako slijedi. 4 tisuće 464 ugovora o narudžbi autorskog djela temeljem kojih je koristio rad tisuću 534 suradnika. 2 tisuće 115 ugovora o angažiranju umjetnika izvođača temeljem kojih je koristio rad tisuću 501 suradnika. 228 ugovora o djelu redovitog studenta temeljem kojih je koristio rad 89 studenata. Tisuću 259 ugovora o angažiranju statista temeljem kojih je koristio rad 869 suradnika. I tisuću 686 ugovora o angažiranju povjerenika inkasatora temeljem kojih je koristio rad tisuću 686 suradnika. Želim vas izvijestiti da se radi o složenim nadzorima, o iznimno opsežnoj dokumentaciji i iznimno velikom broju ugovora. Analizom ugovora konstatiran je manji broj nepravilnosti koje imaju obilježje prekršajnog djela iz područja rada i radnih odnosa. Tako je sukladno odredbama članka 51. Zakona o Državnom inspektoratu i poslodavci i odgovornih osoba poslodavca, gospođe Vanje Sutlić i gospođe Marije Nemčić podnesen zahtjev za pokretanje prekršajnog postupka zbog nezakonitog zapošljavanja 14 radnika te nezakonitog sudjelovanja 11 osoba mlađih od 15 godina života u pripremanju i izvođenju umjetničkih scenskih i drugih sličnih djela. Za vaše znanje, značajan broj osoba koji je angažiran kao povjerenici ili inkasatori, točnije tisuću 686 osoba za ovog poslodavca obavlja poslove inkasatora. To rade mjesečnu naplatu pretplate. Temeljem ugovora o angažiranju povjerenika inkasatora ali bez zasnivanja radnog odnosa. No kako našu sumnju da i obavljanje ovih poslova ima obilježje radnog odnosa u pravilu s nepunim radnim vremenom u prethodnom nadzoru nije prihvatio prekršajni sud, ovaj puta zbog toga ne pokrećemo protiv poslodavca i odgovorne osobe poslodavca zahtjev za pokretanje prekršajnog postupka. Što se tiče dijela nadzora iz područja rada i zaštite na radu obavljen je nadzor po službenoj dužnosti a uslijed smrti djelatnika na radnom mjestu nastalog uzimanjem opijata. Prilikom nadzora poslodavac nije sukladno odredbama članka 68. stavak 3. Zakona o zaštiti na radu sazvao sjednicu Odbora za zaštitu na radu, te nije u roku od 48 sati nakon smrti radnika na koje je trebao analizirati uzroke i predložiti određene mjere zaštite iz čega slijedi i osnovna sumnja da je počinio prekršajno djelo iz članka 68. stavka 3. Zakona o zaštiti na radu kažnjivog po odredbama članaka 111. te temeljem članka 51. Zakona o Državnom inspektoratu, i zbog toga protiv poslodavca i odgovorne osobe poslodavac podnosi zahtjev za pokretanje prekršajnog postupka. Između ostalog osim podnošenja zahtjeva za pokretanje prekršajnog postupka zbog osnovne sumnje u počinjenje spomenutih prekršajnih djela inspektor Državnog inspektorata donio je rješenje kojim se poslodavcu naređuje da sazove sjednicu Odbora zaštite na radu sukladno odredbama članka 68. Zakona o zaštiti na radu, te da ugovori obavljanje poslova medicine rada sa zdravstvenom ustanovom ili sa specijaliziranom ustanovom medicine rada u privatnoj praksi sukladno odredbama članka 81. stav 1., 2. Zakona o zaštiti na radu. Te paralelno s time, dakle sa tim smrtnim događajem. Sukladno odredbi članku 86. Zakona o zaštiti na radu predložio Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi da odredi izvršenje nadzora nad stručnim radom specijalističke ordinacije medicine rada gospođe Biserke Horvačić koja je izdala svjedodžbu o zdravstvenoj sposobnosti preminulog radnika, djelatnika Hrvatske radiotelevizije za poslove s posebnim uvjetima rada. Evo gospodine predsjedniče i gospodo zastupnici, toliko.
Hvala lijepa. Molim glavnog ravnatelja Hrvatske radiotelevizije gospodina Mirka Galića da podnese dodatno, da obrazloži prijedlog u vezi očitovanja ravnateljstva HRT-a. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici. U godišnjim izvješćima koje sam ovdje branio pred Hrvatskim saborom izneseno je cjelovito poslovanje Hrvatske radiotelevizije, sada sam u prilici ili u obvezi da se o9čitujem na dva konkretna primjera ili dvije konkretne teme. Jedna je izvješća Državnog inspektorata rada i drugo je izvješće ravnateljstva Hrvatske radiotelevizije u svezi sa obavljenim financijskim revizijama i nepravilnostima koje su uočene i mjerama koje je Hrvatska radiotelevizija poduzela da se te nepravilnosti ne ponavljaju, odnosno otklone. U prvome slučaju izrazio bih uz sav oprez i stanovito zadovoljstvo koje mislim da je glavni državni inspektor na svoj način motivirao činjenicom da su nepravilnosti koje proizlaze iz nepoštivanja svih odredbi Zakona o redu svedene na nekoliko slučajeva. Nekoliko pojedinačnih slučajeva. Ja bih htio i to komentirati da ne kažem dovesti u pitanje. Oko 500 djelatnika radi na određeno vrijeme, to su oni djelatnici koji su godinama prije toga radili bez ikakvog ugovora o radu. Oko 500 djelatnika ima posebne ugovore sa svojim strukovnim udrugama koje im omogućuju priznavanje radnog staža i njihovo mirovinsko osiguranje, dakle gotovo sva prava kao i prava iz radnog odnosa. Hoću time dokazati tezu da je ovo rukovodstvo koje ovdje predstavljam u posljednjih nekoliko godina uglavnom u cijelosti reguliralo problem, višegodišnji problem rada na crno. No neki se propusti ponavljaju, neki se ne mogu izbjeći, a neki koji su ovdje posebno istaknuti mislim da mogu doći u sumnju ili dovest se u pitanje. Najprije ugovori o djelu za 14 osoba koji se ovdje izrijekom spominju. Riječ je o nekoliko umirovljenika koji su angažirani na kratkotrajnim poslovima čuvanja imovine reportažnih kola tijekom snimanja pojedinih emisija. Mi ne možemo angažirati posebne službe niti ljude koji bi imali puno radno vrijeme za takve poslove. Ti poslovi mogu trajati dan, dva, tri, rijetko više od toga. Ista stvar je sa ispisom fonograma gdje mi ne možemo planirati niti angažirati osobe na puno radno vrijeme. Doprinosi za mirovinsko i zdravstveno osiguranje plaćeni su u skladu sa zakonom tako da sporim da je uopće došlo do kršenja odredbi Zakona o radu. Ista stvar je ili slična stvar je sa zapošljavanjem djece. Izraz zapošljavanja djece je vrlo grub bez obzira što je on zakonski utemeljen, jer podsjeća na neko rano kapitalističko i predkapitalističko vrijeme kada se djecu angažiralo da rade poslove odraslih. Ovdje su djeca angažirana u emisijama obrazovnog školskog karaktera, dakle primjereno njihovoj dobi i uzrastu i prekršaj je kada je o prekršaju riječ, samo u tome što nisu dovoljno upoznati njihovi roditelji da mora se ishoditi suglasnost za i takvu vrstu angažiranja djece. Tu vrstu kritike ili krivice ja kao poslodavac prihvaćam i mi smo poduzeli sve da se ubuduće za svako angažiranje djece u koprodukciji, u školskim ili obrazovnim emisijama obavezno poštuje do krajnje mjere odredba Zakona o poštivanju djece i dječjega rada. Što se tiče nesreće na radu u koju je promaknut jedan tragični slučaj, moram kazati da se ne radi o nesreći o radu nego o jednoj smrti, na žalost smrti našeg radnika zbog uzimanja droge. Naše službe u kući su poduzele sve što je trebalo nakon toga i mislim da je teško teretiti bilo koga u kući za taj tragični slučaj, najmanje ga proglašavati nesrećom na radu jer na žalost takvih pod navodnike «nesreća na radu» ima i one su posljedica tragične situacije na jednom drugom terenu. U vezi sa očitovanjem ravnateljstva Hrvatske radiotelevizije na ukazane propuste i nepravilnosti koje su utvrđene u izvješću komercijalne revizije, o reviziji poslovanja u 2003. godini želim još jednom izvijestiti uvaženi Hrvatski sabor da rukovodstvo Hrvatske radiotelevizije svoje poslovanje podvrgava kritici i analizi, sudu, dakle nadzoru revizije najprije i redovito samostalne neovisne revizorske kuće, a odlukom Sabora i važećim zakonima svake druge godine dolazi i državna revizija. Mislim da nam revizijski rad pomaže da ispravimo nepravilnosti koje se u našem poslovanju događaju i da možemo kazati što je i u izvješću financijske revizije i rečeno, da su nepravilnosti sve manje, ali da ih još ima. Ima ih i zato, neke su ovdje spomenute, mi smo na njih reagirali, što se ne može do kraja predvidjeti svaka poslovna radnja i svaka poslovna odluka u kući koja dnevno ima i više od stotinu takvih odluka i takvih mjera. Ima nekih koje su nepredviđene, s kojima smo se suočavali zbog problema u zakašnjenju ili u teškoćama sa gradnjom studija, zbog preseljenja naših studija na prostore izvan Prisavlja, zbog nekih nepredviđenih teškoća ili kvarova koji su se događali i nismo mogli poštovati do kraja sve rokove koje Zakon o javnoj nabavi nalaže. Međutim prekršaj ili propust nam nije cilj, mi nastojimo i mislim da u tome imamo u bitnome uspjeha, svesti to na onu najnužniju, najmanju moguću mjeru, ali i tada kontrolirati da se kroz tu prečicu ne provuku neke opasnije stvari nego što je ona. Naše izvješće se posebno bavi pitanjem PDV-a i plaćanja PDV-a na pristojbu, pri čemu je naš stav argumentiran mišljenjem struke, da se za pristojbu koja predstavlja naknadu za posjedovanje prijamnika ne može plaćati dodatni porez kao da je riječ o naknadi za isporučenu uslugu. Držimo da je to zakonski vrlo čvrst argumentiran stav koji isključuje pitanje PDV-a iz bilo kakve ozbiljne rasprave. Naši problemi u redovitom poslovanju koji su dijelom ovdje naznačeni proizlaze i od tuda, npr., što se u pitanju nekretnina odvija dugotrajni proces koji ne ovisi samo o nama. Mislimo na uknjiženja naših nekretnina. Što se u redovitom poslovanju koristi dosta zastarjeli informatičko-poslovni sustav koji sa ručnim radom ne jamči da se može svaka poslovna radnja i operacija korektno i do kraja obaviti, međutim želim vas izvijestiti da smo nakon ozbiljnih, temeljitih priprema ušli u već drugu fazu priprema nove organizacije i novog poslovno-informatičkog sustava. I da će to biti ona tehnička pretpostavka koja će omogućiti sigurnije poslovanje i poslovanje u kojemu će biti manje posla za reviziju, a još manje za kritike i primjedbe revizije. Želim još jednom zahvaliti Hrvatskom saboru na pažnji i inspekciji, Državnoj inspekciji na trudu koji je uložila i izraziti želju, nadam se da ne pretjerujem, da se i druge na isti način prati i druge javne ustanove i na isti način i druge televizije koje posluju u ovoj državi. Hvala vam lijepa.
Želi li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Prelazimo na raspravu po klubovima. Prvi na redu je poštovani kolega Lesar u ime Kluba HNS-PGS-a. Nema ga, gubi pravo riječi o ovoj temi. U ime Kluba IDS-a poštovani kolega Željko Pavlic. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani ravnatelju. Evo dopustite, javljam se u ime Kluba IDS-a, a nastavit će dakle uz mene i gospodin Kajin. Nije prvi puta da nastupam u ime IDS-a, a za dodatnu informaciju, danas je upravo registriran Međimurski demokratski savez, dakle, od danas sam zastupnik MDS-a ovdje u Hrvatskom saboru. [[Pljesak.]] Hvala lijepa. Evo, dopustite da se s nekoliko riječi, dakle, osvrnem na ova izvješća koja su bila pred nama. Najveći dio svog izlaganja zapravo ću posvetiti pristojbi, dakle, pristojbi koju i HTV ubire od vlasnika radijskih i TV prijemnika i to na temelju članka 39. Zakona o HRT-u. Tu mogu odmah reći eto da se slažem s prijedlogom, dakle, koji ide od ravnatelja. Da se pristojba oslobodi osnovnog, oslobodi naplate PDV-a. Zbog čega? Pa zbog toga što, dakle, taj PDV barem do sada je bio slučaj, u većini slučajeva je išao na teret poreznih obveznika, tj., država je morala iz proračuna uplaćivati taj PDV. Što je dakle, otvorilo pitanje i političke ovisnosti o proračunu, tj., o trenutnim političkim snagama koje su na vlasti, njihovim utjecajem na HTV. A prvenstveno bi, dakle, ovu priliku iskoristio da upozorim na jedan problem i apeliram da se on što prije riješi. Znamo da je, eto, od prije nekoliko dana RTV pristojba porasla na 63 kune. Prošle godine ona je bila 59 kuna, dakle, od prije nekoliko dana ili tjedana ona je 63 kune, što je za neke naše skupine stanovnika itekako veliki mjesečni iznos. Godišnje, dakle, gotovo to 700 kuna. Što se na terenu dešava, a na što bih posebno upozorio? Da neki stanovnici Republike Hrvatske nisu niti u mogućnosti pratiti HRT program. To su većinom stanovnici sela, dakle, moja se nalaze uz slovensku granicu. Dakle, to je Međimurska, Krapinsko-zagorska, Primorsko-goranska, pa Istarska županija. Dakle, oni nisu u mogućnosti pratiti HRT program, nije to direktna odgovornost same televizije i radija. U pitanju su Odašiljači i veze ali sigurno je da mora biti namjera i HRT-a da svi oni koji to žele prate kvalitetno taj program. Nažalost, što se dešava? Dešava se to da pravne službe HRT-a ili točnije, dakle, odvjetničko društvo Handžeković - Radaković i partneri koje dakle ima tu ulogu da naplaćuje pristojbu i utjeruje dugove, bez obzira na sve i bez obzira na to da neki i nemaju mogućnost pratiti program HRT-a na temelju zakona provode svoj posao. Eto, ovdje imam jednu opomenu pred sudsku ovrhu. Jedan gospodin iz Bukovca, naselja u Međimurskoj županiji koji se također žalio i pismeno, dakle, da ne može pratiti HRT program dobije opomenu pred sudsku ovrhu za neplaćanje pristojbe za 6., 7., 8., 9. mjesec 2004. godine. Dakle, ta opomena sa kamatama i dosadašnjim troškovima iznosi 248,59 kuna dok je trošak ove opomene 124 kune. Dakle, skoro 500 kuna dakle su dodatni troškovi tih ljudi koji ne mogu zapravo pratiti HRT program, a moraju ga platiti. Ukoliko ne plate taj, ono što im slijedi to je postupak na sudu i na kraju sudska ovrha. Mislimo da, eto, Hrvatska radiotelevizija mora s pažnjom obraditi ovaj program jer ono što je najbitnije da svi moraju biti jednaki u svojim pravima, a ovo je pravo potrošača, prvenstveno, jel tako? Ako program shvatimo kao proizvod, znači, ono što je bitno dakle da svaki dobije ono za što plati. Dakle, ono što misli da treba dobiti. Mislimo da treba obratiti pažnju na te stvari, a možda samo da najavim, dakle, i Zakon koji podržava i IDS, upravo u tom smislu da se napravi pravednija raspodjela troškova, HRT pristojbe. U Zakonu piše da se HRT pristojba obračunava na 1,5% neto plaće u protekloj godini, ali prosječne neto plaće u Republici Hrvatskoj. Ja idem sa jednim zakonom, da ako se HRT pristojba obračunava 1,5% neto plaće, ali obračunato po županijama. Poznato je, dakle, da naše županije nemaju iste neto plaće, da ima velikih odstupanja, od Međimurske županije pa do Istarske županije. Dakle, mi predlažemo da se to obračunava po županijama. Što će se desiti, desit će se pravednija raspodjela opterećenja, skupit će se zapravo ista količina novca, a velim, neki ljudi po županijama koje imaju manje neto plaće će plaćati manju pristojbu. Tako, npr., u Međimurskoj županiji gdje je prosječna plaća 3 tisuće kuna za prošlu godinu u odnosu na Hrvatsku u kojoj je 4 tisuće i 200. Znači, pretplata bi onda bila 45 kuna, ne bi bila 63 kune. Mislim da je ovo isto jedan od načina kako da i HRT stimulira ljude da plaćaju pristojbu. Eto, dakle, s tim konkretnim prijedlozima ja završavam, dakle, i molim gospodina Kajina da se priključi i nastavi raspravu u ime Kluba IDS-a.
Cijenjeni potpredsjedniče, cijenjeni direktore, uvažena gospodo zastupnici. Za ovo Izvješće što se može reći, može se reći ništa spektakularno, ništa posebno, ništa neobično, bez obzira što se predlaže prekršajni postupak protiv gospođe Marije Nemčić i gospođe Vanje Sutlić. Onaj tko s druge strane misli da u jednom sustavu koji broji 9307 zaposlenika, minus 1686 inkasatora, što će reći 7621 djelatnika, da se ne može dogoditi neka nenamjerna greška taj naprosto je naivan i utoliko po mom sudu ne trebaju ni inspekcije reagirati prekršajni ili kaznenim progonom već prije svega uputiti na ispunjenje nekih nepravilnosti. Konačno u ovoj državi koja je nota bene prenormirana, birokratski nedokučiva, gdje je jedan zakon u koliziji s drugim poslovati 100% u redu zapravo je nemoguće. Konačno inspektori da bi opravdali svoje poslanje moraju kada vam uđu u tvrtku nešto i pronaći. To je isto kao i s policajcima, nemojte se vratiti u postaju ako ne ispunite svoju normu na cestu, 5, 10 ne znam koliko kazni, međutim, čemu to neka se pusti ljude da rade. Kod televizije kako ja to vidim su neki drugi problemi, to je velik sustav, to je skup sustav, možda i trom sustav, 7721 osoba radi na televiziji, građani plaćaju obvezatnu pretplatu, spekulira se stalno u javnosti da se zastupnike razmazilo i da se žele ukinuti direktni prijenosi. Uvjeren sam da je većina građana protiv toga da se ukinu prijenosi, uvjeren sam da ako bi se to dogodilo da bi to vodilo daljnjoj marginalizaciji Sabora, jer bi se tada sva moć preselila na izvršnu vlast, Hrvatsku radioteleviziju odnosno druge medije. Konačno svi ćemo se složiti da ovaj Dom nema nikakve moći već je ona isključivo u Vladi, u krupnom kapitalu Hrvatskoj radioteleviziji jasno medijima, upravo tim redom s time da bih čak Vladu stavio iza medija. Zašto? Jer je i Vlada što je dobro prolazna, a ove institucije na čelu sa kapitalom su vječne ili bolje rečeno biti će vječne. Toliko o moći Sabora u ovome trenutku. Vijeće Hrvatske radiotelevizije naprimjer nadživljuje političke promjene i to je isto tako dobro. Urednici nadživljuju političke promjene, to je normalno, direktori također onda tko ima moć? Meni, ne znam, vjerojatno ni velikom broju od vas, ni jedan ministar se neće javiti, ali svakom voditelju Hrvatskom radiotelevizije hoće, sada prilikom inauguracije recimo Sabora, Predsjednika države, saborski zastupnici gurnuti su u dno onoga Trga, a ispred Saborskih zastupnika dolaze direktori Pošta, Croatia osiguranja itd., a mi smo im zapravo poslodavci. Ono za što se IDS međutim zalaže to je za jačanje pozicije parlamenta a on doista nije onakav kakav bi trebao biti, a bez toga i druge institucije u ovoj zemlji po našem sudu biti će slabe bez toga, niti država neće biti jaka. Utoliko i ono što je možda bit nisu se naši zastupnici razmazili pa da im trebaju ovi prijenosi sjednica, ti prijenosi sjednica trebaju ovoj instituciji. Ja se slažem to košta, košta tih 20 milijuna kuna, ali naspram 500, 600 milijuna kuna koliko se uprihoduje od pretplate to je jedan marginalni iznos. Znači ako ste gospodo na Hrvatskoj radioteleviziji u stanju postaviti ili ostaviti bolje rečeno prijenos na način da ga kao i do sada mogu pratiti Hrvatski građani, ok, ako ne neka i dalje ide to na nekom od programa jer konačno nije trebalo prodati 3. program. Za kraj, ovo Izvješće, ja bih rekao ne treba nikoga zabrinjavati, ne treba zabrinjavati ni Hrvatski sabor, ne treba zabrinjavati ni Hrvatsku radioteleviziju ni javnost, nedostatke jasno treba ispraviti a to držim da je moguće i bez prekršajnih prijava.
Hvala lijepa poštovani kolega Kajin. U ime Kluba HSP-a poštovani kolega Pero Kovačević, izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, poštovani gospodine ravnatelju, državni inspektore. Nama u Klubu HSP-a se čini a vraćajući se unatrag vezano za raspravu o Hrvatskoj radioteleviziji znamo da je bila dosta žustra i burna, da Vlada odnosno vladajuća većina na ovaj način želi preuzeti vlast na Hrvatskoj radioteleviziji jer očito je nezadovoljna. Zašto to kažem, kažem zbog toga što je ipak malo čudno da mi raspravljamo u Hrvatskome saboru o Izvješću Državnog inspektorata i očitovanju ravnateljstva Hrvatske radiotelevizije. Zašto to kažem? Prvo mi ne sumnjamo u nalaze Državnog inspektorata znamo da oni taj posao rade stručno savjesno i kvalitetno prema Zakonima koji su na snazi, ali je malo čudno da raspravljamo o postupcima koji su u tijeku. Znači mi se ipak na određeni način miješamo u jedan dio sudbene vlasti, ovi prekršajni postupci su u tijeku, to je činjenica oni su u tijeku, kako će biti donešeno znajući prekršajne sudove ne bi nas čudilo da dođe do zastare. Znamo i sami, evo zadnje izvješće je bilo inspekcije rada i da je većina, preko 50, 60% predmeta dođe u zastaru. Dođe u zastaru. Prema tome, ovo je malo zanimljiva situacija, mislim da bi bilo daleko zanimljivije raspravljati recimo o INA-i, kao o javnom poduzeću gdje su daleko veće makinacije u nabavkama i u financiranju kampanju, i putovanjima trošak INA-e, takva je ista situacija slična u Hrvatskim šumama i drugim. A Hrvatsku javnost bi još više interesirala rasprava o nepostupanju recimo Državnog odvjetništva i svih mjerodavnih pa i sudova o provedbi pretvorbe i privatizacije, to bi bilo daleko interesantnije za Hrvatsku javnost da vidimo što se tu i kako se radilo, a tu tek ima mjesta za pravu raspravu oko svega toga. Znači ovo je, ako je ovo početak da ćemo mi u Hrvatskom saboru raspravljati o svim javnim poduzećima na ovaj način, onda to je u redu, ali kažem da nam se ovo malo čini da je to jedan od pokušaja preuzimanja vlasti jer znamo da su zastupnici vladajuće većine u raspravi redovitoj bili vrlo nezadovoljni radom i izvješćivanju Hrvatske radio televizije. Nadamo se da tome nije tako nego da će se i u ovakvim slučajevima raditi po zakonu. Istina za volju ima, naime, situacija u području medija općenito pa i ovome dijelu što je Državni inspektorat naznačio u svome Izvješću je bila daleko gora i na Hrvatskoj radioteleviziji i svim drugim medijima u razdoblju recimo 2000., 2003. godine, daleko je gora bila situacija i tu je dražvni inspektorat uspio napraviti puno posla i uspio je situaciju dovesti da je koliko toliko zadovoljavajuća, ali tu sada opet skrećemo drugu pozornost a to je da državni inspektorat ne mislim na ove slučajeve, ali u drugim slučajevima kod recimo poslodavaca privatnih koji stvarno šikaniraju radnike, i nedjeljom radom, za blagdane, mora dobiti ovlasti da konačno počne poduzimati mjere, i da spriječi taj dio jer je situacija sve gora i gora, znamo u kakvim su situacijama radnici, bilo ako se javo Državnom inspektoratu, bilo da se javi nekome drugome, da traži zaštitu svojih prava, doći će u situaciju da će biti šikaniran da će mu poslodavac dati izvanredan ili redovit otkaz kad je već u takvim situacijama. To su stvari, nadamo se da ćemo sutra o tome raspravljati vezano za naš zakon prijedlog Kluba HSP-a. Istina za volju, treba isto kazati da bi vjerojatno Hrvatska radiotelevizija trebala imati malo bolju internu kontrolu svoju da ove sve stvari prati preventivno, djeluje i reagira. Jer recimo ne mogu nikada u svim tima razno raznim međunarodnim ugovorima kada dobivamo zajmove, recimo do svjetske banke uvijek sam nalazio na ovu odvjetničku kuću Hanžeković-Radaković. Oni su se stvarno inflitirali svagdje u Hrvatskoj, recimo sjetite se onih razno raznih ugovora, veli, pravna mišljenja će davati ta odvjetnička kuća i 1% njima. Mi iz Kluba HSP-a, samo se ponudili da ćemo to raditi besplatno, pa ćemo raditi besplatno. I sada su ta, ista kuća je i kod Hrvatske radiotelevizije, znamo kako se rade opomene, to je špranca, obilježi se ime i prezime i pošalje se račun Hrvatskoj radioteleviziji. Pa bolje onda napravite pravu, pravnu i kadrovsku službu jer to su stvari, to je ovrha, tu ne treba ovrhnika, to može raditi 5, 6 ljudi koji su završili pravni fakultet, koji imaju položeni pravosudni ispit i daleko će biti jeftiniji od ovoga što se sada radi. Prema tome, očito je da je ovo malo čudno što ovako raspravljamo ali kažem da ima područja gdje se stvarno mora reagirati, i mislim da je na dobrome putu i Hrvatska radiotelevizija kao što je rekao i gospodin Galić da ove stvari se svedu na minimalnu mjeru koliko je god moguće ali očito je da se moraju napraviti i pomaci i u radu recimo vaše kadrovske službe, pravne, jer ovo je sve trebalo proći kroz te filtere da oni pravodobno reagiraju i kažu odgovornim osobama, čujte ne možemo ići na ovaj način, to je zakonom zapriječeno i te druge stvari, jer očito da vam ova kuća Hanžeković-Radaković samo uzima novac za ovaj dio a ne baš puno ne radi, to možete raditi puno jeftinije i ne na štetu poreznih obveznika. Hvala lijepa.
Hvala vama kolega Kovačević. Na redu je u ime Kluba SDP-a, poštovani kolega Antun Vujić. Izvolite kolega.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ravnatelju Galiću, uvažene kolegice i kolege. Evo pred nama je dakle sada na neki način dovršavanje jednog procesa u kojem se Sabor bavi i pitanjima za koja možda se i ne bi trebao baviti ali obzirom na visoko izražene zahtjeve, očekivanja a i politizaciju javnosti vezano na temu HRT-a nije čudo da sada raspravljamo i o takvim stvarima kao što su inspekcijsko izvješće za ovu kuću ali ne dakako i za brojne druge kuće o kojima bi također možda po istoj analogiji se moglo raspravljati i gdje bi također možda inspekcija imala šta reći, uključujući čak i neka tijela državne uprave koje zadržavaju naslove da se zovu na ovaj ili onaj način a tamo radnici nisu dobili rješenja da rade u tom i tom ministarstvu nego još uvijek rade u nekim drugim ministarstvima. Očito je da postoje određeni aspekti malicioznosti kada se radi o Hrvatskoj radioteleviziji. Ja to potpuno razumijem i čak i pozdravljam da se o ovakvim stvarima raspravlja jer što budemo bolje poznavali materiju to ćemo više vidjeti kako su ipak temeljna rješenja dobro postavljena ali nažalost sve dok budemo raspravljali o mizarnim pitanjima nećemo moći i kod onih koji bi to željeli otvarati nova pitanja i dogradnju onoga što je počelo 2001. a završilo sa 2003. godine dogradnju Zakona o HRT-u na stvarno onim elementima gdje bi ga možda i trebalo dograđivati. Dakle, ako budemo imali optužbe, ako budemo imali permanentna sumnjičena. Ako budemo imali izvještaje koji su do te mjere strogi da tako kažem postavlja se pitanje da li se po analogiji mogu i negdje drugdje takve stvari naći i ako budemo imali situaciju da o tome raspravljamo dotle naravno oni koji će braniti demokraciju, nezavisnost medija, koji će braniti autonomnost novinarske struke unutar televizije morati će možda braniti i ono što bi stvarno trebalo reformirati, kada bi se dakle prihvatili da pričamo o stvarnim problemima. U tom smislu moram reći da od 2001. godine od kada je počela javna rasprava i od kada su donesena, dakle, najprije jedan a poslije toga drugi Zakon o HRT-u ipak postoji jedna nedvojbena i na neki način javno utvrđena činjenica a to je da je HRT pokazao ogroman napredak i da je o situacije jedne duboke unutarnje krize došao u situaciju u kojoj se ipak na neki način perspektivno posluje financijski i u kojem nisu izraženi oni problemi kojima je ovaj Sabor bio svjedokom a to je da se politizira unutar same televizije na pojedinim tijelima da se dakle televizija vezuje direktno uz ovakve ili onakve interese, lobije itd., itd.. Možda, možda će kada na neki način zauzmemo pravi stav i prema ovim izvješćima i damo podršku onome što treba ne ulazeći dakako u procese koji se momentalno vode i u to što će sudska da tako kažem instanca ili vezano na ovo zaključiti, možda dakle ćemo se naći u perspektivi da u jednom mirnom vremenu otvorimo i novu rundu rasprave oko toga kako još dalje unaprijediti samostalnost, autonomnost, sigurnost i perspektivu Hrvatske televizije. Kada čitam nešto što dakako najviše boli zato što su uvijek pojedinci oni koje treba štititi, a ovaj Sabor mislim da treba štiti i pojedince, onda ne ulazeći u meritum nalaza u koje se dakle na jedno 6, 7 ili 8 točaka utvrđuje što je sve bilo nepravilno, moram reći da je svojedobno nadzorni odbor još ranije sastavljen na jedan prilično reprezentativan način od različitih predstavnika, različitih struktura u nekoliko navrata na sve ovo upozoravao, i isto tako upozoravao da se Zakon koji se tiče televizije ne može u svemu svesti na one elemente koji ne bi prepoznavali specifičnost medija vezano na to da će tamo, da tamo trebaju da govore djeca, da trebaju na neki način da se uključe i roditelji, da čitav niz elemenata naprosto ne može biti sistematiziran onako kako je to u klasičnom da tako kažem poduzeću gdje se može zaposliti i radnik koji ima 18 godina i gdje on tada ulazeći u sindikat ili izvan njega i po Zakonu o radnim odnosima ima ovakva i onakva prava. To su specifični slučajevi i stvar je javne pameti da se kada stvarno nema ozbiljnih zloupotreba i kada nema ozbiljnih šteta koje nastaju po pojedince znaju naći solucija. Možda će u jednoj perspektivi biti potrebno preispitati ovakve tipove situacija u kojima između rasprave o nalazu inspekcije i Sabora zapravo nema nikoga. Mi dakle, smo želeći svojedobno da jako istaknemo važnost i funkciju Vijeća HRT-a što mi se čini da je dobro bilo pogođeno, manje obratili pažnju i jednoj da tako kažem unutrašnjoj strukturi u kojoj ravnateljstvo zapravo je izvedeno iz jedne jedinstvene radno televizijske norme, i radno televizijske volje a da istodobno nema još jedan medijator između Sabora i ravnateljstva koji bi se bavio pitanjima kao što je financijsko, kao što je inspekcija. Pa ona to mora činiti Sabor. I sada se Sabor našao po mom mišljenju u jednoj čudnoj ulozi a to je da on dakako vodeći računa o nezavisnosti svih oblika vlasti u Republici Hrvatskoj uključujući i sudsku vlast ne može i ne treba i ne smije intervenirati u ovo o čemu je ovdje riječ ali ne može nitko očekivati da pojedinci, mi kao pojedinci nemaju o tome mišljenje. Ja se nadam da obrazloženje koje je dao gospodin Galić kao glavni ravnatelj Hrvatske radio televizije će dakako imati i prevagnuti u smislu ocjene koji je pravni meritum ovoga što se na neki način postavlja kao prekršaj i kao, i kao problem. Također apsolutno i u potpunosti podržavamo u ime Kluba ovo, ovaj navode gospodina Galića koji je objasnio gdje je zapravo kriva poanta u slučaju kada se govori o jednom nesretnoj, o jednom nesretnom smrtnom slučaju na televiziji. Moram reći da je to bilo i na Odboru za medije također interpretirano i da zapravo, mislim čak da je prevladavajuće mišljenje bilo otprilike slično ovome kako je to danas dao gospodin Galić. Ja se nadam da ćemo konačno prebroditi i priznati da je televizija, Hrvatska radio televizija učinila jedan ogroman korak u zadnje vrijeme ne zato da bi smatrali da je sve na Hrvatskoj radio i televiziji u najboljem redu i da je sve baš najbolje kako uopće može biti. Nipošto. Ali oslobađanje ovoga Sabora da se bavi sporednim pitanjima ili zloupotreba pojedinih pitanja, nalaza, inicijativa, interpretacija što se događa na Hrvatskoj radio televiziji nas će udaljavati od mogučnoti da se bavimo stvarno onim što bi možda kao jednu zajedničku volju uspjeli, a to je dogradnja drugih elemenata koji su potrebni u jednoj perspektivi razvitka koja je sada dobro zacrtana ali koju treba dalje nastaviti. Nadam se da će i sva rješenja koja će ovaj Sabor u dogledno vrijeme moći imati vezano na pojedine inicijative ići u smjeru sagledavanja realizma ove situacije, sagledavanja da je televizija zaista jedno javno dobro. Sagledavanja toga da uza sve što svatko od nas pojedinačno može imati, ne znam kakve subjektivne primjedbe i ne znam kakve želje da bi bila, da bi se nešto radilo na ovaj ili onaj način, da je to sve samo subjektivna volja, a da je jedno tendencijsko kretanje na televiziji pozitivno. U tom smislu zapravo je ambivalentan, ambivalentne su naše mogučnosti što da kažemo o ovim nalazima. One imaju svoj tok, ali u ime Kluba SDP-a mogu reći da podržavamo ocjenu i očitovanje koje je vezano na toj inspekcijsko, inspekcijski nalaz dao gospodin Mirko Galić kao glavni ravnatelj HRT-a. Hvala lijepa.
