Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 100 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su u sali prisutna 104 narodna poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sednici sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Branko Ružić, Aleksandar Čotrić i Olgica Batić. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima 1. tačke dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O PRIVREDNIM DRUŠTVIMA Reč ima dr Vladimir Pavićević, po Poslovniku. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, poštovani ministre Sertiću i gosti iz Ministarstva, smatram, poštovana predsednice, da je povređen Poslovnik član 107, i to u stavovima 1, 5. i 9. i član 283. Poslovnika, budući da je narodni poslanik Zoran Živković ponovo sprečen da uđe u skupštinsku salu kako bi učestvovao u raspravi o amandmanima na ove predloge zakona. U odnosu na taj slučaj, poštovana gospodo, imamo izvesnu promenu okolnosti i moj predlog je, poštovana predsednice Narodne skupštine, da se narodnom poslaniku Zoranu Živkoviću omogući da uđe u salu i da učestvuje u raspravi. Evo zašto to predlažem i mislim da bi se usvajanjem tog predloga pridržavali Poslovnika Narodne skupštine. Naime, narodni poslanik Zoran Živković podneo je ustavnu žalbu u kojoj je zatraženo odlaganje izrečenih sankcija do okončanja postupka pred Ustavnim sudom. Smatram da je veoma važno da postupimo kako sam predložio, kako bismo zaštitili dostojanstvo zakonodavnog i predstavničkog tela, koje je centralna politička institucija u našem predstavničkom sistemu. Poštovana gospodo, mislim da je ovde reč o principu legitimnosti, jer po našem sudu ne može sloboda govora da se ograničava samo zbog toga što se neki govor ili neka reč čini neprijatnom ili stvara neprijatnost npr. predsedniku Vlade. Kako Skupština ne bi došla u situaciju da je Ustavni sud opominje zbog izvesne vrste delanja, mislim da bi najbolje bilo da gospodin Živković može da učestvuje do okončanja postupka pred Ustavnim sudom. Hvala.
Zahvaljujem. Član 107. neću komentarisati. To je prethodna radnja, tako sam i razumela. Član 284, sami ste rekli da ste podneli Ustavnom sudu ustavnu žalbu sa predlogom privremene mere. Naravno da ćemo poštovati svaku odluku Ustavnog suda. Kako nije odlučeno po vašem predlogu privremene mere da donošenja konačne odluke poslaniku bude omogućeno da prisustvuje sednicama, ne možemo ni mi da prejudiciramo tu odluku našim činjenjem, tako da ćemo to sačekati. Da li želite da glasamo o povredi Poslovnika? (Vladimir Pavićević, s mesta: Da.) Zahvaljujem. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam pozvala da današnjoj sednici prisustvuju: ministar privrede Željko Srtić, ministar finansija dr Dušan Vujović, ministar rudarstva i energetike Aleksandar Antić, pomoćnik ministra privrede Milun Trivunac, posebni savetnik ministra privrede Marko Obradović i Ivana Janačković i Andrijana Stojković iz Ministarstva privrede. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, akademik Ninoslav Stojadinović, Snežana Malović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, dr Blagoje Bradić, Ivan Karić, Zoran Živković, Vladimir Pavićević, Borislav Stefanović, Ivan Jovanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Vesna Martinović i Dragan Šutanovac, kao i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na naziv Predloga zakona amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, akademik Ninoslav Stojadinović, Snežana Malović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović.
Poštovana predsednice, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ako budem trošio vreme preko, to će biti vreme ovlašćenog predstavnika. U ovom članu 1. mi smo podneli dva amandmana. Jedan je na naslov iznad člana, a drugi se tiče samog člana i njegove sadržine i mnogo detaljnije ću govoriti kada budem govorio o sadržini samog člana. Međutim, sva brzina, nespretnost i nekompetentnost predlagača ogleda se i u naslovu ovog člana, u kome se kaže da se radi o zakonu o izmenama i dopuni Zakona o privrednim društvima. Iako imamo dva člana kojim se ovaj zakon dopunjava i kada su dva člana, to je obično množina u srpskom jeziku i bilo bi normalno da se zakon odnosno da naslov ovih izmena i dopuna bude – Predlog zakona o izmenama i dopunama, ako postoje dva člana kojim se menja ovaj zakon i kojim se dopunjava ovaj zakon. Zato vas molim da uvažite ovo. Ja ne znam da li ste vi uopšte čitali ove naše amandmane, pošto vidim da kod svih stoji praktično jedno te isto obrazloženje i čini mi se da se niste previše za vikend posvetili analizi ovih naših amandmana, a oni su išli ka ispravljanju loših stvari u ovom zakonu.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Dakle, vrlo kratko, kao što smo dobili obrazloženje od Vlade, smatra se da je, što se izmena tiče, načinjena samo jedna. Izvinite, dopuna. Što se tiče potrebe da se koristi množina, jasno je na koji način predlagač zakona tumači promene koje su predložene ovim zakonom. Imamo jednu izmenu, kao takvu, jednu čistu dopunu, naravno, menjanje je menjanje i zbog toga se izmene koriste u množini, a samo pitanje nije suštinsko, tako da neće uticati ni na kvalitet zakona ni na njegove posledice, ukoliko prihvatimo da ovo što je predloženo tumačimo na način kako je predložio predlagač zakona. Mislim da nema potrebe da insistiramo dalje na ovome. Hvala vam.
Hvala. Na član 1. amandman, u istovetnom tekstu, zajedno su podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Ivan Jovanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Vesna Martinović i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre Sertiću, poštovani gosti iz ministarstva i poštovana predsednice Narodne skupštine, narodni poslanik Zoran Živković i ja podneli smo amandman na član 1. ovog Predloga zakona o privrednim društvima koji branite danas vi, amandmanski, gospodine Sertiću. Budući da nam je član 1. ovog Predloga zakona na neki način i supstantivni, a da smo mi preporučili da se briše sadržina tog člana 1, ja ću, poštovana predsednice, koristiti sada i vreme po amandmanu koje imam, nezavisno od dva minuta kojim raspolažem za svaki amandman. Dakle, ako sam izračunao dobro, sada imam sedam minuta. U obrazloženju gospodina Sertića mi smo mogli da pročitamo da naš amandman koji glasi – briše se, se ne prihvata jer ne postoje dovoljno obrazloženi razlozi za njegovo prihvatanje. Poštovani gospodine Sertiću, mi smo pokušali da obrazložimo zašto taj član i svi članovi ovog Predloga zakona treba da se brišu, u načelnoj raspravi, ali i u amandmanu koji smo podneli u pisanoj formi. I budući da je meni sada ovde jasno iz vašeg odgovora da razlozi nisu dovoljno dobri, ja ću pokušati, gospodine Sertiću, sada ovo vreme da iskoristim da vas ubedim u to da odustanete od odbrane ovog Predloga zakona, poštovani gospodine Sertiću. Šta je situacija? Dakle, mi smo odlučili da podnesemo amandmane – briše se, na sve članove ovog Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o privrednim društvima. Tri su stvari za nas veoma važne ovde, poštovana gospodo. Jedno je – ovaj Predlog zakona, gospodine Sertiću, otkriva jednu neodgovornost izvršne vlasti, pre svega Vlade Republike Srbije. Šta znači neodgovornost, gospodine Sertiću? Evo, da navedem samo dve stvari, kao doprinos obrazloženju našeg amandmana da se briše član 1, gospodine Sertiću. Najpre, ovaj Predlog zakona nam otkriva da Vlada ne ispunjava svoje dužnosti prema drugima, na osnovu ukazanog poverenja građana. Jer, ovaj Predlog zakona služi tome da se nadoknadi nešto što je Vlada propustila da uradi, poštovana gospodo. Dakle, Vlada ne ispunjava svoje dužnosti, a to je neodgovornost. Druga stvar, Vlada, poštovana gospodo, narodni poslanici sada, pre svega, ne podnosi račune za učinjene i neučinjene akte. Naš je dakle sud da pre nego što bismo mi mogli ovde da raspravljamo o Predlogu zakona koji se tiču ovih izmena, Vlada treba da dođe, pre svega predsednik Vlade, i da kaže – bio sam neodgovoran, a onda, gospodine Sertiću, da zajednički ovde raspravljamo o tome kako da se nadomesti šteta koja je učinjena. Dakle, ovaj Predlog zakona je po mom sudu, po mom čitanju i tumačenju, a član 1. mi je tu najvažniji, jer je osnovni, slika i prilika jedne neodgovorne Vlade. Vlada, gospodine Sertiću, i nadam se da razumete sada ovaj argument, vi ste član te Vlade, znam da znate o čemu se radi, nije uradila u roku nešto što je morala da uradi i sada se Vlada poigrava zakonom i vladavinom prava. Poštovana gospodo i gospodine Sertiću, moj osnovni argument za ovaj amandman tiče se jednog važnog principa u politici, amandman na član 1. ovoga Predloga zakona, a to je princip etike odgovornosti, gospodine Sertiću. Nadam se da je sada još jasniji naš amandman, da je obrazloženje sada malo potpunije. Etika odgovornosti znači – politika se meri rezultatima. Ako nema rezultata, ako je Vlada nešto propustila da uradi, da se dođe ovde i da se kaže, a ne da se nedostaci, pogreške maskiraju izmenama jednog zakona. Druga stvar gospodine Sertiću, ovo je jednako važan argument, kao što je bio i prethodni, pazite poštovana gospodo narodni poslanici, šta je nama ovde Vlada predložila. Vlada nam je, da tako kažem, ovde predložila „leks individualis“, da ga tako nazovem, poštovana gospodo. Šta to znači, da objasnim. U članu 3. Ustava, mi poštovana gospodo i poštovana predsednice Narodne skupštine, imamo vrlo jasan opis toga šta znači princip vladavine prava. Jedan od elemenata principa vladavine prava kaže da zakoni moraju da budu opšti, da opštost zakona jeste važan element svakog zakona i vladavine prava, da sada ne otvaram potpuno tumačenje toga šta podrazumeva vladavina prava, što je zapisano u članu 3. našeg Ustava, poštovani gospodine Sertiću. Član 98. Ustava takođe se tiče stvari. Tiče se nadležnosti Skupštine, šta Skupština ovde radi. Član 99. Ustava govori da naša Skupština usvaja zakone i druge opšte akte. Zakon je opšti akt, a ja sam vama ovde gospodine Sertiću, u načelnoj rasprava, a sada i povodom člana 1. ovog predloga zakona, pokušao da ukažem na to da ste u obrazloženju za ovaj predlog zakona u svaki pasus obrazloženja stavili naziv jednog privrednog subjekta „Telekom Srbija“,„Telekom Srbija“,„Telekom Srbija“,i četvrti put u četvrtom pasusu „Telekom Srbija“. Time ste nam poštovani gospodine Sertiću saopštili da ovaj zakon, ovaj predlog zakona ne može da bude opšti akt. To je dakle „leks individualis“, a Narodna skupština poštovana gospodo narodni poslanici, sada se usmeravam i ka gospodinu Babiću koji je šef ovde najveće poslaničke grupe i gospođi Vukomanović i ostaloj gospodi, šefovima poslaničkih grupa, naša Narodna skupština ne bi smela da usvaja „leks individualis“ poštovana gospodo. Gospodine Sertiću, molim vas da mi odgovorite, da li vam je sada naše obrazloženje jasnije,uz još jedan dodatak, poštovani gospodine Sertiću. Mi smo ovde već imali slične situacije, naše iskustvo sa gospodin Selakovićem je slično, ali vidite šta se njemu dešava gospodine Sertiću. On će danas morati po treći put u pet meseci da dođe u ovu Narodnu skupštinu da brani jedno te isto. Nećete valjda gospodine Sertiću, da sledite lošu praksu? Prekinite lošu praksu, usvojite naš amandman i da ova Skupština radi kako treba. Hvala vam poštovana gospodo.
Hvala. Prvo ovlašćeni, dr Aleksandra Tomić, ispred grupe.
