Hvala poštovani gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo. Zakonom o potvrđivanjem Europske konvencije o naknadi štete žrtvama kaznenih dijela nasilja ratificira se navedena konvencija. Obveza ratifikacije Europske konvencije o naknadi štete žrtvama kaznenih dijela nasilja predviđena je nacionalnim programom za pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji, a proizlazi iz pregovaračkog stajališta poglavlja 24. pravda, sloboda i sigurnost. Većina država članica Vijeća Europe stranke su Europske konvencije. Republika Hrvatska potpisala je ovu Konvenciju 7. travnja 2005. godine. Svrha konvencije, kako je i navedeno u preambuli jest stvaranje okvira da bi se na odgovarajući način riješio položaj žrtava kaznenih dijela nasilja počinjenih s namjerom koje su pretrpjele tjelesne ozljede ili narušenje zdravlja, uzdržavanih članova obitelji koje su umrle od posljedica takvih kaznenih dijela, te u razvijanju sustava za naknadu štete tim žrtvama od strane države na čijem su području takva kaznena dijela počinjena, osobito ako počinitelj nije otkriven ili ako nema sredstava. Potvrđivanjem ove Konvencije Republika Hrvatska pridružiti će se krugu država koji u okviru svoga zakonodavstva nastoji provoditi Europsku konvenciju u cilju zaštite položaja žrtava kaznenih dijela nasilja počinjenih sa namjerom. Provedba ovoga Zakona o potvrđivanju sama po sebi ne zahtjeva osiguranje dodatnih financijskih sredstava iz Državnog proračuna Republike Hrvatske za naknadu štete žrtvama. U odnosu na hrvatsko zakonodavstvo potvrđivanje ove konvencije zahtjeva donošenje novog zakona kojim će se urediti pitanje naknade štete. Sukladno Nacionalnom programu za pristupanje, a što proizlazi iz pregovaračkog stajališta poglavlja 24. Ministarstvo pravosuđa je zaduženo pripremiti prijedlog zakona o naknadi štete žrtvama kaznenih dijela. No, za provedbu ove konvencije nužno je donijet, kao što sam rekla taj zakon. Donošenjem zakona o naknadi štete žrtvama kaznenih dijela nasilja za provedbu toga zakona biti će potrebno osigurati financijska sredstva a koja će se sukladno zakonu predvidjeti u postupku donošenja navedenog zakona. Hvala.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Damir Sesvečan. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege. Dakle, pred nama se nalazi na ratifikaciji Europska konvencija o naknadi štete žrtvama kaznenih djela nasilja koja je na temelju odluke Vlade Republike Hrvatske u ime Republike Hrvatske 7. travnja 2005. godine u Helsinkiju potpisala ministrica pravosuđa. Temelj za donošenje Zakona o potvrđivanju ove Konvencije proizlazi iz članka 139. stavak 1. Ustava Republike Hrvatske koji određuje da Hrvatski sabor potvrđuje međunarodne ugovore koji traže donošenje ili izmjenu zakona, međunarodne ugovore, vojne i političke naravi i međunarodne ugovore koji financijski obvezuju Republiku Hrvatsku. Donošenjem ovoga zakona odredbe Europske konvencije o naknadi štete žrtvama kaznenih djela nasilja činiti će dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske i po pravnoj će snazi biti iznad zakona. Odredbe Konvencije kao međunarodnog ugovora mogu se mijenjati ili ukidati samo uz uvjete i na način koji su u njima utvrđeni ili prema općim pravilima međunarodnog prava kako to uređuje članak 140. Ustava Republike Hrvatske. Europska konvencija o naknadi štete žrtvama kaznenih djela nasilja sastavljena je u Strasbourgu 24. studenog 1983. godine a stupila je na snagu 1. veljače 1988.. Do danas ju je potpisalo 30 država a ratificirala 21 država. Konvencijom se želi postići na načelima društvene solidarnosti i pravičnosti, uključivanje države u nadoknađivanje štete žrtvama nasilja koje su pretrpjele tjelesne ozljede ili narušenje zdravlja kao izravnu posljedicu namjernog akta nasilja te osobama koje su bile uzdržavane od osoba koje su umrle kao žrtve nasilja. Obeštećenje se izvršava iz državnih sredstava kada naknadu štete nije u potpunosti moguće ostvariti potraživanjem od počinitelja jer nije otkriven ili nema sredstava, potraživanjem od osiguranja ili iz drugih izvora, kao i u slučajevima kada se počinitelj ne može procesuirati ili kazniti. Naknada štete ovisi o konkretnom slučaju, trebala bi obuhvatiti izgubljenu zaradu, troškove liječenja, bolničke troškove, troškove pogreba, a u odnosu na uzdržavane članove obitelji, gubitak uzdržavanja. Konvencija pretpostavlja načelo teritorijalnosti što znači da naknadu štete isplaćuje država na čijem je području nasilje počinjeno i to državljanima država potpisnica konvencije, te državljanima članica Vijeća Europe koji imaju prebivalište u državi u kojoj je kazneno djelo nasilja počinjeno. U sustavu naknade štete može se postaviti minimum ispod i maksimum iznad kojeg se naknada neće isplaćivati te odrediti rok za podnošenje zahtjeva. Naknada može biti umanjena ili odbijena zbog financijske situacije podnositelja zahtjeva, ponašanja žrtve ili podnositelja zahtjeva prije, tijekom ili nakon počinjenja kaznenog dijela nasilja ili u odnosu na ozljedu ili smrt, umiješanosti žrtve ili podnositelja zahtjeva u organizirani kriminal ili članstvo u organizaciji koja se koristi aktima nasilja ili zbog toga što bi njezina dodjela bila suprotna osjećaju pravednosti ili javnom poretku. Da bi se spriječilo dvostruko obeštećenje država odnosno nadležno državno tijelo može od naknade oduzeti ili tražiti povrat bilo kojeg iznosa naknade primljenog zbog ozljede ili smrti od počinitelja ili iz bilo kojeg drugog izvora. Konvencija također sadrži odredbe o međunarodnoj suradnji, o ratifikaciji i pristupanju, odredbe koje propisuju stupanje na snagu, izjavljivanje rezervi te odredbe o otkazu. Po ratifikaciji Europske konvencije o naknadi štete žrtvama kaznenih djela nasilja kao što je i državna tajnica rekla trebati će pristupiti donošenju zakona kojim će se sustavno urediti ova materija na način predviđen Konvencijom. Donošenje Zakona o naknadi štete žrtvama kaznenih djela nasilja predviđeno je i Nacionalnim programom Republike Hrvatske za pristupanje Europskoj uniji 2008. i planom usklađivanja zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije za 2008. godinu. Obveza donošenja tog zakona proizlazi također iz pregovaračkog stajališta, poglavlja 24. pravda, sloboda i sigurnost u skladu s direktivom Vijeća ministara Europske unije 2004./80/EZ od 29. travnja 2004. Direktivom su za zemlje Europske unije uređeni sustavi i utvrđeni minimalni standardi za nadoknadu štete te mehanizmi za suradnju u omogućavanju naknade štete žrtvama nasilja u prekograničnim situacijama. Direktiva se kao i Europska konvencija odnosi na sve žrtve kaznenih djela nasilja dakle uključuju i žrtve terorističkih akata. Podsjetit ću da je Hrvatski sabor 3. listopada prošle godine potvrdio Konvenciju Vijeća Europe o sprečavanju terorizma koja sadrži odredbe o zaštiti, obeštećenju i pomoći žrtvama terorizma i članovima njihove uže obitelji. Isto tako od 31. srpnja 2003. na snazi je zakon o odgovornosti za štetu nastalu uslijed terorističkih akata i javnih demonstracija kojim je uspostavljen sustav naknade štete počinjene terorističkim aktivnostima i drugim aktima nasilja koji su usmjereni na teško narušavanje javnog reda zastrašivanjem i izazivanjem osjećaja straha i osobne nesigurnosti građana. Novim Zakonom o naknadi štete žrtvama kaznenih djela nasilja trebati će cjelovito riješiti sustav brzog i pravičnog obeštećenja putem državnih naknada žrtvama svih vrsta nasilja na načelu društvene solidarnosti i pravičnosti, a sukladno pravnoj regulativi Europske unije. Kao što predlagatelj navodi za provedbu ovog Zakona o potvrđivanju Europske konvencije neće trebati dodatno osigurati financijska sredstva iz Državnog proračuna, ali će to trebati učiniti po donošenju novog Zakona o naknadi štete žrtvama kaznenih djela nasilja čija će se visina u postupku donošenja predvidjeti. Iz navedenih razloga Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će donošenje ovog Zakona o potvrđivanju Europske konvencije o naknadi štete žrtvama kaznenih djela nasilja kao i hitni postupak. Hvala.
Hvala. U ime Kluba SDSS-a gospodin zastupnik Ratko Gajica. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice mi ćemo u Klubu SDSS-a naravno podržati ovaj Prijedlog zakona. Razlog je jasan. Radi se o obeštećenjima ljudi koji su stradali i na taj način se iskazuje društveni senziblitet za to stradanje i štete pa i potrebu naknade za ove slučajeve i s druge strane iskazuje se recimo tako jedna vrsta javne odgovornosti za te događaje i za stradanja ljudi koji nisu krivi. Ističem i ovo što piše ovdje u Konvenciji. To je da se to radi i na načelu pravičnosti i na načelu društvene solidarnosti. To su naravno vrijednosti koje u svakom slučaju treba poštovati i ugraditi u naš pravni sustav i primjenjivati. Ja ću ovom prilikom upozoriti na dvije stvari koje naravno ne dovode u pitanje ovo određenje da ćemo ovo podržati. Prvo, moglo bi se reći da je proteklo dosta vremena od donošenja ove Konvencije pa i od ovog datuma 2005. godine kad je u ime Vlade Republike Hrvatske ona potpisana. S obzirom da se radi o osjetljivom pitanju ne bi u ovakvim situacijama trebalo prolaziti puno vremena da to dođe na dnevni red i da to na ovaj način prihvatimo. Ovdje u obrazloženju piše kako je ministrica pravosuđa odredila radnu grupu i da se računa da bi ovaj zakon koji je pretpostavka da bi se Konvencija primjenjivala bude donijet i pripremljen u ovoj godini. Ponavljam s obzirom na to da lako teče vrijeme i s obzirom na ova iskustva da nam je proteklo i iscurilo izrazito puno vremena ja bih volio da ne iscuri 2008. pa da ovaj zakon opet ne bude donesen nego da se on stvarno donese u ovoj godini pa da onda imamo primjenu i ove Konvencije. Druga stvar na koju imam potrebu upozoriti to je, to je ovaj mehanizam ostvarivanja pomoći osobama i u slučajevima koje ova Konvencija tretira u praktičnim situacijama. Mi sad imamo mehanizam po kojemu kad neka osoba za neko stradanje ima pravo ili ima pretenziju da traži obeštećenje od države onda podnosi zahtjev Državnom odvjetništvu za nagodbu za utvrđivanje naknade štete i tako dalje. Sadašnja praksa kod Državnog odvjetništva, ja ne ulazim naravno u to koji su konkretni razlozi i kako se to može pravdati, ali uglavnom se svode na to da na toj točki dakle Državno odvjetništvo u ime države zapravo nema sporazuma nego Državno odvjetništvo kaže: Ne pristajemo na nagodbu, izvolite u sudski postupak dokazati vaše pravo i ostvariti, i ostvariti naknadu. Ja na ovo upozoravam zbog toga što bi, što se bojimi što ne bi bilo dobro da i u tehnologiji realizacije ove Konvencije na točki koja se zove Ministarstvo pravosuđa gdje će se obraćati pojedinci da ostvare to svoje pravo, ne dobijemo opet istu tehnologiju u kojoj će se ljudi upućivati u sudski postupak i onda smo dobili jednu spiralu koja proizvodi čini mi se drugu nepravdu, a nećemo dobiti ovo što ovdje u načelu piše pravičnost, društvena solidarnost i ovaj osjećaj senzibiliteta za stradanje ljudi. Nadam se naravno da ove, ova moja upozorenja i strahovi neće se ostvariti i u to ime još jednom ponavljam mi ćemo ovaj Prijedlog zakona zbog sadržaja ovih važnosti ove Konvencije bez rezerve podržati. Zahvaljujem.
Hvala. Klub IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjena državna tajnice, uvažena gospodo zastupnici. Ma samo nekoliko rečenica. Naime, ovu konvenciju kao što imamo prilike vidjeti u ovom obrazloženju do danas ratificirala je 21 država. Znači, to su zemlje od Albanije, Austrije, Azerbejđana preko Belgije, Cipra, susjedne nam Bosne i Hercegovine, Češke, Republike Danske, Estonije, Finske, Francuske, Njemačke, Luxembourga, Nizozemske, Norveške, Portugala, Španjolske, Rumunjske, Švedske, Švicarske, Ujedinjenog Kraljevstva i Sjeverne Irske. Svrha ove konvencije je upravo ovo što je ovdje i navedeno u ovom obrazloženju. Znači, svrha konvencije kako je navedeno u njezinoj preambuli je “stvaranje okvira kako bi se na odgovarajući način riješio položaj žrtava kaznenih djela nasilja počinjenih s namjerom koje su pretrpjele tjelesne ozljede ili narušenje zdravlja, te uzdržavanih članova obitelji i osoba koje su umrle od posljedica takvih kaznenih djela u razvijanju sustava za naknadu štete tim žrtvama od strane države na čijem su području takva kaznena djela počinjena osobito ako počinitelj nije otkriven ili ako nema sredstva kao i uvođenje najnužnijih odredbi koje reguliraju ovo područje“, gotov citat. No, bit je kao što je i gospodin Gajica rekao da sve to naprosto treba pretočiti u zakon. Znači, mi moramo dogovoriti se o naknadama za obeštećenje kakve će one otprilike biti i mi normalno moramo valjda donijeti i taj zakon što prije vjerujem da će to biti bolje. Jasno je i to da ti koji su skloni činjenju takvih kaznenih djela tog teškog nasilja u pravilu pod navodnicima “nemaju imovine“ ili imaju imovinu, ali onda vješto skrivaju imovinu za slučajeve koji im se mogu dogoditi da završe u zatvoru, pa da nakon izlaska iz tog zatvora s tom imovinom mogu pokrenuti ponovo posao kojega najbolje znaju. Iza njih jasno ostaju žrtve, ostaju nezbrinuti članovi obitelji, ostaju djeca, ostaju roditelji, ne znam supružnici itd. I u buduće kao što se ovdje sugerira Hrvatska država bi trebala o njima brinuti. To ima apsolutno logike, imaš državu, imaš vlast, imaš institucije represije od policije, državnog odvjetništva, ne znam Ministarstva pravosuđa, pa sve tamo do sudbenih tijela. Imaš tajne službe itd. i sada razumljivo shodno tome, a to je zadaća države, zajednice osiguraj život na način da nitko nikoga u nekoj zemlji ne ugrožava. A ako je država to propustila učiniti, e pa onda jasno neka snosi ove proračunske posljedice. Kako ja shvaćam ovaj zakon on ide znači za time ako netko počini ne znam recimo nasilje nad nekim Austrijancem, e onda će Hrvatska toj obitelji iz Austrije naknaditi štetu. Ali ne samo Austrije, nego jasno i ako netko počini štetu nad nekim državljaninom Republike Hrvatske. Nakon što se balkanska mafija počela, to imamo prilike pratiti, dodatno povezivati, a što najbolje svjedoči ovaj najnoviji slučaj splitske pošte, gdje su bandi sa Pala logistiku vidimo pružali prvi članovi kaštelanske HVIDRA-e, jasno je da i Hrvatska ima potrebe za jednim takvim zakonom. Jučer sam se upitao da li netko može od vas ovdje u ovoj sabornici zamisliti da je negdje na primjer predsjednik boračke organizacije SUBNOR-a mogao biti tamo šezdesetih, sedamdesetih godina povezan sa podzemljem iz Italije, Poljske, Austrije, Njemačke ili šta ja znam koje zemlje. Ja ne govorim to stoga da se vodi računa. Nema ovdje na žalost Đakića gdje se koga postavlja, jer ti ljudi onda kompromitiraju cjelokupni sustav kao što jedan sustav može kompromitirati i kandidat za etiku i znanost štovatelj Mile Budaka jasno književnika, a ne ministra NDH-a. Nema “sačekuše“ više u ovoj zemlji u zadnjih nekoliko godina, a da to za potrebe hrvatske mafije ne odrađuju oni Beograda i obrnuto. Policija često jasno ne može doći do počinitelja tih djela i razumljivo da i u ovom slučaju netko treba na sebe preuzeti odgovornost, pa neka to bude država Hrvatska koja takva ponašanja na vrijeme nije uspjela prevenirati, odnosno spriječiti. Jučer sam pročitao jedan interesantan intervju kojega je dao u “Globusu“ general Zagorec. On govori o osobama koje su trgovale oružjem od bivših premijera na dalje. Mi govorimo u pravilu samo o jednoj osobi. Takvih je očigledno mnogo bilo. Govori i o svojih 750 hiljada eura koje je izgubio, odnosno zbog otmice ili kako se to kaže otkupa svog sina morao je jadan čovjek uzeti kredit, ne, na 750 hiljada eura kojeg teško otplaćuje i dan danas. Ali takvih otmica može biti i u buduće, a ovakve slučajeve čini mi se ne tretira ova konvencija, pa bi možda i o njima trebalo voditi računa. Sve u svemu ovdje se nema što puno govoriti. Treba jasno podržati konvenciju. Treba što je moguće prije donijeti zakon. Treba osigurati novac u proračunu. Ono što je bit, međutim Hrvatska mora biti sigurna zemlja. Ne smije se razumljivo vršiti distinkcija između domaćih i stranih osoba. Ja mislim da to mora biti bit. Ne može biti isplaćivana jedna naknada za građanina Republike Hrvatske, a druga pretpostavljam veća za građanina iz Austrije ili Velike Britanije. I ako mu se ovdje dogodi takav jedan tragičan slučaj, a treća recimo naknada za građanina Bosne i Hercegovine zato jer su tamo životni i ostali standardi znatno niži, nego recimo u Republici Hrvatskoj. Ono što je i zbog čega sam se najviše javio kako recimo ovakvim konvencijama pridodati ili bolje rečeno kako tretirati otmice što je nota bene nasilje nad nasiljem. Imam dojam da se zakon na neki način piše zbog terorističkih akata, iako je to već Hrvatska na svoj način regulirala. No, bitno je da Hrvatska bude sigurna zemlja i bitno je da ovo o čemu mi danas razgovaramo ili progovaramo je de facto jedan europski standard. Ono što je sigurno dobro, Hrvatska je još uvijek sigurna zemlja, par exellance sigurna zemlja i na tome treba graditi, ja bih rekao i politiku nastupa Hrvatske u prema trećim zemljama. Sve o svemu kao i svi ostali, da ne govorimo šta smo tamo '96. godine radili sa Zakonom o obveznim odnosima, kako se za neke, pod navodnicima "čime" ne bi isplaćivala naknada šteta, a kasnije je sve to završavalo sa obnovom nepotrebno srušene imovine itd., znači sve u svemu ovaj zakon sigurno nema tu kluba koji ga neće podržati i utoliko će iza tih odredbi i te konvencije stati Klub IDS.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a, gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Klub SDP-a podržat će ovaj Prijedlog Zakona o potvrđivanju Europske konvencije o naknadi štete žrtvama kaznenih djela nasilja s konačnim prijedlogom zakona, potpuno svjestan, ja mislim da se oko toga svi slažemo da različiti oblici kaznenih djela s elementima nasilja iz dana u dan nažalost eskaliraju. To zahtjeva jednu našu zajedničku opredijeljenost da se i kao zakonodavna vlast ovakvim činima, ovakvom nasilju sa katastrofalnim posljedicama i za društvo i za državu i za obitelj suprotstavimo. Jednako tako, pa i zakoni su način na koji se društvo bori protiv kriminala, pogotovo onog najopasnijeg. Također smo svjesni da postoje nasilnici, postoje plaćeni ubojice, postoje ubojice od zanata, postoje oni ljudi nažalost koji tako malo cijene tuđi život, koji nasrću na njega, koji ubijaju druge kao da rade najbezazleniji posao. I zbog toga, zaista raduje da ćemo evo, nadam se danas-sutra potvrditi ovu Europsku konvenciju o naknadi štete žrtvama kaznenih djela nasilja. Međutim, evo mi smo ćuli od gospođe državne tajnice da je u Ministarstvu pravosuđa zakon koji će na kraju krajeva onda i realizirati ovo što je proklamirano u ovoj europskoj konvenciji. Ako ostane to samo na razini proklamacije, ako dugo još vremena budemo čekali takav zakon koji nam je itekako potreban, onda na neki način riskiramo da zbunimo javnost da je na neki način dekoncentriramo u njezinim osnovnim vrijednostima i opredjeljenjima. Zato mislim da trebamo ovdje danas dobiti odgovor kada će doći taj zakon jer u ovom prijedlogu plana usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske s pravnom stečevinom Europske unije za 2008. godinu nije razvidno da će takav zakon o naknadi štete žrtvama kaznenih djela uopće ove godine biti donesen. Naravno, za to je potrebno osigurati dodatna sredstva, ta sredstva nisu mala. I naravno da, nažalost kao što sve dobre stvari koštaju, i ovako nešto koje je jedan demokratski iskorak, prije svega u položaju i zaštiti žrtve na vlastito onih žrtava koje su žrtve najtežih kaznenih djela, pa i njihovih onda obitelji za slučaj kada je došlo do smrti, mi trebamo ovdje dobiti jedan decidirani odgovori i vidjeti što se tu dade učiniti. Naime, također ćemo se složiti da položaj žrtve u našem kaznenom zakonodavstvu ne zadovoljava. Da smo često svjedoci onda kada se procesuiraju počinitelji tih najtežih kaznenih djela, da u adhezionom postupku, dakle u postupku naknadne štete u kaznenom postupku, koji dozvoljava Zakon o kaznenom postupku, najčešće takvi potražitelji, odnosno žrtva sa svojim imovinsko-pravnim zahtjevom bude upućena na parnicu i takav postupak bude dugotrajan, dugotrajan, čak nasilnik, odnosno počinitelj takvih kaznenih djela već izađe iz zatvora, odnosno kaznionice, a još žrtva ne realizira svoju naknadu štete. To degradira uopće položaj žrtve, a isto tako dovodi do teških financijskih situacija u takvoj jednoj obitelji, što u konačnici na ovaj ili onaj način opet izvrgava samu državu dodatnim troškovima. Ali to je čak, dakle mi bi ovdje zajedno oko tih stvari mogli vidjeti što već danas možemo učiniti razmatrajući ovu Europski konvenciju o naknadi štete žrtava kaznenih djela u postojećem zakonodavstvu, čak čekajući ovu izradu Zakona o naknadi štete žrtvama kaznenih djela nasilja, dakle što u postojećem zakonu već možemo učiniti. Možemo učiniti to da se podnositelj zahtjeva za imovinsko-pravnog zahtjeva ne upućuje na parnicu. Dakle, da kazneni sud bude obvezan riješiti zajedno sa odlukom o krivnji i odluku o potraživanju žrtve za štetu koju je pretrpjela, ona izravno, odnosno njezini nasljednici za slučaj smrti. To bi već bio znatan korak naprijed. Na kraju krajeva to bi i umanjilo, odnosno zaštitilo na neki način državna sredstva, a ta sredstva osiguralo za one žrtve gdje je počinitelj nepoznat. Također smo svjedoci, nažalost da ona najpogibeljnija djela, da monstruozna ubojstva, ona koja su zapanjila naše građanstvo da su ostala, nažalost bez sudskog epiloga jer počinitelji nisu bili pronađeni. U takvom slučaju, eto žrtva ne može podnijeti niti parnicu i to je nešto, na što, što nisu baš rijetki slučajevi, ali i bez obzira na možda manji broju u odnosu na postotak i učešće druge vrste kaznenih djela, odnosno u ukupnoj masi kriminaliteta, ipak moramo kao društvo pravde voditi računa i o takvim slučajevima jer i oni, ako nisu mnogobrojni izazivaju jedno veliko nepovjerenje, jednu veliku uznemirenost kod građana ako takve situacije nisu koliko-toliko izbalansirane, odnosno ukoliko žrtva nije ostvarila ili nije u mogućnosti da ostvari naknadu štete. Također bih kod ovog htjela nešto reći također što kod nas još uvijek nije dostiglo jednu pravu društvenu osudu određenih kaznenih djela, a koja su nesumnjivo počinjena nasilničkim ponašanjem i počinjena su s namjernom. To su bezobzirne vožnje, to su kaznena djela iz glave prometa, prometnih kaznenih djela koji se još uvijek smatraju kao neka kaznena djela koja se eto mogu svakom dogoditi, a događaju se upravo bezobzirnim vozačima također onima koji na takav način voze i baš ih briga koje su posljedice. Nema sumnje da bi i u tom dijelu naše kazneno zakonodavstvo moralo pretrpjeti izvjesne dopune i biti na tragu modernih europskih zakonodavstava evo primjerice Francuske koja poznaje samo kazneno djelo bezobzirne vožnje i kada nisu nastupile nikakve štetne posljedice jer je takva apstraktna opasnost kod tih kaznenih djela tako velika da iziskuje da bude posebna inkriminacija u kaznenom zakonodavstvu, jednako tako i sama vožnja u pijanom stanju bez obzira je li pukim slučajem što nije došlo do tragičnih posljedica. Ja mislim da mi na takav način onda diferenciramo ta najteža djela i najteže oblike od nekih drugih manje važnih ponašanja i da u tome upravo oštrica našeg kaznenog zakonodavstva mora biti uperena prije svega prema takvim kaznenim djelima nasilja, namjere dakle da se ili bezobzirnosti koja tako malo vodi računa o tuđem životu, o tuđim životima ili baš ide sa onom najizravnijom namjerom da se drugi liše života. Mislim da je dobro da Republika Hrvatska da mi kao društvo smo konačno zreli da vidimo kakav je položaj žrtve u našem kaznenom zakonodavstvu za razliku od vremena možda prije desetak godina kada je čak u Zakonu o obveznim odnosima bila suspendirana molim vas odredba koja govori o odgovornosti države za kaznena djela nasilja. To je velika šteta čije evo posljedice osjećamo i danas gdje je Hrvatska na kraju krajeva uložila ogromna sredstva upravo u takva djela nasilja koja nisu bila samo nasilja prema imovini nego izravno i prema osobama koje su često imale posljedicu smrt osoba pa smo onda eto nakon 2000. godine donijeli ona četiri mala Zakona o naknadi štete i ti mnogobrojni postupci su i danas pred sudom. Međutim ukoliko bismo željeli zaista ostvariti koliko takvu pravdu, a pogotovo s obzirom na i ono zakonodavstvo koje je vladalo prije desetak godina, mi možemo ovdje napraviti značajan iskorak. Pa i kada bude donesen na temelju ove Europske konvencije o naknadi štete žrtvama kaznenih djela nasilja poseban zakon, možemo učiniti s obzirom da se radi ipak o kaznenom zakonu koji sada govori i čija je prvenstveno svrha zaštititi žrtve i osigurati njihovu bolju poziciju u kaznenom zakonodavstvu, takav zakon nema nikakve ustavnopravne prepreke da djeluje unatrag kako bi se mogle namiriti one žrtve koje dan danas nisu namirene, gdje se ne zna počinitelj kaznenih djela, gdje je možda već nastupila zastara progona po Zakonu o obveznim odnosima, takve žrtve nisu dobile niti ove obitelji nikakvu nikakvu satisfakciju. Ne samo da su uništeni životi, uništena je i imovina, te su obitelji uništene i psihički i fizički. Mi smo ovdje imali prije nekoliko godina jednu dobru gestu koja je bila najavljena, odnosno stimulirana od samog gospodina premijera kada je nadoknađena žrtva obitelji Zec. Međutim, na žalost, uglavnom na tome je stalo. Mi ne možemo samo dakle djelovati od slučaja do slučaja nego takvi principi moraju biti i moraju vrijediti za sve. Naravno kažem da to iziskuje određena sredstva koja čak i nisu mala, ali ta sredstva i na tome država ne treba štedjeti. Na takav način ona najbolje pokazuje koliko je demokratska, koliko vodi računa o svojim građanima, koliko vodi računa o pravdi. To je također jedna dobra poruka za jačanje jednog građanskog i općenito čak i poslovnog morala među našim građanima. Mislim da takvo vladanje i takav jedan izuzetan napor imao bi itekako svojih pozitivnih efekata. Eto s obzirom na ove povodom dakle rasprave o ovoj Konvenciji o naknadi štete, mislim da je ovo još jedan naš mali doprinos u kom smislu bi trebala ići izmjena i Zakona o kaznenom postupku, a jednako tako Kaznenog zakona glede posebno Glave o prometnim deliktima koji bi onda u potpunosti apsorbirali sva načela Europske konvencije o naknadi štete žrtvama kaznenih djela i na neki način revitalizirali i afirmirali položaj žrtve u našem kaznenom postupku. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Emil Tomljanović.
Pa netočan je navod uvažene kolegice kada je kazala da ne postoje ustavnopravne zapreke kada donesemo i ovaj zakon u smislu njegove retroaktivne primjene. Pa naravno da postoji ustavnopravne zapreke koje su direktno propisane Ustavom Republike Hrvatske i kao što nam je svima poznato tek pojedine odredbe zakona mogu imati retroaktivnu primjenu, ali to samo u iznimnim, iznimnim situacijama koje su kao takve obrazložene. Izričita ustavna zabrana jest zabrana retroaktivne primjene donesenih zakona, odnosno odredbi u tom zakonu koje bi se mogle retroaktivno primjenjivati.
Gospodin zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovana državna tajnice, štovane kolegice i kolege. Podržavam Prijedlog zakona o potvrđivanju Europske konvencije o naknadi štete žrtvama kaznenih djela, s Konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 2. svibnja 2008. godine. Smatram da je potrebno donošenje ovog zakona prvenstveno radi usklađenja zakonodavstva Republike Hrvatske s pravnom stečevinom Europske unije kao također i pravnim aktima Vijeća Europe. Naime, Europsku konvenciju o naknadi štete žrtvama kaznenih djela nasilja ratificirala je do sada 21 europska država. Vlada Republike Hrvatske je 2005. godine donijela odluku o pokretanju postupka za potpisivanje Europske konvencije o naknadi štete žrtvama kaznenih djela nasilja koja je iste godine i potpisana. U Nacionalnom programu Republike Hrvatske za pristupanje Europskoj uniji za 2008. godinu, Ministarstvo pravosuđa je na temelju direktive Vijeća 2004/80/E predvidilo donošenje upravo u ovoj 2008. godini Zakona o naknadi štete žrtvama kaznenih djela nasilja, a što isto tako proizlazi iz pregovaračkog stajališta poglavlja 24 – Pravda, sloboda i sigurnost. Temeljni cilj navedene Europske konvencije stvaranje je okvira kako bi se na odgovarajući način riješio položaj žrtava kaznenih djela nasilja počinjenih s namjerom, koje su pretrpjele tjelesne ozljede ili narušenje zdravlja, te uzdržavanjem članova obitelji osoba koje su umrle od posljedice takvih kaznenih djela. U razvijanju sustava za naknadu štete tim žrtvama od strane države na čijem su području takva kaznena djela počinjena, osobito ako počinitelj nije otkriven ili ako nema sredstava kao i uvođenje najnužnijih odredbi koje reguliraju ovo područje. Nadalje, Europska konvencija sadrži odredbe kojima se uređuju temeljna načela koja se odnose na isplatu naknade štete žrtvama kaznenih djela nasilja kojima se uređuje što naknada štete obuhvaća i u kojim slučajevima se naknada štete može odbiti ili umanjiti, te odredbe o međunarodnoj suradnji. Mišljenja sam da treba podržati Prijedlog zakona o potvrđivanju Europske konvencije o naknadi štete žrtvama kaznenih djela nasilja čijim se potvrđivanjem, a po donošenju Zakona o naknadi štete žrtvama kaznenih djela nasilja, Republika Hrvatska pridružuje državama koje u okviru svog zakonodavstva provode zaštitu položaja žrtava kaznenih djela nasilja počinjenih s namjerom. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Vladimir Ivković. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je Prijedlog zakona o potvrđivanju Europske konvencije o naknadi štete žrtvama kaznenog djela nasilja. Naravno, ovim zakonom uvodi se u domaće zakonodavstvo i pravni standard za kojeg bih rekao smo u smislu obeštećenja uveli već davno za svoje ljubimce automobile, pa je korektno da to isto konačno učinimo i za ljude, odnosno za žrtve nasilja i one koji su postali zbog toga materijalno ugroženi, a koje žrtve nasilja eventualno moraju uzdržavati. Naime, znamo da na području odgovornosti za štetu vezano za prometna djela već odavno smo rekli da u slučaju ako se radi o neregistriranom vozilu, da je to onda mjesno nadležno osiguravajuće društvo. Ako se radi o stranoj registraciji isto smo uveli sustav naknade štete koji jamči sigurnost kasnije, a isto tako smo napravili i u slučaju ako se radi o nepoznatom počinitelju za određene oblike. Sada na ovaj način uvodimo i model po kojemu, doduše za razliku od onih šteta gdje je to osiguranje, ali isto na temelju zakona, obveznik država da osigura i obešteti žrtve nasilja od, ponavljam, nepoznatog odnosno od onog koji nema materijalna sredstva. Naime, od samog štetnika i do sada je pravno bilo uređeno područje naknade štete, ali u slučaju ako on je bio u oskudici ili nije raspolagao sredstvima kojima bi namirio tu štetu, onda je oštećeni ostao žrtva. Po meni, mogu reći na jednom području bi u budućnosti za zemlje koje su potpisnice moglo biti olakšanje i za, tak' velim, navijačke skupine. Naime, često puta i osobno se mogu zateći u nekoj državi gdje se uvijek pitam kada pratim reprezentaciju, pa gledaš na ulici da li si dovoljno pametan što si se uopće uputio na taj put s obzirom na okolnosti koje se mogu dogoditi i koje te mogu, a želiš sudjelovati u uspjesima hrvatske reprezentacije i onda bih mogao reći da je ovo olakšanje barem za zemlje koje su potpisnice Konvencije, da se barem zna u slučaju ako te u takvim događanjima, a koja su često u okruženju … [[Govornik se ne razumije.]] neki od nasilnika pogodi i na neki način ošteti tebe i budućnost onih koje si trebao uzdržavati. Naravno, pravno gledano je predviđena naknada štete u kojoj država uskače, nadoknađuje štetu, ona traži dalje i nadoknađuje od onog tko je to napravio. Međutim, dobro je definirano i pitanje vlastitog ponašanja i utjecaj na eventualno nasilničko ponašanje koje si izazvao kod te naknade štete. I tako da možemo reći da ova Konvencija odnosno Zakon o prihvaćanju Konvencije je daljnji napredak i zato ga i osobno podržavam, a i vjerujem i svi ostali s obzirom da je doživio i jednoglasnu podršku i na Odboru za zakonodavstvo. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažena gospođo državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. U svakom slučaju ovaj zakon, Prijedlog zakona o potvrđivanju Europske konvencije o naknadi štete žrtvama kaznenih djela nasilja s konačnim prijedlogom zakona, a temeljen na načelima pravičnosti i solidarnosti, dakle jednim da kažem i univerzalnim načelima, treba podržati. Međutim, bojim se da pomalo ovdje u svim ovim našim govorima kao mačak oko vruće kaše i koristit ću se alibijem europeizma, izbjegavam a ja ću postaviti pitanje gospođi državnoj tajnici, jer se pitam da li u ovom Prijedlogu zakona o potvrđivanju Europske konvencije o naknadi štete žrtvama kaznenih djela ulaze i ono što je, što se može takvim nazvati, u ratnim djelovanjem. Dakle, u ratnim djelovanjem. Recimo, kao kolateralna šteta. Nadalje, da li će se ovaj zakon primjenjivati retrogradno ili kako reče gospođa Ingrid Antičević unatrag? Vi znate da se u Haagu vodi proces u kojemu se kao činjenica, kao konstatacija navodi organizirani zločinački pothvat Republike Hrvatske ili njenih dužnosnika. Prema tome, još uvijek ne znamo ni ishod tog sudskog procesa. Nadalje, da li ste temeljem toga predvidjeli kolika bi bila moguća naknada štete dakle temeljem ovoga što ja sad kažem žrtvama nasilja. Suglasan sam da je svaka žrtva jednako vrijedna. Dakle, potpuno je jasno da treba naknaditi štetu svakoj žrtvi bez obzira na bilo kakva obilježja, ali se kažem pitam, evo pitam i vas kao državnu tajnicu da li se ovim zakonom obuhvaća i to razdoblje i da li će biti zakon primijenjen unatrag retrogradno. Ukoliko je to tako onda bi u svakom slučaju možda sredstva a ovdje nisu navedena nego se samo spominju da će Republika Hrvatska iz svog proračuna osigurati sredstva ali kolika će ta sredstva barem okvirno biti to nitko zapravo ne zna. Nadalje, u ovom materijalu smo dobili popis vlastiti jedne države koje su ratificirale ovu konvenciju i za koje je stupila na snagu. Do sada su kaže europsku konvenciju ratificirale Albanija itd., i vidim ovdje Bosna i Hercegovina. Ne vidim … [[Govornik se ne razumije.]] Kraljevina Velika Britanija i Sjeverna Irska. Ali ne vidim na primjer Republiku Srbiju u ovome popisu. Zbog toga, zbog ova dva pitanja kažem ja bih volio da čujem državnu tajnicu. U svakom slučaju svaka ovakva europska konvencija koja je zasnovana na načelima pravičnosti dakle univerzalno načelo pravičnosti i solidarnosti podržavam i podržat ću ali jasno da određena bi pitanja trebalo objasniti i ovdje reći. Hvala lijepo.
Hvala. Replika gospodin zastupnik Damir Kajin.
Apsolutno Hrvatska je bila žrtva agresije jednog institucionalnog nasilja koji je spram Hrvatske pokrenuo režim Slobodana Miloševića. Štete je jasno bilo i na drugoj strani. Hrvatska država na neki način usuđujem se reći isplaćuje ili vodi računa o tome samom činjenicom da negdje oko 6% svog proračuna godišnje izdvaja za potrebe braniteljske populacije. Prije svega mislim na smrtno stradale, mislim na invalide. Ministarstvo graditeljstva izdvaja sigurno možda 1%, možda dva proračuna Republike Hrvatske za obnovu u ratu stradalom ali i ono što je nepotrebno porušeno nakon "Oluje". Na moje pitanje, mislim da je to bilo 2003. i 2006., gospodin Sanader je odlučio isplatiti naknadu obitelji Zec u iznosu od 1,5 milijun kuna i to je jedno civilizacijsko načelo, jedan civilizacijski doseg. Međutim, ima još takvih slučajeva poput obitelji Zec i ja smatram da bi to danas trebalo riješiti u cijelosti vis a vis budućnosti sviju ljudi koji žive na ovim prostorima, jednog pomirenja ali prije svega jedne demokratske legitimacije Republike Hrvatske.
Odgovor na repliku gospodin zastupnik Boro Grubišić.
Ja bih se protupitanjem obratio gospodinu Kajinu da pitam da gospodin Kajin misli da ja mislim da Hrvatska nije bila žrtva agresije. … [[Upadica se ne čuje.]] Ali tako ste rekli. Prema tome, ali ja vam govorim o optužnici koja stoji de facto u Haagu, u tome je problem gospodine Kajin. Nadalje, suglasan sam i zato da se po tim načelima pravičnosti i solidarnosti o kojima smo govorili a i zbog građanskog pomirenja i povjerenja provede ovaj zakon, i to da budemo jasni. Prema tome, mislim da nije bilo potrebe za replikom. A ovaj slučaj Zec koji ste rekli on je pojedinačan slučaj i zaista je primjereno što je kako vi kažete gospodin Sanader odlučio. Ali govorim o mnogo drugih slučajeva možda koji će se pojaviti, koji će se možda pojaviti. Hvala lijepa.
Završni osvrt državna tajnica Marina Dujmović Vuković. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedavajući, gospođe i gospodo. Dakle, svrha ove konvencije i potvrđivanje ove konvencije je stvaranje upravo okvira da bi se na odgovarajući način mogao riješiti položaj žrtava kaznenih djela nasilja počinjenih s namjerom. U slučaju da je naknada štete za žrtve nekih drugih kaznenih djela regulirana posebnim zakonom tada žrtve kaznenih djela ostvaruju prema tom posebnom propisu pravo na naknadu. Želim vas također obavijestiti da je radna skupina izradila radni nacrt Zakona o naknadi štete žrtvama kaznenog djela i očekujemo da ćemo vrlo brzo pripremiti taj zakon i uputiti u proceduru. Hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Europske konvencije o naknadi štete žrtvama kaznenih djela nasilja, hitni je bio postupak, P.Z.E. br. 57. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova sa 112 glasova za i jednim suzdržanim, prihvaćen prijedlog zakona.
Idemo na slijedeću točku. - Konačni prijedlog zakona o prestanku važenja Zakona o klasifikaciji neobrađenog drva, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 58 Predlagatelj zakona je Vlada. Kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za regionalni razvoj, šumarstvo i vodno gospodarstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Herman Sušnik, državni tajnik. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi saborske zastupnice i zastupnici. Zakon o klasifikaciji neobrađenoga drva donesen je u prosincu 2004. godine radi usklađenja hrvatskoga zakonodavstva sa propisima Europske unije a posebno sa Direktivom Vijeća Europske ekonomske zajednice od 23. siječnja 1968. godine a koja se odnosi na klasifikaciju neobrađenoga drva. Na temelju toga zakona ministar poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva donio je Pravilnik o mjerenju, razvrstavanju i obilježavanju neobrađenoga drva a njegova primjena odgođena je do 1. srpnja 2008. godine. Vijeće Europe je na prijedlog Europske komisije dana 21. svibnja 2007. godine opozvala Direktivu od 23. siječnja 1968. godine pa su njenim opozivom prestali razlozi za postojanje tih propisa, tj. zakona i pravilnika. Zbog boljeg razumijevanja pojam neobrađeno drvo predstavlja posječeno drvo, okresano i podrezano bez kore ili sa njom, piljeno poprečno ili cijepano. To je ona sirovina koju koriste drvoprerađivači u svojoj proizvodnji ali i građani putem kupnju ogrjevnoga drva. Najviše neobrađenog drva proizvode Hrvatske šume d.o.o. koje gospodare sa 78% ukupne površine šuma i šumskoga zemljišta i drvnom zalihom od 320 milijuna metara kubičnih a 22% gospodare privatni šumovlasnici sa drvnom zalihom od 78 milijuna kubika. U državnim šumama sječivi je tat iznosio oko 5 milijuna kubika bruto drvne mase. U privatnim šumama i putem šumarske savjetodavne službe doznačeno u 2007. godini 105. tisuća kubika bruto drvne mase a tu su mogućnosti daleko veće. Od prvotnoga prijedloga u zakona na klasificiranja i obilježavanje neobrađenoga drva porijeklom iz Republike Hrvatske koji se stavlja u promet obavlja trgovačko društvo Hrvatske šume d.o.o. Zakonom o šumama iz 2005. godine razdvojila se nadležnost hrvatskih šuma i Šumarske savjetodavne službe koja je tim zakonom i osnovama, tj. ona vodi brigu o privatnim šumama. Klasifikacija neobrađenog drva se i prije donošenja zakona i sada provodi po važećim hrvatskim normama, odnosno područje je bilo i ostalo jednako definirano. Opoziv ove direktive omogućuje da svaka od zemalja članica definira kriterije za nabavku drvne sirovine koji su najbolji za prerađivačku industriju. … [[Govornik se ne razumije.]] vrste, kvalitete i dimenzije drva u sirovom stanju. Primjena hrvatskih normi zadovoljava ove kriterije kod domaćih proizvođača ali i kod kupaca iz drugih zemalja. Ocjenjeno je da će se tako unaprijediti trgovina kvalitetnom drvnom sirovinom koja je inače deficitarna u cijeloj Europskoj uniji, omogućiti trgovanje bez ograničenja i unaprijediti proizvode od drva i namještaja u cijeloj Europi. Ovdje moramo skrenuti pažnju da prema tome drvo uvezeno u Republiku Hrvatsku i zemalja članica Europske unije nije potrebno ponovno klasificirati, ukoliko je ono klasificirano prema propisima zemlje izvoznice. Nadalje, neobrađeno drvo koje se uvozi u Republiku Hrvatsku i zemalja ne članica Europske unije također nije potrebno ponovno klasificirati ukoliko je ono klasificirano prema propisima zemlje iz koje se uvozi. Zato predlažem Hrvatskome saboru da prihvati Prijedlog zakona o prestanku važenja Zakona o klasifikaciji neobrađenog drva sa Konačnim prijedlogom zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Odbori? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, cijenjeni kolegice i kolege. Odmah u početku bih naglasio da Klub HDZ-a podržava Prijedlog zakona o kvalifikaciji neobrađenog drva sa Konačnim prijedlogom zakona. Naime, prestankom važenja ovoga zakona a prethodno i direktive Europske unije koja i regulira ovo područje i Republika Hrvatska i sve zemlje Europske unije vraćaju se nacionalnom sustavu klasifikacije neobrađenog drva. Na taj način i Hrvatska se vraća nacionalnim standardima klasifikacije. Europska unija izložena je žestokoj konkurenciji trećih zemalja i upravo činjenica da je Vijeće Europe prošle godine opozvalo direktivu kojom se regulira ovo područje potvrđuje da su zakonodavstvo Europske unije i standardi koji postoje u Europskoj uniji prije svega u funkciji jačanja domaćeg gospodarstva i zaštita domaće proizvodnje u odnosu na treće zemlje. S obzirom da je Europska unija i njene članice zemlje da su ujedno i članice WTO i jasno je da se zaštita više ne može provoditi visokim carinama ili visokim izravnim subvencijama te zato dominantni postaju upravo standardi kvalitete kao što su i ovi u području klasifikacije neobrađenog drva. Iako se radi samo o ukidanju postojećih propisa posebice koji u Republici Hrvatskoj nisu niti stupili na snagu neobrađeno drvo, dakle, okresano i podrezano stablo bez kore ili s korom, piljeno poprečno ili uzdužno cijepano spada u nacionalno bogatstvo s obzirom da Republika Hrvatska godišnje proizvede ili posiječe oko 5,5 milijuna kubičnih metara drveta od čega Hrvatske šume koje gospodare oko 78% ukupnih površina šuma posijeku oko 5 milijuna a ostatak privatni šumoposjednici. Hrvatska ima i značajan izvoz pa tako prema podacima iz 2007. godine izvozimo oko 600 tisuća kubičnih metara neobrađenog drva. Dobro je da imamo izvoz neobrađenog drva ali puno bolje bi bilo da umjesto trupaca izvozimo gotove proizvode. Da izvozimo skupi namještaj, da izvozimo visoko finalizirane proizvode u koje bi bila ugrađena dodatna vrijednost, u koje bi bila ugrađena tehnologija, u koje bi bila ugrađena i znanje naših stručnjaka i u koje bi bila ugrađena i posebna znanja naših dizajnerskih stručnjaka. Da izvozimo namještaj umjesto trupaca konačni ekonomski efekt bio bi puno veći. Nesumnjivo je da Hrvatska ima tradiciju u proizvodnji namještaja, da ima stručnjake, te da u ovom trenutku imamo suficit u vanjskotrgovinskog bilanci od cca 15% kada je u pitanju područje prerade i uporabe drva i proizvodnje namještaja. Stoga treba poduzeti sve da se izvoz neobrađenog drva višestruko … [[Govornik se ne razumije.]] kroz izvoz namještaja. Izvozni suficit posebice je počeo rasti jer je Vlada u proteklom razdoblju napravila veliki iskorak u jačanju domaće drvne industrije s više od 50 milijuna kuna subvencija koja odlaze u drvnu industriju, industriju namještaja posebice za jačanje onog segmenta koji se odnosi na dizajn i marketing jer smo tu najmanje iskoristili vlastite mogućnosti i potencijal. Zato Klub HDZ-a pozdravlja najavljeni zakon o preradi i uporabi drva i proizvoda od drva koji bi trebao maksimalno iskoristiti hrvatski prerađivački potencijal, sirovinsku osnovu koja je kvalitetna, sertificirana i dostupna te iskoristiti činjenicu da imamo iskustvo i tradiciju u proizvodnji. Ova izmjena zakona omogućuje povećanje konkurentnosti, stvaranje dizajnerskih brandova, te usmjeravanje proizvodnje prema visokoj finalizaciji i kvaliteti jer nam je to jedina šansa za probitak na zahtjevnim tržištima Europske unije i svijeta. Naravno, trebalo bi razmotriti i osnivanje, mogućnost osnivanja burze drva čime bi se dodatno reguliralo i tržište i ponuda i potražnja te cijene i maksimalno potencirala kvaliteta neobrađenog drveta. Prema tome Klub HDZ-a podržava sve napore koje Vlada ulaže u ovaj sektor kako bi ga učinila konkurentnijim i kako bi do kraja provele strukturne reforme, reforme industrije ali i tržišta. Nedvojbeno je da je naša šansa u visokoj finalizaciji, stvaranju dizajnerskih brandova u proizvodnji namještaja s ugrađenom dodatnom vrijednošću, s ugrađenim dodatnim znanjem i tehnologijom. Vjerujemo da će s ovim Prijedlogom zakona o prestanku važenja Zakona o klasifikaciji i neobrađenog drva sa Konačnim prijedlogom zakona biti stvorene pretpostavke koje će omogućiti izmjenu dosadašnje prakse da Hrvatska izvozi trupce koji nam se nanovo u Hrvatsku vraćaju u okviru gotovih proizvoda, vrlo skupih namještaja. Zbog svega navedenog, Klub HDZ-a podržava i glasovati će za Prijedlog zakona o klasifikacji neobrađenog drva sa konačnim prijedlogom zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Klub SDP-a, gospodin zastupnik Vlatko Podnar. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pa ovako sad kad razgovaramo o tome onda kažemo da moram se vratiti malo u prošlost zbog čega je uopće hrvatski šumari su još tamo 1999. godine otpočeli s pripremama za prihvaćanje europskih normi za neobrađeno drvo. Osnovna razlika između ovih normi, hrvatskih normi i ovih normi europskih je u načinu ocjene kvalitete odnosno hrvatske norme reguliraju to prema namjeni znači na trupce za furnir, trupce za piljenje, tanju tehničku … [[Govornik se ne razumije.]] , drvo za preradu i ogromno drvo dok europske norme klasificiraju na obrađeno drvo prema kvaliteti. Imenovano je povjerenstvo za izradu i usklađivanje normativa. Povjerenstvo je izradilo normativne akte i izvršilo edukaciju na terenu. Izrađen je i cjenik za pojedine vrste odnosno sortimente. Sve ovo određeno je do 2003. godine. Potpuna primjena europskih normi očekivala se ulaskom Hrvatske u Europsku zajednicu. Sama primjena na terenu nailazila je na otpor prvenstveno od strane drvoprerađivača. Donošenje ovog Zakona 2004. godine komentirano je kao odlučnost da se primjene europske norme i da se uvede red na tržištu drvnih sortimenata. Još samo da se donese pravilnik i možemo krenuti u njegovu primjenu. Pravilnik o mjerenju, razvrstavanju i obilježavanju neobrađenog drveta donesen je 2005. godine a izradio ga je Odvjetnički ured bez konzultacija sa strukom pa se odmah po donošenju uvidjelo da nije u potpunosti prilagođen i morao je biti dopunjen, a kako je vrijeme odmicalo tako i početna odlučnost u uvođenju europskih normi topila pa je početak primjene odgođen do 1.7.2007. pa onda ponovo do 1.7.2008. godine. Ukidanjem ovog Zakona prestaje važiti i Pravilnik što će vjerojatno kupci drvnih sortimenata u Republici Hrvatskoj dočekati sa oduševljenjem, a isto tako bojim se da i Hrvatske šume jedva čekaju da ne moraju voditi brigu o novom načinu klasificiranja i također i savjetodavna šumarska služba. Ovdje je rečeno … [[Govornik se ne razumije.]] mogućnosti hrvatskih šuma. Ja ću samo ponoviti da je, u Hrvatskoj se godišnje proizvede oko 2 milijuna kubika oblog neobrađenog drveta koje je prvenstveno namijenjeno domaćem tržištu. Najveći dio ovog oblog drveta proizvedu Hrvatske šume, a manji dio ostali šumovlasnici. Utjecaj šumovlasnika na tržištu oblog drveta biti će sve značajniji. Razlog ovoga je povrat nacionalizirane imovine, a samim tim biti će i sve veće učešće u proizvodnji oblog drveta. Svatko od njih, a tako i Hrvatske šume morat će se prilagođavati sve većoj prisutnosti Europske zajednice na tržištu neprerađenog oblog drveta. Na takvom tržištu postoji mogućnost primjene i drugih normi prvenstveno europskih, ali i ugovorenih dimenzija i kvaliteta. Kako će se onda klasificirati i obilježavati neobrađeno oblo drvo? Ili ćemo imati nered na tržištu bez mogućnosti kontrole i odgovornosti. Ovo govorim iz sadašnje prakse jer je manji dio kvalitetnijih trupaca prodan putem domaćih i međunarodnih nadmetanja. I što sad? Potrebno je dobiti dozvolu, izvoznu dozvolu, kupiti na međunarodnom nadmetanju trupce i još ako možete kupiti po ugovoru odnosno od šumovlasnika, prekrojiti ih prema zahtjevima stranog kupca, staviti neku svoju identifikacijsku pločicu, utovariti u vagon i čekati uplatu po daleko većoj cijeni od kupljene. Nitko više ne postavlja pravovaljanost, pitanje pravovaljanosti te klasifikacije. Stoga obrazloženje da je prestankom važenja direktive Europske zajednice i obrazloženje da je ovaj Zakon potrebno ukinuti radi pojednostavljivanja hrvatskog zakonodavstva ukidanjem nepotrebnih propisa koje provodi posebna jedinica … [[Govornik se ne razumije.]] i ne stoji. Potrebno je upravo zbor prilagođavanja tržištu Europske zajednice ovaj Zakon izmijeniti i dopuniti. S time će se omogućiti primjena hrvatskih normi, europskih normi, ali i međusobnih ugovora između proizvođača i kupaca. Ovo je potrebno i zbog Zakona o šumama jer se … [[Govornik se ne razumije.]] služba odgovorna za šumovlasnike i klasifikaciju i obilježavanje oblog drveta te njihovog popraćivanja. Ali gospodo ne sa popratnicom koja važi 15 dana. Iz svega ovoga naprijed navedenog Klub zastupnika SDP-a neće podržati ukidanje ovog zakona nego predlaže njegovu dopunu i izmjenu. Hvala lijepa.