Hvala vama poštovani kolega Vujić. U ime Kluba HSS-a poštovani kolega Luka Roić. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodine ravnatelju, gospodine inspektore odnosno gospodo kolege i kolegice saborski zastupnici. Evo i još jednom se na neki način bavimo našom Hrvatskom radio televizijom jer pred nama je izvješće o obavljenom inspekcijskom nadzoru Hrvatske radio televizije i očitovanje ravnateljstva o propustima i nepravilnostima koje su uočene u tom nalazu. Sve je ovo vidljivo iz ovog, sve ovo vidljivo iz ovog izvješća mi ovdje u Hrvatskom saboru detektirali smo makar neki i upozorili ravnateljstvo u svojim ocjenama o podnesenom izvješću. Već duže vrijeme u ime HSS-a na neki način pratim rad Hrvatske radio televizije. Mogu konstatirati da je poslovanje iz godine u godinu sve bolje što je potvrđeno i od svih onih koji su se očitovali o tom izvješću. Nepravilnosti je na neki način ipak sve manje. Je li to zasluga ravnateljstva ili možda veće skrbi i svijesti o nacionalnoj imovini ne treba ovdje tako jasno utvrditi, ali zapravo to nije tako važno. Rezultat je bitan. Strah me je i pomisliti da ovo izvješće zapravo inspekcijsko izvješće služi na neki način kao latentna prijetnja kako bi se ravnateljstvo držalo u nekakvoj pokornosti. Uvijek postoji i onaj adut iz rukava, a taj je plaćanje PDV-a ako kojim slučajem oni na Prisavlju ne budu slušali na onaj način na koji se to podrazumijeva. Bojim se stoga vraćanja u stara i prošla vremena kad se po mišljenje išlo na Pantovčak, a danas neki kažu i u Banske dvore. Na ovakvu bojazan me navodi činjenica da inspektori u sferi radnih odnosa nisu naišli na neke veće nepravilnosti osim, a to je za 14 osoba je sklopljen prividan ugovor o djelu, a trebalo je sklopiti ugovor o radu u pisanom obliku i prijaviti ih nadležnim tijelima mirovinskog i zdravstvenog osiguranja. Još je sporno 11 maloljetnih osoba koji nemaju prethodno odobrenje inspektora rada. O tome je i ovdje sa ove govornice odgovorio glavni ravnatelj i mislim da nema tome se šta dodati. U području zaštite na radu stoji da poslodavac nije obavijestio povodom smrtne ozljede svog djelatnika što sugerira da je djelatnik umro zbog ozljede na radu, a svi znaju kako je smrt nastupila, a gospodin glavni ravnatelj je o tome otvoreno i sa ove govornice govorio. Nema, ovdje nema nekih senzacionalnih otkrića niti ima puno vjere u neka nova otkrića, a mene kao saborskog zastupnika smeta jedna druga stvar što nije predmet ovog izvješća ali ja je uvijek želim ponoviti da je na HRT-u sklopljen ugovor o radu sa 3628 radnika koji su prijavljeni na mirovinski i zdravstveni, a od toga 3100 radnika imaju ugovor na neodređeno vrijeme a 525 na neodređen, na određeno vrijeme. Osim svojih zaposlenika u periodu između dvije inspekcije Hrvatska radio televizija sklapa 1550 ugovora o djelu. Uglavnom su to izvođači. Osim suradnika izvođača koristi se rad 5679 osoba s kojim je sklopljeno 9752 ugovora. Kod ovolikog broja ugovora moguće je i 14 pogrešaka što ne mora biti pravi broj. Jer je inspekcija obavljala rad metodom uzoraka. Pored tolikih zaposlenika na HRT-u, to uvijek ističem, ipak stalno uzimaju novozaposlene, a inspekcija ne mora znati jer to nije predmet njihovog djelokruga da postoje novinari koji, često se to ponavlja, ne rade svoj posao za koji su plaćeni, a ne rade ne svojom krivnjom nego često zbog međuljudskih odnosa jer je tamo netko na Prisavlju često dao sebi za pravo da HRT shvati kao svoje privatno vlasništvo što svakako nije dobro. Ima ih po našoj ocjeni previše i novozaposleni često se školuju i u inozemstvu i u tim kadrovima nakon školovanja često odlaze na komercijalne televizije, a da se nitko ne pita tko je to sve platio i tko će zbog toga snositi račun? Građani koji to uredno podmiruju, na čije kućne adrese stižu za par neplaćenih pretplata čestitka od odvjetničkih kuća i to sa troškovima koji su često veći od duga nažalost su u nepovoljnom položaju. Oni moraju svoj dio platiti, a mogu se žaliti udruzi «Potrošač» i olakšati samo dušu. Televizija i njezini počesto članovi koriste vlastitu televiziju za vlastitu promociju, a naš cilj je bio da se nastavi reformama ka javnoj i televiziji prestane sa njenom komercijalizacijom. Ipak moram jasno ovdje reći reforma ka javnoj televiziji ovo ravnateljstvo je u tom pogledu napravilo ipak dosta, ali treba u tome ustrajati što nije lako, što je sve proces i ne ide to preko noći jer je problem često u našim glavama. Moram također ovdje otvoreno reći da se ipak na javnoj televiziji otvaraju tabu teme koje prije nije lako bilo čuti, da se otkrivaju i afere i napokon smo sve manje i manje svjesni odnosno činjenice da se naši informativne emisije ne počinju sa temama iz Banskih dvora i Pantovačaka kao što se to nekad radilo. Sve dok se ne novinari prozivaju za svoje uratke na pravom smo putu jer novinar mora uvijek biti u latentnom sukobu prije svega s politikom i političarima radi brušenja demokracije. Novinar pored svoje informativne uloge ima i kontrolu koja je po meni često i važnija. Nedavno smo svjedočili jednoj aferi koja je potresala našu javnost a radi se cenzuri Latinice. Mi se ovdje borimo za javnu televiziju za slobodnu riječ, za slobodno novinarstvo, ali na žalost neki novinari i urednici zapravo niti ne znaju što će sa svojom slobodom naravno novinarskom i sami cenzuriraju uradak mladog novinara makar tako govore iako je to malo nategnuto, jer zabrane je snimanja došla kao što čujemo iz Ministarstva unutrašnjih poslova. Ali eto vjerovati ću da urednik na svoju ruku cenzurira prilog i samo svjedoče da uvijek postoje novinari koji mogu zloupotrijebiti svoj položaj. Politika i cenzura na Hrvatskoj radio televiziji se ne mogu se izbjeći, jer na žalost uvijek postoje neprofesionalci koji su unaprijed osvojili ne treba ih osvajati uvijek su spremni izvijestiti bijelu zastavu. Prilog Latinice kao što smo čuli prošao je pravnu službu ,Hrvatska radio televizija unatoč toga emisija je bila cenzurirana. Vlada mora omogućiti javni medijima nezavisnost i slobodu i u protivnom krši međunarodne standarde sa slanjem zabrane iz Ministarstva unutrašnjih poslova. Svaka zabrana šteat je za svako demokratsko društvo a i svaka zabrana izaziva kontra efekt i golica znatiželju javnosti. Ovakve nečasne rabote potvrda su i koalicijske i svih drugih vlasti koja je bila u pravu kada se zalagala za konkurencijom i otvaranjem medijskih prostora i sloboda. Što je konkurencija veća to je nesumnjivo bolje i veća šansa za demokraciju jer uvijek će netko objaviti istinu jer kako kaže ona narodna Ako laže koza ne laže rog. Najveća moja sumnja stoga držim u ovom izvješću da je discipliniranje Hrvatske radio televizije zbog već spomenutog PDV-a i s time se uvijek može javnu televiziju držati na neki način u pat poziciji. Nalaze inspekcijske Hrvatske radio televizije dužan je otkloniti i protiv odgovornost je pokrenu postupak za utvrđivanje u odgovornosti. U izvještaju se predlaže osnivanje povjerenstva za izradu pravilnika za korištenje odjeće, očito su poplave povjerenstva koje su u velikoj mjeri u našem Saboru popularne utjecali i na njih. Jer ako ne želim riješiti problem kažu osnuj povjerenstvo. Jedino je u tom razvidno da i na nižim razinama pravna država ne funkcionira na onaj način na koji bi trebala. Ravnateljstvo Hrvatske radio televizije očitovala se na ukazane propuste, i nepravilnosti, u izvješću komercijalne revizije obavljena je i reviziji financijskih izvješća za 2003. godinu. Protiv izdanog poreznog rješenja porezne uprave Hrvatska radio televizija uložila je žalbu u kojoj Hrvatska radio televizija navodi razloge neobračunavanja PDV-a odnosno, pristojbe. U vezi određenih slabosti i nepravilnosti u provođenju zakona o javnoj televiziji uredbe o postupcima nabave roba, radova i usluga male vrijednosti nije bila unaprijed utvrđena poslovna odluka rukovodnih struktura Hrvatske radio-televizije, tvrde odgovorni u ravnateljstvu. Već je posljedica dovođenja u pitanje same proizvodnje i emitiranja radijskog ili televizijskog programa,. Ravnateljstvo također tvrdi da su nepravilnosti rezultat neprovođenja odredaba pravilnika o postupcima nabave ali i prije svega nefunkcioniranja internih kontrola i nadzora u poslovnim i financijskim operacijama i aktivnostima. Ravnateljstvo Hrvatske radio-televizije donijelo je odredbe i određene provedbene zaključke u cilju otklanjanja uočenih nepravilnosti, slabosti, u postupcima primjene odredaba zakona o javnoj nabavi. Ovdje kao što rekoh očito nema nečega novoga što bi promijenilo naš stav da se unatoč određenim nepravilnostima stanje na Hrvatskoj televiziji zaista poboljšava iz dana u dan. I zato mi ćemo prihvatiti izvješće ravnateljstva o inspekcijskom nadzoru Hrvatske radio-televizije i na neki način dati podršku i uprav i onima koju upravljaju Hrvatskom radio-televizijom za daljnji uspješan radi. Hvala vam lijepa.
Hvala vama kolega Rojić. Prelazimo na raspravu od po 10 minuta. Prvi na redu je poštovani kolega Krunoslav Markovinović. Nema ga. Gubi pravo govora o ovoj temi. Na redu je poštovana kolegica Antičević Marinović. Nema je. Gubi pravo govora o ovoj temi. Na redu je poštovani kolega Kramarić. Nema ga. Gubo pravo govora govora o ovoj temi. Na redu je i poštovani kolega Frano Piplović. A može on i odsjediti. Ima pravo svojih 10 minuta. Izvolite kolega.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Ovako izgleda ravnatelj jedne javne ustanove kada se raspravlja u parlamentu državnom pa i jednoj lokalnoj skupštini o izvješću njegovih djelatnika recimo za neko proteklo razdoblje znači djeluje skrušeno, ponizno, strpljivo. Sluša ove se primjedbe kao što to naš ravnatelj naše Televizije gospodin Mirko Galić. Ravnatelj je u ovakvim situacijama uvijek u nekom nezgodnom položaju prima jasno strpljivo kritike i primjedbe na ono što su radili djelatnici , ali isto tako kada je nešto dobro prima on i pohvale. Međutim zbog svog jednoga đentlmenskog odnosa neće se nikada sebi pripisati pohvale nego jasno distribuira svojim djelatnicima. Ja sam ovako jedan mali fini uvod napravio, da bih rekao ono što sam mislio zapravo kazati. Osnovna stvar je zbog koje mi ovdje raspravljamo o Hrvatskoj televiziji to su ova dva izvješća i mislim da temeljem ova dva izvješća ne možemo na temelju ova dva izvješća donositi neki svoj čvrsti teški sud o hrvatskoj televiziji. Ne možemo reći da smo zbog tih ovih izvještaja s njome zadovoljni ili s njome na neki način nezadovoljni. Ova dva izvješća ću dva izvješća koja ćete naći kod bilo koje tvrtke osobito ovakvog tipa. DA bude propusta koji su na neki način redovite prateće pojave poslovanja organiziranja rada ovako jednog složenog sustava kao što je televizija. Nadalje isto tako televizija je poseban specifičan sustav, svugdje vi u svijetu imate vanjskih suradnika, svugdje imate ljudi koji povremeno angažirate. Bude tu i propusta oko g ugovora i obično to znaju službenici zatajiti, a neki puta se želi malo ušićariti da bi se da ne plati neke pristojbe pretpostljavamo državi ili nekom drugom. Ali ne vjerujem da je to ikada bila neka osnovna namjera da se napravi neko veliko, veliko zlo. Osnovna stvar je upitati se ako je ovakvih propusta bilo koliko su ti propusti sudjelovali u proizvodu. Koliko su utjecali na proizvod. Osnovni proizvod televizije je program. Ako nije bilo neke štete u programu zbog ovakvih propusta onda ja mislim da ih treba shvatiti dobro namjerno i ne dizati neku veliku buku oko ovih stvari. Kada sam još uzeto riječ ja bih rekao ajde dvije tri stvarčice koje bih htio reći u ime ljudi s kojim se susrećem i koji percipiraju Hrvatsku televiziju kroz emisije kroz programe. Uzet ću dva primjera. Recimo svježa, jedan je recimo primjer sa emisijom koju je imao gospodin Stanković prije jedno mjesec dana kada je gospodin Buković bio gost emisije, tema je bila, u Nedjeljom u 2, čini mi se, tema je bila medicinski potpomognuta oplodnja. Jasno a njegov gost je mogao iznijeti što je god htio i jasno ja sam mnogim stavovima, a i građani mnogi s kojima sam razgovarao ne slažu recimo sa takvim stavovima gospodina Bukovića gdje je recimo stavio u prvi plan primjerice Bibliju kao medicinsku knjigu, itd., itd. Kolega Stanković je po meni napravio isto također propusta a i po mišljenju ljudi sa kojima sam razgovarao da recimo nije dovoljno se pripremio. Ispalo je da je na kraju krajeva gospodin recimo Stanković takvim svojim nedovoljno kvalitetno pripremljenim pristupom i razgovorom sa doktorom Bukovićem na neki način uvrijedio osjećaje mnogih, mnogih građana koji drže do Biblije kao svete knjige itd., itd. Recimo to je jedan primjer kako ljudi percipiraju kroz pojedine emisije proizvodnju, odnosno televizijski program. Drugi primjer recimo smo imali na sam Uskrs. S nekim građanima sam razgovarao da nisu odavno imali tako krasan televizijski dnevnik što je gospodin Milić recimo napravio jedan, uskršnji dnevnik koji je imao sve što treba imati, i bio je informativan a ujedno je bio i tematski. Vi ste mogli u tom dnevniku recimo dobiti niz pozitivnih nekih pomaka, mogli ste dobiti neke nade, pa nije sve crno oko nas. I to što i ima puno crnoga, pa valjda je urednik tu da tematski i odabere ono što bi toga dana recimo bilo zgodno itd. To su recimo ajde nek’ i dvije slike kao recimo dio ljudi s kojima susjedi percipiraju recimo televizijski program. Jasno ima i drugih emisija o kojima ja sad, ne bih sad htio ovdje govoriti. Još recimo jedna primjedba. Zato je ovdje javno iznosim gospodinu Galiću. Često ljudi zamjeraju televiziji kad su u pitanju prijevodi, da su u pitanju prijevodi, da se baš ne moraju tako doslovno prevoditi recimo kod nekih filmova, kod nekih emisija, recimo neke engleske riječi ili riječi stranog jezika, osobito one koje su malo lasivnije, primitivnije, riječi koje su proste, ajde da kažemo uvjetno, zašto ih baš moramo prevoditi u našim sočnim jezičkim varijantama. Nije ovdje riječ o nekom umjetničkom djelu pa da se na neki način sakati umjetničko djelo time što zapravo ta prostota može biti u funkciji umjetničkog djela, ovdje je riječ o jednoj običnoj emisiji ili o jednom filmu koji ima više jedan potrošački, zabavni karakter. Ali to ipak na neki način ostavlja sliku o Hrvatskoj televiziji kao o jednom javnom servisu građana. I evo i za sam kraj bih evo recimo još jednu stvar, a koja se ne tiče gospodina Galića, nego mogli bi recimo porazmisliti i mi svi skupa, odnosno mi u Saboru o tome, vezano za pristojbu, za televizijsku pretplatu kao pristojbu koju građani plaćaju. Jasno slažem se da ta televizijska pretplata treba biti jedno javno davanje. Međutim kakav je utjecaj mene kao građanina, mene kao slušatelja, mene kao gledatelja, da li zapravo ja imam ikakav utjecaj na taj program ako već dajem ta javna davanja, dajem te novce. Tu bi onda trebalo malo razmisliti, jer ljudi ne znaju zapravo na koji način se često financira televizija, ali on ako daje svojih 50 ili 60 kuna on smatra da on treba imati nekakvog utjecaja. Njegov se utjecaj kad one novce uplati završava. Imali smo nedavno da je zbog televizijske pretplate, nedavno sam ja baš za saborskom govornicom govorio da je čovjeku ovrha na automobil susjedov došla itd. Ne kažem, to nema nikakve veze sa televizijom i sa gospodinom Galićem ali to ipak na neki način u ovoj nekakvoj utakmici nemilosrdnoj na hrvatskom televizijskom javnom prostoru ipak lijepi se na obraz Hrvatske televizije, a osnivač je Hrvatske televizije je Hrvatski sabor. Prema tome i Hrvatski sabor ima isto nekakvu odgovornost za tu Hrvatsku televiziju, ne gospodin ravnatelj i ostali proizvođači programa. Eto toliko, ja sam svoje, svoje male one opservacije sveo u jedno kratko, kratkih par riječi zaista u dobroj namjeri. Hvala lijepa.
Hvala vam lijepa kolega Piplović. Na redu je kolega Lesar sa replikom. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolegi Piploviću kratka replika. Naime on je rekao u svojem izlaganju da ga iz ovog izvještaja interesira najviše koliko je bilo eventualni propusti utjecaja na proizvod, dakle program televizije ili radija. Ja mislim da Sabor ima svoje predstavnike koje smo izabrali ili su se izabrali da nadziru i rukovode i programskim dijelom i upravljaju većim dijelom Hrvatske radiotelevizije. Ako ovako nastavimo mi ćemo za mjesec, dva vjerovatno imati na dnevnom redu izvještaj o sanitarnom pregledu HTV-a, sanitarne inspekcije o stanju sanitarnog čvora, protupožarne inspekcije, komunalne, a možda i šumarske. Mislim da zaista dolazimo u besmislenu situaciju ako ovako dalje nastavljamo, da ova tema i ovakvi izvještaji budu posebne točke rada Sabora. Ili ako to želimo onda sve one svoje predstavnike koji su izabrani i za programsku i nadzor u smislu upravljanja HTV-a povučemo pa direktno taj dio posla obavljamo kao saborski zastupnici. To je ono suština što sam želio reći i vjerujem da nikad nećemo dobiti recimo sanitarni izvještaj na raspravu u Saboru. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Pa mislim kolega Lesar ili me niste htjeli razumjeti ili me ne možete razumjeti. Ja sam zaista u dobroj vjeri govorio jer kruh djelatnika u medijima jedem cijeli život. Prema tome rekao sam zaista u dobroj vjeri. A to što mi imamo tijela izabrana i ljude delegirane u savjet to ne oduzima meni kao saborskom zastupniku mogućnost da ja kažem to što kažem. I zaista sam rekao u dobroj vjeri. I uvjeren sam da ovi propusti koji ovdje su zabilježeni da nisu utjecali na program. I to je bila osnovna namjera onoga što sam ja kazao i ne tražim nikakvu glavu, nego sam rekao da nas kao Sabor i građane zanima prije svega program, kvalitet programa, a za to je odgovoran, nisam rekao da je program nekvalitetan, ja sam samo rekao kako ljudi percipiraju taj program.
Hvala lijepa. Na redu je poštovani kolega Pavilic. Povlačite. Hvala lijepa. Poštovana kolegica Jagoda Majska Martinčević. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ravnatelju, gospodine inspektore, kolegice i kolege. Ja ću pokušati odvesti ovu našu temu na jedan malo sporedniji kolosjek koji nije naročito zanimljiv širokoj javnosti vjerujem ni svima nama ovdje, ali za mene kao, za osobu koja je, koja dolazi iz kulturnih krugova jest važna, jest vitalna i ima čini mi se na neki način dodirne točke sa ovim izvješćima. Ja ću se zadržati na terminu nepravilnost, iako ta nepravilnost nije možda predmet inspektorata nego je više predmet jedne moralne kategorije a radi se o nepravdi. Svi se sjećamo da je prije nekoliko godina krenula ideja, ja više ne znam od koga, o ukidanju 3. programa Hrvatskoga radija. I svi se sjećamo da se je veliki dio javnosti, ponajviše kulturne javnosti postavio na stražnje noge, pisale su se peticije i radili su se intervjui i ideja je na neki način zamrla, nitko više nije o ukidanju govorio, 3. program Hrvatskog radija hvala Bogu i danas traje. Međutim, ne znam koliko od vas zna da su vanjski suradnici od kojih se, rekla bih 85 ili 90% 3. programa Hrvatskog radija sastoji taj program doktori filozofije, sveučilišni profesori, muzikolozi, teatrolozi, pisci, istaknuti slikari itd. Dakle slobodno mogu reći krema intelektualne elite naše i koji za jedan prilog od recimo sat, sat i pol emisije govorne, garnirane možda sa glazbom ili ne, dobivaju honorar od 300 do 350 ili najviše 400 kuna. Naravno da inspekcija ne može o tome razgovarati jer su honorari pitanje ili internog dogovora između urednika i autora ili nekakve štednje koja je uvijek na radiju daleko rigoroznija nego na televiziji, ali ja bih se naprosto javno upitala u ime svih tih kolega koji sa jako puno srca, emocija, tradicije i neznam čega, sudjeluju i dalje na tom istom trećem programu za 300, 400 kuna. Pitala bih se da li je njihov rad, intelektualni rad, njihovi fakulteti, njihove titule sve ono što oni sobom nose kao intelektualnu prtljagu, da li je to sto puta manje vrijedno od onoga što rade nekakvi ljudi na televiziji koji se zovu neznam Lokas ili Ogresta i nemam pojma tko, koji vode navodno jako popularne emisije koje svi gledaju, a treći program Hrvatskoga radija nitko ne sluša osim nešto malo intelektualaca. Naime zanima me po čemu je taj radio toliko manje vrijedan, a vjerujte mi da je uloženo mnogo više intelektualnog truda u te emisije nego u neke na televiziji, a ipak mi svi danas uglavnom ovdje razgovaramo samo o televiziji jer je ona prezentna i tko se na televiziji nije pojavio taj ne postoji. Činjenica jest da je treći program Hrvatskoga radija danas u medijskom prostoru možda još jedina prava kulturološka oaza. Činjenica jest da imena koja sudjeluju vanjski suradnici u tom programu su doista vrhunski intelektualci Hrvatske i činjenica je da su oni duboko ili debelo ili kako god hoćete potplaćeni u odnosu na kojekakve ljude koji dolaze praktički s ceste na televiziju, postaju zvijezde, sklapaju menadžerske ugovore i nakon toga im više nitko ne može stati na kraj, oni su popularni, a ovi svi drugi pisci, umjetnici, slikari, glazbenici, teatrolozi, muzikolozi i neznam tko još, su zadovoljni sa svojih 300, 350 kuna jer eto tamo još mogu progovoriti i reći nešto što ne mogu nigdje drugdje možda i objaviti s obzirom na količinu, a i kvalitetu naših časopisa za kulturu. Rekla sam na početku to nije vezano striktno za ovu našu temu, za ovo izvješće i reviziju, ali zapravo je moje pitanje upućeno gospodinu Galiću koji je podjednako ravnatelj i televizije koliko i radija, koji sam zna kakvu vrijednost taj treći program u sebi nosi već godinama, desetljećima. On je zapravo rekla bih najčvršća i najljepša tradicija kulture u tome mediju, a činjenica jest da se na njemu sve više i više špara kao da su na određeni način intelektualci koji sudjeluju u tim programima kažnjeni zato jer se treći program eto nakon silne halabuke ipak održao. Hvala lijepo.
Hvala vama poštovana kolegice Majski. Na redu je poštovani kolega Ivo Josipović.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine direktore, kolegice i kolege. Kada sam vidio da u relativno kratkom vremenu raspravljamo financijska izvješća i to više puta Hrvatske radiotelevizije imao sam predodžbu kako ću u izvještaju naći kako na HRT-u radi recimo Jack Trbosjek ili ovako neke druge zločinačke osobe, međutim sa velikim zadovoljstvom sam zapravo vidio da u cijelom tom nalazu nema nečega što bi bio neki ozbiljni prijestup ili nedaj Bože kazneno djelo, da o.k. prekršaji postoje, oni će se procesuirati ovako ili onako, ali da zapravo nije riječ ni o čemu što bi iskakalo iz onih standarda koje prepoznajemo u gotovo svim većim firmama. Dapače po ovom izvješću bih rekao kako Hrvatska radiotelevizija posluje prilično uzorno. Pitanje svih pitanja koje se povlači i koje je usko vezano s onim što je gospođa Martinčević govorila i s čim se ja duboko slažem, to je pitanje programa Hrvatske radiotelevizije pa posebno i trećeg programa koji je meni isto toliko prirastao srcu, jest pitanje čemu služi Hrvatska radiotelevizija i čemu služe izvori sredstava koji se prikupljaju za Hrvatsku radioteleviziju. Cijeli kamen smutnje je već dugo vremena, taj nesretni PDV. Ovaj Sabor kao zakonodavno tijelo bi po mom sudu definitivno trebao presjeći tu priču i time otkloniti sve ove špekulacije o tome kako se s tim PDV-om na neki način manipulira zbog toga da bi se uprava držala na tankoj uzici ili da se ne bi držala na tankoj uzici i moj je prijedlog posebice vladajućoj strani ovog Parlamenta da odgovarajućim zakonskim prijedlogom definitivno skine to pitanje s dnevnog reda i pri tome naravno plediram za to da se ne govori o PDV-u, odnosno da se jasno kaže da na pretplatu PDV-a nema. Druga je stvar komercijalna aktivnost Hrvatske radiotelevizije na koju kao i svaki drugi subjekt poslovanja mora ići PDV. Moguća je i solucija po kojoj ćemo reći o.k. ima PDV-a ali onda moramo znati da sve košta. Ako hoću imati treći program Hrvatskog radija, ako hoću imati filmove, ako hoću imati opere, ako hoću imati ono što mene posebno zanima puno hrvatske glazbe, puno hrvatskih skladatelja, izvođača, opera i svega drugoga, športa, domaćeg športa onda moramo znati da to košta. Ako Hrvatskoj radioteleviziji uzmemo 22% PDV-a moramo naći drugi izvor za to ili programa neće biti. Naravno moguće su različite uštede, ali to je nešto, na uštedama treba raditi s PDV-om i bez PDV-a i to je dužnost svakog razumnog gospodarstvenika, a držim da to gospodin Galić jest, dakle da one troškove koji nisu baš nužni i racionalni da se na neki način reduciraju. S obzirom da je ovdje zapravo tema dnevnog reda izvješća, a ne rasprava o programu ja ne bih duljio dalje nego bih rekao da za neki način izražavam, želio bih izraziti zadovoljstvo sa izvješćem jer mislim da ono jasno pokazuje da na Hrvatskoj radioteleviziji nema onako ozbiljnih propusta kako se nagađalo u nekim krugovima i da je riječ o kući koja posluje u normalnim gabaritima. Isto tako naravno uvijek bih bio jako spreman za raspravu o programu i uvijek bi izražavao svoju želju za što više znanstvenog, kulturnog, športskog programa na visokoj razini i isto tako za takvu razinu financiranja Hrvatske radiotelevizije koja će omogućiti da se ona više razlikuje od komercijalnih televizija nego što je to danas. Pri tome naravno mislim na što manje onih meni se ne sviđaju, možda se nekome sviđaju, od raznih sapunica, loših filmova, pretjeranih repriziranja, ali koje su zapravo dio tržišne utakmice i toga moramo biti svjesni, a ako Hrvatskoj radioteleviziji osiguramo na neki način neovisne i stabilne izvore financiranja onda potrebe za takvim kompromisima vjerojatno neće biti. Evo, dakle moj je prijedlog da prihvatimo izvješće i objašnjenje koje nam je upravo Hrvatska radiotelevizija dala o svom poslovanju i da razmislimo o tome da se pitanje financiranja, posebice pitanje PDV-a riješi brzo i efikasno. Zahvaljujem.
Hvala vama poštovani kolega Josipović. Žele li kolege uzeti završnu riječ? Kolega Kovačević? Ne. Kolega Galić? Ne. Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. O ovim točkama dnevnog reda ćemo glasati kada se za to steknu uvjeti.
Izvješće o obavljenom inspekcijskom nadzoru u Hrvatskoj radioteleviziji. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Izvješće o obavljenom inspekcijskom nadzoru u Hrvatskoj radioteleviziji. Molim uključite se. Molim glasovati. Rezultat. 79 za, 21 suzdržan, 4 protiv. Prihvaćen zaključak sa ovim rezultatom. Drugi zaključak. Dajem na glasovanje zaključak, prima se na znanje očitovanje Ravnateljstva HRT-a na ukazane propuste i nepravilnosti utvrđene u Izvješću komercijalne revizije obavljene revizije financijskih izvješća za 2003. godinu. Molim uključite se. Molim glasovati. Rezultat. Sa 94 glasa za, 8 suzdržanih, 3 protiv prihvaćen predloženi zaključak.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda. - Izvješće o uredbama koje je Vlada Republike Hrvatske donijela na temelju zakonske ovlasti Izvješće je dostavila Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Raspravu su proveli radna tijela: Odbor za zakonodavstvo, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, Odbor za pravosuđe, Odbor za gospodarstvo, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Njihova izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Ne. Hvala. Žele li izvjestitelji radnih tijela uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HSS-a poštovani kolega Josip Vresk. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine iz Vlade. Budući da sam izgleda jedini u ime Kluba moram ipak reći nešto o ovom Izvješću. Naime, stav jest HSS-a, a ja ću ga ponoviti da doista nitko ne razmišlja o tome da se Vladi uzme ovlast da preuzme zakonodavnu inicijativu u vrijeme kad Hrvatski sabor ne zasjeda. To je radila bivša Vlada, to je radila ona Vlada prije naše Vlade, naravno da i ova Vlada ima to pravo raditi. Ono što malo smeta u tom Izvješću, reći ću prvo o uredbi kojom je izmijenjen Stečajni zakon. Naravno da je trebalo donijeti takvu uredbu. Bivša Vlada je takvu uredbu jednu donijela na sjednici i to jest bila pretposljednja sjednica naše Vlade koja se održala 11. prosinca 2003. godine. Ta je uredba vrijedila do kraja 2004. godine i doista u sadržajnom smislu je ona predstavljala nešto što je dobro, što je omogućavalo radnicima da u stečajnom postupku budu u prvom isplatnom redu. Obrazloženje ove Vlade jest da se priprema novi Stečajni zakon za kojega i mi smatramo da ga doista treba konačno vidjeti Hrvatski sabor. Ovakav Stečajni zakon kakav mi imamo nije dobar i želim da, nadam se da to se slažete i vi, da ga svi što prije vidimo na ovim klupama. Ali moram reći i drugu stvar, da je Vlada imala vremena, dakle, vremena cijelu 2004. godinu konačno podnesti, poslati Hrvatskom saboru Stečajni zakon ili barem ovakvu izmjenu. Nadam se da se slažemo da doista radnicima, obzirom na socijalnu situaciju u kojoj se nalaze, a znamo u kakvoj su tek situaciji oni u čijim se poduzećima, trgovačkim društvima vode stečajni postupci, treba i dalje omogućiti da budu u prvom naslovnom redu, ukoliko je to politički stav Vlade. Međutim, doista malo smeta da cijelu godinu dana nismo bar tu izmjenu Zakona dobili ovdje kao prijedlog, već nam se šalje Izvješće o Uredbi koja sa zakonskom snagom koju je Vlada donijela i sad, naravno, je u situaciji da opet o tome odlučuje uredbom umjesto zakonom. Drugo, želim reći još jednu stvar. O Uredbi koja je zapravo dosta važna u onom sadržajnom smislu, riječ je o Uredbi o dopuni Zakona o obavezama i pravima državnih dužnosnika. Znate, jedino državni dužnosnici nemaju prava na onih 0,5% godišnje uvećanje plaće do iznosa od 20% za svaku navršenu godinu radnog staža. Znamo isto tako da smo ta prava omogućili prvo Hrvatski sabor, a zatim i Vlada stalnim produžavanjem identične Uredbe pravosudnim dužnosnicima. Znamo da je situacija na sudovima teška, da doista te ljude treba dodatno stimulirati pa makar i na ovaj način, da imaju nešto veću plaću. Međutim, opravdanje da u Državnom proračunu nema dovoljno sredstava, čini mi se da više nije dovoljno i da bi naprosto trebalo poštivati Hrvatski ustav. Nije sporno da postoji trodioba između vlasti i između zakonodavne, izvršne i sudbene, ali su oni u pravima pred Hrvatskim ustavom izjednačeni. Mislim da su državni dužnosnici na taj, što god tko o tome naravno mislio, način stavljeni u neravnopravni položaj i mislim da je ova Uredba u sadržajnom smislu protuustavna. No, bez obzira na sve, ovakvo se Izvješće može prihvatiti ili ne prihvatiti. Ovo je fakat i Klub Hrvatske seljačke stranke će naravno prihvatiti ovo Izvješće jer se ono ne može izmijeniti. Sugestija jest Vladi da ne produžava dalje takve uredbe, pogotovo Uredbu koja mijenja Stečajni zakon jer za to nema niti jednog jedinog valjanog razloga. I drugo, da konačno odlučimo što ćemo s tih 0,5% pa ma što tko o tome mislio jer smatramo da je takav zakon, odnosno takva uredba u sadržajnom smislu protuustavna. Hvala lijepo.