Zahvaljujem predsedavajuća. Poštovani ministre, kolege poslanici, koristila bih vreme poslaničke grupe. Imali smo prilike od strane predlagača da čujemo o neodgovornosti, o etici, o tome da naziv pod kome se ovaj zakon vodi pokazuje suštinski nepoznavanje uopšte zakonodavnog okvira u ovoj oblasti, kada govorimo o privrednim društvima od strane predlagača. Ali, treba reći i insistirati na tome da ovaj Predlog zakona jeste da direktno utiče na vrednost kapitala onog dela akcija koje se odnose na „Telekom“, ali ono što je cilj osnovni svega toga je očuvanje državnog kapitala kroz određeni vid učešća akcija i to je ono što jednostavno predlagač, a i oni na čijoj listi na kojoj je učestvovao na prethodnim izborima, nisu do sada uspeli da očuvaju. To je ono zbog čega danas mi imamo velika dugovanja, velike probleme, ne samo sa „Telekomom“ nego i sa drugim privrednim subjektima koji su u vlasništvu države. Ono što danas Vlada Srbije u saradnji naravno sa skupštinskom većinom treba da popravi to je da očuvamo državni kapital. Jedino sa takvim konceptom očuvanja državnog kapitala da znamo koliko čega imamo u odnosu na ono što je država Srbija, koliko to vredi i sa čim možemo da izađemo na tržište. Jednostavno pokazujemo odgovornu politiku. Na kraju krajeva, ukoliko zaista bi se usvojio ovakav amandman, 40 milijardi dinara bi koštalo to neznanje kada uopšte govorimo o očuvanju akcija „Telekoma“. Ova Vlada sebi ne može da dozvoli takvo ponašanje koje bi dovelo do toga da nije u situaciji da bira i da gubi svakog dana, kao što gubila neka prethodna Vlada koja se zaduživala po nepovoljnim kamatnim stopama, koja se zaduživala i dovela do toga da budžet Republike Srbije ne može da podnese takva dugovanja. Na kraju krajeva, neusvajanjem, odnosno usvajanjem ovog amandmana prethodnog govornika došli bi to toga da sporazum koji smo potpisali sa MMF-om, ne bi mogli da sprovedemo. Prema tome, svi činioci govore u korist toga da ovakav amandman treba odbiti. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Srpska napredna stranka je protiv amandmana koji je podneo prethodni govornik i mnogo je razloga zbog čega smo protiv toga. O nekim razlozima sam pričao i u načelnoj raspravi, da bi prihvatanjem ovog i ovakvog amandmana direktni negativni efekti i direktna šteta po budžet, po građane Republike Srbije, po nas kao državu, kao društvo bio 40 milijardi dinara i to 20 milijardi smanjenjem kapitala i 20 milijardi smanjenjem neraspoređene dobiti. Ne bih želeo da zbunjujem građane Srbije raznim „leks individualisima“, a bilo je i raznih „leks specijalisa“ u prošlosti, pa sve to može da zbuni, a može i da uplaši građane Republike Srbije, ali jesam da govorimo o odgovornosti, odgovornost koja je neophodna i u parlamentu i u Vladi i u svakom javnom preduzeću, u svakom segmentu našeg društva. Sledeći podaci koji su egzaktni, koji su tačni, koji pokazuju poslovanje „Telekoma Srbije“, pokazuju šta znači odgovornost. Neto dobit „Telekoma Srbije“, ja vidim da je neko već oborio glavu, neprijatno mu je da čuje o dobrim rezultatima naše države, na kraju 2012. godine „Telekoma Srbije“ iznosila je 11,3 milijardi dinara. Na kraju 2013. godine, 15,3 milijarde dinara ili rast od „samo“ 36,2%. Dakle, 36,2% je bolji menadžment, bolje rukovođenje, bolji odnos Vlade, bolje poslovanje „Telekoma Srbije“ samo za godinu dana. Rast u 2014. godini, a evo sada smo već zakoračili u 2015. godinu, je nastavljen, i u 2014. godini dobit, neto dobit, završena poslovna godina na 16 milijardi dinara. Ovakvi rezultati poslovanja očekuju i traže jednu podršku. Očekuju aplauz u Narodnoj skupštini, a ne zbunjivanje raznim „leks specijalisima“, i raznim „leks individualisima“. U to vreme, a 2014. godina je završena sa prihodima od preko 90 milijardi dinara. Prihod „Telekoma Srbije“ je u prošloj godini, odnosno sada već u pretprošloj 2013. godini iznosio 89,1 milijardu dinara. Imamo rast u „Telekomu“ i po prihodima. Ono što je posebno zanimljivo, neto dug „Telekoma Srbije“ 2012. godina u trenutku preuzimanja kompanije od bivšeg režima, koji je tu kompaniju zadužio sa oko 70 milijardi dinara duga, za godinu dana poslovanja dug se smanjuje u 2013. godina na 51,7 milijardi dinara, dok tokom 2014. godine dug se dalje smanjuje i u ovom trenutku kompanija „Telekom“ ima dug od 41 milijardu dinara. To je drugi pokazatelj jednog domaćinskog korektnog, kvalitetnog poslovanja, da se dug za dve godine sa 70 milijardi dinara smanji na 41 milijardu, odnosno za preko 250 miliona evra vraćenog duga, a da pri tom postoje kontinuirana ulaganja i postoji nesmetana isplata dividendi akcionarima „Telekoma Srbije“. To su pokazatelji koji traže aplauz i u Narodnoj skupštini i podršku menadžmentu, podršku Vlade RS koja je takav menadžment i postavila i takvo poslovanje „Telekoma Srbije“ i omogućila, da vi sa jedne strane imate rast dobiti sa 11,3 na 16 milijardi dinara, a da sa druge strane imate smanjenje za iste te dve godine dugovanja „Telekoma Srbije“ za preko 250 miliona evra uz plaćanje dividendi, uz investicije. Za sve to vreme na osnovu rezultata poslovanja koje ne želimo da izgubimo u 2013. godini odobreno je i isplaćeno 7,6 milijardi dinara na ime dividendi. U 2014. godini na osnovu rezultata poslovanja odobreno je 10,5 milijardi dinara na ime dividendi akcionarima čija se isplata planira do kraja januara 2015. godine. Od ukupno 18,1 milijarde dinara državi je pripalo 13,1 milijardu dinara a ostalo malim akcionarima. Neprihvatanjem ovakvog Zakona o privrednim društvima, koji je predložila Vlada RS, da li smo spremni da se odreknemo i dela dividendi, da li smo spremni da ih zaboravimo, da ih izbrišemo, da ih bacimo? To bi želeli predlagači ovakvog amandmana sa naravno čuvenim – član 1. briše se, bez ikakvog snažnog poslovanja. Ono što takođe zaslužuje podršku, a to je poslovanje „Telekoma Srbije“ koji nakon nekoliko uzastopnih godina rapidnog pada broja korisnika od 2008. godine do 2012. godine u kojima je „Telekom“ izgubio preko 800 hiljada korisnika mobilne telefonije, „Telekom Srbija“ je uspeo u 2013. godini da stabilizuje korisničku bazu, potpuno zaustavi pad i u uslovima žestoke konkurencije ostane lider sa 4,2 miliona korisnika čiji je broj ostao stabilan i tokom 2014. godine. Mnogo mogu da govorimo o „Telekomu Srbije“ i kada je internet i multimedija i integrisane usluge i fiksna telefonija, kada je u pitanju. Mislim da je ovaj predloženi zakon dobar bez ikakvih izmena, bez brisanja, bez ičega, jer to brisanje, ta jedna rečenica, tako čuvena i tako uvrežena u Narodnoj skupštini - član 1. „briše se“ bez ikakvog obrazloženja, građane Republike Srbije, nas kao društvo, gubimo na taj način direktno ili indirektno više od 40 milijardi dinara, što naravno ne smemo da dozvolimo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Ivica Jevtić.
Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, gosti, poštovani poslanici, poštovani građani Srbije, amandman i amandmane sigurno ne treba prihvatiti, kao ni 99% amandmana, jer ni sami predlagači ne bi prihvatili takve amandmane da su na našem mestu. Na amandman „briše se“ odgovor je ne briše se i to je više nego dovoljan odgovor, a to briše se verovatno se radi po inerciji brisanja bankovnih računa koji su tako brisani i milioni odneti na neka druga mesta. Jedno pitanje za sve nas – da li većina nas želi članstvo u EU? Sve ankete kažu da većina naših sugrađana to želi, kao i većina nas ovde. Da li su zakoni koje ovde usvajamo u skladu sa odgovarajućim zakonima EU? Pravnici kažu da jesu, kaže i komisija EU. Ako stotine miliona stanovnika EU žive i rade u skladu sa tim zakonima, zašto ne bi moglo i nekoliko miliona nas? Ako su oni dobri za njih, zašto je potrebno da ih mi poboljšavamo, pod znakom navoda, i zašto opozicija mora da bude veći katolik od Pape? Stotine neprihvatljivih amandmana „briše se“ su pred nama. Nema potrebe gospodo, hajde da donesemo zakon i jednostavno ako hoćemo u EU, to moramo da uradimo. Da ste hteli, gospodo iz bivšeg režima, za 12 godina neprikosnovene vladavine, mogli ste dva puta Srbiju da uvedete u EU, da sve ove zakone već donesete, a ne da to sada mi moramo da radimo, a vi ste se setili sada da ih popravljate. Nema potrebe gospodo. Hajde jednom u svojoj istoriji da uradimo nešto mirno, u svoju korist, a imamo za to mogućnosti. Amandmani kojima se doda tačka, zarez, to je već bolje od amandmana „briše se“, a vaša sreća koju iskazujete kada se usvoji je nezamisliva. Uložite pet amandmana od kojih će tri, četiri biti usvojeno, to je uspeh, a uložiti 100, a da jedan bude usvojen, to je poražavajuće. Imali ste vremena od revolucije „vetar u leđa“, od cele EU, od celog sveta, ali niste iskoristili tu podršku za svoju zemlju, već sama za sebe. Ako je vaš cilj da što duže govorite, da što duže budete u TV prenosu, evo, molim kamermane da dok ja i moje kolege koje se slažu sa mnom govorimo, neka kamera snima vas. Nama nije stalo do toga, nama je stalo da otvorimo neku novu ambulantu, fabriku, most, nova radna mesta, kao što je 1500 novih radnih mesta u Smederevu, u Jagodini, u Priboju, u Pirotu, da sačuvamo 5000 ranih mesta u Železari, itd, na čemu smo veoma zahvalni Vladi i premijeru. Uzgred, hala PHC je koštala manje od šest miliona evra, a zamislite samo koliko je takvih hala moglo da se napravi od 50 milijardi evra koje su izbrisane iz Srbije. Tada, kada otvorimo nešto novo možemo da se slikamo, dođite i vi, a slikanje ovde prepuštamo vama, jer svakim vašim pojavljivanjem nama raste rejting, ma koliko da mere koje donosimo nisu popularne, ali narod to razume i vidi jedno domaćinsko ponašanje. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Zajedno sa kolegama Zoranom Živkovićem i Vladimirom Pavićevićem i kolege iz svoje poslaničke grupe Borislavom Stefanovićem, Ivanom Jovanovićem, Dejanom Nikolićem, Balšom Božovićem, Vesnom Martinović i Draganom Šutanovcem potpisala sam amandman kojim tražimo da se briše prvi član predloženih izmena i dopuna Zakona o privrednim društvima, iz najmanje dva dobra razloga. Prvo je što se celom idejom na neprimeren način menja zakon zbog jednog preduzeća. Sa punim razumevanjem, bez i jednog nedostataka, bez i jedne činjenice o iznudici u kojoj se to radi, ali sa obavezom, jer niti je ko od opozicije, niti je bilo gde stvorio Vladi iznudicu po kojoj donosi ovakva rešenja. Sami ste stvorili i to ne može da prođe bez opaske i iz opet najmanje dva razloga, prvo, što je tačno, proverljivo i dokazivo, a drugo, kao upozorenje da ne dovodite sebe u iznudicu i drugi put i da ne očekujete da se podrška reformama u Srbiji pokazuje kroz – nema veze šta oni rade, važno je šta pričaju, a pričaju lepo. Meni nije važno šta pričate, meni je važno šta radite. Rad na ovom zakonu je u iznudici i ne bi smeo da se događa. Drugi razlog je što je u obrazloženju Predloga zakona Narodnoj skupštini, dakle svim narodnim poslanicima, Vlada poslala zahtev za retroaktivnošću, obrazloženo jasno. U prilog podršci amandmanu da se ovaj član briše moram da spomenem, sasvim uz svest da se o obrazloženju ne glasa, ali i uz svest da Vlada onda ne zna zašta daje obrazloženja. Ako ovaj Zakon o privrednim društvima ne zahteva retroaktovnost u danu za glasanje onda nema potrebe da Vlada taj zahtev Skupštini obrazlože u predlogu, a ako zahteva, tek onda je prvi argument da se radi o iznudici i da se radi nedovoljno temeljito, da se radi površno, stoji kao obrazloženje da se amandmanom ovaj član briše. U svojoj načelnoj raspravi objasnila sam zašto sam protiv izmena i dopuna Zakona o privrednim društvima i nisam čula ni jedan argument kojim bi stavi u dilemu, koji bi meni stavio u sumnju da ne vidim dobro argumente kojima sam protiv izmena i dopuna Zakona o privrednim društvima. Ideje iz načelne rasprave o tome da će nakon usvajanja ovog zakona „Telekom“ tražiti privatizacionog savetnika je stvorilo moje pitanje – a šta će taj privatizacioni savetnik novo da utvrdi u odnosu na ovo što nije urađeno za prethodne tri godine? Potpuno razumem i potrebu i obavezu odbrane Vlade po svaku cenu, ali ne razumem odbijanje dijaloga o stvarima kojima se Vlada ne napada, kojima se Vladi pomaže, a to je temeljitost, drugačiji pristup procesu privatizacije, ako već se ima kritička opaska da za ove tri godine privatizacija nije uspela, i ono za šta bih se lično založila, dijalog sa rukovodstvom „Telekoma“. Pred nama su godine koje ovim amandmanom želim da ne budu kupljene godine, još tri godine u kojima neće biti privatizacije ili će biti još jedne iznudice za zakonom, nego da budu godine u kojima će Vlada kroz dijalog sa „Telekomom“, svesna činjenica, napraviti najbolji mogući posao, ne samo za „Telekom“ kao društvo, ne samo za sve korisnike „Telekoma“, nego za društvo u celini. Mešati ovaj zakon sa evropskom agendom i mešajući činjenice koje se tiču poslovanja „Telekoma“ sa reformskim procesom nije dobro i nije argumentacija. Moja preporuka je da pomešamo ovaj zakon sa evropski duhom koji vlada pri donošenju propisa, a on ide kroz dijalog. Ako bude u tom dijalogu predloga gde ima direktnog sukoba, pod znacima navoda, različitog pristupa, da kažem tačnije, između onoga što evidentno „Telekom“ ima da ponudi kao ideju i Vlade, onda treba doći ovde i da zajedno podnesemo odgovornost sa punom svešću o tome zašto biramo neki model privatizacije, zašto je odlažemo, zašto je ubrzavamo, zašto radimo bilo šta. To je osnovni smisao argumentacije koju imam za predlog amandmana da se član 1. zakona briše. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić.