Hvala. Završni osvrt državni tajnik Herman Sušnik. Izvolite.
Hvala lijepo. Evo ja bih samo kratko rekao da u Europskoj uniji nema jedinstvene norme. Znači prepušteno je svakoj državi da može koristiti norme unutar znači svoga sustava kad je ova 1968. godine donesena ova direktiva. 15 država bivše Europske ekonomske zajednice je uskladilo te normative. Međutim evo u Njemačkoj ima nekoliko sustava normi. Nove države koje su pridošle u Europsku uniju praktični više-manje su zadržale svoje normiranje kakvo su imale više-manje i do tada. Ovdje je dobro rečeno da Hrvatske šume kao najveći proizvođač sirovine za preradu drvne industrije želi da ta drvna sirovina ostane unutar granica Republike Hrvatske što je normalno. Ja bih samo rekao da je u 2007. godini, evo točno 2 milijuna i 200 tisuća kubika proizvedeno takve oblovine znači drvne sirovine za preradu u domaćim drvno-prerađivačkim kapacitetima i da je od toga samo 51 tisuća kubika izvezeno putem međunarodne licitacije. To je u postotku samo 2%. Znači da je, evo interes je i Republike Hrvatske i tvrtke koja je u državnom vlasništvu da ta sirovina da se preradi na domaćem tržištu a drvna industrija mogu samo reći da je prošle godine ostvarila suficit od gotovo 100 milijuna dolara, a da za prva tri mjeseca ove godine već imamo suficit od 63 milijuna dolara. Znači više se izveze nego šta se uveze. I ovo šta se uveze i ovo šta se izveze većim dijelom 70% već je finalni drvni proizvod. Znači kroz ove normative i kroz odnose šumarstva i drvne industrije dalje će se dograđivati ti odnosi kako bi bili što korektniji i što kvalitetniji, a sve u interesu i Republike Hrvatske i dobrih gospodarskih rezultata.
Hvala. Zaključujem raspravu o ovoj točci dnevnog reda.
Konačni prijedlog Zakona o prestanku važenja Zakona o klasifikaciji neobrađenog drva, P.Z. br. 58. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova, 79 glasova za, 4 suzdržana i 28 protiv, prihvaćen končani prijedlog ovog zakona.
Idemo na sljedeću točku: - Konačni prijedlog Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći, drugo čitanje, P.Z.E. br. 27 Predlagatelj zakona je Vlada. Ovo je drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, europske integrcije, ravnopravnost spolova, pravosuđa i Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, zastupnik Dragutin Lesar i zastupnik Furio Radin. Predstavnik predlagatelja državna tajnica u Ministarstvu pravosuđa Marina Dujmović-Vuković. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedavajući, gospođe i gospodo. Donošenjem ovog zakona sustav pravne pomoći usklađuje se sa pravnom stečevinom Europske unije i to direktivom o pružanju pravne pomoći u prekograničnim sporovima, Europskom konvencijom za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, predstavlja dosljednu provedbu haaških konvencija o pravnoj pomoći u građanskim upravnim stvarima. Ujedno se vrši i usklađivanje prema relevantnoj praksi Europskog suda za ljudska prav u pogledu primjena članka 6. konvencije koji zabranjuje diskriminaciju po bilo kojem, pa i po osnovu materijalnih prilika, u pogledu konvencijom zajamčenih prava kao što su pravo na pristup sudu i pravo na pravedno suđenje. Predloženim nacrtom zakona dograđuje se već postojeći sustav pravne pomoći koji se ne mijenja u odnosu na postojeće posebne zakone. Zakonom se utvrđuju dvije vrste pravne pomoći – primarna i sekundarna. Primarnu pravnu pomoć ovlašteni su pružati klinike, pravne klinike, ovlaštene udruge, sindikati i odvjetnici, a sekundarnu pravnu pomoć koja obuhvaća zastupanje pred sudom, mirno rješavanje sporova pred sudom i pismena u sudskim postupcima ovlašteni su pružati odvjetnici. Važno je istaknuti da je postupak odobravanja pravne pomoći krajnje pojednostavljen za budućeg korisnika. Pravna pomoć se ostvaruje podnošenjem zahtjeva i davanjem izjave o imovinskim prilikama za sebe i punoljetne članove svog kućanstva. Za ove podatke podnositelj zahtjeva odgovara materijalno i kazneno, a jedini dokument čije se prilaganje traži je potvrda o visini dohotka. Sve ostale podatke ured provjerava sam ako ocjeni da je to potrebno. Podatke o imovnom stanju nisu dužni dati jedino korisnici nekog od vidova socijalne skrbi kao i branitelji, te civilni i vojni invalidi rada koji primaju opskrbninu. Ured državne uprave izdaje uputnicu koja je upravni akt, te se na taj način osigurava Ustavom zajamčeno pravo na žalbu. Također, važno je kazati da se ovlaštene udruge, sindikati i pravne klinike financiraju na temelju predloženih projekata, te da iznose dobivaju nakon odobrenog projekta unaprijed, kvartalno, te da su dužni dostaviti izvješće Ministarstvu pravosuđa. Odvjetnici obračunavaju uputnice i plaćaju se po izvršenoj usluzi. Zakon stupa na snagu osmog dana od dana objave, a primjena na korisnike započinje u travnju 2009. za što je predviđeno 18 milijuna kuna. Hvala.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo, predsjednik odbora gospodin zastupnik Ivo Grbić. Izvolite. Da, da. Odbor za pravosuđe. Da.
Gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, štovane kolegice i kolege. Odbor za pravosuđe Hrvatskog sabora na 5. sjednici održanoj 8. svibnja 2008. godine razmotrio je Konačni prijedlog zakona o besplatnoj pravnoj pomoći koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 2. svibnja 2008. godine. Odbor je prijedlog zakona raspravio u svojstvu matičnog radnog tijela sukladno ovlasti iz članka 73. Poslovnika Hrvatskog sabora. U uvodnom obrazloženju predstavnica predlagatelja ukratko se osvrnula na osnovna pitanja koja se uređuju zakonom, te na rješenja koja se predlažu konačnim prijedlogom u odnosu na prijedlog zakona. Članovi odbora jednoglasno su podržali donošenje ovog zakona. Na tekst Konačnog prijedloga Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći iznijete su slijedeće primjedbe, prijedlozi i mišljenja. Iznijeto je i mišljenje da predlagatelj nije u dovoljnoj mjeri vrednovao inicijative građanskih udruga posebice u dijelu prijedloga kojim se postiže efikasnost postupka ostvarivanja pravne pomoći. Predloženo je uređenje iz članka 16. stavak 1. i članka 17. na način da se brišu riječi i drugi dokumenti, te popis dokumenata, jer iz obrazloženja konačnog prijedloga proizlazi da jedini dokument koji stranka treba priložiti za ostvarivanje prava na pravnu pomoć je potvrda Porezne uprave. Također, predlaže se urediti članak 17. na način da se propiše da druge dokumente provjerava sam ured. U članku 14. predlaže se dodati stavak 3. kojim bi se reguliralo da pravne klinike mogu pružati pravnu pomoć i osobama koje nisu korisnici pravne pomoći kao što je to propisano stavkom 4. članka 11. za ovlaštene udruge. Očitujući se na primjedbe iznijete u raspravi predstavnica predlagatelja prihvatila je primjedbe na članak 16. stavak 1., članak 17. i članak 14. konačnog prijedloga. Odbor za pravosuđe jednoglasno je sa 9 glasova za odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći. Hvala lijepo.
Hvala. Izvjestitelji Odbora za zakonodavstvo? Ne. Europske integracije? Ravnopravnost spolova? Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, predsjednik odbora gospodin zastupnik Furio Radin. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina razmotrio je na svojoj 8. sjednici Konačni prijedlog Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći. Odbor je ovaj zakon razmatrao kao zainteresirano radno tijelo, prije svega razmatrajući u kojoj mjeri predložena zakonska rješenja pridonose ostvarenju i ostvarivanju prava građana zajamčeni Ustavom i međunarodnim dokumentima o ljudskim pravima čijih je Republika Hrvatska potpisnik. Kroz olakšavanje pristupa sudu i drugim državnim tijelima i tijelima koje imaju državne ovlasti, javne ovlasti, pardon, a koje odlučuju o njihovim pravima i obvezama, odnosno u kojoj mjeri predloženi način pružanja pravne pomoći i podmirivanja troškova od strane Republike Hrvatske uzima u obzir njihov materijalni položaj i druge okolnosti koje im otežavaju ostvarivanje Ustavom i zakonom zajamčenih prava. U raspravi je najspornijim ocijenjen predloženi način ostvarivanja prava na osnovnu, odnosno primarnu pravnu pomoć posebno u onom dijelu koji treba biti ostvaren preko udruga koje su u dosadašnjoj praksi bile najviše na raspolaganju građanima i godišnje pružale pomoć u 70000 slučajeva godišnje. Ta prva pravna pomoć koja je za građana, a posebno one socijalno ugrožene iznimno bitna, jer im daje osnovne informacije i upute u vezi s vođenjem sudskih, upravnih i drugih postupaka trebala biti kako je u raspravi naglašeno dostupna na što jednostavniji i pristupačniji način. Istaknuto je da nisu nužne brojne predradnje čije se poduzimanje traži predloženim zakonom kako bi potencijalni korisnik došao do uputnice kao upravnog akta kojim se odobrava korištenje nekog od oblika pravne pomoći utvrđene ovim zakonom. Izražavam mišljenje da nema razloga za bojazan na koju su upozorili predstavnici predlagatelja da bi udruge mogle zlorabiti ovlast pod nejednakim uvjetima i pod nejednakim uvjetima pružati pravnu pomoć te neracionalno trošiti proračunska sredstva i pružiti pravnu pomoć i onim građanima koji ne ispunjavaju zadane uvjete. Istaknuti da u hrvatskom pravnom sustavu već egzistiraju udruge koje su zakonom dobile javnu ovlast i postupaju u stvarima u kojima se odlučuje o pojedinim pravima građana. S druge strane, kada su u pitanju udruge koje bi bile ovlaštene za pružanje primarne pravne pomoći, u predloženom zakonu predviđen je niz mehanizama kojima se onemogućava zlouporaba ovlasti od strane udruga. Naime, predloženi zakon propisuje da udruge koje namjeravaju dobiti ovlast za pružanje primarne pravne pomoći moraju proći složeni postupak utvrđivanja i ispunjavanja uvjeta za tu vrstu djelatnosti nakon kojih ministarstvo nadležno za pravosuđe izdaje rješenje kojim se udruzi daje ovlaštenje za pružanje primarne pravne pomoći. Nadalje, proračunska sredstva za pružanje pravne pomoći udrugama odobravaju se na temelju projekata, odlučivanje o projektima i kontrola trošenja sredstava u ingerenciji nadležnih državnih tijela, prije svega ministarstva nadležna za poslove pravosuđa. Isto tako zakon precizno određuje upravni i stručni nadzor nad radom pružatelja pravne pomoći i ovlašćuje ministarstvo nadležno za poslove pravosuđa da udruzi ukoliko ne radi sukladno ovom zakonu, zabrani bavljenje tom vrstom djelatnosti i da briše iz registra udruga, da se izbriše iz registra udruga za pružanje pravne pomoći. Imajući u vidu navedeno, većina članova odbora, 8 glasova za i 3 suzdržana, odlučila se za podnošenje amandmana koja bi u tekst konačnog prijedloga zakona dodala 2 nova članka 15. i 16. kojima bi se ostvarenje pravne pomoći omogućilo korisnicima izravno obraćanje ovlaštenim pružateljima pravne pomoći uz predočenje potvrde porezne uprave o visini dohotka korisnika i članove njegovog kućanstva te izjave korisnika o imovinskom stanju. Nakon provedene rasprave sa amandmanom koji, naravno predlagatelj, odnosno ministarstvo je već dobio, znači nakon provedene rasprave, odbor je jednoglasno donio sljedeći zaključak. Predlaže se Hrvatskom saboru da donese Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći uz navedeni amandman. Hvala lijepa.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, gospođa zastupnica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Evo pred nama je Konačni prijedlog Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći i svi znamo da odredba članka Konvencije o ljudskim pravima i temeljnim slobodama jamči u svim slučajevima pravo na pristup sudu i pravo na pravedno suđenje. Međutim, Republika Hrvatska do sada nema cjelovito uređen sustav pružanja pravne pomoći određenim kategorijama građana koji zbog svojih materijalnih i socijalnih uvjeta ne mogu samo osigurati besplatnu pravnu pomoć u sudskim i drugim postupcima. Pojedini segmenti pružanja pravne pomoći građanima uređeni su Zakonom o kaznenom postupku, Zakonom o parničnom postupku, Zakonom o odvjetništvu i nekim drugim propisima. Međutim, navedeni propisi osiguravaju besplatnu pravnu pomoć samo određenim kategorijama građana te se ukazala nužna potreba za pronalaženjem drugih organizacijskih oblika pružanja pravne pomoći, a jedan od razloga je i taj što su ukinuti tzv. uredovni dani na općinskim sudovima gdje su se građani obraćali i gdje su dobivali pravne savjete. Prema podacima udruga u Republici Hrvatskoj broj slučajeva, odnosno potreba za besplatnom pravnom pomoći kreće se oko 70 tisuća. Pravna pomoć koja je regulirana predloženim zakonom je način olakšavanja pristupa sudu i drugim tijelima koji odlučuju o pravima i obvezama hrvatskih državljana i stranaca na način da troškove u cijelosti ili djelomično snosi Republika Hrvatska, uzimajući u obzir njihov materijalni položaj i okolnost da ne bi mogli ostvariti to pravo bez ugrožavanja svog uzdržavanja i uzdržavanja članova svojeg kućanstva. Prema predloženom zakonu pravna pomoć može se ostvariti kao primarna i sekundarna. Primarna pravna pomoć obuhvaća opću pravnu informaciju, pravni savjet, pravnu pomoć u sastavljanju pismena pred tijelima uprave i pravnim osobama koje imaju javne ovlasti, zastupanje u upravnim stvarima, pravnu pomoć u mirnom izvansudskom rješavanju sporova, zastupanje pred Europskim sudom za ljudska prava i međunarodnim organizacijama, ako je to u skladu sa međunarodnim ugovorima i pravilima o radu tih tijela. Sekundarna pravna pomoć obuhvaća zastupanje pred sudom, pravnu pomoć za mirno rješavanje sporova pred sudom i sastavljanje pismena u sudskim postupcima. Treba napomenuti da odobravanje bilo kojeg oblika pravne pomoći uključuje i oslobođenje od plaćanja pristojbi i troškova postupka. Uz ova 2 oblika pravne pomoći, treba reći da je zakonom predviđeno i ostvarivanje pravne pomoći iz razloga pravičnosti. Pravna pomoć iz razloga pravičnosti može biti odobrena, odnosno nju će odobriti sud koji je nadležan za odlučivanje u predmetu spora ako ocjeni da se radi o složenom postupku, da stranka nema sposobnosti da se sama zastupa i da su materijalne prilike stranke takve da bi angažiranje odvjetnika moglo ugroziti uzdržavanje stranke i članova njezina kućanstva. Člankom 7. predloženog zakona regulirano je tko su korisnici pravne pomoći. Bitno je reći da je predlagatelj vodio računa o tome da su korisnici pravne pomoći u pravilu oni koji ne mogu snositi troškove pravne pomoći bez opasnosti od egzistencijalne ugroženosti. Pružatelji pravne pomoći u smislu ovog zakona su odvjetnici, ovlaštene udruge i visoka učilišta. Donošenjem ovog zakona, omogućiti će se građanima čije imovno stanje ne omogućava angažiranje odvjetnika, dobivanje pravne pomoći za pojedine pravne radnje i ravnopravan pristup sudskim i upravnim postupcima. Kvalitetnijom pripremom postupaka i stručnim zastupanjem stranaka, omogućiti će se učinkovitiji rad sudova i drugih tijela koje odlučuju o pravima i obavezama građana. Izuzetno važna činjenica je i to da će pravodobno informiranje građana i pružanje pravnih savjeta prije početka postupka zasigurno dovesti do smanjenja broja postupaka koji se pokreću zbog neznanja stranaka o pravima i obvezama i mogućnostima uspjeha u pojedinoj pravnoj stvari. Uspostaviti će se i sustav nadzora stručnosti pružene pravne pomoći i mehanizmi sankcioniranja nestručnog i nesavjesnog postupanja u pružanju pravne pomoći. Primjenom ovog zakona omogućiti će se i dosljedna primjena odredaba Ustava Republike Hrvatske kojima se uređuje pravo na pristup sudu i jamči jednakost svih pred sudom. Ovaj zakon donosi se u okviru procesa pregovora Republike Hrvatske za punopravno članstvo u Europsku uniju te je predlagatelj vodio računa o usklađenosti ovog zakona s pravnom stečevinom Europske unije. I na kraju želim još napomenuti da sa zadovoljstvom ističem da je predlagatelj vodio računa o usklađenosti ovog zakona s konvencijom Ujedinjenih naroda o pravima osoba s invaliditetom koja u članku 13. regulira pristup pravosuđu i to na način da obvezuje države potpisnice da osiguraju učinkovit pristup pravosuđu osobama sa invaliditetom i to na jednakoj osnovi s drugim osobama. Ovim će zakonom biti osiguran učinkovit pristup pravosuđu, osobama s invaliditetom i onima koji žive od naknada iz sustava socijalne skrbi obzirom da se naknade iz sustava socijalne skrbi ne smatraju primicima temeljem ovog zakona. Zbog svega navedenog klub Hrvatske demokratske zajednice podržati će donošenje Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika SDSS-a, gospodin zastupnik Vojislav Stanimirović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Sabora, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Klub zastupnika Samostalne demokratske srpske stranke je razmatrao ovaj Konačni prijedlog Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći koji je dostavila Vlada u drugom čitanju predsjedniku Sabora. Moram reći da veliki broj građana koje zastupamo se nalazi u vrlo teškom materijalnom položaju i vrlo često je neinformiran o svojim pravima i obavezama tako da oni vrlo često nisu u stanju da ista ova prava i ostvare. U Republici Hrvatskoj institut besplatne pravne pomoći i do sada je djelomično bio reguliran odredbama Zakona o odvjetništvu, Zakona o parničnom postupku, Kaznenim zakonom i drugim. Međutim vrlo često je bio evidentan sukob nekih odredaba ovih zakona i ustavnopravnih odredaba. Kao primjer odredbe Zakon o odvjetništvu postavlja se kao uvjet za ostvarivanje prava na besplatnu pravnu pomoć hrvatsko državljanstvo. Ovim se direktno povređuje članak 26. Ustava koji govori da su svi građani i stranci jednaki pred sudovima i drugim državnim tijelima koji imaju javne ovlasti, a povrijeđen je također članak 14. Ustava koji govori da su svi građani pred zakonom jednaki, da imaju ista prava i slobode neovisno o njihovoj rasi, nacionalnom porijeklu, rođenju i drugim razlikama. Postoji šansa da se sukob sadržaja navedenih zakona i Ustava prevaziđe institutom besplatne pravne pomoći baš donošenjem ovog Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći. Do sada se ova pomoć pružala samo određenim kategorijama kao što su izbjeglice, povratnici, raseljene osobe, a kriterij je bio isključivo nisko imovinsko stanje. Danas se javlja potreba da se institut besplatne pravne pomoći proširi još na neke kategorije sa niskim imovinskim stanjem kao što su umirovljenici, nezaposleni, samohrani roditelji i dr. Ono što smatramo da nije dobro u sadržaju ovog prijedloga zakona je inzistiranje na obavezno pribavljanje uputnica za pružanje primarne pravne pomoći. Osim dolaska do formulara same uputnice građani moraju pribaviti veliki broj dokumenata kojima se utvrđuje njihovo imovno stanje, a tek onda se mogu obraćati ovlaštenim pružateljima pravne pomoći. Ova procedura za mnoge je komplicirana, a može biti i presudna da se propuste zakonski rokovi u kojima se pravna pomoć traži. Zato smatramo da je neophodno pojednostaviti proceduru za korištenje primarne pravne pomoći neposrednim obraćanjem građana pružatelju pomoći koji ispunjava, koji procjenjuje ispunjava li korisnik zakonske zakonom propisane uvjete. Pružatelj ima također zakonsku obavezu da u svojim kvartalnim izvješćima podnosi nadzornom tijelu svoje izvješće i na taj način bi se izbjegle zlouporabe istih. Važno je naglasiti da nije dobro ni to što bi stvarna primjena ovog zakona bila tek nakon dvije godine od njegovog donošenja, točnije od 2010. godine što je predug period za one koji vape za ovom vrstom pomoći. Sadašnji prijedlog zakona ne predviđa pružanje besplatne pomoći, pravne pomoći osobama povratnicima iz Bosne i Hercegovine i Srbije koji još nisu regulirali svoj status. Jer u formalnopravnom smislu riječi nisu niti stranci, niti državljani Republike Hrvatske, a što je kršenje njihovih temeljnih ljudskih prava tako da je ovaj prijedlog zakona za njih nepovoljan i u suprotnosti je s obavezama Republike Hrvatske u pretpristupnom procesu. Klub zastupnika SDSS-a podržava donošenje ovog zakona ako se ove primjedbe ugrade u sam zakon. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državna tajnice, uvažena gospodo zastupnici. Nema jednostavno nikakve dileme da je besplatna pravna pomoć pogotovo nakon što smo tamo negdje nakon 90-te ukinuli uredovne dane u sudovima, civilizacijska nužnost, jedna nasušna potreba na žalost iz godine u godinu sve većeg broja građana Republike Hrvatske. Na strani 33 doslovce se kaže da potrebe za pružanje pravne pomoći procijenjene su na sljedeći način. Može se procijeniti da udruge godišnje pružaju pravnu pomoć u oko 70 tisuća slučajeva od čega se 85% ili 59 tisuća i 500 predmeta odnosi na oblike pravne pomoći čije je financiranje predviđeno ovim zakonom, zatim pravna pomoć koju pruža Hrvatska odvjetnička komora godišnje procjenjuje se na oko 400 slučajeva, a broj predmeta u kojima sudovi odobravaju zastupanje u stvarima za koje se pravna pomoć osigurava ovim zakonom procjenjuje se prosječno na 420 slučaja. Znači, na temelju tih podataka godišnji broj potreba za pružanjem pravne pomoći procjenjuje se na 60 tisuća 242 zahtjeva. Znači, ovim zakonom osiguravamo na neki način sredstva nevladinim udrugama, odvjetnicima koji vrše te usluge. Da se ne bi krivo shvatilo da ja mislim da se na taj način njih financira. Ne, nego naprosto prate se usluge koje oni obavljaju u ili za potrebu hrvatskih građana najniže socijalne kategorije. U 2008. znači u ovoj godini izdvojilo bi se za te potrebe milijun i 600 tisuća kuna, znači unutar ministarstva, za nabavku opreme kojom bi se moglo pratiti ta aktivnost. U 2009. zaposlit će se 6 službenika u Ministarstvu pravosuđa plus, ovdje se spominje 59 službenika za što će trebati osigurati 5 milijuna 800 tisuća kuna za njihove plaće, plus milijun 570 tisuća kuna za materijalne rashode. A za pravnu pomoć tamo 2009., i to bez plaće, osigurat će se 18 milijuna kuna koje će ići ili udrugama odnosno nekim odvjetnicima, a 2010. za te potrebe trebalo bi osigurati negdje 29 milijuna kuna, od čega samo na plaće će ići, ljudi koji će biti zaposleni u Ministarstvu, oko 8,3 milijuna kuna, ili za sprovedbu ovog zakona po stanovniku treba osigurati 0,76 eura. Bit ovog zakona na neki način izražena je člankom 8., znači koji govori da, kada imovina u novčanom obliku podnositelja zahtjeva i članova njegovog kućanstva ne iznosi više od 20 najnižih mjesečnih osnovica za obračunavanje i plaćanje doprinosa za obvezno osiguranje na dan podnošenja zahtjeva. Znači, prema Zakonu o doprinosima za obvezna osiguranja po članu njegova kućanstva može mu se odobriti besplatna pravna pomoć, odnosno kad podnositelj zahtjeva ili punoljetni članovi njegova kućanstva posjeduju imovinu, osim imovine u novčanom obliku, čija ukupna vrijednost ne prelazi iznos od 20 najnižih mjesečnih osnovica za obračunavanje i plaćanje doprinosa za obvezno osiguranje na dan podnošenja zahtjeva, odnosno kad podnositelj zahtjeva odnosno punoljetni članovi njegova kućanstva imaju u vlasništvu stan ili kuću koji se smatraju zadovoljavajućim stambenim prostorom u smislu članka 3. ovog zakona, te ako imaju u vlasništvu automobil čija vrijednost ne prelazi 18 najnižih mjesečnih osnovica za obračunavanje i plaćanje doprinosa za obvezno osiguranje na dan podnošenja zahtjeva. Ovo mislim što se tiče tog automobila, to treba izbaciti, jer kako nas je krenulo uskoro će jedan rezervoar benzina koštati 18 najnižih mjesečnih obroka. Znači, što zapravo govore ovi članci? Možemo reći da netko može čak formalno posjedovati značajnu imovinu i biti će korisnik instituta, a netko tko je gol i bos a koji ima primanja veća od tih 20 najnižih mjesečnih obroka, taj zapravo neće biti u mogućnosti da koristi se besplatnom pravnom pomoći, jer ima penziju u iznosu od dvije ili dvije i petsto tisuća kuna, odnosno plaću od dvije ili dvije tisuće petsto kuna. Znači, netko tko ima stan recimo od 100 ili 200 tisuća eura može dobiti tu pomoć, a netko sa dvije tisuće kuna može ispasti da neće dobiti tu pomoć. Jasno, s druge strane možda i ovakva odredba ima logike, jer gro te pomoći danas traže ljudi povratnici na ratom stradala područja koji se vraćaju prije svega iz Republike Srbije na područje, ne znam, Knina, Gline itd. Ti ljudi znači imaju imovinu, imaju kuću, imaju zemlju, ali nemaju i prihode, niti mogu ostvariti neke prihode. Članak 25. govori o primicima znači pojedine obitelji i onda se ovdje govori da to mogu biti potpore zbog zbrinjavanja ratnih invalida, primicima koji se u smislu ovog zakona ne uzimaju u obzir. Znači oni koji se ne uzimaju u obzir to su potpore zbog zbrinjavanja ratnih invalida, članova njihovih obitelji, smrtno stradalih, zatočenih, nestalih, doplatak na djecu i novčani primici za opremu novorođenog djeteta, primici pomoći i naknade osoba s invaliditetom, potpora zbog uništenja i oštećenja imovine zbog elementarnih nepogoda, potpore zbog uništenja i oštećenja imovine zbog ratnih događaja, naknade koju obitelj prima kao udomiteljska obitelj, prava iz sustava iz socijalne skrbi i drugi oblici pomoći, naknade roditelju zbog njege djeteta s težim smetnjama, sredstva za uzdržavanje djeteta ostvarena prema propisima u obiteljskim tim odnosima itd. Ja mislim da je ovaj članak više nego koristan i naprosto dobro došao. Ali, kao što je govorio maloprije i gospodin Stanimirović mislim da bi trebalo smanjiti i pojednostaviti ovu proceduru za dolazak do besplatne pravne pomoći tim više što gro iste traže ljudi koji se u svojstvu, kao što rekoh, povratnika vraćaju na svoja ognjišta nakon što su te prostore napustili uglavnom tamo za vrijeme ili nakon neposredno okončanja rata. Oni su problem i njima na neki način treba izaći u susret. Članak 74. između ostalog govori da Vlada Republike Hrvatske u roku od tri mjeseca od dana stupanja na snagu ovog Zakona uskladit će unutarnje ustrojstvo ministarstva i Grad Zagreb uskladit će ustrojstvo gradskih ureda s odredbama ovog Zakona. Znači, Grad Zagreb će morati ustrojiti Ured za pružanje besplatne pravne pomoći, ali s druge strane država nigdje sebe neće obvezati da Gradu Zagrebu spusti određeni novac za te potreba. Sutradan, u to sam više nego siguran, na takav način morat će organizirati ili ustrojiti i sve ostale hrvatske županije, a država opet za te aktivnosti neće im dostaviti traženi novac. Međutim, dok će to Zagreb relativno jednostavno moći izfinancirati iz svog proračuna teškog 7 ili više milijardi kuna, županije koji imaju stotinjak ili 120 do 150 milijuna kuna njima će to biti itekakav problem. Vjerojatno će se pritom vlast pozvati na Konvenciju o lokalnoj samoupravi o kojoj smo jučer razgovarali. Željeli ste ovlasti, ok evo vam ovlasti ali normalno uz to neće pratiti te nove ovlasti koje će biti prenesene na lokalnu samoupravu i financijska sredstva. Znači, država treba doznačiti sredstva i gradu Zagrebu, sutra svim ostalim županijama koje će prije ili kasnije priključiti se gradu Zagrebu i pružati besplatnu pravnu pomoć. Ja mislim da je dobro da se i druge županije, ne samo grad Zagreb na to obveže zašto kako bi se na neki način moglo izaći ljudima koji sve teže i teže žive. Poglavito ovdje mislim na staračka domaćinstva, na povratnike i koji jasno bez novaca jednostavno nisu u prilici ostvariti čitav niz elementarnih potreba pa samim time niti ovih iz sfere nekog svog prava. Znači, za kraj apsolutno da, klub IDS-a podržava Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći. Udruge i to da kažem ako se ne varam 50% vrijednosti naknade koje će dobiti vis a vis spora morati će dati vis a vis jamčevine odnosno osiguranja, biti će plaćeni po državnoj tarifi, neće biti plaćeni po odvjetničkoj tarifi. Isto će to vjerojatno vrijediti i za postupanje grada Zagreba s time da grad Zagreb sumnjam da će iz državnog proračuna dobiti i jednu kunu a to će se kasnije vjerojatno reflektirati i na ostale županije. Upravo radi tog jednog socijalnog materijalnog statusa u kojemu građani Hrvatske žive upravo zbog činjenice da je problem sudovanja postao sve skuplji, gotovo nedostupan velikoj većini građana iako će reći netko da kada pogledamo koliko je broj tih sudskih predmeta neriješen pri našim sudovima da nisam u pravu kada to tvrdim, ali eto držim da je zakon došao u pravo vrijeme ili bolje rečeno takav jedan zakon trebalo je donijeti daleko ranije i možda ćemo putem istoga na neki način izaći u susret onoj najsiromašnijoj kategoriji građana Republike Hrvatske.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a gospodin zastupnik Boris Šprem. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče Sabora, gospođo ministrice, gospođo državna tajnice, uvažene kolegice i kolege. Dozvolite mi da samo ukratko podsjetim zašto je Klub zastupnika SDP-a prilikom prvog čitanja zakona bio taj koji je podržao prvo čitanje zakona. Mnogi su o tome govorili ovdje već i prije mene pa ja neću baš ponavljati, samo ću reći možda dvije važne stvari a to je da je dakle očita potreba da se izađe u susret barem 70 tisuća građana koji su prošle godine tražili pravnu pomoć a nisu imali za to svoja sredstva da bi osigurali, dakle to slabo imamo stanje a ne samo to da se, dakle to je ključni razlog a ne samo to da se prilagodimo standardima Europske unije. Kroz raspravu a posebno kroz moje izlaganje u ime kluba zastupnika su iznesene primjedbe koje su grupirane u tri točke. Jedna je točka bila i odnosila se na preveliku birokratizaciju postupka jer se uz potvrdu Porezne uprave uz zahtjev za odobrenje besplatne pravne pomoći su se tražili tzv. drugi dokumenti koji nisu specificirani ali se kao što sad piše u članku čini mi se 18. konačnog prijedloga zakona, kaže da će ministar podzakonskim aktom još reći koji su to drugi dokumenti. Pa da ne bi bilo nikakve zabune evo mi smo i dalje inzistirali i kroz Odbor za pravosuđe kao što je gospodin Grbić u ime odbora govorio. Prihvaćena je naša primjedba sada u drugom čitanju i kako ne znam da li postoje instrumenti neki drugi ako se Vlada ne sastane ja sam napisao amandman u tom smislu koji se nadam da ćete vi prihvatiti s obzirom da ste to prihvatili na Odboru za pravosuđe. Dakle, time se omogućava lakša provedba instituta besplatne pravne pomoći. To je vrlo važno i ja mislim da je to vrlo dobro da je to predlagatelj zakona prihvatio. Drugo na što smo mi upozorili a to je na točku efikasnosti. Dakle, i dobro da je u tom drugom čitanju još jasnije predlagatelj zakona kroz članak 23. to uredio na način da je kazao da se uputnica izdaje odmah ako to stranci treba a da ured koji državne uprave to radi ne mora to raditi u krajnjem roku od petnaest dana nego da to u određenim situacijama kada je to potrebno učini odmah. I mislim da je i to dobro da je predlagatelj prihvatio. I treće, dobro da je prihvatio to je gospodin Leko rekao u raspravi da se skrati datum koji se odnosi na to da se zakon primijeni ne 2010. nego 2009. Koliko se sjećam bilo je 2010. Dakle, te tri stvari su prihvaćene i dobro je da su prihvaćene, odnosno bit će prihvaćene, još nisu, nadam se. Dakle, zaključno očita potreba da se taj zakon donese govori u prilog potrebi kluba zastupnika da podrži taj zakon ali još uvijek upozorava i moli predstavnika predlagatelja odnosno Vladu da pažljivo razmotri amandmane Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina jer mislim da se i oni mogu prihvatiti, amandmane profesora Josipovića, gospodina Lesara i mislim da ćemo onda imati puno prihvatljiviji zakon i da će onda moći i udruge kojih je bilo desetak koje su stale iza amandmana koje su … [[Govornik se ne razumije.]] poslali u saborsku proceduru. Mislim da će one moći ako se ti amandmani prihvate biti zadovoljne sa svojim doprinosom u izradi zakona. I na kraju, nadam se da će Vlada pažljivo pratiti primjenu zakona i da će one institute ili one prijedloge koje nije ili neće prihvatiti u ovoj sabornici korigirati, dakle da će zakon korigirati kad bude vidio da kad bude Vlada vidjela da neke stvari neće funkcionirati. I na samom kraju, vrlo je važno reći da se Klub zastupnika SDP-a zalaže da se više sredstava nego što se to predviđa u obrazloženju zakona predvidi za besplatnu pravnu pomoć, jer ona nije besplatna, ona je naplatna jer plaća država ali besplatna je za korisnike. Jer će ta, besplatna pravna, tzv. besplatna pravna pomoć itekako zaživjeti u praksi. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HSS-a, gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođo ministrice, zastupnice i zastupnici. Klub zastupnica Hrvatske seljačke stranke, podržati će Konačni prijedlog zakona o besplatnoj pravnoj pomoći. S time da imamo nekoliko prijedloga koje se odnose na poboljšanje ovoga zakona posebno kada je riječ o uputnicama, i kada je riječ o promidžbi, odnosno zabrani promidžbe koja mislimo da nije dobro definirana ovim zakonom. Ono sa čime se svi slažemo jest da je Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći itekako potreban jer Republika Hrvatska danas nema cjelovito uređen sustav pružanja besplatne pravne pomoći, određenim kategorijama građana koji su materijalno ugroženi koji imaju podosta loše socijalne uvjete života i koji si ne mogu sami osigurati pravnu pomoć pred sudom ili u nekim drugim postupcima. Naravno da kroz pozitivne zakonske propise pojedini segmenti osiguranja pravne pomoći danas jesu definirani i to Zakonom o kaznenom postupku, Zakonom o parničnom postupku, Zakonom o rješavanju dakle, sukoba, zakona sa propisima drugih zemalja u određenim odnosima ali i Zakona o odvjetništvu. Pružanje pravne pomoći u građanskim predmetima u jednom uskom segmentu uređeno je Zakonom o odvjetništvu, ali to se odnosi samo na državljane Republike Hrvatske, što znači da tim Zakonom nije obuhvaćeno pružanje pravne pomoći stranim državljanima i oni kada dođu u Republiku Hrvatsku ne mogu temeljem zakona ostvariti besplatnu pravnu pomoć. Zbog toga je nužno naći druge organizacijske oblike u tom dijelu nevladine udruge već niz godina djeluju, pružaju besplatnu pravnu pomoć a posebno u onim područjima koja su bila zahvaćena ratom, dakle u područjima od posebne državne skrbi. Naravno da postoji niz praznina, pravnih praznina koje treba svakako riješiti a sve u korist upravo građana kojima se treba omogućiti pravo na pristup sudu, na adekvatan način, bez obzira da li oni imaju dovoljno financijskih sredstava ili nemaju. Udruge za ljudska prava prepoznale su tu potrebu i moram im sa ovog mjesta zahvaliti i pohvaliti ih zato što su doista počisto morali pronalaziti različite načine da bi osigurali adekvatne pravnike ili odvjetnike a znamo da su njihove tarife poprilično skupe kako bi ih na neki način stavili u službu građana kojima je pomoć potrebna. Prema podacima udruga, godišnji broj slučajeva pružanja pravne pomoći kreće se oko 70 tisuća no nije ravnomjerno pružena na području cijele Hrvatske, već kao što smo već mogli čuti isključivo na područjima od posebne državne skrbi. Prema podacima Hrvatske odvjetničke komore prosječno se broj slučajeva u kojima je bila pružena pravna pomoć kreće između 300 do 500 godišnje što je sasvim nedostatno. Prema podacima sudova za 2004. u 1324 predmeta određeno je obavezno zastupanje stranaka od čega se 420 odnosi na građanske predmete, dok je 3148 predmeta utoliko predmeta su stranke oslobođenje od plaćanja sudskih troškova. U 1879 kaznenih predmeta imenovan je branitelj po službenoj dužnosti. Naravno da su ovi brojevi sasvim okvirni jer nije postojao sustav praćenja što će se riješiti dovršenjem projekta upravljanja predmetima u sudovima i uspostavljanjem jednog informatičkog sustava u okviru kojeg će se naravno moći dobiti i točniji podaci. Obzirom na znatan broj korisnika pravne pomoći od strane udruga, te na stalnu potrebu postojanja takvog oblika pravne pomoći dogradnjom sustava i omogućavanjem udrugama da pružaju samo pojedine oblike pravne pomoći ovim zakonom na neki način bi se legaliziralo postojeće stanje i udrugama bi se omogućilo zakonito obavljanje njihove djelatnosti. U odnosu na pravne klinike, radi se o dugogodišnjoj i široko raspostranjenoj praksi u svijetu čiji počeci već postoje na pravnim fakultetima u Republici Hrvatskoj te bi se ovim Zakonom ujedno i doprinijelo edukativnog programa pravnih studija. Prilikom donošenja zakona potrebno je naravno voditi računa o pravnoj stečevini Europske unije, međunarodno pravnim standardima, preporukama sadržanim u međunarodnim ugovorima i sudskoj praski Europskog suda za ljudska prava. Zakonsko uređenje područja pravne pomoći građanima, dakle, spada u jednu od obaveza utvrđenim Nacionalnim programom za pridruživanje Republike Hrvatske Europskoj uniji. A isto tako u izvješću stručnjaka Europske komisije koji su boravili u Republici Hrvatskoj sa ciljem procjene stanja u pravosuđu. Jedna od preporuka bila je također da se uspostavi taj mehanizam besplatne pravne pomoći. Očekujemo da će rješenja ovoga zakona omogućiti dosljednu primjenu prije svega odredaba Ustava Republike Hrvatske, kojima se uređuje pravo na pristup sudu, te jamči jednakost svih građana pred sudom. Isto tako, uređuje se pravo na ostvarivanje pravne pomoći svim fizičkim osobama koje se nalaze na teritoriju Republike Hrvatske kao i strancima i hrvatskim državljanima stalno naseljenim u inozemstvu a koji pred hrvatskim sudom vode neki postupak u skladu sa presudama Europskog suda za ljudska prava. Ovim zakonom također se propisuju kriteriji koje pojedinac treba ispuniti da bi ostvario pravno na pomoć u cijelosti i djelomično a naravno ovisno o imovinskom stanju. Također, prijedlogom zakona se kao subjekti koji mogu pružati pravnu pomoć predviđaju odvjetnici, udruge i pravni fakulteti pri čemu se definiraju oblici pravne pomoći koji pojedini od ovih subjekata mogu pružiti te se tako prihvaća uobičajena praksa u većini država Europske unije. Ono što je možda najznačajnije da će se upravo građanima čije je imovno stanje toliko loše da im ne omogućava angažiranje odvjetnika i dobivanje pravne pomoći na neki način osigurati ravnopravan pristup sudskim i upravnim postupcima te se uz postojeće zakone stvara cjelovit sustav pravne pomoći bez diskriminacije obzirom na imovno stanje pojedinca. Također ono što je posebno važno obzirom da stalno govorimo o reformi pravosuđa i da smo stalno suočeni sa primjedbama na učinkovitost sudova, upravo ovim zakonom omogućiti će se učinkovitiji rad sudova i drugih nadležnih tijela zbog kvalitetnije pripreme postupaka i stručnog zastupanja a pravodobno informiranje i pružanje pravnih savjeta građanima trebalo bi smanjiti broj postupaka koji se pokreću zbog neznanja stranke o pravima i obavezama te mogućnosti uspjeha. Uspostavit će se i sustav nadzora nad stručnosti pružene pravne pomoći te mehanizmi sankcioniranja nestručnog i nesavjesnog postupanja kao i specijalizirana tijela za odobravanje pravne pomoći. Cijela ova provedba naravno da mora biti poduprijeta nizom aktivnosti a prije svega smatramo da je tu ključna uspostava informatičkog sustava, ali isto tako i edukacije službenika te informiranja javnosti o njihovim pravima. Značajnim ocjenjujemo i to da će zakon stupiti na snagu 1. travnja 2009. godine. Ako pogledamo članak 9. onda je vidljivo u članku 9. da se zabranjuje promidžba odnosno nedozvoljena promidžba a nije jasno što je to nedozvoljena promidžba, a s druge strane onda se moramo zapitati kako će udruge informirati potencijalne korisne, korisnike o mogućnosti pružanja pravne pomoći ukoliko im je promidžba onemogućena. Isto tako kad je riječ o uputnicama treba razmisliti o ukidanju uputnice za pružanje primarne pravne pomoći dakle za onaj oblik pravne pomoći koji mogu odraditi udruge, a uputnicu treba predvidjeti samo za sekundarnu pravnu pomoć. Činjenica jest da uputnica predstavlja određeni mehanizam kontrole rada pružatelja pravne pomoći ne samo korisnika, ali isto tako činjenica da ishođenje uputnica za svaku od razina postupaka može korisnika staviti u nezavidan položaj da možda u kratkom roku treba prikupiti potrebne papire za izdavanje uputnice a da to nije u mogućnosti. Zbog toga smatramo da rješenje može biti jedino dobro organiziran informatički sustav u kojem bi se korisnik kad ga se jednom evidentira odnosno kad jednom u njega uđe vodio kroz sve razine i taj, na taj način vjerojatno ne bi bilo potrebno višekratno izdavanje uputnice. Naravno da cijeli ovaj sustav košta i riječ je o 23 milijuna kuna koja se ulažu u razvijanje sustava besplatne pravne pomoći pa u tom smislu naravno da razumijemo i predlagatelja koji želi razviti sustav kontrole trošenja tog novca, ali smatramo da cijeli postupak ukoliko želimo imati adekvatnu besplatnu pravnu pomoć ne treba dodatno komplicirati jer sa tim zahtjevima za izdavanjem uputnica posebno za primarnu pravnu pomoć bojimo se da bi se moglo dogoditi da besplatna pravna pomoć ne bude uvijek dostupna a da možda nekome bude i uskraćena. Dakle uz ove primjedbe i prijedloge koje sam iznijela Klub zastupnika HSS-a podržat će donošenje Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći. Hvala lijepa.