Hvala lijepa, poštovani kolega Vresk. U ime Kluba zastupnika SDP-a poštovani kolega Josipović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Uredbe su, znamo, mišljenja da služe tome da premoste određenu prazninu u radu Parlamenta i po prirodi stvari oni se, ta ovlast se rijetko koristi i što rjeđe se treba koristiti po mom sudu i po sudu Kluba zastupnika SDP-a, Vlada je tu zaista slijedila taj duh, dakle, nije se pretjerivalo i tu nema prevelik broj tih uredbi niti se možda u pogledu, osim u pogledu Stečajnog zakona možda išlo u neke intervencije koje bi trebale biti možda ipak na kraju jednog dana predmet rasprave u ovom Parlamentu. Iako, evo, Stečajni zakon će to i biti. Ono što se meni postavlja kao pitanje ili kao problem predstavniku Vlade odnosi se na činjenicu da su nekim uredbama prijašnjih godina bile na neki način konvalidirane, recimo to tako, neke prekršajne odredbe, a da to sada nije napravljeno. Time su otpali neki prekršajni postupci i neka prekršajna djela i moje više pitanje je i znatiželja da li je to smišljena politika ili se naprosto zaboravilo na činjenicu da su neka prekršajna djela obuhvaćena bila zbog važenja zakona uredbama ili nisu bila. Mislim da ako se to i mislilo da to slijedi onu intenciju koja ide uz prekršajno zakonodavstvo da se Vlada isključi kao subjekt koji jest ovlašten propisivati prekršaje. Ali s druge strane ima nekih prekršaja za koje onda treba razmisliti da se ipak urede zakonom jer se izgleda da ipak neke odnose treba normirati na prekršajnoj razini. Konačno, ne duljeći previše, preporuka i želja Kluba SDP-a je da se uredbe što manje koriste, a da se sve više ili što više ili uvijek kada je to god moguće osjetljiva, posebno osjetljiva pitanja rješavaju u ovom Parlamentu. Zahvaljujem.
Hvala lijepa, kolega Josipović. Na redu je poštovani kolega Stazić. Nema ga, gubi pravo govora o ovoj temi. Na redu je kolega Leko. Nema ga, gubi pravo govora o ovoj temi. Na redu sam ja, ali iz objektivnih razloga ću povući prijavnicu. Time smo sve prijavljene iscrpili sa prijava. Želi li predstavnik predlagatelja uzeti završnu riječ? Ne. Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. O ovoj temi ćemo glasovati, odnosno o ovoj točci ćemo glasovati kada se za to steknu uvjeti.
Peto, Izvješće o uredbama koje je Vlada Republike Hrvatske donijela na temelju zakonske ovlasti. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: prihvaća se Izvješće o uredbama koje je Vlada Republike Hrvatske donijela na temelju zakonske ovlasti. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 87 glasova za, 3 suzdržana i 25 protiv donesen predloženi zaključak.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda, - Konačni prijedlog zakona o dopunama Zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti – Predlagatelj Klub zastupnika SDP-a, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 242, a kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka kod donošenja ovog Zakona. Prijedlog akta ste primili u pretince. Izvještaj radnih tijela nema s obzirom da nismo ni raspravili. Vlada nije dostavila svoje izvješće. Želi li predstavnik predlagatelja dati obrazloženje? Da. Riječ ima kolega Josipović u ime Kluba zastupnika SDP-a. Izvolite.
Evo opet, vrlo kratko. Prijedlog je rezultat želje Kluba SDP-a da se u ovom Parlamentu okončaju one dosta jalove rasprave i postupci vezani za međusobna optuživanja, nagrđivanja i slično, sa vrlo negativnim utjecajem i na rad Parlamenta, a još više bih rekao na ugled sviju nas u javnosti. Upravo zato po uzoru kako je to rađeno za neke druge obveze u pogledu rada, poslovanja, imovine zastupnika Klub SDP-a predlaže da se Povjerenstvu za sprječavanje sukoba interesa daju i oni podaci koji se odnose na način stjecanja Povjerenstvu za sprečavanje sukoba interesa daju oni podaci koji se odnose na način stjecanja pokretne i nepokretne imovine i da to bude dio prijave. To predlažemo još jednom ističem u dobroj vjeru, u interesu čini nam se sviju zastupnika i profesije političara kao takve jer vjerujemo da ćemo formaliziranjem način kako se to pitanje rješava sa ove scene i iz ove sabornice izbaciti puno one prljave vode koja se nepotrebno valja ovim parlamentom. Zahvaljujem.
Hvala lijepa kolega Josipović. U ime Kluba zastupnika HSS-a poštovani kolega Zlatko Tomčić, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici. Temeljni cilj Zakona o sprečavanju sukoba interesa je bez ikakve dvojbe da se onemogući da javna dužnost postane nekakav poligon za osobne probitke ili za materijalnu korist. U Zakonu koji je na snazi o sprečavanju sukoba interesa kojeg dopunjavamo ovim zakonom osim nekih općenitih definicija i odredbi koje se mogu tumačiti što zapravo nikada nije dobro, Zakon je decidiran prije svega u članku 6. koji jasno govori o zabranama što državni dužnosnik ne smije, tako kaže zabranjena djelovanja dužnosnika. Dužnosnicima je zabranjeno postupiti na sljedeći način: Pod a) primiti ili zahtijevati korist ili obećanje koristi radi obavljanja dužnosti. b) Ostvariti ili dobiti pravo u slučaju da se krši načelo jednakosti pred zakonom. c) Zlouporabiti posebna prava dužnosnika koji proizlaze ili su potrebna za obavljanje dužnosti. d) Primiti dodatnu naknadu za poslove obavljanja javnih dužnosti. E) Tražiti prihvatiti, ili primiti vrijednost ili usluga radi glasovanja o bilo kojoj stvari ili utjecati na odluku nekog tijela ili osobe radi osobnog probitka ili probitka povezane osobe. f) Obećavati zaposlenje ili neko drugo pravo u zamjenu za dar ili obećanje dara. g) Utjecati na dobivanje poslova javnih nabavki. h) Koristiti povlaštene informacije o djelovanju državnih tijela radi osobnog probitka ili probitka povezane osobe ili na bilo koji drugi način itd. Vrlo interesantno da u provedbi ovog Zakona dosadašnja medijska pažnja politička, mudrovanja i podmetanja o čemu je nešto i predstavnik predlagatelja rekao oko mogućeg sukoba interesa su se svele zapravo na točku g. ovog Zakona utjecati na dobivanje poslova ili javnih nabavki, uglavnom se o tome raspravlja i uglavnom se na koncu i o tome vode neka službena povjerenstva ovdje u Saboru. Ja ne mislim da to nije dobro, ne mislim da je nemoguće da se i točka g. iz članka 6. realizira, dakako da je moguće i nju treba sankcionirati ali mislim da je posve neopravdano eksponirana. Zašto? Iz vrlo jednostavnog razloga što kada analizirate točku g. svaki dužnosnik koji se eventualno drzne da napravi prekršaj temeljem ovog Zakona je u permanentnoj opasnosti jer njegov ugovor i njegovo postupanje uvijek vidljivo. Ako bilo što sumnjivo lako je provjerljivo ostaju pisani tragovi, i dužnosnika odnosno njegovog društva, društva kapitala, ali i države odnosno lokalnih organa u pravilu lokalnih nekih institucija. I ne samo to da trenutačno u slučaju nekakve sumnje je lako moguće provjeriti jer postoje pisani tragovi, nego ti pisani tragovi po pravilima ostaju čitav niz godina i to se uvijek da provjeravati, dakle ova točka g. o kojoj govorimo, ona se da provjeravati nakon 3 godina, 5 godina, i uvijek je lako dokazati jer postoje pisani tragovi da li je nešto učinjeno ili nije i da li je bilo sukoba interesa ili nije. Kod ostalih zabranjenih djelovanja po ovom članku 6. osim kod točke d. koja je isto tako egzaktna, kaže primiti dodatnu naknadu za poslove obnašanja javnih dužnosti to je isto potpuno egzaktno. Kod ostalih ovih zabranjenih djelovanja dužnosnika u pravilu nema tragova i to je zapravo glavni problem primjene članka 6. zakona o sukobu interesa. Vrlo lako je analizom ovih preostalih zabranjenih djelovanja dužnosnika doći do zaključka da se zapravo sve ostale stvari osim točke g. i d. mogu događati iza zastora javnosti, nema pisanih tragova, obećava se u četiri oka, stvari se razmjenjuju ispod stolova, zapošljavaju se ljudi, putuje se tuđim avionima i brodovima, koriste se tuđe kartice, koriste se povlaštene informacije to se nigdje u pravilu ne evidentira, o tome nema ugovora, o tome nema ničega a čini mi se da je to itekako važan element Zakona o sprečavanju sukoba interesa. Gdje ostaju tragovi? Tragovi ostaju upravo na onom što se može pothranjivati korišću iz sukoba interesa, na imovini, pokretnoj i nepokretnoj, tragovi ostaju na kvaliteti života, netko može vrlo raskošno živjeti što se zapravo u pravilu ne evidentira, netko može imati neumjereno veliku imovinu što se evidentira i što bi trebalo dokazati što je zapravo intencija ovog Zakona bez obzira da li je pokretna iil nepokretna imovina. NO, pitanje je znate kada o tim tragovima govorimo u smislu pokretne i nepokretne imovine i kvalitete života da li su ti tragovi, da li se sa njima može manipulirati, da li se mogu subjektivno ocjenjivati, za nekoga je jedna mjera, za drugog je druga mjera i zato se moraju uspostaviti vrlo jasni kriteriji za ocjenjivanje onoga što bi čovjek mogao imati kao plod sukoba interesa. Ovih dana ili prije mjesec dana bili smo svjedoci jednog gotovo nevjerojatnog događaja u ovom Domu kada se posumnjalo da bi aktualni premijer mogao biti u sukobu interesa što se reflektiralo, navodno, po tvrdnji tadašnjeg predlagatelja primanjem velike svote novca u smislu pogodovanja za nekakve kredite ako se sjećam dobro teme, dogodilo se to da se u ovom Domu preglasavanjem odlučilo da se to ne ispituje. To je nešto što je nedopustivo kada je u pitanju Zakon o sprečavanju sukobu interesa. I primjenjujući ovakva pravila koja su tog momenta preglasavanjem primijenjena u ovom Domu, dogodilo se zapravo da većina može odlučiti da svoje ne damo a tuđe ćemo napadati. Pa bez obzira da li ćemo napadati samo radi toga da im stvarno dokažemo da si bili u sukobu interesa ili radi toga da budu dugo eksponirani pred javnošću, pred medijima pa što se na koncu događa ovih dana sa nekim Povjerenstvima, samo radi toga da javnost bude opterećena sa tim i dakako da određene osobe budu na taj način eliminirane kao moguća politička konkurencija. E, upravo iz ovih razloga o kojim govorim što postoje ovi tragovi na imovini a zašto ne postoji tragova u pisanim materijalima, ugovorima itd., je ovaj Zakon dobar? On upravo govori o tome da svaki dužnosnik mora dokazati porijeklo svoje imovine. Ne da je mora dokazati nego mora prezentirati porijeklo svoje imovine. Međutim, u ovom Zakonu po shvaćanju Kluba HSS-a ima i nekih propusta bez obzira što je namjera apsolutno točna, dobra, i bez obzira što ćemo mi kao Klub ovo apsolutno prihvatiti jer je ovo sigurno unaprjeđenje u odnosu na dosadašnje stanje. Jedna vrlo sitna ispravak u članku 7.a, stavak 2., ne samo na svojoj imovini nego na imovini valjda povezanih osoba, ako se to jedno s drugim, čini mi se da bi i povezane osobe dobro došle ovdje. Ali kažem to je jedna tehnička ispravka. Međutim, ovdje je drugo pitanje. Predlagatelj ovih izmjena i dopuna predlaže da sankcije protiv onih koji krše Zakon o sukobu interesa zapravo se ništa ne mijenjaju nego da se primjenjuju sankcije iz članka 19. osnovnog, osnovnog zakona. Te sankcije, ja bih rekao ako hoćemo biti ozbiljni, ako hoćemo da ovaj Zakon ima ozbiljne posljedice su gotovo smiješne. Te sankcije predviđaju u stavku 1. da će dužnosnik dati pismenu izjavu koja sadrži privolu da se pod uvjetima iz ovog Zakona provede postupak pred povjerenstvom itd., dužnost će dati izjavu da će na poziv povjerenstva za najteže oblike kršenja koji nisu definirani što su najteži oblici kršenja ponuditi ostavku tijelu koje dužnosnika imenovalo na tu funkciju. I odmah prvo pitanje kome ćemo mi podnijeti ostavku? Nema tog tijela koje je nas imenovalo, nas zastupnike. Za članove Vlade ima, za druge dužnosnike ima ali za nas nema. Pa nije moguće da mi donosimo Zakon koji se na nas ne može primijeniti. To bi mogla biti nekakva moralna obaveza da ćemo podnijeti ostavku ali nema tijela, nema onoga kome ćemo podnijeti ostavku. Drugi dio predviđenih sankcija u ovom članku 19. su ja bih rekao za ozbiljnu primjenu ovog Zakona i ako uistinu želimo biti ozbiljni i vratiti dio poljuljanog povjerenja su smiješni, je smiješna. Kazna od, u izvornom tekstu je bilo 100 – 3000, nakon prvih izmjena i dopuna zakona to smo povećali na 3000 – 5000 iz osobnog, iz plaće, i to je cijela priča. Što će biti sa onim koji neće korektno postupiti po odredbama izmjena i dopuna i dati će lažne podatke o porijeklu svoje imovine? Što će biti sa njima? To je ključno pitanje. Dakle, ovaj Zakon ne predviđa nikakvu kaznu, nikakve nove kazne za one koji će dati krive, odnosno lažne podatke za porijeklo svoje imovine. I mislim naprosto da predlagatelj do drugog čitanja mora predvidjeti, mora razmisliti na koji način sankcionirati i ovu mogućnost. Jedna mogućnost koju ja sugeriram je vrlo rigorozna pa i pod cijenu da treba mijenjati ustav da zastupnik koji da lažne podatke gubi status zastupnika, gubi, amen. Svjestan sam činjenice da se tu ne može napraviti samo izmjenom ovog Zakona to zahtjeva promijenu Ustava jer je naš mandat neprenosiv. Ali razmislimo gospodo želimo li vratiti ugled kojeg smo izgubili. I radi čega smo ga izgubili, radi neprincipjelnosti, radi toga što evo i kroz ovaj Zakon neke mogućnosti sankcioniranja nas zaobilaze, mi nemamo kome podnijeti ostavku, je li. Ajmo ugraditi jednom mogućnost da za gruba kršenja odredaba ovog Zakona da saborski zastupnik gubi mandat. Ako nije to moguće, ako nije uputno, ako predlagatelj ocijeni da je to prekomplicirano pokušajmo kroz intervenciju u krivičnom zakonu. Predvidimo u krivičnom zakonu paralelno, izmijenimo taj jedan članak, i to paralelno sa drugim čitanjem ovog Zakona da je lažno deklariranje svoje imovine teško krivično djelo sa ne znam mogućnom kaznom vrlo visokom. Pa idemo mi jednom saborski zastupnici protiv sebe biti dovoljno rigorozni i na taj način dokazati da ne želimo samo manipulirati međusobnim optužbama nego da uistinu želimo pred hrvatskom javnošću biti posve čiste savjesti i posve čisti. Ja moram reći da ću biti iznimno razočaran ako ove moje sugestije ne znam na koji način predlagatelj ne prihvati za drugo čitanje, zakon je po hitnom postupku ali predlagatelj može odustati od hitnog postupka, može se pripremiti za drugo čitanje, mislim da ovi prijedlozi o kojima ja govorim zavrjeđuju tu pažnju da idemo na drugo čitanje i da predvidimo kaznu upravo za, dakle sankcije upravo za ono što u ovom, ovim Izmjenama i dopunama nije predviđeno. Dakle, za lažno deklariranje prije svega saborskih zastupnika, dakako odnosi se to na sve državne dužnosnike. Vjerujem da će predlagatelj ovu moju sugestiju prihvatiti ili možda već u okviru ovog čitanja naći nekakvo rješenje sa vlastitim nekakvim amandmanom koji će uzeti u obzir da je potrebno sankcionirati ovo što za sada nije sankcionirano. Hvala vam lijepo.
Hvala vama poštovani kolega Tomčić. Prelazimo na raspravu pojedinačno. Prvi na redu je poštovani kolega Leko. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine.
Ispričavam se kolega Leko, ispravak netočnog navoda poštovani kolega Tomljanović ima.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, ispravio bih ja netočan navod uvaženog gospodina Tomčića koji je doslovce glasio ovako, citiram: "U ovom Domu se preglasavanjem nedavno odlučilo da li će se ili ne odlučivati o sukobu interesa.". To nije točan navod, u ovom Domu se nedavno odlučivalo da li će se formirati istražno povjerenstvo što je različito i spada pod sasvim drugi zakon, dakle, radi se o dva različita zakona, jedan je Zakon o istražnim povjerenstvima, a drugi je Zakon o sprječavanju sukoba interesa koji je danas na dnevnom redu a u smislu ingerencija saborskog Povjerenstva za sprječavanje sukoba interesa.
Hvala lijepa kolega Tomljanović. Kolega Leko izvolite sada, napokon!
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Pa moram reći da skoro nerado sudjelujem u raspravi o Izmjenama i dopunama zakona o sprječavanju sukoba interesa. Zašto? Pa ja kada sam površno proučavao ovaj Zakon mislio sam da vrijedi rimsko pravilo ne sudi se o zakonima nego po zakonima. Ali kada sam se susreo sa primjenom tog zakona Zakon zaista ima puno kontradikcija. Jedna od kontradikcija ili nelogičnosti je već spomenuo kolega Tomčić. Zaista u članku 19. Zakona predviđeno je da dužnosnici, dakle, koje obuhvaća ovaj Zakon o sprječavanju sukoba interesa unaprijed, unaprijed daju izjavu da će dati ostavku kad kvalifikaciju o sukobu interesa povjerenstvo utvrdi da je teške naravi. To nitko nije učinio. To je golo, golo pravo. To je imperfektna pravna norma. Nema nikakve sankcije za to. Ako to netko ne učini. To je golo pravo. Iza tako prvog dojma onda sam pozvao u pomoć recimo drugu, drugo načelo isto iz Rimskog prava, kaže da protuzakonito postupa onaj tko učini nešto što zakon zabranjuje. I Rimljani odmah pametno dodaju ali cijeli zakon je izigrao onaj tko ne poštuje njegov duh i smisao. Ja počinjem tražiti smisao u zakonu i onda utvrdim da bi to trebalo biti da se o sukobu interesa raspravlja uvijek pred javnošću jer zaista sukob interesa nije formalni sukob sa zakonom. Sukob interesa je sukob sa moralom u jednom društvu. A onda zakon izričito kaže da se sjednice povjerenstva, da su sjednice povjerenstva zatvorene za javnost. I to je dikcija da ne može se raspravljati o njoj. Još mislim da se možemo provući kroz te odredbe, kažem pa dobro, zvat ćemo na sjednice predstavnike tijela u kojima djeluju dužnosnici ili su ih imenovali ili izabrali ili zvat ćemo one koji podnesu prijavu ili tako nešto jer zakon kaže: povjerenstvo može samo u vlastitoj režiji imati istragu. A pojam istrage svugdje u svijetu pa i u našem društvu zaista ne misli, nije primjereno da može raditi 7 članova povjerenstva. To naprosto ne, ne stoji tom polju. Tako da sam ja odlučio da o tome progovorim vezano uz Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o sprečavanju sukoba interesa. Moje mišljenje je da je domet ovog Zakona otprilike ću ovako formulirati, da povjernstvo iz alata koje ima, pravnih sredstava i pravne mogučnosti po svojem, u svojoj dobroj vjeri, dobroj nakani obavijesti tijelo i dužnosnika za kojeg ocijeni da se našao u sukobu interesa i da to potkrijepi svojim razlozima i to je najveći domet koju ja vidim. Moje skromno stajalište da ako dužnosnika kaznimo 3000 kuna učinili smo samo kvalifikaciju da je dužnosnik u sukobu interesa. Nismo to ničim da tako kažem javnosti opravdali. Smisao da javnost zna da je netko u sukobu interesa i u čemu se taj sukob sastoji. Ali da ne bismo išli natrag ja mislim da treba dograđivati i zakon i praksu. I zakon i praksu pa po mojem sudu jeste doprinos da javnost ima bolji uvid ako dužnosnici uz svoju prijavu o stanju, imovinskom stanju pri početku mandata i na kraju mandata tu svoju imovinu opišu ili za tu svoju imovinu daju i podatke kako su je stekli. Naime povećana odgovornost a zaista ona postoji kod dužnosnika nameće takvu obvezu dužnosniku. Zašto to nameće? Naime javnost po mojem dojmu očekuje čak od povjerenstva da se upusti, a to je glavni sukob interesa kako se izvršila recimo privatizacija u Republici Hrvatskoj. Najčešće pitanje ljudi je je li ti misliš da vi možete ispitati kako su privatizirane banke? Ja kažem to ne spada u naš djelokrug. Nismo u mogućnosti, nemamo alata. I da imamo postoje druga državna tijela. Ne bismo se pretvorili u komisiju, kako se to zvala nekad, ... ... [[Upadica se ne razumije.]] Ne, ne. Kontrolna komisija. To su me učili u školi. Kontrolna se komisija zvala. Dakle nije to moguće tako ali ako bismo dobili podršku i Sabora i javnosti i ako bismo stvarali standarde, standarde koji bi vrijedili u radu povjerenstva i nas sviju mislim da bi javnost a i mi svi imali koristi ako bi dnevna kontrola bila naših poteza, naših poteza, moguća dnevna kontrola i dnevna rasprava na nekom tijelu o tim potezima. Evo to je moje viđenje. Dakle ovo jeste jedan novi elemenat koji će javnosti omogućiti da ima bolji, bolji uvid u ponašanje dužnosnika, ali ja mislim da bi trebalo otvoriti prema javnosti sve prijave. Smanjio bi se broj prijava. I drugo, mislim da bi prijave trebale biti barem potpisane. To je naprosto po mojem sudu jedan standard koji bi među nama i među nas uveo da tako kažem da se gledamo u lice, u oči i da raspravljamo jedan o drugom. To bi bio zaista najbolji doprinos sprečavanja sukoba interesa. Hvala lijepa.
Hvala lijepo poštovani kolega Leko. Na redu je kolega Piplović kojeg nema pa gubi pravo govora o ovoj temi. Želi li predstavnik predlagatelja završnu riječ? Da. Završna riječ poštovanog kolege Josipovića. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Evo u ovoj kratkoj raspravi smo čuli zaista važnih i zanimljivih stvari i mislim da ono što su zastupnici ukazivali u velikoj mjeri stoji. Osvrnuo bih se na neke od konstatacija koje su iznesene. Složio bih se u najvećoj mjeri ili gotovo u cijelosti, ili sasvim u cijelosti sa gospodinom Tomčićem kada je dao ocjenu nedostatnosti sankcija i nedovoljnih posljedica nečasnog ponašanja, mogućeg nečasnog ponašanja pojedinih zastupnika. Isto tako predsjednik povjerenstva, gospodin Leko je iznio niz nedostataka koje je on naprosto u praksi vidio u zakonu i mislim da iz samog čitanja zakona, a posebno kada je netko već i vidio kako to funkcionira možemo sa sigurnošću reći da zakon ima određene nedostatke. Ali ja bih podsjetio na to da je ova dopuna zakona imala vrlo ograničenu namjeru. Ovo nije bio, bila ideja da se u cjelini mijenja i dopunjava ovaj zakon nego smo išli na onu promjenu za koju pretpostavljamo pod 1. da će imati suglasnost svih klubova ili barem većine zastupnika u ovom Saboru. I 2. rješavali smo jedan konkretni problem koji nam se kao gorući pojavio u ovom Saboru. Naravno ako većina u ovom Parlamentu zaključi da su potrebne neke sveobuhvatne promjene prostor je otvoren i vjerojatno će naići na odobravanje i Kluba zastupnika SDP-a i ostalih članova u Saboru. Ali upravo zato što je namjera predlagatelja bila ograničena na ovaj jedan ozbiljni problem koji smo željeli riješiti problem nismo širili i očekujemo da će oko ove dopune postojati suglasnost. Gospodin Tomčić je isticao neke ideje koje se meni kao građaninu pa i članu Parlamenta jako sviđaju ali kao pravnik ih na žalost ne bih mogao predložiti da uđu u ovaj zakon. Naprosto zato jer nisu u suglasju sa Ustavom Republike Hrvatske. To je ona priča o prestanku mandata, ja se vama slažem potpuno. To bi trebale biti posljedice u svakom normalno demokratskom društvu da kada uhvatimo zastupnika u lažu da snosi najvažniju političku posljedicu a to je da napusti svoju dužnost. Ali ako on sam ne ma obraza da to učini nakon što je uhvaćen s rukama u medu kao što se to kaže, onda pravna norma to može učiniti sam na ustavnoj razini po mom sudu. I jedini način da se to napravi je ste promjena Ustava ali to bi bilo puno previše za predlagatelja u ovom trenutku. S druge strane sam isto tako suglasan da bi se moglo ići sa nekim kaznenim odredbama, mišljenja sam i kao krivičar da ovaj zakon nije pravo mjesto za kaznene sankcije. Dakle, da se kaznena djela trebaju propisivati u kaznenom zakonu. Jeste jedna je mogućnost da evo ovoga trenutka predložimo neko novo kazneno djelo odnosno izmjenu i dopunu kaznenog zakona. Ja osobno ne očekujem to bi mogao biti zgodan potez za javnost, ali ne očekujem da bi tako što dobilo podršku ne samo iz političkih razloga, ja ne mislim da se možda ne bismo i o tome suglasili, dapače ja bih osobno isto to podržao nego podsjećam i na nešto što mislim da bi trebalo biti i jedno pravilo a to je da ne pabirčimo po zakonima. Mislim da se at hok ne treba mijenjati po pojedinom problemu koji se javlja, kazneni zakon je praktično sutra koliko znam pred nama pripremaju se promjene opsežne promjene kaznenog zakona i to je pitanje možda mjesec dva, dva i pol mjeseca nema nikakvog razloga da ili samo ministarstvo koje će i pripremati taj KZ-e Ministarstvo pravosuđa ili mi ovdje u Saboru ne idemo sa odgovarajućim promjenama toga KZ-a na način da se napravi ono što apsolutno se slažem javnost očekuje. A to je da za ove teške povrede morala političkog morala bih rekao da se predvide različiti oblici ozbiljnih sankcija. Jer se slažem da je previše u izvornom tekstu zakona ostavljeno savjesti i moralu zastupnika. Koji već time što je lagao očito nije sebe jako kvalificirao i legitimirao kao osobu koja bi onda dosljedno snosila posljedice svoga ponašanja. Evo, da zaključim predlagatelj naravno ja osobno u cijelosti zapravo prihvaćam diskusiju članova Parlamenta gospodina Tomčića, gospodina Leke posebice. I volio bih da se te promjene koje oni zagovaraju dese, s time da upozoravam da su neke od njih izvan opsega i dosega ove ciljane promjene. I na neki način u ime predlagatelja predlažem da ove ideje koje su iznijeli imamo na pameti imamo ispred sebe onoga trenutka kada se bude odlučivalo ili o sveobuhvatnim promjenama, predmetnog zakona svakako kada bude riječ o promjeni KZ-a, a posebice možda jednoga dana kada se bude radila i neka ustavna revizija za koju na žalost ili na sreću znamo da se ne dešava previše često. Zahvaljujem.
Šesto, Konačni prijedlog zakona o dopunama Zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti, P.Z. br. 242. Rasprava o tekstu Zakona je završena. Amandman je poslije roka podnio predlagatelj, Klub zastupnika SDP-a pa ćemo sukladno članku 166. Poslovnika glasovati kao o prethodnom pitanju. Da li ćemo raspravljati glasovanje o predloženom amandmanu? Molim uključite se. Glasujte. Rezultat. 96 glasova za, 8 suzdržanih, 9 protiv. Dakle, raspravit ćemo, a time i glasovati o ovome amandmanu. Molim predstavnika predlagatelja, poštovanog zastupnika Ivu Josipovića da obrazloži prijedlog amandmana.
Evo, mogu odavde ili? Može. Pa riječ je zapravo o onome, o onoj primjedbi koju je gospodin Tomčić iznio, da smo propustili u formulaciji norme evidentirati, da tako kažem, i one osobe koje su povezane sa dužnosnikom. Dakle, riječ je o onim osobama o kojima inače, o čijem imovnom stanju dužnosnik mora izvijestiti. To smo naprosto ugradili unutra da ne bi bilo problema.