Poštovana predsednice, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dozvolite da u vrlo kratkom vremenu, u nekoliko rečenica pokušam na neki način da kažem zašto predlagači amandmana nisu u pravu i zašto paušalno iznose ocene, a evo i prethodni govornici danas na ovoj skupštini. Jedan od prethodnih predlagača amandmana rekao je da Predlog zakona otkriva neodgovornost Vlade. Gospodo narodni poslanici, upravo Predlog zakona otkriva odgovornost ove Vlade, da je ona izuzetno odgovorna. Upućujem gospodina Pavićevića na ekspoze predsednika Vlade Republike Srbije, gospodina Vučića, na strani 16. i 17, gde upravo o tome govori i gde rokove potpuno izvršavamo što smo obećali i nama ovde i građanima Republike Srbije. Nadalje, ne samo u ekspozeu, nego i u Zakonu o budžetu, i jedan i drugi zakon, ono što smo obećali, to na neki način i kao narodni poslanici ispunjavamo, kao Skupština, a Vlada se zaista kao jedna odgovorna vlada drži ovih rokova. Dalje, gospodin Pavićević kaže – ne ispunjava svoje dužnosti. Pa upravo donošenjem ovog zakona ispunjava svoje dužnosti. Te paušalne ocene ne stoje. To ne stoji, izvinite, gospodine Pavićeviću, ne narodnom poslaniku, nego ne stoji ni jednom univerzitetskom profesoru. Pozivam gospodina Pavićevića da još jedanput pročita i ekspoze Vlade i Predlog ovog zakona, jer on ima za cilj očuvanje državnog kapitala kroz vid očuvanja akcija, a to je upravo ono što prethodnici nisu činili. Vlada upravo ukazuje na odgovornost i neodgovornost bivše vlade i bivšeg režima koji su doveli do propasti ovih firmi itd. Ja ga pozivam, kao odgovornog čoveka, da se i on uključi malo u modernizaciju Srbije. Bar malo. Cilj modernizacije jeste da Srbiju dovedemo na put, da bude jedna uređena i moderna država, a ne da bude država bez zakona, bez sistema itd. Još jedanput, pozivam ga da se i on uključi u proces modernizacije, ako ne u ime ničega, onda u ime etičke odgovornosti i građanske čestitosti. Hvala vam lepo.
Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Hvala. Vrlo kratko. Još samo par reči u prilog predlogu da se amandman i amandmani ove vrste odbiju. Pre svega, zato što nismo čuli razloge zbog kojih bi trebalo obrisati ovaj ili naredni član zakona, a koji bi trebalo da uvažimo u smislu posledice. Čuli smo ocene koje su čisto prateće prirode i koje se tiču nečije odgovornosti ili nedostatka odgovornosti, da li smo u nekoj vrsti cajtnota ili iznudice, kako je rečeno, ali ni jedno ni drugo nema ama baš nikakve veze sa onim što zakon predviđa i sa njegovim posledicama. To su usputne ocene, ujedno kao i ono što smo dobili u pismenim obrazloženjima. Da li su postojali ili nisu postojali drugi načini da se popravi situacija jednog privrednog društva? Da li će biti ili neće biti više zainteresovanih za to privredno društvo sutra? To su lične ocene i to nisu ukazivanja na nedostatke predloženog zakonskog rešenja. Ono što je logično kada tražite brisanje i odbacivanje, to je da ukažete na problem. Ovakvim pristupom to ne radimo, ni u pismenim obrazloženjima ni u današnjoj raspravi. Kada se kaže da se sve ovo radi zbog jednog preduzeća i da se to vidi iz obrazloženja, sve i da je tako, to ne može da bude sistemski problem, sve dotle dok se u tekstu zakona ne pomene ime jednog preduzeća i na taj način obesmisli priča na način na koji bi to predlagač amandmana želeo da prikaže. Pogledajmo dobro kako izgleda tekst zakona i videćemo da takve greške u tekstu nema. Dakle, on svoju opštost u odgovarajućoj formi, kakvu zaslužuje da ima, ima. Kada se sve sabere, apsolutno nema potrebe, dok ne čujemo za jednu jedinu negativnu posledicu usvajanja ovog zakona, da pričamo o potrebama za odbacivanjem. Dok je ne budemo čuli, a interesuje me da li ćemo i izražavam sumnju da hoćemo, nema potrebe ni smisla da insistiramo na odbacivanjima, brisanjima članova zakona, pa nema potrebe ni da se neko ljuti ako bude nastavio sa takvim ponašanjem, a suoči se sa ocenom da to radi samo zbog priče kao priče. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, predlažem da se odbije ovaj amandman, ali i svi ostali amandmani u tekstu – briše se. Žao mi je što smo opet došli u ovu situaciju da imamo ovakve amandmane, tako napisane i tako formulisane amandmane, ali bože moj. Ono što mi posebno smeta, gospođo predsedavajuća, to je obrazloženje predlagača ovog amandmana ili barem deo gde se kaže da predloženim izmenama i dopunama zakona država potpuno skreće sa reformskog kursa, odnosno reformskog pravca, kako su oni to formulisali. Optužba da mi skrećemo sa reformskog pravca bi bila smislena kada ne bi dolazila od stranaka bivšeg režima. Zahvaljujući neodgovornosti i bahatosti upravo stranaka bivšeg režima dok su vršili vlast, mi smo danas primorani upravo na te reformske mere. Mi danas nemamo drugi put. Mi danas nemamo drugi izbor. Mi moramo da sprovodimo reformske mere, ali smo primorani i na neke nepopularne mere, kao što su mere štednje koje sprovodimo, kao i ostale mere, a sve u cilju fiskalne konsolidacije, finansijske stabilnosti i privrednog oporavka. Zato vas molim da odbijemo ova i sve naredne amandmane koji su napisani u tekstu – briše se. Hvala vam.
Hvala. Vi ste potrošili vaše vreme i to ste tražili jutros. (Vladimir Pavićević, s mesta: Nema poslanika Napredne stranke koji me nije pomenuo.) Ne znam za Naprednu, ali u Srpskoj naprednoj stranci nisu vas pomenuli. (Vladimir Pavićević, s mesta: Jesu, svi.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre Sertiću, žao mi je što se vi malo ne uključite u ovu raspravu, da čujemo vaš sud o ovom obrazloženju kojim sam dopunio obrazloženje za naš amandman na član 1. gde piše – briše se. Poštovana predsednice Narodne skupštine, gospođo Gojković, dve stvari ovde sada želim da kažem povodom našeg amandmana na član 1. ovog Predloga zakona. Najpre, poštovana gospodo iz SNS-a, nekada je bolje prihvatiti amandman čija je sadržina – briše se, nego glasati za sadržinu predloženih zakona. Poštovana gospodo, slučaj ministra Selakovića je najbolji primer za to. Gospođo predsednice, da nas je ministar Selaković tamo u avgustu, pa u novembru slušao kada smo mu govorili da se brišu…
To ćemo ostaviti za popodnevnu raspravu. Vi replicirate nekom ko je govorio o vama kao podnosiocu i sadržini podnetog amandmana.
Briše se, a ja navodim primer koji…
Ne možete sada globalno navoditi. Možete, ali nije baš u redu.
Predsednice, ja time branim dostojanstvo Skupštine, jer hoću da obrazložim da je amandman: „briše se“ nekada bolji od usvojene sadržine nekog zakona. Ne želim da gospodin Sertić sledi loš primer gospodina Selakovića. Druga stvar, poštovana gospodo, mi smatramo ovde da je važan redosled koraka. Vlada je, ukoliko je propustila da uradi nešto, morala da dođe u ovu Skupštinu, i to pre svega predsednik Vlade, da podnese račun za neučinjeno, za nastalu štetu ili za potencijalnu štetu, a potom, poštovana gospodo, da zajednički ovde pokušamo da pronađemo najbolji put da korigujemo ono što je učinjeno veoma loše. Zato se nadam da će amandman biti usvojen. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Zoran Babić. Izvolite.