Hvala. Pojedinačna rasprava, gospodin zastupnik Mario Habek. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Petnaestak godina od ukidanja besplatne pravne pomoći koju su građani mogli dobiti na općinskim sudovima priprema se zakon koji će siromašnijima to opet omogućiti prema planu za dvije godine. Danas naime besplatno zastupanje siromašni mogu dobiti u Hrvatskoj odvjetničkoj komori koja «pro bono» zastupanju djeluje prema vlastitim kriterijima i u godini bude oko tristotinjak. Postoje pravnog zaštitnog sistema i slobodan pristup pravosudnom sustavu temeljni su preduvjeti efikasnog ostvarivanja prava pojedinaca ali angažiranje državnog aparata pred korisnika postavlja i financijske zahtjeve u smislu obveze plaćanja troškova postupka. Kako bi se izbjeglo da samo oni koji raspolažu financijskim sredstvima mogu pokrenuti i voditi postupke pravni sustavi i siromašnim građanima nude pomoć u pokriću troškova. Pravo na besplatnu pravnu pomoć danas se sve više prepoznaje kao bitna komponenta jednog od bitnih prava, prava na pristup pravosuđu. Ono se štiti u dokumentima međunarodnih organizacija, Vijeću Europe i Europskoj uniji. Osim toga svatko tko ne može platiti odvjetnika ako se protiv njega vodi kazneni postupak ima pravo na odvjetnika po službenoj dužnosti kojeg plaća država. Treća su mogućnost i pravni savjeti koje daju civilne udruge, a i sindikati to čine za svoje članove. No pravne besplatne pomoći koju bi omogućivala država i za građanske predmete na primjer rastave, alimentacije i slično sada nema. Prema prijedlogu izrađenom u Ministarstvu pravosuđa Hrvatska bi dobila novu vrstu uputnica osim onih za liječenje. Uz pomoć uputnica koje bi izdavao Ured državne uprave u županiji građani bi mogli dobiti besplatnu pomoć od odvjetnika, pravni savjet od civilnih udruga a spominju se i studenti pravnih fakulteta uključeni u tzv. pravne klinike koji bi pomagali uz pomoć profesora. No takva klinika zasad postoji samo u Rijeci. Po pristojbi koju odredi Vlada te bi se usluge, te bi usluge plaćala država. Sve bi to moglo državu stajati mnogo novca. Prema prvim procjenama za minimalni start trebat će od 5 do 10 milijuna EUR-a. Hrvatska za to izdvaja 7 EUR-a po stanovniku što znači oko 30 milijuna EUR-a a Belgija samo za građanske parnice također 30 milijuna EUR-a. Možda će nekome zasmetati što će se najveći dio od ovog novog troška državne blagajne sliti u džepove odvjetnika jer mnogi će sa uputnicom sigurno najradije izabrati odvjetnika. Osim prijedloga načina određivanja odvjetničkih tarifa koje je posvađalo Ministarstvo i Odvjetničku komoru kamen spoticanja mogla bi biti i besplatna pravna pomoć. Odvjetnička komora i sada je prozvala udruge da se ne zauzimaju u davanju besplatne pravne pomoći. Na besplatnu pravnu pomoć odnosno njezinu dostupnost kontinuirano upozorava i pučki pravobranitelj. Svoje primjedbe na zakon imaju i sindikati koji predlažu imovinske cenzuse za određivanje tko može primiti pomoć. Podaci udruga navode da su godišnje davale besplatnu pravnu pomoć u oko 70 tisuća slučajeva najčešće na područjima od posebne državne skrbi. Odvjetnici prema podacima Hrvatske odvjetničke komore građane su besplatno zastupali u 300 do 500 slučajeva godišnje a podaci iz sudova govore da su godišnje u nešto manje od 2000 slučajeva imenuje branitelj po službenoj dužnosti besplatno za stranku. No nametnula se potreba da se to područje sustavno regulira. Udruge su već dulje vremena pritiskale vlast da što prije donese zakon kojim će se konačno urediti pravo na besplatnu pravnu pomoć. I sami predlagatelji zakona priznaju da od početka devedesetih godina u tom području postoje rupe jer su tada na sudovima ukinuli tzv. uredovni dani kad su suci građanima besplatno davali pravne savjete. Međutim iako od početka procesa izrade ovog zakona udruge, građani, sindikati i ostali zainteresirani uporno daju svoje prijedloge za poboljšavanje ovog teksta predlagatelj ni sada nije sve to uvažio. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege. Prvo želim naglasiti da je ovaj zakon po mom mišljenju veoma važan jer dijelu građana Hrvatske donosi određena ili daje određena prava. Kada se radi o ovakvim propisima koji su prvo novina u pravnom sustavu Republike Hrvatske, a direktno se tiču interesa dijela građana u ovom slučaju onog dijela građana Republike Hrvatske koji je siromašan mislim da bi bilo izuzetno korisno gospođo ministrice da informiranje o tom novom propisu, o novom pravu koje se tiču dio građana Hrvatske ili ministarstvo ili da povjerite nekim od nevladinih organizacija, odnosno udruga. Jer taj dio građana ne čita i ne prati “Narodne novine“ da bi bio u dovoljnoj mjeri informiran o uvjetima, načinu ostvarivanja ovog prava. Nije dovoljno dakle donijeti propis koji građanima daje pravo, jer građani koji ne znaju svoja prava ne mogu ga ni koristiti. Dakle, na početku jedna informativna kampanja, kasnije sustavno informiranje o tome po meni je izuzetno značajno i bitno. Ako i nisu predviđena sredstva za to vjerojatno će se naći mogućnosti da doista napravite jedan taj informativni iskorak u tom smislu. Moram priznati da obožavam ovu situaciju kada kolege zastupnici smetaju predstavnike Vlade u toku rasprave, pa ću ja sad biti malo strpljiv. Hvala uvaženi kolega. Hvala. Drugo što želim istaći je članak 5. stavak 2. predloženog konačnog prijedloga zakona i tu sam dao jedan veoma kratki amandman gdje predlažem da u definiciji pitanja koja bi spadala u djelokrug ovog zakona za ostvarivanje prava na besplatnu pravnu pomoć osim statusna pitanja i pitanja iz sustava socijalne skrbi dodamo i prava iz mirovinskog i invalidskog osiguranja. Jer i po broju predmeta koji završavaju bilo kod pučkog pravobranitelja, sudova i svih ostalih institucija u zaštiti prava taj broj je uvijek preznačajan, preveliki da bi ga izostavili iz ovoga zakona, a posebice zbog toga jer se s jedne strane radi o skupini starijih građana, dakle onih koji odlaze u mirovinu. A kod invalida pa se radi o posebice osjetljivoj skupini građana i mislim da bi bilo izuzetno korisno ukoliko bi Vlada prihvatila taj amandman i dakle mirovinsko i invalidsko osiguranje ili prava iz tog osiguranja uvrstili u stavak 2. članka 5. To bi dakako olakšalo i moju odluku prilikom glasanja o ovom prijedlogu zakona. Dakle, specifične dvije skupine koje za sad nisu ako sam dobro iščitao članak 5. u … [[Govornik se ne razumije.]] I završno, treća točka odnosi se na članak 8. koji pobraja uvjete koje potencijalni korisnik besplatne pravne pomoći mora ako se ne varam kumulativno ispuniti i to iz točke a, b, c i d, da bi ostvario pravo na besplatnu pravnu pomoć. Dakle, ako sam dobro razumio sva četiri uvjeta moraju biti ispunjena za to. Dakle, prvi uvjet je da imovina u novčanom obliku članova kućanstva ne prelazi 20 najnižih osnovica. U ovom trenutku tih 20 najnižih osnovica iznosi 48825 kuna. I ova odredba je jasna. Dakle, odnosi se na novac, bilo štednja, računi, keš, čarape ili bilo što drugo. Međutim, točka b) upotrebljava izraz posjeduju imovinu i sad se treba vratiti na članak 3. koji obrazlaže određene pojmove i pročitati što u članku 3. piše pod imovinom. Bojim se da ovakvo obrazloženje te imovine nije ili dovoljno jasno ili će dovesti do različitih tumačenja u smislu toga što se doista smatra pod pokretnom i nepokretnom imovinom čija vrijednost se računa po ovoj odredbi. Ta odredba također sadrži ili daje vrijednost 20 najnižih osnovica, dakle 48825 kuna u ovom trenutku. Pa primjerice, da li se na tu pojam imovinu odnosi veš mašina, ledenica, televizijski prijemnik, računalo? To je sve pokretna imovina. Zemljište nepokretna imovina. Ili dakle, jasnije precizirati u članku 3. ili pustiti i više slobode uredima državne uprave u županijama oko definiranja koju će imovinu iz prijave, odnosno upitnika sa zahtjevom uzimati u obzir. Treći uvjet je površina stana koja je definirana za samca od 35 kvadratna metra i za svakog daljnjeg člana kućanstva po 10 kvadrata. To znači da tročlana obitelj bi otprilike imala pravo na 55 kvadrata stana i to je dosta jasno propisano. I četvrti uvjet je kada dohodak, odnosno ukupni primici tog kućanstva po glavi ne prelaze jednu osnovicu, minimalnu osnovicu. U ovom trenutku to je 2441 kuna mjesečno u bruto iznosu. Ono što se u primjeni zakona može pojaviti spornim, ja nisam našao adekvatno rješenje da ga nudim putem amandmana ali upozoravam na tu mogućnost. Recimo da se radi o sporu kada građanin zatraži besplatnu pravnu pomoć u potraživanju recimo plaće tri godine u nazad, otpremnine prilikom otkaza. Ili u potraživanju imovine, bilo koje vrste, koja teoretski može biti i pet puta veća od ovog cenzusa iz točke a) i b). Da se ne desi da netko kasnije nakon ostvarenja tog prava i ostvarivanja prava uz besplatnu pravnu pomoć od tog građana traži povrat troškova, jer je u međuvremenu stečena imovina po tom pravnom postupku veća od ovih cenzusa koji su ovdje propisani, ako me razumijete. Dakle, nema u zakonu te odredbe da imovina koja će se steći u pravnom postupku, a koju je građanin koristio kao besplatnu pravnu pomoć se ne računa u imovinu kao u cenzusu. Majstori smo u primjeni propisa, da li je takva odredba potrebna ili ne ocijenite i sami, ali upozoravam na takvu mogućnost da imovina može biti mala, srednja, ali i velika i da se retroaktivno ne potražuje država od njih tu razliku. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Vladimir Ivković. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, ministrice, kolegice i kolege. Sama rasprava u ovom drugom čitanju pokazuje i interes za raspravu, pokazuje da je zakon i prijedlog zakona ovako kako je predložen ispunio većinu zahtjeva koji su se postavili pred uvođenje ovog instituta besplatne pravne pomoći za sve one koji si ne mogu priuštiti zbog svojih materijalnih prilika i dovoljno kvalitetnu pravnu pomoć iako je to do sada bilo propisano u nekoliko zakona i neki instituti su bili poznati iz kaznenog postupka kroz obavezno pravo na obranu, odnosno kod uhićenja, kod pretrage stana, kod predistražnih postupaka, kod pritvora itd. parničnom postupku u oslobađanjima od plaćanja troškova i sudskih pristojbi, a isto tako i Zakonom o odvjetništvu. Cilj ovog zakona se uvijek teško reći u potpunosti, ali se postiže u onim okvirima u kojima je zacrtano, a to je da pravda postane dostupna za svakoga, bez obzira na imovno stanje i bez obzira na njegovo pravno znanje i dostupnost sudske zaštite. Naravno, ovaj zakon, i o tome bih samo htio nekoliko riječi reći jer manje-više sve drugo je rečeno, uveo je institute zaštite od zloupotrebe korištenja ovog instituta na način da se i gubi pravo na uputnicu u slučaju ako bi se parnice vodile, a često puta se to zna događati bar u mom susjednom području iz ovijesti, dakle zbog rekli bi struca na način da se pokušava dokazati i preko institucija pravnog uređenja da si ti u pravu, bez obzira na to koliko puta ti to drugi priznali. A isto tako je uvedeno da se temeljem toga, ured može povući uputnicu. Već sam spomenuo, ali još jedanput ću spomenuti da je institut naravno uvijek imao opasnost da ga netko zloupotrijebi na način da ga iskoristi onaj tko po materijalnim svojim davanjima i prihodima nije imao na to pravo, pa bi mogli reći da je u redu i na način na koji je uvedeno da se ograničava to pravo na one koji primaju socijalnu pomoć, koji primaju opskrbninu, zatim na one koje obitelji imaju određena novčana primanja do iznosa i nekretnine do određene površine u smislu stana. Međutim, bilo bi i je, pretpostavljam dovoljno dobro postavljeno da se ne bi događali i oni slučajevi u kojima obitelji ponekad pokušavaju nekog člana i njegovu obranu prebaciti na teret društva samo zbog toga što bi dokazali da je to pedagoška metoda kojom bi u pravilu mladi trebali naučiti snalazeći se sami, i na taj način prebaciti teret obrane sa svoje, financijske izdatke za obrane sa svojih obiteljskih, da velik proračuna na državni proračun bez posebne potrebe. Naravno, tu je uvijek prisutna i pravna pomoć kod upravnih postupaka u kojima, još jedanput želim istaknuti je dosta bitno da se na primjer informira, odnosno obavijesti svaki mogući potencijalni korisnik nekog od prava koja je uveo ovaj Sabor, pa volim istaknuti ono da kroz poticaje u poljoprivredi nema velike koristi od instituta dohodovne potpore u slučaju ako oni kojima je to namijenjeno za to ne znaju ili je put do dolaska te dohodovne potpore predugačak, dakle radi se o osobama koje su prema zakonima ovog Sabora samo zbog toga što raspolažu imovinom i zbog toga što više nisu u stanju isplativo ekonomske gospodarit zemljištem, imaju pravo na dodatak i na taj način na sigurnu starost. Hvala lijepo.
Hvala. Gospođa zastupnica Nedjeljka Klarić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo ministrice, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Makar je već u više navrata i više puta zapravo izrečeno, ali nije s gorega još jedanputa kazati da se zapravo ovim zakonom će se omogućiti da Republika Hrvatska ima cjelovito uređeni sustav pružanja pravne pomoći određenim kategorijama građana koji zbog svojih materijalnim i socijalnih uvjeta to pravo ne mogu ostvariti, tj. bez diskriminacije s obzirom na imovinsko stanje. Korištenje pravne pomoći prema odredbama ovoga zakona odobrit će se u svim postupcima pred sudovima, upravnim tijelima i pravnim osobama s javnim ovlastima, dakle ako se njima rješava o egzistencijalnim pitanjima korisnika. Egzistencijalna pitanja su prava iz sustava socijalne skrbi, radno-pravne stvari, zaštita djece i mlađih punoljetnika, zaštita žrtava kažnjivih djela, žrtava trgovanja ljudima, obiteljskog nasilja, prognanika, izbjeglica, povratnika itd. dakle posebno ranjivih skupina i teških, naravno životnih situacija u kojima se građani mogu naći jednako kao i krug hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članovi njihovih obitelji sukladno odredbama Zakona o pravima hrvatskih branitelja i Zakona o zaštiti vojnih i civilnih invalida rata i naravno kada ispunjavaju propisane kriterije za besplatnu pravnu pomoć. Također je važno reći da ovaj zakon omogućava oslobađanja od troškova postupka za strance koji imaju boravište u Republici Hrvatskoj na temelju načela uzajamnosti. Pravna pomoć uređena ovim zakonom pruža se u cijelosti ili djelomično uz financijsku potporu države, a u prvom redu polazi od činjenice da se radi o pravu na jednakost svih pred zakonom i neće imati štetu za nužno uzdržavanje sebe i članova svoje obitelji. Predviđa se mogućnost da korisnik ovisno o njegovim materijalnim prilikama i sam snosi određeni dio troškova postupka s nakanom da se puni opseg ovoga prava doista osigura onim osobama koje ni na koji drugi način ne mogu ostvariti svoje pravo. Također se osigurava i odgovornost samog podnositelja zahtjeva ne samo za vođenje postupka nego i za nastojanje mirnog rješavanja spora, a ovo je nastojanje visoko pozitivno ocijenjeno od strane Vijeća Europe što će svakako smanjiti broj sudskih postupaka. Ovo pravo također treba reći nije trajno i može se ostvarivati samo za vrijeme trajanja uvjeta za njegovo ostvarivanje. Treba također reći da ovaj zakon popunjava nastalu prazninu ukidanjem uredovnih dana pri općinskim sudovima koja je nastala 90-tih godina kada su se građani obraćali sa svojim pravnim pitanjima, odnosno gdje su dobivali i pravne savjete pa se na taj način dogradnjom zapravo ovoga sustava osigurava ravnopravnost svih pred zakonom i pristup sudu bez obzira na državljanstvo te na materijalne i socijalne prilike kao i pravo na pošteno suđenje sukladno također i odredbama Konvencije o ljudskim pravima. Ovim zakonom omogućit će se i učinkovitiji rad ne samo sudova nego i drugih tijela pa se očekuje i manji broj pokrenutih postupaka koji se pokreću radi kako neukosti stranaka o pravima i obvezama kao i mogućnostima neuspjeha u pojedinoj pravnoj stvari. Uspostaviti će se i sustav nadzora nad stručnošću u pružanju pravne pomoći i mehanizme sankcioniranja nestručnog i nesavjesnog postupanja u pružanju besplatne pravne pomoći. Primjena ovoga zakona se predviđa od 1. travnja 2009. godine pa su maksimalno skraćeni rokovi koji su potrebiti radi kako bi građani što prije mogli konzumirati ovo značajno pravo, a do tada je potrebno uspostaviti organizacijske, informatičke, kadrovske pretpostavke i obaviti potrebnu edukaciju kadrova. U donošenju ovog važnog zakona, evo vrlo rado ću prihvatiti ovaj prijedlog u njegovom drugom čitanju. Hvala vam lijepa.
Hvala. Gospođa zastupnica Milanka Opačić. U 11,56 isteklo je vrijeme za prijavu u raspravi u trajanju od 10 minuta. Izvolite.
Pa evo moja rasprava će biti vrlo kratka zbog toga što bih samo htjela obrazložiti dva amandmana, pa bih voljela da malo do drugog čitanja, odnosno do glasanja u petak ipak razmislite o njima. Naime ova dva amandmana sam preuzela od pravobraniteljice za djecu i smatram da je sa puno razloga intervenirala u dva članka. Naime u članku 7. bi se trebao dodati novi stavak 4. dakle trebalo bi napisati da to obuhvaća i djecu koja se, dakle djecu strance koji se u Republici Hrvatskoj zateknu bez pratnje roditelja ili zakonskog zastupnika. Dakle djeca su definitivno najugroženija skupina kada se nađu u poziciji da su protuzakonito, odnosno nezakonito zatečeni na području Republike Hrvatske. Bilo bi dobro da i oni imaju pravo na besplatnu pravnu pomoć. Pa evo, mislim da nema, nije zgoreg dakle i kategoriju djece stranaca uvrstiti u ovaj članak 7. sa jednim novim stavkom. I drugi amandman je na članak 8. gdje bi trebalo dodati isto tako jedan novi stavak u kojem bi se osigurala besplatna pravna pomoć, dakle za svu djecu čiji roditelji ne plaćaju uzdržavanje, dakle neovisno o materijalnim prihodima obitelji. Naime, podsjetiti ću vas da je 2006. godine pravobraniteljica postigla dogovor sa odvjetničkom komorom o besplatnom zastupanju roditelja koji dakle idu u postupak ili dakle naplate alimentacije ili traženja povećanja drugačijeg dakle definiranja iznosa alimentacije, dakle dogovorila je sa odvjetničkom komorom besplatno zastupanje takvih roditelja neovisno o njihovom materijalnom stanju. U 2007. godini bilo je negdje oko 820 takvih zahtjeva, dakle to je već na neki način jedan standard koji smo postigli pa bi bilo dobro da taj standard, dakle da ne idemo ispod toga nego da naprosto taj standard i dalje zadržimo, pa bi bilo dobro da za ljude koji prvenstveno dakle ovo ide u korist djece čiji se roditelji bore za njihova prava, a to je pravo da i drugi roditelj koji s njima ne živi ipak plaća uzdržavanje. Pa evo uz ova obrazloženja vas molim da do petka onda razmislite i pozivam vas da usvojite ove amandmane na korist prvenstveno djece. Hvala puno.
Hvala. Gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospođo ministrice, kolegice i kolege zastupnici. Pa ja mislim da treba ponoviti jedan dio rasprave koju sam govorio kod prvog čitanja. Zašto to tako mislim? Naime, Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći je dio ili paket zakona koje se obvezala Republika Hrvatska donijeti kako bi uskladila svoje zakonodavstvo sa zakonodavstvom zemalja Europske unije u području zaštite ljudskih prava. Takva potreba za zakonom u Hrvatskoj osim obveze koje smo prihvatili prema Europskoj uniji i usklađivanju, postoji i iz društvenih razloga, jer već 10 godina takva potreba postoji. Naime ljudska prava su dogovoreni međunarodni standardi koji priznaju i štite dostojanstvo i integritet svakog čovjeka i pojedinca bez obzira na sve moguće razlike. Dakle pristup sudu i zaštita prava je jedno od ljudskih prava koje štite međunarodni akti, naš Ustav itd. Da li se ovim zakonom osigurava to što je deklarirano? Ja bih rekao postoji jedna narodna mudrost, otprilike ovako glasi: "Bože daj kćeri da te princ oženi, ali klošari te dolaze prositi.". Tako je i sa ovim zakonom. Zašto? Pa ostao je vrlo vrlo nizak imovinski cenzus i ovim će se zakonom zaista služiti, moći poslužiti samo beskućnici. Drugo, sam zakon kaže da se neće osigurati materijalna sredstva za plaćanje besplatne pravne pomoći do kraja 12. mjeseca 2009. godine. Ako se još tome doda i da se moraju donijeti podzakonski akti koji će urediti materiju i omogućiti da se koristi besplatna pravna pomoć, mogu sa velikom sigurnošću i odgovornošću reći da takva pomoć se neće koristiti u sljedećoj godini. Dakle, ni u ovoj ni u sljedećoj godini, a već postoji 10 godina obveza suštinska društva i obveza već 4 godine prema Europskoj uniji. Ali, ni to nije sve. Ako se pažljivije pročita tekst zakona, već sam rekao da je problem imovinskog cenzusa rigorozan, a onda je kolega u ime kluba rekao da je administrativni "rašamon" takav da će biti teško ostvariti i zbog toga. Ali, ima još nekih detalja koji kompliciraju. Recimo, u članku 3. se kaže da članovi kućanstva, nabraja se tko sve je, moraju živjeti zajedno u stanu ili kući, dakle moraju stanovati zajedno i plus toga imaju snositi zajedničke troškove tog kućanstva. U članku 25. nema te sintagme da žive zajednički. Dakle, govori se o kućanstvu kao o ekonomskoj kategoriji. Naravno da ekonomska kategorija ne podrazumijeva da živite svi u istom stanu, istoj kući, ali imate zajedničku ekonomsku računicu. Takav je čest slučaj, ljudi odlaze a uzdržavaju i roditelje itd., itd. Kad je riječ recimo o udrugama, članak 11. kaže da udruga ne smije odbiti pružiti pravnu pomoć ako je već registrirana za pravnu pomoć. U članku 13. propisuje to i za sindikate, jer kaže sindikati pružaju pravnu pomoć pod uvjetima propisanim za ovlaštene udruge. OK, ali u istom tom članku kaže da sindikati pružaju pravnu pomoć nezavisno od odredbi ovog zakona. To je suprotnost. Ali, zamislite okolnost da sindikat jedan pruža pravnu pomoć nekome tko nije član tog sindikata, a tuži se sa njegovim članom, bezobzira koji su povodi. Ako ne smije odbiti pružiti pravnu pomoć, to je klasičan primjer sukoba, bez obzira što je u instituciji. Dakle, mislim da se nastavlja sa praksom ove Vlade da se hrvatsko zakonodavstvo usklađuje sa zakonodavstvom Europske unije, sa zemljama Europske unije, acquis communitareo u formalno-pravnom a ne u suštinskom smislu. Ako bismo bili najdobronamjerniji onda mislim da je trebalo osigurati za besplatnu pravnu pomoć, barem za ovu primarnu kako se ovdje kaže, da je institucija koja nije ovisna o ni uputnicama, ni kako bih rekao fondu za takvu priliku, naprosto da je to dužnost državne institucije. Time bismo sasvim sigurno umanjili broj predmeta nepotrebnog sudovanja jer bi ljudi mogli dobiti početnu informaciju o svojem sporu, o svojoj potrebi na odgovarajućem mjestu. To nije ništa novo i Zakon o upravnom postupku podučava upravne referente da su dužni pomagati klijentima, strankama, ne umanjujući njihovu nezavisnost i odgovornost kad donose rješenje. Nažalost, i ovaj zakon je bolje da imamo nego da nemamo nikakav, pa ću se vratiti na početak. Bože daj da riješi problem u suštini, ali sam uvjeren da neće ni 10%. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Marin Brkarić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege zastupnici. Evo, ja ću nastojati vrlo kratko reći da prije svega podržavam prijedlog, Konačan prijedlog zakona o besplatnoj pravnoj pomoći. Mislim da je ovo jedan iskorak, iskorak u kontekstu dostupnosti pravne zaštite svima, posebno kategoriji građana čiji imovinski status to ne dozvoljava i jednakosti svih pred sudom. Svakako mislim da će ovaj zakon doprinijeti i rasterećenju sudova, iz razloga što će se jedan dio, da tako kažemo, sporova može riješiti vansudskim putem odnosno putem mirenja, vansudskim nagodbama i to je još jedan od razloga zašto vrijedi podržati i donijeti ovakav zakon. Ono što želim reći svakako u kontekstu imovinskog cenzusa mislim da je on u tom dijelu restriktivan i vjerujem da se taj dio može razmotriti, imovinski cenzus korigirati kako bi zaštita bila dostupna što većem broju građana koji, normalno, nisu u mogućnosti ili nemaju novčana sredstva da plate odvjetničke usluge i slične. Isto tako, mislim da vrijedi još poraditi na samoj proceduri i što više je pojednostaviti tim više što znamo da, ili kako je predloženo u prijedlogu zakona, primjena tog zakona počinje od 1. 4. 2009. godine. Evo i na kraju, na neki način ne mogu se oteti jednom dojmu da od 1990. godine u Republici Hrvatskoj nismo imali takvog zakona. Činjenica je da u tim početnim godinama dijelom pravnu pomoć su pružali sudovi, dijelom je ona bila predviđena kroz Zakon o kaznenom postupku i Zakon o parničnom postupku. Ali, znajući da i Haaška konvencija i Konvencija o ljudskim pravima su dokumenti koji su nas i ranije obvezivali a da je to vrijeme da tako kažemo od '90. pa do 2008. godine, ja bih rekao jedna pravna praznina, upravo što kategorija građana koja je bila takvog imovnog stanja nije mogla ostvariti pravo na besplatnu pravnu pomoć, a znamo da je to bilo i vrijeme pretvorbe i vrijeme privatizacije i vrijeme kršenja i radničkih i umirovljeničkih i ostalih građanskih prava. Evo, ja pozdravljam da na neki način su nas europske konvencije da tako kažemo dovele do toga da usvojimo i mi ove visoke standarde u zaštiti ljudskih prava upravo kroz ovakav jedan Zakon o pružanju besplatne pravne pomoći sa kažem mojom željom i intencijom da se i u pogledu imovinskog cenzusa i u pogledu procedure da tako kažemo pojednostavi odnosno što se tiče imovinskog cenzusa korigira sam imovinski cenzus u pravcu obuhvata što većeg broja građana. Podržavam kontekst prijedloga samog konačnog zakona. Hvala.
Hvala. Završni osvrt ministrica pravosuđa Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici. Nakon ove rasprave u drugom čitanju ja zahvaljujem svima koji su se aktivno uključili, poglavito onima koji su predložili amandmane, ima jedan set amandmana. Mi ćemo se o njima očitovati i već sada mogu reći da ćemo sigurno prihvatiti sve one amandmane koji doprinose tome da se kako ubrza procedura tako i pojača dostupnost pravne pomoći a time i pravosuđa svim hrvatskim građanima bez obzira na njihovo socijalno i imovinsko stanje ali i s druge strane da pritom moramo paziti na racionalno korištenje proračunskog novca, novca hrvatskih poreznih obveznika i na sprječavanje zloporabe upravo zato da bi ta sredstva došla do onih kojima su ona i najpotrebnija. Ono što mogu reći da i do sada da to valja imati na umu da se donošenjem ovoga zakona zapravo sustav besplatne pravne pomoći u Hrvatskoj zaokružuje, da je i do sada su bila izdvajana proračunska sredstva u te namjene prije svega sukladno Zakonu o zaštiti nasilja u obitelji, Zakonu o azilu gdje su već neki iznosi bile udruge financirane za pružanje, udruge i odvjetnici za pružanje besplatne pravne pomoći jednako kao i po Zakonu o kaznenom postupku gdje je bila osigurana obrana po službenoj dužnosti. Ono što bi trebalo reći da smo ovim zakonom dakle osigurali imovinski cenzus. Naime, sredstva koja je predvidjela izdvojiti, predviđena su u biti i izdvojena iz proračuna jesu u gornjoj granici koja izdvajaju tranzicijske zemlje unutar Europske unije. Naravno, ona nisu u najgornjoj granici obzirom na mogućnosti proračuna Republike Hrvatske. I samo da kažemo da ovim zakonom ne osiguravamo pravnu pomoć isključivo klošarima, osiguravamo ju obiteljima, četveročlanim obiteljima koje imaju mjesečni prihod od 7 tisuća i 200 kuna što svakako nije beskućnički status, osiguravamo obiteljima četveročlanim koje imaju u vlasništvu stan ili kuću do 65 kvadratnih metara što je prosječan i dobar prosjek za Republiku Hrvatsku i osiguravamo obiteljima koja nemaju ušteđevine i novčane imovine preko 50 tisuća kuna i u vlasništvu automobil u vrijednosti preko 48 tisuća kuna. Dakle, svakako radi se o obiteljima i građanima kojima je teško izdvojiti novac za pravnu zaštitu i stoga će im u tome subvencionirati država ali svakako se ne radi o beskućnicima i klošarima. Hvala lijepa. Mi ćemo se o amandmanima očitovati i ponavljam prihvatit ćemo sve one koji doprinose ubrzanju procedure, pojednostavljenju procedure i dostupnosti pravosuđa hrvatskim građanima. Hvala lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Konačni prijedlog Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći, drugo čitanje, P.Z.E. br. 27. Rasprava je zaključena. Pregled podnesenih amandmana podijeljen vam je na klupe. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje, državnog tajnika gospodina Dražena Bošnjakovića i počinjemo po redu. Odbor za zakonodavstvo, prvi amandman.
Amandman se prihvaća.
Amandman se prihvaća. U međuvremenu u ime kluba, gospodin …
Gospodine predsjedniče, predlažem da za amandmane ručno glasujemo radi brzine.
Hvala. Idemo dalje. Dakle glasovati ćemo dizanjem ruku. Odbor za zakonodavstvo, drugi amandman.
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio. Zastupnik Furio Radin, treći amandman.
Amandman ne prihvaćamo, jer ovaj amandman se ne prihvaća iz razloga što maloljetnik može zasnovati radni odnos sa 15 godina te raspolaže sa svojim dohotkom. Također se otvara mogućnost zlouporaba na način da se umjetno stvaraju uvjeti za ostvarivanje besplatne pravne pomoći, a inače djecu štitimo i prihvaćamo sljedeće amandmane.
Gospodin zastupnik Furio Radin, izvolite.
Molim glasanje.
Tko je za ovaj prijedlog amandmana koji inače Vlada ne prihvaća, molim da digne ruku? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 4, zastupnik gospodin Ivo Josipović.
Amandman se ne prihvaća. Primarna pravna pomoć obuhvaća značajne aspekte pravne pomoći koji će koristiti veći broj građana te bi ukidanje uputnica za primarnu pravnu pomoć značajno narušilo sustav koji se ovim zakonom uspostavlja. Prihvaća se jedan od sljedećih amandmana kojim se dozvoljava i izravno podnošenje zahtjeva za pružanje pravne pomoći bez uputnica, ali uz dodatno obrazloženje utroška sredstava iz državnog proračuna.
Gospodina zastupnika nema pa ćemo glasovati. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Također amandman zastupnika Ive Josipovića. Izvolite.
Amandman 5. se ne prihvaća. Primarna pomoć ne obuhvaća zastupanje u bilo kakvim sudskim postupcima. Udruge ne moraju angažirati osobu s pravosudnim ispitom položenim za pružanje pravne pomoći već to može kada su udruge u pitanju, biti osoba sa položenim državnim stručnim ispitom pa procjenjujemo da to nije dostatna kvalifikacija za kvalitetno pružanje pravne pomoći u složenim postupcima kao što su postupci pred Ustavnim sudom. Što se tiče postupaka neposredne zaštite u okviru primarne pomoći, nije isključeno pružanje pravne pomoći ako se ne radi o sudskom postupku.
Nema gospodina zastupnika Josipovića. Glasujmo. Tko je za? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 6, amandman Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio zakona. 7, zastupnik Dragutin Lesar.
Prihvaćamo.
Prihvaća. Postaje sastavni dio. Odbor za zakonodavstvo, osmi. Prihvaćamo.
Amandman zastupnice Milanke Opačić prihvaćamo.
10, zastupnika dr. Furia Radina.
Upravo smo prihvatili isti takav.
Znači prihvaćen je, konzumirano. Hvala. 11, zastupnica Milanka Opačić.
I ovaj amandman prihvaćamo.
12, zastupnik Furio Radin.
Prihvaćen je ovaj amandman u prihvaćanju ovog prijašnjeg. Konzumiran je.
Dobro. 13, Odbor za zakonodavstvo.
Prihvaćamo.
14, Odbor za zakonodavstvo.
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio zakona. 15, Klub zastupnika HDZ-a.
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio. 16, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina.
Ne prihvaćamo, jer prihvaćamo amandman 21 koji je sadržajno isti ali je nomotehnički izražaj drugačiji i kvalitetniji.
Gospodin Furio Radin.
U slučaju ako ćete dobro pogledati amandmane vidjeti ćete da oni nisu sadržajno isti, oni su amandman Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina je daleko sadržajniji i drugačiji od amandmana koji ćemo prihvatiti poslije i zato ćemo glasati za ovaj amandman, on će pasti, ali međutim da svi znaju da je bolji ovaj amandman od onog drugog. Hvala lijepo.
Hvala. Dajem na glasovanje ovaj amandman kojega inače Vlada ne prihvaća. Tko je za? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 17, zastupnika gospodina ive Josipovića.
Amandman se ne prihvaća. Izrada pismena u sudskim postupcima dio je sekundarne pravne pomoći i sastavni dio sudskog postupka u kome mogu sudjelovati osobe sukladno Zakonu o parničnom postupku i Zakonu o odvjetništvu. Niti ostali pružatelji primarne pravne pomoći prema odredbama ovoga zakona nemaju pravo izrade pismena u sudskim postupcima.
Hvala. Moramo glasovati. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 18, Klub zastupnika HDZ-a?
Prihvaćamo.
Hvala. Postaje sastavni dio. 19, Odbora za zakonodavstvo?
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio. 20, Odbora za zakonodavstvo?
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio zakona. 21, Klub zastupnika HDZ-a?
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio zakona. 22, zastupnika Borisa Šprema?
Ne prihvaćamo, jer smo upravo ovim prethodnim amandmanom prihvatili većinu sadržaja koji zastupnik predlaže. Mi zapravo prihvaćanjem amandmana prije, oslobađamo stranku bilo kakvog pridonošenja potvrda, zapravo potpuno oslobađamo prostor, stranka dolazi, popunjava zahtjev, potpisuje izjavu o imovnom stanju, potpisuje izjavu da je suglasna da se znači provjeravaju njeni podaci o imovnom stanju i potpuno to zapravo oslobađamo bilo kakvih obveza.
Zastupnik Boris Šprem. Izvolite.
Ja sad moram reći prvo da se čudim gospodine predsjedniče, uvaženi kolegice i kolege i predstavnici Vlade, da taj amandman nije prihvaćen, tim više što je na Odboru za pravosuđe gdje sam ja član, predstavnik predlagatelja rekao da prihvaća primjedbu koja je pretočena u amandman. Ali, doslovce tako. Ne mogu razumjeti zašto se jedan od krucijalnih amandmana koji se odnosi na to da onaj koji treba besplatnu pravnu pomoć koju inače plaća država iz proračuna, uz zahtjev kojim se traži besplatna pravna pomoć prilaže sve moguće razne druge dokumente za koje je predlagatelj u obrazloženju zakona rekao da ništa se drugo ne prilaže nego papir porezne uprave. Dakle, sam predlagatelj zakona je u obrazloženju napisao jedno, da bi u samom tekstu prijedloga napisao, konačnog prijedloga, napisao drugo. Stvarno sam začuđen i ne mogu vjerovati da se to dogodilo. Hvala [[Upadica: Traži glasanje.]] Tražim glasanje.
Glasovanje. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Odbora za zakonodavstvo, 23?
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio zakona. 24, Odbora za zakonodavstvo?
Prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 25, Odbora za zakonodavstvo?
Prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. Odbora za zakonodavstvo, 26?
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio zakona. Odbora za zakonodavstvo, 27 molim?
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio. 28, Odbora za zakonodavstvo?
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio zakona. 29, Odbora za zakonodavstvo?
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio ovog zakona. 30, Odbora za zakonodavstvo?
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio zakona. 31, Kluba zastupnika HDZ-a?
Amandman se prihvaća.
Hvala, postaje sastavni dio. 32, Odbora za zakonodavstvo?
Amandman se prihvaća.
Hvala, postaje sastavni dio zakona. 33, Odbora za zakonodavstvo?
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. 34, Odbora za zakonodavstvo?
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio zakona. 36, zastupnika Emila Tomljanovića?
To je 35, amandman prihvaćamo.
Postaje sastavni dio. I kluba zastupnika HDZ-a, 36?
Prihvaćamo.
Hvala. Molim uključimo se. Dakle, stavljam na glasovanje Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći sa svim prihvaćenim amandmanima. Molim, uključimo se i glasujmo. Izvolite rezultat. Zakon je prihvaćen sa većinom glasova, 107 za i 2 suzdržana. Odbor za zakonodavstvo predložio je Hrvatskom saboru sljedeći zaključak: Ovlašćuje se stručna služba Hrvatskog sabora da obavi redakciju teksta ovog zakona prije njegove objave u Narodnim novinama. Glasujmo za prijedlog Odbora. Uključimo se i glasujmo molim. Rezultat. Za ovaj zaključak je glasovalo jednoglasno 109 zastupnika.
- Prijedlog strategije razvitka riječnog prometa u Republici Hrvatskoj (2008.-2018.) Predlagatelj akta je Vlada Republike Hrvatske. Na temelju članka 242. Zakona o plovidbi i lukama unutarnjih voda. Prijedlog akta primili ste poštom. Raspravu su proveli odbori za razvoj i obnovu, pomorstvo, promet i veze i zaštitu okoliša. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane su podnijeli zastupnici Mirela Holy, zajednički zastupnici Mirela Holy, Ivica Pančić i Vlatko Podnar. Predstavnik predlagatelja državni tajnik u Ministarstvu mora, prometa i infrastrukture Branko Bačić. Izvolite, državni tajniče.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Vlada Republike Hrvatske predlaže Saboru donošenje Strategije razvitka riječnog prometa. Razlozi za donošenje ove strategije leže u činjenici da je potrebno unaprijediti riječni promet u Republici Hrvatskoj stoga što on u ovom trenutku nije na zavidnom nivou s jedne strane a s druge strane i zbog činjenice da je Zakonom o plovidbi i lukama unutarnjih voda Republika Hrvatska vodne puteve i luke unutarnjih voda proklamirala kao područja od posebnog interesa za Republiku Hrvatsku. Također, razlog za donošenje ove strategije leži i u činjenici da smo donošenjem tog istog Zakona o plovidbi i lukama unutarnjih voda propisali u članku 3. da će Hrvatski sabor donijeti strategiju razvitka riječnog prometa. Treći vrlo važan razlog za donošenje strategije jest ispunjenje provedbene mjere iz Nacionalnog programa pridruživanja EU Hrvatske Europskoj uniji čime smo se obvezali implementirati postavke europskog akcijskog plana za riječni promet koji se naziva NAJARDES i kroz koji strateški dokumenat Europske komisije praktično i mi gradimo i provodimo našu Strategiju razvitka riječnog prometa. U tom smislu mogu kazati da je naša Strategija razvitka riječnog prometa u sadržajnom i načelnom smislu gotovo u cijelosti uobličena i napravljena prema tom europskom strateškom okviru za razvoj europskog riječnog prometa. Nadalje, držimo da je strategija razvitka riječnog prometa ključni strateški dokument koji je važan za razvoj unutarnje plovidbe a isti je odnosno naša strategija je podloga za izradu srednjoročnih planova razvitka vodnih puteva i luka na unutarnjim vodama što je također predviđeno Zakonom o plovidbi i lukama unutarnjih voda, no o tome ću nešto više kasnije reći. Prije nego što kažem nekoliko riječi o samoj strategiji htio bih prikazati u najkraćim crtama stanje i obilježje riječnog prometa danas u Republici Hrvatskoj. Naime, činjenica je da u ovom trenutku u Republici Hrvatskoj se na rijekama odvija tek 1,5% sveobuhvatnog prometa u Republici Hrvatskoj i da s tom činjenicom nismo zadovoljni. Naime, u Europskoj uniji riječni promet sudjeluje sa negdje oko 6% pa do 24% ukupnog prometa. Pa prema tome, dakle, već i same te, iz samog tog podatke dovoljno se govori, dovoljno sam podatak po sebi dovoljno govori kako i na koji način možemo unaprijediti riječni promet u Republici Hrvatskoj, tim više što plovni putovi u Republici Hrvatskoj i omogućavaju daljnji razvoj riječnog prometa. Nadalje, riječni promet a nadasve luke na rijekama u Republici Hrvatskoj, dakle, i to najprije luke od državnog značaja kao što su Sisak, Slavonski Brod, Osijek i Vukovar, karakterizira nedovoljna opskrbljenost lučkom infra i suprastrukturom. No, unatoč tome jasno što nije, što nije dovoljno, što luke nisu dovoljno opremljene niti lučkom infra niti lučkom suprastrukturom ipak polagano se bilježi rast prometa u pojedinim lukama. Činjenica je da su upravo plovni putovi i luke na plovnim putovima u Republici Hrvatskoj bila ona područja koja su bila najviše zahvaćena Domovinskim ratom, pa jasno da i zbog Domovinskog rata, zbog agresije na Republiku Hrvatsku nije bilo moguće obavljati riječni promet, a to je onda posljedično dovelo do zaostajanja i unutarnjih plovnih putova a isto tako i lučke infrastrukture. Kada govorimo o riječnom prometu, onda svakako treba spomenuti i podatak da je riječni promet jedan od najekonomičnijih i ekološki najprihvatljivijih vidova prometa. Prema jednoj studiji koju je radila Europska komisija kaže se za prijevoz jedne tone tereta prosječnoj potrošnji energije za plovila u unutarnjoj plovidbi transportna udaljenost je 370 kilometara dok je za željeznicu 300 kilometara a dok je za cestovni promet ta udaljenost iznosi 100 kilometara. Iz tog podatka jasno je vidljivo dakle, koliko je ekonomski opravdan unutarnji riječni, unutarnji, odnosno promet na rijekama, i koliko je potrebno sustavno prilaziti njegovom unaprjeđenju. Uz ekonomičnost i ekološku prihvatljivost prometa roba vodnim putovima važna je sigurnost plovidbe i povezivanje mreže vodnih putova Republike Hrvatske sa jedinstvenim vodnim sustavom Rajna-Majna-Dunav. Dakle, uvažavajući sve te činjenice, dakle, potrebu razvoja riječnog prometa kao i naše zakonske obaveze mi smo u Vladi Republike Hrvatske krenuli u izradu jedne sveobuhvatne strategije prometnog razvitka Republike Hrvatske a koju smo dijelom temeljili i na postojećoj strategiji prometnog razvitka koju je donio zastupnički dom Hrvatskoga sabora 1999. godine. Od tada pa do danas je prošlo gotovo 10 godina i praktično postojeća strategija više nije poticajna za daljnji razvoj riječnog prometa pa je bilo nužno definirati strateški razvitak riječnog prometa koji ima novi razvojni potencijal. Dakle, kao što sam kazao strategija koju predlažemo rađena je sukladno europskom akcijskom planu riječnog prometa i na taj način je i konceptirana. Dugoročni cilj iste je integriranje mreže vodnih putova u sklopu kombiniranog riječnog morskog koridora Podunavlje-Jadran. Strategija kao strateški dokument predstavlja podlogu za donošenje srednjoročnih planova razvitka vojnih putova i luka unutarnjih voda kako je to i predviđeno člankom 103. Zakona o plovidbi i lukama unutarnjih voda. I mi smo u Vladi Republike Hrvatske ta dva strateška dokumenta također već napravili i u tim planovima smo točno potpisali koje su to mjere, aktivnosti, rokovi u kojima bi krenuli dakle, u daljnji razvoj vodnih putova i luka na unutarnjih vodama. Primarni ciljevi koji se trebaju realizirati donošenjem strategije su uspostava ravnoteže u razvitku različitih načina prometa, ravnomjerno iskorištavanje svih prometnih resursa, sloboda tržišta, ujednačavanje propisa i standarda, koordinirani i održivi razvitak i sve to temeljiti na šest bitnih načela koja su uključena i kroz koje će se provoditi takva politika naspram unutarnjih plovnih putova odnosno luka na unutarnjim vodama. Svakako jedno od najvažnijih načela prometne politike odnosi se na sigurnost plovidbe i zaštitu okoliša. Upravo u tom segmentu, vodeći računa dakle, o zaštiti okoliša i sigurnost plovidbe, mi u Ministarstvu mora, prometa i infrastrukture razvijamo riječni informacijski sustav koji će bitno doprinijeti sigurnosti plovidbe i kvaliteti plovidbe, u kojemu ćemo u svakom trenutku znati realno stanje na unutarnjim plovnim putovima i rijekama, vodeći računa o razmjeni informacijama putnicima, teretu te posadi, brodovima i svemu onome što je od bitnog značaja za upravljanje riječnim prometom. Nadalje, riječni promet je potrebno integrirati u transportne lance i učiniti ga atraktivnijim za one subjekte koji se bave planiranjem i prometnom logistikom. To je naravno moguće, ako sve države koje su uključene u sustav … [[Govornik se ne razumije.]] primjenjuje slične koncepte i u dijelu koji se dakle, odnosi na sigurnost plovidbe i na uspostavu riječnog informacijskog sustava. Kada govorimo o tržištu onda je prema projekcijama Europske komisije planiran rast riječnog prometa u idućih 10 godina od 7% a neke najoptimističnije procjene govore i o rastu riječnog prometa, do 20%. Mi u Republici Hrvatskoj da bismo mogli odgovoriti takvom zahtjevu potrebno je da u cijelosti integriramo cjelokupni riječni sustav, dakle, sve plovne putove na unutarnjim vodama i u tom smislu u Vladi Republike Hrvatske prilazimo izgradnji plovnog kanala Dunav-Sava čime bi se ostvarila ta integracija mrežnih, vodnih putova u Republici Hrvatskoj. I na taj način jasno da bi se stvorila neovisnost hrvatskih unutarnjih plovnih putova u odnosu na treće države. Važno je također istaknuti da je višenamjenski kanal Dunav-Sava kao i atraktivnost područja oko njega bitno mora biti, jedan od uvjeta, jasno i razloga kanala i da bi on dokazao svoju opravdanost jest i potreba moderniziranje luka na unutarnjim plovnim putovima što je također naglašeno u strategiji te osigurati dovoljno prostora za izgradnju gospodarskih zona koje bi se naslonile na sami kanal ali i na luke na unutarnjim plovnim putovima. Kada govorimo o riječnom brodarstvu koje je također jedna od bitnih načela u razvoju naše strategije, htio bih reći nekoliko podataka koji govore o sadašnjem stanju riječnog brodarstva. Naime, u ovom trenutku hrvatsko riječno brodarstvo ima 57 brodova ukupne nosivosti 44 tisuće tona, čija je prosječna starost otprilike 40 godina. Jasno dakle, da je flota mala, da je flota zastarjela i da ne može odgovoriti zahtjevu koji se postavljaju pred unutarnje, pred razvoj unutarnje plovidbe pa smo u tom smislu u Vladi Republike Hrvatske i kroz strategiju naveli one podatke, odnosno one mjere koje ćemo sukladno europskim direktivama provoditi kada je u pitanju poticanje brodara, odnosno poticanje brodarstva u Republici Hrvatskoj. Jedan od važnih segmenata razvoja brodarstva svakako je, jest i nedostatak kvalitetnog brodarskog, brodarskih zanimanja pa smo u tom smislu pokrenuli proceduru da bi zajedno sa pomorskim školama u Republici Hrvatskoj i to pomorskim školama prvenstveno u Bakru i sa Prometnim fakultetom u Zagrebu krenuli u kvalitetniju edukaciju brodarskih zanimanja. Dakle kao što sam rekao cjelokupna strategija se naslanja dakle na europski akcijski plan i u tom smislu nismo ni naveli financijske podatke koje, koji bi proizašli iz provedbe same strategije. Naime mi ćemo kroz daljnji postupak a to je usvajanje petogodišnjeg programa razvoja luka i unutarnjih plovnih putova pokazati kako i na koji način vidimo daljnji razvoj infrastrukture unutarnje odnosno riječnog prometa u Republici Hrvatskoj. Pa u tom smislu, dakle imamo namjeru ulagati u financiranje izgradnju lučke infra i suprastrukture u lukama Vukovar, Osijek, Slavonski Brod i Sisak i prema master planovima odnosno usvojenim planovima izgradnje i uređenja tih luka namjerava se ukupno u idućih 5 godina na području tih luka uložiti oko 116 milijuna EUR-a dok na izgradnju odnosno održavanje unutarnjih plovnih putova negdje oko 126 milijuna EUR-a. Dakle ukupna investicija u idućih 5 godina koja će biti detaljno obrazložena i pokazana samim petogodišnjim planom razvoja unutarnjih plovnih odnosno luka na rijekama iznosila bi negdje oko milijardu i 765 milijuna kuna. Jasno pri tome ne uračunavajući troškove izgradnje kanala Dunav-Sava čija je procijenjena vrijednost a što će vrlo brzo pokazati i prostorni plan o kojemu će biti više riječi u ovome Saboru, njegova bi cijena iznosila negdje oko 5 milijardi i 500 tisuća kuna. Dakle izgradnjom luka, izgradnjom i uređenjem, održavanjem unutarnjih plovnih putova, posebnom brigom o riječnom brodarstvu kao sastavnom dijelu riječnog odnosno unutarnjeg plovnog prometa, prometa na rijekama držimo da je moguće kvalitetno odgovoriti na izazove koji se pred Republiku Hrvatsku kao podunavsku državu, kao državu koja ima kvalitetne preduvjete za razvoj riječnog prometa može kvalitetno odgovoriti. Hvala gospodine potpredsjedniče.