Hvala. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje predloženi amandman. Molim uključite se. Molim glasovati. Molim rezultat. Amandman je prihvaćen sa 98 glasova za, 7 suzdržanih i 7 protiv. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Molim uključite se. Molim glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 96 glasova za, 13 suzdržanih i 5 protiv donesen predloženi Zakon u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanom. Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Sljedeća točka je; - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o radu- Predlagatelj Klub zastupnika HSP-a, prvo čitanje P.Z. br. 241; Predlagatelj zakona je Klub zastupnika HSP-a. prijedlog akta primili ste poštom. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, Ustav, Poslovnik i politički sustav. Odbor za rad, socijalni politiku i zdravstvo, gospodarstvo razvoj i obnovu. Vlada je dostavila svoje mišljenje. Molim predstavnika predlagatelja predstavnicu, poštovanu zastupnicu Ružu Tomašić da dodatno obrazloži prijedlog.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege. Zakon o radu kao svojevrsni hrvatski radnički ustav nakon svoga donošenja 1995. godine doživio je značajne izmjene i dopune 2001. i 2003. godine. Unatoč novinama i nekim poboljšanjima postojećim zakonom o radu ne pruža se na žalost dovoljna zaštita radničkih prava u Hrvatskoj. To je bez sumnje posljedica ne uvažavanja niza prigovora i prijedloga iz redova sindikata, odnosno, pripadnih amandmana tijekom procesa donošenja izmjena i dopuna ovoga zakona 2003. godine. Ovim izmjenama Zakona o radu želi se postići poboljšanje zaštite radničkih prava kod dva ključna problema. Prvo, određivanje nedjelje kao neradnog dana, te zaštite radnika koji prijave korupciju od otkaza i uznemiravanja na poslu. Ustavni sud Republike Hrvatske svojom odlukom od 28. travnja 2004. godine ukinuo je Zakon o izmjenama i dopunama zakona o trgovini. Spomenutim izmjenama zakona o trgovini željelo se utvrditi nedjelju kao neradni dan. Ali na žalost samo za radnike u trgovini i to samo u nekim granama trgovine. U Hrvatskoj ipak nisu svi zaposleni samo u trgovini, te bolje ovaj problem riješiti izmjenama zakona o radu koji bi tako vrijedile za sve zaposlene nego samo izmjenama zakona o trgovini. Zakonom o blagdanima, spomen danima i neradnim danima u Republici Hrvatskoj taksativno su propisani dani koji se smatraju blagdanima. A u koje se dane u Republici Hrvatskoj ne radi, te dani u koje pojedini građani Republike Hrvatske imaju pravo ne raditi. Građani koji Božić slave na dan 7. siječnja u taj dan građani islamske vjeroispovijesti u dane ramazanskog bajrama, i kubram bajrama, te židovske vjeroispovijesti u dane rošhašane i jonkipura imaju pravo ne raditi. Ako jedan od dana iz članka 1. i 3. ovoga zakona nedjelja, blagdan odnosno ne radi dan ne prenosi se u idući taj. Također zaposlenici u te dane imaju pravo na naknadu plaće. S druge strane prema odredbi članka 55. stavka 3. Ustava u Republici Hrvatskoj radnicima je zajamčeno pravo na tjedni odmor i toga se prava oni ne mogu odreći. Zakonom o radu pročišćeni tekst zajamčeno je pravo radnika na tjedni odmor nedjeljom odnosno u neki drugi dan u tjednu ako je tako dogovorno kolektivnim ugovorom. Jer to npr. Nalaže proizvodni proces ili opseg i vrsta posla. Radnik ujedno treba primiti povećanu plaću za rad nedjeljom, blagdanom ili drugim danom. Za koje zakonom određeno da se ne radi. Člankom 46. zakona o radu definiran je tjedni odmor. Radnik ima pravo na tjedni odmor nedjeljom u trajanju najmanje 24 sata neprekidno. A ako je prijeko potrebno da radi nedjeljom mora mu se za svaki radni tjedan osigurati jedan dan odmora. U razdoblju određenom kolektivnom ugovorom sporazumom sklopljenim između radničkog vijeća i poslodavca ili ugovorom o radu. Pored toga Republika Hrvatska je potpisnik konvencije 106. o tjednom odmoru u trgovini i uredima međunarodne organizacije rada iz 1957. godine. Međunarodni ugovori koje Republika Hrvatska preuzela na temelju notifikacije o sukcesiji temeljem ove konvencije države potpisnice imaju obvezu osigurati tjedni odmor radnika. Dok članak 6. konvencije propisuje da se razdoblje tjednog odmora mora podudarati sa danom u tjednu koji je prema tradiciji ili običajima određen kao dan odmora. Odnosno da se tradicije i običaji vjerskih manjina moraju poštovati. Sve osobe na koje se primjenjuje ova konvencija imaju osim ako nije drugačije uređeno slijedećim člancima pravo na razdoblje tjednog odmora u trajanju od najmanje 24 sata neprekidno tijekom svakog razdoblja od 7 dana. Razdoblje tjednog odmora se kada god je to moguće odobrava istovremeno svim zainteresiranim osobama u svakom poduzeću. Razdoblje tjednog odmora kad god je to moguće odobrava istovremeno svim zainteresiranim osobama u svakom poduzeću. Razdoblje tjednog odmora mora se, kad god je to moguće, podudarati s danom u tjednu koji je prema tradiciji ili običajima te zemlje ili okruga određen kao dan odmora. Tradicije i običaji vjerskih manjina moraju se koliko je to moguće poštivati. Opće pravilo o nedjelji kao neradnom danu Republici Hrvatskoj sadržanoj i u Zakonu o potvrđivanju ugovora između Svete stolice i Republike Hrvatske o pravnim pitanjima potpisanim u Zagrebu 18. prosinca 1996. godine. Stoga je nužno u članku 38. Zakona o radu u kojem se određuje trajanje radnog tjedna jasno istaknuti da nedjelja ne spada u radni tjedan. Zaštita radnika koji prijave korupciju. U hrvatskom društvu prevladava načelni stav da je korupcija negativna, nepovoljna, štetna i opasna. O tome postoji suglasje kako većine građana tako i tzv. političke elite te poslovne i znanstvene zajednice. Korupciju se obično definira kao davanje novca ili drugih materijalnih dobra, privilegija i slično s namjerom da se primatelj čini ili djeluje po želji onoga koji daje. Podmićivanje od državnih službenika i drugih osoba na utjecajnim položajima, odnosno korištenje vlastitog društvenog položaja, funkcije da bi se prisvojile ili nekome omogućile neke protupropisne privilegije ili materijalna dobit. Služenje nelegalnim i nemoralnim sredstvima da se stekne naklonost službenih osoba u ostvarivanju prava ili nelegalnih koristi, potkupljivanje službenika i dužnosnika te podmićivanje. Nacionalni program za borbu protiv korupcije taj pojam određuje posredstvom niza kaznenih djela, davanje i primanje mita, protuzakonito posredovanje, zlouporaba obavljanja dužnosti državne vlasti, zlouporaba položaja i ovlasti, sklapanja štetnog ugovora, odavanje službene tajne, te izdavanje i ovlašteno pribavljivanje poslovne tajne. Ovdje nije riječ samo o hrvatskom domaćem problemu, korupcija je i tradicionalni izvozni proizvod, odnosno stalni suputnik svjetskog gospodarskog sustava. Nekad su tu pojavu smatrali kapitalističkim imperijalizmom, a danas je ideološki neutralno nazivaju negativnim posljedicama globalizacije. Pojava je u osnovi jednostavna, bogate i razvijene države gledaju na manje razvijene kao na tržište za svoje proizvode i usluge. Za Hrvatsku izvoz korupcije može predstavljati veliku opasnost. Posebno je zabrinjavajuće da su najčešće meta izvoznika korupcije u svijetu javni radovi i graditeljstvo. Zatim po izvozu korupcije u svijetu slijede poslovi vezani uz naftu i plin, bankarstvo, te proizvodnju energije i telekomunikacija. Može se zaključiti da mnoge zemlje u kojima korumpiranost nije visoka korupciju uspješno izvoze obično države u kojima je ona veliki problem. Strane kompanije često krajnjim nehatom destabiliziraju društvo i političke sustave zemalja u razvoju. Načini ponašanja tipični za tzv. sivu ekonomiju tako postaju ključni i u službenom gospodarstvu što je u tranzicijskim zemljama bilo i jest velika prepreka ekonomskom razvoju i rastu. Hrvatskoj u procesu globalizacije prijeti ista opasnost, pa je stoga svaki vid borbe protiv korupcije dobrodošao. Međutim borba protiv korupcije u Hrvatskoj je neefikasna i što više nezamisliva bez zaštite građana koji se odluče prijaviti korupciju. Za njihovu zaštitu nije dovoljna puka deklarativna nakana u Nacionalnom programu za borbu protiv korupcije. Pri tome je od posebnoj važnosti zaštita radnika koji prijave korupciju. Naime u Hrvatskoj u kojoj broj nezaposlenih i privremeno zaposlenih prelazi 20% radno sposobnog stanovništva ucjena ili kažnjavanje radnika otkazom je nažalost još uvijek efikasno oružje protiv radnika koji se odluče prijaviti uopćenu korupciju. Brojni su primjeri takve prakse u Hrvatskoj koje ovdje nije nužno navoditi ali koji jasno pokazuju kako je tim radnicima potrebna jasna zakonska zaštita. Hrvatsku na to obvezuju i odredbe dvaju usvojenih međunarodnih konvencija za borbu protiv korupcije. Tako Kazneno pravna konvencija o korupciji u članku 22. propisuje obveze zemalja članica konvencije, da svaka zemlja članica donijeti će one mjere koje su nužne za učinkovitu i odgovarajuću zaštitu. A) Osoba koja izvješćuje o kaznenim prekršajima iz članka 2. do 14. ili koja na neki drugi način surađuje sa istražnim i pravosudnim tijelima i B) Svjedoka koji daju iskaze glede tih prekršaja. Pored toga građansko pravna konvencija o korupciji u svom članku 9. jasno određuje, svaka će stranka u svom unutarnjem zakonodavstvu predvidjeti odgovarajuću zaštitu od svake neopravdane kazne za zaposlenike koji imaju opravdani razlog sumnjati na korupciju ili koji u dobroj vjeri prijave svoju sumnju odgovornim osobama ili vlastima. Izmjenama i dopunama Zakona o radu 2003. godine učinjen je u tome smislu tek polovičan korak. Naime u članku 115. Zakona o radu koji definira neopravdane razloge za otkaz dodan je tada novi stavak koji glasi: Obraćanje radnika zbog opravdane sumnje na korupciju ili u dobroj vjeri podnošenje prijave o toj sumnji odgovornim osobama ili nadležnim tijelima državne vlasti ne predstavlja opravdani razlog za otkaz. Nažalost tom prilikom nisu dopunjene i kaznene odredbe u članku 248. Zakona o radu, pa je ovakva zabrana otkaza bez odgovarajuće kazne posve neefikasna i besmislena. Nema razloga da poslodavac odustane od otkaza radniku koji prijavi korupciju iako mu ne prijeti nikakva kazna. Nažalost tada nije prihvaćen amandman Kluba zastupnika HSP-a koji je imao za cilj dopunu kaznenih odredbi Zakona o radu upravo u tom smislu. Nadalje nužno je bitno povećati iznose novčanih kazni za najteže prekršaje poslodavca u članku 248., jer je sadašnja novčana kazna od 100 tisuća kuna za otpuštanje radnika koji prijavi korupciju jednostavno nedovoljna. Kunska protuvrijednost iznosa od 100 tisuća eur-a bila bi bitno primjerenija. Međutim, moguće je, radnik koji prijavi korupciju bude prisiljen napustiti svoj posao, ne radi neopravdanog otkaza nego radi uznemiravanja na poslu. Članak 30. Zakona o radu koji definira zaštitu dostojanstva radnika bi stoga trebao nadopuniti. Poslodavac je dužan zaštiti dostojanstvo radnika za vrijeme obavljanja posla tako da mu osigura uvjete rada u kojima neće biti izložen uznemiravanju. Ova zaštita uključuje i poduzimanje preventivnih mjera. Ako međutim postoje okolnosti zbog kojih nije opravdano očekivati da će poslodavac zaštititi dostojanstvo radnika tada radnik nije dužan dostaviti pritužbu poslodavcu i ima pravo prekinuti rad pod uvjetom da je tražio zaštitu pred nadležnim sudom. Logično je zato pretpostaviti da prijava korupcije može dovesti do okolnosti u kojima radnik ne može očekivati da će ga poslodavac zaštiti od uznemiravanja, ili zaštiti njegovo dostojanstvo te u tom smislu nužno dopuniti članak 30. Zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Izvjestitelj pojedinog odbora koji su proveli raspravu. Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo, predsjednik, poštovani zastupnik Marko Turić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Odbor za rad i socijalnu politiku i zdravstvo na 24. sjednici Odbora održanoj 9. ožujka 2005. godine raspravio je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o radu koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavio Klub zastupnika HSP-a aktom od 19. siječnja 2005. godine. Odbor je prijedlog zakona raspravio kao matično radno tijelo sukladno članku 75. Poslovnika Hrvatskog sabora. Članovi odbora upoznati su s mišljenjem Vlade Republike Hrvatske na ovaj Prijedlog zakona. Nakon uvodnog obrazloženja predstavnika predlagatelja na početku rasprave članovi odbora su istakli da je Prijedlog zakona dobar poticaj za raspravu o osjetljivoj temi i mogućnosti predlaganja boljih rješenja. Izmjene i dopune Zakona o radu iz 2003. godine upravo su najopsežnije u području zaštite radnika od diskriminacije, međutim nedostatni su mehanizmi predviđeni za ostvarenje te zaštite. Niti kaznene odredbe nije nužno dopunjavati mišljenje članova odbora nego samo osigurati njihovu primjenu. Postojeći Zakon o radu sukladan je preuzetim konvencijama Međunarodne radne organizacije, organizacije rada, a posebno onih s područja zaštite ljudskih prava propisuje nedjelju kao dan tjednog odmora. Problem nastaje ističu članovi odbora, kad se obveze rada nedjeljom provode u djelatnostima u kojima to nije nužno niti zbog proizvodnog procesa, vrste djelatnosti ili iz drugih opravdanih razloga. Stoga bi po mišljenju članova odbora pitanje rada nedjeljom trebalo riješiti posebnim zakonom na temelju okvirnih odredbi Zakona o radu. Pri tome je izuzetno važno po mišljenju članova odbor, dosljedno provoditi odredbe članka 46. Zakona o radu uz neophodan pojačani nadzor inspekcije rada. Na taj način zaštitila bi se radna, ali i ljudska prava zaposlenih. Zaštita subjekata koji u dobroj vjeri prijave opravdanu sumnju na korupciju prvi put je kao institut unijet u radno zakonodavstvo Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o radu iz 2003. godine. Članovi odbora su mišljenja da je to svakako prekratko vrijeme za analizu njegove primjene kao i posljedica njegove provedbe te predlaganja mogućih drugačijih rješenja. Tek nakon analize propisa i njihove primjene kroz duži period kao i obveza preuzetih međunarodnim ugovorima moći će se ako se utvrdi da je potrebno predložiti određene izmjene koje će osigurati efikasniju zaštitu radnika zbog prijavljivanja osnovane sumnje na korupciju. Nakon rasprave članovi odbora su većinom glasova uz dva glasa protiv, dva glasa suzdržana odlučili predložiti Hrvatskom saboru sljedeći zaključak. Ne prihvaća se Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o radu u tekstu kako ga je predložio Klub zastupnika HSP-a. Međutim članovi odbora su također jednoglasno odlučili predložiti Hrvatskom saboru na usvajanje i sljedeći zaključak. Zadužuje se Vlada Republike Hrvatske da u što kraćem roku napravi cjelovitu analizu stanja glede primjene postojećih odredbi o određivanju nedjelje kao dana tjednog odmora posebno u odnosu na djelatnosti u kojima je nedjelja u praksi postala radni dan, a to nije neophodno zbog proizvodnog procesa ili iz drugih opravdanih razloga. Temeljem uočenog stanja predloži rješenje kojim će se nedvojbeno i na jasniji način utvrditi da je nedjelja dan tjednog odmora osim uz točno navedene iznimke. Nadalje, predlaži učinkovit način kontrole koji će osigurati dosljednu primjenu propisa o nedjelji kao neradnom danu uz istovremeno ispunjavanje svih zakonskih uvjeta predviđenih za slučaj obveze rada nedjeljom. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Još koji odbor? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HNS-a PGS-a poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Povodom ovog Prijedloga zakona o izmjenama Zakona o radu, četiri-pet po meni izuzetno bitne napomene. Prvo koja se odnosi na samu proceduru. Naime u svim mandatima Sabora do sada jedan od velikih prigovora svim vladama je bila kada su se pojavljivali sa prijedlozima zakona iz korpusa ili dijela radno-socijalnog zakonodavstva zahtijevalo se da se da i mišljenje Gospodarsko-socijalnog vijeća i socijalnih partnera kako bi samom Saboru bilo daleko lakše donijeti konačnu odluku jer se radi o jednom od zakona koji najdirektnije utječe na radne uvjete svih zaposlenih u Republici Hrvatskoj. Predlagatelj ovog prijedloga zakona nije osigurao mišljenje socijalnih partnera pa zbog toga i ta kritika načelne naravi i njemu, jer kada god i Vlada će dolaziti sa tim prijedlozima opet ću tražiti mišljenje Gospodarsko-socijalnog vijeća, socijalnih partnera bez obzira da li su se oni suglasili sa prijedlogom ili ne, njihovo mišljenje mi uvijek moramo znati. Drugo što želim na početku također reći da dobre namjere i ukazivanje na suštinu problema naročito iz obrazloženja prijedloga zakona prihvaćam, ali ponuđeni tekst zakona ne. Dakle izuzetno dobre namjere i uočene probleme koje je predlagatelj uočio, pokušavaju na žalost riješiti prijedlozima koji nisu prihvatljivi nikako i obrazložit ću to zašto. Prvo prvi članak promjena koji se nudi gdje se predlaže dopuna članka 30. sa konstatacijom da obraćanje radnika u slučaju sumnje na mito ili korupciju se neće očekivati da će poslodavac zaštititi dostojanstvo radnika naprosto ne može spadati u članak 30. jer članak 30. govori o zaštiti dostojanstva radnika od uznemiravanja i spolnog uznemiravanja tako da se radi ovdje o jednom zaista drugom području i dvojbeno je da li u zakonu možemo unaprijed pretpostaviti da poslodavac će ugroziti ili neće štititi dostojanstvo radnika kao jednom zakonskom odredbom koja je upisana, a od slučaja do slučaja ipak može biti daleko velika razlika. Drugo, članak 2. promjena zadire u postojeći članak 38. sa formulacijom da nedjelja ne spada u radni tjedan. Ovakva formulacija ukoliko bi bila opisana u Zakonu o radu znači sljedeće, da u ovoj državi u nedjelju nitko ne smije raditi. Ova formulacija ne dozvoljava izuzetke, ni bolnice, ni tramvaji, ni vlakovi, ni ugostiteljstvo, ni hoteli, ni turizam, ni avioni, ali ništa tada u nedjelju ne može raditi. Ovakva formulacija u radnom tjednu i kojeg se nedjelja a priori uzima, izuzima iz radnog tjedna, znači izrijekom zabrana bilo kome da u nedjelju radi. Ja želim vjerovati da to nije bila namjera predlagatelja nego da se upotrijebila kriva formulacija posebice zbog toga što se očito zaboravilo i na članak 46. koji je dan tjednog odmora definirao kao nedjelju uz mogućnost i drugačijeg dogovaranja. Problem je izazvan problem rada u trgovini. To da vlakovođe voze vlak u nedjelju svima je nama normalno. Da pilot upravlja avionom i to smo prihvatili. Da bolnice rade nedjeljom i liječnici u tim bolnicama to nam je sasvim normalno i da hoteli rade u nedjelju i to smo prihvatili kao normalno stanje. I da «ZET» vozi nedjeljom tramvaje i to smo prihvatili od onog trenutka kad su se pojavili tramvaji u Zagrebu. Trgovina je djelatnost koja je najnovija došla na tržište rada i počela raditi nedjelju, zato i je predmet spora. Nitko više ozbiljan ne razmišlja zabraniti rad željeznici rad nedjeljom, ni hotelima, ni bolnicama, ni nikom drugom. Problem koji u nedjelju hoće je problem nepoštivanja i nekontrole primjene i poštivanja zakona, a ne postojećih zakonskih određenja. Kada bi svi oni koji nedjeljom bez nužne potrebe rade po slovu zakona i kolektivnog ugovora plaćali rad nedjeljom uvećanom plaćom kao što to zakon u minimalnim okvirima, a kolektivni ugovori u širim okvirima propisuju, naročito onda kada je taj rad nedjeljom još i prekovremeni rad jer najčešće je, koji je ograničen na 10 sati tjedno pa i uz obavezu da onome tko radi u nedjelju se mora osigurati drugi slobodni dan u tjednu. Dakle, kada bi se ta 3 radnička prava poštivala i sankcionirali poslodavci koji to ne prihvaćaju, vjerujte mi da nijedan trgovački lanac u nedjelju ne bi radio. I ja sam mislio da su ključni problem inspekcijske službe, inspektori, ali iz sindikata me uvjeravaju da ne, nisu oni toliki problem nego je problem onda kada njihove prijave završavaju u zastarama. I nema sankcija. Pa ako novčana kazna, minimalna kakva je, a nitko ne predlaže pooštravanje upravo toga nije dostatna da se nekoga pa bilo obzira da li se radi o domaćem ili stranom trgovačkom lancu, prisili da poštuje radnička prava, posebice iz zemalja Europske unije. Dakle, oni vlasnici, ajmo onda primijeniti isti model kojim su, recimo, kolege u Austriji, Njemačkoj, Francuskoj natjerale na poštivanje zakona, a to je bilo zatvaranje onih djelatnosti, trgovina, objekata i firmi koje su učestalo masovno kršile prava radnika. Pa ako su Nijemci tako napravili reda prije 30 godina, ajmo i mi. Ako su to radili Austrijanci, Francuzi, ajmo i mi uz 2 novčane kazne 3. puta nekoga zatvoriti na 2, 3 mjeseca pa ćemo vidjeti da li će u nedjelju otvoriti, natjerati žene da rade prekovremeno 10 sati, ne dajući im drugi slobodni dan, ne plaćati nedjelju kao povećanu plaću i šepuriti se da su ostvarili dobit i da su jako uspješni trgovački lanac i kontroliraju već 30% hrvatskog tržišta. Sigurno neće. Ne želimo, ne znamo ili se ne usudimo primijeniti zato što su oni došli iz Europe, a u toj istoj Europi ne pada ima na pamet da to rade po njihovom zakonodavstvu. Dakle, nedjelja je dan tjednog odmora. Ako se radi plaća se i postoje 3 uvjeta i treba platiti. Ne može više biti prekovremenog 10 sata tjedno i neki drugi dan mora biti slobodno. Dolazi na red kolektivni ugovor koji ograničava da jedan radnik ili jedna radnica tokom kalendarske godine ne može raditi više od, recimo, 4, 5 nedjelja. Ne 52 nedjelje, 4, 5 maksimalno. Pa će morati zaposliti nove da bi mogao i nedjeljom biti otvoreni. To su rješenja koja oko toga trebamo ponuditi umjesto velikih demagogija koje se u javnoj raspravi javljaju. Ajmo najprije probati primijeniti to. A što pak se tiče članka 3. da poslodavac koji da otkaz radniku koji je poslodavca ili nekoga prijavio za sumnju na mito i korupciju, povećamo ili uvedemo kazne koje će on platiti državi, zašto bi državu trebali nagraditi da poslodavac plati državi, a radnika ostaviti s otkazom na cesti. Koji je to interes da kažnjavamo u korist države, a da nikakve mehanizme nemamo ili ne želimo imati da radniku pomognemo. Pa umjesto kazni i povećavanje kazni kojeg se oni boje, jer kad postane rješenje pravomoćno u toj kazni, tih par kojih u Hrvatskoj i je postalo pravomoćno, nastupi zastara, znate. Kad bi trebalo platiti. Članak 115. Zakona jasno definira da je otkaz u ovom slučaju, dakle, prijave za mito i korupcije nedopušteni otkaz. To u Zakonu piše. Članak 123. pak veli da ako sud utvrdi u tužbi radnika da se radi o nedopuštenom otkazu da će radniku dosuditi naknadu štete. Naknadu štete. 3 slučajeva naš Zakon poznaje kao nedozvoljeni, nedopušteni otkaz. Zbog bolovanja, ako je dobio otkaz zbog bolovanja ili, neopravdan. Drugo, podnositelj žalbe ili tužbe protiv poslodavca i treće, obraćanje radnika zbog opravdanje sumnje u korupciju ili davanja mita. I ajmo iskoristiti to pravo da onaj poslodavac koji radniku da otkaz kojega je prijavio za mito i korupciju neka državi plati 5 tisuća kuna kazne ili ništa. Ali ovo odredbu kojom sud određuje visinu naknade štete, sad je propisano od 3 do 18 plaća tog istog radnika u prosjeku zadnja 3 mjeseca. Dakle, ako je radnik u zadnja 3 mjeseca ostvario 3 tisuća kuna prosječne plaće sud može odrediti naknadu štete između 3 i 18 takvih plaća. Ajmo tih 18 povećati na 58 pa nek onda daju otkaze, ali to što mu poslodavac plati da plati radniku koji je dobio otkaz. Koji je ostao bez posla zato što je na naš poziv imao građanske hrabrosti i prijaviti mito i korupciju. Mi ih pozivamo da s tim raščistimo, da to prijavljuje kako bi toga bilo što manje. Onda predlažemo da on plaća kaznu državi, ali radniku niti lipu više. Prema tome, rješenje moramo tražiti u tome. Da za svaki neopravdani otkaz kazna i novac koji idu, idu u korist radnika kao kakva takva satisfakcija zato što je imao građansku hrabrost i ući u tu izuzetno tešku borbu. I na kraju završavam sljedećim. A što ako ta prijava nikad nije procesuirana na način da li je radnik bio u pravu ili ne? Završi negdje u ladici. Uzme se u obradu i nema završetka. Sad dolazi na red građanska tužba poslodavca protiv radnika koji ga tuži za klevetu. Koliko je tad kazna za klevetu, za duševne boli poslodavcu? 700, 800 tisuća. 700, 8000 tisuća eura. Ni tu nema, dakle, te zaštitne granice pa zbog toga i je moj apel predlagatelju ako Prijedlog zakona prođe u drugo čitanje ne kazne državi, novac radniku. Onda smo napravili korist svima. Hvala.
Hvala lijepa. Danas bi prekinuli sjednicu. Sutra nastavak po ovoj temi. Prva na redu je u ime Kluba zastupnika HSS-a poštovana zastupnica Ljubica Lalić pa onda u ime Kluba HDZ-a poštovana zastupnica Ruža Lelić i idemo dalje po dnevnom redu. Nakon iscrpljene ove točke izmjene zakona, Prijedlog zakona o financiranju političkih stranaka u velikim gradovima, u Državno izbornom povjerenstvu, itd. Prekidam sjednicu. Nastavak sutra u 9,30. SJEDNICA PREKINUTA U 18,55 SATI Gospođe i gospodo zastupnici nastavljamo sa sjednicom. Rasprava je o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o radu. Poštovani zastupnik Zlatko Tomčić izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče tražio sam riječ u ime Kluba. Na početku ove sjednice, obzirom da je danas petak i vjerojatno zadnji dan ove sjednice htio sam podsjetiti i tražiti od vas određeno obrazloženje. 4. veljače na prošloj sjednici smo obavili raspravu o Izvješću o radu na provedbi revizije pretvorbe i privatizacije i izvješća o obavljenim revizijama pretvorbe i privatizacije. Tada ste u završnoj riječi kada ste zaključivali tu sjednicu rekli da je u pogledu ... zaključene rasprave o radu Ureda za državnu reviziju obavljenim revizijama pretvorbe i privatizacije sukladno prijedlogu klubova, dijela klubova zastupnika, i prijedlozima zaključaka treba obaviti konzultacije sa Vladom, i sa Fondom i među klubovima. Pretpostavljam da dobar dio zastupnika zna da su obavljene konzultacije kod vas kao predsjednika Sabora gdje ste nam prezentirali određena očitovanja Hrvatskog fonda za privatizaciju, Ureda za reviziju i Hrvatske narodne banke kao i Ministarstva pravosuđa. Podsjećam da je tada kod vas u kabinetu dogovoreno da će se pokušati u kontaktu Hrvatskog sabora, predstavnika klubova i Vlade naći za ovaj itekako važan problem političko rješenje. Pa postavljam pitanje da li su takve konzultacije sa Vladom obavljene, dali se kani danas glasovati o ovom predmetu, ako nisu obavljene konzultacije ako se ne kani glasovati, kada će se one obaviti jer naprosto dva mjeseca proteka roka od obavljene ove rasprave je predugo vrijeme da ne bi ušli u završnu fazu odlučivanja o ovom predmetu. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Kao što ste i sami iznijeli nakon što je Sabor zaključio raspravu o tome ja sam od ovih niza spomenutih institucija zatražio mišljenje o izvedivosti i mogućnosti provedbe takovih zaključaka, dobio sam to, obavijestio sam vas. MI na tome sastanku smo ostavili još uvijek otvorenim daljnje konzultacije oko usuglašavanja i nalaženja koncenzualnog političkog rješenja oko prijedloga zaključaka klubova koji su podnijeli, predložili te zaključke, te konzultacije nisu završene. Ja sam jučer imao završne konzultacije sa predsjednikom SDP-a i dogovorili smo da nastavimo konzultacije oko usuglašavanja mogućih stajališta kako bi koncenzualno mogli donijeti te važne zaključke. Danas o njim onda nećemo glasovati nego ćemo to ostaviti za naredno vrijeme kako bi postigli uistinu mogući konsenzus oko tih prijedloga zaključaka. Poštovana zastupnica Ljubica Lalić u ime Kluba zastupnika HSS-a, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Kao što je predlagatelj u uvodnom obrazloženju obrazložio ovim izmjenama i dopunama Zakona o radu se želi postići poboljšanje zaštite radničkih prava kod dva ključna problema. Određivanje nedjelje kao neradnog dana te zaštita radnika koji prijave korupciju od otkaza i uznemiravanja na poslu. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržava predložene izmjene uzimajući u obzir čitav spektar vrijednosti slobodne nedjelje, i dalekosežne posljedice ugrožavanja tih vrijednosti, te sagledavajući nužnost zaštite onih koji su se usudili prijaviti korupciju koja rastače naše društvo. Iznenađeni smo i to neugodno stavom Vlade Republike Hrvatske koja predlaže da se ovaj Zakon odbije. Prije godinu dana kada su ankete pokazivale da čak 86% građana podržava Zakon o trgovini koji je ograničavao trgovinama rad nedjeljom, a Ustavni sud ga je ukinuo, obećala je Vlada sindikatima pa i biskupskoj konferenciji nakon donošenja dokumenta "Nedjelja radi čovjeka" da će u roku od 6 mjeseci predložiti Zakon kojim će se zajamčiti nedjelja kao dan tjednog odmora, svima onima za koga ne postoji prijeka potreba za radom. Do danas to obećanje, kao i većina drugih danih obećanja Vlada nije izvršila, čak štoviše predlaže da se ovaj Zakon odbije. Za razliku od Vlade Republike Hrvatske mi u Hrvatskoj seljačkoj stranci smatramo da se nedjelja kao dan tjednog odmora treba institucionalizirati. Jasno nam je da Ustav Republike Hrvatske jamči neotuđivo pravo svakog zaposlenika na tjedni odmor. Jasno vam je da Zakon o radu nedjelju utvrđuje kao dan tjednog odmora a rad nedjeljom je dozvoljen samo ako se radi o prijeko potrebnom radu. Hrvatska je zaključila ugovor sa Svetom stolicom prema kojem je nedjelja neradni dan, međunarodni ugovor je čak iznad domaćeg zakona, no unatoč svega toga nedjeljom se sve više radi a posebne su ugroženi radnici u trgovini koji rade ama baš svake nedjelje, iako za tim radom nema nikakve baš prijeke potrebe. Očito je da naše društvo ne uvažava ne samo zakon nego niti vrijednosti slobodne nedjelje. Uzroci i izravne posljedice ne uvažavanja vrijednosti nedjelje očituju se u grubom kršenju osnovnih radničkih i drugih ljudskih prava kao i važećih zakona Republike Hrvatske. Izravne posljedice ne uvažavanja vrijednosti nedjelje jesu, uskraćivanje prava na tjedni odmor, nedopustiv broj prekovremenih radnih sati što ugrožava mogućnost zaposlenja ionako velikog broja nezaposlenih. Samo u trgovini godišnje se prikaže toliko prekovremenih sati da se može otvoriti više od 12 tisuća radnih mjesta. Nepoštivanje prava na slobodnu nedjelju i nastojanje da se nedjelja iskoristi u komercijalne svrhe ukazuje kako Hrvatsko društvo u središte svoga zanimanja ne stavlja čovjeka i njegovu slobodu nego isključivo materijalnu dobit. Čovjek se ne poima kao osoba već kao kotačić u procesu tjedne proizvodnje i nedjeljne potrošnje. Svijest čovjeka nastoji se suziti na ekonomske interese. Čovjeku se uskraćuje vrijeme i prostor za druge sadržaje kao što su kultura i obitelj. Vrlo snažan doprinos tendenciji i nastojanju da je mišljenje Vlade Republike Hrvatske i prijedlog da se ovaj Zakon odbije. Dugoročno podržavanje ovakvog stava negativno će se odraziti i na Hrvatsko društvo. Mi u Hrvatskoj seljačkoj stranci smo uvjereni da nedjelju treba isključiti iz radnog tjedna. Zašto? U Europi kojoj i mi težimo, vlada tisućljetna tradicije nedjelje kao dana tjednog odmora. Nije svejedno odmara li se čovjek nedjeljom ili radnim danom, nije svejedno da li se čovjek odmara onda kada se drugi odmaraju ili onda kada drugi rade. Slijedeći europsku tradiciju Konvencija 106. o tjednom odmoru čiji je potpisnik i Hrvatska izrijekom kaže: "Razdoblje tjednog odmora se kada je to moguće odobrava istovremeno svim zainteresiranim osobama u svakom poduzeću. Razdoblje tjednog odmora mora se kada god je to moguće podudarati da danom u tjednu koji je prema tradiciji i običajima te zemlje ili okruga određen kao dan odmora", završen citat. U Hrvatskoj tradiciji je nedjelja dan tjednog odmora bila je i u vrijeme komunističkog sustava koji nije imao nikakvog razumijevanja za vjerske potrebe građana. Zahtjev i potreba za neradnom nedjeljom nije motiviran vjerskim motivima potreba na neradnom nedjeljom proizlazi iz antropološkog, kulturnog, socijalnog i gospodarskog značenja i vrijednosti nedjelje kao neradnog dana. Vrijednost slobode nedjelje tijesno je povezana sa poimanjem čovjeka. Čovjek se može obratiti dobru samo u slobodi. Kako bi se čovjek mogao razvijati kao osoba, kako bi mogao razmišljati o vlastitom životu i prema njemu se određivati, kako bi se mogao razvijati u svojoj više dimenzionalnosti i zauzimati se za ljudskije društvo potrebno je osigurati prostor i vrijeme slobode. Sloboda je duhovna potreba čovjeka koja se može uvjetovati i ograničiti raznim čimbenicima kao primjerice umom, tjelesnom i duhovnom iscrpljenošću. Potrebno je voditi računa i o važnosti biološke potrebe za odmor. Društvena suglasnost o toj ljudskoj potrebi sadržana je u radnom zakonodavstvu kojim se uređuje maksimalan broj dnevnih i tjednih sati, te pravo na dnevni, tjedni i godišnji odmor. Čovjek nije samo biološko, nego i kulturalno biće. Kao takav ima potrebu da svoj odmor ne koristi samo za obnovu tjelesnih, već i duhovnih snaga, jer su one nerazdvojne u svakoj stvaralačkoj aktivnosti. Odmorom se oslobađa prostor za život i onoj drugoj dimenziji čovjeka koja nadilazi interes i korisnost. Čovjek je i biće zajednice. On nije samo jedinka, već je po svojoj biti upućen na druge, na među odnose u različitim oblicima zajednice. Kako bi kvalitetno stupio u odnos s drugima on se mora najprije susresti sam sa sobom. Vremenski i prostorni okvir za susret sa sobom s drugim ljudima i stvorenjima pa baš ako hoćete i sa susret s Bogom čovjeku pruža odmor. On je izvor samospoznaje, ali i uspostavljanja odnosa koji se ne ograničavaju samo na radne odnose. I stoga čovjekov život je nesvodiv na proizvodnju i potrošnju. Sloboda nedjelje jedan je od najutemeljenijih prosvjeda protiv svođenja čovjekova života na proizvodnju i potrošnju, radnik njegova produktivnost ne može se motivirati isključivo većom plaćom, već oslobađanjem poticanjem i vrednovanjem njegove stvaralačke moći. Kako bi mogao biti djelotvorniji čovjek mora živjeti sve dimenzije svoje ljudskosti. Da bi to bilo moguće nužno je osigurati tjedni odmor cijeloga društva. Tradicionalno i u Europi i u Hrvatskoj to je nedjelja. Svođenje čovjeka na sredstvo proizvodnje i potrošnje pri čemu se krši pravo i potreba dnevnog i tjednog odmora, može dovesti u opasnost ne samo pojedinca i njihove obitelji, već i same temelje društva i njegovu političku integraciju. Pri tom štetu neće trpjeti samo društveni odnosi, nego i gospodarska produktivnost. Žalosno je što to ne shvaća Vlada Republike Hrvatske, nego preporukom da se ovaj Zakon odbije, svodi čovjeka samo na sredstvo proizvodnje i potrošnje. A antropološkog, kulturnog, socijalnog i gospodarskog aspekta sloboda nedjelje ima obnoviteljsku vrijednost. Za kršćane ima snažno vjersko značenje. Za njih nedjelja je spomen stvaranja i postojanja, te slavlje postojanja čovjeka i svega stvorenoga. Čovjek je stvorenje, a nedjelja kao sedmi dan kruna je stvorenoga. Sa svih iznešenih aspekata vrijednosti nedjelje kao neradnog dana evidentno je da je nezaobilazna za cjelovit odnos prema čovjeku kao i takova … je čovjekova dostojanstva. Nadalje, Ustav Republike Hrvatske štiti obitelj. Obitelj je pod posebnom državnom zaštitom. Uz brojne čimbenike koji su u službu zaštite obitelji istaknuto mjesto zauzima mogućnost obiteljskog druženja barem jednim danom u tjednu. A obitelj ima nezamjenjivu socijalizacijsku ulogu. Njegovanje obitelji i obiteljskih odnosa, ona ponovno postaje mjestom ljubavi i sigurnosti, stabilnosti i mira. Onako kako odnjegujemo obitelj tako ćemo imati i društvo. I na kraju Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržava prijedlog izmjena i dopuna Zakona o radu kako zbog potrebe zaštite svih onih koji su se usudili dati doprinos suzbijanju i razotkrivanju korupcije, tako i zbog isključenja nedjelje iz radnog tjedna. Jer nedjelja kao dan odmora i prostor za ostvarenje i rekreaciju svekolikih čovjekovih stvaralačkih moći od općeg je interesa cjelokupnog društva i društvenih ustanova i organizacija kao neizostavan sadržaj humane kvalitete života pojedinca i društva. Hvala.