Znate, kada neko ne želi da čuje ili kada zatvori uši i oči pred uspesima, ja moram da ih ponovim. Zbog koje štete premijer Vlade ili neko iz Vlade treba da dođe? Da li je šteta što između 2012. godine, kada je tu firmu i tu kompaniju vodio bivši režim i onaj koga predlagač amandmana podržava, gde su napravili dobit od 11,3 milijardi dinara, ili sada kada je ta dobit za dve godine povećana na 16 milijardi dinara? Koja je šteta? Da li je šteta to što su isplaćene dividende? Da li je šteta što je prihod „Telekoma“ povećan na 90 milijardi dinara? Da li je šteta što je dug „Telekoma“ smanjen za 250 miliona evra? Mi imamo ovde ključno pitanje – različit sistem vrednosti. Za mene, za Srpsku naprednu stranku, za Vladu Republike Srbije sistem vrednosti je kada dug smanjite, kad povećate prihode, kad isplatite dividende, kada imate investicije. Za mene je to vrednost. Za nekoga je očigledno u ovoj sali to šteta.Ono što je vrednost i što je korist nas kao društva, građana, države Srbije, za nekoga je šteta. Ono što je vrednost i što je korist nas, kao društva, građana, države Srbije, za nekoga je šteta. Pa, dobro, neka izađe sada i neka kaže da je šteta to što je dug smanjen Telekoma za 250 miliona evra, to što je isplaćeno dividendi, od čega 13,1 milijarda dinara pripada državi Republici Srbiji, to što je dobit povećana na 16 milijardi dinara sa 11,3 milijarde samo za dve godine. Pa, recite, gospodo – to je šteta. Šteta je što ostaje više građanima Srbije. E, to predlagač amandmana hoće da predstavi, bolje rezultate kao štetu. Da li štetu za sebe ili štetu za građane Republike Srbije? Ovo je dobit, ovo su dobri rezultati. Zbog ovoga, kao što sam malopre rekao, i Vlada i premijer i menadžment očekuju i zaslužuju pozitivne ocene i pohvalu. Za ovo smo se borili. Ne prodavati za šaku soli Telekom, kao što je to bila tendencija pre nekoliko godina. Za koliko? Za 800 miliona evra, za još 420 miliona evra, u devet jednakih rata na devet godina. Da li je to bila cena Telekoma? Pa, nije prodat. Naravno da nije prodat ali nije prodat zbog pritiska koji smo tada vršili da se ne proda. Zbog toga što smo bili protiv prodaje Telekoma, po cenu ne znam ti čega. Zato što nešto da bi se prodalo mora da dobije pravu vrednost. Da bi dobilo pravu vrednost, mora da pokaže poslovanje kao što je pokazano poslovanje u prethodne dve godine.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ivan Jovanović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, govori se o tome da je ovaj zakon reformski, kako sam razumeo. Mi smatramo da nije reformski zato što se pravi izuzetak i to smo objasnili u samom obrazloženju. Ne vidimo zašto poslanici većine ne žele to da prihvate. Ako se menjaju pravila u sred nekog procesa, onda to nije slobodno tržište i o tome smo govorili već. Ministre, vi ste naveli da nema retroaktivnog dejstva, na samoj sednici prilikom rasprave u načelu. U obrazloženju stoji jasno da postoji povratno dejstvo ovog zakona. Gde su prelazne i završne odredbe u kojima se definiše na koje delove se starog zakona odnosi još ova izmena i šta se dešava sa manjinskim akcionarima? Kada se radi o vrednosti Telekoma, tržišnoj, nisam siguran da ćete sadašnjom privatizacijom postići veću cenu od 800 miliona za 40% akcija. To je dve milijarde za Telekom, kada se pogleda ukupna vrednost, stoprocentna akcija. Šta se promenilo od 2011. godine do danas na tržištu telekomunikacija? Nije se promenilo ništa, niti je vrednost Telekoma veća, niti je tržište u Srbiji veće i nema nikakve razlike. Ako ste tada, kada ste bili opozicija, podnosili krivične prijave zbog privatizacije, ja sam siguran da će one punopravno dejstvo steći kada vi sada prodate Telekom Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala, poštovana predsednice. Ako može, vreme poslaničke grupe bih da koristim. Ako bi mogli iz vladajuće većine da usaglase priču poslanici. Znači, čujemo da ovaj zakon ima opšti karakter i da se ne odnosi na Telekom Srbija, a onda samo pričamo o Telekomu Srbija, o rezultatima Telekoma Srbije. U obrazloženju zakona priča se o Telekomu Srbije, u obrazloženju o neprihvatanju amandmana priča se o Telekomu Srbije. Jasno je svima da se ovaj zakon donosi samo zbog jednog preduzeća i nema nikakve opštosti. Vi, ovo što radite ovde danas, dajete ime i prezime zakonu i to ćemo da radimo i popodne i to radite stalno i to je loše i mi na to ukazujemo. Zakoni treba da budu opšti, da bi bili reformski oni moraju da u sebi sadrže viziju, a ne da se neko seti krajem godine da ističe rok ili da je istekao rok, pa sada ne znamo da li jeste ili nije istekao rok. Ministar kaže u obrazloženju – nije, ističe 25. januara, a u obrazloženju zakona piše da je istekao rok i da se zato predlaže povratno dejstvo, na osnovu člana 197. Ustava, o kome Skupština treba da se izjasni. Dajte, dogovorite se šta je ovaj zakon i šta želite njime da postignete. I nikako ne može da bude reformski jer nikakve reforme ovde nema. O rezultatima Telekoma uvek možemo da razgovaramo, o tom povećanju dobiti, koliko je ona povećana kroz isplate dividende, a koliko su smanjena ulaganja i koliko je manje konkurentan Telekom danas, u odnosu na neko drugo vreme. Gde je razvoj 4G mreže? Gde su usluge koje se nude, koje nude drugi operateri za televiziju, za fiksnu telefoniju? Šta smo imali? Povećanje pretplate fiksne sa 560, ne znam, na 670 dinara za dva miliona i 300 hiljada pretplatnika, svakog meseca. Pa, naravno da ima više para, ali da li su te pare samo zato što su vraćene u budžet, potrošene na najbolji mogući način? A kolika će cena Telekoma biti, videćemo. Mi nismo prihvatili tu cenu o kojoj ste vi razgovarali. Zato je besmisleno da vi kritikujete nas. Mi nismo prihvatili to jer smo smatrali da nije dobra ponuda bila tada kada je data. Videćemo pod kojim uslovima ćete vi prodati Telekom jer ovo što radite je priprema za prodaju Telekoma i nikakva reforma nije u pitanju. Hvala.
Reč ima Zoran Babić. Izvolite.
Mislio sam da ne opterećujem Narodnu skupštinu stvarima koje su tehničkog karaktera. Međutim, tema Telekoma se nametnula pre nekoliko dana u načelnoj raspravi. Ne bih želeo da ijedno pitanje ostane bez odgovora. Ali, spreman sam da razgovaram i o tim stvarima koje su deo tehničkih stvari koje je nametnuo prethodni govornik. Što se tiče fiksne telefonije, mislim da ona svuda u svetu trpi posledice i trpi pad. Na kraju 2014. godine Telekom Srbija ima 2,6 miliona korisnika, sa tržišnim udelom od 96%. Što ste tiče mobilne telefonije, ponoviću, nakon nekoliko uzastopnih godina rapidnog pada broja korisnika od 2008. do 2012. godine, valjda dobrim poslovanjem se dobija pad poslovanja i valjda dobrom konkurentnošću se dobija pad broja korisnika mobilne telefonije. U tom periodu od samo četiri godine, tim dobrim poslovanjem, izgubljeno je preko 800 hiljada korisnika mobilne telefonije. Pa zbog toga ni bolju cenu niste mogli da dobijete od ovih 800 miliona evra. Telekom Srbija je uspeo da u 2013. godini stabilizuje korisničku bazu, zaustavi pad i u uslovima žestoke konkurencije ostane lider sa 4,2 miliona korisnika, čiji je broj stabilan i očuvan tokom čitave 2014. godine. Na tržištu interneta i multimedije u prethodne dve godine je primetan intenzivan rast broja korisnika koji će se, siguran sam, nastaviti i u 2015. godini. U poslednje dve godine, i evo zbog čega niste mogli da dobijete bolju cenu za Telekom, rast korisnika ADSL-a je za 80 hiljada i sada je broj tih korisnika 700 hiljada korisnika interneta. Veliki pomak napravljen je kada su u pitanju usluge IPTV-a. Postavljena su pitanja, pa bih voleo da ih kolege čuju. Ako ne žele da ih čuju, mogu i da izađu iz sale. Godina 2014. bila je rekordna, još od uvođenja ove usluge 2008. godine. Rast je u 2014. godini za oko 70 hiljada korisnika IPTV-a. Integrisane usluge, intenzivan rast broja korisnika konvergentnih paketa, jer su korisnici prepoznali prednosti koje im Telekom Srbija pruža kroz boks pakete, tako da je u poslednjih pet godina ovaj broj korisnika petostruko veći. Eto razloga zbog čega niste mogli da dobijete veću cenu za Telekom, u onom trenutku kada ste želeli da ga prodate, a da ta sredstva iskoristite za predizbornu kampanju. Evo zašto smo se borili zadnje dve godine - veći broj korisnika, veći prihodi, veća dobiti, smanjenje duga za 250 miliona evra. Zbog toga mi nejasno ostaje, a izuzetno cenim i poštujem kolegu, iz istog smo kraja, kada kaže – ništa se nije promenilo na tržištu telekomunikacija. Možda se ništa nije promenilo na tržištu telekomunikacija, ali su se u Telekomu stvari promenile, sa većim brojem korisnika, sa povećanim prihodima, sa povećanom dobiti i sa smanjenim dugovima. E, to je dobro poslovanje. Promenilo se dobro poslovanje, dobar menadžment, što je preduslovznačajnije bolje cene. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović,akademik Ninoslav Stojadinović, Snežana Malović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Reč ima narodni poslanik dr Janko Veselinović.
Ovaj član 1. je u stvari na pravi način pokazao na koji se Vlada, Ministarstvo odnosi prema Narodnoj skupštini i kako ona shvata pravnu državu. Naime, ovaj član je porušio sva osnovna načela prava. Moje kolege su već neka spomenuli. Dakle, član 1, na koji smo mi podneli amandman je primer prakse po kojoj zakoni važe za određene osobe, određena lica, ili za određena privredna društva, u ovom slučaju određene akcionare. Dakle, ne „erga omnes“, nego prema tačno određenim licima. U ovom slučaju za male akcionare, odnosno akcionare „Telekoma“, odnosno za „Telekom“. Tu nema šta da se doda. Vi ste doneli zakon da bi ga primenili samo na „Telekom“, da bi pokrili činjenicu da niste na vreme razmišljali, iako vi imate, eto već tri godine koliko ste na vlasti vaš menadžment, niste primetili, nije Ministarstvo primetilo da ističe rok za prodaju sopstvenih akcija i donosite zakon koji će delovati samo na akcionare „Telekoma“. Videli smo danas su stigli neki amandmani možda i neće samo na akcionare „Telekoma“, pričaćemo o tome ministre kada budemo pričali o članu 2. S druge strane, ovaj član krši i drugo načelo koje važi u svim pravnim državama još od primene Rimskog prava pa do danas, da zakoni deluju unapred. Unapred, ne unazad, ne retroaktivno. Ovaj član se primenjuje retroaktivno. Čudi me da Napredna stranka koja u nazivu ima „Napredna“ donosi zakone koji deluju unazad. To samo govori dovoljno o njima. Reče malopre jedan poslanik koji naravno nema baš previše argumenata, nego poteže neke stvari koje nemaju nikakve veze sa zdravom logikom. Kaže – „Telekom“ je ostvario dobit u 2014. godini od 16 milijardi dinara. Znamo gde su te pare otišle, otišle su u rupu bez dna, budžet Republike Srbije. A zašto ga prodajete gospodo? Zašto prodajete preduzeće koje ostvaruje godišnju dobit od 16 milijardi dinara? To je po nekoj slobodnoj računici 110, 120 miliona eura. Gospodine Sertiću, pa iz te dobiti uz neka ulaganja, taj kupac će za nekoliko godina otplatiti ulaganja. Zašto ste gospodo 2010. godine kada je bilo reči pomena o prodaji „Telekoma“, vi, odnosno vaš predsednik Vlade rekli da je prodaja „Telekoma“ nedomaćinsko i neodgovorno ponašanje vlasti. Pa, vi ste napravili antitezu ovoga što sada radite. Vi kroz ovaj član ste odlučili da primenite ono za čega ste 2010. godine govorili da je neodgovorno i nedomaćinski. Vi prodajete „Telekom“, iako je to neodgovorno i nedomaćinski. Vi prodajete „Telekom“ iako on zarađuje 120 miliona eura godišnje. Ta zarada će sutra ići nekom drugom, nekom drugom vlasniku, a onemogućili ste kroz ovaj član mogućnost malim akcionarima da imaju pravo uopšte prvokupa sopstvenih akcija. Povredili ste više načela ovim članom. Mi smo pokušali da ispravimo, da makar postoji, da se otkloni načelo da deluju samo za jedno od privrednog subjekta, pa smo rekli da broj akcija koje se može prodati i posle tog roka od tri godine bude 30%, da se ne vidi da je to nacrtan „Telekom“. Dakle, pokušali smo makar na taj način da proširimo dejstvo i na druga privredna društva. Vidimo da ste vi kroz amandmane koje ste podneli i to relativizovali. Izgleda da imate da ste preko vikenda dobili neku novu pamet, ili ne znam šta. Nije nikakvo čudo da vi donosite zakone danas, pa da ih za sedam dana menjate, ali ne znam šta se to desilo da ste podneli dva amandmana kojima u suštini menjate ova dva ključna zakona. S druge strane, gospodine Sertiću, reagujete na neznanje kolega iz Srpske napredne stranke, koji tvrde da bi došlo do štete za „Telekom“ da nije donet ovaj zakon. Ne bi gospodine Sertiću, vi ste privrednik i znate o čemu se radi. Radi se o sopstvenim akcijama, radi se o fiktivnim akcijama koje nemaju tržišnu vrednost. Time što bi te akcije bile eventualno kroz ukrupnjavanje akcija običnih akcija, preferencijalnih, te akcije bi nestale, a kapital društva bi ostao isti. Ništa vi niste zaštitili. Neko pominje da ste vi zaštitili državu za ne znam koliko miliona eura. To je čista notorna laž. Nikakvu zaštitu niste napravili ovim zakonom. Dakle, vi ste samo knjigovodstvenu vrednost „Telekoma“ doveli na određeni novi i onemogućili akcionarima „Telekoma“ da kupe sopstvene akcije „Telekoma“. Dakle, samo ste te dve uradili. Nije se desila nikakva promena tržišne vrednosti, niti bi se desila, niti bi nastupila bilo kakva šteta za „Telekom“. Tako da ove igre i priče po kojima ste vi zaštitnici nečega, po kojima je „Telekom“ procvetao od kada ste vi došli na vlast, nije tačno. Nemate investicija u „Telekomu“, zastarela vam je tehnologija, nemate novih ulaganja. Sav profit ste uložili u rupu bez dna, vaš budžet i već znamo, vidim ovih dana kako vaši ministri raspolažu sa budžetima. To je već valjda svima jasno, čak i pored svih ovih medija i načina kako oni rade.