Hvala. Odbor za pomorstvo, promet i veze. Predsjednik Odbora gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege, Odbor za pomorstvo, promet i infrastrukturu Hrvatskog sabora na 6. sjednici raspravio je Prijedlog strategije razvitka riječnog prometa u Republici Hrvatskoj, a na prijedlog Vlade Republike Hrvatske. Odbor je Prijedlog strategije razvitka riječnog prometa razmatrao kao matično radno tijelo. Uvodno izlaganje dao je predstavnik predlagatelja koji je istaknuo da je strategija riječnog prometa prilog implementaciji europskog akcijskog plana za riječni promet i da je usmjerena na 6 glavnih područja djelovanja; sigurnost plovidbe, zaštitu okoliša, tržište, infrastrukturu, brodarstvo a i edukaciju zajedno sa promidžbom te administrativnom sposobnošću. Riječni promet potrebno je integrirati u intermodularnu i transportnu mrežu kako bi se ojačala njegova uloga na tržištu kao ekološki najprihvatljivije vrste prometa. Za integraciju riječnog prometa u intermodularnu transportnu mrežu važno je postići razinu pouzdanosti i efikasnosti unutarnje plovidbe kroz osiguranje kvalitetne prometne infrastrukture. Isto tako luke se moraju prometno povezati s glavnim cestovnim i željezničkim koridorima kako bi se ostvarila bolja integracija s gospodarskim zaleđem i stvorili uvjeti za razvitak intermodularnog prometa. Predlagatelj je također naglasio da konvencionalni sustav sigurnosti plovidbe ustupa mjesto paneuropskom sustavu kontrole plovidbe i upravljanje prometom koji se temelji na uvođenju riječnih informacijskih servisa te da se operativno upravljanje novim sustavom predviđa u okviru nacionalne središnjice. U samoj raspravi na Odboru iznijeto je mišljenje da bi ovom dokumentu bolji naziv bio akcijski plan na osnovu kojeg bi se trebala izraditi strategija kojom bi se detaljno definirala dinamika odnosno rokovi izvršenja utvrđenih planova i projekata, financijska sredstva potrebna za njihovo provođenje odnosno da država mora utvrditi koliko će se izdvajati u naznačene projekte. Istaknut je i značaj ulaganja u plovne puteve, riječno brodarstvo i luke kao dio strategije razvoja u Slavoniji. Predlagatelj je upozorio da je Prijedlog strategije, da je Prijedlogom strategije daju pravci i smjernice, a da će se konkretnim petogodišnjim planovima koji su u pripremi biti, koji će inače biti gotovi do kraja godine, detaljnije definirati sami rokovi i potrebna financijska sredstva vezana i za plovne puteve, luku, terminale kao i ulaganje u riječno brodarstvo. Nakon provedene rasprave Odbor za pomorstvo, promet i infrastrukturu jednoglasno je predložio Hrvatskom saboru donošenje strategije razvitka riječnog prometa u Republici Hrvatskoj od 2008. do 2018.
Hvala. Odbor za razvoj i obnovu? Predsjednica Odbora gospođa zastupnica Zdenka Čuhnil, izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče, uvaženi tajniče Odbor je, Odbor za razvoj i obnovu Hrvatskog sabora na svojoj prvoj sjednici održanoj 8. svibnja razmotrio je Prijedlog strategije riječnog prometa u Republici Hrvatskoj i koji je predsjedniku Sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 2. svibnja. Odbor je u smislu članka 68.a Poslovnika Hrvatskog sabora u, o Prijedlogu raspravio u svojstvu jednako tako matičnog tijela budući da se radi o strategijama. U uvodnom izlaganju predstavnice predlagatelja istaknuto je da se u vrijeme kreiranja strategije razvitka riječnog prometa u Republici Hrvatskoj odvija proces političke i gospodarske integracije zemalja Jugoistočne Europe u Europsku uniju. Rečeno je da Republika Hrvatska u definiranju strategije riječnog prometa slijedi europsku prometnu politiku o sigurnosti plovidbe i zaštite okoliša, tržišta, infrastrukture, brodarstva i edukacije. Konvencionalni sustav sigurnosti plovidbe ustupa mjesto paneurospkom sustavu kontrole plovidbe i upravljanja prometom koji se temelji na uvođenju riječnih informacijskih sustava. U raspravi je naglašena važnost razvitka riječnog prometa u vrijeme integracija jugoistočne Europe u europske trendove te se, te je upozoreno na loše stanje riječne flote, njezinu starost za više od 40 godina te nedovoljan udio u ukupnom riječnom prometu u kojem domaći brodari sudjeluju s tek 20% prijevoza u našim lukama. Naglašena je potreba modernizacije, uvođenje inovacije i udovoljavanje novih tehničkim standardima u riječnom prometu. Posebno je upozoreno na potrebu za brzom operacionalizacijom i stvaranjem kratkoročnih planova razvitka riječnog prometa koji će predvidjeti ne samo potrebna sredstva za modernizaciju flote već i edukaciju potrebnog profila kadrova u riječnom prometu. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno odlučio Hrvatskom saboru predložiti donošenje Strategije riječnog prometa u Republici Hrvatskoj. Hvala lijepa.
Hvala. Odbor za zaštitu okoliša? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a gospodin zastupnik Ivan Šantek. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Klub HDZ-a prihvatit će ovu predloženu Strategiju razvitka riječnog prometa u Republici Hrvatskoj. Naime, europska prometna politika u posljednje vrijeme veliku pozornost posvećuje usklađenom razvitku svih vrsta transporta, te ravnomjernom korištenju svih profitnih resursa. Nekontrolirani rast cestovnog prometa ima za posljedicu veće društvene troškove koji se najčešće manifestiraju kroz onečišćenje okoliša, prometne nesreće, gužve i s tim povezane financijske gubitke gospodarstva. Stvaranje pozitivnog imidža unutarnje plovidbe kao ekonomičnog, sigurnog i ekološki prihvatljivog načina prijevoza važno je radi jačeg uključivanja industrije u ovaj sektor. Stoga je potrebno bilo izraditi Strategiju razvitka riječnog prometa jer su do sada sve vrste prometa bile regulirane Strategijom prometnog razvitka Republike Hrvatske koju je donio Zastupnički dom Hrvatskog državnog sabora na sjednici održanoj 12. studenog još 1999. godine. Strateški ciljevi Republike Hrvatske u razvitku riječnog prometa su: 1. povezivanje Srednje Europe s Jadranom, plovnim putevima rijeke Dunav, kanalom Dunav – Sava, rijekom Savom do Siska i Zagreba, te nastavno željezničkim prijevozom do jadranskih luka, Rijeka i Ploče. I pod 2. uvećati udjel riječnog prometa u odnosu na ostale prijevozne grane. Izgradnja višenamjenskog kanala Dunav – Sava strateški je najznačajnije pitanje daljnjeg razvitka riječnog prometa u Republici Hrvatskoj. Višenamjenski značaj budućeg kanale sadržan je u njegove tri glavne funkcije, a to su navodnjavanje, plovidba i odvodnja, te nizu sporednih. Kanal Dunav – Sava od Vukovara do Šamca kad bude dovršen služit će poljoprivredi, prometu i vodnom gospodarstvu. Strateški je cilj navodnjavanja 33050 hektara poljoprivrednog zemljišta, a plovidbu kanalom strateški prometnoj policiji Hrvatska treba razmatrati jedino preko ostvarenja 570 km dugog prometnog koridora Podunavlje – Jadran. Realna je kombinirana riječna željeznička veza koja bi se u konačnom sastojala od 61 km kanala Dunav – Sava od Vukovara do Šamca, 306 km kanalizirane rijeke Save od Šamca do Siska s dvije vodne stepenice Županja i Jasenovac i 200 km dvokolosječne željezničke pruge Sisak – Zagreb – Rijeka. Cilj odvodnje sliva kanala, daljnje uređenje površinske odvodnje sa 173000 ha i osiguranje uvjeta dogradnje podzemne odvodnje na 62000 ha poljoprivrednih površina. Drugi je cilj eliminacija povremenih dugotrajnih i nekontroliranih poplava s pašmanskog studenskog bazena i reguliranje vodnog režima u njemu prema zahtjevima šumske vegetacije. Oplemenjivanje malih voda vezano je za navodnjavanje i ekologiju naselja uz kanal, a kanal osigurava i korištenje tehnološke vode. Izgradnjom kanala plovni put prema Zapadnoj Europi skratit će se za 417 km. Vrijeme plovidbe bit će kraće 48 sati, a ušteda goriva 8 do 10 tona po jednom potiskivanom sustavu, dok bi se put prema istoku skratio za 85 km. Naime, izgradnjom kanala Dunav – Sava, te predloženim kanaliziranjem rijeke Save i Drave usklađuju se iznimno važne pretpostavke u racionalnom povezivanju Podunavlja i Jadrana kao i unutarnje mreže plovnih putova u Republici Hrvatskoj. Postojeća strategija iz '99. godine ne može pratiti u cijelosti sadašnje trendove europske prometne politike, obzirom na mogućnosti povećanja ekonomske razine roba na jedinstvenom europskom tržištu neophodno je potrebno u što kraćem roku unaprijediti riječni promet preko jačanja administrativnih kapaciteta u državnim tijelima i ustanovama, modernizacija lučke infrastrukture i povećanja pouzdanosti i efikasnosti unutarnje plovidbe. Upravo ova nova strategija preko svojih primarnih ciljeva treba definirati strateški razvitak riječkog prometa u Hrvatskoj koji ima povoljan omjer transportnih učinaka i troškova, ekološku prihvatljivost, slobodu tržišta, te sigurnost povezivanja mreže vodnih putova Hrvatske sa povezanošću u jedinstveni sustav Rajna – Majna – Dunav. Strategija riječnog prometa je prilog implementacije europskog akcijskog plana za riječni promet NAIDES. Glavno načelo europske prometne politike koja se tim dokumentom ističe jest uspostavljanje ravnoteže između različitih načina prijevoza kao ključ uspješnosti strategije održivog prometnog razvitka. Razina strategije za infrastrukturu unutarnjih plovnih putova usmjerena je na povećanje sigurnosti i učinkovitosti unutarnje plovidbe. Regulacija plovnih putova mora odgovarati potrebama korisnika, a to znači osiguravanja nesmetane sigurne plovidbe za brodove s maksimalnom vučom u skladu sa klasom plovnih putova. U praksi to znači osiguranje minimalne dubine od 2 i pol metra za 300 dana u godini što je međunarodna klasa plovidbe. Hrvatski plovni putovi specifični su po tome da su to uglavnom rijeke uz granice Hrvatske. S obzirom na to regulacijske projekte trebalo bi koordinirati sa državama susjedima. Hrvatska smatra te zajedničke projekte prioritetom, s obzirom da pomažu uspostavi boljih prometnih veza između država i stvaranja preduvjeta za zajednički gospodarski boljitak. Hrvatskim riječnim lukama potrebna je kvalitetna i tehnološka modernizacija kako bi se zadovoljila postojeća i očekivana potražnja. Osim modernizacije osnovne lučke infrastrukture potrebno je ojačati sustav sigurnosti nadzora u lučkom području. Luke treba povezati sa glavnim cestovnim i željezničkim koridorima kako bi se postigla bolja koordinacija za gospodarskim zaleđem i kako bi se stvorili preduvjeti za razvoj intermodularnog prometa. Glede teretnog prijevoza u unutarnjim plovnim putovima on bilježi stalni rast na rijeci Dunavu dok je na rijeci Savi na nižoj razini uglavnom zbog vrlo loših sigurnosnih uvjeta za plovidbu u nižem dijelu rijeke. Veća aktivnost hrvatskih luka vezana je za povećanje međunarodnog tereta. U zadnjih 10 godina riječni promet je porastao u svim riječnim lukama, a najveći porast zabilježen je u luci Vukovar sa vrlo visokim postotkom tranzitnog prometa čak do 80%. Hrvatski lučki sustav u unutarnjim vodama obuhvaća i 4 međunarodne luke Sisak, Slavonski Brod, Osijek i Vukovar, te nekoliko sadašnjih i budućih pristaništa. Sadašnje stanje obilježavaju neuravnotežena tržišna potražnja za transportom roba na Savi i Dunavu uglavnom kao posljedica drugačijih navigacijskih uvjeta, te tehnička i tehnološka zastarjelost i manjak kapaciteta. Hrvatske riječke luke trebaju se kvalitativno i tehnološki osuvremeniti kako bi mogle udovoljiti postojećoj i očekivanoj transportnoj potražnji. Pored modernizacije osnovne lučke infrastrukture trebaju unaprijediti sustav sigurnosti nadzora na lučkom području. Vodni putevi, riječke luke predstavljaju važan prometni resurs prostora Istočne Hrvatske, Slavonije i Posavine koje se može iskoristiti za brži gospodarski razvitak tih područja. Puni učinak ostvario bi se lociranjem gospodarsko-poduzetničkih zona što bliže lukama ili u sklopu lučkih područja pod uvjetom da se poboljšaju uvjeti plovidbe očekuje se da bi i lokalna i strana industrija generirala veći promet na širem području porječja kao što su na primjer prerađivačka industrija u Sisku i Kutini, drvna industrija u Slavonskom Brodu, kemijska industrija u Srbiji, crna metalurgija u sjevernoj Bosni te turizam kao grana koja je snažno zainteresirana za razvoj rijeke Save. Osim Europskog akcijskog plana za riječni promet, važno je usklađivanje sa radom Dunavske komisije čija je zadaća izgradnja jedinstvenog sustava regulacije na Dunavu i harmonizacija, regulacija unutarnje plovidbe među članicama Europske unije i najnovijim dokumentom Međunarodne komisije za zaštitu rijeke Dunav koji je vezan uz održivi razvitak riječne plovidbe je glavno polazište za definiranje strategije riječnog prometa je činjenica da je mreža vodnih puteva Republike Hrvatske integralni dio europske mreže vodnih putova, pa na Europskog dunavskog koridora broj 7. S aspekta sigurnosti plovidbe i zaštite okoliša ovom strategijom bilo je potrebno ispostaviti održavati i unaprijediti uvjete sigurne i pouzdane plovidbe unutarnjim vodnim putevima preko modernizacije flote, uvođenje inovacije u tehnologiju prijevoza te udovoljavanju novim tehničkim standardima. Kako je smanjen interes za zanimanja u brodarstvu, potrebno je razviti institucionalni program poticanja razvitka riječnog prometa kroz program edukacije i stipendiranja školovanja učenika. Osnovni cilj je povećanje malih brodara i prilagodba tehničkim zahtjevima prema EU standardima. Zaključno možemo reći da je nakon donošenja nekoliko zakona iz područja unutarnje plovidbe kao pravnog okvira, te stvarnog institucionalnog okvira formiranja lučkih uprava i agencija, te uključivanje u međunarodne komisije kao što su Dunavska i Savska komisija, neophodno je usvojiti i Strategiju razvitka riječnog prometa Republike Hrvatske kao logičnog nastavka. Klub zastupnika HDZ-a ovu strategiju ocjenjuje kao neophodnu, modernu i konciznu te predlaže njeno prihvaćanje. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Željko Vincelj, Klub HNS-a.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Načelno rečeno, svaka dobra strategija razvitka u bilo kojoj oblasti mora odgovoriti na neka temeljna pitanja. Prvo, što želimo postići u toj domeni? Drugo, zašto nam je to važno? Treće, kako to namjeravamo postići? Četvrto, u kojim rokovima ćemo to napraviti? I peto, koliko će nas to koštati? Preduvjet za bilo kakvu raspravu o važnim odrednicama strategije riječnog prijevoza je slika trenutačnog stanja. Znači, kakvo je stanje na tržištu teretnog prijevoza u Republici Hrvatskoj, kakvi su kapaciteti i to infrastrukturni, administrativni, stručni riječnog prometa u Republici Hrvatskoj, kakva je situacija u našem okružju i koje su komparativne prednosti koja ova vrsta prometa ima u odnosu na druge vrste prijevoza. Svaka dobra strategija mora imati i elemente predviđanja razvoja situacije u području za koje se donosi te anticipirajući razvoj situacije, postavljati svoje ciljeve i mjere za njihovo ostvarenje. Ako smo imalo pažljivije pročitali ovaj prijedlog, vidjelo smo da u njemu nema niti jednog elementa koji bi ozbiljna strategija morala imati, te stoga Klub Hrvatske narodne stranke ne može podržati prijedlog strategije razvitka riječnog prometa u ovom obliku. Naglašavam, u ovom obliku. S druge strane, želim naglasiti da je strategija razvoja riječnog prometa izuzetno važna tema za ovu zemlju, da je ovo pravo vrijeme za raspravu o njoj, te da se nadamo da će ova saborska rasprava potaknuti, ali ozbiljniji pristup u postizanju suglasja oko daljnjeg razvoja ove vrste prometa. No, za to je potrebno otvoriti raspravu i uključiti širu znanstvenu i stručnu javnost u izradu prave strategije, konkretno. Već sam rekao da je prvo pitanje na koje bi trebala odgovoriti ova strategija, a nakon analize trenutačnog stanja u oblasti ukupnog prometa, što želimo postići u riječnom prometu? Koji je naš generalni cilj? Trenutačna situacija je takva da promet roba unutrašnjim vodenim putovima čini 0,3% ukupnog robnog transporta Republike Hrvatske. ova vrsta prometa iz godine u godinu u ukupnog prometu sudjeluje sve manje gledano i u apsolutnim i relativnim brojkama. Strategija prometnog razvitka iz 1999. godine je predviđala dizanje udjela riječnog prometa s tadašnjih 3% na 15%. Nekako čudnim smjerom idemo od 3 prema 15% kada smo stigli na 0,3%. A i kako kad smo prvi brod za unutarnje vode sagrađen u hrvatskim brodogradilištima i to za ophodnju i nadzor plovnog puta, "Vučedolsku golubicu", porinuli u vodu u prosincu 2006. sedam godine od strategije prometnog razvitka Republike Hrvatske. Mi smo sada u situaciji da generalni cilj postavimo na jedan od sljedećih načina. Prvo, želimo zadržati sadašnju razinu sudjelovanja riječnog prometa u ukupnom prometu, a ciljevi na koje ćemo se koncentrirati u narednih desetak godina su povećanje razine sigurnosti na plovnim putovima, poboljšati sustav kontrole i praćenja prometa, odgovoriti međunarodnim obavezama koje imamo kao zemlja potpisnica međunarodnih ugovora i sporazuma, te uskladiti zakonodavni i institucionalni okvir, što su naše obaveze koje proizlaze iz procesa pridruživanja. Drugo, želimo značajno povećati udio ove vrste prometa u ukupnom prometu i u dogledno vrijeme, recimo petnaestak godina dostići prosječnu europsku razinu od 7% udjela te vrste prometa. Ili treće, kao treću mogućnost, možemo aktualizirati cilj postavljen u strategiji prometnog razvitka, već smo rekli da je on bio postavljen na 15%. Da bismo se opredijelili za jedan od navedenih generalnih ciljeva, moramo odgovoriti na ono drugo pitanje iz uvoda zašto nam je važno razvijati riječni promet, a ovdje je važno znati sljedeće. Riječni promet je najjeftiniji način prijevoza, omjeri su negdje 1 naprema 3,5 naprema 6, ako ga uspoređujemo sa željezničkim i cestovnim prijevozom, iziskuje najmanju potrošnju energije, a ovih dana postajemo potpuno svjesni što to znači, ekološki je najprihvatljiviji, pruža najveću sigurnost, vijek trajanja objekata i sredstava prijevoza je najduži zbog potreba za snažnim investicijskim ciklusom u slavonskoj regiji odgovara potrebi da država puno više učini u toj regiji nego što je činila do sada itd., itd. Ovisno od odgovora na prvo pitanje, moći ćemo dalje ozbiljno razgovarati i tražiti odgovore na sljedeća strateška pitanja. Kako namjeravamo ostvariti postavljene ciljeve? U kojim rokovima ćemo to učiniti? Koliko će nas to koštati? Gdje ćemo pronaći sredstva, odnosno kako zatvoriti financijsku konstrukciju? Mala digresija. Očito je da je intenziviranjem izgradnje autocesta došlo do narušavanja ravnoteže u omjerima ulaganja u prometnu infrastrukturu. U razvoj cestovne mreže išlo je i do 70% ukupnih ulaganja umjesto strategijom predviđenih 40%. No konačno osuvremenjivanje cestovne infrastrukture polako ide kraju i kada se završi sve ono što je započeto ili u kratkoročnim planovima, to će biti moderna cestovna mreža koja je riješila nekoliko najvažnijih zadataka koje je postavila strategija prometnog razvitka iz 1999. godine. To su integriranje zemlje, povezivanje zemlje s najvažnijim europskim pravcima i stvaranje preduvjeta za uravnotežen razvoj svih krajeva. Ono što definitivno nije ostvareno, a bio je jedan od najvažnijih ciljeva strategije, je skladan i postupan razvitak ukupnog prometnog sustava i svih njegovih pojedinih dijelova. Govorim tu i o željeznici i o riječnom prometu naravno. Zato sam u uvodnom dijelu svog izlaganja i rekao da je sada pravo vrijeme za raspravu o ovoj temi. Ako se odlučimo dizati postotak sudjelovanja riječnog prometa u ukupnom prometu na razinu kako to predviđa generalni cilj pod b) ili c) odnosno 7% ili 15%. Ako želimo harmonizirati ulaganje u različite oblike infrastrukturne mreže kako to predviđa strategija iz 99. godine, a koje se ovdje navodi kao temelj na koji se oslanja i ovaj prijedlog, onda u skladu s time treba odrediti operativne ciljeve i mjere koje treba poduzeti. Preduvjeti za to su analize znanstvene i stručne javnosti, zašto i kako to napraviti i jasno izražena politička volja da se to i ostvari. Tada se otvaraju pitanja izgradnje kanala Dunav-Sava i širenja mreže i dizanja kvalitete plovnih putova, intenziviranje ulaganja u luke, modernizacije brodarske mreže, ulaganje u infrastrukturu praćenja prometa i svega drugog što je potrebno učiniti za adekvatan razvoj riječnog prometa. U ovom prijedlogu nema niti jednog od ovih elemenata barem minimalno valoriziranih, a pogotovo ne financijski. Ne sumnjamo da ćemo, ali pitam predlagača kada, dobiti operacionalizaciju strategije u rokovima i financijskim potrebama kroz srednjoročni program. Ali kako mi saborski zastupnici odlučivati o nečemu kada niti u grubo ne znamo financijsku konstrukciju projekta. Koliko nas zna o riječnom prometu toliku da sam može procijeniti financijsku težinu projekta temeljem opisnih kategorija? Ako situacija ili vrijeme nije još bilo zrelo za iznose i rokove onda još nije trebala doći ovakva gola, štura strategija na naše stolove. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba IDS-a, uvaženi zastupnik Damir Kajin.
Preskočiti ćemo i Dragonju i Mirnu i vratiti ćemo se sada na ovu Strategiju razvitka riječnog prometa u Republici Hrvatskoj. Eto ovako ovdje se na strani 10. najprije govori o mjerama za implementaciju područja infrastrukture pa se onda kaže mi ćemo urediti vodne puteve prema zahtjevima međunarodne klasifikacije, otkloniti uska grla na prilazima lukama, realizirati projekt izgradnje Dunav-Sava, riješiti vlasničke odnose na lučkom području, uskladiti potrebe investicijskih ulaganja u lučku infrastrukturu, povezati luke s gospodarsko-poduzetničkim zonama, povezati luke s glavnim cestovnim koridorima, integrirati luke u sustav riječkih, informacijskih servisa et cetera et cetera. Znači to je ono što bi trebalo učiniti, ali o tome nešto kasnije. Mi smo iz ovog izvješća saznali otprilike da hrvatski vodni putevi u ovom trenutku iznose 804,1 kilometar od čega je 539,2 kilometara međunarodnih puteva. Da Hrvatska ima 57 brodova s ukupnim kapacitetom od 44 tisuće tona koji su uključeni u međunarodni promet. To je otprilike veličina jednog broda koji se danas radi u Rijeci, Splitu, Trogiru ili Puli, znači toliki je naš kapacitet brodarski. Naši brodari se voze ili voze brodove starije od 40 godina, sudjeluju u prijevozu svega 20% roba na tom našem tržištu, ostalo čine stranci. Da vjerojatno brodari nemaju potpore, pretpostavljam da je riječ ovdje o gorivu, znači ako želimo im pomoći trebali bi im dati status poljoprivrednika plavi dizel. Da su nam luke zastarjele, neadekvatne to smo znali bez da se piše. Nema kadrova za riječno brodarstvo. Najveći problem osigurati nam je prohodnost rijekama za što treba 300 dana u godini osigurati plovnost za plovila minimalnog gaza od 2,5 metra itd. itd. Zašto se međutim javljam? Pa zato jer sam nedavno u "Jutarnjem listu" pročitao jedan intervju gospodina Čobankovića, kako će najveći infrastrukturni projekt hrvatske Vlade u mandatu 2007.-2011. biti gradnja kanala Dunav-Sava. O tome su govorili svi moji prethodnici, o tome je nešto govorio i državni tajnik gospodin Bačić. Od te dugo najavljivane investicije mislim nije se krenulo Bog zna kamo, ajde prilikom otvaranja tih radova okrenuto je par odojka, jedno tele je ispečeno na žaru, ali otprilike tu se je i stalo. E sada ono što je mene začudilo, gospodin Bačić je spomenuo cifru za taj kanal u iznosu od 5,5 milijardi kuna. U intervjuu gospodina Čobankovića, ministra za regionalni razvoj, pročitao sam da on govori od 4 do 5 milijardi eura. Mi svi ovdje znamo prednosti tog kanala za riječki promet, za razvoj gradova koji su tu uz te naše rijeke. Mi znamo koja bi to prednost bila za hrvatsku poljoprivredu, ali mislim da u ovom trenutku se neće ući u gradnju jednog takvog projekta, u trenutku kada je samo ove 2008. obveza na Republici Hrvatskoj da vrati 8,3 milijardi eura vanjskog duga, a da bi to mogli učiniti moramo se zadužiti za dodatnih 11,1 milijardi eura. Naime, na današnji dan vanjski dug Republike Hrvatske je 34 milijarde eura, a do kraja mandata ove Vlade biti će i veći od 50 milijardi eura. Mislim da kada niti nemamo točne cifre kao što je govorio moj prethodnik, da naprosto za jednu takvu investiciju Hrvatska nije spremna, iako je ona nasušno vjerojatno potrebna ako ni zbog čega drugog, radi pozicije poljoprivrede uz taj kanal i zbog činjenice da bi Hrvatska preko noći dobila još nekoliko desetina kilometara međunarodnih plovnih puteva. Na strani 8. doslovce se, kada govorimo o tom kanalu kaže, znači razvojna koncepcija, očekivano stanje karakterizira podizanje klase plovnosti vodnih puteva rijeke Save do Siska na 4. klasu. To je početak izgradnje višenamjenskog kanala Dunav-Sava. Znači, kanal se spominje na više mjesta, ali nitko nije rekao u ovoj strategiji gdje osigurati novac, a da svi paralelno onda ne potonemo pod teretom tog kanala ili mosta za Pelješac i takvih megalomanskih investicija. Jednom riječju, prije nego nekome padne na pamet da za to se traži novac u međunarodnim izvorima kao što je navijestio ministar Čobanković, iako bi to vjerojatno bio posao stoljeća za Slavoniju, dajmo barem jedan dio iznosa koji bi bio namijenjen tom kanalu da saniramo luke uz naše rijeke, Sisak, Slavonski brod, Osijek, Vukovar, dajmo, izgradimo još desetak brodova da se učešće naših brodara poveća u prijevozu roba, osigurajmo prohodnost za početak tim kanalima i normalno za početak dajmo barem stimulirajmo zanimanje brodara. Nema dvojbe da taj kanal Hrvatskoj treba, ali u ovom trenutku u Hrvatskoj za taj kanal nema novaca, osim ako ga ne damo u neku koncesiju kao što su slučaj Panama ili Suez. Ali, što ćete, jedna deindustrijalizirana Slavonija nikome nažalost nije zanimljiva, a tim kanalom pretpostavljam da nećemo prevoziti naftu. Ako je stvarna cifra tog kanala 4, 5 milijardi eura kao što navješćuje ministar Čobanković, onda doista je pitanje u što bi taj novac trebalo preusmjeriti. Ja sam duboko uvjeren da će jedna Slavonija zbog skupe cijene hrane početi se relativno brzo oporavljati, ali pod jednim uvjetom: da prije nego kopamo kanal seljacima damo zemlju, da im prodamo zemlju, državnu zemlju, jasno jednako tako i onima u Istri, da im damo zajmove da mogu doći do mehanizacije, da pokušamo osmisliti tu prerađivačku industriju koja će preuzimati te njihove proizvode i normalno moramo shvatiti svi mi, a i oni, da se ne može živjeti samo od poticaja za kukuruz i pšenicu koju uzgajaju na površinama od 2 ili 3 hektara. Od 2 ili 3 hektara ne može se živjeti nigdje u svijetu. Sve teže će se moći sa 2 ili 3 hektara živjeti i u Republici Hrvatskoj. I nije sad tu bit da im netko osigurava tržište kao što se to stalno govori, već da ih prati ta prerađivačka industrija i da na taj način taj proizvod tih ljudi postane na neki način zaštitni znak cijele zemlje, jednom riječju brand. Ja vas stoga molim da stanemo na loptu, nemojmo maštati o kanalu za kojeg u ovom trenutku nema sredstva, bez obzira što bi vjerojatno s njime Vlada koja bi ga izgradila ušla u povijest tog kraja. Osmislimo stvarne prioritete za Republiku Hrvatsku, to su ceste, one idu, željeznica ide, nadam se da će ići i ovaj tunel kroz Učku, luke se neke grade, gradi se nova luka u Zadru, želim vjerovati da će i ona u Plominu. Treba modernizirati ove riječke luke koje sam prije, Slavonski brod, Osijek, Vukovar spominjao, Sisak, idu energetski sustavi, LNG će uskoro krenuti na Krku. Razmislimo u kakvom nam je stanju kompletno zdravstvo, sanirajmo gospodarske subjekte, prije svega brodogradnju, potaknimo izvoz itd. I onda će taj jedan gospodarski rast Republike Hrvatske omogućiti i gradnju jednog ovakvog doista tužnog projekta Dunav-Sava. Ja se slažem da jedan takav kanal može potaknuti gospodarsku aktivnost prije svega u Slavoniji, ali isto tako sav razvoj jedne zemlje ne može se podrediti samo tom kanalu ili Pelješkom mostu i takvim projektima. Za kraj, ovo izvješće nam je dato, kao što je govorio moj prethodnik, na svega 17 stranica. To je neozbiljno, a imamo ambiciju takav jedan program nazivati strategijom. Ovaj program kako sam ga ja nekako doživio, on je prije jedna jadikovka, kao da ga je Jeremija pisao, a ne Ministarstvo pomorstva itd. Ovaj prijedlog je iskazivanje nemoći i nažalost nekad se strategija svede na jedan samo cilj, npr. modernizaciju luka ali dajmo onda to napravimo, a megalomaniju prepustimo drugima. I zato bi možda bilo dobro da ova strategija ide u drugo čitanje, ali da za to drugo čitanje dobijemo i neku financijsku specifikaciju koliko su te lijepe želje našega ministarstva i financijski teške, koliko to stoji, u kojim iznosima ćemo to izraziti i tko će jasno taj novac morati ostvariti. Sve u svemu, mislim da ovaj Prijedlog strategije i razvitka riječnog prometa u Republici Hrvatskoj 2008.-2018. nije spremno za usvajanje i bilo bi oportuno kad bi ga Hrvatski Sabor ponovno poslao na doradu nadležnom ministarstvu i kada bismo dobili priliku da na drugom čitanju iskažemo svoj sud i o konkretnim financijskim pokazateljima.
Zahvaljujem. Imamo dva ispravka netočnog navoda. Prvo je uvaženi zastupnik Ivica Pančić.
Složivši se sa većinom što je kolega Kajin rekao ipak moram ispraviti jedan netočan navod. Iz riječi kolege Kajina moglo bi se zaključiti da su radovi na kanalu započeli govoreći o okretanju telića ili što li. Radovi nisu započeli. Istina je i da su ministri Radić uoči parlamentarnih izbora 2000. godine, da je ministar Kalmeta uoči parlamentarnih izbora prošle godine najavljivao gradnju kanala ona skoro da nije započela evo tu je ali čak niti lopata nije ni zabodena, a sada je ministar Čobanković valjda prejudicirao pa opravdavajući što ništa nije napravljeno koje je 2004. godine bilo obećano za Slavoniju sada ponovno izlaze sa idejom starom dva i pol stoljeća koja bi trebala usrećiti Slavoniju. Neće usrećiti Slavoniju ali će usrećiti pojedine lobije. Hvala.
Zahvaljujem. I drugi ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Boro Grubišić.
Gospodin Kajin je rekao da treba modernizirati riječne luke. Šta nam vrijedi modernizirati riječne luke gospodine Kajin ako plovni putovi nisu sposobni da prime brodove i riječni promet? Drugo, vi ste govorili o kanalu Dunav-Sava. Pa nije ovdje strategijom utvrđena izgradnja kanala Dunav-Sava. … [[Upadica se ne čuje.]] Vidite, ovdje piše. Samo malo ako smijem ispraviti gospodina kolegu zastupnika. Kaže realizirati projekt izgradnje. Dakle, projekt je u pitanju. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime predlagača državni tajnik uvaženi Branko Bačić.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Htio bih se samo u kratkim crtama osvrnuti na nekoliko navoda koji su dotaknuti u mom uvodnom izlaganju koji su dotaknuti u mom uvodnom izlaganju, koji su se osvrnuli na moje uvodno izlaganje i koji su govorili o Prijedlogu strategije razvitka riječnog prometa u Republici Hrvatskoj. Naime, činjenica je i toga smo svjesni da su unutarnji plovni putovi, to sam u svom uvodu i rekao, nalaze se na područjima koja su bila u potpunosti zahvaćena Domovinskim ratom. Činjenica je dakle da ti vodni putovi iz tog razloga nisu mogli biti održavani. Činjenica je da je država donijela devastacije i činjenica je da samim time jasno nije bilo apsolutno nikakvog riječnog prometa na hrvatskim rijekama, prvenstveno na Savi kao najdužem plovnom putu u Republici Hrvatskoj a znamo jasno kakva je bila situacija i na Dunavu kao sedmom europskom prometnom koridoru. Praktično da Vukovar kao najveća hrvatska rijeka na unutarnjim vodama apsolutno nije mogao poslovati i nije mogao se razvijati. Sve to zajedno dovelo je jasno do potpune devastacije riječnog prometa i u stvarnom smislu ali isto tako i u institucionalnom smislu. Mi smo 1998. godine donijeli Zakon o unutarnjoj plovidbi i još dugo nakon toga sve one zahtjeve koji su proizlazili iz samog zakona nismo mogli realizirati. Naime, tek 2001. godine startaju i osnivaju se lučke uprave kao ustanove u vlasništvu Republike Hrvatske koje brinu i skrbe o lukama na unutarnjim vodama. Dakle, trebalo je uspostaviti u prvom redu institucionalni okvir kako i na koji način riješiti pitanje izgradnje lučkih kapaciteta na rijekama u Republici Hrvatskoj. Uzeo se principi pri izgradnji tih institucionalnih okvira u lukama na rijekama na isti način kao što je napravljen, ustrojen u morskim lukama. Dakle, nakon što su osnovane lučke uprave trebalo je krenuti u onu proceduru koju je uvijek predviđala i strategija o kojoj je bilo riječi koja je Strategija prometnog razvitka Republike Hrvatske iz 1999. godine i trebalo je ići u provedbu i implementaciju samoga zakona. To je podrazumijevalo u prvom redu donošenje master planova za svaku luku, donošenje odgovarajuće dokumentacije za svaku luku. I u ovom trenutku osim Siska a evo pri kraju je i donošenje master plana u Sisku u svim lukama na unutarnjim vodama je pri kraju priprema dokumentacije koja tek onda može poslužiti kao podloga za ulazak u financijske aranžmane odnosno koja može poslužiti kao podloga jasno za početak izgradnje lučke infrastrukture i lučke suprastrukture u Republici Hrvatskoj. Dakle, nije bilo moguće nikakve kvalitativne aktivnosti u tim lukama kad luke nisu raspolagale sa kvalitetnom lučkom infrastrukturom i kvalitetnom suprastrukturom. Ja sam to u svom uvodu rekao, dakle da temeljem sadašnje dokumentacije i temeljem projekata koje ovo ministarstvo zajedno sa lučkim upravama provodi u hrvatskim lukama mi smo pri završetku srednjoročnih programa razvitka hrvatskih luka na rijekama i izgradnje unutarnjih plovnih putova. I rekao sam da se u svakoj luci provodi aktivnost na izgradnji lučke infrastrukture i lučke suprastrukture tako da evo prema tom srednjoročnom programu razvoja i izgradnje luka u Republici Hrvatskoj i za Vukovar, i za Osijek, i za Slavonski Brod, i za Sisak planirana su ukupna investiranja u petogodišnjem razdoblju na iznos od 116 milijuna eura. Isto tako, s obzirom da su plovni putevi u Republici Hrvatskoj u pravilu rijeke koje se nalaze, koje u isto vrijeme predstavljaju i granicu i da je upravo granica Republike Hrvatske prelazi u najvećem dijelu hrvatskim unutarnjim plovnim putevima ulaganje u rijeke odnosno ulaganje u podizanje kvalitete plovnih putova na rijekama moguće je raditi jedino u suglasju sa susjednim državama s kojima smo i trebali potpisati sporazume o unutarnjoj plovidbi i tu je bio jedan od preduvjeta da se uopće može krenuti u izgradnju unutarnjih plovnih putova. Ja vas želim upoznati da smo temeljem Zakona o unutarnjim vodama osnovali Agenciju za plovne putove unutarnjih voda čije je sjedište u Vukovaru i koja je prije dvije godine započela s radom i čija je svrha isključivo održavanje i obilježavanje plovnih putova. Također su četiri pribježne države na rijeci Savi, dakle Hrvatska, Slovenija, Bosna i Hercegovina, Srbija osnovale Savsku komisiju čije je sjedište u Zagrebu sa isključivim ciljem rehabilitacija plovnog puta rijeke Save na nivo prije 1990. godine odnosno sa ciljem da cijela dužina plovnog puta rijeke Save u Republici Hrvatskoj bude međunarodni plovni put. Da bi uopće mogli krenuti u izgradnju odnosno rehabilitaciju rijeke Save potrebno je sa susjednim državama definirati odgovarajuću dokumentaciju od fisibility studije do projektne dokumentacije, do iznalaženja kvalitetnih financijskih sredstava da bi se rijeka Sava mogla rehabilitirati na plovnost koja je bila na rijeci Savi prije 1910. godine. No, tek onda kada rijeka Sava bude rehabilitirana, kada se uska grla na rijeci Savi kojih ima niz od Siska do Beograda budu realizirala onda možemo govoriti o kvalitetnom brodarstvu na rijeci Savi, onda tek možemo govoriti o podizanju lučke, opremljenosti i u Sisku i u Slavonskom brodu. Prema tome, u unutarnjoj plovidbi je jedno s drugim povezano, nema spektakularnih koraka, nema preskakanja, nego je procedura koja je vrlo zahtjevna na izgradnji unutarnjih plovnih putova zahtjeva jednu, najprije institucionalnu organiziranost koju smo riješili kroz osnivanje lučkih uprava i kroz osnivanje naše državne agencije za plovne putove, do dogovora na nivou međunarodne komisije, savske komisije, koja kao što sam rekao ima sjedište u Zagrebu i koja priprema u ovom trenutku dokumentaciju da možemo krenuti u rehabilitaciju rijeke Save. Kada je u pitanju Dunav, onda također želim reći, dakle, da je Dunav kao jedan od najvažnijih europskih plovnih putova na unutarnjim vodama, jasno dijelom prolazi i kroz teritorij Republike Hrvatske, odnosno čini granicu u velikom dijelu između Republike Hrvatske i Republike Srbije, jedan od najvažnijih preduvjeta razvoja hrvatskog riječnog prometa. Mi u ovom trenutku realiziramo projekt izgradnje luke Vukovar koji je usko vezan sa izgradnjom kanala Dunav-Sava. I sada se želim vratiti na taj kanal. Dakle, točno je da sam ja u svom uvodu rekao, i to je podatak koji je točan, ne znam, odakle gospodinu Kajinu podatak od 4 ili 5 milijardi eura … [[Govornik se ne razumije.]] kanala. Naime, ja se nadam da će vrlo brzo doći u proceduru ovdje u Saboru donošenje prostornog plana kanala Dunav-Sava. On je u ovom trenutku u proceduri izrada je samog prijedloga u Ministarstvu zaštite okoliša i prostornog planirana i biti će vrlo brzo upućen u proceduru Vlade, odnosno doći će u Sabor. Nije bilo nikakvih aktivnosti oko izgradnje kanala, koliko ja znam, u mandatu prošle Vlade, niti u mandatu ove Vlade, u smislu polaganja kamena temeljca, dapače. Mi smo tek 2006. godine kada je osnovana Agencija za unutarnje plovne putove kojoj je Agenciji povjeren posao oko izgradnje kanala praktično krenuli sa ozbiljnim radovima na izgradnji kanala. Sve ono što se radilo u proteklim desetljećima na izgradnji kanala nije bilo usklađeno, nije bilo vođeno sa jednog mjesta. U ovom trenutku možemo reći, dakle, da je, da će vrlo brzo u Sabor doći prostorni plan oko izgradnje kanala a koji je u velikoj mjeri spomenut u samoj, u samoj strategiji razvoja hrvatskog riječnog prometa jer držimo da nema ozbiljnije, kvalitetnije obavljanja riječnog prometa u Republici Hrvatskoj bez izgradnje kanala Dunav-Sava i to ćemo kroz raspravu o kanalu, kada bude donošen prostorni plan kanala ovdje u Saboru i predočiti. Dakle, kroz ulaganja u luke, kroz ulaganja u plovne putove, mi u idućem petogodišnjem razdoblju namjeravamo uložiti kao što sam prije rekao milijardu i 765 milijuna kuna bez kanala. S kanalom, jasno u ovisno o intenzivitetu i dinamici gradnje možemo onda tek znati i točan podatak koliko će se u unutarnju plovidbu u cijelosti uložiti u idućih pet godina. Prema tome, nakon što se strategija donese koja će poslužiti kao podloga za izradu srednjoročnih programa razvoja i luka i plovnih putova moći ćemo se detaljno očitovati o sredstvima. Prometna strategija iz 1909. godine govorila je da će se u pomorski promet i promet na unutarnjim plovnim putovima uložiti 20% ukupno svih sredstava koja se ulažu u hrvatski promet. Međutim, s obzirom na činjenicu da je kudikamo lakše bilo krenuti u izgradnju cestovne infrastrukture, ja se usudim reći i željezničke infrastrukture i pomorske infrastrukture nego što je to slučaj s obzirom na osjetljivost i probleme koje ima riječni promet ta visina ulaganja na riječnom prometu nije bila izvršena [[Upadica: Vrijeme je pri kraju, vrijeme.]] Prema tome, evo sada ću gospodine potpredsjedniče. Dakle, sada su … [[Govornik se ne razumije.]] preduvjeti i u institucionalnom smislu i u smislu ishođenja projektne dokumentacije da se napravi novi iskorak u kvalitetnom izgradnju riječnog prometa u Republici Hrvatskoj.