Hvala lijepa. Predsjednik Odbora za lokalnu i područnu samoupravu gospodin Zvonimir Mršić sazvao je sjednicu Odbora za danas u 10 sati u dvorani Ante Starčevića. U ime predlagatelja poštovani zastupnik Tonči Tadić, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Na početku htio bih se zahvaliti za ove pohvale iz Kluba HSS-a koji su nas inače podržavali na raspravama u saborskim klubovima glede ove naše izmjene Zakona o radu. Našim izmjenama Zakona o radu htjeli smo se dotaknuti dvije po nama ključne teme, tiče se dakle nedjelje kao neradnog dana, odnosno zaštite radnika koji prijave korupciju. I jedno i drugo su bile teme koje su inicirali sami sindikati, dovoljno je podsjetiti ovdje da je sindikat trgovine pri savjetu samostalnih sindikata inzistirao da se ne nedjelja regulira kao neradni dan. S druge strane, zaštita radnika koji prijave korupciju bila je jedna opća potreba koja je iskazana i kroz zamolbe Hrvatske udruge sindikata prije dvije godine kada je zadnji put mijenjan Zakon o radu i meni je drago podsjetiti da je tada HSP-e na zamolbu Hrvatske udruge sindikata dao svoj amandman na Zakon o radu koji tada nažalost nije usvojen. Dakle, obje naše inicijative su utemeljene na zahtjevima sindikata. U ostatak Zakona o radu se nismo dirali, jer nemamo takav poticaj od sindikata da se u to upustimo. A rado ćemo se i u to upustiti ako to kao zamolbu od strane sindikata dobijemo. Nikada ni na koji način nećemo pristati na izmjene Zakona o radu koji će ići na štetu hrvatskih radnika. To neka svakom bude jasno. A ova dva zahvata su nužna i jednostavno zato da se upravo u ovim sferama potakne postojeći status quo, odnosno postojeće ne rješavanje tih problema. Što se nedjelje tiče, mi ne idemo na zabranu rada nedjeljom. Dakle, mi ne idemo na zabranu rada nedjeljom i time želim demantirati sve natpise u tisku koji su se pojavili o tome. Mi smatramo da nedjelja ne spada u radni tjedan. Na isti način na koji u radni tjedan ne spadaju blagdani. Dakle, mi želimo da se nedjelja tretira kao blagdan. I to iz jednostavnog razloga jer to proizlazi iz ugovora Republike Hrvatske sa Svetom Stolicom. Netko je to možda zaboravio. Ali Hrvatska potpisala i ratificirala taj ugovor. On je važeći akt Hrvatskog prava i on se kao takav mora poštivati. Točno je da je u Zakonu o radu 2003. u članku 46. ubačena po prvi put obveza poslodavca da radniku mora dati tjedni odmor ali jednako tako treba voditi računa i o konvenciji o tjednom odmoru Međunarodne organizacije rada koja kaže da treba poštivati tradiciju i vjerske običaje kada se govori o tome koji je to dan u tjednu koji je tjedni odmor, a mi smatramo da je u Hrvatskoj tradicija i vjerski običaji nalažu da taj dan tjednog odmora ne bude bilo koji dan nego da bude baš nedjelja. A da bi bili posve sigurni da će to biti nedjelja onda je najbolje učiniti tako da nedjelja ne bude dio radnog tjedna kao što to nisu ni sami blagdani. Što se pak tiče zaštite radnika koji prijave korupciju nas je u klubu najviše zaprepastila konstatacija tu na početku mišljenja Vlade o našem zakonu, Vlada naravno odbija naš zakon što je nama bilo doista neobično. Dakle, Vlada u svom očitovanju kaže da je hrvatsko radno zakonodavstvo prema ocjenama Europske unije još uvijek jako rigidno i da to ostavlja otvorenim pitanje zadovoljavajuće fleksibilnosti tržišta rada u funkciji veće zaposlenosti u Hrvatskoj. Kad ovakvu konstataciju prevedete sa hrvatskog na hrvatski to znači zapravo da Vlada ne prihvaća ovakve izmjene Zakona o radu jer se boji da time doprinosi novoj fleksibilizaciji rada odnosno da ovakav način fleksibilizacije rada za njih naprosto nije prihvatljiv. Ja se slažem s time da rad treba fleksibilizirati ali ako ćemo se protiv fleksibilizacije rada boriti tako da ćemo onemogućavati promjene Zakona o radu koje idu u korist definiranja nedjelje kao neradnog dana odnosno posebno protiv onih promjena koje idu u korist zaštite radnika koji prijave korupciju onda je to doista krajnje neobično. Ono što je još misterioznije u ocjeni Vlade jest to da Vlada smatra da će tek na temelju analize svih pozitivnih propisa i svog stanja u borbi protiv korupcije ići na eventualne izmjene Zakona o radu i ostalog zakonodavstva da bi se tako zaštitili radnici koji prijave korupciju. Mi doista ne znamo kakve su analize još potrebne uz brojne slučajeve šikaniranja i otpuštanja radnika koji su prijavili korupciju. Dovoljno je ovdje navesti samo čuveni slučaj Vesne Balenović da se pokaže koliko Hrvatska zapravo tanko stoji po pitanju zaštite radnika koji prijave korupciju. Dakle, umjesto da se kažnjavaju poslodavci kažnjavaju se radnici koji to učine tako da posjećuju sud tridesetak puta. Radi se dakle o tome što mi smatramo da se postojećom zabranom otpuštanja radnika koji je prijavio korupciju ne postiže ništa ako istodobno nema kazne za tu zabranu. Mi zapravo radnika štitimo praznom puškom i zato je potrebno ovdje staviti jasnu kaznu za poslodavca. Također, tu kaznu za poslodavca treba podići sa simboličnih 100 tisuća kuna na 100 tisuća eura jer to će onda biti dovoljno opominjuče a sudac za prekršaje koji odmjeri tu kaznu i koji ustanovi da je radnik bez potrebe otpušten i koji kažnjava poslodavca automatski svojom presudom kroz Zakon o obveznim odnosima vraća radnika na radno mjesto jer se stvar mora ustanoviti, dakle odnosi se moraju ustanoviti onakvi kakvi su bili prije počinjenja prekršaja od strane poslodavca i radnik naravno u tom slučaju mora dobiti naknadu plaće za te mjesece koje je bio izvan posla jer je bio nepravedno otpušten. Mi također smatramo da je potrebno i zaštititi takvog radnika od šikaniranja na samom poslu jer se može dogoditi da čovjek sam da otkaz ako ga poslodavac šikanira nastojeći na taj način izbjeći ovako veliku kaznu. Ono što je posebno bitno jest to da mi smatramo da se ovakve kazne doista moraju primjenjivati znajući da nije riječ samo o privatniku kao poslodavcu nego i o državi kao poslodavcu. Mi naime ne možemo efikasno voditi borbu protiv korupcije ako ne možemo zaštititi one koji su se odlučili korupciju prijaviti a kristalno jasno da nas na to obvezuju i konvencije o korupciji koje usvajamo i na kraju krajeva sama volja nas saborskih zastupnika i najšire hrvatske javnosti da se korupciji u Hrvatskoj stane na kraj. Ali ponavljam, borba protiv korupcije je nemoguća ako ne možemo zaštititi ni one koji su je prijavili. Zato znajući da je u Hrvatskoj dvadesetak posto ljudi što nezaposleno, što privremeno zaposleno smatramo da je prijetnja otkazom nažalost vrlo učinkovito sredstvo zastrašivanja radnika i općenito građana koji žele prijaviti korupcija. Iz tih razloga smo išli na ovakve izmjene Zakona o radu. Ja se zahvaljujem na svim potporama koje smo dobili od klubova zastupnika i očekujem da će tako biti i tijekom glasovanja. Hvala.
Hvala. U ime Kluba HDZ-a poštovana zastupnica Ruža Lelić. Izvolite!
Poštovani predsjedniče, gospođe kolegice i kolege! Hrvatska javnost i mediji od travnja 2003. godine učestalo raspravlja o reguliranju rada nedjeljom i blagdanom ali i općenito vrijednosti slobodne nedjelje. Odnos snaga i stavovi zainteresiranih uglavnom su poznati. Sindikati traže zabranu rada nedjeljom i blagdanom. Veliki trgovci su za slobodu rada a ostali su između ta dva stava ovisno o raspoloženju javnosti i prilikama. Sjećamo se da je Ustavni sud Republike Hrvatske svojom odlukom od 28.4.2004. godine Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o trgovini stavio van snage. Nedjelja kao slobodan dan oblikuje se već tijekom prvog tisućljeća i postaje zaštitom slabijih i socijalno ugroženih. Već tada se uočilo da premoreni radnici ne mogu ispunjavati svoje radne obaveze. Mi u Klubu Hrvatske demokratske zajednice smo za zaštitu kulture nedjelje, zaštitu ljudskih i radničkih prava a posebno zaštitu radnica i radnika u trgovini koji su u ovom trenutku mislim i najugroženiji. Ugroženijom radnom populacijom mislim da rade od jutra do sutra za vrlo male ili nikakve novce. Nedjelja je dan tjednog odmora a raditi treba samo u iznimnim slučajevima. Izuzeća bi trebala biti svedena na nužni minimum, kao što su kada je riječ o trgovini kiosci recimo, benzinske crpke i drugi prodajni objekti važni za normalnu opskrbu stanovništva i u djelatnostima gdje to traži priroda posla kao što su zdravstvo, redarstvena djelatnost i slične djelatnosti. Kod rada nedjeljom radnici su najčešće neplaćeni, slabo plaćeni. Država nema prevelike koristi od toga a ankete pokazuju da rad nedjeljom ne podržava 75% građana. Ovdje se misli na ankete rada u trgovini. Normalno, kada bi se ankete provodile za rad u zdravstvu i sličnim djelatnostima da onda te podrške sigurno ne bi ni bilo jer je nemoguće takve službe obustaviti. Rad nedjeljom ima i višestruko loše posljedice. Premoreni ljudi, loše rade, lakše i češće se ozljeđuju, razbolijevaju i konačno sve to pada na teret poreznih obveznika, pa zakonodavstvo, svakako treba voditi računa i o zaštiti gospodarstva. Za očuvanje integriteta jednog društva važno je vrijeme zajedničkog odmora. Nedjeljom treba ostaviti vrijeme za obiteljsko druženje, obiteljski ručak, na miru spremljen dan kad će se u društvu razvijati kulturni sadržaji, bavljenje sportom, jednostavno odmaranjem. Stoga rad nedjeljom treba urediti čuvajući dignitet hrvatskih građana, te promičući interes hrvatskog gospodarstva. Prijedlog Hrvatske stranke prava u Izmjenama zakona naišla je ipak na djelomičnu potporu sindikata i prilično suzdržanu reakciju crkve i poslodavca. Sindikati ipak u trgovini predlažu poseban Zakon o radnom vremenu u trgovini gdje bi se zabranio rad nedjeljom i blagdanom. Mišljenja sam da Zakon o radu već je ugrađen visoki standard zaštite prava radnika, samo ga treba dosljedno primjenjivati. No, ja bih se ovdje zapitala što je sa pravom nezaposlenosti, njihovim ustavnim pravima na rad i slobodu rada. Poznato nam je da je stres zbog gubitka radnog mjesta je po snazi odmah iza gubitka voljene osobe ili znači rastave braka, pa onda i gubitak zbog radnog mjesta i sama sam svjedok mnogih ispovijesti gdje su ljudi koji ostaju bez radnog mjesta ustvari došli na rub nervnog sloma. Zato pored zaštite prava, znači zaposlenih trebamo misliti i na zaštitu prava ne zaposlenih. Odredbe Zakona o radu poštuju sve obveze koje je Republika Hrvatska preuzela na temelju međunarodnih ugovora kojih je stranka a posebno je u isti ugradila i sve utvrđene standarde iz Konvencije međunarodne organizacije rada jer je u okviru potvrđenih 57 konvencija strankom svih konvencija sa područja zaštite ljudskih prava. Mišljenja smo također da je odredba članka 46. Zakona o radu u potpunosti sukladna Konvenciji broj 106. o tjednom odmoru u trgovini i uredima jer u pravilu propisuje nedjelju kao dan tjednog odbora. Podržavamo stav Vlade da nije opravdano zakonskim odredbama propisati da nedjelja ne spada u radni tjedan. Smatramo dostatnim da je nedjelja dan tjednog odmora. A u djelatnostima u kojima je rad nedjeljom nužan zbog prirode posla kao što sam već nabrojala zdravstvo, komunalne službe, neki tehnološki procesi, radnik treba dobiti neki drugi dan kako stoji sada u Zakonu o radu. A za rad nedjeljom uvećanu plaću. Ovdje je se nametnulo rad nedjeljom u trgovini. Zašto najviše u trgovini? Jer bi se ustvari tu i moglo učiniti značajan pomak kod smanjivanja rada nedjeljom ili ukidanja rada nedjeljom za koga se i mi osobno podržavamo. Međutim, ti djelatnici su i ne plaćeni za taj rad nedjeljom i u tome je isto veliki problem, dok recimo ja mogu reći u zdravstvu i tu gdje je to regulirano kolektivnim ugovorom i situacija je nešto sasvim drugačija. Kada je pak u pitanju zaštita radnika koji prijave korupciju tzv. žvizdaće, osobe koje svojom osobnom hrabrošću pa i uz cijenu gubitka posla a znamo da često završen na cesti nezaštićeni na rubu egzistencije ipak odluče se za prijavu korupcije bilo u trgovačkom društvu, bilo u javnim ustanovama i državnoj upravi i mi ih iskreno poštujemo i podržavamo. Hrvatska stranka prava je ovaj amandman podnosila i 2003. godine na Zakon o radu pa ni tada nije dobio podršku. Te osobe svakako treba zaštiti i ohrabriti ih jer nažalost nemamo ih puno. Predlagatelj predlaže znatno povećanje kazne od 60 do 100 tisuća na 60 do 100 tisuća eura za poslodavce koji otpuste radnike koji je prijavio koorupciju u poduzeću što može postići pomak u zaštiti ali ne može ostvariti svrhu zbog kojih se predlaže. Ipak sve je ono sumnja na korupciju i korupcija mora se dokazati u sudskom postupku kao što se mora dokazati institut opravdanog i neopravdanog razloga za otkaz, znači ne može se prepustiti jednoj diskrecionoj odluci već se ipak mora utvrditi u sudskom postupku. Također mislimo da je borba protiv korupcije iziskuje jedan interedisciplinarni pristup. Vidjeli smo da smo i donosili niz zakona o korupciji jer je to zaista važno i prevažno pitanje i za druge zemlje, prevažno je pitanje i za nas. I mislimo da svi podržavamo svaku mjeru koja će donijeti do smanjenja korupcije. Zato treba sigurno pronaći učinkovite mjere za zaštitu svih subjekata koje u dobroj mjeri prijavljuju opravdanu sumnju na korupciju. Međutim, već izmjenom Zakona o radu koji je, te izmjene su stupile na snagu u srpnju 2003. godine, institut je, taj institut zaštite je već unijet. I zato za nas je prihvatljivi i podržavamo mišljenje Vlade da tek na temelju analize svih pozitivnih propisa i njihove primjene, kao i preuzetih obveza temeljem međunarodnih ugovora, onda može se predložiti izmjene i dopune zakonskih propisa kako bi se osigurala sveobuhvatna i učinkovita zaštita svih subjekata koji u dobroj mjeri prijave sumnju na korupciju. Zahvaljujem.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Pa uvažena kolegica je imala puno kontradiktornosti u svome izlaganju, ja ću se osvrnuti na najvažniji dio, kazala je da je suzdržano stajalište Katoličke crkve u Hrvatskoj, nije suzdržano stajalište, rekli su i za rad nedjeljom, rekli su da treba zaštiti rodilje, trudnice, starije radnike, mislim da je to suzdržano nego, dapače vrlo jasno stajalište kao što je naš prijedlog.
Poštovani zastupnik Pero Kovačević, Klub zastupnika HSP-a.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici Vlade. Kakav je danas položaj hrvatskog radništva, nikada gori ni lošiji. Pod krinkom usklađivanja hrvatskog zakonodavstva sa pravnim stečevinama Europske unije koja je provedena za vrijeme bivše koalicijske vlasti radnici su do kraja obespravljeni i postali su čista najamna snaga, čisti najamnički odnos a poslodavci su im postali gospodari života i smrti. Kakva je perspektiva trudnica, rodilja, starijih od 45 godina, hrvatskih branitelja koji su dok su se borili za Hrvatsku državu ostali oni i njihovi roditelji bez radnih mjesta dok su svi drugi to pokrali? Kakav je položaj? Nikakav nije položaj. Zašto se nije usklađivalo sa europskim stečevinama da su se dali konkretne ovlasti inspektorima a ne da se inspektore šalje sa pištoljem vodenim na tenk. Sama činjenica da je recimo za prošlu godinu je podneseno ogroman broj prekršajnih prijava za nepoštivanje prava radnika a od toga je preko 60% ušlo u zastaru. Govori se o tome da se s jedne strane, samo se išlo u, na interes poslodavca i ovaj oblik kapitalizma koga Hrvatska ima, to je najgori oblik kapitalizma koji se uopće mogao pojavit. Samo se vodi briga o poslodavcu. Ako se htjelo regulirati ovo pitanje a zbog toga smo mi i pokrenuli ovo pitanje, znači položaj hrvatskoga radnika on mora ići u paketu Zakon o radu i Zakon o državnom inspektoratu jer inspektor mora imati konkretne ovlasti. A to je da njegovo rješenje konačno ima snagu ovršne isprave. To je ona situacija ako se radniku ne plaća rad praznikom, ako se radniku ne plaćaju ona prava što ima temeljem kolektivnog ugovora, kada to inspektor utvrdi onda takvo rješenje treba imati snagu ovršne isprave, e da se to napravilo onda bi se moglo reći da to inspekcija mora riješiti, ali se nije napravilo. Onda druga, vrlo precizna stvar a to vam je ta stvar, ako se utvrdi da poslodavac sustavno krši takva prava onda ajmo na zabranu, privremenu mjeru zaštitnu, zabranu rada od mjesec dana. Jer tako se samo postižu rezultati preventivno, znači ta je mjera preventivna, takva je recimo bila ista situacija sa radom ugostiteljskih objekata izvan radnog vremena i samo su te mjere koje su imale prije svega karakter prevencije, postigle rezultate kada se utvrdilo da je rađeno dulje od dopuštenog propisanog radnog vremena. Takva vam je sitaucija u Njemačkoj, takva vam je svagdje situacija. Ako hoćemo rješavati probleme radnika uzmimo taj njemački štih, taj štih solidarnosti koje imaju u svome zakonodavstvu a ne uzimajmo samo ono što će do kraja obespraviti radnika. Što sada kazati pirotehničarima? Hrvatski branitelji koji će zbog toga što država nije vodila računa, što je nadzorni odbor krao, Mungos i ostali oni će ostati bez posla. Što kazati radnicima Sljemena? Isto će ostati bez posla zato što su muljaže bile u Hrvatskom fondu za privatizaciju. Tko će za to odgovarati? Što kazati radnicima Željezare? Sad im se obećava da će dobiti plaću, da će se to pokrenuti, pitanje kako će to biti poslije izbora. Prema tome, za nas je ovo vrlo bitna tema za položaj hrvatskoga radništva i mi moramo krenuti sa riječi na djela. Situacija nam je vrlo ozbiljna. Radnici koji rade su u bojazni da li će zadržati radno mjesto. Da li će zadržati radno mjesto. Radnici koji rade također se boje da li uopće će dobiti plaću. Znate kakva vam je situacija s njihovim plaćama? Kako se isplaćuju i ne isplaćuju? Kakav je položaj trudnice, svakoga, kakav, imali ste najnovije ankete vezano za zlostavljanje na poslu. Mlade žene pitaju kad se upošljavaju hoće li ići na trudničko, hoće li postati trudnice. Pa to vam je istina. Ajmo o tome razmišljati, a s druge strane govorimo kako trebamo krenuti na demografsku obnovu. Istina je to, ali ovo su vam konkretni primjeri. Koliki je broj u ovim anketama što su provođene kazao da je zlostavljan na radnom mjestu. To su sve činjenice gdje mi moramo krenuti. Šta kazati nezaposlenima? Kakva je njima perspektiva. Prema tome, situacija je više nego alarmantna, više nego ozbiljna i ako mi ne krenemo rješavati ova pitanja, znači prije svega neka ovo bude, ovo je prvo čitanje, da ukažemo na položaj, da pokušamo krenuti za izmjenama Zakona o radu s jedne strane. S druge strane izmjenama Zakona o Državnom inspektoratu, onda ćemo napraviti sustav. Sama situacija, recimo mi saborski zastupnici HSP-a imamo uredovne dane, ljudi nam kažu ne poštuju se kolektivni ugovori, ne možemo to prijaviti jer čim prijavimo automatski se sazna, inspektor nema konkretne ovlasti i čovjek dobije ili izvanredni otkaz ili redovit otkaz. Govorili smo ovaj tjedan o korupciji i sad smo govorili o tome kako mi ratificirajući onaj dopunski Protokol pomažemo svijetu u borbi protiv korupcije, a zaboravili smo kakva je situacija kod nas. Točno je što je rekla uvažena kolegica da se korupcija rješava u sudskom postupku. Kažite mi primjer sudske presude nekog kapitalca da je riješeno to u sudskom postupku. Kako će radnik to prijaviti ako nema zaštitu da ga se neće šikanirati za to vrijeme vođenja postupka. Ako je on prijavio, znači, lažno onda neka odgovara nakon toga, ali kako ćemo se onda boriti protiv korupcije ako ga ne zaštitimo u onoj najvažnijoj fazi dok treba utvrditi činjenično stanje i sve ostalo. Slučaj Vesne Balenović vam najbolje govori kakva je situacija, takvih primjera ima puno. Puno primjera. I ova poruka da se taj dio oko korupcije neće prihvatiti, to vam je poruka dalje, nemojte i ne smijete prijavljivati korupciju jer ćete ostati bez radnoga mjesta. Ostat ćete bez plaće, šikanirat će vas se, bit ćete zlostavljani. Pa pređimo jedanput s riječi na djela, pređimo sa riječi na djela. Situacija u hrvatskom radništvu je sve gora. Izađite na, svaki put, pa ćete pogledati. I sad, zanimljivo je da oni koji imaju u svome nazivu socijaldemokratski toliko su neosjetljivi na radnike. Pazi, imaju socijaldemokratski a toliko su neosjetljivi i onda oni nama govore kako će to inspekcija riješiti. Pa što niste napravili da ste dali ovlasti inspekciji, da rješenje inspektora ima ovršnu snagu, da se zabrani privremeni rad. Da se napravi prije svega reda u javnim poduzećima. Imate slučaj da se u Gradu Zagrebu prima umirovljenica od visokog dužnosnika SDP-a da počinje raditi. Jel to pravna država, jel to socijalni moment? Nije. Pa dajte se jedanput, ili ćete biti socijalni, svi koji imaju u svome nazivu, opredijelite ili ćete biti za ovaj surovi kapitalizam koji gazi hrvatskoga radnika. Vodimo računa o hrvatskim ljudima, nismo mi tu radi sebe, radi, ima i dobrih poslodavaca koji rade svoj dio posla, ali lopova isto ima. I to najviše radi onaj koji su u pretvorbi i privatizaciji dok su se hrvatski branitelji, radnici i njihova djeca borili za ovu Hrvatsku, oni sad odlučuju, oni su gospodari njihovi, njihovog života i smrti. Vidjeli ste i sami poruke udruga hrvatskih branitelja. Traži da se konačno razriješi pitanje pretvorbe i privatizacije pljačke. Lijepo su rekli, mi se zato borili nismo. Prema tome, pozivamo vas na konsenzus radi hrvatskih radnika dok nije sve prohujalo s vihorom, dajmo sad poduzmimo mjere da se zaštite hrvatski radnici, trudnice, osobe starije od 45 godina, majke i nemojmo propagirati nešto što nije istinito nego se borimo, ako hoćemo biti socijalna država onda budimo socijalna država ili nemojmo biti ovdje u ovom Hrvatskom saboru. Hvala vam lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Damir Kajin.
Govorim ja svima vama da je samoupravljanje imalo i dobrih rješenja, poglavito kada je posrijedi sigurnost rada. Nikad nije bila veća sigurnost nego tada. Međutim, ja sam se javio da ispravim ovaj krivi navod oko jednog njemačkog primjera koji je gospodin Kovačević spominjao. 5 milijuna nezaposlenih. Znate šta sada dešava se u Njemačkoj? Uvode institut licitacije radnog mjesta. Znači, onaj tko ponudi manju cijenu rada biti će zaposlen. Jasno, nije u Njemačkoj sve tako loše jer da je onda naši ljudi ne bi odlazili tamo raditi nego bi oni dolazili simo, ali eto ima i takvih anomalija u zemljama koje mi često ističemo kao primjer.
Hvala. Drugi ispravak, poštovani zastupnik Jure Bitunjac.
Hvala, gospodine predsjedniče. Gospodin Kovačević, kolega Kovačević je u svom ipak rekao bih demagoškom nastupu, demagoškom govoru ako gledamo govor kao takav rekao sljedeće. Položaj hrvatskog radnika nikad nije bilo lošiji, nikad goriji nego danas. To naprosto nije točno ako gledamo statističke podatke. Statističke podatke u smislu prošlih plaća i drugih prava koje radnici ostvaruju položaj hrvatskog radnika, moram konstatirati, da se ipak iz dana u dan, iako je on složen i težak, poboljšava, a de facto po cijelom njegovom govoru ispalo bi da je hrvatski radnik imao najbolji svoj status i položaj tamo negdje 80-ih godina za vrijeme komunizma. Evo, hvala lijepo.
Povreda Poslovnika, poštovani zastupnik Kovačević.
Uvaženi gospodine predsjedniče, ja vas molim da reagirate. Prvo, vrijeđa kolega a ništa nije ispravio. Ništa on meni nije ispravio. Znači, krivo je uporabio, zlorabio je ispravak netočnog navoda sa uvredama, a i sam zna da je točno ovo što sam ja govorio.
Kolega Bitunjac je, vi ste ustvrdili da položaj radnika nije nikad bio lošiji nego danas. Kolega Bitunjac to smatra netočnim pa je to i ispravio, prema tome ne radi se o nikakvoj povredi Poslovnika.
A demagogija?
Poštovana zastupnika Milanka Opačić.
Pa ispravljam netočan navod kolege Kovačevića koji je rekao da je gospođa Vesna Balenović primjer za osobu koja je prijavila korupciju i ostala bez posla. Ona nije najbolji primjer za to zbog toga što je gospođa Vesna Balenović izgubila sudski spor sa Slavkom Linićem i bila se dužna javno ispričati kolegi Slavku Liniću zbog toga što ga je javno optužila potpuno, dakle, netočno. Oblatila ga u javnosti, prema tome, ovdje se nije radilo o tome da se opravdano sumnjalo na korupciju nego da se naprosto nekoga išlo u javnosti ocrniti.
Hvala. Poštovani zastupnik Silvano Hrelja, Klub zastupnika HSU-a.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana gospođo Terze, predstavnici ministarstva, kolegice i kolege. Ja sam stvarno mislio da sam 14 godina pošteno i profesionalno i kvalitetno radio posao sindikalnog povjerenika na svim razinama, počevši od povjerenika grupe pa do županijskog povjerenika Saveza samostalnih sindikata za Istarsku županiju, ali sve to sam mislio do ovog izlaganja gospodina kolege Pere Kovačevića. Jer ja nikada sa ovakvom žestinom nisam nastupao prema ljudima i nikad nisam obećao da je sve moguće napraviti i da je sve to tako jednostavno. Ali isto tako se nije dogodilo da je nitko dobio otkaz zbog toga što je prijavio poslodavca barem ne na teritoriju i djelatnostima koje sam pokrivao, jer postoje drugi načini da se radnik zaštiti, a ne samo jedino mjerilo koji mi želimo, odnosno jedini alat koji želimo upotrijebiti a to je Zakon. NO, da idemo konkretno na ovaj Prijedlog, Hrvatska stranka umirovljenika posebno cijeni dobre namjere predlagača da pitanja sumnje na korupciju i pitanje rada nedjeljom, urede na ovaj način. Međutim, u potpunosti se slažemo sa mišljenjem Vlade Republike Hrvatske, Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav te Odbora za rad, socijalnu politiku i zdravstvo. Za nas u Hrvatskoj stranci umirovljenika ovo su prvenstveno pitanja koja se moraju rješavati i daljnje nadograđivati kroz socijalni dijalog bio on dipartitni, i kao svoj proizvod odnose između poslodavca i radnika ugradio u kolektivni ugovor ili kroz tripartitni socijalni dijalog kroz rad gospodarsko socijalnih vijeća na razini županija i nacionalnoj razini. Za nas nema dileme da je točno da početno Zakon o radu odnosno nastavno kolektivni ugovori definiraju nedjelju danom tjednog odmora da tako treba i ostati, a da se Zakonom o radu, pravilnikom i kolektivnim ugovorom uređuju obveze poslodavca i prava radnika u slučaju da se nedjeljom radi. Naravno da smo svjesni i kršenja prava radnika u tom kontekstu kojeg ima a ima ga naročito zbog izostanka fair play-a među poslodavcima, njihove međusobne nelojalne konkurencije, izbjegavanje te opstruiranja i pregovaranja oko jedinstvenog kolektivnog ugovora da se postave standardi i mjerila, jedinstvenog kolektivnog pregovaranja za razinu djelatnosti. To iz toga što u Hrvatskoj imamo armiju od više 350 tisuća nezaposlenih i pravo građanstva dobila je uzrečica "Sretan si ako radiš". U takvim okolnostima prisutan je i strah radnika od uključivanja u sindikate, i organiziranja radi kolektivne zaštite svojih interesa, a poslodavci u popriličnom broju slučajeva, neizravnim, sofisticiranim, perfidnim pritiscima onemogućavaju organiziranje radnika. Dakle, radi se prvenstveno o sindikalnim pitanjima i problemima, te problemima uređivanja tržišta rada kroz socijalni dijalog a ne problemima koji se mogu riješiti kroz izmjene ili dopunu dvije ili više odredbi Zakona o radu. Pravo je svake političke stranke predlagati izmjene i dopune Zakona, ali je i obaveza poštivati institute koje država Hrvatska ima i koje razvija a to su gospodarska socijalna vijeća, te najmanje od njih dobiti mišljenje za pojedine zakonske prijedloge. Zaobilaženjem tog puta umanjujemo dosadašnje dosege u razvoju socijalne države i socijalnog partnerstva te umanjujemo šanse za daljnji razvoj interesnog usklađivanja kroz socijalno partnerstvo. Ono što država sigurno može a što bi u konačnici donijeli veći prihod državnog proračuna, a i proračuna jedinice lokalne, regionalne samouprave jeste dati veća ovlaštenja inspekciji rada, kadrovski i organizaciono je ojačati, i učiniti je prvorazrednim arbitrom na tržištu rada. To znači da bi inspekcija rada trebala dobiti i kontrolnu funkciju primjene zakona, pravilnika i kolektivnih ugovora u cjelokupnom sadržaju a ne samo u pokrivanju zakonskih minimuma, te da bi trebala dobiti dominantnu ulogu preventivnog djelovanja na tržištu rada kroz redovne izvanredne kontrole primjene propisa umjesto sadašnje dosta statične pozicije djelovanja isključivo u slučaju kršenja propisa na temelju prijave. Jednim takvim zaokretom dobili bi jasnu sliku događaja na tržištu rada i kompetentnije bi mogli kroz socijalni dijalog ocjenjivati učinke ali i devijacije u primjeni Zakona o radu i pravilnika i kolektivnih ugovora. Namjerno ih stalno spominjem jer su iznad zakona i neposredno se primjenjuju. Dakle, može se sa pravilnikom, odnosno nadasve kolektivnim ugovorima postići kvaliteta više u uređivanju odnosa na tržištu rada. Iako imam jako puno životnih i radnih iskustava na tržištu rada, ne bih se usudio predlagati izmjene i dopune Zakona o radu bez analize provedbe Zakona o radu od strane socijalnih partnera, bez njihove inicijative, ili najmanje jednog argumentiranog mišljenja. Pri tome, ne smatram da bi mišljenje jedne djelatnosti bilo relevantno da se u postupanju šuma zamijeni jednim stablom. Isto tako mi u Hrvatskoj stranci umirovljenika ne mirimo se sa postojećim stanjem, te podržavamo zaključke Odbora za rad, socijalnu politiku i zdravstvo ali i predlažemo jednu originalnu ideju. Predlažemo da gospodarsko-socijalna vijeća imamo ih institucionalizirane u cijelom grozdu dakle na razini države i županija, osmisli jednu javnu kampanju, jer javnosti rada možemo puno toga postići i prikladnom markicom kvalitete, ali kvalitete u provođenju prava radnika, označe one tvrtke i poslodavce, koji imaju uređene odnose sa radnicima kroz kolektivni ugovor i kojega u potpunosti provode, te u potpunosti provode aktivnosti iz domene radničke participacije kroz rad sindikata, radničkih vijeća i kroz rad povjerenika radnika za zaštitu na radu. Što nam znači u Zakonu o radu da poslodavac treba javno obrazložiti poslovanje i odnose radnik – poslodavac na skupovima rdnika ako se ti skupovi ne održavaju kako je Zakon predvidio minimalno 2 puta godišnje. Onda smo izgubili jednu proaktivnu poziciju gdje se u direktnom srazu poslodavac – radnik mogu potaknuti ovakva pitanja može ih potaknuti sindikat. Hrvatska stranka umirovljenika ne može bez prethodne temeljite analize primjene Zakona o radu i jasnog stava socijalnih partnera te bez usporedbe s rješenjima u većini Europskih zemalja podržati ovaj Prijedlog zakona. Sindikati koji su jedno naše bogatstvo kojih imamo možda i previše za ovu veličinu, imaju dužnost i pravo, podcrtavam pravo i sredstvima pritiska i organiziranjem sindikalnih industrijskih akcija, zaštiti svakog člana, odnosno radnika od kršenja Zakona i šikaniranja, pogotovo i zbog sumnje na korupciju. I oni to mogu ako doista hoće raditi ono za što su se obvezali, sindikati su pozvaniji od nas da štite interese članova u okvirima zakona i kolektivnih ugovora. I na kraju molim predsjednika Odbora za rad, socijalnu politiku i zdravstvo, a i vas gospodine predsjedniče da korigirate predloženi tekst zaključka za koji će Hrvatska stranka umirovljenika glasovati u stavku 3. obzirom da formulacija o nedjelji kao neradnom danu iskače iz konteksta i nema uporišta u Zakonu o radu. Hvala najljepša.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Pero KOvačević.