Reč ima ministar Željko Sertić, kao predlagač, odgovor.
Dao bih samo par komentara na izjave pojedinih poslanika i krenuću od ovog poslednjeg zaključka da knjigovodstveno se i u formalnom smislu ne bi promenilo tekuće stanje u smislu odliva ili priliva para, ali na tržišnu vrednost jedne kompanije, pogotovo tako velike kao što je „Telekom“, utiče mnogo elemenata. Mogućnost investiranja u narednom periodu, stanje bilansa i svi oni elementi koji utiču na razvoj određene delatnosti. Upravo se tu krije problem. Da bismo ostavili kapital koji ste naznačili i koji bi bio jedan prethodnom morali bi da uđemo u proceduru u kojoj bi se iz dela neraspoređene dobiti prebacilo u kapital firme. Tog momenta bilansi preduzeća postaju drugačiji i mogućnost zaduživanja za investicije, za naredni period, dakle i „keš lou“ i svi ostali elementi u narednom periodu bi prestali da budu problem. Tako da u tom smislu i u širem kontekstu razmišljanja jeste važno na koji način ćemo funkcionisati. Druga stvar, 25. januar je rok kada ističu akcije. Nemamo retroaktivno dejstvo ovog zakona. Treća stvar, u jednom momentu ste podržavali da se ova cela priča izbriše i da nemamo povećanja sa 10 na 20 procenata sopstvenih akcija, a onda ste predložili da to povećamo na 30%, upravo da to ne bi bilo samo pitanje „Telekoma“. Pa, mi smo vrlo hrabro i vrlo otvoreno izašli i rekli – da, nama je jako važno da naš najveći telekomunikacioni operater, da najveća kompanija, da jedan od motora razvoja ekonomije Srbije uspešno funkcioniše u narednom periodu. Da bismo to pripremili razmišljamo i o strateškom partnerstvu ili o nekoj vrsti prodaje. Zbog toga smo ušli, i tu se slažem sa poslanicom Čomić koja trenutno nije ovde, upravo treba da razgovaramo sa svima. Pa to i radimo i sa menadžmentom i sa sindikatima zajedno pravimo korake, šta je to budućnost kompanije u narednim godinama, da bude 2014/2015. godina, nego i sve godine u napred.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Taman sam pomislio da neki amandman mogu da pohvalim, bar da ga pohvalim zbog kreativnosti, zbog drugačijeg pristupa osim onoga golog – briše se, ali u obrazloženju predlagač amandmana koji je govorio o svemu samo ne o amandmanu, ali to je već neki manir kojim smo ovde izloženi, a bićemo izloženi nažalost i u narednom periodu. Međutim, ono što želim da pitam predlagača amandmana, a ko iskopa tu rupu bez dna od budžeta? Pa, vi ste je iskopali gospodo, i dubili ste je godinama i umesto da je punite samo ste išli dalje i samo ste pravili veću rupu bez dna, i samo ste dubili dalje, i samo ste se zaduživali dalje, i samo ste kopali dalje i na taj način u tu rupu samo stavljali građane Republike Srbije, a sada vam je krivo što merama i hrabrim potezima i reformskim potezima Vlade Republike Srbije gledamo da zatrpamo tu rupu koju ste vi napravili, a sada vam je krivo što se za rupa zatrpava. Sada vam je krivo što je promenjen kurs i način ophođenja u politici, sada vam je krivo što dobijamo pohvale sa svih strana. Zatvorili ste i uši i oči kada je pre nekoliko dana kao gost Vlade Republike Srbije bio i ministar inostranih poslova Velike Britanije. Šta je tada rekao? Pohvalio je sve ono što vi sada ovde nazivate rupom bez dna, jer je to jedini put i jedini način za ozdravljenje javnih finansija koju ste vi razboleli, a sada vam je krivo što neko leči te finansije i što neko zatrpava tu rupu, tu rupu bez dna koju ste vi napravili gospodo. Retroaktivnost. Ljudi, gde piše retroaktivnost? Evo, ja ću pročitati član 1. koji kaže – u Zakonu o privrednim društvima u članu 287. posle stava 4. dodaje se novi stav 5. koji glasi - izuzetno u slučaju akcionarskog društva koje nije javno u smislu zakona kojim se uređuje tržište kapitala, ukupna vrednost stečenih sopstvenih akcija društva koje društvo može zadržati nakon isteka roka iz stava 4. ovog člana ne može biti veće od 20% osnovnog kapitala predlagač traži 30%, dosadašnji stav 5. postaje stav 6. Koja retroaktivnost, ukoliko kao što je gospodin Sertić i lepo rekao da je tih 20% sopstvenih akcija „Telekom Srbije“ dobio 25. januara 2012. godine, ako je danas 19. januar, a verujem da ćemo ove zakone izglasati danas 19. januara 2015. godine, koja retroaktivnost? Koji rokovi su prošli, ili je to samo onako naučeno, izvežbano pred ogledalom i hajde sad neko će poverovati. Gde piše? O čemu pričate? Neko ko je doktor nauka, pravnih nauka valjda mora da priča o onome šta piše, a ne o onome što bi želeo da piše. Kada se kaže da su lošiji rezultati poslovanja „Telekoma“ nije dovoljno odapeti strelu, nije dovoljno odapeti kamen, a videli smo pre nekoliko dana kako se taj kamen kao bumerang vratio ka onome ko ga je bacio. Nije dovoljno reći lošiji su rezultati poslovanja. Gde su lošiji? Vama je lošiji rezultat poslovanja time što je 250 miliona evra u ovom trenutku „Telekom Srbija“ manje zadužen nego u vreme kada ste ga vi vodili. Vama su lošiji rezultati ti što je „Telekom Srbija“ za tri godine, evo treća godina poslovanja sa 11,3 povećao dobit na 16 milijardi dinara. Ja ne pričam navijački, ja ne pričam ogrnut šalom SNS iako nosim rado i šal i kapu i nosim tu politiku i proklamujem i formiram na kraju krajeva takvu politiku. Neću nastupati sa pesmicama, pa govoriti - pa šta radi onaj koji menja i ime stranke malo socijal, malo ova, malo nova, malo ne znam ti koja? To nije primereno, mislim na Novu demokratsku stranku. (Vladimir Pavićević, s mesta: Aha.) Izvinjavam se gospodine Pavićeviću. To nije primereno, to nije tema za ovaj visoki Dom. Daj jednom da izađemo iz tih šinjela mržnje i da govorimo o onome što piše, o činjenicama. Zašto na argument koji je egzaktan, koji je tačan, koji je deo poslovanja koje ne može da se sakrije, koje ne može da se predstavi drugačije, zašto na takve podatke reći – ma ne, vi ste ne znam ti kakvi? Mislite li da ćete na taj način da zaradite neki politički poen? Ne. Mržnja nikoga nije dovela ni izvela na pravi put. Bili smo protiv prodaje „Telekoma“. Nikakva tajna. Protiv prodaje u vreme kada su ta sredstva predviđena za predizbornu kampanju, za finansiranje predizborne kampanje, za dobijanje nekih izbora, po cenu šake soli, naravno da smo bili protiv toga. Naravno da smo za prodaju u onom trenutku kada mogu da se dobiju pristojan novac i pristojna cena. Da bi se dobila pristojna cena mora da se poveća broj korisnika. Moraju da se smanje dugovanja, mora da se poveća dobit i za nekoga je povećan dobit loš rezultat. Šta je to drugo osim nemanja logike ili imanja mržnje prema svojoj državi i društvu? Imanja mržnje što se ta rupa bez dna koju ste vi otkopali, što se zatrpava i što želimo i što ozdravljujemo javne finansije, da oni koji su taj virus uveli u naše javne finansije kažu – a, zašto lečite? Zašto ne prepustite to? To je u najmanju ruku bezobrazno i zbog toga je SNS naravno protiv ovog amandmana.
Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Replika, poštovana predsednice, molim vas [[Zoran Babić, s mesta: Na osnovu čega je replika?]] Zato što je spomenuta poslanička grupa.
Zato što ste spominjali stranku imenom. (Zoran Babić, s mesta: Ali oni nisu Nova stranka.) Jeste, svakako…
Govorio si o poslaničkoj grupi.
Ne, rekli ste i SDS u jednom trenutku, znala sam da će biti replika, samo zbog toga. Izvinjavam se.
Hvala što ste pratili poštovana predsednice. Ta rupa je bila pre dve i po godine, tri godine, duplo manja nego što je sada. Četrdeset pet posto je bilo stanje javnog duga pre tri godine, 45%. (Zoran Babić, s mesta: Zakuni se.) Evo gospodine, ako vam nešto nije jasno, možete da odete na sajt Ministarstva za finansije, Uprava za javni dug i da vidite po godinama. (Zoran Babić, s mesta: Pa, po godinama.) Po godinama da vidite, od 2000. do danas i onda možete da vidite da je stanje javnog duga na kraju 2011. godine bilo 14,7 milijardi, ako gledate po mesecima možete da vidite da je u julu mesecu 2012. godine bilo 15,9 milijardi, a sada je preko 22 milijarde 700 miliona evra ili preko 72% i vi tu rupu ne zatrpavate, nego kopate je sve dublje sa sve manje nade da će ova zemlja izaći iz dugova. To su rezultati rada ove Vlade u poslednje dve i po godine. Možete vi da ponavljate koliko god hoćete puta da je neko kriv, da vi znate i umete, vi bi to zaustavili, ne bi tu rupu kopali i dalje. Sami kažete da će biti na kraju ove godine 77%, 80 na kraju sledeće godine, a onda će možda da stane. Nažalost, sa ovim znanjem, odnosno neznanjem i sa ovakvim načinom rada neće stati.