Zahvaljujem. Imamo dva ispravka netočnog navoda. Prvi je uvaženi zastupnik Boro Grubišić.
Vjerujem u dobro namjernost našeg državnog tajnika koji je rekao da će na ove klupe doći uskoro donošenje prostornog plana kanala Dunav-Sava, ali i pri tome rekao da nisu poduzete nikakve aktivnosti u svezi izgradnje kanala Dunav-Sava, niti.
Oprostite, šta ispravljate?
Ispravak je to da su poduzete radnje, dakle, otkup zemljišta je izvršen u nekim općinama u Brodsko-posavskoj županiji i u Vukovarsko-srijemskoj županiji. Dakle, pored toga što nije donesen prostorni plan, izvršen je otkup zemljišta za kanal … [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem. I drugi ispravak netočnog navoda Željko Vincelj.
Ispravljam netočan navod državnog tajnika u smislu da nisu poduzete nikakve aktivnosti vezano za kanal Dunav-Sava. Ovako, na Internet stranicama Ministarstva mora, prometa i infrastrukture iz 2006. godine u izvješću … [[Govornik se ne razumije.]] znači sa posjeta gospodina Čačića Danu brodara i pomoraca, odnosno posjetu u Sisku stoji ovako: "U razvoj riječnog prometa država u idućih pet godina kani uložiti oko četiri milijarde kune, najviše ugradnju kanala Dunav Sava i još nešto dalje.
Sada ćemo prekinuti. Nastaviti ćemo u 15 sati. Prvi na redu je uvaženi zastupnik Zdravko Kelić u ime Kluba zastupnika Kluba HSS-a.
Gospođe i gospodo nastavljamo sa sjednicom i raspravom o Prijedlogu strategije razvitka riječnog prometa u Republici Hrvatskoj. Klub zastupnika HSS-a gospodin zastupnik Zdravko Kelić, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Cijela Europa teži razvitku unutarnjih plovnih putova i preusmjeravanju robnih tokova na riječne putove dok se u Hrvatskoj prema riječnom prometu ne odnosi baš u istom smjeru. Iako je Hrvatska članica Dunavske komisije, ima međunarodne plovne putove, potpisnica je međunarodnih sporazuma o riječnom prometu te se u svojoj strategiji razvoja prometa orijentirala na povećanje riječnog prometa ova grana prometa je zapostavljena. Republika Hrvatska bogata je izvorima vode i riječnim tokovima i svi znamo da je voda izvor života. Bogatstsvo voda i blagodati koje pruža koristilo se stoljećima za odvijanje prometa, razvoja gospodarstva, trgovine i turizma. Pri donošenju strategije razvoja riječnog prometa Hrvatska slijedi europsku prometnu politiku ali s posebnom pozornošću mora se voditi briga o mogućnostima, datostima i ograničenjima naših riječnih tokova i riječnih obala. Hrvatska je zemlja prirodnih i geografskih obilježja koja su preduvjet za stvaranje i izgradnju bolje iskoristivih plovnih puteva koji se višestruko reflektiraju na hrvatsko gospodarstvo. U uvjetima pripremanja Hrvatske za ulazak u Europsku uniju nužno je donijeti strategiju koja će omogućiti da se dugoročno osposobe riječne luke i tokovi te stvore stimulirajući uvjeti za kvalitetan riječni promet. Neprilagođena i nedovoljno izgrađena i osposobljena prateća infrastruktura a posebno manjkavo održavanje plovnih puteva i nedovoljno iskorištena snaga riječnih tokova rezultira dosadašnjim neadekvatnim razvojem riječnog prometa u Hrvatskoj. Zamjetno je da strategija ne sadrži financijske pokazatelje i u sadržajnom dijelu nema određene provedbene mjere za realizaciju projekta kanala Dunav-Sava. Potrebna su značajna financijska sredstva pa se obzirom na malu domaću trgovačku flotu od 57 brodova prosječne starosti od 40 godina postavlja pitanje opravdanosti istoga. Isto tako nije vidljivo iz strategije da li je izrađena procjena mogućeg povećanja onečišćenja naših rijeka, bespovratno uništenje šuma i biološke raznolikosti. Izgradnja višenamjenskog kanala Dunav-Sava, dionice Vukovar-Šamac je vjerojatno dugoročno opravdana ali ju treba razmatrati sa svih stanovišta uključujući i ekonomska sagledavajući dugoročne prednosti. Svakako da je uz osiguravanje vode za oko 30 tisuća hektara osiguran bitan preduvjet za razvoj navodnjavanja i suvremene poljoprivredne proizvodnje. Sa stanovišta razvoja kontinentalnog turizma kanal također ima prednosti. Najbitnije je to što se tijekom sušnijeg dijela godine, lipanj, srpanj i kolovoz na području Istočne Hrvatske osigurava vode iz rijeke Dunava i Save kako bi se bogatilo vodom vodotoke koji nemaju vode ili je imaju jako malo. Ta voda će omogućiti život brojnim biljnim, životinjskim vrstama. Sa stanovišta lučkog prometa postoji određena bojazan da će ojačati luke u Bosni, na Savi a da će luka Vukovar izgubiti na značaju. Naše luke Brod i Sisak mogu ojačati samo ako se dobro osposobe i plovnost Save poboljša prokapanjem i održavanjem korita na potrebnoj dubini za plovidbu. Dakle luka Vukovar mogla bi izgubiti od 60 do 70% prometa no vrlo vjerojatno moguće rješenje i ostvarenje nove zarade je uvođenje taksi za prolaz kroz kanal za brodove sa stranom zastavom po uzoru na Srbiju koja ubire taksu kada se plovi kanalima. Važno je napomenuti da je potrebno stvoriti infrastrukturne preduvjete kako bi se svaka luka bila povezana sa glavnim i važnim cestovnim prometom. Republika Hrvatska je zemlja takvih prirodnih i geografskih obilježja koja su preduvjet za stvaranje izgradnje i bolje iskoristivih plovnih puteva. Stoga je za daljnji razvoj potrebno žurno koordinirati uređenje plovnih putova naravno sukladno ugovorima o suradnji sa susjednim državama. Ja ću reći primjer, Drava u svom dijelu do luke Osijek nije granična i nije uređena pa je plovnost većim dijelom godine ograničena što je nanijelo velike gubitke u poslovanju luke no još je gore što veliki brodari ne žele ulaziti u Dravu zbog malog gaza. Teretom natovareni brod ima gaz od 2,40 metara, a u Dravi od trećeg do desetog kilometra ima od 1,40 do 2 metra vode. Slična situacija je i s rijekom Savom. Nije poznato kada će se raditi na izmuljivanju ovoga važnih vodotoka kao što su Drava i Sava a što bi bilo neophodno zbog višestrukih gubitaka koje uz ovakvu prosječnu situaciju u Republici Hrvatskoj trpi dugi niz godina. Najveće pomoći za brodare bila bi da se osigura kvalitetan navoz za brodove u Dravi ili na Dunavu u Republici Hrvatskoj, a ne da se kao do sada mora ići u Srbiju i drugdje. Država bi trebala pomoći brodarima kako bi postigli konkurentnost na tržištu u sufinanciranju pogonskog goriva ili nafte. Nelogično je da nafta za brodare u cijeni koštanja sadržava doprinos za izgradnju ceste. Dakle nafta treba biti ujednačena cijena kao i u ostalim podunavskim zemljama predviđenim za riječni promet. Na primjer u Bugarskoj cijena je oko 550 EUR-a po jednoj toni, a u Hrvatskoj oko tisuću i 100 EUR-a po jednoj toni što je naravno nedopustivo. Događa se da brodovi u međunarodnom prijevozu kupuju naftu uglavnom u inozemstvu, a mi u Hrvatskoj i nemamo gdje kupovati jer se u našim lukama kada dođe kamion sa gorivom razvlači crijevo preko drugih plovila što je organizacijski teško i ekološki neprihvatljivo. Dakle jedna od osnovnih zadaća u lukama je izgradnja infrastrukture za opskrbu gorivom i mazivom, crpkama u krajnjem slučaju u skladu sa ekološkim standardima kakve priznaje i ima Europa. Škole za stjecanje zvanja brodara treba organizirati u Osijeku, Sisku ili Vukovaru. Obzirom da ih nema nedostatak kadrova veliki je problem kod svih brodara i nije ga lako riješiti. Jedna od mogućnosti bi bila da se smanji broj godina ukrcanja kao uvjet za polaganje u viši stupanj zvanja brodara. Tako će brodari biti prisiljeni i na uvoz radne snage iz zemalja Istočne Europe a problem se može riješiti i prekvalifikacijom, dodatnom naobrazbom i slično. Treba žurno poraditi na izgradnji objekta za remont brodova na ulasku i izlasku iz Hrvatske. A to znači da u Batini izgraditi granični prijelaz na vodi s pratećim službama koje već postoje tamo; carina, policija u Batini kao i u Iloku kao što postoji i privez u vlasništvu lučke uprave. Luka Vukovar je slabo iskorištena a postoje organizirana i carina i policija. Također to vrijedi i za Račinovce na Savi. Dakle navedeno bi bilo lako i jednostavno osiguralo, dakle navedeno bi lako i jednostavno osiguralo razvoj tih krajeva kroz zapošljavanje ljudi kao i razvoj ostalih sadržaja koji su vezani za navedeno, riječni turizam ili plasman hrane. Svakako da otvaranje ovih graničnih prijelaza smanjuje mogućnost šverca brojnih stvari uključujući i ljude. Vrlo je nelogično da brod iz Ukrajine ili Bugarske može doći gotovo u centar Osijeka bez ikakvog prethodnog carinskog i policijskog pregleda. A tek pri dolasku u Osijek u luci Tranzit kod bolnice dakle u samom gradu brodovi obavljaju nužne preglede. Također se zanemaruje Dunav kao najveća europska rijeka gdje je promet robe najveći. Ne smijemo dopustiti da Hrvatska bude samo prolazna postaja za turiste. Treba žurno ali i kvalitetno poraditi na tome da se na Dunavu otvore barem još dvije luke. Preduvjet imaju Batina, Aljmaš, Opatovac, Ilok. Opatovac ima idealno niski dio za zimovalište za brodove koje Hrvatska nema unatoč povoljnostima za izgradnju kao i Batina. Važan segment u brodarstvu bila bi opskrba različitih brodova teretnih i turističkim namirnicama, plasman hrvatskih proizvoda. Obzirom da veliki brodovi trebaju dopunjavati zalihe svježe hrane tijekom putovanja jedno od pristaništa može biti Hrvatska, pa makar samo sa našim delicijama koje imamo, a do sada ih nedovoljno uspješno plasiramo. Dakle, da zaključim na kraju. Dobro razrađena strategija i razvoj riječnog prometa u Hrvatskoj daje široke mogućnosti razvoja gospodarstva našoj zemlji kao što su razvoj brodogradnje, jačanje infrastrukture, plasiranje poljoprivrednih i industrijskih proizvoda, kontinentalni i riječni turizam. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke će prihvatiti ovu Strategiju razvitka riječnog prometa u Republici Hrvatskoj s vjerom da će dobar dio ovih prijedloga koji su ovdje izrečeni biti uvažene i ugrađene u onaj program koji će biti u konačnici i napravljen. Hvala lijepo.
Hvala. U 15,14 isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Klub zastupnika SDP-a gospodin zastupnik Goran Heffer. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani gospodine državni tajniče, uvažene kolegice i kolege saborski zastupnici i zastupnice. Pred nama je prijedlog Strategije razvitka riječnog prometa u Republici Hrvatskoj za predstojeće desetogodišnje razdoblje. Riječ je o dokumentu koji nakon programa razvoja željezničke infrastrukture što smo ga nedavno prihvatili u Saboru treba biti nastavak strategijskog planiranja prometnog razvitka Republike Hrvatske. Značaj prometnog razvitka ne treba posebno naglašavati budući da je svima jasno da je on bitan za ukupni razvitak Republike Hrvatske, njezino međunarodno povezivanje kao i objedinjavanje cjelovitog hrvatskog prostora. Promet roba u unutarnjim plovnim putovima, dakle kanalima, rijekama i jezerima jedan je od najstarijih oblika prometa koji se još uvijek snažno razvija i sve više dobiva na značaju budući da je riječ o najekonomičnijem i ekološki najprihvatljivijem obliku prometa. Promet riječnim plovnim putovima u Europi je posebno sagledan kao oblik čija je glavna odlika pogodnost prometa velike količine roba na dugim relacijama. Konkurentnost takvog prometa slijedi iz niza eksploatacijskih i ekonomskih prednosti. U odnosu na željeznički ili cestovni promet dulji je vijek trajanja objekata, manja je potrošnja energije, veća je sigurnost i manji su troškovi prijevoza. Riječnim prometom se može proizvesti više tona kilometara po jediničnoj duljini puta nego li bilo kojim drugom oblikom transporta o čemu je i gospodin državnih tajnik govorio. Iznimka je naravno cjevovodni transport, no on ima određena ograničenja. Primjerice, u Njemačkoj je izračunato da su transportni troškovi prema toni prevezene robe i kilometru za riječni promet šest puta manji od cestovnoga ili tri puta manji od željezničkog prometa. Zahvaljujući višegodišnjem sustavnom razvoju prometa u unutarnjim plovnim putovima cijela je Europa prekrivena mrežom rijeka i kanal čime je omogućena plovidba do svakog većeg mjesta, pa su tako velike europske luke poput Amsterdama, Roterdama, Hamburga i njima sličnih povezane s jugom Europe. Dakle, Crnim morem. Rijekama i kanalima Europske unije preveze se kao što je već rečeno od 6 do 20, pa i do 24% svih tereta kao što je to slučaj recimo u Nizozemskoj. Zemlje sa razvijenom unutarnjom plovnom mrežom i riječnim prometom imaju udio transporta u jediničnoj cijeni industrijskog proizvoda cca 5%, dok u zemljama među kojima je na žalost i Hrvatska je taj iznos 15 pa i više posto. Upravo zbog navedenih razloga cijela Europa teži još većem razvitku unutarnjih plovnih putova i preusmjeravanju robnih tokova na iste, pogotovo za transport rasutih tereta. Što se tiče Republike Hrvatske već je i u strategiji prometnog razvitka iz '99. godine naglašen značaj riječnog prometa ukazujući pritom na dezintegriranost mreže unutarnjih plovnih putova kao na glavni problem u preuzimanju značajnijeg udjela riječnog prometa u ukupnom transportu roba. Na žalost, od utvrđivanja navedene strategije nije se dovoljno učinilo na polju razvitka riječnog prometa zbog čega je sadašnje stanje takvo da je kao što smo već čuli Hrvatska riječka flota sastavljena od 57 plovila prosječne starosti oko 40 godina s skromnim prijevoznim kapacitetom od oko 44000 tona. Posljedica takvog stanja je i to da domaći brodari u riječnom prometu sudjeluju s oko tek 20% dok ostalo preuzimaju strani brodari. Čisto radi usporedbe recimo jedan podatak koji je nedavno, odnosno početkom prošle godine objavljen u poslovnom dnevniku. Možda se nekom primjer neće svidjeti, ali recimo objavljeno je da Srbija stvara najveću riječnu flotu na Dunavu s oko 400 brodova. Dakle, to je nekakav razred iako nije možda usporedba adekvatna s obzirom da imaju Dunav u jednoj većoj mjeri pokazuje značaj riječnog prometa i razmišljanje naših okolnih država. Iako je riječni promet od 2000. godine gotovo utrostručen sa 646000 tona u 2000. godini na 1,8 milijuna tona u prošloj godini. To je još uvijek tek oko 1 i pol posto ukupnog hrvatskog robnog prometa, te oko 2/3 riječnog prometa prije Domovinskog rata. Neosporno je da Republika Hrvatska ima veliki potencijal za razvitak vrlo konkurentnog riječnog prometa, te da kao osnovicu za to treba u prvom redu značajnije potaknuti intenzivnije korištenje raspoloživih riječnih putova. Kroz Republiku Hrvatsku prolazi nekoliko međunarodnih prometnih koridora ili ogranaka istih od kojih je kao što smo čuli jedan riječni. Dakle, sedmi paneuropski dunavski koridor. U okviru tog koridora integrirani su i unutarnji plovni putovi Hrvatske u mrežu europskih plovnih putova putem potpisivanja Europskog sporazuma o glavnim unutarnjim plovnim putovima od međunarodnog značaja. Time je hrvatski riječni promet postao dio europskog riječnog prometa kao i općenito cjelokupnog prometnog sustava kojim smo povezani sa Zapadnom, Srednjom i Istočnom Europom, a kombiniranim transportom prema Jadranskom moru i sa ostalim dijelovima Europe i svijeta. Sukladno tome, čuli smo da su rijeke Sava, Drava i Dunav, odnosno plovne luke Vukovar, Osijek, Slavonski Brod i Sisak uključeni u mrežu luka otvorenih za međunarodni promet. Usvojena je i četvrta klasa plovnosti kao uvjet za međunarodni transport, odnosno mogućnost da tim plovnim putovima prometuju brodovi s nosivosti do 1500 tona. Tu klasu plovnosti na žalost u Republici Hrvatskoj ima tek nešto više od trećine plovnih putova. Također treba imati u vidu i to da je plovidba unutarnjih plovnim putovima u Republici Hrvatskoj sigurna samo kod srednjih i viših vodostaja rijeka budući da iste imaju znatne amplitude vodostaja koje ponekad iznose i do 10 metara. Od niskih ili nižih vodostaja plovidba nije sigurna, te se mora ograničavati gazom plovila ili se mora obustavljati. Veliki potencijal riječnog prometa došao bi još više do izražaja kvalitetnijim povezivanjem riječne mreže s Jadranskim moram, čime bi se omogućio brži tok prometa roba i smanjio se cjelokupni trošak vezan uz njega, a po nekim stručnjacima privukao bi se i veliki dio međunarodnog prometa u naše plovne putove, čime bi se postigla dodatna zarada. Spajanje riječne mreže s Jadranskim morem za Hrvatsku je veliki izazov. Zbog vrlo visokih troškova realizacije takvog projekta. No ova problematika je kontinuirano pristupno u stručnim studijama i projektima te se prema nekim stručnim mišljenjima ostvarenje istoga vidi tek za 50 godina. Do tada je potrebno poboljšavati klase postojećih plovnih putova čije izvedbe ne zahtijevaju velika ulaganja, a omogućit će bolju prometnu povezanost i rasteretiti cestovni promet. Također, treba razvijati logističke centre u obliku industrijskih i gospodarskih zona nadomak luka kako one ne bi bile svrhe same sebi. Dakle, treba razvijati gospodarsko zaleđe. Intermodalni promet o kome smo ovdje također nešto čuli u sebi uključuje različite oblike prometa i trebao bi se razvijati na taka način da tereti iz svijeta skrenu u hrvatske morske luke te da putem željeznice dođu do naših riječnih luka i nastave dalje put ka Europi. Riječ je, dakle o nekih 5 milijuna tona koje bi trebale primiti hrvatske riječne luke, pri čemu bi se put od njih do Sjeverne Europe skratio za nekih 5 do 6 dana, a cijena bi bila bitno niža s obzirom na brzinu i efikasnost prometa. Dakle, ekonomska opravdanost ovakvog modela prometa je neupitna. Prijedlog strategije u obliku u kojem smo ga dobili prije bi se mogao nazvati akcijskim planom za razvitak riječnog prometa u Republici Hrvatskoj nego li strategiju. On tek navodi zacrtane ciljeve i taksativno nabraja mjere za ostvarivanje istih bez detaljnijih elemenata njihove razrade. U prijedlogu nisu definirani nikakvi rokovi koji dinamiziraju tijek ostvarivanja utvrđenih strategijskih odrednica. Također, niti jedan element predložene strategije nije definiran u vrijednosnom, odnosno financijskom pogledu zbog čega nije vidljiva projekcija ulaganja Republike Hrvatske u razvitak riječnog prometa tijekom predstojećeg desetogodišnjeg razdoblja. Tek je ovdje državni tajnik spomenuo iznos koji bi za sve to trebao biti na raspolaganju, odnosno koliko bi pojedini elementi ostvarivanja ove strategije trebali financijski iznositi. Obrazloženje predlagatelja da će na temelju ove strategije biti definirani petogodišnji planovi kojima će se detaljno planirati razvoj unutar pojedinih područja strategije, dakle plovnih putova, luka, modernizacija riječne flote, logističkih objekata, objekata zaštite okoliša itd. teško može biti odgovor na brojna bitna pitanja koja su i u dosadašnjim raspravama istaknuta. Nedostatak prijedloga je to što nije ukazano na moguće utjecaje promjene cijena naftnih derivata na ostvarenje strategije kao i na to koliko je i u kojem obliku pojedini elementi strategije poput povećanja riječnog prometa na planiranih 8 do 10% ukupnog prometa ili promjene u mreži plovnih putova mogu utjecati na ekološki sustav u smislu porasta različitih vidova ugrožavanja ljudi i okoliša. No međutim, shvaćajući važnost razvitka riječnog prometa za razvitak cjelokupnog područja Republike Hrvatske, a naročito njezinog istočnog dijela, Slavonije, Baranje, Posavine koji su zbog ratnih razaranja i poratnih zbivanja na začelju hrvatskih regija u pogledu razvijenosti. Klub zastupnika SDP-a će unatoč istaknutim nedostacima ovog prijedloga prihvatiti donošenje strategije razvitka riječnog prometa kao temeljnog ili inicijalnog dokumenta koji naravno treba još puno, puno dorade i upotpunjavanja. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika nacionalnih manjina, gospođa zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče, uvaženi tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Klub nacionalnih manjina podržat će donošenje Strategije o riječnom prometu Republike Hrvatske jer kao što sam danas već jednom naglasila da je to ipak vrijeme političke i gospodarske integracije zemalja Jugoistočne Europe u Europsku uniju i da svakako povećana ekonomska razmjena roba jednako tako i transport i premještanje roba, kako u pravcu Jugoistočne Europe, tako i obrnuto, u pravcu same Europe na 500 milijunsko tržište zasigurno će imati važnosti. I dok transport kopnenim putovima vrtoglavo raste, s njim i, normalno potrošnja goriva, onečišćenje zraka, uzurpiranje obradivih površina itekako postaje važan riječni promet kao najekonomičniji s cijelim nizom prednosti. Nažalost, iako govorimo o 800 kilometara vodnih riječnih putova, svega nekih 300 kilometara udovoljava uvjetima za međunarodne vodne putove i zasigurno jedan od prvih zadataka trebao bi biti uređenje plovnih putova radi povećane pouzdanosti, ali i efikasnosti unutarnje plovidbe. Imamo 4 međunarodne luke, Sisak, Slavonski Brod, Osijek i Vukovar, no i njih karakterizira tehnička, tehnološka zastarjelost, prije svega manjak kapaciteta. Ako tome dodatno trgovačku flotu o kojoj je ovdje već jednako tako, svi smo naglašavali da je ona prosječne starosti iznad 40 godina, ne začuđuje onda niti podatak da domaći brodari u ukupnom riječnom prijevozu sudjeluju sa svega 20%. I zasigurno da ova strategija zadaje dobar zadatak da mora se povećati prijevoz roba u rijekama, odnosno osigurati konkurentnost našim brodarima i da to nije nimalo lak posao jer predstoji jednako tako modernizirati flotu, modernizirati luke, investirati u vodne putove, svakako i investirati u poduzetničke zone koje je i moj prethodnik spomenuo, međutim podaci upravo govore da poduzetničke zone unutar luka itekako se šire, itekako nedostaje već pomalo prostora. Dobro je da strategija ukazuje na još jedan važan segment, a to je edukacija i zapošljavanje jer ne postoje specijalizirane škole za unutarnju plovidbu i činjenica je da već danas nedostaje kadrova u unutarnjoj plovidbi, prema tome za jačanje riječne plovidbe zasigurno će biti nužno potrebno školovati kadar, što će povećati i zapošljavanje posebno naše regije Slavonije, gdje je nezaposlenost velika. Smatram čak da i rješenje koje je predloženo da se u pomorskim školama školuje takav kadar nije loše, ali zasigurno da uz instrumente potpore brodarima i brodovima itekako će trebati planirati i potpore i učeničkim školama, odnosno onim školama koja će imati brodarska zanimanja, posebno za unutarnju plovidbu. Svakako, da operacionalizacija praktički ove strategije je jedna od najbitnijih u ovom trenutku i da je svakako potrebno definirati sredstva. Posebno sam bila jučer, moram reći zadovoljna kad smo govorili o pretpristupnim fondovima gdje upravo u pripremi gdje je bilo vidljivo da se u pripremi u sklopu IPA-e odnosno u segmentu tri upravo već planira, odnosno da se kandidira program obnove kako vukovarske luke istog, tako prije svega i plovnog puta upravo Save, odnosno dovođenje rijeka Save u gabarite europskog nivoa, odnosno europske plovidbene mreže. I prema tome, zasigurno ne, koliko god je ova strategija po obimu mala, mislim da već ono što se danas radi u tom području možemo reći da je krenulo u realizacijom. I svakako da s nestrpljenjem i mi u Klubu nacionalnih manjina očekujem donošenje četverogodišnjih planova koji će zasigurno imati više detalja od financija, od vremena provođenja što svi očekujemo i stoga Klub nacionalnih manjina će podržati ovu strategiju. Hvala lijepa.
Hvala. Klub HDSSB-a, gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Evo sa državnim tajnikom po drugi put razgovor, prošli put je isto nešto bilo slično u svezi luka, tada je bio, da kažem onemogućen da prisustvuje ugovoru i dogovoru za otvaranje tvornice biodizela u luci, u riječnoj luci Slavonski brod, ako se ne varam. Naime, kada promotrimo ovu strategiju razvoja ja ne mogu da ne, da me to ne asocira na onu riječku krpicu iz 19. stoljeća je li, ja bih ovo nazvao slavonskom krpicom kojom se po drugi puta zapravo ustanovljuje i utvrđuje strategija razvoja, strategija razvitka riječnog prometa u Republici Hrvatskoj, a ono iz 1999. godine gdje je zapravo promet bio obuhvaćen, sve vrste prometa. Očito što se tiče riječnog prometa, zapravo prave strategije nije ni bilo ili je ostala samo na papiru. O tome svjedoči najbolje podatak da je 3% ukupnog prometa u Republici Hrvatskoj koji je otpadao na riječni promet preostalo svega 1,5% od ukupnog, dakle, prometa u Republici Hrvatskoj, a namjera nam je provođenjem ove strategije povećati taj postotak. Dakle, kao što je to u Europi od 6 pa sve do 20%, sve zavisno kako budemo radili i koliko budemo ulagali zapravo u ovu strategiju. Na stranici 4. ovoga prijedloga imamo jednu, jedan grafikon na kojem su utvrđenje uzročno posljedične povezanosti problema u unutarnjoj plovidbi. Ima ih bezbroj koji na kraju rezultiraju nezadovoljavajućim udjelom unutarnje plovidbe na transportnom tržištu. Ja bih rekao, još … [[Govornik se ne razumije.]] a to nije napisano, a imate otprilike 20-ak tih razloga, koji su zaista svi i prisutni u prošlom razdoblju ili prošlom periodu vremenskom da postoji jedan kako vidljivi tako i nevidljivi utjecaj cestovnog lobija u Republici Hrvatskoj koji je također doprinio da riječni transport, odnosno transport na unutarnjoj plovidbi bude na nezadovoljavajućem nivou. Kada je gospodin državni tajnik govorio da postoji da kažem Savska komisija tako se točno zove onda trebamo javnost, ne upozoriti nego i … [[Govornik se ne razumije.]] a ja sam to čuo pa nisam mogao vjerovati svojim ušima da Republika Slovenija sprema izgradnju luke u Brežicama, ako sam dobro informiran. Također Republika Bosna i Hercegovina je u svojim međunarodnim kontaktima ostvarila, da kažem razgovore u kojima nastoji da kanal, eventualni kanal Dunav-Sava, ne završi u Šamcu, nego znate gdje? Pred Brčkim. I Brčko bi bila ta luka i Distrikt Brčko … [[Govornik se ne razumije.]] slobodna, ukupno slobodna zona bi zapravo preuzeli najveći teret i najveći promet, a njihovim koridorom koji bi išla iz Brčkog prema Tuzli i prema Sarajevu, Pločama itd.. Dakle, jasno da trebamo poraditi na ovome, dakle, ne samo sa aspekta ostvarivanja, dakle, materijalnih resursa da bismo ovo ostvarili nego i u sklopu međunarodnih da kažem silnica koje se događaju u Europi, a pogotovo na jugoistoku Europe, pa da na to malo i pripazimo. Zanosan je podatak da u cijeni nafte za naše brodove, za našu riječnu flotu se izdvaja i dio za izgradnju cesta, zaista to ne ispada žalostan, nego je rekao bih paradoksalan, paradoksalan podatak, umjesto da je obrnuto. Nadalje, znamo i to da je pokojni predsjednik Tuđman izražavao također jednu potporu riječnom prometu kada je 1993. putovao brodom do Rugvice, ako se ne varam, do Rugvice, dakle, na domak Zagreba. Bilo je to simbolično, jedna simbolična, jedan simboličan potez ali je jasno dato do znanja da Republika Hrvatska treba računa na riječnu plovidbu i kao jedan od, dakle, ekonomski isplativih i ekoloških potpuno čistih, dakle, načina kako transportirati robu. Nažalost, kažem prevagnuo je čini mi se ovaj cestovni lobij, koji je onda evo, svjedoci smo izgradnje i cesta i svega onoga što zapravo treba. Čak i ovdje, u ovoj strategiji razvoja, na stranici broj 10. spominju se na nekim drugim mjestima, ali uvijek nekako na drugom mjestu. Kaže, mjere za implementaciju u području infrastrukture povezati luke sa glavnim cestovnim koridorima, dakle, povezati luke sa glavnim cestovnim koridorima, pa ja bih rekao i željezničkim koridorima, je li. Naime, evo imam primjer, evo Slavonskog Broda koji je izgubio obilježje željezničkog čvorišta, nažalost, i bespotrebno, a imamo tri industrijska kolosijeka, i luku brod koja će biti povezana na željeznički kolodvor, Slavonski Brod, praonica vagona i još uvijek se Slavonski Brod vodi u prometu također, to je vaš fah kao pogranična željeznička postaja a iako je pruga za Bosanski Brod definitivno ukinuta i skinuta, dakle, ona je adacta, je li. Ali eto još se uvijek to vodi kao pogranična željeznička stanica ili kolodvor. Što se tiče ovog brodarskog dijela i resursa u brodarstvu koji su zastarjeli kapaciteti koji više nisu gotovo za upotrebu, čuli smo kako Srbija to obnavlja, za kadrove koji bi se pripremali za riječnu plovidbu, mislim da ideja koja se ovdje u strategiji spominje i nije baš neka prihvatljiva. Mislim da u Slavoniji postoje veleučilišta, u Slavonskom Brodu, u Vukovaru, Sveučilište u Osijeku, postoji i Strojarski fakultet u Slavonskom Brodu, postoji i postoje dakle odlične predispozicije lokalne, dakle rijeka Sava koja je potpuno plovna u … [[Govornik se ne razumije.]] Slavonskom Brodu, da se ovakva škola za brodare, za riječne brodare ustanovi pri Veleučilištu u Slavonskom Brodu. Evo, gospodin bivši župan maše odobravajući glavom. Hvala lijepo. Gospodin Kajin me malo povukao za riječ jer navodi nekako vodu na svoj mlin i za tunele kroz Učku itd. Ja volim kad su svi naši krajevi krasni i lijepi, ali mora i on shvatiti, ja sam mislio da je puno fleksibilniji u tom pitanju, da je Slavonija zaista zaostala i da ova ulaganja koja će navodno biti petogodišnja 116 milijuna eura u četiri luke, ako sam dobro razumio gospodina državnog tajnika. To je negdje oko 800 milijuna kuna u sljedećih pet godina u lučke kapacitete u Slavoniji. Onda moram pri tome istaći i to da je u prošlih pet godina u luku Slavonski Brod uloženo brojkom i slovom 35 milijuna kuna. Istovremeno, ja znam da postoji u odredbama Vlade i odrednicama i jadranska orijentacija koja je očito prioritetna, je izgrađeno niz luka na moru, neka hvala Bogu nek' se grade, ali su ti iznosi da kažem u neku ruku daleko daleko veći, da ne spominjem sad posljednje odluke Vlade o luci Galženica itd., luka Rava itd. Ali, neka luka i na moru. Prema tome, mi smo izgleda nekako odlukom više Europe, kao što i onaj Prijedlog zakona o lokalnoj upravi i samoupravi koji se da ne kažem mora prihvatiti u potpunosti, tako i ovaj zakon kojim Europa traži i kojim želi da mi prihvatimo bijelu knjigu i da prihvatimo NAJADES, jel' tako, Europski akcijski plan za riječni promet, da bismo se uključili kompletno i u europsku politiku riječne plovidbe koja je vrlo raširena, koja ja dakle nešto što zaista, kada odete na Rajnu onda vidite i postalo i uza sve to ekologiju, ekonomiju i jedan turistički vid gledanja tamo šlepova itd. koji se kreću Rajnom, u Njemačkoj ili bilo gdje drugdje, u Nizozemskoj, tako da evo mislim da je to za pozdraviti. A što se tiče kanala Dunav-Sava i da kažem koji izaziva velike kontroverze po pitanju da kažem i ekološkom, pa navode neki biolozi, ekolozi itd. da će nam izumrijeti slavonski hrast, da će doći do poremećaja podzemnih voda itd. Ne mogu još uvijek iz ovog materijala, iz ove strategije, prijedloga razumjeti radi li se do 2018. godine o izradi samo projekta za kanal Dunav-Sava ili se misli izgraditi kanal Dunav-Sava. S obzirom da na stranici 10. u mjerama za implementaciju u području infrastrukture piše realizirati projekt izgradnje, ne piše izgraditi kanal Dunav-Sava, što bi bilo sasvim jasno i onda time i određeno o čemu se radi. U lučku kapetaniju u Slavonskom Brodu prije nekih par mjeseci pitao sam, raspitivao se o kanalu Dunav-Sava koji još, za čije planove je još bila zainteresirana Austro-Ugarska. I od tada postoje planovi za presijecanje da kažem slavonske ravni, Istočne Slavonije kanalom Dunav-Sava. Gospodin kapetan, ravnatelj lučke kapetanije je rekao da se plovni put skraćuje za oko 400 kilometara. 400 kilometara … [[Govornik se ne razumije.]] Danas, u vrijeme dakle maksimalne skupoće goriva, a vjerujemo da to nije kraj cijenama dakle nafte, danas 400 kilometara, to je strahovita ušteda. Gotovo bih rekao ako ništa drugo, iz tog razloga bi to bilo vrlo pozitivno. Kada sam pitao kapetana duge plovidbe sa Lošinja koji je inače Brođanin zašto se brodovi sudaraju, tako veliki prekooceanski brodovi sa stotinama tisuća tona bruto registarskih se sudaraju, pa koliki je brod pa se ne vide? Pa kaže trkaju se da što prije stignu u moreus ili kako se kaže u tjesnac, da time ne moraju kočiti jer troše manje goriva. A mi kanalom Dunav-Sava štedimo 400 kilometara i štedimo ja ne znam koju količinu goriva, ne bih htio računati jer nisam prometni stručnjak ni stručnjak za naftu, ali sasvim sigurno velike količine goriva, a dobivamo i ono što je sasvim sigurno za Slavoniju potrebno, odvodnju i navodnjavanje. Ja se nadam da će u projektu koji bude rađen biti obuhvaćena i ova dva segmenta, oni su vrlo bitni za Slavoniju jer ona može proizvoditi hranu u ogromnim količinama. Nekada se govorilo da može prehraniti pola Europe, a danas evo uvozimo za dvije milijarde dolara hrane, kako reče gospođa Petir ovdje na izlaganju. Nažalost od onoga cestovnog pa je tu još nakačio i uvoznički lobi i tako Slavonija zapravo ide u jednu i ekonomsku i demografsku, a rekao bih time su i ljudi deprimirani i sa vrlo malo volje ili pak oni obrnuto drugi se inate pa ovako malo prodivane za ovom govornicom. Uglavnom, ovaj Prijedlog strategije je za podržati što se nas tiče da kažem zastupnika iz Slavonije uz praćenje onoga što je rečeno ovdje od strane državnog tajnika i eventualno uz još neke korekcije, da ne kažem obećanja kako će se dakle vršiti dinamika ovih planova koji će biti zacrtani strategijom koja je predložena. Hvala vam lijepo.
Hvala. Završena je rasprava u ovom dijelu po klubovima. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Petar Mlinarić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Nešto ću govoriti danas o sigurnosti plovidbe i zaštiti okoliša kao i o lučkom sustavu. Uspostavljanje, održavanje i unapređenje uvjeta sigurne i pouzdane plovidbe unutarnjim vodnim putovima kontinuirana je zadaća države. Ovaj aspekt treba posebno analizirati s obzirom na vrstu tereta i očekivani porast potražnje transporta opasnog tereta. Iako u proteklih pet godina broj nesreća na vodnim putovima Republike Hrvatske nije velik, očekivani rast prometa i posljedično povećani rizik od mogućih nezgoda te veličina učinaka potencijalnih incidentnih događanja na vodi zahtijevaju da se postojeći stupanj sigurnosti dovede na višu razinu. Da bi se to ostvarilo, u Hrvatskoj je potrebno pored implementacije, rječnik informacijskih servisa dostupnosti pravovremene i točnije informacije o kretanju i boravku plovila uspostaviti jasne procedure djelovanja u slučaju nastanka incidentnih situacija te unaprijediti postojeće sustave … rješavanje i snimanje stanja slavonskih vodnih puteva. Sigurnost plovidbe na razini europske mreže vodnih puteva dobiva novu dimenziju uvođenja sustava riječnih ... [[Govornik se ne razumije.]] servisa. Usluge praćenja i usmjeravanje plovidbe, razvitak riječnih ... [[Govornik se ne razumije.]] servisa Hrvatske, Hrvatska je postavila na sam vrh prioriteta u riječnom prometu. Jezgra sustava već je u testnoj primjeni na hrvatskom dijelu Dunava i Drave čime je dovršena prva faza projekta ... [[Govornik se ne razumije.]] U tehničkom smislu ostvarena je visoka razina zahtjeva prema direktivi Vijeća europskog parlamenta. Potrebno je međutim jasnije i potpunije definirati pravni okvir za implementaciju RIS-a ovlasti nadležnog tijela kao i ojačati administrativne kapacitete korisnika sustava. Sljedeći korak je uspostavljanje nacionalne središnjice za RIS koja će biti nacionalni koordinator i centar za međunarodnu razmjenu informacija koje sustav generira na način koji je propisan navedenom direktivom. Također je potrebno definirati organizacijsku ... [[Govornik se ne razumije.]] strukturu RIS-a u Hrvatskoj. Hrvatska planira u suradnji sa susjednim država razmotriti mogućnost proširivanja implementacije RIS-a na ostale vodne puteve. Glavni motiv za to je činjenica da upravo RIS može doprinijeti smanjenju rizika od nezgoda koji postoji zbog smanjenih plovnih gabarita u postojeća ograničenja za plovidbu. U skladu sa europskim sporazumom o međunarodnom prijevozu opasnih tvari unutarnjim plovnim putovima preventivne mjere zaštite od potencijalnog rizika, onečišćenja s brodovima uključuju obvezu odvojenog skladištenja, obrade i odlaganja opasnog i neopasnog otpada u lukama te prihvat otpada nastalog eksploatacijom plovila. Svaki brod dužan je voditi knjigu o uljima u koju se unose bilješke o deponiji otpada i u primjene postojeće odobrene od strane nadležnog tijela. Bilo kakvo ispuštanje u vodu, korištenje ulja, maziva i drugih voda strogo se zabranjuje. Implementacija navedenih mjera u svrsi, svrhu zaštite od onečišćenja zahtjeva izgradnju specijaliziranih postrojenja za prihvat i obradu otpadnih voda u prvom redu u međunarodnim lukama a prema potrebi i u drugim lukama kako bi se osigurao prihvat sa svih plovila na svim vodnim putovima. Za njihovu provedbu važno je povećati efikasnost inspekcije poglavito inspektora sigurnosti plovidbe kroz jačanje administrativnih sposobnosti sektora. Prilikom valorizacije riječnog prometa Hrvatska nastoji slijediti koncepciju integralnog pristupa, utjecaja transporta na okoliš. Vodni putovi postaju dio integriranog plana upravljanja vodama radi očuvanja njihove biološke raznolikosti i ekološke vrijednosti. Okvirni sporazum o slivu rijeke Save koji je Hrvatska inicirala, a koji je operacionaliziran osnivanjem međunarodne komisije za uspravljanje slivom rijeke Save upravo na tim principima uređuje pitanje upravljanja vodnim resursima, korištenje vodnog puta za plovidbu i zaštitu voda. Hrvatski lučki sustav na unutarnjim vodama obuhvaća četiri međunarodne luke: Sisak, Slavonski Brod, Osijek i Vukovar te nekoliko sadašnjih i budućih pristaništa. Sadašnje stanje obilježavaju neravnotežu tržišta, potražnja ... [[Govornik se ne razumije.]] roba na Savi i Dunavu uglavnom kao posljedica drugačijih navigacijskih uvjeta te tehnička i tehnološka zastarjelost i manjak kapaciteta. Hrvatske riječne luke trebaju se kvalitetno i tehnološki osuvremeniti kako bi mogle udovoljiti postojeću i očekivanoj transportnoj potražnji. Pored modernizacije osnovne lučke infrastrukture treba unaprijediti sustave sigurnosti i nadzora na lučkom području. Luke se moraju prometno povezati s glavnim i cestovnim željezničkim koridorima kako bi se ostvarila bolja integracija s gospodarskim zaleđem i stvorili preduvjeti za razvitak integralnog prometa. Ja ovdje moram napomenuti primjer luke Vukovar koja je usko povezana sa gospodarskom zonom grada Vukovara koja ima 39 hektara. Zona je negdje dvije trećine već popunjena, a usko ima poveznicu sa lukom, ima poveznicu sa željeznicom i normalno cestovnim prometom. Moram napomenuti da luka Vukovar je prošle godine imala pretovara milijun tona i sada se radi projekat proširenja luke negdje na 2,5 kilometra gdje će moći udvostručiti svoj pretovar i moram reći da luka je vrlo profitabilna i da je luka jedna od najboljih poduzeća kod nas i najbolje stojeća i da ima najveći pretovar u Hrvatskoj s obzirom na zaposlenost da ima svega 80 uposlenih. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Ivica Pančić.
Svaka čast dravskim i savskim vitezovima, ali Dunav je ipak jedina prava međunarodna rijeka pa upravo u tom smislu da podržim kolegu Mlinarića, posebno u ovome dijelu koji kada je govorio o sigurnosti plovidbe po rijekama. Potpuno je pogrešno, a mi ovdje uporno o tome govorimo, kada rijeku samo shvaćamo kao plovni put ili još gore kao odvodni kanal za otpadne vode. Pa naravno da rijekama trebaju ploviti i brodovi, ali ne može se samo na to svoditi smisao postojanja rijeka. Opasnost od utjecaja na okoliš kao i u samoj studiji je navedeno, pojačava se sa povećanjem prometa. Za Vukovar je to interesantno ako znamo da je "Lukoil" preuzeo, odnosno otkupio naftni terminal u vukovarskoj luci. Znači li to, odnosno moramo sve učiniti da mogućnost ekološke ugroze rijeke Dunava i ono što ona pruža Vukovaru i Vukovarcima posebno u vidu turizma, odnosno kupališta na Vučedolu i nizvodno, zasigurno je važno pitanje. Isto tako napominjem da Europska unija ovdje se napominje i traži od nas da razvijamo kanalsku mrežu. Ali Europska unija od nas traži i da štitimo naše prirodne vrijednosti, recimo Lonjsko polje. Pa nitko ovdje nije govorio kako se Lonjsko polje nalazi, odnosno je na popisu, ... [[Govornik se ne razumije.]] zaštićenih područja, a Lonjskoga polja ako mi nastavimo kopati rijeku Savu i spajati je sa Dunavom, Lonjsko polje će ispariti. I kad govorimo o važnosti vukovarske luke, ona je najvažnija i nju treba razvijati zajedno i sa ostalim lukama, ali mi govorimo o kanalu a nismo u stanju spojiti tu vukovarsku luku normalnom željezničkom prugom do Vinkovaca. Hajde prvo da spojimo vukovarsku luku sa duplim kolosijekom prema Vinkovcima i granicom prema Bosni i Hercegovini pa hajdemo onda nakon toga kopati kanale. Hvala.
Hajdemo na odgovor na repliku.
Ja bih samo rekao da vukovarska luka ima plovnost svih dvanaest mjeseci. To je jedina luka koja ima plovnost čitave godine i moram napomenuti da imamo prugu Vukovar-Vinkovci teretni kolosijek normalno ali normalno da bi trebalo još pojačati, da nije dovoljno sada u ovim kapacitetima, da je prenatrpano i mislim da u novom projektu imamo povećanje kolosijeka i za Vinkovce i povezanost sa cijelom Hrvatskom. Hvala lijepa.
Gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Hvala. Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, zastupnice i zastupnici. U svakom slučaju može se reći da se Strategija riječnog prometa donosi po prvi put jer do sada je ova problematika bila obrađena u okviru prometne strategije i to svakako pohvaljujem jer zasigurno će na ovakav način izdvojeno upravo riječni promet dobiti veću pažnju. Također pohvala tome što je strategija sažeta, koncizna i kao što su neki prethodnici rekli nije onog ruskog tipa sa bezbroj stranica pa ju se lako može iščitati. Primjedba koju smo mi izrekli na saborskom Odboru za zaštitu okoliša jest ta da ustvari nedostaju jasni financijski pokazatelji pa očekujemo da kroz srednjoročne i kratkoročne planove koje ministarstvo izrađuje ustvari dobijemo detaljnije i točnije informacije o pojedinim projektima koji su planirani unutar same strategije. Ono što je važno istaknuti a odnosi se upravo na ovaj segment o kojem je i kolega Pančić govorio, obzirom da ja dolazim iz Sisačko-moslavačke županije mi smo silno ponosni na naše Lonsko polje koje je najznačajnije … [[Govornik se ne razumije.]] područje ne samo u Hrvatskoj nego u Europi. Iz tog aspekta a gledajući opet i područje Slavonije koje je meni evo priraslo srcu moram reći i šume u Spačvi sigurno da dijelim zabrinutost svih onih koji razmišljaju da bi trebalo možda provesti širu jednu raspravu kad je riječ o kanalu Dunav-Sava. Naime, zbog čega to govorim? Našla sam podatke u vašoj strategiji koji su zasigurno točni a riječ je o tome da trgovačka flota u Hrvatskoj čini 57 brodova sa ukupnim kapacitetom nešto višim od 44 tisuće tona uključenih u međunarodni transport tereta prosječne starosti do 40 godina. To je nedovoljno da opslužuje trenutnu potražnju za prijevozom u i iz hrvatskih riječnih luka tako da domaći brodari sudjeluju u tom prijevozu tek s 20%, ostalo prevoze strani brodari. Dakle, ono što je moje temeljno pitanje ukoliko krenemo u jedan tako veliki zahvat izgradnju kanala Dunav-Sava koji je naravno višenamjenski, on nije jedino plovni put nego ima i ulogu odvodnje i navodnjavanja što zasigurno području Slavonije i Posavine treba. S druge strane se nameće pitanje tko će tim kanalom ploviti i koja će biti dugoročna korist. Dakle, ja svakako jesam za jačanje luke u Sisku, za jačanje luke u Vukovaru ali isto tako bliže mi je orijentirati se za izgradnju željezničke mreže između Dunava-Zagreba-Jadrana i na taj način za očuvanje ekološki vrlo dragocjene hrvatske nizinske šume ali isto tako s druge strane ako gledamo dugoročno gospodarski isplativijeg modela. Gradnjom kanala Dunav-Sava čini mi se da će se stvoriti dugoročna gospodarska opterećenja. Naime, prema podacima do kojih sam ja došla Hrvatska bi morala platiti samo 5% kamata za 600 milijuna eura za troškove gradnje. Ti popratni troškovi za gradnju kanala iznosili bi već 30 milijuna eura na godinu. Naravno da ne možemo računati s onim s čime su računali Njemačka i Bavarska da ćemo dobiti beskamatni kredit kao što je to bio slučaj za gradnju kanala Rajna-Majna-Dunav pa onda prije optimistički planiranih 7 milijuna tona 30 godina nakon otvaranja iznosile bi kamate 4,20 eura za svaku transportiranu tonu što je poprilično ozbiljna cifra. Opterećenje kamatama za transport vodenim putem iznosi već od 0,07 eura tona po kilometru. Dakle, ako na taj način pristupamo gledanju tog problema onda se pokazuje da je transport željeznicom kroz Hrvatsku u svakom slučaju jeftiniji nego planiranim kanalom. Isto tako, sami troškovi održavanja također su znatno veliki i naravno da bi oni bili veći nego prihodi. To je račun koji važi za druge vodene putove, dakle nije specifičan samo za ovaj problem i sličan je slučaj sa Dunavom u Austriji. Ako Hrvatska sagradi kanal Dunav-Sava ono što nekako kod mene izaziva najveću zabrinutost uvažavajući ove argumente koje sam izrekla jer su ih pripremali stručnjaci moj strah je utoliko da ćemo mi založiti nešto što je silno dragocjeno naše prirodno bogatstvo, nešto po čemu je Hrvatska specifična a ne samo u Europi nego i u svijetu naša biološka raznolikost po kojoj smo četvrti u Europi a da ćemo ustvari razvijati druge luke, da ćemo razvijati luke u drugim državama od Brčkog, Bosanskog Broda, Bosanskog Šamca i slati robu u Sredozemlje. U tom slučaju će Hrvatska nažalost snositi negativne posljedice kanala. Istovremeno za Vukovar će to biti konkurentna staništa koja će ga povezivati sa Dunavom. Pri visini akumulacije od prosječno 50 centimetara i cirka 50 tisuća do 100 tisuća hektara poplavne šume vrijednost doline Spačva-Bosut kao retencione površine iznosi između 250 i 500 milijuna eura. Gospodarska vrijednost nizinskih šuma iznosi na temelju zajedničke studije koju su radile Hrvatske vode 20 tisuća eura po hektaru već samo za drvne rezerve. U dolini Spačva-Bosut se nalazi najmanje 50 tisuća hektara najvrjednijih hrastovih šuma. Gospodarska vrijednost šuma koje bi bile ugrožene kanalom iznosi dakle oko milijardu eura. Stoga mi se čini važno poslušati sve naravno i stručnjake i političare koji sasvim logično sa skepsom prilaze upravo ovoj problematici cijeneći argumente za ali isto razmatrajući argumente protiv da se možda pogledaju i neke druge studije koje su napravljene kao što je primjerice Studija poplava za srednji savski bazen i Regionalni turistički plan za Posavinu gdje se vrlo jasno pokazuju i neki drugačiji oblici očuvanja takvih međunarodno značajnih područja ali isto tako i razvoj tih područja i korištenje njihove gospodarske vrijednosti. Dakle malo sam više polemizirala upravo oko kanala Dunav-Sava iako je sasvim jasno da ovom strategijom on nije cementiran već da se to pitanje otvara ali bih svakako apelirala prije svega na vas kao resorno Ministarstvo da ga otvorimo i da sve one koji su zainteresirani i mjerodavni pozovemo za stol i na razgovor jer očigledno postoji puno tih pitanja koja do sada nisu odgovorena. Inače mislim da je sama strategija razvitka riječnog prometa poprilično dobro napravljena i svakako se zalažem da i kratkoročno i srednjoročne akcijeske planove kad ih donesete dostavite i Hrvatskom saboru na uvid kako bi mi dakle zastupnici mogli nekako imati predodžbu na koji način, u kojem razdoblju i sa koliko novca naravno poreznih obveznika ali i kreditnih zaduženja se ova strategija misli realizirati. Hvala lijepa.
Hvala. Replika gospodin zastupnik Ivica Pančić.
Evo preporučam većinskoj stranci da posluša svoga koalicionog partnera jer je sve što je rečeno bilo točno. Posebno bih naglasio ono oko cijene samoga kanala. Danas smo čuli da bi to iznosilo nekih 5, 6 milijardi kuna. Prije dvije godine, evo imam članak u jednome tjedniku piše: «Sanaderov new deal» pa se govori o cijeni kanala od 4 i po milijarde kuna, a navodi se da bi to još bilo možda i jeftinije jer bi se koristio materijal za koridor 5C. Ove dvije godine od toga materijala za koridor 5C nije ništa korišteno jer se znalo da je to nekvalitetni materijal, a cijena je skočila sa tih 4 i po milijarde za nekih milijardu. Pa za jedno godinu, dvije, tri ili pet kada konačno se zabode lopata tko zna koja cijena će koštati? Slično kao možda Maksimirski stadion. Jer kod nas su najisplativiji projekti koji se započnu i koji se nikada ne završe. Hvala.
Odgovor na repliku … /Govornik se ne razlikuje./ … Marijana Petir.
Evo pa kolega Pančić i ja se uglavnom slažemo u ovom dijelu kada govorimo o potrebi zaštite okoliša i održivog razvoja. Ono što ja mogu reći da i sam koalicijski program ove Vlade je baziran na tim konceptima. Bilo bi i sasvim neozbiljno i nedopustivo u 21. stoljeću razmišljati na drugačiji način. Imamo prelijepu i prevrijednu zemlju da bi se sa njome poigravali. Počesto mi se čini da nam neki drugi moraju na to ukazivati jer evo i Lonjsko polje je otkrio Martin Schneider koji je došao iz Njemačke, a onda su ga tek prepoznali svi oni koji žive na tom području i tad je proglašeno i parkom prirode a kasnije je ušlo u sve ove međunarodne asocijacije i sa ponosom mogu reći da evo mi sada čekamo status rezervata bio sfere pri UNESCO-u za Lonjsko polje što mislim da je izuzetno važno. Uz Jadran koje je najčišće more na Mediteranu uz zalihe pitke vode koje imamo i s kojima doista možemo biti ponosni uz preko 15% zaštićenih površina Hrvatske sigurno da se ne možemo kockati i igrati sa nekim drugim konceptima i ja vjerujem da evo i ove sugestije koje su se mogle čuti oko donošenja strategije razvitka riječnog prometa će biti uvažene i da će se upravo taj koncept održivog razvoja staviti kao prioritet.
Gospodin zastupnik Ivica Pančić. Izvolite.
Evo zahvaljujem. Dozvolite mi da kažem još nekoliko riječi o Prijedlogu razvitka, Prijedlogu strategije razvitka riječnog prometa u Hrvatskoj. U svakom slučaju dobro je da Vlada vodi računa o svim vidovima prometa i da pokuša razviti i one vidove koji su zbog različitih okolnosti u popriličnim teškoćama. Jedan od njih je i riječni promet. Moram reći i najvrijedniji dio ove strategije je uistinu potpuno navođenje svih problema koji su prisutni u riječnom brodarstvu i svemu onome što je povezano sa njim. Malobrojna i zastarjela flota, čuli smo 50-tak brodova sa prosječnom starošću od 40 godina nije dobra osnova složit ćete se za gradnju snažne riječne flotile. Tome treba dodati neodgovarajuće stanje lučke infrastrukture, nedostatni stručni kadar i ostalo što je u ovom dokumentu navedeno. I umjesto da se u tom dokumentu naprave prioriteti prema raspoloživim financijskim sredstvima koji sigurno nisu neograničeni i zadaju razumni rokovi za izvedbu strategija nažalost kreće u pravcu megalomanije iza čega ne stoji ništa izuzev interesa pojedinih lobija. Ja sam siguran da ni sami autori ovoga uratka ne vjeruju da se ovo zapisano može ostvariti. Rođen sam na Dunavu još jednom da ponovim, znam vrijednost te rijeke kao jedine prave međunarodne plovne rijeke u Hrvatskoj kao što znam također i važnost bez ljutnje ikoga Vukovarske luke kao riječne luke. Na tim pretpostavkama treba zasnivati prema mome mišljenju daljnji razvoj hrvatskog riječnog prometa uz razumljivo odgovarajuće valoriziranje prema prirodnim i hidrometeorološkim uvjetima druge dvije rijeke Drave i Save te rijeka Osijek, Sisak i Slavonski Brod. Umjesto toga Vlada koristi dijelom ovaj dokument kako se meni čini da bi ojačala poziciju onih koji bi krenuli u velike infrastrukturne zahvate isključivo radi vlastite zarade. Mislim na kanal Dunav-Sava čija je izgradnja predviđena u ovoj strategiji kao rješenje za trenutnu lošu povezanost plovnih putova. Osobno smatram da se tih 5, 6 milijardi kuna koliko bi on navodno trebao stajati daleko korisnije mogu iskoristiti za Slavoniju i Baranju nego ulagati taj novac u infrastrukturne građevine koje se nikada neće isplatiti pod uvjetom da se uopće i izgrade. Procjene govore da bi prometovanje tim kanalom postalo koliko toliko isplativo tek za više od pola stoljeća ako bi i tada. Svjesni toga njegovi zagovornici u zadnje vrijeme sve više ističu njegovu važnost za navodnjavanje. Međutim i projekat navodnjavanja da vas podsjećam, podsjetim obećan još 2004. godine i to je prepisan naš projekat navodnjavanja iz 2003. godine iz IPK Osijek i od kojega evo kao što sami vidimo nije bilo ništa, niti jedan hektar slavonske zemlje nije navodnjen može se napraviti i bez takvih zahvata u prirodi. Daleko jeftinije i ekološki prihvatljivije. Uzmite kartu svijeta iz svoje mladosti znači prije nekoliko desetaka godina recimo i danas. Vidjet ćete da je Ararsko jezero od jednog od najvećih svjetskih jezera izgubilo 98% svoje vodene površine. Umjesto 65 tisuća kilometara kvadratnih danas je nekih, 1991. je bilo tisuću i 500 kilometara kvadratnih sa tendencijom daljnjega smanjenja. A zbog čega? Zbog politike tadašnje sovjetske države koja je mislila da može preusmjeravati velike rijeke bez ikakvih posljedica po prirodu. Sir Daria i Amu Daria zbog navodnjavanja polja pamuka preusmjerene su u pustinju, a jezero je nestalo. Pokazalo se da su veliki neimari i geniji bili u velikoj zabludi. Nekih zabluda ne tako drastičnih istina imali smo i mi u ne tako davnoj prošlosti. Jedino je pitanje hoćemo li ih ponavljati. Sama ideja kanala stara je više od dva i pol stoljeća. U tu realizaciju nisu se usudili krenuti niti Austro-Ugarska, ni bivša država. Ali u zadnjih 10 godina najmanje 3 hrvatska ministra su najavljivali uoči izbora ili nakon njih njegovu gradnju. Da podsjetimo. Jure Radić, Kalmeta i nedavno Čobanković. Interesantno je da dok se čeka da prva lopata bude zabodena različite makinacije se događaju. Poljoprivredno zemljište u vlasništvu države sa predviđenog koridora 2004. godine prodavalo se tako privatnim licima, da bi ga se prošle godine otkupljivalo po 18 puta većim cijenama. Bilo bi interesantno također čuti koliko novca je do sada potrošeno za svu dokumentaciju i studije koje su naručene. Pri tome treba naglasiti da je studija koja govori o utjecaju na okoliš manjkava, a nejasna je i studija o ekonomskoj isplativosti. Zanimljivo je također da bi od ovoga kanala najviše koristi imala susjedna Bosna i Hercegovina. Vlada treba jasno reći želimo li pripomoći na taj način susjednoj državi da izradi vlastite luke na desnoj obali Save, pri čemu moramo znati da će sve to platiti Hrvatska i pri tome sami ćemo doprinijeti rasterećenju Vukovarske luke koja i u ovim okolnostima bez kanala ima sve pretpostavke da se razvije u jednu od najvećih europskih dunavskih luka. Uz to, dovest ćemo u pitanje i prirodne vrijednosti bosutskih šuma i Lonjskog polja. Sirovinska vrijednost bosutskih šuma u tom dijelu gdje bi se kanal gradio prema izračunu Hrvatskog šumarskog društva iznosi nekih 340 milijuna eura dok vrijednost opće korisnik funkcija tih šuma prema normama Europske unije premašuje 10 milijardi eura. Šumarska struka jasno ukazuje na opasnosti od promjene podzemnih vodnih tokova koji mogu pogubno djelovati na daljnji opstanak šuma kao što se događalo i u drugim zemljama. Ali izgleda građevni lobij je trenutno jači. Prema mišljenju svjetskih stručnjaka zbog klimatskih promjena koja su na djelu i koja posebno utječu na hidrološke uvjete treba krajnje obazrivo planirati sve velike zahvate na vodenim površinama, a upravo mi to ne činimo. Zbog toga rasprava o mogućoj gradnji ovoga kanala mora biti ozbiljna i u njoj moraju sudjelovati ne formalno već ravnopravno sve pozvane struke, ne samo građevinci ili brodari već i šumari, ekolozi i ostali. Mora se točno znati što Hrvatska dobiva, a što gubi. Novi Obrovac sada u Slavoniji zasigurno nam nije potreban. Hrvatska je mala zemlja i mora vrlo pažljivo koristiti na najbolji način svoje prednosti. Zbog toga smatram da u narednih 10 godina imamo zadaću jačanja potencijala Vukovarske luke uz obnovu željezničke mreže. Ne bi koštalo puno da umjesto planova o kanalu izgradimo modernu željezničku prugu od granice sa Bosnom i Hercegovinom do Vukovara. Jer ako je Vukovarska luka imala svoj strateški položaj svo vrijeme ništa se nije promijenilo da ga i dalje razvija. A onda u tim okolnostima treba postepeno razvijati i riječnu flotu. Znači, podržavam razvoj hrvatskog riječnog brodarstva i lučke infrastrukture uz zahtjev za dodatne napore za zaštitu prirode, jer rijeke ne smijemo kao što sam rekao promatrati kao plovne putove i odvodne kanale za otpadne vode kako ih neki shvaćaju. I zbog toga se nadam da će u Hrvatskoj javnosti počev od Hrvatskog sabora otpočeti prava rasprava o svim gospodarskim i ekološkim prijeporima moguće gradnje kanala Dunav – Sava. A upravo bi taj kanal u našim uvjetima bezobzirnog trošenja novca poreznih obveznika mogao postati i bukvalno rupa bez dna. Zbog ovih dvojbi osobno ne mogu podržati ovaj prijedlog strategije. Hvala.
Hvala. Replika, gospođa zastupnica Mirela Holy.
Poštovani kolega, vi ste vrlo dobro upozorili na to da će se Spačvanske šume vjerojatno uništiti ukoliko se realizira ovaj kanal Dunav – Sava što će biti vrlo velika šteta s obzirom na to da je Spačvanska šuma najveća šuma hrasta lužnjaka u cijeloj Europi.
Odgovor na repliku gospodin zastupnik Ivica Pančić.
… [[Govornik se naknadno uključio.]] Da, čemu ljutnja kada spominjem Sovjete jer vidim da isto takav plan infrastrukturnih gradnji postoji i danas. Znači, i oni su se malo zaigrali i dvije, jedne od najvećih svjetskih rijeka preusmjerili su u pustinju. Jezero je presušilo. Ogromna jezerska flota, ribarska flota je uništena. Morali su otići na Baltičko more i danas nemaju niti jezero, a nemaju niti polja pamuka jer boleštine tamo vladaju. Jučer smo srušili Obrovac, odnosno toranj. Zbog čega sada novi Obrovac sa nesagledivim ekološkim posljedicama mi gradimo. Jedino sada je prepoznat interes građevnog lobija koji bi pošto poto kopao. Ali sva sreća gospodin Radić je otišao u Rusiju, pa će možda tamo se dovoljno dugo zadržati da izgradi sve one hidrocentrale da ne bi morao i ovdje zabadati lopatu. Hvala.
Uvijek ima i druga strana medalje, jel' što se tiče kanala Dunav – Sava i studija. Ali, ja neću debatirati o tome jer imam svoje. To mogu iz klupe. Gospodin zastupnik Deneš Šoja. Izvolite.
Potpredsjedniče hvala lijepo, državni tajniče, suradnici, kolegice i kolege. Dozvolite mi da se uključim u ovu raspravu sa nekoliko konstatacija i moguće i pitanja. U ovim materijalima konstatirano je da postoji 804 km vodnih putova od kojih 540 su međunarodni, a 265 otprilike državni i međudržavni. Moje konstatacije, odnosno moje pitanje je slijedeće vezano za ovaj materijal. Navedene su međunarodne naše luke. To su Sisak, Slavonski Brod, Osijek i Vukovar. Ali nisu s obzirom da se radi o prijedlogu strategije za narednih 10 godina. Ali nije dato nikakvih podataka o kvantificiran, nije kvantificiran promet u tim rijekama, niti u tonama, a najmanje i vrijednosno, što bi bilo dobro da nam se da taj podatak i onda da vidimo u toj strategiji kakve su šanse za jednu drugu i za treću i četvrtu luku. To je jedan momenat koji mislim da nije zanemariv. Mi smo čuli za vukovarsku luku ovdje, ali ne znamo za one ostale luke. Dalje, mislim da je u ovim materijalima vrlo malo rečeno o pristaništima, samo jedna konstatacija, da će se one graditi, ni koliko ih ima, na kojoj rijeci ni zapravo šta se ovdje planira. Ovo moram istaći iz razloga što je za pristanište u Batini, to je prvo pristanište na Dunavu, na ulazu sa sjevera u našu zemlju, napravljena je određena projektna dokumentacija uz pomoć županije, međutim lokalna zajednica naravno da nema mogućnosti bilo šta ovdje učiniti, vjerojatno kao i za druga pristaništa i bilo bi uputno i dobro da se u tom pogledu nešto učini i ovdje u ovom poglavlju kod luka konstatirano je kod mjera za implementaciju u području infrastrukture, zadnje točka govori o tome definirati program potpore županijama za razvitak riječnog prometa. Ne znam u kom roku, kada će se to definirati jer izgradnju pristaništa jedino je objektivno moguće zamisliti ukoliko županije dobiju određena sredstva, a one je opet transformiraju lokalnim zajednicama odnosno na ovo područje. To moram naglasiti iz tog razloga što svakodnevno, ja sam često prisutan na Dunavu, baš i u Batini, prolaze krasni brodovi putnički, turistički i gdje turisti sa tih brodova mogu vidjeti vinske ceste i podrume u Batini, ali ne mogu tamo doći čašu vina popiti jer nema pristaništa, moraju otići do Mohaća, to je uzvodno 10 kilometara, pa da dođu nekako autobusom itd. Mi smo tu jako zainteresirani što se tiče tih pristaništa i tog turističkog prometa. Što se tiče ovoga kanala o čemu je ovdje bilo puno riječi, ja ne sumnjam u ove materijale, odnosno u konstataciju u poglavlju tržišta gdje doslovno stoji sljedeće. Porast udjela riječnog prometa na tržištu prometnih usluga može se ostvariti ako se ovaj sektor integrira u intermodalnu transportnu mrežu za što je preduvjet podizanje razine pouzdanosti vodnih tokova, što je posve razumljivo te izgranja najvećeg infrastrukturnog projekta u riječnom prometu višenamjenskog kanala Dunav-Sava. Ja sam u to uvjeren da je tu sigurno nešto učinjeno prije godinu dana, godinu i pol dana pojavio se članak u "Glasu Slavonije" gdje je tada dana cijena poljoprivrednih površina po kojoj se otkupljuje za koridor tog kanala do dvostruko, trostruko veća od prometne, ne znam koliko se to realiziralo, ali iz toga zaključujem da je tu sasvim konkretno nešto učinjeno i bilo bi jako dobro i uputno da o tome dobijemo jednu kvalitetnu informaciju sa više aspekata i zaštite okoliša je sve ovome vezano za ovo što je kolega maloprije govorio. Evo, toliko. I na kraju, ja bih još jednu konstataciju rekao, a s obzirom da se radi ovdje o strategije do 2018. godine, da bi bilo uputno ocijeniti trenutak i inicirati to, svakako je stvar državnog vrha da se riješi sudbina tog Dunava, drugim riječima, da kažem granica je, Dunav teče malo našim teritorijem pa prelazi u Vojvodinu, pa onda opet našim teritorijem, pa opet Vojvodina. Mislim da znate kako izgleda tamo granica i sa riječnog prometa, sa sigurnosnog i sa mnogo drugih aspekata bi to bilo uputno inicirati i riješiti jer ljudi koji tamo žive zasad, hvala Bogu reklo bi se nekih posebnih problema nema, ali očito da to nije riješeno i trebalo bi inicirat da se ne čeka baš 2018. godina. Hvala lijepo.
Hvala. Dvije replike. Gospodin zastupnik Boro Grubišić.
Kolega zastupnik je rekao da u materijalu nije navedeno, ni rečeno koja su to pristaništa u Republici Hrvatskoj uz one glavne luke o kojima je bilo govora. Naime, na karti koja je doduše malo nepregledna i tehnički baš nije dobra, vidi se da su pristaništa u Batini, u Belišću, u Aljmašu i u Iloku. Dakle, upravo u onim, kako ste vi rekli turističkim mjestima gdje Slavonije zaista može ponuditi s onog što je resi. Drugo je navod koji ste rekli da ne znate po kojoj otkupnoj cijeni je kvadratni metar zemlje kupila. 18 kuna, gospodine Šoja …
I gospodin zastupnik Ivica Pančić.
… po kvadratnom metru.
Kolega zastupniče, govorili ste kako se već na tome kanalu nešto radilo u smislu otkupa zemljišta, nadajući se da ćete dobiti pravu točnu informaciju. Nadam se i ja da će ta informacija uslijediti kada budemo istinski raspravljali o ovome projektu. Ali ja imam nešto što može biti dobra osnova, odnosno da Vlada već zna što, sa čime saborsku zastupnici raspolažu pa da onda dođe pripremljena, a to je katastarski plan gdje se točno pojedinih općina između Brodsko-posavske i Vukovarsko-srijemske županije, gdje je točno ucrtana ruta toga kanala, a onda zemljište koje je bilo državno, vidite ovom narančastom bojom ofarbano je prodano 2004. godine privatnim licima da bi 2007. godine ministarstvo od tih istih privatnih lica to zemljište otkupljivalo, javljeno je preko medija po ne znam koliko puta većim cijenama. Pa da li se na taj način ozbiljno vodi državna politika kada jedno ministarstvo govori kako će se kanal graditi, a onda istu tu zemlju sa tog koridora, toga kanala prodaje privatnim licima, a nakon toga to isto zemljište otkupljuje. To nije ozbiljna politika, znamo što je to. Hvala.
Gospodin zastupnik Vlatko Podnar. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pa kad se ovako čita ovaj prijedlog strategije razvitka riječnog prometa u Republici Hrvatskoj nema nekih velikih zamjerki. No, međutim, od ovih svih problemskih stabla čini mi se da ne vidimo jednu šumu, a već je spominjano ovdje, a to je šuma Spačva. Ona je jedina još prestala … [[Ne razumije se.]] zajednica hrasta lužnjaka u Europi, a pogotovo na ovako, ne jedina ali je u ovako velikom kompleksu od preko 40 tisuća hektara i njen godišnji prirast je oko, kolege su već rekle kolika je njena vrijednost, a ja ću samo spomenuti da je njen godišnji prirast oko 300 tisuća kubika i reći ću da je to vrijednost te drvne mase da je, znači samo što prerašćuje oko 13 milijuna eura. Godišnja opće korisna vrijednost ove šume je oko 420 milijuna eura godišnje što su dakako veliki, velike brojke. Njen opstanak ove šume ovisi prvenstveno o režimu oborinskih voda, podzemnih voda i režimu plavljena. Prema saznanjima šumarske struke svako smanjenje prosječne razine podzemnih voda za 25 centimetra uzrokuje sušenje glavne vrste drveća u ovom slučaju hrasta lužnjaka kao glavne vrste u spačvanskom bazenu, a smanjenje razine podzemnih voda za više od 50 centimetra uzrokuje promjenu biljne zajednice pa ako se to dogodi ostati će, a postoji opasnost zbog izgradnje kanala Dunav-Sava, ostati će nam najvjerojatnije grabove sastojine od poznatog slavonskog hrasta vjerojatno će ostati samo arhivirane fotografije s početka 20. stoljeća, poneka boca konjaka ili barika u Francuskoj jer je većina hrastove družice izvezena krajem 19. stoljeća u Francuskoj ili stara i dotrajala vrata na seoskom ambaru ili izrezani parket koji ćemo morati zamijeniti nekakvom plastičnom stolarijom ili laminatima. Plavljenje i sagnacija naplavnih voda uzrokuje zamočvarenje, a rezultat je promjena također biljnih zajednica prema johama i vrbama odnosno nekvalitetnim vrstama. Istraživanja sukcesije u pozitivnom i negativnom ekološkom smislu na području spačvanskog bazena još nisu istražena ali su brojni šumarski stručnjaci i drugi stručnjaci upravo obrađivali temu kanala Dunav-Sava između ostalog i prof.Prpić, Seletković, Tikvić, Šnajder, Jakobi, Mikuška i dr. a Hrvatsko šumarsko društvo u kojemu je oko tisuću inžinjera šumarstva donijelo je svoj zaključak pa mi dozvolite da ga ovdje i pročitam, koji kaže ovako: Pouzdan podatak o utjecaju kanala Dunav-Sava na šume gornjeg Bosuta kao i na šumu Spačvu može se dobiti dugogodišnjim motrenjem razina podzemnih voda kako u dva spomenuta šumska područja tako i u prostoru između trase planiranog kanala i šume Spačva. Piezometre je potrebno postaviti po načelima šumarske biometrike u različitim staništima odgovarajućim šumskim eko sustavima i različitim strukturnim značajkama po dobnim razredima. Računajući od postavljanja piezometra motrenja bi trebala trajati 30 godina pa nagovještaj kako je studija u oticaju kanala Dunav-Sava gotova i pozitivna ne može biti od strane šumarskih znanosti i struke prihvaćena. Prvi pouzdaniji podaci o podzemnim vodama očekuju se oko 2028. godine jer je 1998. godine dopunjena mreža pizeometarska mreža i tek ćemo znači za tih 30-tak godina moći dobiti konkretne podatke o nivou podzemnih, odnosno režimu podzemnih voda u ovom području. Kanal Dunav-Sava predstavlja zapravo slijepo crijevo kanala Rajna majna dunav koji završava na Savi i mogao bi se produžiti do Siska ili eventualno do Rugvice ispod Zagreba uz to da se Savu učini plovnom za brodove do 4 tisuće tona nosivosti uz trošak koji zasigurno iziskuje sredstva koja nisu značajno manja od troškova izgradnje kanala. Iza dolaska tereta u Sisak ili Rugvicu on se mora ponovo pretovariti u kamion ili željeznicom, želimo li da stigne u Rijeku. Kanalizacijom Save postoji upitna prirodnost i opstanak Parka prirode Lonjsko polje, ali i svih ostalih prirodnih bogatstava značajnih za njeno zaobalje. Smatramo kako je jedino pravo rješenje i veliki financijski dobitak za Republiku Hrvatsku odustajanje od kanala Dunav-Sava i osiguranje dobrog željezničkog prijevoza od vukovarske luke do Rijeke. Sredstva predviđena iz za kanal Dunav-Sava iz proračuna Republike Hrvatske bilo bi vrlo isplativo uložiti u klaster prerade hrasta lužnjaka s ciljem proizvodnje namještaja koji u svijetu ima veliku cijenu. To bi zasigurno podiglo kakvoću života slavonskog pučanstva. Rijeka Drava također od izvorišta do ušća predviđena je za zaštitu ptica i zaštitu europske crne topole tako da je i njena regulacija u plovne puteve, a i zbog susjedne Republike Mađarske upitna. Iz prije navedenog još puno puta razmislimo o opravdanosti izgradnje kanala Dunav-Sava, pitajmo šumare, ekologe, gospodarstvenike, ali i educirajmo građane, preispitajmo međunarodne ugovore, preispitajmo troškove. Uvjeren sam da ćemo ubrzanom modernizacijom postojećih željezničkih koridora, modernizacijom postojećih riječnih luka postići isti gospodarski efekt bez ekološke ugroze područja rijeke Save i Drave. Hvala.
Hvala. Replika, gospođa Mirela Holy. Izvolite.
Kolega Podnar vrlo je dobro što ste spomenuli upravo i devastaciju moguću Lonjskog polja i mislim da kada govorimo općenito o kanalu Dunav-Sava i govorimo o uništenju spačvanske šume i općenito mislim drugih šuma i tako, malo se govori ustvari o tome koliko bi stradala biološka raznolikost koja je upravo vezana uz takve eko sustave i to je jedna od najvećih vrijednosti koje Hrvatska uopće ima kao zemlja. I mislim da osim znači očuvanja tih šuma, trebamo misliti i na očuvanje te biljne raznolikosti koja je izuzetna vrijednost naše zemlje.
Hvala. Idemo dalje. Na redu je gospodin zastupnik Šima Đurđević.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Osamostaljenje je Republiku Hrvatsku zateklo među ostalim s velikim obvezama izgradnje cestovne infrastrukture, željezničke infrastrukture, ali i unapređenje stanja u infrastrukturi riječkog prometa. Detalji oko ovog su predstavljeni u Strategiji prometnog razvitka Republike Hrvatske u kojem je kao vrhovni cilj postavljen da ukupan razvitak prometnog sustava Hrvatske bude u funkciji svekolikog razvitka posebice gospodarskog, društvenog i kulturnog razvitka. Među ostalim činjenicama naglašava se geoprometni položaj koridora Podunavlje-Jadran gdje bi Hrvatska bila gospodarski povezana sa državama Njemačkom, Austrijom, Češkom, Slovačkom, Mađarskom a i našim lukama Rijeka i Ploče. Ukupna duljina plovnih putova na hrvatskim rijekama je 804 kilometara. Nešto više bih rekao, ne bih se ponavljao što su moji uvaženi kolege i predlagači istakli o materijalu, nešto bih rekao o rijeci Savi. Rijeka Sava prema vodnom bogatstvu osma je rijeka u Europi. Dolina Save je deseti europski prometni koridor. Početkom osamdesetih godina prošlog stoljeća prijevoz na Savi iznosio je oko 9,5 milijuna tona uglavnom šljunka, pijeska, građevinskog materijala, krutih goriva, nafte i naftnih derivata da bi se do gospodo 1990. promet smanjio na 5,7 milijuna tona a rat je donio svoje da su luke na Savi u Hrvatskoj i Bosni i Hercegovini smanjile svoj pretovar ili ukupan promet ispod milijun tona godišnje. Dakako, to je posve suprotno od trendova u drugim dijelovima Europe gdje je prijevoz unutarnjim vodnim putovima pokazano kontinuitet porasta a ne smanjenja u tonama i pretovara i ukupnog prometa. Promjene u pravcu korištenja ovih puteva potrebito je uložiti značajna sredstva a kao što rekoše moji prethodnici trebalo bi i ova studija to govori i ovaj program do 2018. godine da bi rijeka Sava trebala biti plovna tristo dana u godini sa gazom od 2 i pol metra što je potrebito dakako učiniti i u dijelu rijeke Drave. Ne treba ni spominjati da ovaj segment, da bi podigao gospodarstvo svih slavonskih županija kroz koje bi plovni putevi bili očišćeni i dakako unutar zona lučkih uprava kao što je na primjer u Slavonskom Brodu u veličini od 82 hektara se uređuje zona, svi imovinsko-pravni odnosi su riješeni i očekujemo da u konačnici dođe do zapošljavanja u početku oko 540 do 550 djelatnika a u konačnici do tisuću 200 radnih mjesta što bi omogućilo u Brodsko-posavskoj županiji znatno smanjenje nezaposlenih. Dame i gospodo, luka u Slavonskom Brodu je povezana željezničkim kolosijekom i određeni radovi na doku 4 kad se tiče pretovara već su i učinjeni. Potrebito je u tom segmentu spojiti tzv. istočnu veznu cestu sa industrijskom zonom Bijeliš kako bi rasteretili kamionski prijevoz centrom ili gradom Slavonskim Brodom. Zbog svega ovoga iznesenoga dakako da ću podržati Prijedlog strategije razvitka riječnog prometa u Republici Hrvatskoj 2008.-2018. godina. Hvala.
Hvala. Imamo jednu repliku gospodin zastupnik Ivica Pančić. Izvolite.
Zahvaljujem. U potpunosti ste u pravu kolega kada govorite da treba uložiti značajna financijska sredstva da bi sve ovo bilo realizirano i u tome i je problem. Sva financijska sredstva će uložiti Hrvatska što za kanal nije sporno on je na našem teritoriju, ali da bi kanal bio u funkciji, da bi dao rezultate koji se od njega očekuju bez obzira da li smo mi sa njime zadovoljni ili ne, da li će to biti za pedeset ili šezdeset godina mi moramo urediti plovni put rijeke Save a rijeka Sava je granična rijeka. To znači da će Hrvatska bez obzira na savsku komisiju znajući u kakvoj je situaciji Bosna i Hercegovina uložiti gro novca da bi Savu učinila plovnom kao što ste rekli tristo dana godišnje radi kanala, s jedne strane radi kanala. Ali istovremeno mi Republici Srpskoj i Federaciji, posebno Republici Srpskoj, hajdemo na taj način gledati, dajemo otvoreni plovni put ka Beogradu. Ona će moći koristiti i kanal Dunav-Sava, ok. Ali može će koristiti i normalno Savu do druge države koja također neće uložiti niti kunu u čitav taj projekat. I to je ono što mene najviše buni. Novac ćemo mi uložiti a nejasno je koje ćemo koristi imati a sasvim je jasno da će druge države direktnu materijalnu korist iz svega toga izvući, i upravo zbog toga je potrebno da Vlada izađe sa jednom ozbiljnom studijom o ekonomskoj isplativosti. I ja vjerujem kada bude rasprava baš o ovoj temi da će to i uslijediti. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Davorko Vidović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Parlamenta, gospodine državni tajniče. A nije da bih vas ja zabavljao ali ima jedna zanimljiva anegdota ili vic. Kaže: "Sjede dva prijatelja i od njih jedan kaže: "Što bih ja rado zapalio.", a ovaj kaže: "Pa zapali.", "Ali nemam cigaretu", a ovaj mu dade i cigaretu. A veli: "Što sad čekaš?", kaže "Nemam upaljač.", a ovaj mu da i upaljač i veli: "A šta ti imaš od tog pušačkog pribora?". Veli: "Jedino imam dobru volju."." Ne rekoh ovo da bi se ne daj Bože da bi podcijenio strategiju koja je pred nama niti da bih se sprdao, nego dapače da bih naglasio na neki način dobru volju koju prepoznajem u ovom dokumentu i koju svakako treba podržati. No, očigledno je kao što je to i više puta u raspravi danas rečeno da ovakav jedan dokument koji je pitanje da li je baš strategija i da li udovoljava svim kriterijima koje ozbiljne strategije trebaju imati mora biti poduprt sa dokumentima u kojima će se onda izrijekom na vrlo precizan način izraziti i ono što se hoće napraviti, u kojoj dinamici se to hoće napraviti i koliko to sve skupa košta. Tek kada budemo imali takvu vrstu dokumenta onda ćemo ovaj dokument moći smatrati ajde da tako kažem prvim korakom ili iskazivanjem dobre volje da se u jedan projekt od doista iznimne važnosti za ovu zemlju, da se krene u realizaciju. Gledajući zapravo dokument ja sam ocijenio najboljim dijelom upravo ovu uzročno-posljedičnu povezanost utvrđenih problema u unutarnjoj plovidbi. Već je to veliki korak biti sasvim svjestan zapravo limita ili slabosti ili poteškoća s kojima se u ovom trenutku, prije nego uopće krenemo u takav jedan projekt, susrećemo. Činjenica je da se štošta može napraviti bez velikoga novca. Primjerice neusklađenost propisa koje imamo uz institucionalne pretpostavke o kojima je danas i državni tajnik govorio je moguće riješiti i bez nekakvih velikih ili ozbiljnih ulaganja. Ali činjenica je da u Hrvatskoj zapravo tek treba, kao što se to i ovdje na jednom mjestu naglašava početi ozbiljnije upozoravati što taj riječni promet za Hrvatsku može značiti, ne samo u prometnom smislu, nego koji su to sinergijski učinci, koji su to efekti koji mogu pridonijeti ne samo ukupnom ekonomskom blagostanju, nego sobom povući i rješavanje čitavog niza regionalnih nejednakosti koji mogu pripomoći i očuvanju okoliša u konačnici koliko god je promet uvijek problematičan kad je riječ o okolišu, ali eto prije par godina sam imao prilike gledati rijeku Rajnu koja izgleda kao željeznički kolosijek ili gdje se mimoilaze neprestano ogromni brodovi i koja kažu danas je čišća neusporedivo nego što je bila prije 40 ili 50 godina. Dakle, u tom ekološkom smislu također to ima silan značaj. Što je ono što mi se čini kad gledamo kao minus osim ovih dobro prepoznatih problema, što mi se čini da bi svakako bilo dobro napraviti. Prvo, dvije stvari razdvojiti s obzirom i na veličinu financijskih ulaganja kada je riječ o projektu razvoja riječnoga prometa u Republici Hrvatskoj. Projekt kanala kojega kao što nam je sada i državni tajnik rekao treba mjeriti negdje na 5 i pol milijardi kuna. To je negdje 4 puta više nego što se planira za sve ostalo što je predviđeno u strategiji. Znači kompletno uređenje četiriju ruka, čišćenje plovnoga puta i sve ostalo. Dakle, već taj nesrazmjer govori da bi stvari trebalo promatrati i dinamički, ali možda i u strateškom smislu kao dva različita, ali povezana projekta. Ja nemam ništa protiv kanala, dapače mislim da će nam on trebati, ali sad ako imate 57 brodova onda vam kanal zapravo iako i on ima svoje sinergijske učinke zapravo sada i ne treba. To mogu napraviti neki drugi koji će doći poslije nas, za 10 godina itd. Dakle, što bih preporučio. Svakako ovih milijardu i pol kuna koje se planiraju za uređenje luka odmah krenuti, ali na taj način da te luke paralelno bivaju povezane sa ostalom infrastrukturom cestovnom, željezničkom prije svega i između sebe. Imam grad Sisak pred sobom i pred očima. Dakle u ovom trenutku to je luka koja vjerojatno ima od svih riječnih luka, i nekada je imala i taj potencijal, koliko se sjećam iza riječke luke je bila naj, luka sa najvećim pretovarom tereta računajući i morske i riječne luke na području bivše Jugoslavije, barem u Hrvatskoj, ako mislim da je Beograd imao nešto više. Dakle, taj potencijal koji je bio prepoznat prije 100 godina, kada je izrađena i prva željeznička trasa od Zidanog Mosta, preko Zagreba do Siska govori da itekako u vremenima kada su energenti toliko skupi, kada je transport skup, kada postoje svi ovi silni ekološki i ekonomski razlozi o kojima se danas već dosta govorilo, da tu luku treba početi aktivirati odmah. Ja ovo ne govorim pro domo sua zašto što sam iz Siska, ali sa zaleđem, sa gradom Zagrebom, sa industrijskim bazenom kojega imamo ovdje pravi je grijeh da sisačka luka zapravo stoji zatvorena i da se u trenutno koristi isključivo koristi za prijevoz ili pretovar nafte. To je naprosto velika šteta za cijelu zemlju, cijelu zajednicu. Da bi ta luka mogla biti u svojoj punoj funkciji, naravno trebaju bit će negdje 4 kilometra, 4 i pol kilometra do spoja na cestu, autocestu Zagreb-Mošćenica, ima 18 kilometara već izgrađene dobre i kvalitetne ceste na spoj autoceste Zagreb-Lipovac, onda je ta luka u svojoj punoj funkciji ukoliko se osiguraju te važne pretpostavke. Dakle, mislim ako i ne možemo izdvojiti 7 ili 8 milijardi iako se ne zna za koji je ovo period da je svakako moguće i da bi to bilo poželjno u ovim dokumentima napraviti prioritete i činiti tako da kao što je mislim netko danas upozorio, mi možemo napraviti još 50 ili 100 brodova, ali ako nemamo Savu koja je očišćena onda nam ne treba ni kanal itd. Znači postoji redoslijed poteza, prvo očistiti taj plovni put i odmah krenuti na što je moguće kvalitetniji način rješavanja cjeline tih, realizacije cjeline tih mogućnosti koje naše četiri odabrane luke zasigurno imaju. Evo, nadam se da nećete zamjeriti na onome, onoj pošalici, ali mislim da je dobra, bolja, prvi korak ka rješavanju, ozbiljnom rješavanju problema i u tom smislu očekujemo daljnje dokumente koji će razrađivati ovu strategiju.
Hvala. Gospodin zastupnik Goran Heffer. Izvolite.
S obzirom da sam govorio u ime kluba, sad ću biti nešto kraći. Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Brojni su razlozi zbog kojih je riječni promet vrlo bitan za Republiku Hrvatsku, to smo danas ovdje više puta čuli i svi govornici su uglavnom se u tome složili. Upravo raspravljajući po ovoj točki ja sam ukazao kao ponavljam i mnogi drugi, da je to prvenstveno bitno za nas u istočnoj Slavoniji, odnosno istočnoj Hrvatskoj, poglavito Slavoniji, a evo kolega Šoja je govorio i o onom baranjskom dijelu. Na taj značaj ukazuju činjenice da su riječne luke u Slavoniji, poglovito luka Vukovar i luka "Tranzit" Osijek poslovni subjekti koji prednjače u svojim županijama i koji kao takvi predstavljaju zamašnjak gospodarskog razvoja područja u kojim se nalazi. Riječni promet je, kao što smo do sad više puta također čuli bez konkurencije, najjeftiniji promet i svi oni koji imaju šansu i priliku da razvijaju takav oblik prometa to nipošto ne propuštaju. U tom pogledu grad Vukovar ima izuzetan položaj budući se nalazi na ključnoj prometnici koja razvija riječni promet u Europi, to je rijeka Dunav i stoga je izuzetno bitno da se luka Vukovar ali i zaleđe pripremi i uredi kako bi taj dio odnosno taj vid prometa mogla razviti do maksimalnih mogućnosti. Prije rata poznato je da je luka Vukovar bila dominantna luka koja je u transportnom smislu servisirala onaj dio sjeverne Bosne poglavito Željezaru Zenica, Tuzlanski bazen i tako dalje te je prvenstveno služila za transport rasutih tereta s jedne strane željezne rudače, s druge strane izvoz ugljena. Zbog teških razaranja u Domovinskom ratu nakon mirne reintegracije poznato je da je trebalo dosta vremena i trebalo je puno sredstava kako bi se ponovno vratila u situaciju u kojoj je sada i uz perspektivu koju sada ima nadajmo se da će doći do toga što, za što ima predispozicije, a to je da bude najkvalitetnija odnosno najjača luka na Dunavu, u Europi. Prema nekim informacijama čini mi se, čini se da bi luka Vukovar uskoro mogla imati ponovno posao vezan uz taj dio sjeverne Bosne odnosno središnje Bosne, možda sam malo Zenicu pomakao presjeverno. Budući da određene informacije govore da bi uskoro Željezara Zenica mogla početi s radom pa bi naravno u tom kontekstu vrlo vjerojatno i za luku Vukovar bilo posla. I ostale riječne luke poput Osijeka i Slavonskog Broda također imaju svoje velike razvojne planove no moram iskreno reći i složiti se s kolegom Pančićem da je Vukovar u tom pogledu puno, puno u boljoj poziciji odnosno da je potencijal Vukovara puno veći. Naime niti Drava niti Sava nisu niti blizu nažalost prometnoj važnosti koju ima Dunav, da ne kažem i ono što smo već ranije spomenuli da povremeno nisu niti plovne rijeke. S druge strane Vukovar je rekosmo na sredini ove najveće europske plovne rijeke stoga čini izuzetno povoljnim i na mjestu Vukovara Dunav doseže širinu od nekih 1000 metara. Isto tako nekakav prirodni tok rijeke je na tom mjestu takav da je zbog promjene smjera stvorio takve, takve povoljne uvjete da se mogu izgraditi i pristanište, pristaništa za izuzetno velike transportne brodove. Uvažena zastupnica Čuhnil je u svojoj raspravi spomenula i master plan razvoja luke Vukovar kojim bi Vukovar rekoh mogao postati najvažnija riječna luka na Dunavu. Naravno da su za izvedbu takvih planova potrebna i velika sredstva i velika ulaganja no nažalost bez ulaganja nema niti razvoja pa ja vjerujem da će i hrvatska Vlada u tom pogledu imati dovoljno sluha. Opremljenost same luke terminalima za prekrcaj i skladištenje u svrhu povećanja kapaciteta je od prioritetne važnosti ne samo za grad Vukovar i za razvoj luke nego i za zaleđe koje se nalazi iza Vukovara. U tom pogledu moram reći da se izuzetno slažem s kolegom Pančićem koji je govorio o željezničkom povezivanju luke Vukovar odnosno grada Vukovara s gradom Vinkovcima. I u tom dijelu bih podržao ono što je on govorio kada je rekao povežimo dvokolosječnom prugom luku Vukovar s Vinkovcima. To je točno i ja bih rekao i iskoristimo usput i ranžirni kolodvor Vinkovci kao neiskorišten kapacitet koji je u vrijeme bivše države bio najveći ranžirni kolodvor u Jugoslaviji, tada u bivšoj državi. Spojimo dalje taj prometni koridor sedmi podunavski paneuropski sa desetim ovim longitudinalnim koji ide od Salzburga do Soluna pa i sa ogrankom 5.B koridora koji ide od Budimpešte do Rijeke i na taj način zatvorimo jedan krug i spojimo teretni transport od Dunava do Jadrana. To je ono o čemu se ovdje razmišlja. Za takav način povezivanja transporta tereta imamo sve predispozicije, a rekao bih da su i financijska ulaganja bitno niža. Ovdje je ukazano na još nekoliko problema na što treba djelovati već u ovom trenutku. Ukazano je na problem korištenja skupoga goriva. Naime strani brodari zbog poznatih razloga a to su određene povlastice u svojim državama koriste gorivo koje je duplo jeftinije od onoga što koriste naši brodari. Stoga bi trebalo što hitnije poraditi na tome da se našim riječnim brodarima omogući korištenje plavoga dizela kako bi bili konkurentniji na tržištu stranim brodarima pa bi se možda onaj omjer 80:20 izmijenio ne samo zbog pomanjkanja transportnih plovila nego i zbog ovakvih stvari. I još ću samo jednu činjenicu koja je ovdje bila istaknuta. To je od kolege Bore Grubišića, govoreći o obrazovanju brodarskih stručnjaka on je ukazao na jednu stvar koja je zaista interesantna. Naime on je ukazao na postojanje Strojarskog fakulteta u Slavonskom Brodu. Ja bih to doradio. Rekao bih da u Slavoniji postoji nekoliko tehničkih i njima srodnih fakulteta koji su u stanju u obrazovnom dijelu iznijeti taj dio programa koji je potreban za obrazovanje brodarskih stručnjaka osim dakle Strojarskog fakulteta u Slavonskom Brodu imamo mi i Elektrotehniku u Osijeku. Imamo i Poljoprivrednu mehanizaciju u Osijeku i Vinkovcima i tako dalje. Sve je to srodno područje koje bi moglo obrazovati. Da ne kažem da u nekim planovima razvoja visokog obrazovanja u području Vukovarsko-Srijemske županije je bilo zacrtano i stručni studij Prometnog fakulteta koji se vrlo lako može prevesti u ono o čemu smo ovdje govorili. Za to postoje i obrazovni kapaciteti i stručnjaci i sve ono što je potrebno da bi se to moglo prenijeti u Slavoniju. Zašto o tome govorim? Zato što bi to bio još jedan element koji bi zaokružio cjelokupnu sliku poticanja riječnoga, razvitka riječnoga prometa koji je rekoh za Slavoniju najbitniji. Evo samo toliko. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo dvije replike. Prva je gospodin Ivica Pančić, izvolite.