Pa gospodin Hrelja je rekao puno netočnosti, prvi je dio netočnosti veli da nije napravljena analiza provedbe Zakona. Pa analiza svaki dan se radi, radnici ostaju bez radnih mjesta, ne isplaćuju se plaće, neka samo malo razgovara s ljudima. Drugi dio, rekao je da sam ja netočno rekao da radnici koji prijave inspekciji rada da poslodavac im krši prava da ostaju bez radnog odnosa on kaže da ne zna. To je sramota što on ne zna, sada se vidi kako mogu pomoći umirovljenicima kada ne mogu ni radnicima.
Kolega KOvačević. Vi ste se javili za ispravak netočnog navoda.
Kao i gospodin Bitunjac sam se javio, pa onda.
Molim vas. Nemate riječ, niste dobili riječ. Niste ispravljali netočan navod, nego ste se javili da kažete da je sramota to što je iznio zastupnik Hrelja svoje mišljenje. S time ste povrijedili Poslovnik. Hvala lijepa. Sjedite.
..Poslovnik, gospodin Bitunjac prvo, niste reagirali. Dajte se i vi držite Poslovnika gospodine predsjedniče, ja vas lijepo molim.
Ja se držim. Nemojte opetovano uzimati riječ, niste dobili riječ, ne možete ju dobiti, ne možete na ovakav način nastupati u Hrvatskom saboru. Kolega Hrelja, povreda Poslovnika, izvolite.
Gospodine predsjedniče ne mogu u ovom trenutku citirati član Poslovnika, ali vas molim da me zaštite od proizvoljnih kvalifikacija gospodina Kovačevića. Hvala.
Ja sam to učinio. Poštovani zastupnik Davorko Vidović u ime Kluba zastupnika SDP-a, izvolite. U 10,23 je isteklo vrijeme za pojedinačnu raspravu po ovoj točci.
Gospodine predsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Možda baš ova posljednja rečenica predsjednika Sabora o tome da bi valjalo porazmisliti kako i na koji način govoriti u Hrvatskom saboru. Što je to dozvoljeno, što nije ne samo u smislu pristojnosti u našem međusobnom ophođenju, nego čak i u tome da li se baš sve i svašta može u ovom Saboru predložiti samo zato što smo mi izabrani predstavnici naroda, i gdje je granica onoga što se s pravom naziva socijalnom demagogijom i dokle je ta socijalna demagogija prihvatljiva i dozvoljiva u funkcioniranju jednog normalnoga društva? Ovih 15-tak godina učenja demokraciji, očigledno da je bilo jako popularno, pa je bilo vjerojatno i probitačno dijeliti kojekakva obećanja, govoriti, podilaziti čak i u ono što se intimno nije niti u primisli mislilo da bi se moglo ostvariti. Moram reći da ova priča o socijalnoj demagogiji nekako ne može, a da odmah ne asocira iz prvoga čitanja prijedloga kojega su kolege iz HSP-a ponudile u svom prijedlogu izmjena Zakona o radu. Zašto? Zato što ono što se na oko hoće postići prijedlogom kojeg su kolege iz HSP-a dali, ne samo da se ne postiže, nego sam uvjeren da se postižu i suprotni učinci. Dakle, ne samo da bi, da to nije prijedlog u korist ili u pravcu zaštite radnika, zaštite zaposlenika, nego je to korak natrag. A sama socijalna demagogija je opasna, ona je štetna, ona je pogubna zato što je zapravo destruktivna, zato što ne omogućava jedan konstruktivan način rješavanja problema. Socijalna demagogija uvijek u konačnici dovodi do defetizma, do izostanka prave akcije. Zahtijevati ovdje da se nedjelja proglasi neradnim danom na način na koji se to traži u prijedlogu HSP-ovog zakona je kontra produktivna. Ako bi se to učinilo samo za radnike u trgovini, onda bi dovelo sasvim sigurno do neravnopravnosti zaposlenih kojima nedjelja jest radni dan, jest radni dan. Onome u HEP-u, onome u tramvaju, ili onome u bolnici ona jest radni dan, istina sa povećanom dnevnicom. Ako bi se usvojilo takvo rješenje, onda bi to zapravo dovelo do rušenja čitavoga sustava i rekao bih pravne jednakosti zaposlenika, te stoga to korak ka rušenju standarda koji se uspostavljaju u području radnoga zakonodavstva. Isto tako ta konfuzija u sustavu kao posljedica vjerojatno želje da se podiđe jednom manje broju našeg zaposlenika, ne vodi računa o tome da se radno zakonodavstvo mora promatrati u cjelini. 2003. godine mi smo donijeli reformu radnoga zakonodavstva kojom prilikom smo promijenili 11 važnih zakona. Riječ je o vrlo opsežnoj reformi. Izmijenjene su desetine i stotine instituta. U Zakonu o radu tom je prigodom ugrađeno 50 novih zaštitnih instituta za hrvatske radnike. Nije stoga čudo da je prije nekih 10-tak, 15 dana, vidio sam u Bruxellesu predsjednica Saveza samostalnih sindikata Vesna Dejanovića izjavila kako se priključila prosvjedu europskih sindikata držeći da ono što se nudi u Europi kao reformski pokušaj značilo bi, ako bi to Hrvatska prihvatila bitan korak nazad u sigurnosti za hrvatske radnike. Direktno je dakle prihvaćeno, priznato i od strane sindikata da je zakonska zaštita hrvatskih radnika, dakle ovom posljednjom našom reformom koju smo napravili 2003. podignuta na višu razinu i viši standard od onoga kojeg poznaje većina europskih zemalja. I tu nije, to nije sporno. Ti zakoni su se tri godine pripremali. Napravljene su desetine analitičkih podloga, koje su trebale pokazati zapravo kakvo je stanje pravne sigurnosti zaštite hrvatskih radnika. U zakonodavnom smislu stvari su dobro posložene. Ali nitko normalan, razuman i objektivan neće reći da je hrvatskim radnicima dobro, naprotiv. Naprotiv. Sve prisutni mobing na radnome mjestu, razni oblici ponižavanja, vrijeđanja, maltretiranja ljudi svakodnevna su pojava i u našim tvornicama, u našim uredima. I tu pored zakonske zaštite koju imamo nismo našli efikasan način da ga spriječimo. Još uvijek nažalost unatoč zakonske zaštite još uvijek velik broj ljudi radi na crno, poslodavci ih ne prijavljuju posebno u nekim djelatnostima. Još uvijek imamo nažalost, to statistika pokazuje ogroman broj ljudi koji su prijavljeni na minimalan dohodak i onda im se ispod stola nešto daje, a što će biti sa njihovim mirovinama, o tome malo tko vodi računa u buduće. Još uvijek imamo slučajeva uskrate plaća, još uvijek nekoliko desetaka tisuća radnika radi, a ne prima plaću. A i po tome smo doista jedinstven primjer, jedinstven slučaj u Europi, možda i u svijetu. Još uvijek je ne pridržavanja prilično jasnih propisa o zaštiti na radu i radnici nam stradavaju, ginu, ranjavanju se na radnim mjestima. Sve su to ozbiljni, krupni problemi o kojima moramo razgovarati, ne prigodno prije izbora, ne demagoški, nego sustavno rješavati način na koji će oni dijelovi sustava koji su za to nadležni doista i obavljati svoj posao. Ovdje prije svega mislim na to da inspekcija, inspekcijske službe koje nismo uspjeli dovesti do one razine da efikasno mogu odgovoriti svom poslu, svojoj misiji, da naši sindikati kojih je nije nam to prednost, to ih imamo 6 stotina i 30. Toliko ih je bilo prije jedno godinu i pol dana, ne znam koliko sada. Sindikalni pluralizam za razliku od političkog pluralizma nije dobra stvar. Ti sindikati još uvijek tako brojni vjerojatno neki od njih i osnovani kao žuti sindikati od strane poslodavaca ne mogu efikasno obavljati svoju funkciju. Još uvijek se radni sporovi predugo vode. Mi smo unijeli odredbe u Zakon o radu obvezu da radni sporovi imaju prioritet, da se moraju odmah rješavati i da svaki radnik mora u roku od šest mjeseci zapravo biti, mora riješiti dakle svoj problem kad je riječ o sudovima ali još više je važno a to se ne može napraviti niti jednim pojedinačnim zakonom a pogotovo ne ovakvim palijativnim parcijalnim izmjenama, mora se stvarati jedna klima u društvu i socijalne obzirnosti da svaki onaj koji prekrši radničko pravo mora znati da će doživjeti osudu ne samo moralnu, javnu nego i tržišnu. Da stvorimo stanje i potičemo građansku hrabrost. Znam desetine slučajeva gdje su inspektori na anonimne dojave otišli na lice mjesta i ništa nisu mogli utvrditi jer nitko nije se usudio zbog straha od gubitka radnog mjesta nešto progovoriti i reći zapravo o tome što se zapravo u njihovim tvrtkama dogodi. Pa ako hoćete i u velikim trgovačkim poduzećima u kojima bi se navodno radnici htjeli na ovaj način zaštititi. Najveći problem i najveće radničko nepravo i najveća nepravda koja se može nekome nanijeti to je nezaposlenost. Hrvatska nažalost u ovom trenutku bilježi ponovno rast nezaposlenosti i nije riječ samo o sezonskom rastu, nije samo riječ o tome. Po prvi puta evo nakon četiri godine mi sada imamo veći broj nezaposlenih u recimo veljači nego što je bio u veljači godinu dana prije toga. Nakon što smo sanirali pogubne posljedice i loše privatizacije i tjeranja ljudi u mirovine itd., nakon što smo 2000. godine zapravo naslijedili oko 500 tisuća nezaposlenih ljudi 357 tisuća je bilo prijavljeno a još je 150 tisuća radilo a nije primalo plaću. Nakon što smo taj broj spustili do 320 tisuća pa i u jednom trenutku pao i ispod 300 tisuća u prošloj godini mi ponovno smo na brojci od 330 tisuća nezaposlenih a to je najveća socijalna nepravda i to je najveći izvor kršenja pravo upravo nezaposlenost. Cijela ova problematika zato ne može se rješavati na ovaj parcijalan način i ja u ime kluba plediram na sve nas da budemo kada je o tim osjetljivim kategorijama ljudi i naših građana riječ da budemo maksimalno obzirni, da ne manipuliramo i nesvjesno i bez namjere, da ne manipuliramo mukom ljudi kojima doista nije lako i koji doista u pojedinim slučajevima teško žive i teško stvaraju svoja prava. Potrudimo se da sustav učinimo efikasnijim a odustanimo od namjere da svakodnevno mijenjamo zakone u uvjerenju da ćemo eto time i stvarnost učiniti u tom našem normativnom optimizmu drugačijom. Zato je potrebno puno više od izmjena kao što su nam ponudili kolege iz HSP-a.
Hvala. U ime predlagatelja poštovani zastupnik Tonči Tadić. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici! Glavna spominjana riječ u zadnjih pola sata u Hrvatskom saboru bila je demagogija i to socijalna demagogija. Dakle, a to opet u kontekstu izmjena Zakona o radu, štoviše u kontekstu čestih izmjena Zakona o radu. Ja ću ovdje podsjetiti bivšeg ministra gospodina Vidovića da je on za svog mandata dva puta mijenjao Zakon o radu 2001., 2003. i to kao klatno, malo na stranu sindikata, malo od sindikata oba puta tvrdeći da su izmjene bile usuglašene socijalnim partnerima a sve definitivno nisu jer da jesu ne bismo mi iz HSP-a davali amandmane upravo u ime dijela socijalnih partnera. Ali što je najinteresantnije oba puta tvrdeći da je baš ta izmjena ona zadnja i da je taj zakon taj čas savršen. Teško je vjerovati da postoji savršen Zakon o radu. Mi smatramo da uvijek možemo popraviti neki dio Zakona o radu ali u svakom slučaju barem onaj koji je akutan a akutna su ova dva problema. U ostatak se, ponavljam, nećemo upuštati dok ne dobijemo takav input od socijalnih partnera. Što se tiče demagogije, demagogija je gospodine Vidoviću ugraditi u zakon zabranu otpuštanja radnika koji prijave korupciju kao što ste vi učinili a ne ugraditi kaznu za tu zabranu. To je eklatantni primjer demagogije ali ja vam to nisam htio reći dok me niste na to vi isprovocirali. Zato želim ovdje smanjiti tenzije u raspravi. Želim da se o ovom zakonu odgovorno raspravlja, da konstatiramo da je Hrvatski sabor spreman ići na ovakvu izmjenu ili da nije spreman ići na ovakvu izmjenu. Da konstatiramo da su radnička prava dovoljno zaštićena i da nemamo slučajeva prijavljivanja korupcije i da će ti radnici radi inspekcije kakvu imamo i kako ona radi biti zaštićeni ili da kažemo da to nije tako i da nešto moramo učiniti. Ne slažem se ni sa onima poput gospodina Hrelje koji kažu da je dovoljno inspekciju potaknuti da to radi kad svi znamo da to nije dovoljno. Mi moramo smanjiti prostor onima koji žele kršiti Zakon o radu, tako da inspekciji ako ništa drugo olakšamo posao. A mi držimo da ćemo to učiniti onda ako kod ovakvog zakona unesemo baš ovakve izmjene. Dakle, radi se o tome što mi u HSP-u nismo nikada smatrali da treba ići na izmjene Zakona o radu isključivo da bismo zaštitili radnike u trgovini jer nisu samo radnici u trgovini ti koji rade nedjeljom. Nedjeljom rade mnogi ali želimo da se taj rad nedjeljom plaća, želimo da se on posebno plaća. Želimo da se nedjelja tretira kao blagdan. Želimo da se nedjeljom radi onaj koji to želi i da mu to bude posebno plaćeno a to će moći samo ako ona ne bude dio radnog tjedna kao što uostalom dio radnog tjedna nisu ni blagdani. To je suština naše izmjene. Prema tome, nemojte molim vas podmetati da želimo tretirati radnike u trgovini zasebno od ostalih ili da želimo zabranjivati rad nedjeljom. Drugo, što se tiče radnika koji prijave korupciju mi doista smatramo da postojeća zabrana je neučinkovita ako ne postoji adekvatna kazna. Što će ti nalaz inspekcije, što će ti sve moguće prijetnje poslodavcu ako on nad sobom nema nikakve kazne za tako nešto, a kazne u zakonu doista nema. O tome se radi. Ili možda smatrate da je to sve skupa nepotrebno. Ako je zašto je onda u zakon uopće ulazila odredba o zabrani otpuštanja radnika koji prijavi korupciju. Mi smatramo da je to bio dobar korak, gospodine Vidoviću, koji ste učinili ali da je nažalost bio polukorak jer nije bilo kazne. Mi zapravo sada to dovršavamo na neki način i nema razloga da se oko toga međusobno sporimo tko je što prvi počeo i tko je što prvi dovršio. Ja vjerujem da u vjerujem da u ovom Saboru postoji čvrsta nakana svih zastupnika na poboljšanju radnog zakonodavstva i da postoji čvrsta volja svih zastupnika na popravljanju Zakona o radu. A ponavljam nitko od nas u HSP-u neće nikada pristati na Izmjene zakona o radu koje će ići na štetu hrvatskih radnika. Hvala.
Hvala. Ispravci netočnih navoda. Poštovana zastupnica Dragica Zgrebec.
Netočno je da je kolega Vidović dva puta mijenjao Zakona o radu. Zakon o radu mijenja se ovdje u Saboru i mijenja ovaj Sabor i to na način da samo u ovom kratkom vremenu kažem utvrdio se obvezni rok za isplatu plaće, utvrdio se visina povećanja plaća za rad na praznik, blagdan, neradni dan i na dan tjednog odmora, dakle ako se radi u nedjelju. Utvrdilo se pravo na štrajk radi ne isplate plaća što do tada nije bilo. Pa na kraju da kažem uveo se i pojam radnika i radništva u odnosu na dotadašnjeg zaposlenika u Zakonu o radu.
Poštovani zastupnik Silvano Hrelja drugi ispravak.
Ispravljam netočni navod jer nisam rekao da treba potaknuti inspekciju rada već dati joj ovlaštenja kadrovski i organiziciono ekipirati te dati joj dominantnu preventivnu ulogu a to je bitna razlika.
I treći. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče, nastavno na ono što je ispravljala i kolegica Zgrebec još bih nadodala da je inkriminirano upravo i spolno uznemiravanje radnica i radnika od strane poslodavaca, do tada to nije bilo. A također je netočno što je rekao kolega Tadić, jer to on sam u svom prijedlogu obrazlaže, dakle, novačno kažnjavanje od 100 tisuća kuna i upravo za davanje otkaza radniku koji je prijavio korupciju ali predlagatelj smatra i o tome možemo i razmatrati i složiti se da predviđena kazna od 100 tisuća kuna kao što predlagatelj sam navodi u svom obrazloženju za otpuštanje radnika nije dovoljna već se prelaže novčana protuvrijednost od 100 tisuća eura. Evo to je vaše obrazloženje.
Vi se kolega javite nakon rasprave kada sljedeći bude. Klub IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin, izvolite.
Poštovani gospdoine predsjedniče, cijenjena gospodo zastupnici, ovaj Zakon ima četiri članka zapravo je pisan da bi se pokrenula rasprava o radu nedjeljom, odnosno tzv. žviždačima. E sada, kod rada nedjeljom kako predlaže HSP tu će i Klub IDS-a biti susdržan ali tu kod žviždača ćemo vas podržati. Sjetimo se godinu unazad Hrvatski caritas je ako se ne varam nadbiskup Prenđa prikupili su onih 300 tisuća potpisa kao potporu onome Zakonu o trgovini za obustavu rada nedjeljom. No, dok je ta inicijativa nadbiskupa Prenđe urodila jednim nespretnim zakonom kojega je kasnije Ustavni sud ukinuo jedna takva inicijativa gdje se prikupilo čak 400 tisuća kuna nije prošla što nije dobro, što je dobro ali je malo nedemokratski. Slažem se u ovoj zemlji postoji sloj ljudi koji radi nedjeljom. Slažem se da treba produbiti građansku svijest da većina svoj komuniditet ne potređuje trudu drugog al izlaz opet nije u zabrani rada nedjeljom. Točno mi isto tako svim znamo za ovaj ugovor između svete stolice i Republike Hrvatske, točno svi znamo da međunarodni ugovori imaju snagu iznad zakona i to je naprosto točno. Međutim, radnika treba platiti, treba mu osigurati odmor, treba mu zajamčiti sva ostala prava pogotovo ako radi nedjeljom. Nedjelju treba platiti kao blagdan, to bi trebalo biti bit međutim to ne stoji u ovome zakonskom prijedlogu. Inspektori trebaju s druge strane kontrolirati radnička prava, treba kontrolirati odmor, plaće, a ne da li trgovine rade, po meni je to znači bit. Konačno zašto bi onda netko radio nedjeljom. Otkuda državi s jedne strane pravo da ih tjera da rade a s druge strane brani rad nedjeljom. Znači još jedanput kažem treba platiti nedjelju kao blagdan. Kako je to u Europi iako samo malo da pođemo najprije od Hrvatske. Hrvatske gospodo živi od trgovine i uvoza. Europska unija malo i od industrije, malo od trgovine, malo od ne znam turizma, malo izvoza itd., ali to je u tome i bitna razlika između Hrvatske i zapadnoeuropske zemlje. Mi isključivo gospodo živimo od te trgovine i uvoza. Mi govorimo evo svo vrijeme o nezaposlenima, 330 000 ljudi, tražimo da se ljudi zaposle, ma gdje će se zaposliti u industriji koje u ovoj državi nema. U jedan Lenac, ne znam u Valpovo ili će ići možda u hotel na jadranu koji je otvoren svega 2 mjeseca u godini a dvije trećine tih hotelskih kuća posluje sa gubitcima. Tko investira u Republiku Hrvatsku? Nitko i zato ne treba biti smješan. Što najbrže u Hrvatskoj raste? Trgovine s jedne strane, odnosno banke. Zato neka rade ali neka i radnici budu plaćeni i neka im se osigura preraspodjela odmora. Ima primjera ne znam u Merkatoru, govorile su mi žene gdje naprosto traže da rade nedjeljom jasno ako su na to i plaćene jer onda mogu uzeti slobodan dan u ponedjeljak u trenutku kada im muž radi tako da budu dva, tri dana više sa djecom znači ima i drugačjih primjera. Ja sam isto tako svjestan da nikome nije jednostavno, nije jednostavno ni ovim malim vlasnicima, malim trgovcima koji su otvorili trgovinu da bi otvorili sebi radno mjesto, to isto gospodo treba znati cijeniti a boga mi nije lako niti radnicima. Možda je čak, usuđujem se reći teže tim malim sitnim trgovicima. Nemojte misliti da se njima nešto poklanja, svi su u dugovima oni moraju jamčiti cijelom svojom imovinom, nitko od tih ljudi nema ni petka ni svetka i o tome isto tako treba voditi računa. Oni moraju isplatiti plaće, moraju platiti PDV, moraju platiti robu, carinu, zakup, sve u tekućem mjesecu ili čak unaprijed, a kako je to jednostavno, vidimo kada listamo Narodne novine, one srednje strane pa vidimo koliko takvih malih trgovačkih društava svaki mjesec u Republici Hrvatskoj završava u stečaj. Točno kod ovih velikih lanaca je nešto drugačije, za neke znamo kako su i nastali, milošću vlasti i drugo, točno je i to da svojom pojavom uništavaju te male trgovce, dolazak jednog velikog u pravilu uništi, 20 ili 30 malih, veliki zaposli 100 radnika ali će bez posla kod malih ostati recimo njih 200. Istina je utječu i na cijene, one padaju, ne znam, gospodin Hebrang je rekao da je tamo 2000. i neke u Hrvatsku ušlo čak 16 tih velikih trgovačkih lanaca ali nakon toga više naši građani ne odlaze kupovati robu u Italiju, Austriju i negdje drugdje pa se eto i ta devizna bilanca nešto mijenja. Nedjelja je, ja se slažem svetinja, to je točno i bezobrazlog bi bio sada pitati zašto ne znam se služe mise nedjeljom, zašto svečenici rade nedjeljom ali je isto tako bezobrazlog ako recimo putujete od Rijeke do Zagreba nedjeljom i poslije 21 recimo da nemate gdje natočiti benzin i ako se ne varam nedjeljom radi i policija i vatrogasci i liječnici i vozači tramvaja, i tv voditelji, rade novinari i nogometaši, rade i ratari, stočari nemaju ni svetka ni petka itd.. Sada da li ovaj uvođenje nedjelje kao neradnog dana u trgovinama može dovesti do kršenja slobode vjernika kojima ona nije dan odmora. Recimo židovi slave subotu, adventisti slave subotu, islamski vjernici glavnu molitvu imaju petkom, stoga ovaj Zakon o radu treba definirati jednodnevni tjedni odmor bez navođenja dana. I jasno je da će opet u Republici Hrvatskoj za 95% naših građana to biti nedjelja, tako će ostati. Ne može biti naprosto drugačije u zemlji, u jednoj takvoj zemlji kao što je Republika Hrvatska. Za vjernike bi trebali uvesti da slave svoj dan shodno svom uvjerenu samo da li je opet s druge strane baš uvijek moguće na taj način organizirati taj proizvodni ciklus. Da li će netko, ne znam sad recimo zbog neradne nedjelje pohrliti u crkve. Ma dajte. Onaj tko je išao taj će ići i obrnuto. Onaj tko nije išao sumnjam da će sada početi koristiti taj dan u nedjelju i s tim primjedbom da što crkva bude bliža vlast to će joj bogomolije biti praznije. Problem vjerskih sloboda jasno je da može biti velik, ali isto tako ponekad je problem gdje kupiti nedjeljom kruh. Točno je, neki radnici su izloženi jednoj sirovoj eksploataciji i protiv toga se treba boriti. Gospodin Vidović je govorio da u zemlji imamo 30, 40 tisuća još uvijek ljudi koji rade u insolventnim mjesecima i poduzećima i mjesecima ne primaju plaću. Sad, kako je taj problem riješila Europa? Ovako. Švedska nema restrikcije u radu nedjeljom i blagdanom. Najliberalnija zemlja u Europi. Ni Velika Britanija za male trgovine nema restrikcije, ali velike mogu raditi samo od 10 do 18 sati. Znači, blagdanom, nedjeljom. Belgija, Nizozemska i Italija određuju broj radnih nedjelja. Na primjer, u Italiji u prosincu svi rade dok u Njemačkoj trgovine kroz godinu mogu raditi 80 sati pa si oni sami određuju kad će raditi. Da li za Vazan, za Božić, kako im to već paše. U Grčkoj i Španjolskoj, a za Španjolce ćemo reći da su papski i od pape, od zabrane su izuzeta ta turistička područja. Gospodo, vodite računa da ide i turistička sezona, da će tu sezonu isto tako trebati organizirati i da će trebati raditi nedjeljom. I sad se postavlja pitanje da li se svime time treba baviti Vlada ili neke stvari treba prepustiti i nižim razinama. Čak bih rekao da i neke male trgovine robe, slično, ne znam, trebaju u sezoni raditi i zbog imidža grada, tako reći, stalno. I gotovo bih se usudio reći da najugroženija kategorija ili jedna od najugroženijih kategorija građana Republike Hrvatske su mali obrtnici. Radnici, oni koji su imali tu sreću i to sam jučer govorio, dobili su mogućnost da kupe stan početkom 90-ih, direktori da kupe tvornice kroz pretvorbu i privatizaciju. Seljaci će doći u posjed zemlje, obrtnici u tzv., društvenim prostorima do poslovnog prostora, što je osnov njihovog rada. Jedino obrtnici koji imaju prostor od lokalne samouprave neće moći dobiti ništa. Ne kažem da su oni u lošijoj poziciji od 330 tisuća nezaposlenih, onih radnika koji rade ne primaju plaću. Da su oni u goroj poziciji od umirovljenika, podstanara, bolesnih, itd., ali tu negdje iza njih gotovo bih njih stavio. Zanimljivo je bilo pratiti, to sam malo si listao i ovaj istup Udruge novinskih izdavača pred godinu dana. Oni također, također traže izmjenu, ono kad su tražili izmjenu Zakona jer da Zakon prijeti gašenju nedjeljnih izdanja, a to bi onda možda netko mogao protumačiti, ne znam, udarom na novinske kuće ili slobode štampe. Oni su tad izračunali da bi im novinski gubitak mogao biti 10 do 15% od prihoda ili cca 130 milijuna kuna godišnje od čega bi država izgubila 23,4 milijuna kuna samo od PDV-a. Ali zbog neizlaženja recimo novina i trgovci bi mogli izgubiti oko 20 milijuna kuna. Znači, jedan ovakav zakon, to želim reći, košta. Koga košta? Košta državu, košta trgovce, košta građane, košta, ne znam, novinske kuće, oni koji proizvode robu. Ovaj Zakon sigurno će smanjiti broj zaposlenih. Konačno, po meni problem u Hrvatskoj nije u tome zašto trgovine rade nedjeljom ako rade, već zašto 95% trgovaca u Republici Hrvatskoj zapošljava radnike na određeno radno vrijeme, a ne u stalni radni odnos. To je zapravo bit, to je bit, ali pitanje da li i oni to mogu. Što se tiče odredbe o zviždačima to sam rekao, to ćemo podržati kao što podržavam i ovaj jučerašnji Zakon o sukobu interesa. Trebalo bi čak pokrenuti jednu inicijativu da se rehabilitiraju ljudi koji su prijavljivali korupciju u Republici Hrvatskoj, a nakon toga ostali bez posla. Iako će svaki narod pa tako i naš o svojoj vlasti misliti da je ona korumpirana ukoliko njemu ne bude dobro. Ako je njemu dobro onda će misliti da je vlast poštena, itd. Ako narod živi loše ma i najpoštenija vlast za njih će biti lopovska, kriminalci, banditi, itd., itd. Što znače ove norme oko zviždača? Ovim normama ili ove norme, gospodo, mogu se protegnuti samo nad javnim poduzećima. Kod privatnih, rekoh, zapošljavanje na određeno radno vrijeme je u 95% slučajeva. Tu nećemo ništa napraviti, tu nećemo ništa napraviti. Ali slažem se da na ono gdje bi trebali biti najviše osjetljivi to su upravo ova javna komunalna poduzeća, odnosno ministarstva, Državni proračun, itd. Znači, još jedanput ću reći da se ovim Zakonom mogu štititi samo zaposlenike u javnim službama. U privatnim nažalost ne, a nemojmo smetnuti s uma činjenicu da negdje oko 600, možda 700 tisuća ljudi radi upravo u tim malim privatnim poduzećima i što sad ovdje napraviti. Možda, s druge strane, ne bi bilo loše da se i neka rješenja iz Zakona udruženog rada koji je egzistirao do 2001. ponovo vrati u pravni život jer bi neki od radnika zasigurno bili u boljoj poziciji no što jesu sada. Sve u svemu mislim da ovaj Zakonski prijedlog mora ići u drugo čitanje, a da će se onda od strane predlagača ovaj članak 2. zasigurno malo prilagoditi prilikama koje, jer treba biti u najmanju ruku realan. Jednom riječju, Klub IDS-a Klub HSP podržava u 3 članka, u jednome ne.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Pa ispravljam netočni navod iako mislim da je kolega Kajin mislio na korištenje drugog dana kao dana tjednog odmora. Jer kategorija i postupak preraspodjele odmora u Zakonu o radu ne postoji, a preraspodjela je nešto drugo. I drugo, ispravljam netočni navod da Zakon ne štiti zaposlene. Zakon je minimalni okvir za sve zaposlene.
Drugi ispravak, poštovana zastupnika Ljubica Lalić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolega Kajin potpuno krivo kaže da je ovaj Zakon i uvođenje nedjelje kao neradnog dana zbog vjernika. To naprosto nije točno. I njegov prijedlog da se odredi bilo koji drugi dan, odnosno nijedan drugi dan nego da se kaže jedan dan tjednog odmora. Takva odredba bi bila potpuno suprotna Konvenciji 106 o tjednom odmoru, bila bi potpuno suprotna Međunarodnom ugovoru koji je Hrvatska zaključila. Jer nedjelja je tradicija u Hrvatskoj, nedjelja je tradicija u Europi i ako Hrvatska teži Europi onda se mora pridržavati i njene tradicije. Kad budemo pripadali nekom drugom području možda ćemo tada razmišljati o nekom drugom danu.