Zoran Babić, lično obraćanje. Izvolite.
Hajde da vidimo odgovornost zbog čega je samo trošak na osnovu kamata 2008. godine bio 200 miliona evra, a trošak na osnovu kamate za budžet za 2015. godinu, 1,2 milijarde evra. Na osnovu kojih zaduživanja i koja zaduživanja sada ova Vlada Republike Srbije i ovaj budžet mora da vraća? Hoćemo li da pričamo i o skrivenim garancijama? Hoćete li da pričamo o garancijama koje niste prikazali nigde, koje nisu bile deo konsolidovanog budžeta, bile su ispod crte? Hoćemo li da pričamo o obavezama koje su izronile i zbog kojih ste i MMF oterali? Možete da pokazujete tu tabelu, pravili ste je i štimovali na način što je vaš premijer izašao pred građane Republike Srbije i rekao – Srbija je statistički izašla iz krize, ali to njeni građani neće da osete. S druge strane, ono što ne razumete, osim što držite tabelu, ne znate šta je to rolanje kredita i ne znate šta je to da zbog toga što smo dobili B plus kreditni rejting o kome niko ne govori i zašto se dobio B plus kreditni rejting, zašto je poboljšan, povećan za nas? Zbog mera koje sprovodimo. Zašto su sada krediti koje dobijamo daleko povoljniji? Jer vraćamo vaše kredite, jer ste se zaduživali po 7%, 8%, pa ste i to ostavljali ispod crte, a da biostavili ispod crte, morali ste MMF kao jednu vrstu monitoringa da oterate iz zemlje i sada vi pokazujete to kao način kako treba poslovati. Pa zašto ste izgubili izbore 2012. godine ako se u Srbiji živelo dobro? Zašto su vam svi okrenuli leđa, i međunarodne institucije i građani Republike Srbije? Taj dokument i tu tabelu možete da ponesete kući kao dokaz gluposti i dokaz neodgovorne ekonomske i finansijske politike koju ste vodili godinama.
Reč ima dr Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, poštovani ministre, kolege poslanici, u obrazloženju ovog amandmana čuli smo da se krši određeno načelo retroaktivnosti, koje je gospodin ministar, a i svi ovde imali smo prilike da čujemo, jednostavno ne postoji. Ako termin kada otprilike akcije ističu, koje su terminirane prethodnim zakonima, ističu 25. januara, onda niko ovde ne vidi taj princip retroaktivnosti. Prema tome, iznošenje određenih obrazloženja samo zarad toga da bi se iznosili i opravdavali amandmani tipa – briše se, jednostavno ne stoje. Ono što sam se zapanjila, a mislim i moje kolege koje su čule, to je da akcije „Telekoma“ nemaju vrednost. To je bilo jedno od obrazloženja. Da li treba sad svim zaposlenima u „Telekomu“, jednostavno malim akcionarima u „Telekomu“ da kažemo da njihove akcije ništa ne vrede? To jednostavno ne postoji kao realna činjenica u društvu i prema tome, ovakav vid obrazloženja za ovakve amandmane u javnosti dezavuišu javnost, dezavuišu građane Srbije o tome da postoji određena vrednost kapitala, pogotovo kada kažemo da je učešće državnog kapitala 58% u „Telekomu“ i da jednostavno koncept u kome treba zadržati vrednost kapitala u državnom vlasništvu mora biti sačuvan. Taj koncept će biti ne samo u ovim zakonima, nego u svim onim koji obuhvataju ekonomske reforme. Druga stvar, kada pričamo o ekonomskim reformama i zašto baš sada ovaj zakon ovog tipa, onda potpuno obrazloženje ide u pravcu toga da jednostavno ovakvi tipovi zakona mora u određenim trenucima da postoje i oni koji se odnose isključivo samo za „Telekom“, ali i one druge. Mi smo imali jedan amandman Odbora kojim smo pokušali da što veći i širi broj akcionarskih društava uključimo u ovakav vid zakona, ali ono što je važno reći, kada sprovodite ekonomske reforme, prvo morate da utvrdite koliki su prihodi i rashodi i da utvrdite koliki je državni kapital, odnosno s kojim raspolažete. Kada završite određenu fiskalnu godinu, „Telekom“ je jedna od kompanija koja je morala da ima kraj fiskalne godine, koja je sa 31. 12. 2014. godine, tek onda možete da utvrdite koji su bilansi i koliki je kapital kompanije i zbog toga je taj termin baš sada tek posle 31. 12. 2014. godine. Znači da obrazloženje Ministarstva ide potpuno u tom smeru ekonomskih reformi. Kada ste potpisali sporazum sa MMF-om, vi ste se obavezali u mnogo čemu, i oko prihoda i oko rashoda, ali i oko garancija o tome da jednostavno taj kapital koji ste prijavili u tom sporazumu sa MMF-om stojite kao država iza toga i država je stala iza toga da zaista postoji taj kapital u toj vrednosti. Prema tome, svaki vid obrazloženja koji smo imali od strane predlagača potpuno je neodgovoran i pokazuje neodgovornost politike koja je vođena do 2012. godine. A kada govorite o tome da je 2010. godine „Telekom“ jednostavno poslovao nedomaćinski i da je gospodin Vučić bio jedan od onih koji je u to vreme govorio da ne treba prodati „Telekom“, je potpuno opravdana. U to vreme krediti su se podizali u vrednostima gde su kamatne stope bile između 7% i 8%, kada budžeti jednostavno nisu imali realne prihode uopšte, kada jednostavno država nije mogla da funkcioniše na način predvidljivog poslovanja, kada investitori nisu imali bilo kakav interes da ulažu u Srbiju i kada, jednostavno, tadašnje vlade i ministri nisu mogli da dobiju cenu koja je realna na tržištu kapitala. S toga i nisu prodali „Telekom“, jer nisu bili u mogućnosti da dobiju ne 800 miliona, nego ni 800 miliona za realnu cenu vrednosti akcija. S toga ovakvi amandmani ovog tipa ne da ne treba prihvatiti, nego treba ih osuditi u moralnom smislu, jer nemojte dezavuisati javnost sa činjenicama koje ne postoje. Ja vam se zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima prof. dr Janko Veselinović. Izvolite.
Da li mi dajete pravo na repliku kao podnosilac amandmana?
Možete da govorite samo po amandmanu.
Dobro. Koristiću vreme ovlašćenog predstavnika. Jako me čudi ne od gospodina Babića, koji ima naučenu pesmicu koju peva o svakom zakonu, verovatno i ne pročitajući ga, nego od ministra i od koleginice Tomić. Gospodine Sertiću, vi ste rekli da ovaj zakon nema povratno dejstvo, ako sam ja dobro razumeo. Gospođa Tomić je rekla da ovaj zakon nema povratno dejstvo. (Aleksandra Tomić, s mesta: Retroaktivno.) Povratno, odnosno retroaktivno dejstvo, to je isto. Gospodine Sertiću, da li je ovaj zakon vaš, vaše Vlade? Pretpostavljam da jeste. Poglavlje šest kaže ovako – opšti interes zbog koga se predlaže povratno dejstvo. U članu 197. Ustava Republike Srbije navedeno je da zakoni ne mogu imati povratno dejstvo i onda se obrazlaže zbog čega ovaj zakon treba da ima povratno dejstvo i na kraju se kaže – povratnim dejstvom stvaraju se neophodni zakonski preduslovi za izbegavanje negativnih finansijskih posledica za „Telekom Srbije“ a.d. i posebno za Republiku Srbiju i ostale akcionare „Telekoma Srbije“ a.d. Beograd, koja bi evidentno nastupila u slučaju zadržavanja postojećeg zakonskog rešenja. Dakle, jasno i eksplicitno se kaže da ovaj zakon ima povratno, odnosno retroaktivno dejstvo. Ne znam šta je tu nejasno? Svako onaj ko je čitao ovaj zakon i njegovo obrazloženje video je da ima povratno dejstvo. S druge strane, spominjala se činjenica… Opet mi nije jasno kako koleginica Tomić nije razumela. Dakle, mogu da pokušam, da se trudim da objasnim, ali ne mogu za drugoga da razumem. Ne mogu da se potrudim da razumem u ime drugoga. Ja sam rekao jasno – tržišna vrednost „Telekoma“ ne bi bila ugrožena. Ministar je u tom smislu polemisao sa mnom i rekao da tržišnu vrednost ne čini samo knjigovodstvena vrednost već i niz drugih faktora. U tom delu bi se mogli, ministre, složiti, mada stranog investitora interesuje pre svega koliko kompanije tržišno vredi i koliko će on moći na tržištu Srbije da zaradi i to je kraj. Kakva je knjigovodstvena vrednost i kreditni rejting za zaduživanje, mislim da ga nije toliko briga, pošto ne smatram da će budući investitor se zaduživati. Ja makar smatram da takvog investitora nećete dovesti u zemlju, ali mogli bi o tome polemisati. Ali, kada sam rekao da to ne utiče na tržišnu vrednost, nisam rekao da te akcije ništa ne vrede, nego da bi one kroz ukrupnjavanja akcija mogle da nestanu i da se ne bi desila nikakva šteta po tržišnu vrednost. S druge strane, gospodo, vi govorite o rupi bez dna. Pa vi ste samo prošle godine 100 miliona dinara platili za kredite koje niste povukli, a niste ih povukli zato što ste nesposobni, što pare koje su već ranije obezbeđene niste uspeli da utrošite… (Zoran Babić, s mesta: Bečiću, da li on vama kaže da ste nesposobni?) Ono u čemu možda moj kolega Đurišić nije bio do kraja precizan… Molim vas, gospodin Babić me ometa dobacivanjem.
Gospodin Babić s pravom negoduje jer koristite reči koje nisu primerene ovom domu.
Koje recimo? (Marko Đurišić, s mesta: A on što je malopre koristio – bezobrazno, neodgovorno?)
Gospodine Đurišiću, nemojte da dobacujete. (Marko Đurišić, s mesta: Slušaj malo.) Ja slušam veoma dobro. Gospodine Đurišiću, vrlo dobro znate da po Poslovniku ne možete da dobacujete iz klupe.
Sve vlade, uključujući i Vladu Milke Planinc, odnosno za vreme Josipa Broza Tita do 2000. godine, odnosno do 2011. godine, ako gledamo i taj period, su se zadužile za 12 milijardi evra. Ova Vlada se za dve godine zadužila za 7,5 milijardi do juče, a od danas za osam milijardi i sto miliona evra, zato što ćemo danas ratifikovati još jedan kredit. Toliko o rupi bez dna i ko je pravi.
Zahvaljujem. Ostalo vam se još samo minut i 40 sekundi od vremena poslaničke grupe. (Marko Đurišić, s mesta: On je koristio vreme ovlašćenog predstavnika. Evo, sve vreme nisam bio tu, izvučena je kartica.) Ne možete da se igrate Narodnom skupštinom. Upravo je rečeno da ne može da govori i da dobije repliku u ime poslaničke grupe kada ste vi tu. Ako vi sada tvrdite da niste bili u sali … (Marko Đurišić, s mesta: Izvučena je kartica, nisam bio.) U redu je, ako vi kažete da niste bili u sali, onda ćemo to vreme oduzeti od vremena šefa poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik dr Aleksandar Martinović, po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, da, po amandmanu, ja sam pažljivo slušao raspravu poslanika bivšeg režima i načelnu i ovu danas u pojedinostima. Naslušao sam se pravničkih lekcija, i to pogrešnih pravničkih lekcija i pogrešnih finansijskih lekcija. Hajde da se osvrnemo malo na ove pravničke lekcije. Odmah da kažem, nemam pravo da zamerim pravničko neznanje poslanicima bivšeg režima koji nisu pravnici. Oni to ne moraju ni da znaju. Ne mora to da zna ni gospodine Pavićević, ni gospodin Đurišić. Gospodin Veselinović bi već to trebalo da zna, jer se nadam da je čitao neke udžbenike iz oblasti teorije države i prava. U tim udžbenicima je mogao da pročita da kad se kaže zakon, reč zakon ima dva značenja – materijalno i formalno. (Gordana Čomić, s mesta: Da li je ovo na dnevnom redu?) Gospođo Čomić, da vi sada predsedavate, vi biste mi verovatno izrekli opomenu, pošto vam je to bila redovna praksa.