Zahvaljujem. Kolega Heffer kada ste govorili o nužnosti boljeg povezivanja, željezničkog povezivanja Vukovara kao jednoga snažnoga lučkoga središta ne samo Hrvatske već i Europe i Vinkovaca kao jednoga najvažnijeg željezničkog čvorišta u Hrvatskoj i u ovome dijelu Europe zasigurno većina saborskih zastupnika uključujući i pripadnike saborske većine ne zna da je posljednji vlak koji je prometovao od Zagreba do Vukovara, ali do vukovarskog željezničkog kolodvora prometovao prije 10 godina kada je pokojni predsjednik Tuđman išao nakon mirne reintegracije u Vukovar tim vlakom i došao do toga željezničkog kolodvora koji je u ravnini Vukovarske luke. Od tada do danas vlak iz Zagreba nikada do toga mjesta nije došao. Prije nekoliko mjeseci je krenuo željeznički promet, odnosno putnički promet od Zagreba do Vukovara, odnosno tako piše. Međutim, to nije do Vukovara. To je do Borova naselja. Znači, meni kao Vukovarcu ako želim doći do Vukovara sasvim mi je svejedno da li ću sići u Vinkovcima ili ću ići do Borova naselja. I ozbiljnost Vlade bi bila znači kada bi u nekih četiri, pet godina zacrtala kao cilj potpuno uređenje ovoga željezničkoga pravca za puni promet do luke Vukovar.
Hvala. Još jedna replika, gospodin Boris Grubišić. … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] Pero, preporučam da se kod kolege ode i da vi to raščistite, a sada gospodin Boro Grubišić. Izvolite.
Najbolje da se vi iz Vukovara sastajete u Vukovaru, pa onda raspravite o luci, Vukovaru i ostalome. Naime, upravo sam i htio o tome govoriti da svaka od ovih luka koje je ministarstvo predvidjelo ima svoje kompetitivne prednosti. Nema potrebe da ovdje kolega Heffer ili Pančić itd. a i vi gospodine Mlinarić iznosite nekakve sad svoje argumente na račun ne znam ni ja zanemarivanja ostalih. Ja nisam takav i ne želim tako razmatrati. Ovo su slavonske luke. Ovo je zapravo strategija za u neku ruku za naša slavonska krpica koju smo napokon dobili od Hrvatske možda. Možda, kažem možda da, možda ne, poput one riječke krpice i zbog toga ako govorimo o lukama svaka od njih ima svoje kompetitivne prednosti. Hajde da govorimo o brodskoj. Koridor 10, koridor 5C, koridor “vrata Bosne“ itd. Prema tome, neću dalje nabrajati jer nemam puno vremena. Ali, nema potrebe da se ovdje oko toga da kažem neću reći natežemo. Ako je u strategiji razvoja su predviđen ravnopravno, dakle razvoj svih luka, svih pristaništa i ulaganje dakle sredstava u njihovu izgradnju. Evo hvala. Toliko samo.
Hvala. Odgovor gospodin Goran Heffer. Izvolite.
Ja se najprije ispričavam kolegi Grubišiću ako je osjetio da tu postoji nešto loše. Naime, kao bivši brodski student, ja prema Slavonskom Brodu imam izuzetno puno osjećaja i bilo bi mi drago da sve luke, pa naravno i Slavonsko-brodska bude razvijena. Ja sam samo govorio o tome da je stvar sa Savom problematična. Dakle, to je rijeka o kojoj smo ovdje nedovoljno čuli, jer je ona isto tako plovno neuređena. Ali o.k. I kolega Grubišiću, ja se nadam da ćemo mi svi doživjeti da sve naše slavonske luke, a rekao bih i kolegi Vidoviću, jer to je isto ovako jedan nizinski dio da doživimo da budu razvijene barem kao luka Rijeka pa da onda svi zajedno o tome možemo slaviti. Hvala lijepa.
Hvala vam lijepa. Gospodine Grubišić je mogao samo u pet minuta u ime kluba. Inače, nema poslovničke mogućnosti. Dobro. Zaključno u ime predlagača gospodin državni tajnik Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Evo, vrlo ću kratko na kraju samo se osvrnuti na nekoliko stvari koje su iznijete u raspravi i najaviti ću ono što slijedi nakon usvajanja ako ovaj Visoki dom usvoji ovakvu strategiju, koji su idući koraci i u Saboru i na nivou Vlade, odnosno resornog ministarstva. Dakle, bilo je riječi kako je sama strategija preuska, prekratka, kako nema dovoljno podataka, kako bi bilo dobro da je opširnija. Mi smo u Vladi o tome razmišljali i kod mene je tu na stolu još dvije verzije takve strategije sa ogromnim brojem podataka koje smo mogli dati vama saborskim zastupnicima. No, čini nam se dakle da sa onim problemskim stablom i sa svim onim kratkim navodima da se dovoljno jasno ukazuje na stanje riječnog prometa u Republici Hrvatskoj. Ali isto tako da moram spomenuti više su se puta vezivali danas na strategiju prometnog razvitka Republike Hrvatske i spominjali nju koja je donesena 1999. godine. Ta strategija koja je još uvijek važeći dokument je za sve vidove hrvatskog prometa bila izražena na 89 stranica, a od tih 89 stranica mislim da petnaestak su bile slike, grafovi itd. Prema tome, niti ona temeljna strategija na koju se vezujemo nije o riječnom prometu rekla niti riječ više. Dapače, bila je znatno kraća i manje je što je jasno i normalno, ali manje je doticala riječni promet. Prema tome, ni tada '99. godine kada se prvi put donijela strategija ona je bila gotovo identično koncipirana. A htio sam reći da tu strategiju koju smo dijelom, to nisam niti rekao u uvodu, radili sa francuskim konzultantima i koja je naslonjena na JARDES, dakle taj akcijski plan Europske komisije gotovo identično rješava određene teme i ciljeve i mjere koje smo dotakli u samoj studiji. Prema tome, mislim da su glavni problemi riječnog prometa naznačeni, da su glavni ciljevi navedeni i da smo za to dali mjere. E sada, slažem se sa svima onima koji govore da je teško raspravljati o provedbi tih mjera kada oni nisu financijski obrazloženi ili pak vremenski determinirani. Međutim, ja sam, to je zakon kojega smo usvojili prošle godine, je rekao kako i na koji način će se pobrojati vrlo detaljno sve neaktivnosti koje će proizići iz te strategije. I mi smo napravili. Tu su srednjoročni program, petogodišnji program razvoja unutarnjih plovnih putova i razvoja luka na unutarnjim plovnim putovima na rijekama. Prema tome, to će biti, ta dva dokumenta će biti do kraja lipnja dovršena, moramo određene probleme uskladiti sa ministarstvom financija i to je potpuno jasno, dakle da kroz smjernice koje je ovaj Sabor donio za iduće 3 godine, uključujući i osmu i sva naša predviđanja moramo uskladiti sa Ministarstvom financija u ovisnosti od deficita državnog proračuna u ovisnosti o svemu onome te planove. Pa ti planovi mogu biti započeti 2009., mogu 2011., mogu 2013. Jasno da će se voditi računa o prioritetima, no kada su u pitanju luke na unutarnjim plovnim putevima, one su apsolutne u prioritetu. Kad govorim o eventualnim pomacima, onda prvenstveno mislim na uređenje ili izgradnju kanala, prema tome o tome možemo govoriti, o njegovoj dinamici. No da kažem još jednu stvar koja je vrlo bitna. Dakle, kada govorimo o riječnom prometu onda moramo biti svjesni gdje smo bili prije par godina u riječnom prometu. Možda najslikovitije će prikazat luka Slavonski Brod. Luka Slavonski Brod je na Savi, rijeci koja je devastirana, zapuštena, koja je 30% vremena u godini ima smanjeni gaz, koja je dijelom rijeka 2. klase plovnosti i to na ušću Drine u Savu i Šamački setor, dakle rijeka koja onemogućava kvalitetni promet. S druge strane luka Slavonski Brod zapuštena bez odgovarajuće infrastrukture, bez odgovarajuće vertikalne obale koju smo u međuvremenu riješili, 120 metara vertikalne obale napravljene u Slavonskom Brodu vjerojatno najbolja u ovom trenutku vertikalna obala od svih riječnih luka u Hrvatskoj. No, kako smo se izjasnili da će cijeli prostor pojedine luke biti i mora biti u vlasništvu Republike Hrvatske, osim onog vodnog dobra koji se nalazi neposredno uz samu rijeku, u luci Slavonski Brod je 85% vlasništva bilo neriješeno. Da bi mogli prići koncesioniranju tog prostora morali smo čitavo to zemljište otkupiti da postane u vlasništvu Republike Hrvatske i tek onda krenuti u koncesioniranje i gospodin Grubišić je prije spomenuo da prije mjesec-dva dana je u Slavonskom Brodu i prezentirana studija izgradnje tvornica za biodiesel, a upravo da bi se to moglo napraviti trebalo je riješiti pitanje imovinsko-pravnih odnosa u samoj luci. Prema tome nije jednostavno, osim toga da se izjasnimo koliko želimo ulagati u luke, treba napraviti niz pretpostavki od imovinsko-pravnih odnosa riješiti plovni put, donijeti planove i sve ono što samo po sebi, jasno se nameće, a kada znamo kakvi su bili problemi primjerice, rekao sam u Slavonskom Brodu, onda nam je svima to jasno. I još ću vrlo kratko reći o kanalu jer će biti o njemu riječi itekako na idućim raspravama kada dođe prostorni plan kanala u Sabor. Dakle, nisam imao namjeru da se današnja rasprava pretvori u izjašnjavanje za ili protiv kanala. Slažem se, također gospođica Petir je spominjala danas potrebu da kada se o kanalu promišlja, isto tako promišlja o zaštiti okoliša, zaštiti prostora, zaštiti šuma i svega onoga što se može dobiti izgradnjom kanala. Za mene osobno, a mislim za svih nas najveći izazov 21. stoljeća je utvrditi balans između gospodarskog razvoja i zaštite okoliša. Mi smo to u Hrvatskoj riješili kroz sintagmu održivog razvoja i taj održivi razvoj je ono što držim da je najvažnija odrednica prema kojoj se moramo odrediti kada je u pitanju kanal. U ovom trenutku se radi prostorni plan kanala, radi se studija utjecaja na okoliš. Kad studija utjecaja na okoliš bude dovršena, vjerojatno će, siguran sam biti, jer je to i obveza Sabora da donese prostorni plan kanala, biti će ovdje u Saboru. Znam da je prije 2 godine i savjet za prostorno planiranje, na čijem je čelu tada bio gospodin Jerko Rošin, obišao lokaciju, izjašnjavao se o problemu kanala i da je u načelnom smislu, dakle da je u dijelu koji se odnosi na potrebu izgradnje kanala već duže vremena bilo riječi o njegovoj opravdanosti. No, treba sagledati sve aspekte i ovaj koji se odnosi na zaštitu okoliša i onaj koji se odnosi na navodnjavanje i onaj koji se odnosi na probleme Spačvanskih šuma, prema tome svi ti problemi koji se dotiču kanala biti će na stolu, biti će na klupama sa argumentima za ili protiv i jasno da će Sabor donijeti onda odluku o sudbini prostornog plana, a samim time i o sudbini kanala. Prema tome, biti će vremena, biti će i rasprave da se o kanalu odredimo. Mi u ministarstvu držimo da je kanal, jer smo ministarstvo koje vodi računa o prometu i o plovidbi velike mogućnosti Republike Hrvatske kada je u pitanju prometni aspekt stanara. Da li je on dovoljan ili nije dovoljan odrediti će se zajedno, jasno i u Saboru i kroz sve one rasprave da li je, dakle taj aspekt presudan u njegovoj izgradnji. Biti će, kako sam rekao još riječi kroz donošenje prostornog plana, odnosno kroz raspravu koja će slijediti i kroz tuđi utjecaj na okoliš i kroz donošenje prostornog plana, a zna da su već održane 2 rasprave. Jedna u Vukovaru, druga u Slavonskom Brodu kada je bilo riječi o izgradnji kanala. Prema tome, evo ja se zahvaljujem na podršci koju ste dali, svjestan sam da bi možda sama strategija, da je bila financijski podržana bila još snažnija, ali ponavljam kako nam sam Zakon o plovidbi i unutarnjim vodama omogućava i kaže da ćemo kroz programe srednjoročnog razvoja i luka i unutarnjih plovnih puteva u idućih 5 godina moći se detaljno osvrnuti na sve one aspekte uređenja i plovnog puta i luka. Mi smo, eto takvu jednu zakonsku mogućnost iskoristili i držimo da strategija ovakva kakva jest i jest. u istinu je i dobra podloga za obnovu riječnog prometa u Republici Hrvatskoj, a znamo jer smo to već i danas čuli puno puta u raspravi da je riječni promet jedan od najekonomskijih uz pomorski promet, dakle najekonomskiji, najisplativiji vid prometa, a u svakom slučaju ekološki je najprihvatljiviji. Zbog toga mislim da je evo danas Republika Hrvatska upravo u pravom trenutku promišlja daljnji razvoj riječnoh prometa.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu, glasovat će se kad se steknu uvjeti. 11, Prijedlog strategije razvitka riječnog prometa u Republici Hrvatskoj 2008.-2018.? Rasprava je zaključena. Amandmane su podnijeli zastupnica Mirela Holy, zajednički prijedlog zastupnika Mirela Holy, Vlatko Podnar i Ivica Pančić. Molim predstavnika predlagatelja da se izjasni. Ministar, gospodin Božidar Kalmeta prvo. Gospođa zastupnica Mirela Holy, prvi njen amandman.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Prvi amandman gospođe Holy ne prihvaćamo, nego predlažemo sljedeću rečenicu koja je praktički ista i potiče se isto ono što je i gospođa zastupnica htjela kazati, a to je, mi predlažemo: u tom smislu postavlja se dugoročni cilj integriranja mreže u sklopu kombiniranog prometnog koridora Podunavlje-Jadran. Evo, čini mi se da smo time postigli smisao koji je i predlagatelj želio.
Hvala. Gospođa Mirela Holy. Izvolite.
Prihvaćam objašnjenje.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio ovaj izričaj gospodina ministra, sastavni dio zakona. I drugi amandman, gospođe Holy, gospodina Podnara i Pančića?
Taj amandman ne prihvaćamo iz razloga što je u proceduri, naime već je i donešena nova Studija utjecaja na okoliš projekta kanala Dunav-Sava.
Gospođa Holy, izvolite.
Ja ću tražiti da se glasuje o ovom amandmanu zbog toga što je gospodin Bačić kad je govorio završnu riječ, rekao da će se Studija utjecaja na okoliš tek napraviti. Pa sad mi nije jasno da li je napravljena ili nije napravljena, jer ona iz '98. godine ne bi trebala vrijediti.
Hvala. Tko je za ovaj prijedlog amandmana? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. I amandman dva, istih zastupnika?
Amandman dva ne možemo prihvatiti jer izričajem kako je predlagatelj u strategiji naveo upravo su to i uvjeti za porast udjela riječnog prometa na tržištu prometnih usluga a za napomenuti je kao u gornjem odgovoru na amandman jedan da je u proceduri donošenja nova studija utjecaja na okoliš.
Hvala. Gospođa Holy. Izvolite.
Tražim glasanje.
Stavljam ovaj prijedlog amandmana na glasanje. Tko je za? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman tri, istih zastupnika i zastupnica.
Ovaj amandman mi ne prihvaćamo jer mislim da nema potrebe prihvatiti ga jer smo mi u strategiji zacrtali taj strateški cilj. On je podizanje plovnosti vodnog puta rijeke Save do Siska na četvrtu klasu i taj se cilj jasno namjerava i realizirati.
Hvala. Gospođa Holy. Izvolite.
Tražim glasanje.
Hvala. Tko je za ovaj prijedlog amandmana? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman četiri, istih zastupnica i zastupnika.
I amandman četiri ne prihvaćamo jer se ta mjera drži opravdanom a sam projekt nije temeljen na studiji utjecaja na okoliš za projekt kanal Dunav-Sava iz '98. godine jer je kao što sam i prije rekao u proceduri donošenja nova studija utjecaja na okoliš za ovaj projekt izgradnje kanala Dunav-Sava.
Gospođo Holy, izvolite.
Tražim glasanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Zahvaljujem ministru. Molim da se uključimo i glasujemo Prijedlog strategije riječnog prometa u Republici Hrvatskoj zajedno sa ovim modificiranim amandmanom koji je Vlada prihvatila. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj prijedlog strategije prihvaćen je većinom glasova sa 102 glasa za, 1 suzdržan i 6 protiv. Prelazimo na - Izvješće o radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u godini 2007. Predlagatelj je i Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti. Materijale ste primili poštom. Raspravu su proveli Odbor za obrazovanje, znanost u kulturu. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Glavni tajnik Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti, akademik Slavko Cvetnić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Dozvolite ćete mi da vas ukratko izvijestim o radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u protekloj 2007. godini. Moje izvješće će biti zaista kratko, a mislim da nema ni potrebe više, jer nadam se da ste primili ljetopis Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti, pozamašnu knjigu koju akademija svake godine izdaje za prikaz rada u protekloj godini, a uz to nadam se da ste dobili i jedan sažetak na otprilike 15-tak kartica teksta o tome radu. Prema tome dozvolite da vas upoznam sa ovim mojim kratkim izvješćem. Na dan 31. prosinca 2007. Hrvatska je akademija imala 146 redovitih članova, 133 dopisna člana te 87 članova suradnika. Ukupna dakle akademija je imala prošle godine 366 članova u svim kategorijama članstva što je umjereno smanjenje u odnosu na godinu 2006. U protekloj godini akademija je održala dvije redovite skupštine i jednu svečanu sjednicu. U ožujku su na redovitoj skupštini usvojeni i podnesena izvješća o cjelokupnom radu akademije i završni račun akademije za 2006. godinu, dok su na prosinačkoj redovitoj skupštini usvojeni planovi i programi rada te financijski plan akademije za ovu godinu, za 2008. Svečana sjednica akademije održana je 27. travnja 2007. u povodu dana akademije. Tom su prigodom desetorici znanstvenika i umjetnika predane Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti za 2006. godinu. Osim spomenutih skupština i svečane sjednice održano je nekoliko godišnjih izbornih skupština akademskih znanstvenih vijeća, a Hrvatska akademija tijekom 2007. organizirala i 48 znanstvenih skupova, 28 predavanja istaknutih inozemnih i domaćih znanstvenika i umjetnika, 18 predstavljanja knjiga, 39 izložbi i pet komemoracija preminulim članovima Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti. Predsjedništvo je akademije održalo protekle godine 9 redovitih sjednica. Na sjednicama su članovi predsjedništva raspravljali i donosili zaključke iz svoje nadležnosti, osobito je pozornost bila posvećena pripremama za skupštine i za svečanu sjednicu prigodom dana Hrvatske akademije. Na sjednicama predsjedništva raspravljalo se uz donošenje odgovarajućih odluka o sljedećem. O osnivanju Odbora za planiranje razvitka znanstvenoistraživačke elektroničke infrastrukture. O prihvaćanju završne verzije teksta hrvatski jezik uz zaključak da se taj tekst prevede na pet stranih jezika i objavi u posebnoj knjižici. O davanju potpore nacionalnoj zakladi za znanost, visoko školstvo i tehnologijski razvoj Republike Hrvatske za učlanjenje u europsku znanstvenu zakladu. Nadalje, raspravljalo se o prihvaćanju zaključka za zajedničke tematske sjednice znanstvenih vijeća za prirodoznanstvena istraživanja Jadrana i za zaštitu prirode. O tijeku radova na obnovi zgrade bivšeg kemijskog laboratorija na Strossmayerovom trgu 14, te njezinoj prenamjeni u knjižnicu Hrvatske akademije. O organizaciji obilježavanja 300-obljetnice rođenja Ruđera Boškovića što će uslijediti 2011. godine u povodu čega će predsjedništvo predložiti Hrvatskom saboru i Vladi Republike Hrvatske osnivanje državnog odbora za obilježavanje te obljetnice. O predavanju potpredsjednika izraelske Vlade i dobitnika Nobelove nagrade za mir, gospodina Šimuna Peresa u Hrvatskoj akademiji. O dodjeli nagrade Hrvatske akademije za najviša znanstvena umjetnička dostignuća u Republici Hrvatskoj za 2006. Obavijesti o saborskoj raspravi o izvješću Hrvatske akademije o radu u godini 2006. u kojoj je vrlo pozitivno ocijenjen rad Hrvatske akademije kao i činjenica da je prošle godine svakom zastupniku dostavljen i Ljetopis za 2006. godinu. Isto tako na sjednicama predsjedništva podržani su dosadašnji napori akademijine uprave da akademija zadrži svoj račun u poslovnoj banci. Raspravljalo se o sudjelovanju članova predsjedništva Hrvatske akademije na obilježavanju 480-obljetnice održavanja zasjedanja Hrvatskog državnog sabora 15. lipnja 2007. godine u Cetingradu. Prihvaćen je tekst "Položaj hrvatskog jezika i u europskim integracijama" uz ocjenu da je položaj hrvatskoga jezika u europskim integracijama sve teži, u njegovu pravnom statusu kao jezika i kao naziva. Uz navedeno predstavništvo je poduprlo nastojanje uprave i sa zadovoljstvom primilo informaciju da će se akademiji iz proračuna osigurati dodatna sredstva u iznosu od 8,4 milijuna kuna namijenjeno dovršenju građevinsko-obrtničkih instalacijskih radova na zgradi na Strossmayerovom trgu 14. Predsjedništvo je primilo na znanje o svečanom otvorenju kuće Lavoslava Ružičke u Vukvoaru u čiju je obnovu od samog početka sudjelovala Hrvatska akademija te želju da se u tom objektu otvori akademijina znanstvenoistraživačka jedinica. Uz sve istaknuto na sjednicama predsjedništva raspravljalo se i o obilježavanju važnih obljetnica te o pokroviteljstvu i organiziranju brojnih znanstvenih skupova i izbora uz znanstveno istraživačka zvanja djelatnika akademije. Tijekom godine zaklada Hrvatske akademije uspješno je obavila zadaće na poticanju znanstvenoistraživačkog i umjetničkog rada u Republici Hrvatskoj koje su utvrđene statutom zaklade. Državnim proračunom Republike Hrvatske za godinu 2007. zakladi Hrvatska akademija je bilo osigurano 2 milijuna 624 tisuće 529 kuna kao dio nagrade, naknade koje je Vlada Republike Hrvatske obećala akademiji za oduzete stanove. Nakon provedenog javnog natječaja upravni odbor zaklade odlučio je da se sredstva u iznosu od milijun i 100 tisuća kuna raspodijele na ukupno 72 projekta koja su predložile organizacije i pojedince. Potkraj prošle godine prvi puta raspisan je natječaj za dodjelu sredstava iz Fonda akademika Dragutina Tadijanovića. Međunarodna suradnja Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti intenzivirala se u odnosu na godinu prije što je rezultiralo povećanim opsegom i kvalitetom djelovanja predstavnika Hrvatske akademije u međunarodnim udrugama u kojima je on aktivan član, na primjer Međunarodnom znanstvenom vijeću, Udruzi europskih akademija, Međunarodnoj uniji akademija te posebno aktivnom uključivanju u rad Europske znanstvene zaklade. Osim spomenutoga naša akademija surađuje s gotovo trideset nacionalnih akademija u dvadeset i dvije zemlje svijeta. Predsjedništvo Hrvatske akademije osnovalo je Odbor za obnovu i razvitak Arboretuma Trsteno i za njegove članove … [[Govornik se ne razumije.]] veći broj akademika te stručnih suradnika iz Zagreba i Dubrovnika. Tijekom 2007. Odbor u užem sastavu održao je pet sjednica na kojima je rješavajući niz pitanja iz redovitog rada i poslovanja Arboretuma pratio tijek izrade studije zatečenog stanja u Arboretumu Trsteno te utvrdio prijedlog za prijavljivanje znanstvenog projekta izvan kategorije s područja prirodnih znanosti i s kulturološkim pristupom pod nazivom Prijedlog kompleksnih istraživanja Arboretuma HAZU u Trstenom. Uz redovito tekuće održavanje građevina na akademiji u 2007. godini u što spadaju manji zahvati sanacije zgrada nužno je spomenuti stupanj realizacije dugoročnih kapitalnih projekata kao i ostale veće zahvate na pojedinim zgradama. Ipak daleko najveći radovi objavljeni su na obnovi zgrade na Strossmayerovu trgu 14 koja se preuređuje u novu akademijinu knjižnicu. Tako su tijekom 2007. godine dovršeni projekti za izmjenu i dopunu građevinske dozvole. Na temelju troškovnika radova koji su sastavni dio spomenute izmjene i dopune građevinske dozvole obavljena su javna nadmetanja i ugovorene završne faze izvedbe radova u svim izvođačkim disciplinama, izvedba radova na zgradi u skladu sa Zakonom o gradnji popraćena je provedbom nadzora i koordinacijom nad izvodbom radova. Kako se predmetni kapitalni projekt u cijelosti financira iz posebnih sredstava preko riznica državnog proračuna uz planirana sredstva u redovitom Proračunu za 2007. uz veliko razumijevanje Vlade i Sabora osigurana su i znatna dodatna sredstva koja su omogućila dovršetak izvedbe građevinskih, obrtničkih i instalaterskih radova u cijelosti do pripreme za obavljanje tehničkog pregleda i ishođenja dozvole za upravnu zgradu za uporabu zgrade što je učinjeno u mjesecu ožujku ove godine. Akademijina se znanstveno-istraživačka djelatnost odvija osim u razredima i u drugim jedinicama kao što su zavodi, centri, laboratoriji i kabineti. Akademija ima osamnaest takvih jedinica u Zagrebu i izvan Zagreba. U Zagrebu ih djeluje osam a ostalih je deset jedinica smještenih izvan Zagreba i to dva u Dubrovniku i po jedno djeluje u Splitu, Zadru, Rijeci, Varaždinu, Bjelovaru, Osijeku, Vinkovcima i Trstenom. Znanstveno-istraživačka jedinica akademije tijekom 2007. radili su na 34 znanstvena projekta. Riječ je o tzv. matičnim projektima, dakle o projektima čija se istraživanja obavljaju mahom u akademiji i čiji su glavni istraživači isključivo ili redoviti članovi akademije što je trinaest projekata ili drugi znanstvenici iz akademijinih zavoda i instituta ukupno dvadeset i jedan projekt. U znanstveno-istraživačkim, muzejsko-galerijskim i stručnim jedinicama akademije bio je prošle godine 231 zaposleni djelatnik. Osim toga, u akademiji je zaposleno 38 znanstvenih novaka. U okviru muzejsko-galerijske djelatnosti djeluje Gliptoteka, Kabinet grafike, Strossmayerova galerija starih majstora i Hrvatski muzej arhitekture. Gliptoteka je tijekom 2007. godine iskazala značajnu aktivnost priredivši 28 izložaba, 14 promocija i predstavljanja te niz drugih događaja kao što su koncerti, dobrotvorne aukcije, prezentacije itd. Sve su izložbe bile popraćene odgovarajućim katalozima. U Kabinetu grafike organizirano je šest izložaba također s odgovarajućim katalozima. Strossmayerova galerija starih majstora bila je otvorena za javnost sa stalnom postavom galerije. U siječnju 2007. izašla je iz tiska monografija "Strossmayerova donacija" u kojoj je obrađena cjelokupna donacija biskupa Josipa Juraja Strossmayera istoimenoj galeriji. Hrvatski muzej arhitekture tijekom 2007. priredio je četiri izložbe, sve su izložbe popraćene odgovarajućim katalozima i u javnosti primjereno komentirane. Zbirka muzejskih izložaka uvećana je za pet novih donacija. U akademiji postoje i drugi oblici znanstvenog rada. Tako je prošle godine u okviru akademije djelovalo 15 znanstvenih vijeća. Osim toga, djeluje i jedan Međunarodni komitet za istraživanje boksita, glinice i aluminija, Odbor za narodni život i običaje te Hrvatska kriptografska zajednica. U tim vijećima i tijelima rade ne samo članovi akademije nego znanstvenici i stručnjaci izvan akademije pa i iz inozemstva. Tijekom 2007. godine znanstvena su vijeća organizirala više znanstvenih skupova te okruglih stolova, predavanja i godišnjih skupština. Tijekom 2007. objavljeno je 111 publikacija u vlastitoj nakladi ili u sunakladništvu. Od toga 43 knjige, 15 zbornika sa znanstvenih skupova, 36 svezaka časopisa, 12 kataloga izložbi, 4 programa događanja sa sažecima i jedan lingvistički atlas. Od potpore Zaklade Hrvatske akademije tijekom 2007. godine pristiglo je 56 objavljenih knjiga. U ljetopisu akademije za godinu 2007. nalazi se detaljno Izvješće o financijskom poslovanju akademije za prošlu godinu. Ukupno sredstva kojima je prošle godine raspolagala akademija iznosila su 83 milijuna 483 tisuće 897 kuna. U taj su iznos najvećim djelom uključena sredstva osigurana iz državnog proračuna što je za 80,9%, zatim sredstva osigurana iz drugih izvora financiranja kao što su Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa, Ministarstvo kulture, Gradski ured za kulturu Zagreb, zatim županija, gradovi i druge pravne fizičke osobe ukupno 15% kao i sredstva ostvarena vlastitom djelatnošću akademije 4,1%. Iz završnog računa vidljivo je da je akademija u 2007. godini za svoje cjelokupno poslovanje utrošila iznos od 84 milijuna 311 tisuća 401 kunu i na taj način ostvarila manjak prihoda nad rashodima u iznosu od 827 tisuća 505 kuna. Taj manjak proizlazi iz činjenice da je dio troškova pokriven iz ostatka prihoda iz prethodnih godina. Tijekom prošle dvije godine učinjen je velik iskorak u nastojanjima da se Akademija različitim aktivnostima što više otvori prema medijima, a time i prema široj javnosti. U tom smislu intenzivirani su kontakti s medijima, a još uvijek nismo zadovoljni načinom na koji pojedini mediji prate rad Hrvatske akademije. Uz određeno zakašnjenje, pri kraju je redizajn i obnova portala Hrvatske akademije. Nedavno je održan koristan sastanak s novim čelništvom Hrvatske radiotelevizije i prva iskustva potvrđuju da će se ta kuća intenzivirati praćenje rada naše Akademije. Početkom 2007. započelo je predstavljanje izložbe Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti kroz fotografije s ciljem da i na taj način hrvatska javnost upoznalo s našom akademijom i vrijednostima koje ona promiče. Ta izložba tijekom godine predstavljena u Zagrebu, Zadru, Osijeku, Đakovu, Dubrovniku, Splitu i Varaždinu, a početkom 2008. godine u Bjelovaru, Koprivnici, Rijeci, Šibeniku. Priprema se njezino prikazivanje u Puli, te Beču i Gradišću. Prema dosadašnjim saznanjima izložba je vrlo dobro primljena i izazvala je veliki interes sredstva informiranja, ali podjednako tako i građana te školske mladeži. Zadnjih nekoliko godina porastao je interes gradova da se u njihovim sredinama osnuju akademije na znanstveno-istraživačke jedinice čime se potvrđuje ugled koja Akademija ima u široj javnosti. Takve su jedinice još osnovane u Bjelovaru i Vukovaru, a priprema se i njihovo otvaranje i u Koprivnici, Požegi i u Šibeniku. Dozvolite me gospodine predsjedniče da na kraju izrazim uvjerenje da je Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti i tijekom 2007. časno ostvarila svoju zadaću na promicanju znanstvene djelatnosti i umjetničkog stvaralaštva. Zahvaljujem na vašoj pažnji.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, štovani gospodine tajniče Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti, kolegice i kolege. Pred nama je sažetak vrlo opsežnog 111. ljetopisa koji sadrži 537 stranica izvješća o radu Hrvatske akademije za 2007. godinu. Iz tako opsežnog izvješća, naravno zbog ograničenog vremena ja ću se usmjeriti samo na nekoliko tema. U ovom izvješću meni je posebno interesantno, a vjerujem i većini onaj dio izvješća koji se odnosi na odnose Akademije s javnošću. U prijašnjim godinama vidjeli smo da su bili određeni problemi u percepciji Akademije i njezinog rada, jer pojedini mediji nisu posvetili dovoljno mjesta da kažem vrlo uvjetno radu naše vrhovne, znanstvene i umjetničke institucije. Zbog toga je Akademija poduzela i to je pohvalno čitav niz aktivnosti, između ostaloga sklopila je ugovor sa tvrtkom a priori komunikacije d.o.o., a cilj te akcije je povećati dostupnost informacija o Akademiji cjelokupnoj javnosti, što objektivnije prikazati te aktivnosti i stvoriti jednu objektivnu percepciju Akademije u javnosti. U tim aktivnostima za pohvaliti je i prvi veliki organizacijski pokret, a to je izložba o Hrvatskoj akademiji, izložba fotografija koja na jeziku fotografije izražava akademijinu prošlost, akademiju sadašnjost i naslućuje njezine buduće aktivnosti. Fotografije je izradio naš poznati fotograf Fabijanić, Damir Fabijanić, izložba je prošla čitav niz velikih hrvatskih gradova, nastavlja se sa njezinim prikazivanjem, a planira se i izložba u inozemstvu. Izašla je i monografija o Akademiji na hrvatskom jeziku i na još pet jezika. Potpisan je i ugovor sa … [[Govornik udaljen od mikrofona, ne razumije se.]] d.o.o. organizacijom što znači da Akademija, kao prava znanstvena institucija želi imati i odjek svojih planova i svojih programa, drugim riječima da vidi kako se u medijima odraz njezinih aktivnosti povećava ili smanjuje. U press skriptingu obuhvaćeni su 12 dnevnih novina, 71 tjednik, 97 mjesečnika ili periodičnih časopisa, 18 portala, 18 TV kanala, 13 radio postaja itd. Rezultat rada Akademije na prezentiranju javnosti u 2007. godini je zaista impresivan. Objavljeno je tisuću 950 članaka o radu Akademije, od toga najviše naravno u tiskanim medijima, ali i impozantan broj u elektroničkim medijima. Za pohvaliti je da je i prvi program Hrvatske televizije objavio 71 vijest o radu Akademije, što je značajno više nego prethodnih godina. Ako dodamo tome i 22 vijesti Akademiji na 2. HTV programu onda možemo vidjeti da se aktivnost Akademije itekako isplatila. Usporedba odjeka rada Akademija u medijima 2007. prema 2006. mjerena brojem tekstova i brojem emisija o radu Akademije pokazuje da je taj broj u 2007. godini povećan čak za 73%. Dakle, projekt se isplatio, čestitamo Akademiji, pokazala je kako se prezentira pred javnošću jedna institucija koja je dugo vremena kod nas slovila kao zatvorena. Vidimo da je to bilo pogrešno. U tiskanim medijima broj tekstova je čak 41% porasta, na Internetu čak 257%, na televiziji dvostruko 204% itd., jedino je opao na radio postajama za 30% i vjerojatno će to biti predmet analize ekspertnih timova Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti. Jedina primjedba kad govorim o prezentaciji Akademije prema javnosti bila bi jedna, a možemo reći osobna afera koja se dogodila u vezi akademika Adolfa Dragičevića. Čitali smo njegove objede na račun predsjednika Akademije, predsjedništva Akademije, pojedinih razreda Akademije, te objede su prezentirane u javnosti, a nismo čuli odgovor Akademije, pa možda ako će biti prilike danas u završnom vašem govoru, ja ću vas moliti da čujemo kakva je situacija sa tim nemilim događajem i kako će on završiti. Javnost je pretpostavljam znatiželjna. Od ostalih aktivnosti istakao bih vrlo značajnu aktivnost u pogledu očuvanja i vrednovanja hrvatskog jezika. 2007. godine Akademija je sa dva velika organizacijska projekta koji su u tom razdoblju dovršeni pokazala da je jedna od važnih institucija koja brine o hrvatskom jeziku. Ja bih samo spomenuo dva događaja. Prvo je izjava o hrvatskom jeziku 15. siječnja 2007. godine. Nije slučajno odabran taj datum jer je to 15-ta obljetnica od priznanja Republike Hrvatske. Govoreći o jeziku u toj svojoj izjavi Akademija je rekla i sljedeću rečenicu: «Prije 15 godina postali smo gospodari hrvatskog jezika ali ne gospodarimo dobro s našim jezikom.» Dakle iako smo gospodari baš ne gospodarimo dobro, a to možemo vidjeti samo u kratkoj analizi tuđica koje su u tih godinu dana ušle u hrvatski jezik. Broj tih tuđica je vrlo impresivan i on raste geometrijskom progresijom. U svezi jezika Akademija je prihvatila tekst o hrvatskom jeziku u europskim integracijama. Također vrlo zanimljiv materijal u kojem se vidi kakve opasnosti se sve kriju po hrvatski jezik pri europskim integracijama. Naravno to ne obezvrjeđuje integracije nego nas upozorava da u jednom takvom kvalitetnom pristupu kao što je pristupanje europskim zemljama, europskoj instituciji moramo itekako paziti na očuvanje vlastitog jezika. Europska unija kao službeni jezik proglašava jezik svake svoje članice bez obzira koji broj stanovnika ta zemlja ima međutim mi imamo dosta neugodno iskustvo iz različitih drugih međunarodnih događaja, sjetimo se samo sudišta u Haagu gdje ni jedno izvješće još nismo dobili na hrvatskom jeziku. Prema tome Akademija upozorava na to da moramo i tu postići onu ravnopravnost kao i u svim drugim sektorima a to je ravnopravnost u upotrebi hrvatskog jezika kakvu imaju i sve druge članice Europske unije. Upozorava i na pokušaj da se uvede tzv. jezik zapadnoga Balkana. To je naravno pokušaj da se nekoliko jezika spoji u jedan. Kako će ti pokušaji završiti ovisi samo o nama i o nikome drugome. Od ostalih aktivnosti Akademije u 2007. godini spomenuo bih i praćenje aktualnih događaja pa tako bih posebno istaknuo da je Akademija 2007. prihvatila izjavu o problemu korupcije u Republici Hrvatskoj, da je objavila tu izjavu i da se ta izjava nastavlja na Okrugli stol o korupciji u Republici Hrvatskoj koju organizira 2006. godine. U toj izjavi također se vidi da pojedini dijelovi Akademije itekako sudjeluju u ispravljanju društvenih nepravilnosti kojima svjedočimo. Od brojnih značajnih projekata ja bih spomenuo a to je rekao i gospodin tajnik u svom uvodnom izvješću nastavak dovršenja knjižnice Akademije u zgradi na Strossmayerovom trgu 14, dovršetak jedne a ja bih rekao duge rasprave sa resornim Ministarstvom da se osigura financiranje preostalih 8 i pol milijuna kuna i drago mi je da je to došlo do kraja i da će Akademija dobiti svoju knjižnicu koja će biti sigurno jedno od najvažnijih stupova naših, našeg problema bibliotekarstva. U tim nastojanjima koje ističe Akademija istakao bih i želju Akademije i namjeru u kojoj također treba dobiti podršku i ovog Sabora a naravno i institucija koje to moraju financirati, otvaranje znanstveno-istraživačke jedinice u Vukovaru u kući Lavoslava Ružičke. Dakle to bi definitivno bila vrlo kvalitetna odluka za širenje znanstveno istraživačkog rada i na područje našeg Vukovara. Od ostalih aktivnosti koje su vrlo detaljno prikazane u ovoj knjizi možda bih istaknuo znanstvene skupove. Samo informacije radi i radi stvaranja slike u 2007. godini Akademija je organizirala čak 48 različitih skupova a ako po ljetopisu analiziramo vidimo da će, da su prednjačile pravne teme 11 skupova, gospodarske teme 9 skupova, medicinske teme 7 skupova. Mi medicinari tu uvijek prednjačimo, to nam je nekako u krvi. Ali iz ovog vidimo da gospodarske teme u našoj Akademiji zauzimaju sve važnije i važnije mjesto što je od posebnog značaja za ukupni društveni razvoj naše države. Održana su i 28 tematska, 28 tematskih predavanja od kojih također prednjače ona iz područja gospodarska i energetike. Od 28 takvih predavanja čak 12 je iz područja gospodarstva i energetike, 6 iz područja obrazovanja i znanosti i zatim čitav niz predavanja iz drugih važnih područja za razvoj države. Istovremeno održane su i 30, održano je 39 izložaba i ono što je posebno interesantno Akademijini stručnjaci sudjeluju u 34 znanstvena projekta. Kad gledamo tematike tih projekata onda vidimo da dominiraju društvene znanosti što je svakako sukladno i zadaći Akademije, 19 projekata ali i gospodarske znanosti sa 7 projekata zauzimaju visoko mjesto što opet ponavljam govori i o praktičnoj, mogućoj praktičnoj primjeni znanstvenog rada članova naše Akademije. I još na kraju da spomenemo i aktivnost u izdavanju knjiga i u izdavaštvu. Do sada je Akademija ukupno izdala 4 tisuće 485 knjiga. Dakle zaista impresivan podatak. U 2007. godini dodano je 170 novih naslova. Oni su detaljno popisani u ovom ljetopisu i zaista vidimo da te knjige i ta izdanja obuhvaćaju sva područja kako znanstvena tako i umjetnička područja našega života. I na kraju opširan opis rada pojedinih odjela, prije svega razreda zatim znanstvenih vijeća, zavoda Akademije gdje se vidi jedan vrlo živ, intenzivan rad naše Akademije koji evo u izvješću završava i sa jednim vrlo korektnim financijskim izvješćem. Zahvaljujući takvom izvješću možemo zaključiti da se ovako pišu izvješća iscrpno sa sažetkom kojeg dobije svaki zastupnik, ali i sa opsežnim originalom koji je također svakome dostupan. Zbog takve sveobuhvatnosti ali i sadržaja o tom izvješću Klub Hrvatske demokratske zajednice će podržati i preporuča podržavanje ovoga izvješća. Hvala lijepo.
Hvala vam lijepa. Nema više prijavljenih klubova za raspravu, ali ima još 5 pojedinačnih prijava pa ćemo nakon toga današnju, današnji rad i zaključiti. Prvi za pojedinačnu raspravu je poštovani zastupnik gospodin Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa teško je nešto novoga reći nakon ovako iscrpnog izvješća i gospodina tajnika, gospodina tajnika također pozdravljam i ovoga što je u ime Kluba HDZ-a gospodin Hebrang rekao ali nekoliko stvari ipak želim istaknuti. Naravno ljetopis kojeg smo dobili svi zajedno najbolje govori i oslikava zapravo sve aktivnosti Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u prošloj je godini koja i jest predmet tog izvješća i doista čestitamo svima akademicima i njihovim suradnicima koji su doista ostvarili respektabilan broj radova i otvorili veliki broj tema koje su itekako značajne za sve nas u Hrvatskoj. Za pohvalu je i činjenica o kojoj nije bilo puno govora. Spomenuo je gospodin tajnik akademije je spomenuo tu činjenicu, a to je da će se otvarati neke nove organizacijske jedinice u nekim gradovima. Jedna od njih je naravno evo pred otvaranjem u Vukovaru. Treba spomenuti tu i Bjelovar koji se također i ta organizacijska jedinica je pred otvaranjem, a ono što također veseli da još tri nova grada, a to su Koprivnica, Šibenik, ovdje je nazočna i gradonačelnica, i Požega izrazili interes da jedna organizacijska jedinica Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti bude otvorena u njihovom gradu. Mislim da je to izuzetno značajno. Zašto? Reći ću iz iskustva koja mi imamo u Dubrovniku, jer ta organizacijska jedinica u Dubrovniku doista je živo utkana u svakodnevnicu Dubrovnika i na neki način predstavlja doista značajne kulturne događaje i sve ono što akademija radi u Dubrovniku predstavljajući knjige, organizirajući razno razna predavanja. Mislim da doprinosi svakodnevnom kulturnom životu grada Dubrovnika i u tom smislu za pozdraviti je i interes ostalih gradova, jer mislimo da na taj način akademija može najbolje približiti svoj rad našim sugrađanima. Također želim pozdraviti i izjavu koju je već gospodin Hebrang govorio u ime kluba, a to je izjava o stanju hrvatskog jezika i o položaju u europskim integracijama. Ali doista je izuzetno važno da je akademija, da tako jedan značajan način pristupila obradi jednog itekako važnog pitanja, a to je pitanje o stanju hrvatskog jezika. Danas smo pretrpani tuđicama. Samo dovoljno je otvoriti novine pa ćete vidjeti koji se sve izrazi koriste. Naravno, najveći utjecaj je izvršila IT tehnologija i u tom smislu treba naći pravi odgovor. Jer danas se sve više upotrebljavaju u svakodnevnom govoru i skraćenice i tuđice koje prevladavaju u tom jeziku. Dakle, kompjuterskom i u tom smislu mislim da doista treba odgovoriti na pravi način i sačuvati ono što je nama svima bitno, a to je hrvatski jezik. Ja se ne bojim toliko neke inicijative koja bi eventualno sutra kad uđemo u Europsku uniju pokušala uvesti nekakav balkanski jezik i ja sam siguran da do toga neće doći, jer sasvim sigurno Hrvatska će biti prva od zemalja jugoistočne Europe koja će ući i sasvim sigurno da će u tom trenutku hrvatski jezik biti taj koji će biti službeni jezik Europske unije među ostalim članicama. I u tom smislu ja se doista ne bojim bilo kakvog spajanja, jer je to i nemoguće jer razlike su itekako značajne i u tom smislu pa i u razgovorima koje imamo sa predstavnicima Europske komisije i sa euro parlamentarcima. Nitko od njih za takvu inicijativu niti zna, a niti je podržava. Prema tome, ja očekujem da će to pitanje biti riješeno na način kako to svi u Hrvatskoj očekuju, a to je da hrvatski jezik bude taj koji će biti službeni jezik. A za ostale ćemo vidjeti kad budu ulazili. Ja vjerujem da će se poštivati načelo koje je i do sada prevladavalo u Europskoj uniji. Isto tako, prisutnost u medijima bez obzira što je poboljšano možemo slobodno reći da na žalost akademijini radovi, ono sve što radi akademija nije ipak dovoljno prisutno u svakodnevici i u hrvatskoj javnosti i u tom smislu evo apeliramo da doista mediji a prije svega i javna glasila i Hrvatska televizija, dakle da posvete nešto više pozornosti radu koji se svakodnevno obavlja u Hrvatskoj akademiji. U tom smislu dajemo punu potporu i samim zahtjevima akademije koja također traži na neki način veću zastupljenost u medijima. Mislimo da nije dovoljna informacija ili objava informacije koja je samo kratka da je akademija organizirala to i to, već doista bi trebalo na jedan sustavniji način pristupiti i obradi tih tema koje akademija zapravo pruža na uvid javnosti i u tom smislu vjerujem da će se napraviti neki pomak. Ako ništa drugo apeliramo na vodstvo Hrvatske radiotelevizije da u tom smislu napravi korake koji će značiti napredak u prisutnosti Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u medijima. I nešto što se meni osobno čini izuzetno značajno o čemu je bilo riječi na odboru to je inicijativa za otvaranje novog razreda u Hrvatskoj akademiji znanosti i umjetnosti, a to bi bio razred za filmsku i kazališnu umjetnost. Smatramo da sasvim sigurno postoji puno argumenata o kojima danas nema smisla posebno govoriti, jer ćemo imati jednu posebnu temu na odboru. To smo već i dogovorili sa predsjednikom akademije i mislimo da postoji doista puno argumenata da bi se otvorio razred za filmsku i kazališnu umjetnost. Hrvatska je itekako prisutna u toj sferi i puno umjetnika je dalo svoj prilog ne samo na razini Hrvatske, nego dakle i na razini i europskoj i svjetskoj. Što se tiče njihove prisutnosti u ove dvije umjetnosti i u tom smislu doista trebalo bi napraviti i taj korak, jer mislimo da postoji kažem puno argumenata za takvo što. Evo, ja bih s tim i završio i još jedanput na kraju pozdravio ovo izvješće koje je više nego iscrpno i koje na najtransparentniji način govori i o onom dijelu financijskom koji mi se čini nebitan u odnosu na ono što ste vi napravili, ali ipak bitan za funkcioniranje same akademije. I ja sam siguran da će Hrvatska akademija i dalje imati dostatno sredstava za njen svakodnevni rad i u tom smislu i pozdravljamo izvješće i podržavamo ga naravno. Hvala.