I poštovana zastupnica Ruža Lelić. Niste vi to digli? Replika, poštovani zastupnik Ivo Josipović.
Poštovani kolegice i kolege, apsolutno se slažem sa onima koji kažu da je zaštita radnika u korelaciji sa opravdanim nastojanjima da se otkrije i spriječi korupcija. Međutim, ja bih samo ... ... [[Upadica se ne razumije.]]
Kolega Kovačević, kolega Josipović se javio za repliku, ja mu dajem riječ za repliku. ... [[Upadica se ne razumije.]] Ma kako, kako ... ... [[Upadica se ne razumije.]]
Jesmo se oboje zabunili? ... [[Upadica se ne razumije.]] Molim?
A da, imate pravo.
Ja sam se vjerojatno zabunio za ovu lopaticu.
Nemojte se, hvala lijepa, nemojte. [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Dobro je. Završili smo pojedinačnu raspravu hvala na upozorenju. Idemo na pojedinačnu raspravu po klubovima smo završili raspravu. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović, izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege. U ovom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o radu želi se stvoriti dojam ili bar velim predlagaču da želi na jedan način zaštititi radnike. Već je govoreći u ime Kluba zastupnika SDP-a kolega Davorko Vidović, istaknuo i napomenuo kako je za vrijeme koalicijske vlade upravo bio izmijenjen Zakon o trgovinama gdje je bio zabranjen rad nedjeljom velikim trgovačkim lancima. Jer ovim Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o radu, dakle temeljne odrednice su upravo da se nedjelja proglasi neradnim radom i da se bolje zaštiti odnosno da se predvidi novčano kažnjavanje i to u znatnom iznosu za davanje otkaza radniku odnosno poslodavcu, koji bi dao otkaz radniku što prijavi korupciju. Treba napomenuti također za vrijem koalicijske vlasti, ratificirana građansko pravna konvencija o korupciji, i na temelju te ratifikacije donesena je i izmjena zakona o radu gdje je upravo predviđena zabrana takvog ponašanja poslodavcu, i ovo u svakom slučaju predviđanje novčane kazne smatra se jednim napretkom u tom smislu. Međutim, da se vratimo nedjelji kao neradnom danu što se predlaže ovim prijedlogom zakona. Kada uopće o tome raspravljamo nitko ne razmišlja u tom trenutku o policajcima, o svim onima o liječnicima, medicinskim sestrama, novinarima, glumcima o svim onim zanimanjima koji oduvijek rade nedjeljom, što uopće nije upitno. Svi se tada sjetimo što je poseban problem kod nas od 90. godine a naročito onda kada je došao toliko žuđeni strani kapital i otvorio te velike trgovačke lance, svi se sjetimo tada i s pravom radnika a najviše radnica koje rade nedjeljom u trgovini i naročito u tim trgovačkim lancima. Ne trebate biti inspektor, ja ne znam što onda raditi u tim slučajevima inspekcija, dovoljno da budete običan pa niti kupac, nego građanin koji se želi eto prošetati tim trgovačkim lancima, pa da vidi da jedna te ista, i to ne radnik, ima i radnika ali najviše radnica, prema tome ovdje možda i mala nadopuna kolegi Kajinu koji je rekao čiji je položaj u ovome trenutku u hrvatskoj najteži, najteži je položaj možda istina slažem se radnika ali još teži je položaj radnica. One rade od jutra i ako dođete popodne dok ste ručali i odmorili ona te ista sjedi i dalje za kasom ili stoji. Zašto ne napomenuti ako svi to znamo da konkretno i koga štititi, i zar se i mi bojimo ovdje, uplašeni krupnim kapitalom, mi ovdje u saborskoj govornici često prozivamo jedni druge i poimence se fizičke osobe imenuje a nitko ne pominje nositelje tog nekakvog krupnog kapitala, nitko ne pominje Peveca vlasnika koji u sred zime ima, ja sami h nekoliko vidjela tih njegovih famoznih dućana, dole je beton gore je ternit i ne grije zimi ne hladi ljeti, i tu radnice koje za vrlo kratko vrijeme obolijevaju od spolnih bolesti, ugrožen reproduktivni aparat u toj hladnoći po 12 sati, i zaista se mi moramo zamisliti što u tom konkretnom slučaju učiniti. Došlo je vrijeme da odgovorimo vrlo konkretno, mislim da uopće ovdje nije predmet nedjelje kao neradnog dana, ni liječnika ni medicinske sestre ni nekih javnih službi koji se plaćaju, jer dapače jer se najčešće radi o javnom sektoru imaju slobodan dan, imaju i dva dana slobodnog dana ukoliko su radili nedjeljom, govori se o tim osobama koje eksploatira najbezočnije krupni kapital. Kojem ne pada na pamet tako da u zemlji iz koje je ponikao i iz koje je došao tako se ponaša. Eksploatira na način da ne poštuje elementarne norme našeg prava, koje ne poštujemo ni mi, ali oni još bezočnije. Naši se koliko toliko kontroliraju, oni uopće. Kada radnici to prijave već im je netko dojavio, pa onda radnici koji su zaposleni a nisu prijavljeni budu primorani da skaču kroz prozor, ovo je slučaj sa jednim hotelom u Zadru i sakrivaju se u žbunju dok prođe inspekcija. O tome treba progovoriti bez imalo zlobe i bez imalo sustezanja, to su teme istinske zaštite radnika. Jer ovako samo reći zabranit ćemo rad nedjeljom, pa onda tako i ti trgovački lanci neće raditi, mislim da se kažnjavaju oni koji su savjesni i ovo je prigoda da se o njima progovori. Međutim, briga za Hrvatske radnike zbog eventualnog ukidanja zabrane rada nedjeljom na ovakav način ukoliko se ne sagledaju i ovi aspekti zaista se čini neuvjerljivom. Štoviše radnici su također neki odnosno mnogi zainteresirani za svoja radna mjesta i radije će raditi nedjeljom ako se to od njih traži nego da gladni sjede kod kuće. Međutim, postavlja se pitanje kako je taj radnik plaćen prekovremenim radom, i da li je on uopće plaćen za nedjeljni rad, i sve bi bilo vrlo jednostavno riješiti da radnik jednostavno ima pravo izbora. DA je njegovo hoće li raditi nedjeljom a da je poslodavac obvezan da takav rad ukoliko mu je ponuđen plaćen najmanje dvostruko pa da vidimo koliko bi njih zaista radilo nedjeljom ali u svakom slučaju treba se ostaviti mogućnost takvog izbora i inspekcije koje će kontrolirati. To nije nikakav mukotrpan posao inspektora ali da li uopće ono što je govorio kolega Vidović u ime SDP-a da li mi imamo zaista ozbiljnosti, zaista volje da se uhvatimo u koštac s ovim problemom inače će i dalje ovo ostati na razini deklaracije i kozmetike. Dakle, mi smo za vrijeme koalicijske vlasti predvidjeli upravo zabranu davanja otkaza, trebalo bi vidjeti, napraviti da Ministarstvo napravi analizu što se poduzelo odnosno kako se provode te norme, i da li je ikada primijenjena jer je besmisleno povećavati kaznu no predviđati kaznu no do sada nije nitko ni prijavljen. Dapače, imate apsurdnu situaciju da se prijavljuju savjesni poslodavci od neradnika koji neće da rade, a oni koji istinski rade oni trpe različita poniženja i ono što mislim, i također imamo čitav niz zakona, evo u Zakonu o parničnom postupku gdje država kao poslodavac dužna priznati sve očigledne tužbene zahtjeve, da li se to čini, i u kolikoj mjeri je država dužna poslodavcima. Položaj radnika nastavili smo također za vrijeme koalicijske vlasti poboljšati i to kaznenim mjerama, dakle najstrožim da ona puka deklaracija povreda prava na isplatu plaće se pretvori u kazneno djelo neisplatu plaće. Na žalost nismo dobili podršku vlasti u tom smislu odnosno tada niti opozicije, jer upravo iz tog razloga jer nismo imali potrebnu većinu, ta zakonska odredba, odnosno čitava novela izmjena Kaznenog zakona koja je bila značajna i upravo radi zaštite prava radnika pala je u vodu. Prema tome, postavlja se ovdje i kod ovog drugog pitanja, kako ohrabriti ljude da na sve one nezakonitosti kojima su izloženi da ih zaštitimo i da ih ohrabrimo. Evo jedno pisma ima ih nekoliko sve potpisane, ali ljudi još uvijek mole, jer se nadaju, još uvijek eto u tom očaju što im se događa u poslu, pa čak i u državnim službama molili su im da im se ne objavi ime, ali kažu, evo, imamo ugovor o prekvalifikaciji u Policiji, ali za dobivanje stalnog posla na temelju završene Akademije i ugovora o prekvalifikaciji traži se od mene da prijeđem u HDZ-e. Hvala lijepa.
Replika poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Pa, gospođa Ingrid je rekla puno primjera koji ukazuju na činjenicu da je dobro da je Klub HSP-a krenuo sa izmjenom i dopunom ovoga Zakona. Govoreći slučajeve radnika, ja mogu reći konkretnih slučajeva radnika u Pevecu koji radi 326 sati ima fond mjesečni koji nažalost nije mogao ostvariti svoja prava, a kad se žalio onda je dobio redovni, odnosno izvanredni otkaz. Zbog toga smo mi to pokrenuli, znači ja sam govorio u ime Kluba HSP-a. Jedan je dio Zakona o radu, a drugi je što imamo već pripremljene izmjene i dopune Zakona o državnom inspektoratu, ali čekamo, budući da je Vlada obećala kad smo razgovarali na ovoj sjednici da će ona ovih dana taj prijedlog uputiti. Znači mi ćemo čekati Vladu još dva tjedna hoće li uputiti, ako ne, onda idemo u realizaciju toga. Jer baš je problem u tome što je govorio gospodin Vidović postoji papirnata zaštita radnika. Ali inspekcije nemaju ovlasti ni modaliteta da to u djelo provedu, to znači da njihova konačna rješenja imaju snagu ovršne isprave. Baš zbog toga, znači to je jedan dio je vezan za Zakon o radu, a drugi je za ovaj Zakon o državnom inspektoratu, jer samo na taj način će se moći uspostaviti sustav. Drugo što nam se govorilo da smo mi to dali ovaj Zakon vezano za ove izbore. Netočno je. Mi smo, naš prijedlog Zakona podnijeli 21. siječnja. Prema tome, 21. siječnja. Drugo, mi uopće nismo imali namjeru govoriti što je gospodin Vidović rekao oko demagogije. Pa znači da onda on naziva i Katoličku crkvu u Hrvatskoj da koja isto ukazivala na to da je potrebno zaštititi radnike, rad nedjeljom da je potrebno zaštititi, rodilje, trudnice, starije radnike, vi hoćete reći da je to isto demagogija? Prema tome, nije riječ o demagogiji, nego ako imamo ustavne ovlasti onda ih provedimo u djelo. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Nenad Stazić, izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Gospoda pravaši dali su prijedlog zakona sa dvije namjere. Da zaštite radnika pred šikaniranjem poslodavca i da nedjelju proglase neradnim danom. Prvo, šikaniranje radnika. Da li se radnici u Hrvatskoj šikaniraju? O da, grubo, teško, i često. Šikanira ih, tko i kako hoće, ponekad oni od kojih bi se to najmanje mogli nadati. Kakva je zaštita radnika? Postoji ona. Postoji u Zakonu, ali u životu ona je slaba. Jer se ni ti zakoni ne poštuju. Ima li boljeg primjera od onog iz ove naše saborske sredine? Mi smo kolegice i kolege prije nekoliko dana skinuli imunitet našem kolegi gospodinu Piploviću na zahtjev državnog odvjetnika. Da bi se nad njim mogao provesti kazneni progon. Zbog čega? Zbog šikaniranja radnika. Što je to učinio naš kolega Piplović? Odbio je provesti sudsku odluku da vrati radnika na posao. Sudsku odluku. Gospodin Piplović je, dakle najprije otpustio radnika, očito potpuno protuzakonito, jer sud ga inače ne bi vraćao na posao. A onda kad je sud naložio da ga na posao mora vratiti, onda je gospodin Piplović kao poslodavac odbio izvršiti takav nalog suda, pa sada Državno odvjetništvo traži da se provede kazneni progon. E sad! Radnik Piplović kada ima zakazanu radnu obavezu u radni dan u utorak poslije Uskršnjeg ponedjeljka ne izvrši svoju radnu obavezu. Radnik Piplović neće raditi u radni dan, a poslodavac Piplović otpušta radnika i neće ga primiti nazad na posao. Kada se radniku Piploviću kaže da ipak u taj utorak treba doći raditi, jer za Boga rade svi drugi ljudi u utorak, svi drugi ljudi rade u utorak, onda gospodin Piplović tome koji ga upozori blago da je to ipak radni dan, da bi trebalo raditi, kaže, vi nemate pojma što je Uskrs, jer vi taj dan nemate. Pa zbog takvih riječi gospodina Piplovića danas jedan ugledni kolumnist u Slobodnoj Dalmaciji piše citiram: "Neki DC-ov genijalac po imenu Frano Piplović napao je političare iz opozicije na saborskom povjerenstvu riječima. Vi nemate pojma što je Uskrs, jer vi taj dan nemate. Osviješteni katolik Piplović misli, jadan i neuk itd. kaže novinar pa nastavlja. To je što je Piplović izgovorio na saborskom povjerenstvu sramotno je, a još je sramotnije dokle je takav neznalica dogurao". Završen citat. Znači, radnik Piplović ne radi kad bi morao raditi, poslodavac Piplović nezakonito otpušta radnika. I po mišljenju državnog odvjetnika čini kazneno djelo odbijajući vratiti radnika na posao. Čemu se kolegice i kolege mogu nadati radnici? Čemu u ovoj zemlji kad to radi saborski zastupnik? Čemu? Njihova pozicija je jadna, njihova pozicija je takva ju uistinu gospodo pravaši treba dodatno zaštititi. Slažem se s vama, da ako je kazna 100 tisuća kuna uvedena u zakonu da je to premala kazna. I da bi takva kazna zbog šikaniranja radnika morala iznositi 100 tisuća eura. Pa kad bi gospodin Piplović morao platiti 100 tisuća eura iz svojeg džepa onda bi mi vidjeli da li bi on drugi put otpustio radnika nezakonito. I zbog Piplovića ovu mjeru snažno gospodo pravaši podržavamo. Snažno. Nedjelja. Moram tu reći, moram se zapravo zaštiti što će se dogoditi ako mi izglasamo ovaj Zakon u ovom izričaju? Nedjelja postaje neradni dan. Što će se dogoditi u životu? Da li će bolnice prestati primati pacijente? Da li će oni prestati raditi? Hoće li liječnici, medicinske sestre prestati dolaziti na posao nedjeljom? Hoće li tramvaji prestati voziti? Hoće li piloti ne voziti avione? Hoće li cijelo aerodromsko osoblje ne raditi, hoćemo li otkazati sve međunarodne letove nedjeljom? Što će se dogoditi turistima, turistička smo zemlja? Hoće li njima, hoće li im se dogoditi to da im nitko ne servira ručak u nedjelju? Da im nitko ne pospremi sobe? Ako mi usvojimo ovaj zakonski prijedlog, da li će se dogoditi to da će ekrani televizora u nedjelju biti crni? Jer novinari neće raditi, itd. Uvjeren sam da se to neće dogoditi. Jer je nemoguće da se to dogodi, život teče i nedjeljom. Neke službe moraju raditi i nedjeljom. Nitko se tome ne veseli. I gospodo pravaši ja mislim da bi stvari trebalo pristupiti ovako, trezveno i razumno. Ne poticati rad nedjeljom, obeshrabrivati ga pa i zabraniti rad u svim onim službama koje nisu neophodne za odvijanje života. Ali ne možemo generalno potpuno ukinuti rad nedjeljom. Treba zaštititi radnike koji zbog tehnoloških procesa, zbog odvijanja života moraju raditi nedjeljom, zaštititi ih na način dakako da imaju pravo na drugi slobodni dan. I što je još važnije, da im je ta nedjelja naročito dobro plaćena. Pa ako već moraju raditi nedjeljom da za tu nedjelju dobijaju dvostruku ili trostruku dnevnicu jer tada ćemo destimulirati poslodavce da drže otvorene svoje firme i nedjeljom ako im se to ne isplati jer im se neće isplatiti ako će morati jako puno plaćati radnike pa još jako puno doprinose na te njihove plaće. Pa neće im se to isplatiti. Treba znači nastojati učiniti sve da destimuliramo rad nedjeljom, da nedjelju afirmiramo kao slobodan dan za što je moguće veći broj ljudi ali ne možemo u tome biti kruti, ne možemo sjekirom odsjeći, ne možemo reći e sada nitko ne može ili ne smije nedjeljom jer to ne bi bilo dobro rješenje, ne bi bilo životno. Prema tome, razmislite malo o ovome prijedlogu, dotjerajte ga, mislim da je moguće pronaći rješenje jer mislim da su svi u ovom Saboru zainteresirani da se takvo rješenje pronađe. A što se tiče ovog prava radnika, što se tiče zaštite radnika pred … [[Govornik se ne razumije.]] poslodavca tu vas kao što sam već rekao u potpunosti podržavam. Hvala.
Hvala lijepa. Po našem Ustavu svatko je nedužan dok se to ne utvrdi pravomoćnom sudskom osudom. Vi ste raspravljali, kolega Stazić, o prijedlogu zakona koji govori predlaže se uvođenje zabrane rada nedjeljom i zaštitu radnika od prijave za korupciju i mito kao svršenu činjenicu uzeli za primjer zastupnika Franu Piplovića kao da je to gotova i jasna stvar. Tu je optužni prijedlog. Sabor je donio odluku kojom je odobrio vođenje kaznenoga postupka ali ja sam dužan kao predsjednik Sabora štititi ugled i dostojanstvo svih zastupnika i citirajući onaj komentar iz "Slobodne Dalmacije" i citirajući i nešto drugo što je izvan ovoga konteksta, rad u povjerenstvu kojeg ste vi predsjednik vi ste kao primjer, kao očiti svršeni i kao nespornu činjenicu presudu koja nije donijeta, koja nije ni prema tome ni pravomoćna nego je tek pokrenut postupak. Mislim da ste prešli jednu u toj raspravi, da ste zastupnika Franu Piplovića iznijeli kao primjer osobe koja krši radnička prava, ne izvršava sudsku presudu. To je tek presunkcija. Podsjećam da Ustav govori da je svaki građanin, svatko nevin, nedužan dok mu se ne utvrdi pravomoćnom sudskom presudom. Mislim da to nije bilo u duhu jedne tolerancije i u duhu koji bi trebao vladati u ovome Hrvatskom saboru. I poštovani zastupnik Frano Piplović, replika. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege! Ja bi se mom uvaženom kolegi saborskom zastupniku Nenadu Staziću od sveg srca zahvalio na ovako jednom pledoajeu. Nisam očekivao ovakav set pohvala. Vjerojatno da sam to pokušavao na Hrvatskoj televiziji reći u nekoj posebnoj emisiji puno bi me novaca koštalo, ovako je on to uradio umjesto mene i hvala mu na tim častima koje mi je uputio. Što se tiče ovih njegovih napada, ocjena i procjena ja sam na ovakve ocjene i procjene navikao od njegovih komunističkih trabanata koji su mu dostavili sve ove podatke i ove ocjene i procjene koje je iznio vezano za otkaz jednog djelatnika u bivšoj tvrtki u kojoj sam radio. Ja sam u ovom Saboru jasno rekao da ja nisam mogao provesti tu odluku iz razloga koje sam naveo, znači da je bilo viška radnika i da tu odluku nisam mogao provesti, da je račun tvrtke blokiran itd., itd. No, kolega Stazić i neka njemu služi na čast što čini i radi. Drugo, vezano za samu ovu tvrtku to su njegovi opet komunistički istomišljenici iz Slavonskoga Broda učinili i napravili vodeći taj postupak na takav način da izvrše obračun sa mnom i sa mnogim drugima u Slavonskome Brodu. Njegovo pozivanje na uvaženoga kolegu koji je napisao ovaj novinarski uradak u "Slobodnoj Dalmaciji" mogu ocijeniti na slijedeći način, da to nije nikakav ugledni ekonomista nego jedna vrst bezveznjaka kakvih je u našim medijima i u društvenoj javnosti koji mute vodu uzduž i poprijeko na sve strane. Ja znam da kolegu također smeta što sam ja njemu na sjednici gdje smo se dogovarali vezano za rad povjerenstva rekao da uvaženi kolega ne razumije što je duh Uskrsa. A to su činjenice uvaženi kolega i vi ste to zloupotrijebili. Ja nemam namjeru ovdje s vama voditi polemiku oko toga ali bih vas zaista molio da uvažite i da se držite onih pravila ponašanja u Hrvatskom saboru o kojima je govorio predsjednik Hrvatskoga sabora. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Nenad Stazić. Izvolite!
Što se tiče svršene ili nesvršene stvari sudske jasno da nije svršena. Bit će svršena kad bude pravomoćna presuda. Za radnika je nažalost svršena, on ne radi. I nije poštovana odluka suda da ga se vrati na posao. Za njega je to nažalost svršeno. Ne znam od čega živi. Ne znam od čega hrani obitelj. Što se tiče komunističkih trabanata i istomišljenika, gospodine Piploviću, nemam komunističkih trabanata i istomišljenika jer nisam nikad bio član Komunističke partije za razliku od vas koji ste bili sekretar Partije općinskog komiteta Općine Slavonski Brod u posljednjem mandatu. A čujem da ste i u općini Voždovac u Beogradu obnašali sličnu dužnost prije toga.
Ispravak.
Ne, odgovor je ovo na repliku.
Da, ali ja sam mislio da ste završili vi.
Ne, nisam završio. Prema tome, dajte potražite te svoje drugove tamo iz ova dva tijela pa s njima raspravljajte o komunizmu i o trabantima komunističkim. Što se tiče pak vaše ocjene da je jedan novinar bezveznjak, što kolumnista da, i da je bezveznjak nepismeni to ćete morati njemu objasniti a možda i cijeloj novinarskoj profesiji.
Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Slaven Letica. Izvolite! [[Upadica se ne čuje.]] A vi ste? Onda Pero Kovačević.
Hvala lijepa, iako nisam Slaven Letica što je dobro za mene i za Slavena. Ispravio bih netočan navod uvaženog kolege Stazića koji je rekao da je u našem prijedlogu zakona utvrđeno zabrana rada nedjeljom. Nema te odredbe u našem prijedlogu zakona nego u našem prijedlogu zakona stoji da nedjelja ne spada u radni tjedan. To je bitna razlika i mi nikada se nismo zalagali za to jer kaže se uvijek u pravilu. To znači da će svi ovi ostali koji trebaju raditi dalje će raditi a onaj tko radi onda mora biti plaćen kako treba i to treba provesti u djelo. Hvala lijepa.
I drugi ispravak, poštovana zastupnica Zdenka Babić-Petričević.
Gospodine predsjedniče, gospodo! Kolega Staziću, da vi suosjećate s odgovornošću za radničkom klasom i zaposlenicima onda ne bi vi zaboravili ono što je napravio SDP, odnosno koalicijska vlast 2000. godine. U prva tri mjeseca smijenili ste 35 veleposlanika i generalnih konzula. Zar ste zaboravili hrvatske policajce koji su 509 dana štrajkali na Trgu sv. Marka? Zar ste zaboravili gospodo što ste napravili u Ministarstvu obrane, ljude ste preko noći ostavljali bez posla? Što ste napravili na Hrvatskoj televiziji sve ono što je imalo predznak hrvatski smijenili ste? Što ste napravili u Hrvatskome saboru.
Hvala lijepa kolegice ovo nije ispravak netočnog navoda. Ne. Ne, nemojte, nije ispravak netočnog navoda. Koristite instrumentarij replike ali ne ispravka netočnog navoda jer to što vi navodite ne odnosi se na navod, ni ispravak netočnog navoda. Hvala lijepa.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, evo oko ovog Zakona čiji su predlagatelji zastupnici Kluba HSP-a ovdje je bilo rečeno danas da je riječ o socijalnoj demagogiji, ja bih rekla da je ovaj Zakon u svakom slučaju nepošten prema radnicima zbog toga što ne rješava njihove probleme. Ja sam mislila da je intencija ovog Zakona na neki način dopuniti Zakon o radu na način da bolje zaštitimo radnike, međutim, na kraju sam čula da ustvari nije to glavna intencija nego da je intencija uskladiti ovaj Zakon sa ugovorom sa Svetom stolicom. Dakle, opet nam radnici negdje nisu u prioritetu nego usklađivanje ugovora sa Svetom stolicom. Meni je najsporniji ovaj članak drugi u kojem se nedjelja proglašava neradnim danom zbog toga što se doista postavlja pitanje koje su postavili mnogi kolege prije mene a to je da li to znači onda na taj dan nedjeljom više neće raditi niti liječnici niti medicinske seste, niti zaštitari, niti pekari, niti vozači, niti radnici INE, dakle svi oni koji moraju raditi kako bi život tekao, da li to znači da oni neće raditi na ovaj način kako je Zakon napisan? Rekla sam da ovaj Zakon ne rješava problem zaštite radnika i radničkih prava i svi oni koji na ovakav način pokušavaju intervenirati u radnička prava moraju isto tako vidjeti što ćemo sa zaštitom maloljetnika koji inspektori rada nađu u nekim poduzećima, nemaju dobrim mehanizama da ih zaštite, da ne rade, što ćemo sa izvršenjem zakona u koje bi npr. žene koje su oboljele od karcinoma trebale biti premještene u nekim teškim dakle, industrijskim djelatnostima na neka druga radna mjesta gdje im je puno lakše raditi, gdje im zdravlje nije dodatno ugroženo, imate npr. tekstilnu industrijskim djelatnostima na neka druga radna mjesta gdje im je puno lakše raditi gdje im zdravlje nije dodatno ugroženo, imate npr. tekstilnu industriju gdje radnica koja je operirana od karcinoma i dalje ostaje raditi na peglanju, pegla je teška kilogram i pol, dnevno je na normu digne nekoliko stotina puta, dakle, apsolutno nešto što je samo može za par mjeseci ubrzati bolest i odvesti je dva metra pod zemlju. Prema tome, draga moja gospodo Zakon o radu postojeći koji štiti radnike se ne provodi, i to je problem a ne nedjelja hoće li biti neradni dan, hoće li biti blagdan, hoće li se to zvati ovako ili onako. Ono što imamo kao dobre zaštitne mehanizme radnika se ne provodi. Što ćemo sa pravima radnika koji rade koji ne primaju plaću, što ćemo sa radnicima koji rade u uvjetima u kojima se po svim medicinskim parametrima za 10 godina ljudi pretvaraju u teške invalite dara? Što ćemo sa svime time? O tome nitko ne govori ali se svi bavimo nedjeljom kao neradnim danom i to prezentiramo kao veliku brigu i skrb za radnike. Što je sa ostalih 6 dana u tjednu gdje se krše radnička prava? Ja sam protiv toga da mi budemo licemjerni prema radnicima i kažemo eto mi bi vas htjeli zaštiti nedjelju da ne radite u nekim djelatnostima dakle, samo u nekim ali to što se ostalih 6 dana krše vaša temeljna, radnička, ljudska prava to nas moram priznati baš nije briga. Dakle, prema Zakonu o radu dan odmora je nedjelja, ako to nije nedjelja onda je to neki drugi dan u tjednu i to je ono za što se moramo izboriti, dakle, da se taj dio Zakona o radu poštuje i da se ukoliko ljudi moraju raditi nedjeljom onda to i dodatno plaća. Kada su u pitanju radnici u trgovinama treba reći da doista ti radici nemaju gotovo nikakva prava. Kao što je rekla moja kolegica Ingrid najčešće je riječ o 90 i nešto % zaposlenih žena, dakle, o ženskoj radnoj snazi koja nema nikakvih prava. Uz to što primaju izuzetno niske plaće te žene ne nedjeljom draga moja gospodo od ponedjeljka do nedjelje rade 12 sati dnevno, prekovremeni sati im nisu plaćeni, primaju minimalne plaće ugovor im se produžava svakih mjesec dana, što znači da nemaju nikakve šanse niti otići na bolovanje jer drugi mjesec im se neće produžiti ugovor, nemaju šanse odlučiti se imati svoju obitelj i ostati trudne jer onoga trenutka kada im se nadzire prvo povećanje dakle rasta djeteta u njihovom trbuhu dobivaju drugi mjesec otkaz ugovora, odnosno ne produžavanje novog ugovora za sljedeći mjesec. To su prava radnica u trgovinama a mi govorimo ajmo zaštiti njihova prava pa ih osloboditi da ne rade nedjeljom, licemjerno, nepošteno prema tim ljudima. Zbog čega trgovački lanci koji su stigli u Hrvatsku i nekih zemalja Europske unije to što rade u Hrvatskoj ne pada im na pamet da rade u svojim matičnim zemljama iz kojih su došli. Ne pada im na pamet npr. da radnike drže tako nisko potplaćene, ne pada im na pamet da tim radnicima ne plaćaju poreze i doprinose kao što to rade kod nas, ne pada im na pamet da imaju ilegalno zaposlene radnike kao što to rade kod nas. Dakle, zašto tim poslodavcima koji dolaze uglavnom dakle iz tih zemalja dobro uređenih to što rade u našoj zemlji ne pada na pamet da rade u svojoj zemlji? Pa zbog toga što kod njih sustav ih tjera da se drže zakona i da Zakon poštuju i da štite radnička prava. Inače draga moja gospodo ključ u bravu, nema rada više. Uz to što su ogromne kazne koje se plaću uz to se događa da ukoliko se ponove neke nepravilnosti se može dogoditi da se čitav jedan lanac zatvori i da vam se zabrani otvaranje te djelatnosti za vijeke vijekova pa ćete onda malo razmisliti o tome što ćete raditi do kraja svog života i kako ćete osigurati vlastitu mirovinu. Prema tome, problem zaštite radničkih prava u ovoj zemlji jest upravo u tome što nismo izgradili jedan sustav koji bi natjerao poslodavce da poštuju zakone. Ovdje je netko jučer rekao nisu problem inspektori rada nego prekršajni sudovi. Ja sam našla izvješće, možda postoji izvješće 2004. godine međutim, ja sam našla izvješće državnog inspektorata za 2003. godinu kojim se npr. kaže da su inspektori rada obavili 13 785 nadzora kod 13 tisuća 172 poslodavca i otkriveno je 17 tisuća 775 prekršaja. Od toga je dakle, uoćen i određeni broj ilegalno zaposlenih, dakle, stranaca koji su tu radili bez radnih dozvola, međutim, podnešeno je 6277 prekršajnih prijava a od toga je riješeno samo 1166 zahtjeva. Dakle, problem je u tome što prekršajni sudovi najveći dio takvih predmeta puštaju u zastaru, drugo, kada ih rješavaju rješavanju ih tako da poslodavcima određuju najniže moguće kazne. Ja ne znam da li je potrebno da mi u svom pravnom sustavu kažemo više ne mogućnost od do, od ne znam 5000 kn do 100 000 kuna kaznu, nego da kažemo ona je 100 000 kuna pa da ne ostavimo više prostora niti jednom sucu da može odrediti najmanju moguću financijsku kaznu. Ono što sam još npr. našla u tom izvješću državnog inspektorata jest doista nešto što, što zabrinjava jer kaže ovako: za neke otkrivene prekršaje postoji mogućnost izricanja kazne na mjestu izvršenja prekršaja, ali kako je rijetka spremnost počinitelja da iste plati. Doista neviđeno. Dakle, još ga morate moliti, hoćeš li platiti kaznu zato što kršiš radnička prava? Kaže, onda bi slijedilo inspektorovo donošenje prekršajnog naloga na koji u pravilu slijedi prigovor pa na kraju opet o istom odlučuje Prekršajni sud. Dakle, draga moja gospodo, svi mi ovdje koji imamo doista pravu namjeru pozabaviti se zaštitom radničkih prava moramo kao što je rekao moj kolega Vidović ozbiljno sjesti, argumentirano, vidjeti gdje su ključni problemi. I na kraju, čini mi se dok se u ovoj zemlji ne donese politička odluka i dok ne dođe do određene kritične mase da postoji politička volja da se u ovoj zemlji mnogim poslodavcima stavi ključ u bravu i da ih se zatvori, da se bez takvih mjera neće dovesti u red odnosi između radnika i poslodavaca. I da se neće zaštititi radnička prava. I dalje će sve ono što je dobro zapisano u zakonu ostati samo slovo na papiru, a u stvarnosti ćemo imati teško kršenje radničkih prava i s vremena na vrijeme ćemo imati ovakve pokušaje da se nekim parcijalnim zakonima, ustvari na jedan vrlo nepošten način pokušava govoriti o zaštiti, tzv., zaštiti radničkih prava. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo dva ispravka netočnog navoda. Uvažena zastupnica Ruža Tomašić.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Samo ispravljam netočan navod kolegice da je ovaj Zakon, da nije donesen za zaštitu radnika nego nekakav dogovor sa Svetom stolicom. Ja mislim da je ovaj Zakon itekako donesen za zaštitu radnika jer smo mi to radili u dogovoru sa radnicima. A osim toga, ja ne vidim razloga da ako ovaj Zakon je toliko manjkav, ja ne vidim razloga da kolegica ne donese sama, ne predloži svoj zakon koji će štititi radnike. A još manje vidim razloga da ona nije nekakav zakon donijela kad je bila na vlasti i mogla. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Vlado Jukić.