Molim vas, gospodine Martinoviću, nemojte da polemišete sa gospođom Čomić. Molim gospođu Čomić da ne dobacuje.
Možda biste me isterali iz sale, ali to vreme tiranije je prošlo, tako da ja sada mogu slobodno da govorim u Narodnoj skupštini. Reč zakon ima materijalno i formalno značenje.
Gospođo Čomić, dozvolite da govornik završi izlaganje. (Gordana Čomić, s mesta: Ništa ja njemu ne smetam.)
U materijalnom smislu, zakon je svaki opšti pravni akt. Dakle, u materijalnom smislu zakon je i Ustav, zakon je akt koga donosi Narodna skupština, zakon je u materijalnom smislu i uredba Vlade, zakoni su u materijalnom smislu i podzakonski akti ministarstava. Šta je zakon u formalnom smislu? Ako koga donese zakonodavno telo po zakonodavnom postupku i koje nosi naziv zakona. Mi sada govorimo o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o privrednim društvima. Ovaj Predlog zakona, odnosno danas kada ga usvojimo zakon, će biti zakon i u materijalnom smislu i zakon u formalnom smislu. Zašto? U formalnom smislu zato što je donelo zakonodavno telo po zakonodavnom postupku, naziva se zakon. U materijalnom smislu, kada pogledate član 1, član 2, član 3. i član 4, sve same opšte pravne norme. U „Službenom glasniku Republike Srbije“ objavljuje se tekst zakona. U tekstu zakona, tj. u tekstu Predloga zakona ni u članu 1, ni u članu 2, ni u članu 3, ni u članu 4. ne pominje se bilo koje preduzeće. U članu 1. govori se o akcionarskom društvu koje nije javno u smislu zakona kojim se uređuje tržište kapitala, a u članu 2. govori se o javnom akcionarskom društvu. Dakle, nigde se ne govori o bilo kakvom konkretnom preduzeću. Sve ove loše pravničke lekcije o tome da je ovo neki leks individualis, mada ja prvi put čujem za tu sintagmu, jednostavno ne stoje. Dakle, ovo je zakon i u materijalnom, ali istovremeno i zakon u formalnom smislu. Što se tiče lekcija iz poštovanja Ustava, da kažemo nešto i na tu temu. Ustav Republike Srbije od 2006. godine donet je konsenzusom svih tada relevantnih političkih partija, s tim što je jedna partija, DS, kada je održan referendum za usvajanje Ustava, svim silama radila na tome da taj Ustav ne prođe i taj Ustav je prošao i taj Ustav važi. Danas oni koji su radili direktno protiv donošenja Ustava Republike Srbije pozivaju se na taj isti Ustav Republike Srbije. Politički to nije korektno, formalno-pravno jeste. Hajde sada da pogledamo član po članu, član 1, član 2, član 3. i član 4. Šta nije ustavno u članu 1, šta nije ustavno u članu 2, šta nije ustavno u članu 3. i šta nije ustavno u članu 4? Kažite mi konkretno koji član Ustava je povređen u članu 1, u članu 2, u članu 3. i u članu 4. Predloga zakona? Nije povređen ni jedan. Da ne govorimo o tome da se danas na Ustav Republike Srbije pozivaju oni koji su ne samo te 2006. godine radili protiv toga da se on usvoji, koji su suštinski protiv koncepcije Ustava Republike Srbije o Republici Srbiji kao celovitoj i jedinstvenoj državi. Danas imate poslanike koji se pozivaju na Ustav, a faktički podržavaju politiku koja kaže da Kosovo i Metohija nije sastavni deo Republike Srbije. To je vrhunsko političko licemerje. Ono što sam prvi put čuo, zaista ne znam da li je za to potrebno vrhunsko neznanje ili vrhunski politički avanturizam, da kažete da kad se dobit iz jednog privrednog društva koje je u većinskom državnom vlasništvu uplaćuje u budžet Republike Srbije, da je to rupa bez dna. Ovo je praksa koju je uvela Vlada Republike Srbije koju vodi Aleksandar Vučić i to, nažalost, nije bila praksa ni jedne prethodne Vlade. Dakle, SNS i Aleksandar Vučić su započeli jednu novu ekonomsku politiku da dobit koju ostvare javna preduzeća i dobit koju ostvare privredna društva koja su u većinskom državnom vlasništvu, pa naravno da idu u budžet Republike Srbije. Sada treba biti vrhunski politički neobrazovan, pa reći kada se nešto uplaćuju u budžet Republike Srbije, onda je to uplaćivanje u rupu bez dna, a iz tog budžeta Republike Srbije se finansiraju i zdravstvo i školstvo i trudnice i deca i centri za socijalni rad itd, a za svim tim kategorijama lica poslanici bivšeg režima iz dana u dan liju krokodilske suze kako im navodno Vlada Republike Srbije uskraćuje određena prava. Sada mi kada uplaćujemo novac u budžet Republike Srbije, javi se jedan glasnogovornik bivšeg režima i kaže – to je bacanje para, to je uplaćivanje u rupu bez dna. U kojoj civilizovanoj, evropskoj i vanevropskoj državi može da se desi da u skupštini kažete kada se novac uplaćuje u budžet države, da je to rupa bez dna? Ono što je bila rupa bez dna, i vi to gospodine Sertiću, kao i ja, kao i svi građani Republike Srbije jako dobro znate, šta je bila rupa bez dna? Rupa bez dna je bila npr. „Razvojna banka Vojvodine“, rupa bez dna je bila „Agrobanka“, rupa bez dna je bio Fond za razvoj Republike Srbije do 2012. godine i danas je rupa bez dna Fond za razvoj AP Vojvodine. To su bile rupe bez dna. Ovi koji vam danas drže lekcije, i to pogrešne pravničke i finansijske lekcije, i koji govore o tome da je uplaćivanje novca u budžet Srbije bacanje para i uplaćivanje u rupu bez dna, oni su upropastili kompletan finansijski sistem ove države i sanacija tog finansijskog sistema sada je na vama i na vašim kolegama iz Vlade. Srpska napredna stranka ih pita – zašto su upropastili „Razvojnu banku Vojvodine“, zašto su upropastili Fond za razvoj Vojvodine, Fond za razvoj Republike Srbije, zašto su upropastili sve čega su se dohvatili.
Gospodine Martinović, samo mi recite kakve veze ima „Razvojna banka“ sa ovim amandmanom?
I te kako ima veze. Zato što je ovaj Predlog zakona, gospodine Bečiću, jedan u nizu predloga zakona koje moramo da usvajamo da bismo ispravili katastrofalnu ekonomsku i finansijsku politiku koja je u Srbiji vođena od 2000. do 2012. godine, a nažalost, i dan-danas se vodi na teritoriji AP Vojvodine. Pitajte poslanike bivšeg režima šta rade u vojvođanskim opštinama u kojima izgube vlast? Evo, neki dan su izgubili vlast u opštini Irig. I šta rade sa funkcionerima DS ili Socijaldemokratske stranke, kako li se već zove, kad izgube vlast u nekoj opštini? Gde ih prebacuju? U čuvani Fond za kapitalna ulaganja AP Vojvodine. Pošto im se sužava broj opština u Vojvodini gde su na vlasti, ta Ada Kale je sve manja i manja, sad se ta Ada Kale zove Fond za kapitalna ulaganja Vojvodine. Držali su nam lekcije o tome, kad smo usvajali budžet Republike Srbije, kako mi navodno kroz specijalizovane usluge pokušavamo hiljade naprednjaka negde da udomimo. Ja im sad kažem, a vi kažite da to nije tačno – koji god predsednik opštine koji je u DS ili u bilo kojoj stranci bivšeg režima to prestane da bude zato što je izgubio vlast, gde mu nalazite uhlebljenje? U Fondu za kapitalna ulaganja Vojvodine. Zato što više ne znate gde sa tim ljudima, šta sa njima da radite. Šta ste radili, vi koji nam držite finansijske lekcije o tome da je uplaćivanje u budžet bacanje para i rupa bez dna? Ko je napravio tajkune tipa Dušan Borovica? Evo, gledam Dušana Petrovića. Ko je napravio problem firmi „Interkop“ iz Šapca? Ko je rekao tim ljudima – idi u „Razvojnu banku Vojvodine“, uzmi 20, 50, uzmi 100 miliona dinara ili evra, kupuj kamione, asfaltiraj, radi šta ti je volja i onda su te ljude u jednom momentu podigli. Kad je sistem pukao, kada se pokazalo da taj sistem više nije održiv, ti ljudi su se našli u problemu. I Dušan Borovica i gospodin Rade iz „Interkopa“ može da zahvali vama, gospodo, iz DS, iz SDS ili kako li se već zovete, za situaciju u kojoj se oni sada nalaze. Vi ste tim ljudima najpre omogućili da se obogate, pa ste im onda zavukli ruku u džep i sad se pravite da vi ni za šta niste krivi. Kad slušam poslanike bivšeg režima, nekad steknem utisak da ovi ljudi nikada nisu bili na vlasti. Ko je vladao Srbijom 12 godina? Ko danas vlada AP Vojvodinom? Ko? Građani Republike Srbije to znaju. Ali se vi sada pravite nevešti – nikad mi nismo bili na vlasti, nikad mi ništa loše nismo uradili. Ovoj Vladi Republike Srbije je na leđa stavljen jedan ogroman teret. Ovim zakonom i nizom drugih zakona koje ćemo morati da usvojimo u narednom periodu, ispravljamo loše stvari koje su rađene u ovoj državi 10, 12, 14 godina. Da li vi to podržavate ili ne? To se Srpske napredne stranke apsolutno ne tiče. Građani su rekli o vašoj politici sve što su imali da kažu 2014. godine. Građani su o vašoj politici rekli na svakim lokalnim izborima koji se održavaju bilo gde u Srbiji – nećemo partije bivšeg režima. I to je potpuno jasno. Aleksandar Vučić je bio potpuno u pravu kada je rekao – doći će možda jedan dan kada će građani Srbije reći da neće ni Srpsku naprednu stranku, ali će morati da se pojavi neko treći na političkoj sceni Srbije koji će Srbiju da povede napred, da Srbiji da neki novi entuzijazam, neki novi duh. Ne možete to vi koji ste sistematski upropastili ovu državu za 12 odnosno 14, evo sad već ulazimo i u 15. godinu vaše vlasti u AP Vojvodina. Dakle, zakon je dobar, zakon je reformski, zakon je u skladu sa Ustavom Republike Srbije i SNS će mirne i čiste savesti za ovaj zakon da glasa.
Gospodine Martinoviću, ja sam vas saslušao do kraja ali nisam ubeđen da bi ovaj zakon ili neki drugi zakon mogao da ispravi ono što je urađeno „Razvojnoj banci Vojvodine“, osim možda Krivičnog zakona. Zahvaljujem. Pošto imamo puno prijavljenih, ko se javlja po Poslovniku? Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić, ona se prva javila.