Zahvaljujem. Repliku na ovo izlaganje ima poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Mislim da je kolega Matušić dobro apostrofirao, a i ranije govoreći u ime kluba kolega Hebrang ovaj dio u izvješću koji govori o položaju i ulozi hrvatskog jezika danas u Hrvatskoj. Ali ne samo danas, nego i sve ove godine. On se iz godine u godinu pogoršava i ja mislim da nije dovoljno samo ovako prigodno od godine do godine skrenuti pozornost na ovu strašnu stvar koja izgleda kao da smo svi nemoćni nad njom. Mislim da je ovo pitanje naše zajedničko pitanje, da pitanje hrvatskog jezika i pitanje hrvatskog jezika općenito kroz povijest je bio takvog značaja da je bilo gotovo i uvjet i razlog često pojedinim povijesnim okolnostima opstojnostima, da nas je jezik održao, da mi jezik bespovratno gubimo i svjesno i nesvjesno. Što tu učiniti? Imamo krasnu emisiju na Hrvatskom radiju na 1. programu koji govori o hrvatskom jeziku. Same stručnjakinje na tom području govore upravo i u zadnje vrijeme posustaju, da li je to izgubljena bitka. Anglicizmi koji prodiru i tvorbe, izvorne engleske riječi koje onda imaju nastavak u hrvatskom jeziku –ti, konektirati itd., nekad su bili, čak smo mi to upotrebljavali u jednom pežorativnom smislu za naše povratnike, ne povratnike nego naše iseljenike koji su davno iselili pa kad bi se vratili ovamo zaboravili su hrvatski, engleski nikad nisu dobro naučili pa bi govorili ja sam njemu obećao ga suportati i tako i bili su predmet sprdnje, da na neki način kažem i pošalice. Ali danas je to pitanje afirmacije čovjeka i čovjek koji govori hrvatski spojiti, uključiti je luzer, je gubitnik, nije čovjek koji je u tijeku. Prema tome, nemojmo se bojati kada uđe Hrvatska u Europsku uniju, čini mi se čak da ćemo tada bolje zaštiti hrvatski jezik jer hrvatski jezik je sasvim razdvojen tamo od srpskog jezika i ostalih jezika. Nego pitanje je hrvatskog jezika u Hrvatskoj. Dajmo jedanput, možda jedna otvorena tema i posebna tema u pojedinim odborima i u Hrvatskom saboru o položaju hrvatskog jezika. To ne znači da će biti kazne ako netko pogriješi koju hrvatsku riječ upotrijebiti …
Hvala lijepa.
… ali u tom smislu raspravi bi nam i jedna zajednička deklaracija bila potrebna.
Hvala vam. Odgovor na repliku. Uvaženi zastupnik Frano Matušić.
Hvala lijepo. Pa vrlo je malo tema u kojima se ja i kolegica ne slažemo, ali u ovome se potpuno slažemo. Sve što ste rekli apsolutno podržavam, mislim da je doista, evo mi smo već napravili jedan korak na Odboru za znanost, kulture, obrazovanja i športa i tamo smo već dogovorili zapravo tematsku sjednicu vezanu za ovu temu i za sve ostale vezane za rad akademije. Ali doista, mogli bi se dogovoriti i na razini klubova nakon toga da donosimo jednu posebnu deklaraciju, nemam ništa protiv, što više podržavam. Kad gledamo naš jezik u sabornici, tu je već dovoljno pokazatelja da se ne govori hrvatski jezik onako kako bi trebao. Evo vi ste u svom govoru rekli luzer. … [[Upadica se ne razumije.]] Ali ste ispravili gubitnik. Da, tako je. U tom kontekstu apsolutno, puno se tuđica koristi i potpuno neprimjereno zapravo da i mi u Hrvatskom saboru doprinosimo tome, ali nažalost i mi smo sudionici takvog jednog stanja i u tom smislu doista, evo napravimo mi taj prvi korak. Ja vjerujem da uz pomoć akademije i svih ostalih čimbenika da ćemo napraviti značajne iskorake, ali budimo mi ti koji ćemo to i poštivati. Hvala lijepo.
Hvala vam lijepa. Nastaviti ćemo sa raspravom poštovanog zastupnika gospodine Nevia Šetića. Izvolite.
Evo, zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, uvaženi gospodine glavni tajniče hrvatske akademije, gospođe i gospodo zastupnici. Ja doista sa zadovoljstvom želim nešto više reći o ovom izvješću koje je ovako opsežno i temeljito pripremljeno u svim područjima čime se akademija bavi. Ja želim reći da se osjeća i slažem se sa prethodnicima koji su rekli da hrvatska akademija nekako u hrvatskom društvu sve više postaje nazočna, odnosno sve više vrši onu funkciju zašto je i osnovana, tako da plodovi širokog spektra znanstvenika i akademika polako ulaze još snažnije u hrvatsko društvo. Mi svi znamo da znanost pati od parcijalnosti, a upravo akademija je takva ustanova gdje se dobiva sinteza povezanost raznih znanstvenih i umjetničkih disciplina, što je jako dobro. Hrvatska je razvila svoju infrastrukturu i na sveučilištima i u pojedinim institutima i ovo što ima akademiju čini, upotpunjava i daje tu posebnu snagu, što je danas nužno za podizanje ljestvice vrijednosti i razumijevanja društvenih tijekova, a što je vrlo važno za razvitak mlade Hrvatske države i to treba još intenzivirati i zato se ja pridružujem onim dijelovima rasprave koji podržavaju, ovo što je kolega Hebrang rekao, upravo veću komunikaciju sa javnošću akademije. Popularizacija znanja i znanosti jedna disciplina koju često među zastupnicima čujemo da nije potrebno ili dovoljno je objaviti znanstveni rad. To nije točno. Europska kultura i praksa pokazuje da upravo popularizacija znanosti i znanja je nešto jako, jako važno. Jer dok se to visoko znanje pretače u udžbenike, a moramo znati da su odgojne i obrazovne discipline postale znanost i u Hrvatskoj i da je to dignuto na sveučilišnu razinu, onda moramo znati da je taj, brzo pretakanje i znanosti u jedno opće znanje jako težak i složen proces. Ja tu želim zahvaliti akademicima jer sam i osobno sudjelovao u procesu promjene sadržaja poučavanje izgradnje kurikuluma kroz Hrvatski nacionalni obrazovni standard gdje smo imali u svim pododborima akademike koji su upravo svojim enormnim znanjem pomogli u oblikovanju toga, što smatram modernim, potrebnim danas u Hrvatskom školstvu. Kao što je kolega Matušić nešto predložio, ako smijem razmišljati na glas, možda prerano, danas ja mislim kada želimo izgraditi Hrvatsku utemeljenu kao društvo znanja, onda bi bilo potrebno i u akademiju ugraditi možda još neke discipline kao što su edukativne znanosti jer ima sve više ljudi koji se bave time i time bi se spektar ovih naših spoznaja još proširio i ne sumnjam u dobitak koji bi mogli imati. Kažem, možda prerano jer je tek ovih godina došlo do te svijesti i na tome se čini, tako da otvara se jedan prostor na kojem možemo djelovati jer duboko sam uvjeren da je znanje jedna opća univerzalna svjetska vrijednost, ali sam uvjeren da je ona i hrvatska vrijednost, da je ona naša vrijednost, da ona zrači iz nas onakvi kakvi jesmo i da time pokazujemo jednu modernu Hrvatsku, jednu snagu koja nas iznutra jača. Ja ovdje želim nešto reći jer čuli smo da aktivni sastav akademije čini 146 redovitih članova, 133 dopisnih i 80 članova suradnika. To je ukupno 366. Ali ovdje što ja želim reći, akademija raspolaže s još jednim velikim brojem svojih institucija i svojih djelatnika koji djeluju u 18 jedinica, a to su zavodu na terenu od Rijeke do Dubrovnika pa sve čuli smo dalje, a to je 231 zaposleni djelatnik u tim radnim jedinicama, zavodima akademije. To je jedna plejada znanstvenika od znanstvenih novaka do znanstvenih savjetnika koji tamo rade, pa želim malo i njih ovdje spomenuti. Tako u tim znanstveno-istraživačkim, muzejsko-galerijskim i stručnim jedinicama akademija, bilo je 2007. godine ukupno upošljenih 231. Od toga 14 znanstvenih savjetnika, 13 viših znanstvenih suradnika, 23 znanstvena suradnika, 4 viša asistenta, 22 asistenta, 11 stručnih suradnika i 18 djelatnika muzejsko-galerijske struke. Nadalje, akademija ima 19 zaposlenih na bibliotekarskim poslovima, 10 na arhivskih poslovima i 97 službenika i namještenika koji obavljaju administrativno-financijske pomoćne poslove. Osim toga u akademiji je zaposleno i 38 znanstvenih novaka. Upravo mislim da je to jedan neću reći jedna snaga akademije i meni se jako dopada što akademija ima svoje zavode širom Hrvatske. To je jako važno dopustite mi ja dolazim iz hrvatske periferije, dolazim iz Istre i u našim sredinama pa i u Vukovaru, pa i u Dubrovniku, pa i u Bjelovaru, Požegi nemamo baš ljudi takvog profila previše i dobro je da neki instituti to čine kao što je Institut "Pilar" da osnuje svoje podružnice ali ova akademija ima već dugo i ta orijentacija je jako dobra i ojačava se naša periferija u našim županijama upravo kroz ljude koji su sofisticirano obrazovani, koji rade na takvim temama i mogu ojačavati naše društvo u tim prostorima i to držim da je dobro što se ovdje eto budi želja da akademija osnuje svoj zavod i u Šibeniku i u još nekim mjestima, Koprivnici i to je jako dobro. To nalazim da je korisno za Hrvatsku jer naše društvo se otvara prema javnosti a bez ljudi koji mogu odgovoriti na zahtjevna pitanja vremena, teško je donositi pravilne odgovore, a ti odgovori nekad mogu biti, ne može dolaziti iz zastupničkih klupa, ne moraju dolaziti iz izvršne vlasati mogu dolaziti od ljudi znanja. Jer vrijeme koje je pred nama i najveći kapital oko kojega više-manje svi se slažemo, kapital našeg doba je ipak znanje. Znati biti drugačiji, bolji, proizvoditi … sebe, znati biti subjekt toga, mislim da to akademija pomaže. Želim reći a što je impresivno kada se pročita i vidi, akademija je od svoga osnutka objavila 4 tisuće 569 svezaka što je impozantno i gotovo nemoguće gotovo nosit u sebi, ali to znanje koje smo u stanju bili tada … [[Ne razumije se.]] proizvoditi dalje, znači on je u nama, on je negdje tu, a i ovo dalje jer i ove 2007. godine o čemu izvješće raspravlja, objavljeno je 111 publikacija u vlastitoj nakladi i u sunakladništvu od toga 43 knjige, 15 zbornika sa znanstvenih skupova, 36 svezaka časopisa, 12 kataloga izložbi, 4 programa događanja sa sažecima, jedan lingvistički atlas. To je taj potencijal koji oplemenjuje i na tome treba čestitati i vidi se da akademija doista vrši svoju funkciju koja joj je namijenjena još u onim vremena kada su udareni početni temelji moderne Hrvatske države koji smo mi realizirali u nekom malo kasnijem luku ali to je potencijal koji imamo. Eto treba ovdje reći da akademija ima svoj arhiv, ima svoje knjižnice, ima svoju razmjenu pa na tisuću primjeraka dolazi tako da akademija na neki način i to mi je drago da je gospodin Hebrang, zastupnik Hebrang rekao u ime kluba HDZ-a, akademija na neki način izlazi iz neke manje poznatosti što je hrvatski narod osjećao i društvu i to treba još ubrzati jer samo tako možemo se više osloniti na sebe, a manje taj import koji je gospođa Antičević govorila, koji dolazi i putem jezika izvana itd. i moramo više vjerovati u sebe jer vidimo da imamo što od toga. Isto tako pridružujem se i ovim akcijama ako ste primijetili, akademija je sjecište gdje dolaze ljudi visokog ranga kao što je i nobelovac potpredsjednik izraelske Vlade i dobitnik Nobelove nagrade za mir Šimun Perec koji je održao predavanje i bio gost. Isto tako kao što je predsjednik Grčke također bio nazočan. To držim također važnim jer je ta institucija koja može predstavljati i organizirati takva predavanja i to govori o dignitetu koji ima naša jedna od najznačajnijih znanstvenih i umjetničkih ustanova koje imamo. I još na kraju, vidim da je vrijeme isteklo, svakako želim podržati ovo izvješće i čestitam na ovako predanom radu. Hvala.
Hvala vam lijepa. Sljedeći je prijavljeni za raspravu, uvaženi zastupnik Krešimir Ćosić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine akademiče. Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti nesporno je da zaslužuje našu pažnju i punu potporu kao stožerna institucija znanosti i umjetnosti u Republici Hrvatskoj. No, međutim, složio bih se sa konstatacijama koje su ovdje prevladavale, da pristup medijima Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u proteklom razdoblju na žalost ne krivnjom Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti bio je iz nerazumljivih razloga vrlo ograničen. Istaknut ću jedan vrlo vrijedan i važan dokument HAZU-a koji je pred nekoliko godina upozorio na problem znanja dokumentom koji se zvao deklaracija o znanju i primjeni znanja. Citirati ću možda ono što je u tom dokumentu posebno istaknuto na samom uvodu. Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti smatra svojom dužnošću zazvoniti na uzbunu. Zbog čega? Zbog činjenice da razlike u znanju i njegovoj primjeni postaju glavni čimbenici koji dijele razvijene zemlje od nerazvijenih, bogate od siromašnih, visoki životni standard od niskog i to je bila snažna poruka koja je itekako jasno ukazivala na nužnost povezivanja znanja, istraživanja i razvoja sa gospodarstvom. Samo one tvrtke u kojima zaista postoji u dovoljnoj mjeri ugrađena kritična masa znanja mogu svojim konkurentnim proizvodima zauzimati mjesto na globaliziranom svjetskom tržištu. Izvoz je najbolji dokaz količine znanje ugrađenog u jedno gospodarstvo. Taj dokument bio je itekako važan, no međutim o njemu u hrvatskim medijima, u hrvatskoj javnosti gotovo nismo ništa čuli i zbog toga držim da je itekako važno učiniti sve, ali ne samo sa strane Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti nego sa strane svih državnih institucija da oni koji znaju i koji trebaju upozoriti na itekako važnu ulogu koju znanje treba imati u hrvatskom gospodarstvu, da njihov pristup hrvatskim medijima i hrvatskoj javnosti bude daleko zamjetniji i daleko snažniji nego što je to bio slučaj do Kad usporedimo količinu pažnje koja se posvećuje nekim drugim slučajevima u odnosu na količinu pažnje koja se posvećuje tako ključnim, važnim i vrijednim dokumentima kao što je bila Deklaracija o znanju onda zaista nije suvišno upitati se a zašto je to tako, tko su ti urednici koji odabiru nažalost krive vrijednosti i pokušavaju struktuirati ovo društvo na način koji zaista dugoročno nema potrebnu perspektivu. Akademija kao što je i rečeno funkcionira u okviru devet razreda. S obzirom da sam inženjer već dugi niz desetljeća ja ću se kratko osvrnuti na razred za tehničke znanosti i činjenicu da je razred za tehničke znanosti kroz posebno Znanstveno vijeće za tehnološki razvoj učinio jedan značajan prilog daljnjoj afirmaciji akademije u smislu jasnijeg definiranja onoga što se zove znanje i uloga i pozicija znanja u hrvatskom društvu, ali posebno u hrvatskom gospodarstvu. Razred za tehničke znanosti kao što je rečeno u ovom dokumentu na 253. stranici ima dvanaest redoviti i sedam članova suradnika. Drago mi je vidjeti među akademicima moje drage profesore, moje voditelje, ljude kod kojih sam diplomirao kao što je akademik Leo Budin, profesor Babić akademik kod kojeg sam doktorirao i čitav niz drugih kolega. Ali s obzirom na kompleksnost svega onoga što predstavljaju tehničke znanosti nije suvišno upitati se da li svi ti ljudi mogu odgovoriti na sve one izazove koji se postavljaju u širem kontekstu onoga što danas podrazumijevamo pod tehničkim znanostima. Ja bih rekao sasvim razumljivo i logično da to nije nimalo lako ni jednostavno. Iz tih razloga ne znam točno ali trebao bih znati pred nekoliko godina ili desetak godina formirana je ili petnaestak godina i Akademija tehničkih znanosti čiji sam izvanredni član. U svakom slučaju, razgovarao sam i neki dan sa predsjednikom Akademije tehničkih znanosti i mislim da moramo učiniti sve što možemo da ta suradnja između stožerne institucije Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti i drugih akademija se jača kako bi onaj potreban ljudski potencijal znanje i kvalitetu osigurali na nekim ključnim područjima koja određuju hrvatsku budućnost. U svakom slučaju Znanstveno vijeće za energetiku je itekako važno. Nažalost, ove godine ili u izvješću za 2007. sve ono što je rađeno u okviru tog Znanstvenog vijeća za energetiku nije ušlo u ovaj zbornik ali to je bila više greška redakcije. Ali jedna važna opaska koja stoji u izvješću Znanstvenog vijeća za energetiku a apsolutno potvrđuje ono o čemu je ovdje govoreno, glasi i upozorava da Hrvatska televizija nije bila spremna na suradnju sa Znanstvenim vijećem za energetiku kako bi se u hrvatskoj javnosti spoznala stvarnost u kakvom je stanju energetska sigurnost i energetska budućnost Republike Hrvatske ali nadamo se da će se to promijeniti. Znanstveno vijeće za tehnološki razvoj učinilo je nekoliko vrijednih dokumenata, nekoliko vrijednih i važnih rasprava koje su rezultirale odgovarajućim preporukama. Preporuke temeljene na raspravi o inovativnosti i istraživačkom sveučilištu i poduzeću zasnovanom na znanju su važne. Dokumenti razmatrao i usvojio razred tehničke znanosti a podržalo ga je i Predsjedništvo Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti na svojoj sjednici dana 30. travnja 2008. godine. Svakako, ovi mladi akademici ako mogu tako reći, mlade snage dali su jedan zamah razredu za tehničke znanosti. Te preporuke u svakom slučaju držim da su vrijedne i važne. I evo dozvolite da istaknem samo neke osnovne ideje iz djelatnih preporuka. Oblici istraživačkog stvaralaštva i njihovo vrednovanje. Preporuke potiču stvaranje novih procesa, proizvoda i usluga, stvaranje i poticanje novog poduzetništva. To je itekako važno i to je nešto na što se trebamo koncentrirati. Sjećam se jako dobro kad sam pred dvadesetak godina došao u jedan arbur gdje sam bio gost istraživač flair, dokument, moramo se držati upozorbe o striktnoj primjeni hrvatskog jezika. Na prvom mjestu je isticao Sveučilište u Michigenu pokrenulo je nekoliko stotina kompanija utemeljenih na znanju, zaposlilo preko 40 tisuća ljudi i osiguralo prihode od 2 milijarde godišnje kroz ove kompanije. To sve pokazuje da stvaralaštvo i njihovo vrednovanje kroz procese proizvoda i usluga i novog poduzetništva je jedan od ključnih pravaca daljnjeg razvoja i jačanja hrvatskog gospodarstva. Strateška usmjerenost sveučilišta na inovativnost, ubrzanje inovacijskog ciklusa, sve su to vrijedne poruke koje zaslužuju daleko više pažnje nego što imamo vremena. Povezivanje i umrežavanje za razvoj hrvatskog gospodarstva itekako je važno umjesto fragmentacije okupljanje svih onih koji mogu sudjelovati i raditi na velikim projektima i osigurati proizvode na globalnom svjetskom tržištu konkurentne u interesu hrvatskog gospodarstva. I ne bez razloga, upravo u tom kontekstu svi programi Europske komisije inzistiraju na povezivanju kako bi se povećavala konkurentnost i kvaliteta. I jedna od ključnih preporuka tog dokumenta vezana je uz unapređenje komunikacijske strategije. I zaključno, još jedan dokument razreda za tehničke znanosti vezan je uz zaključke rasprave o obrazovanju za tehnološki ovisno društvo znanja i držim da svi ti napori razreda za tehničke znanosti kroz Vijeće za tehnološki razvoj su u znatnoj mjeri doprinijeli afirmaciji Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u posljednjih nekoliko godina. I zato evo i sa ovog mjesta i moje čestitke akademicima Leu Budinu, Hrvoju Babiću i svima onima koji sjede u razredu za tehničke znanosti. Hvala.
Hvala vam lijepa. Slijedeća prijava za pojedinačnu raspravu je ona koju je podnijela uvažena zastupnica Ivanka Roksandić. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Pa evo, zaista je na kraju, gotovo na kraju ove rasprave teško bilo što govoriti a ne ponoviti se. No međutim žao mi je, ja sam to istakla i prošle godine što kad raspravljamo o ovom izvješću ima sve manje zastupnika u sabornici, a raspravljamo mislimo od najznačajnijih temeljnih institucija i znanstvenih i kulturnih, institucija koje ja bih rekla zaista imaju ulogu očuvanja hrvatskog identiteta. Kad sam spomenula ovo da ima ulogu očuvanja hrvatskog identiteta mogla bih potpisati sve ove izjave koje su danas moji uvaženi kolege rekli ovdje o položaju hrvatskog jezika i smatram da pored niza institucija koji se bave i koji se trebaju baviti pitanje hrvatskog jezika Akademija ima zaista najznačajniju ulogu. Ona se i bavila, a iz prošlogodišnjeg izvješća smo vidjeli i raspravljalo se o položaju hrvatskog jezika u osnovnim i srednjim školama, na visokim i visokim učilištima. To je bilo u prošlogodišnjoj raspravi. Slažem se i s onim što su kolege Hebrang, Matušić, kolegica Antičević napomenuli o položaju hrvatskog jezika, ali i onome što je Akademija učinila u ova dva velika značajna koraka da bi potakla nas, širu javnost, cjelokupnu javnost Hrvatske na promišljanje o tome što hrvatski jezik znači za opstojnost jednoga naroda i za opstojnost jedne države. Neću ponavljati zato ovo što su moji kolege rekli, nego jednostavno ću podvući da potpisujem sve ono što Akademija čini i podržavam, i molim vas da se još više, to sam i mom profesoru Mogušu rekla uključite kroz razrede Akademijine upravo da Akademija bude taj pokretač koji će široj javnosti, pa i javnosti koja je zadužena ja bih rekla po nekakvim svojim djelatnostima, ministarstvima ukazivati uopće na mogućnost i na položaj hrvatskog jezika danas i u budućnosti. Što reći sada o radu Akademije. Kad sam promišljala o tome kako započeti ovu raspravu, mislila sam reći da ću u svojoj raspravi krenuti od ovog kratkog vašeg izvješća, ali od kraja, onome što smo svi kroz barem dvije, tri godine koliko ja sudjelujem u raspravi o Akademiji napominjali i što sam sa zadovoljstvom možemo reći da smo zadovoljni, ne u potpunosti, a to je u onome što je i Akademija učinila, a što su i mediji učinili i javnost o tome da se Akademija otvori, da šira javnost spozna o tome što Akademija radi i što to jest Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti. Prije svega Akademija je učinila veliki napor oko ove izložbe koja je putovala po gradovima i znam da je zaista imala i dobro bila primljena u velikim gradovima, da je Akademija na svojim Internet stranicama počela objavljivati, počela ih je dopunjavati, obnavljivati sve novosti, pokazivati široj javnosti i mislim da ovo što je kolega Hebrang rekao koliko puta je bila zastupljena samo u javnim medijima već je veliki iskorak za značaj i spoznaju značaja Hrvatske akademije široj javnosti koja se možda i ne bavi znanstveno-istraživačkim radom, ali preko ovih istupanja u medijima je upoznala i rad Akademije. Mislim i moram reći da je o veličini i obijmu rada Akademije, što je govorio i kolega Šetić, sama riječ 4 tisuće 569 svezaka različitih knjiga, časopisa je nešto ogromno, od osnutka normalno do danas, a i u 2007. 43 knjige, 15 zbornika, 12 kataloga, 4 programa, jedan lingvistički atlas, da je to zaista velika i obijmna djelatnost koja je i prikazana u ovoj knjizi, u ovom ljetopisu i dobro je da ju dobiju svi zastupnici, jer na taj način može otići i u širu javnost, dakle možemo upoznati širu javnost onih ljudi koji ne mogu doći do ovakvih izvješća. Moram još nešto reći. Da Akademija nije zatvorena institucija govori i sve veća zainteresiranost, kolega Matušić je rekao ovih gradova, prije svega Bjelovara i Vukovara u kojem ove znanstveno-istraživačke jedinice već djeluju i ova tri nova grada u kojima kako je rekao i akademik Moguš u izvješću Odboru za obrazovanje, znanost i kulturu, koji će se gotovo otvoriti, pred otvaranjem su, a to su Šibenik, Koprivnica i Požega. No moram danas nešto reći da nismo danas u ovoj raspravi istaknuli, a imam potrebu. Prošle godine u svojoj raspravi smo svi napominjali i molili, gotovo molili da se iznađu financijska sredstva za dovršenje knjižnice, tj. za zgrade buduće knjižnice na Štrosmajerovom trgu broj 14, da je to sa zadovoljstvom i učinjeno, da su osigurana sredstva, da je pred završetkom ova adaptacija, da će uskoro biti nadam se i useljena i da je u 2008. godini u proračunu osiguran veliki dio sredstava upravo za opremu knjižnice, pa se nadamo da ćemo ubrzo i preseliti ovu knjižnicu zaista na dostojno mjesto koja joj i pripada. I nešto što sam govorila i u prošlim mojim izvješćima, a moram istaknuti, a nitko od kolega danas nije govorio o tome. To je ova vrlo značajna edicija "Hrvatska i Europa" oko koje je na početku bilo eto nekih malih sitnih problema, ja bih rekla više u intenziviranju izdanja, ubrzanju je li tako posla oko te edicije, ali evo prošlu godinu smo završili sa prvim obnovljenim sveskom zato što, i to na hrvatskom je li izdanju, zato što je tolika bila potreba za ja bih rekla još tiskanjem tog sveska da je jednostavno morala se edicija prvog, prvi svezak se morao obnoviti, a da ne kažem da su drugi i treći već prevedeni na engleski, evo završetak je prijevoda na francuski, da je u rukopis predan za četvrti, a peti u pripremi. Dakle, u ove posljednje dvije godine koliko ja pratim izdanje ove značajne edicije za nas "Hrvatska i Europa", ona je zaista ubrzala svoj tempo izdavanja i rekla bih da sa zadovoljstvom, a evo i interes je velik, vidimo i po ovome što smo morali dotisnuti prvi svezak i obnoviti ga, da sa zadovoljstvom mogu reći da je ona naišla na dobar prijem u javnosti i da je prihvaćena. I na kraju nepotrebno je reći koliki je uopće značaj današnje naše Akademije i što ona znači za cjelokupni razvoj hrvatskog društva. Evo da se zaista ne ponavljam, sve čestitke svima vama koji sudjelujete u radu Akademije na onome što činite uopće za razvoj našega društva.
Hvala vam lijepa poštovana zastupnice. Imamo jednu repliku od uvažene zastupnice Nedjeljke Klarić.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani glavni tajniče HAZU, gospođe i gospodo zastupnici. Pa evo ne samo da mi elementarna pristojnost nalaže uputiti zahvalu čelnim ljudima HAZU, već zapravo moram na ovaj način izraziti svoju zaista veliku osobnu sreću što evo i ne samo s naslova zastupnice u Hrvatskom saboru već i s naslova gradonačelnice grada koji je najstariji izvorno hrvatski na Jadranu i upravo prema čelnim ljudima Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti što svojom nakanom zapravo prepoznavanja njegovog kulturno-povijesnog nasljeđa na jednoj strani i transformacije iz grada teške crne industrije na grad koji se razvija u turistički na drugoj strani ostvaruje, otvara mogućnost da dobije znanstveno istraživački centar. Takva inicijativa krenula je nedavno nakon sjajno postavljene izložbe Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti kroz fotografiju poznatog nam umjetnika gospodina Damira Fabijanića o čemu je govorio poštovani zastupnik gospodin Andrija Hebrang, naravno postavljenoj u jednoj od najljepših gradskih knjižnica u Hrvatskoj, gradskoj knjižnici «Juraj Šižgorić» u Šibeniku na otvorenju koje su nazočili i sam predsjednik HAZU akademik gospodin Moguš zatim akademik gospodin Tonči Vulin i tajnik profesor doktor Slobodan Kaštela. Ovo je također prilika u kojoj će, u kojoj također želim zahvaliti čelnim ljudima HAZU-a, HAZU pardon i ravnateljici gospođi Kralj, Gliptoteke HAZU koji su omogućili postavljanje izložbe kao i promociju najmanjeg … [[Govornica se ne razumije.]] na svijetu kojega su povezali vrlo zgodno sa najmanjim i najnižim otokom na Sredozemlju, otokom koji se zove Krapanj koji se nalazi u šibenskom arhipelagu i na taj način evo doprinijeli i razvijanju turističke ponude i Iloka kao i grada, pardon otoka Krapnja. Svakako bi otvaranje i ustanovljavanje znanstveno-istraživačke … [[Govornici govore uglas, ne razumije se.]] [[Upadica: Vrijeme za repliku isteklo.]] u Šibeniku uz odluku Vlade Republike Hrvatske o formiranju i Državnog šibenskog arhiva iz prošle godine Šibenik dobio zaista pripadajuće mjesto i ono koje ga zapravo i spada. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. I odgovor na repliku.
Evo jednu rečenicu kad ste … [[Govornica se ne razumije.]] ovako, mislim da je upravo ovo dokaz što je kolegica Klarić rekla da je Akademija otvorena široj javnosti. Moram reći da sam s kolegicom nazočila ovoj izložbi u Gliptoteci i tu je pokazano da je Akademija zaista otvorena prema široj javnosti, prema svim mogućnostima pa evo i jednog izvlačenja turističkog potencijala i spajanja dva kraja Hrvatske Iloka i evo Jadranskog mora odnosno Dalmacije.
Hvala lijepa. Evo došli smo do posljednjeg prijavljenog za ovu raspravu. To je uvaženi zastupnik Gvozden Flego.
Kolegice i kolege ja se neću pridružiti vašim apologijama iz dva razloga. Prvo jer smatram da Akademija ima i svojih manjkavosti i na to je potrebno ukazati. A drugo, i zato što mi se čini da čovjek iz kritike puno više nauči nego iz pohvala. Prvo, ja bih upozorio da je, ja bih upozorio da je Akademija i po Zakonu i Statutu najviša ustanova u državi u znanosti i umjetnosti. Najviša ustanova u državi u znanosti i umjetnosti. To znači da takvi trebaju biti i njezini članovi i to obvezuje postojeće članove da tako biraju i buduće članove s obzirom da HAZU ima izbornu skupštinu 29.5. ja se nadam da se neće ponoviti priča iz sljedeće, iz prošle izborne skupštine nego da će HAZU izabrati najbolje od najboljih u svoje razrede i među svoje redovite članove. Ja se nadam da HAZU neće još jedanput na taj način prekršiti zakon i svoje vlastite normativne akte. Biti najviši u znanosti i umjetnosti znači biti zapravo od strategijskog značaja. I ja sam sam zahvalan Akademiji na nekim strategijskim iskoracima ali mi se čini da ih je malo ili mnogo premalo u odnosu na ono što bih ja osobno želio da bude. Naravno mogao bih se nadovezati na kolegu Čosića i na Deklaraciju o znanju, ali prvu ne drugu, iz 2002. godine, ne 2004. Mogao bih se nadovezati i na Deklaraciju o korupciji jer mi se čini da je u tim aspektima Hrvatska akademija zagrizla u ključne probleme. Međutim kako to obično biva Deklaracija o znanju je istovremeno i svojevrsna samokritika Akademije. Deklaracija o znanju je kazala na neki način implicite naravno što bi Akademija trebala biti, a Akademija nije. Da bi Akademija trebala biti inicijator strategijskih promjena u zemlji, u znanosti i umjetnosti, u svojoj temeljitosti i svojoj avangardnosti. U svojoj izvrsnosti dakle i primjerenosti kao uostalom i u … [[Govornik se ne razumije.]] u svojoj nedostižnosti. Onoga trenutka kada počinje Akademija osnivati različite podružnice u malim mjestima u kojima nema velikih znanstvenika i umjetnika Akademija zapravo počinje konkurirati Matici Hrvatskoj što samo po sebi nije loše, ali gubi onu dimenziju izvrsnosti koja je uvijek elitna i izuzetna. Koja kao najviša treba imati. Kada govorimo o znanstvenoj i umjetničkoj produkciji onda se prisjetimo kolegice i kolege da ta umjetnička i znanstvena produkcija ima svoju cijenu i usporedimo tu znanstvenu produkciju u Akademijinim istraživačkim jedinicama sa onom znanstvenom produkcijom koju imaju javni ili sveučilišni instituti koji za to dobivaju približno jednake novce. Ja se ne sjećam, oprostite mi na neznanju, ako je to bio slučaj vi me molim vas podsjetite da je u zadnjih godinu, u zadnjih dvije godine iz tih istraživačkih jedinica proizišlo i jedno značajno, najznačajnije hrvatsko otkriće, patent, temelj za novu tehnologiju i tako dalje i tako dalje. Dapače izražavam bojazan da je u nekim svojim aspektima Akademija počela se utapati u mediokritet. Lijepo je u svakom slučaju sa milijun i nešto kuna potpomagati znanstveno-istraživačke projekte. Ali onoga trenutka kada ste milijun kuna podijelili na 70 i nešto znanstveno-istraživačkih projekata onog trenutka ste im u prosjeku dodijelili 15 tisuća kuna. Šta se može napraviti sa 15 tisuća kuna u znanstveno-istraživačkoj djelatnosti? Mislim da svatko onaj tko se ikada toga poduhvatio zna sam. I tako dalje i tako dalje. Stoga je moje pa više ću reći moja želja da Akademija bude institucija kako je određeno po zakonu i kako si je sam odredila vlastitim statutom da čini ako je moguće epohalne naravno, da čini one iskorake koji su u njezinom vlastitom programu i da zapravo impresionira sve nas svojim radom otvaranjem novih horizonata i na taj način vuče razvoj Hrvatske u onome što smo si sami odredili kao društvo znanja. S obzirom na podmaklost vremena ja ću se ovdje zaustaviti, premda bi bilo mogućnosti još dalje tematizirati neke od kritičkih opaski. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak netočnoga navoda i jednu repliku. Najprije ispravak netočnoga navoda i uvaženi zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Netočno je što je kolega, a bilo je niz netočnosti rekao da se neće ponoviti nepravilan izbor članova akademije od prošle godine. Taj izbor jest bio pravilan, kako po zakonu, tako i po pravilima autonomije akademije i njezinih članova da biraju nove članove. Sve drugo bi bio politički pritisak. Dakle, nije točno da je bio nepravilan izbor. Taj izbor je bio pravilan kako sa pravnog stajališta, tako i sa stajališta temeljnih postavki rada i položaja akademije u društvu. Isto tako nije točno da akademija nije inicijator strategijskih programa. Točno je da jest inicijator. Pogotovo zadnjih godina vidimo na tematskim skupovima velik broj iniciranja upravo strateških projekata i to upravo onih od interesa za sveukupni razvoj Hrvatske države. I isto tako nije netočno da nije ni jedan kvalitetni rezultat proistekao iz ovih projekata. Iz 34 projekta koji su u tijeku siguran sam da će proisteći isto tako dobri i kvalitetni znanstveni rezultati. Hvala.
Hvala lijepa. Replika, gospodin zastupnik Nevio Šetić.
Da, gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Htio bih samo replicirati na jednu tezu gospodina zastupnika Flege koji kaže da akademija počinje konkurirati Matici hrvatskoj ako razvija svoje zavode po Hrvatskoj. Ja mislim da možda niste nešto dobro razumjeli, jer akademija svoj sastav ima u Zagrebu. Dakle, djeluje po svojim razredima u Zagrebu. Ali centri, odnosno jedinice, zavodi djeluju širom Hrvatske. Kao što smo vidjeli ima ih 18 jedinica. Neke su i u Zagrebu, ali ima ih u Splitu, Zadru, Rijeci, Varaždinu, Bjelovaru, Osijeku, Vinkovcima i Trstenom itd. Osobno držim da neka istraživanja možda u periferiji teško raditi, ali u području humanističkih i društvenih znanosti ja mislim da bi bili osakaćeni kad to ne bi imali. Kad ne budemo imali jednoga Nenada Vekanića i Dubrovnika, kad ne budemo imali doktora Miroslava Bertoši u Puli i tako mogu nabrojati još ljudi. To bi bilo osiromašenje. Ja doista mislim da razrede treba držati i biti ovako kako jeste i tu ste u pravu i tako treba biti akademija kao krovna. Ali uz akademiju se razvijaju zavodi za društvene i humanističke itd. znanosti i tu su projekti koje financira Ministarstvo znanosti i od tuda se regrutira veliki broj i sveučilišnih nastavnika koji rade i na lokalnim sveučilištima ako tako smijem reći kao što su učilišta u Puli, Dubrovniku. Ali se i kadar koji pretendira da postane akademici, e u tom smislu sam htio samo reći. Tako da se ja u jednom dijelu s vama slažem, ali u ovom ne bih mogao.
Hvala vam lijepa. Čut ćemo i odgovor na repliku, zastupnik Gvozden Flego.
Ja se zapravo, ja sam se nešto drugačije izrazio. Meni se uistinu čini da vrhunska istraživanja je moguće razvijati tamo gdje imamo vrhunske znanstvenike. Onoga trenutka kad počinjemo razvijati mrežu ustanova po zemlji, onda to činimo iz nekih drugih razloga, a ne iz elitne znanosti. Jer ja strategiju i strateški nastup razumijem nešto drugačije i recimo od vašeg kolege Hebranga, a da se kolega Hebrang slušao što govori onda bi zapravo čuo onaj smisao koji je izrazio. On otprilike glasi ovako. “Nije istina da u ovih 34 projekta nema velikih rezultata, jer sam siguran da će ih biti.“ Mislim strategija se sastoji u tome da se rade iskoraci koji otvaraju nove horizonte. Pobrkali ste prošlost i budućnost. Ne, nego vi ne slušate sebe kad govorite. Meni se čini da je zapravo riječ o tome da se naprosto strategijski iskoraci rade tako, ne da se plačemo da nas štampa ne prati, nego tako da se štampa rastrga za onim što je nacrtano kao strategijski iskorak jer o tome ovisi naša budućnost i naš boljitak, pogotovo u onom kontekstu u kojem govorimo o društvu znanja o čemu bi akademija mogla, a po mom sudu i trebala biti odlučujuća i ključna ustanova ili da se izrazim starim jezikom glavna lokomotiva.
Hvala lijepa. Evo i zaključnu riječ imat će glavni tajnik Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti, akademik Slavko Cvetnić. Izvolite akademiče.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ja bih mogao reći možda svega nekoliko riječi, a prije svega drago mi je da je ovo izvješće ipak naišlo na interes makar među vama malobrojnima. Stalna je naša sudbina akademijina, da unatoč našim nastojanjima dođemo u javna glasila samo onda kad ne bi trebali doći, tj. onda ako se desi da je netko nezadovoljan ovim ili onim učinkom akademije, pa ovisno o tome da li je miljenik ili miljenica javnih glasila onda usput akademija dođe u priliku da se o njoj čuje. To je naša sudbina još uvijek. Mislim da današnje vaše rasprave su pokazale ipak da se akademija trudi da dođe u javna glasila po dobru, po uspjesima u akademiji i mislim da tu laganog uspona ima, ne osobito vidljivog. A da vam slikovito prikažem šta znači akademijina želja da se prezentira u javnosti, je naš pokušaj već nekoliko godina da u siječnju mjesecu prikažemo javnim glasilima izdavačku djelatnost akademije koja je materijalizirana, koja se vidi. I to vam izgleda ovako, da glavni tajnik sada u mojoj osobi pozove sva javna glasila i u akademiji u našoj maloj dvorani posložimo sva naša izdanja u protekloj godini podijeljena tako da svaki tajnik razreda, dakle 9 tajnika razreda ima pred sobom 2, 3, 5, 10 ili 15 knjiga koje su iz područja tog razreda. Glavni tajnik ima zadaću da prikaže djela koja su od općeg interesa akademijinoga, konkretno knjige Hrvatska i Europa. I znate šta se uporno događa? Događa se to da dođu dvije do tri osobe, u pravilu su to gospođe koje dođu u redovno vrijeme zakazano za tu prezentaciju bez kamera i bez fotoaparata dođu, i u pravilu mogu to reći i u pravilu ove godine se dogodilo to da ne izdrže do kraja, do kraja je ostala jedna gospođa. To je slika koju imamo već nekoliko godina. Ja sam ove godine 5. puta bio u prilici da pripremim takvu prezentaciju. Prema tome, to je naš pokušaj koji urodi takvim eto plodom. Mislimo da je ova izložba koja je prošla već desetak gradova u Hrvatskoj ipak učinila neki pomak da vide ljudi i u gradovima izvan Zagreba da akademija nije zatvorena tvrđava, kula bjelokosti u koju se ne može prodrijeti. Dapače, ponudili smo sve šta možemo i šta imamo ponuditi na otprilike osamdesetak panoa. Prema tome, to što se tiče naše želje i naše potrebe da budemo u javnosti onda kad ima se nešto pozitivnoga reći. Drugo, ja sam sretan i presretan mogu reći što ste poklonili vrlo dosta vremena pitanju hrvatskog jezika. To će biti naročito drago našim filolozima, kao što znate i predsjednik je sam filolog. Akademija učini ono što može. Deklaracije nisu jedino rješenje i nisu možda najbolje rješenje, ali drugo u okvirima naših mogućnosti nismo ni u stanju. Prema tome, meni je drago, ja ću to prenijeti i upravi i predsjedništvu, a biti će govora nadam se i na skupštini o tome da je primijećen naš interes za propagiranje hrvatskog jezika, na koncu akademija je i osnovana kao prvi zadatak akademije prije 147 godina kad je osnovana je bio njegovati jezik i običaje. Prema tome, biti će drago i ja vam zahvaljujem zaista jer su bile puno lijepih ideja kako još unaprijediti hrvatski jezik u budućnosti. Mislim da pitanje koje je pokrenuo gospodin profesor Flego je pitanje koje se postavlja svake 2 godine. Naime, svake dvije godine su izbori u akademiji. Izbori u akademiji se odvijaju, da tako kažem po jednom mogu reći rigorozno pravilu koje, prije svega njeguje pravo tajnog glasovanja i mogu reći da u svakom glasovanju, pa tako i u ovom svaki kandidat je prošao trostruko tajno glasovanje. Da skratim, od 11 mjesta koliko smo imali za redovite članove, pristiglo je i prošlo je proceduru do skupštine 8 kandidata, a bilo je na svako mjesto 3 kandidata. Prema tome, na jedno mjesto redovnog člana koje će biti izabrano na skupštini 29., to je točno ovo mjeseca, bila su, ostat će 2 kandidata koja ne mogu proći jer mi, kao što znate imamo nominus clausus, 160 redovitih članova, 100 članova suradnika itd. Prema tome, to je postupak koji je u akademiji ustaljen, uobičajen i poštuje se. Ja vas zaista mogu uvjeriti, sad imam iskustvo dobro već, da je to glasovanje doista i zaista tajno. To je to. Još bih želio samo odgovoriti gospodin profesor Hebrang spomenuo situaciju u akademiji sa akademikom Dragičevićem. Mogu reći slijedeće. Taj nesporazum, da tako kažem sa akademikom Dragičevićem trajao je skoro godinu i pol ili dvije godine. Prije nešto više od godine dana predsjedništvo hrvatske akademije donijelo je prijedlog na osnovu mišljenja svih članova predsjedništva, donijelo je prijedlog po kome se tražilo od akademika Dragičevića da se ispriča za nesmotrenosti koje je izgovorio i kojima je uvrijedio, čuli smo danas, mogu reći praktički sve članove akademije, a posebno članove nekoliko razreda akademije, pa i predsjednika. Dakle, odluka predsjedništva i to jednoglasna odluka predsjedništva je bila da se akademik Dragičević upozori na to i da se zamoli da se ispriča. Sa tom odlukom predsjedništva suglasila se i skupština koja je održana otprilike prije godinu nada. Dakle, skupština akademije na kojoj su svi članovi, redoviti članovi akademije, svi akademici. Ta skupština je također jednoglasno prihvatila izvješće predsjedništva po kojem se traži, ponavljam od akademika Dragičevića da se ispriča svima koje je povrijedio ili uvrijedio. Budući da je na tu odluku predsjedništva i skupštine bio muk, akademijina uprava, odnosno predsjedništvo je postupak proslijedilo etičkom povjerenstvu i to etičko povjerenstvo već nešto manje od godine dana ili od jeseni zapravo prošle godine ima taj predmet na raspravi. Dogodilo se da je na novu godinu predsjednik tog Etičkog povjerenstva, ugledni član akademije, akademik Sergej Fojembaher koji je bio od članova tog povjerenstva bio izabran za predsjednika, hospitaliziran i isti dan operiran. On se do dana današnjega nije još oporavio i naznačio je da on neće moći dalje voditi to povjerenstvo. Dakle to je trenutno stanje sa tim mogu reći neželjenim događajem u akademiji. Ja vam mogu zahvaliti na vašoj pozornosti i želio bih zahvaliti zaista Saboru i svim zastupnicima u Saboru na pomoći, materijalnoj pomoći i na razumijevanju da smo uspjeli kemijski laboratorij pretvoriti u knjižnicu akademije koja je u građevnom smislu završena i gdje je već u početku namještanje prostora tih u budućoj, odnosno u knjižnici za što također zahvaljujemo i Saboru i Vladi hrvatskoj jer su nam osigurali novce kojima ćemo opremiti knjižnicu na način kao što to suvremene i suverene knjižnice trebaju i mogu biti opremljene. Nadam se da ćemo još krajem ove godine uz vašu nazočnost prerezati vrpcu naše knjižnice. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa poštovani akademiče Cvetnić. Ovim zaključujem raspravu o Izvješću o radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u 2007. godini. Glasovati ćemo o izvješću kada se za to steknu uvjeti, a ujedno zaključujem i današnji rad i sutra najavljujem nastavak sjednice u 9,30 sa 6. točkom pročišćenog dnevnog reda Programskim i financijskim izvješćem Hrvatskoga olimpijskoga odbora za 2007. godinu. Hvala vam svima do sutra.
Izvješće o radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u godini 2007. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje zaključak sukladan prijedlogu matičnog radnog tijela koji glasi: - Prihvaća se Izvješće o radu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti u godini 2007. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovo je izvješće prihvaćeno većinom glasova sa 109 glasova za i 3 suzdržana. Dame i gospodo zastupnici dobro jutro svima. Nastavljamo sjednicu sa točkom dnevnog reda - Programsko i financijsko izvješće Hrvatskog olimpijskog odbora za 2007. godinu Predlagatelj izvješća je Hrvatski olimpijski odbor. Prijedlog akta primili ste poštom. Vlada je dostavila mišljenje. Raspravu su proveli Odbor za obitelj, mladež i šport. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Predsjednik Hrvatskog olimpijskog odbora, gospodin Zlatko Mateša. Izvolite.