Ispravljam netočni navod kolegice Opačić. Kolegica Opačić je u svojoj raspravi ustvrdila kako Prijedlog zakona Hrvatske stranke prava predviđa zabranu rada nedjeljom što, naravno, nije točno i ne može se iščitati iz teksta Prijedloga zakona. HSP predlaže da Sabor proglasi nedjelju neradnim danom sa svim pozitivnim učincima za radnike koje bi takova odluka donijela. Mi ne predlažemo zabranu rada nedjeljom i to nigdje ne piše u našem Prijedlogu. Druga netočnost je kvalifikacija da je naš Prijedlog licemjeran i nepošten. Naš Prijedlog nije licemjeran i nepošten nego je licemjeran i nepošten komentar kolegice Opačić koja je, kao što je poznato, bila na vlasti, njezina stranka je bila na vlasti 4 godine i sve ono što je danas rekla demagoški u prilog hrvatskih radnika i njihovih prava imala je mogućnost tijekom 4 godine obnašanja vlasti provesti u djelo. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Dragica Zgrebec.
Gospodine potpredsjedniče, predstavnice Vlade, kolegice i kolege. Naime, ovdje se predlaže 2 zapravo ili 3 izmjene postojećeg Zakona o radu. Kad govorimo o ovom Zakonu, dakle, Zakon o radu, on utvrđuje standarde i minimalne standarde i mjere koje se primjenjuju na radne odnose i njih bi onda trebali slijediti kolektivni ugovori koji ne bi smjeli ići ispod tih standarda. Nažalost, u Hrvatskoj ne da nema kolektivnih ugovora, da su oni rijetki nego se nažalost niti ovakvi minimalni standardi koji su utvrđeni Zakonom o radu ne poštuju. Da je to tako sudionici, odnosno svjedoci smo svakodnevno i gotovo u svim segmentima rada i radnih odnosa gdje se oni zasnivaju. Sigurno da smo, eto, već više od godinu ili gotovo 2 godine raspravlja se o tome neplaćenom zapravo radu nedjeljom. Zakon o radu je utvrdio da je nedjelje dan tjednog odmora. Najeklatantnije kršenje ove mjere ili ovog standarda u Zakonu je u trgovini i dobrom dijelu ugostiteljstvu o kojemu se uopće ne govori. Možemo reći da u ugostiteljstvu bi se trebalo raditi svaki dan, ali i tamo bi se taj dan rada na dan tjednog odmora trebao platiti onako kao što to Zakon kaže. Međutim, mi moramo reći da smo mi izmijenili i svoje navike života. Kad se ne bi masovno kupovalo nedjeljom, sigurno da trgovci ne bi otvarali svoje trgovine. Kad bi morali platiti sve one dadžbine koje moraju platiti radniku kad radi na dan tjednog odmora. I sad bih pokušala reći što bi se desilo ako bismo u Zakonu prihvatili da ovakvu formulaciju da nedjelja ne spada u radni tjedan. To znači da je nedjelja neradni dan, drugim riječima, ona je neradni dan. To znači da bi mi kroz Zakon o državnim praznicima, blagdanima i neradnim danima imali povećanje neradnih dana za najmanje 54, odnosno toliko koliko nedjelja ima u godini. To znači da bi za one koji rade na dan, ne na dan tjednog odmora nego neradnog dana plaćanje bilo i nešto veće što bi dodatno poskupljivalo, dodatno bi poskupljivalo rad. Što bi se dalje desilo? Radni tjedan više ne bi bio 7 nego 6 dana. Dnevno radno vrijeme je kod nas 7 sati, jel? Uz obvezan odmor od 30 minuta koji je unutar radnog vremena. Iza toga imamo tjedno radno vrijeme koje je 40 sati i imamo godišnje radno vrijeme koje se temelji na tih 40 radnih sati tjedno. Uvođenjem 40-satnog radnog tjedna za jedan dobar dio radnika mi smo zapravo dobili 5-dnevni radni tjedan jer jedan dio radnika ne radi niti subotom, a nedjelja im je dan tjednog odmora. Dakle, na neki način uveli smo 5-dnevni tjedan sa radom, dnevnim radom od 8 sati. Dakle, i tu bi trebalo doći onda do pomjerenja u gotovo, ne u gotovo nego stvarno u svim tvrtkama bi se trebalo utvrđivati novo dnevno, tjedno i godišnje radno vrijeme. Međutim, ja sam nešto drugo bi htjela reći jer mislim da ne bi trebalo takvu izmjenu uvoditi u Zakon o radu i slažem se sa ovakvim obrazloženjem koje je dala Vlada. Evo, imam u ruci ovu knjižicu koja je već prilično dugo izdana, brošurica "Nedjelja radi čovjeka". Pročitat ću vam samo dvije rečenice iz nje. U jednoj se kaže da "svako izigravanje Zakona i svaka zlouporaba mora se pravodobno i učinkovito sankcionirati jer svako nesankcionirano kršenje Zakona pridonosi potkopavanju temelja cjelokupnog pravnog sustava". I dalje kaže se da "među istaknute slabosti možemo zacijelo svrstati kulturu odnosa prema zakonima, zakonske nedorečenosti, nejasnoće i njihovo nepoštivanje". Sve je ovo od riječi do riječi točno, a sad ću vam reći kako vam to izgleda u nadzoru nad radom i zaštiti na radu. Mi imamo Zakon o državnom inspektoratu koji je donesen 30. lipnja 1999. godine. U njegovom 2. članku kaže se da Državni inspektorat obavlja inspekcijske poslove koji se odnose na nadzor, obavljanje poslova i provedbu propisa, između ostalog, o radu i zaštiti na radu, što je tema na neki način i ove današnje rasprave. U članku 4. kaže se da Državni inspektorat u području zaštite rada i zaštite na radu nadzire primjenu zakona, drugih propisa, itd. U članku 19. govori se tko može biti inspektor, koje je njegovo područje rada, itd. I sad dođemo konkretno na provedbu inspekcijskog nadzora. Članak 59. govori vrlo podrobno što sve taj inspekcijski nadzor obuhvaća u području zaštiti na radu, što on kontrolira, koje su mjere, koje su njegove nadležnosti itd. Međutim, zanimljiv mi je članak 61. koji ima samo jednu jedinu rečenicu, on kaže ovako: "Inspektor rada ima pravo i dužnost rješenjem narediti poslodavcu otklanjanje utvrđene povrede, propisa o radnim odnosima osim ako se radi o pravu koje zaposlenik može ostvariti pred sudom". A osim zaštite na radu na koje on ima podrobno opisane nadležnosti sve ostale povrede rada, radnik može dokazati na sudu i tu je taj problem o kojima se inspektori ograđuju da ne mogu kontrolirati je li radnik ima ugovor, je li radi na crno, je li prijavljen je li dobiva njegovu platnu listu itd. Ja apeliram na Vladu da izanaliziramo što se do sada dešavalo na području kršenja propisa o radu, o provođenju propisa na radu, koje su manjkavosti u Zakonu o državnom inspektoratu, koje su manjkavosti utvrđene u nadzoru i da na takav način idemo u izmijene svih potrebnih zakona i onih koji utvrđuju prava i obveze iz rada i onih koji utvrđuju način i nadležnosti u inspekcijskom nadzoru mislim da bi to onda bila kvalitetna zaštita i da bismo onda prisilili sve one neodgovorne poslodavce da bez sankcija i bez visokih kazni ne bi mogli kršiti postojeće propise. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Pero Kovačević.
Pa nije točna činjenica da inspektor rada ne može kontrolirati rad na crno, da li postoji ugovor o radu može kontrolirati ali na žalost on može samo donijeti rješenje i pokrenuti prekršajni postupak i ta priča završava zato što to mahom kod prekršajnog suda ide u zastaru i zbog toga smo mi pripremili izmjene i dopune Zakona o državnom inspektoratu.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Miljenko Dorić.
Gospodine potpredsjedniče, uvaženi predstavnici predlagatelja, kolegice i kolege. Nisam se mislio javiti ali sam se javio pomalo ogorčen onime što sam do sada čuo i načinom na koji vodimo raspravu po ovoj točki. Ja molim kolege iz HSP-a da mi ne zamjene na onome što ću reći jer ja ću općenito govoriti jer prigovor ne ide vama nego svima nama, ako je gospodin Vidović nazvao svoje izlaganje i koncentrirao se oko nečega što je nazvao socijalnom demagogijom onda bih ja govorio ili progovorio o političkoj demagogiji ili još uže demagogiji političara. Kolegice i kolege mi smo ovoj temi rad nedjeljom posvetili već desetke i desetke sati i dane i dane. I pomak gotovo da i nismo napravili. Stalno ponavljamo jedno te isto i u tijeku današnje rasprave bilo je govora o svemu i svačemu. Govorili smo o štrajku policajaca, otpuštanju veleposlanika, o partijskim sekretarima, o karcinomima u žena, o papi o Vatikanu i svemu i svačemu a najmanje o temi o kojoj smo trebali govoriti. Nedavno je saborsko izaslanstvo bilo u Nizozemskoj, gospođa Čikeš, gospodin Mimica i ne znam da li još netko, ja sam također bio u tom izaslanstvu, bila je nedjelja, sletili smo do hotela, nedjelja popodne sve su prodavaonice u centru toga grada bile otvorene, sve. Da je ta konferencija bila u Austriji, sve bi prodavaonice bile zatvorene, da je bila u Francuskoj ili Njemačkoj, Italiji imali bi razne prijelazne oblike, neki bi centri bili otvorene, drugi bi bili zatvoreni, sve je to kolegice i kolege stvar običaja da se u nedjelju odlazi na tržnicu. Sve je to stvar tradicije u Francuskoj ćete vidjeti da su svi muzeji otvoreni nedjeljom jer Francuz osjeća potrebu svoje dijete uzeti za ruku nedjeljom otići u muzej, ne samo da je muzej otvoren nedjeljom nego je besplatan nedjeljom da stimulira dolazak građana, u mojoj Rijeci nije tako, u Rijeci su svi muzeji zatvoreni, neću obrazlagati zašto i kako. Dakle, to je dio te tradicije. Nadalje, sindikati, sindikati ovdje trebaju odraditi puno veći posao no mi, slažem se i crkva treba imati svoj utjecaj. No, bez obzira na sve te razlike koje postoje između samo ovih nekoliko europskih zemalja koje sam nabrojao postoji kolegice i kolege nešto zajedničko za sve te zemlje. U svim tim zemljama je relativno niska stopa nezaposlenosti, u svim tim zemljama je relativno visoki životni standard. U svim tim zemljama je tehnološka razine njihovog gospodarstva izrazito visoka, sve te zemlje su ujedno i pravne države, u svim tim zemljama ćete vidjeti relativno visoki postotak zadovoljnih građana. U tome se oni razlikuju od nas, nije problem u radnoj nedjelji ili u neradnoj nedjelji, problem je u nečem drugome. Da li ćemo mi učiniti naše građane zadovoljnim, da li ćemo zaštititi njihovo dostojanstvo kroz ovu priču o nedjelji, mislim da ne. Mislim da je problem onih 330 tisuća nezaposlenih i u svim problemima koji iz toga proizlaze. Uzmite i analizirajte malo što su u proteklih nekoliko desetljeća radili u toj Nizozemskoj, u toj Austriji, u toj Francuskoj to se toliko razlikuju po toj nedjelji. Koncentrirali su se jasno na strategiju svoga razvoja, na onome što treba učiniti da im građani uistinu budu zadovoljni, ovakve pojedinosti su prepustili drugima. Nacionalni političari su se bavili nacionalnom strategijom razvoja tih zemalja. Kolegice i kolege pogledajmo i budimo iskreni samo dnevni red koji je pred nama, što smo radili na ovoj 13. sjednici i na 12. sjednici, 11. sjednici i što nas još čeka do kraja ove sjednice, ja ću vam pročitati, financiranje političkih stranaka, Državno izborno povjerenstvo, antifašizam, godišnji statistički podaci, izvješće o kaznionicama odgojnim zavodima, Zakon o pravima zastupnika, zakon o pravima državnih dužnosnika, Zakon o pravima župana i gradonačelnika, sigurnost u prometu na cestama u četiri varijante. Da li su to prioriteti koji pokreću ovu zemlju, pokreću život u ovoj zemlji, kolegice i kolege nije uvijek problem u zakonima, problem je što ih ne provodimo. Ja mislim da ne treba puno više dodati o ovome, ja se ispričavam kolegama iz HSP-a što sam upravo u tijeku ove točke ovakvu digresiju napravio, to sam mogao napraviti kod prethodne točke i one koja slijedi iza ovoga ali sam imao potrebu to reći jer osjećam da gubimo jako puno vremena na stvarima koje nisu prioritetne. Čak i teme ja se potpuno slažem da je korupcija izuzetno važna tema, pa zašto se nismo koncentrirali na tome da vidimo da li kroz ovaj zakon možemo stati za vrat korupciji. Ne, nego se gubimo ponavljam, bezbroj stvari odlutamo u nekakva periferna područja, ja vas molim vratimo se na temu, pokušajmo stvarno baviti se problemima Hrvatskih građana. Hvala lijepo.
Ja vas nisam prekidao premda dobar dio vaše rasprave nije bio vezan za ovu temu pod ovom točkom dnevnog reda. U ime Kluba HNS, PGS uvaženi zastupnik Dragutin Lesar.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Ponovit ću dio svoje rasprave od sinoć i reći na početku da je predlagatelj očito imao dobre namjere i pokušavao davati prijedloge kako dva problema riješit, ali da ponuđena rješenja jesu kriva, neprovediva i zbog toga neće dobiti našu potporu. Kolega Hrelja spomenuo je u svojoj raspravi jednu stvar koju bi ja proširio. Naime, kada naši poslodavci u Hrvatskoj dobiju certifikat ISO 9001 to se daje na sva zvona, mediji su puni toga i njih obično proglašavamo i poduzetnicima godine, kada je u pitanju organizacija rada, poslovanje itd. Mislim da bi Hrvatskoj trebalo na inicijativu sindikata uvesti i certifikat HR 2005 kojega bi mogli dobiti samo oni poslodavci koji imaju kolektivne ugovore i koji poštuju i Zakon o radu i kolektivne ugovore, gdje sindikati nemaju probleme kod radničkih prava, pa ovaj certifikat HR 2005 kao dobra robna marka, mislim da bi malo tko u ovom trenutku u Hrvatskoj mogao dobiti. I u mišljenju Vlade i u stavu Odbora bilo je rečeno da treba napraviti analizu efekata Zakona o radu. Ja odmah dajem jedan svoj doprinos. Kada smo 2003. mijenjali radno socijalno zakonodavstvo i uvodili tzv. fleksibilno tržište rada, tada je u Hrvatskoj u 7. mjesecu 2003. radilo milijun 381 tisuća radnika. U siječnju ove godine radilo ih je milijun 368 tisuća ili 13,5 tisuća manje. U 7. mjesecu 2003. bilo je 314 tisuća nezaposlenih, u početkom ove godine 326 tisuća ili 12 tisuća 700 više nezaposlenih. Dakle, zaista jesmo napravili izuzetne pomake u fleksibilizaciji tržišta rada, jer manje ljudi radi, a više ih je nezaposlenih. Prvi prijedlog rješavanja problema žviždača ili davanja otkaza radniku koji je poslodavca prijavio zbog sumnje na mito i korupciju. Zašto je nemoguće primijeniti predloženu kaznu koje kolege predlagatelji daju? Zato što ni jedan poslodavac u obrazloženju otkaza neće napisati da je dao otkaz zbog toga. A da bi se to dokazalo da je to činjenica, radnik mora pokrenuti spor i na sudu dokazati da je stvarni razlog otkaza revanšizam poslodavca. Tek onda postoji mogućnost izricanje te kazne kao prekršajne, jer nitko sigurno u tom obrazloženju to neće tako napisati i napraviti. I zbog toga ponavljam prijedlog da umjesto predlaganja da poslodavci plaćaju kazne državi. Idemo sa prijedlogom povećanja naknada štete iz članka 123. Zakona, umjesto maksimalno 18 plaća povećamo to na 58, pa će radnik koji je dobio otkaz imati barem koristi novčane od toga, a ne da nagrađujemo državu. Što pak se nedjelje tiče, zaista predložena formulacija jeste takova da bi ona mogla značiti ili apsolutnu zabranu rada nedjeljom ili rad nedjeljom ne bi ulazio u tjedni fond sati od 40 i mislim da predlagatelj mora preformulirati ovo ponuđeno rješenje. I završavam s nedjeljom na sljedeći način. Svi smo svjesni u svim obrazloženjima govorimo i pozivamo se na problem rada nedjeljom u trgovini. Prema svim podacima preko 60% maloprodaje u Hrvatskoj kontroliraju strani trgovački lanci i to svi iz zemalja Europske unije, od Slovenije, Austrije, Italije i Njemačke. U svojim matičnim zemljama nikome od njih neće pasti na pamet da žene tjerati raditi 52 nedjelje po 12 sati, da to ne plati, da ne daje drugi slobodni dan i da se još ismijava sa plaćom od 1500 do 2000 kuna. I pitam, je li moguće da ministar gospodarstva ne može pozvati na razgovor recimo gospoda Jankovića iz Merkatora ili sinjora tog i tog ili her tog i tog reći gospodo sad je dosta. Što ste jamili jamili ste, od sad ćete i u Hrvatskoj radnike plaćati kao i u svojim matičnim zemljama ili zatvaramo te vaše trgovačke lance. Ako to ministar gospodarstva ne smije, gdje je Hrvatska udruga poslodavaca i Hrvatska gospodarska komora da tim istim svojim kolegama gospodima sinjorima i her ne veli, kolege od vas tražimo ništa drugo, nego isto ponašanje kako se morate ponašati u državama odakle ste došli. Pa apeliram i pozivam ako su institucije pravne države nemoćne, da zaštitite te desetine tisuća žena koje rade nedjeljom bez plaćenog rada nedjeljom, ajmo onda i udruge poslodavaca staviti u funkciju, ali i izvršnu vlast i jasno im reći, ili ćete poštivati Hrvatske zakone ili ćemo uvesti mjeru nakon prve novčane kazne mi ćemo vam te vaše
Vrijeme vam je isteklo.
Te vaše trgovačke lance zatvarati. Nadam se, meni je vrijeme isteklo. Ali nadam se da nije vrijeme isteklo šansi i nadu radnicima da ih zaštitimo. Hvala.
Zahvaljujem. U ime Kluba HDZ-a uvažena zastupnica Ruža Lelić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Stječem dojam da predlagatelj ovdje nama u sabornici, a i široj javnosti želi nametnuti mišljenje i stav da oni i oni koji ih podržavaju ustvari su zaštitnici radnika, nezaposlenih, zaštitnici obespravljenih radnika i zaštitnici radnica i radnika koji rade nedjeljom. Mi u Klubu Hrvatske demokratske zajednice sigurno to oštro odlučno odbacujemo i zaista čvrsto podupiremo, čvrsto podupiremo svaku mjeru, učinkovitu mjeru koja služi zaštiti prava i dostojanstva radnika. Mišljenja smo da postojeći Zakon o radu i ove izmjene koje su sve donešene uz organizaciju radnika preko sindikata i svih drugih organizacija, organizaciju poslodavaca pružaju dobru osnovu za zaštitu prava radnika. Ali osnovni problem što je ovdje više puta isticano je što se mnoge zakonski propisi ne provode ili se neučinkovito provode i radnici teško ostvaruju svoja prava, odnosno teško ostvaruju njihova sudskim dugotrajnim sudskim postupcima teško ostvaruju njihova osporena prava. Tako da se zaista moramo zapitati kako zaštititi prava onih koji rade na crno. Kako zaštititi prava radnika takvih zaista puno koji primaju minimalne plaće, prijavljeni su na minimalne plaće, ostalo dobivaju na drugačiji način? Kako zaštititi one koji rade, a ne primaju plaće, dok njihovi neki od poslodavaca ne možemo ipak to generalizirati, ali neki od njih se bogate i onda namjerno ili nenamjerno dovedu svoje poduzeće u stečaj i onda dugove predbacuju, odnosno posljedice predbacuju na radnike koji ostaju bez radnih mjesta i bez svojih osobnih dohodaka koji su zaradili i prebacuju na državu? Ovdje smo istakli znači da podržavamo stav da nedjelja ostaje dan tjednog odmora i mislim da u velikoj mjeri to kod nas i uobičajeno u poduzećima, znači ovdje gdje bi se ova mjera mogla promijeniti to su neke službe kao što su djelatnici u trgovini. Ja sam u svojem prvobitnom izlaganju isto rekla da su zaista ti radnici, a najčešće su radnice i radnici u trgovini možda i najviše ugroženi. Jer zaista rade subotu, nedjelju, rade u smjenama, rade za vrlo niske plaće i problem je u tome što taj rad nije plaćen prekovremeni rad nije plaćen i ni rad nedjeljom. U drugim nekim službama gdje je to normalno, gdje priroda posla zahtijeva da se organizira rad nedjeljom, gdje su ljudi djelatnici za to i plaćeni, mislim da oni ni ne postavljaju pitanja rada nedjeljom i da se zaista moramo, mislim da su u društvu mnogi u tome zakazali. Oni sami pogođeni radnici ne usude kada to dođe na, sama sam imala nekih takvih primjera kada dođe na sud dođe na sud onda ne smiju to priznati jer će dobiti otkaz, inspektori nedovoljno obilaze i neučinkovito a kada to sve dođe na sud onda se to evo ili ne riješi ili se odugovlači i zaista da prostora za učinkovito djelovanje postojećih propisa a nikad nisu dovoljno dobri da se ne mogu i promijeniti i dograditi, da znači na tome svi trebamo ustrajati i da ujedno u našem društvu zavlada takva klima da zaista rad onaj koji nije u skladu sa zakonom, koji ide na štetu i na obespravljenost radnika da nije prihvatljiv. I sigurno da trebamo ovim našim lancima koji su došli ovdje i preplavili Hrvatsku, nešto su nam možda i dobro i donijeli kad je u pitanju ponuda, pa otvorilo se nešto radnih mjesta ali da trebaju prihvatiti i ovdje standarde one koje imaju u svojim matičnim zemljama. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. U ime Kluba HSS-a uvažena zastupnica Ljubica Lalić.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici! Pa zapravo sinoć smo počeli a danas evo proveli smo raspravu po meni o značajnom prijedlogu zakona, o prijedlogu zakona koji dolazi iz redova HSP-a i željela bi da odem sa ove sjednice u uvjerenju da nije pružen otpor donošenju ovog zakona samo zbog toga što dolazi iz jednog oporbenog kluba. Zapravo, nakon provedene rasprave sam na koncu i zbunjena jer svi smo se ovdje zaklinjali u želju zaštite prava radnika i štititi radnika nadam se kao čovjeka. Dakako da sve te rasprave ostaju tek na deklarativnoj razini a ako se ne učini nešto da tu svoju namjeru i tu svoju želju provedemo u život. Bio je i pokušaj odnosno na prijedlog moga Kluba Hrvatske seljačke stranke donesen je Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o trgovini i taj zakon je imao podršku i Udruge poslodavaca i sindikata, imao je i konsenzus najvećeg dijela parlamentarnih stranaka u to vrijeme, i ne mogu se složiti sa ocjenom koja je danas ovdje izrečena da je to bio nakaradan zakon ili ne znam već više kako je kolega Kajin rekao. I obrazlažući taj zakon tada sam rekla svjesna sam svih manjkavosti toga zakona, međutim jednostavno postoji potreba da se učini nešto djelotvornije za zaštitu čovjeka. Nažalost, i onda a i danas se evo pokušava imputirati da se inzistira na nedjelji samo iz vjerskih razloga. Ja sam u svom uvodnom izlaganju jutros obrazložila iako kao vjernik nemam ništa protiv, neka bude i samo iz vjerskih razloga. Ali svima onima koji ne misle tako ukazala sam na to da nije u pitanju samo vjerski razlozi nego je u funkciji zaštite čovjeka, čovjeka kao temeljne vrijednosti ovoga društva. Naše društvo ne vrijedi ništa a ako čovjeka stvorimo na predmet ponude i potražnje, a ako od čovjeka stvorimo samo stroj koji će funkcionirati bez ikakvih osjećaja a ako čovjeka osakatimo u bilo kojoj njegovoj dimenziji a rekla sam čovjek ima četiri dimenzije antropološka, kulturološka, socijalna i gospodarska. Iskreno rečeno, nije mi baš jasno ni ovo zaziranje poslodavaca koji nastoje što više iskoristiti radnika kroz radnu obvezu jer svojedobno kad sam predstavljala poslodavce, kad sam bila pomoćnik direktora bilo mi je u interesu da imam zadovoljnog radnika. Kako smo mogli, jer je zadovoljni radnik davao najveću produktivnost a najveća produktivnost osigurava najbolju profit poslodavcu. Kako je moglo se učiniti radnika zadovoljnim? Ma ne samo na način da ga se plati i da mu se sve drugo rastoči. A upravo ovakva filozofija, dakle koja ide i na način da krivim argumentima, pogrešnim argumentima, nedopustivim argumentima da marginalizira toga čovjeka ona ga stavlja u drugi plan, ona daje doprinos erodiranju toga čovjeka i kao člana zajednice i kao člana obitelji a na takav način uništit ćemo vlastito društvo. Dakle, Hrvatska seljačka stranka apsolutno podržava ovaj zakon i ni u jednom trenutku nismo rekli da trebaju i dodatne mjere zaštite. Pa svjesni smo mi da je i u slučaju donošenja ovog zakona da će postojati prijeka potreba rada i nedjeljom. Pa nismo fanatici. Ali ako nije sustav u mogućnosti kontrolirati provedbu zakona kojeg moramo i mi nadzirati na koncu i biti zainteresirani da se zakon provodi, onda donosimo takove zakone čija će kontrola biti najjednostavnija. Da smo u potpunosti čitali izvješća o provedenim inspekcijama u trgovinama u ono vrijeme pred donošenje Zakona o izmjenama Zakona o trgovini, tada bismo zapravo vidjeli nemoć te inspekcije i ustvari iz objektivnih okolnosti inspektori nisu ni u mogućnosti utvrditi činjenično stanje jer su radnici u strahu od dobivanja otkaza sami tvrdili da su članovi njihovih obitelji, da prošle nedjelje nisu radili i na taj način je sustav kontrole potpuno neučinkovit. A ako je sustav kontrole učinkovit, ako smo potpisnici zakona i međunarodnih ugovora koji nas obvezuju, ako nam je težnja usmjerena prema Europskoj zajednici i Europskoj uniji što znači i postizanje europskih standarda onda nemojmo svojom praksom bježati u neka druga područja kojima Europska unija zaista za sada nije ni blizu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime Kluba HSP-a uvažena zastupnica Ruža Tomašić.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Ovaj prijedlog zakona koji smo dali u proceduru u siječnju i nije nam bila namjera da se ovaj prijedlog zakona ispolitizira kao što je bilo u ovoj raspravi već da se pomogne hrvatskom radniku koji je u dogovoru s nama i radio ovaj zakon. Malo sam razočarana stavom nekih klubova i pojedinaca jer kada HSP kritizira nečiji prijedlog zakona onda to konkretno kritizira i nudi konkretna rješenja a nismo ničiji prijedlog zakona nazivali licemjernim ili demagogijom. Čast iznimkama. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ekspeditivno. U ime predlagatelja uvaženi zastupnik Pero Kovačević.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege! Nastavno što je kazala kolegica Ruža svrha i cilj je bilo ovim zakonom pokrenuti pitanje radno-pravnog statusa hrvatskog radništva. S jedne strane ukazati na šikaniranja, ukazati na sustav koji nije djelotvoran. Postoje zakonska rješenja ali nažalost zakonska rješenja se ne provode, radnik nije zaštićen, inspekcija rada nema ovlasti kako bi zaštitila radnika i zbog toga smo kazali više puta da je ovaj zakon, znači naše izmjene i dopune Zakona o radu rađen zajedno u paketu sa Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom inspektoratu. Budući je Vlada najavila još prilikom rasprava koje smo imali u ovoj sabornici da ona će brzo ići a izmjenama i dopunama, navodno je čak i utvrđeno, mi to čekamo. Ukoliko Vlada ne izađe s tim prijedlogom zakona mi ćemo dati svoj prijedlog zakona i to takva rješenja koja će omogućiti zaštitu prava radnika. I sami ste danas ovdje u sabornici i iz Kluba SDP-a i iz Klub HDZ-a ukazivali koliko postoji nepravilnosti i kako radnik nikako ne može doći u situaciju da ga se zaštiti. I sami ste svjesni činjenice da se sporovi na redovnim sudovima vezano za nezakonite otkaze, ja vam tu mogu reći 20 slučajeva hrvatskih branitelja kojima je INA dala nezakonit otkaz, vode se već četiri godine. Jedan dio je uspio se riješiti i na općinskom i županijskom sudu što nije područje Zagreba ali ta INA neće provoditi ta rješenja. I zbog takvih slučajeva, i zbog ovih svih drugih slučajeva i sami znate, ukoliko radnik prijavi kršenje bilo prava i njegovih prema zakonu, bilo prema kolektivnom ugovoru on je automatski došao u poziciju prema sadašnjim ovlastima inspektora da mu poslodavac daje što redoviti, što izvanredni otkaz ugovora o radu jer i sami znamo da je u 95% slučajeva je rad na temelju ugovora, znači na određeno na dvije godine. I prema tome očita je situacija da smo mi samo uskladili rješenja vezana sa pravnim stečevinama Europske unije koja su se odnosila na smanjenje razno raznih prava prilikom da li je proglašen tehnološki višak, bilo da je dobio ovakav ili onakav otkaz, ali ni ono što smo preuzeli od Europske unije, te pravne stečevine nismo mogućili provedbu, znači učinkoviti sustav, vezano znači za ovlasti inspektora. I zbog toga smo mi ovdje krenuli sa ovim djelom preventivnih mjera vezanih za podizanje novčanih kazni a kada to ima ovršnu snagu u rješenju inspektora i kada se prva dvojca kazne sa ovakvim iznosom budite sigurni da se onda polako uvodi reda. To je jedini način, mi nismo za sankcije koje će biti takve nego moraju biti takve samo u smislu prevencije. To je naš interes, ja mislim da je interes i hrvatskih radnika. Prema tome odbijamo sve kvalifikacije da je to bilo vezano za lokalne izbore, nije gospođa Ruža je fino rekla, to je u siječnju upućeno. Analize su napravljene, analize su napravljene Katoličke crkve, analize vam može reći svaki sindikat, analize možete vidjeti u državnom inspektoratu. Sama činjenica da je preko 60% prekršajnih prijava koje su inspektori podnijeli dolaze u zastaru u prekršajnim sudovima dovoljno govori o tome da taj sustav nije učinkovit. Normalno da je, vjerojatno postoji i unutar inspekcije problema ali moramo prije svega omogućiti takve mjere koje će prisiliti poslodavce kako znači kada je država poslodavac, kada su privatni da se ono što radnik ima pravo provodi u djelo. I na kraju moramo kazati što su i pojedini, neki mediji koji su napadali HSP da mi uvodimo u zakonu da je nedjelja neradni dan, očito nisu bili pročitali ovaj prijedlog zakona, mi to uopće nismo ovdje napisali nego se samo držimo onoga što je već u međudržavnom ugovoru, znači između Svete stolice i Hrvatske a i sami znamo da su ti međunarodni ugovori iznad zakona, iznad zakona. I sami znate kakva je situacija da smo zakonima o blagdanima, o Tri kralja da ne spada više u državne blagdane ali opet primjenjujemo jer to je međunarodni ugovor, to vam stoji u međunarodnom ugovoru. Prema tome, očekujemo da će, svi su na određeni način podržali, znači to je intencija, to je nakana i do drugog čitanja se možemo dogovoriti i sa Vladom i sa svim klubovima i da stvarno počnemo brinuti o radnicima ali sustav koji će biti takav da će ga štitit da on neće doći u situaciju u kojoj je sada jer sama činjenica zadnje ankete dovoljno govore da su radnici, sami se žale na zlostavljanje i sami, vidjeli ste i ubojstvo ono, samoubojstvo u Vrbovcu, svakih slučajeva ima, ukoliko se požali na nadređenoga ili ukoliko nešto podnese automatski dolazi u situaciju u onome najboljem slučaju biti će šikaniran ako neće odmah dobiti otkaz. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. S ovim smo zaključili raspravu po ovoj točki dnevnog reda, glasanje će biti naknadno.
Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o radu. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu Odbora za rad, socijalnu politiku i zdravstvo kao matičnom radnom tijelu dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Ne prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o radu koji je predložio Klub zastupnika HSP-a zbog razloga navedenih u mišljenju Vlade i izvješću Odbora za rad, socijalnu politiku i zdravstvo. Molim uključite se. Molim glasovati. Rezultat. 86 glasova za, 7 suzdržanih, 12 protiv prihvaćen predloženi Zaključak. Sukladno prijedlogu Odbora za rad, socijalnu politiku i zdravstvo dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Zadužuje se Vlada Republike Hrvatske da u što kraćem roku napravi cjelovito analizu stanja glede primjene postojećih odredbi o određivanju nedjelje kao dana tjednog odmora posebno u odnosu na djelatnosti u kojima je nedjelja u praksi postala radni dan a to nije neophodno zbog proizvodnje, procesa ili iz drugih opravdanih razloga. Temeljem uočenog stanja predlaže rješenje kojim će se nedvojbeno i na jasniji način utvrditi da je nedjelja dan tjednoga odmora osim uz točno navedene iznimki i predlaže učinkovit način kontrole koji će osigurati dosljednu primjenu propisa o nedjelji kao danu tjednog odmora uz istovremeno ispunjavanje svih zakonskih uvjeta predviđenim za slučaj obveze rada nedjeljom. Molim uključite se. Možemo glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 81 glas za, 22 suzdržana i 2 protiv prihvaćen predloženi zaključak.