Zahvaljujem, predsedavajući. Prekršen je član 27, član 106. i član 108. Vaša je obaveza bila da ne samo jednom, nego onoliko puta koliko je potrebno narodnom poslaniku koji svesno, namerno i igrajući se komunikacije izazivanja incidenta, svoje izlaganje o amandmanu koristi za bilo šta. Ako uspostavimo kriterijume da predsedavajući bira kome će biti dozvoljeno da ponižava Narodnu skupštinu i da ga veseli da krši svaki član Poslovnika koji ga obavezuje na ponašanje, ja nemam ništa protiv. Ali ćete svaki put dobiti opasku koju Skupština zaslužuje, a ne oni koji svojim izborom ponižavaju Narodnu skupštinu, birajući šta je to što jeste tema dnevnog reda, odnosno diskusija po amandmanu, a šta nije. Drugo kršenje je što sebi dozvoljavate da komentarišete izlaganja na mestu predsedavajućeg. Ukoliko i pustite, ja to razumem, nije to lako, to su priče, Pavle, Savle i ostalo, da narodni poslanici imaju različitu slobodu, da jedni mogu da kažu bezobrazluk i ostale uvrede a drugi ne mogu da kažu da je Vlada nesposobna, to je sve u okviru parlamentarne prakse. Ne smete sebi da dozvolite da kvalifikujete sa mesta predsedavajućeg bilo šta i bilo koga, osim ako primenjujete Poslovnik. U slučaju izlaganja prethodnog govornika, niti ste primenili Poslovnik, a usudili ste se da imate vrednosni stav o nekom izlaganju. To može ako se pridružite nama, ostalim narodnim poslanicima, tražite reč i imate nade da će biti predsedavajućeg koji će vam dozvoliti da govorite o bilo čemu, a ne o amandmanu koji je na dnevnom redu. Hvala.
Zahvaljujem gospođo Čomić Ja sam dao upozorenje poslaniku da deo izlaganja nema veze sa amandmanom. On mi je u tom trenutku rekao da smatra da će ovaj zakon ispraviti, da ne ponavljam reči koje je izrekao. Na kraju njegovog izlaganja sam rekao da me nije ubedio da ovaj zakon ili neki drugi zakon može da ispravi to što je urađeno u „Razvojnoj banci Vojvodine“. Tako da to nije komentar, osim odgovor na konstataciju koju mi je uputio gospodin Martinović, na moju opomenu da ne govori o amandmanu. Da li se još neko javlja po Poslovniku? Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac.
Dame i gospodo, narodni poslanici, gospodine predsedavajući, gospodine ministre, prekršili ste čl. 106. i 107. Ne samo da ste dozvolili da prethodni govornik priča gotovo 20 minuta o raznim stvarima koje nisu tema dnevnog reda, već dajete sebi za pravo…
Gospodine Šutanovac, ne može na 106. već se pozvalo na to.
I 107. sam rekao.
Možete na 107.
Možete, kada saberete i na 213. ako vam je lakše. Slušajte me kada govorim. Ja vas slušam pažljivo.
Imam samo dužnost da kao predsedavajući kažem da ne možete da se pozovete na član 106. jer se gospođa Čomić pre vas pozvala na taj član.
Vratite mi vreme. Bio bi red.
Nastavite, gospodine Šutanovac.
Nastaviću, ali prošlo je 50 sekundi u našem dijalogu, koji nije interesantan za ovu Skupštinu.
Računaću na to. Nastavite, gospodine Šutanovac.
Zahvaljujem. Dakle, gospodine predsedavajući, vi niste kvalifikovani, niti pozvani da na bilo koji način komentarišete da li će nešto ovde biti po zakonu koji se tiče ovog o kome danas raspravljamo ili o Krivičnom zakonu. Način na koji ste to rekli aludira na to da je neko radio nešto loše, odnosno nešto što nije u skladu sa Krivičnim zakonom. Ukoliko imate bilo kakve podatke dužni ste to da prijavite, ako nemate, ne možete da dezavuišete niti poslanike, niti Skupštinu, niti građane Srbije koji gledaju ovaj prenos. S druge strane, dozvolili ste da 20 minuta slušamo tiradu o tome šta je crna rupa u Srbiji. Najveća crna rupa u Srbiji je trenutno Vlada Republike Srbije. Tamnava je mala rupa u odnosu na to šta je Vlada Republike Srbije i njen premijer. Nažalost, očigledno je da ne vidite, zato što se bavite samo onim što priča opozicija i hrabri ste da izreknete opomene samo opoziciji. Dužni ste da poštujete podjednako svakog poslanika u Skupštini Srbije. Da li ima 6% glasova, 66% glasova morate da imate isti odnos, ako već sedite na tom mestu. Ukoliko ne umete, ne možete, niste osposobljeni, imate problem da predsedavate sednicom, nemojte to da radite. Razumem i ako imate problem, znam i odakle može da nastane problem, ali vas molim da nas ne terate da pričamo o vašem problemu, jer to nije tema zasedanja, a možemo i o tome, pošto je ovde dozvoljeno da se priča o svemu i svačemu.
Zahvaljujem, gospodine Šutanovac, vreme je isteklo. Ja znam da vi imate problem i da na taj problem uvek reagujete kada se ovde pominje krivičan zakon i (Dragan Šutanovac, s mesta: …Problem je što ste vi vojni invalid, gospodine Bečiću, sa 20% oštećenja…) Nemojte da dobacujete gospodine Šutanovac s mesta. (Dragan Šutanovac, s mesta: Evo tiho ću da vam kažem.) Nemojte da dobacujete. (Dragan Šutanovac, s mesta:Dakle, način na koji vodite sednicu.) Gospodine Šutanovac, moraću da vas opomenem ako nastavite. (Dragan Šutanovac, s mesta:Nemam dilemu da ste vi hrabri da to uradite. Ja šapućem sada. Ne znam kako me čujete.) Ne mogu da dozvolim da nastavite jer ću morati da vas opomenem. Ako sam ja vaš problem, tu ne mogu da vam pomognem. (Dragan Šutanovac, s mesta: Molim?) Izvolite, po povredi Poslovnika mr Aleksandra Jerkov.
Hvala vam gospodine Bečiću. Sada ste od momenta kada sam se javila dok nisam dobila reč učinili još nekoliko povreda Poslovnika, ali ću se javiti zbog one koju sam originalno želela da reklamiram. Član 100. - predsednik Narodne skupštine, potpredsednik isto, kada predsedava sednicom Narodne skupštine, ako želi da učestvuje u pretresu prepušta predsedavanje jednom od potpredsednika Narodne skupštine. Ako gospodin …
Gospođice Jerkov, to je već reklamirano i od strane Gospođe Čomić i od strane gospodina Šutanovca, neću vam dozvoliti dalje. Da li želite da se Skupština izjasni?
Član 100. su reklamirali, gospodine Bečiću? Ne.
Da li neko po amandmanu želi da govori?
Vi meni tvrdite da su gospođa Čomić i gospodin Šutanovac reklamirali član 100.
Izvolite. Gospodin Dušan Petrović, replika. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Šta radite, gospodine Bečiću?)
Pre svega, iz nekog čudnog razloga…
Replika, dva minuta.
…me je gospodin Martinović pomenuo. To što je on rekao je potpuno netačno i nema nikakve veze sa realnošću. Ne čudi mene to. Ovakav manir može da se vidi u različitim tabloidima u Srbiji. Sa nekima od tih novina se sudim. Nemam ideju da se sudim ovde sa kolegama poslanicima. Nikakve to veze sa stvarnošću i sa životom nema. Slušam to dve i po godine. Nije to tema. Tema je način na koji se vodi debata u parlamentu. To ćemo da vidimo i popodne, šta se dešava sve sa različitimvažnim temama u Srbiji, zbog toga što se na ovakav način vodi debata u parlamentu i zbog toga što se na ovakav način vodi debata o važnim političkim i javnim pitanjima u društvu. To je način koji pre svega generiše Vlada RS i vi ovde koji predsedavate ovim zasedanjima. Zato što manir koji imate ne dozvoljava da se ozbiljno razgovara o važnim stvarima. O ovom zakonu gospodin Sertić sedi dva dana ovde u parlamentu. Zbog toga što svaki kritički ton, na njega ne odgovarate bilo kakvom suvislom debatom, već neistinama, psovanjem, omalovažavanjem, kvalifikacijama koje su potpuno nedopustive u jednom ovakvom parlamentu i na jednom ovakvom mestu. Zbog toga se dešavaju greške koje plaćamo svi mi zajedno.
Vreme.
Dakle, neistina je to što je rekao gospodin Martinović. Neistine slušam dve i po godine. Ničemu to ne služi osim priprostoj propagandi koja ničemu ne vodi.
Zahvaljujem gospodine Petroviću. Da li se još neko po replici javlja? Gospodin Stefanović na pominjanje DS. Izvolite.
Dva puta je pomenuta DS u vrlo negativnom kontekstu. Pežurativnom kontekstu, lažnom, kako god hoćete. Navikao sam to da slušam od pojedinih poslanika sa druge strane. Međutim, u nadi da ćemo se vratiti na dnevni red, koji je kao što vidite, debata o dnevnom redu i razgovor sa ministrom Sertićem, koji mislim da je bio u okvirima civilizovanog, argumentovanog je potpuno iskliznuo, da kažem, iz šina, ovako da se izrazim u duhu novih promena u „Železnici“ samo zato što je jedan od poslanika sa druge strane, gospodin Petko ponovo zloupotrebio Poslovnik i krenuo da priča makar šta, što inače radi. Ja mu savetujem da ode u tužilaštvo da se zaposli kao pripravnik. Plate mu nisu potrebne. Ima ih pet komada. Znači, neka ode tamo. Neka volontira pošto se bavi istražnim radnjama u Skupštini Srbije i ponovo spominje Adu Kale. Ja sam vas već molio jednom, gospodine Bečiću, vas lično, nekoliko puta, ne jednom, bar dva, tri puta, da ne dozvolite takve neukusne istorijske paralele. Oni koji su ubijeni na Ade Kale su bili dahije i zločinci koje su…
Gospodine Stefanoviću, tu reč nisam čuo. Izvinjavam se ako je izgovorena.
…ustanici ubili. Paralela sa Adom Kale je vrlo nezgodna. Hvala, ali vas molim da slušate poslanike sa obe strane. Molim vas. Ada Kale je neprimerena paralela. Može neko da pomisli da se poziva na nasilni kraj srpske opozicije. Nasilni kraj, jer smo mi jel dahije, a oni su jel oslobodioci ustanici, Karađorđe? Nit su oni ustanici, nit su Karađorđevi, nego su trošitelji, upropastitelji Srbije, uništitelji srpskog budžeta. To su, ali to nije isto što i dahija. Znate li zašto? Ne samo iz etičkog, etničkog, istorijskog konteksta, već zato što se sa političkim protivnikom ne razgovara kroz prizmu nasilja…
Vreme.
… kroz istorijsku paralelu. Moram da kažem, za kraj, jeste, sužava se prostor kao u Irigu. Kažite kako je došlo do toga? Da li je SNS imala jednog odbornika u Irigu? Nije imala nijednog, a danas imate vlast. O tome treba da pričate.
Da li se još neko javlja po replici? Gospodin Veselinović.
Da. Pomenuta je SDS. Ali, zaista želim da vratim ovu…
Gospodine Veselinoviću, vi ste dobili repliku zato što je pomenuto vaše prezime.
Prezime i stranka.
Rekli ste DS.
Socijaldemokratska stranka.
Izvinjavam se.
Dakle, želeo bih zaista, što je kolega Stefanović rekao, da raspravljamo o zakonu i nažalost kolege sa suprotne strane iz SNS gledaju da izazovu incident kako bi se pričalo o nekim drugim stvarima. Zašto? Zato što su im loši zakoni. Zato što su retroaktivni. Zato što su nejednaki prema građanima i prema onima na koje treba da se primenjuju. Zato što su se zadužili i zadužuju se i kroz ovaj set zakona i prelaze zaduženje za dve godine na osam milijardi evra. Zato što su oni napravili najveću rupu u budžetu. Mislio sam da će gospodin Martinović zaista pričati o pravnim aspektima i opovrgnuti neku moju tezu. On je govorio o pravu i izvorima zakona. Mislim da je to lekcija – izvori prava. Izvori prava mogu biti materijalni i formalni. Materijalni izvori prava su društvene okolnosti iz kojih pravo nastaje, a kakve su društvene okolnosti iz kojih je ovaj zakon nastao? Društvene okolnosti da su ministri zaboravili da primene zakon. Društvene okolnosti da je nastala velika rupa u budžetu pa da hoćete da prodate „Telekom“ i ako ste rekli da je to prodaja porodičnog zlata itd. Društvene okolnosti u kojima ne znate ni sami šta ćete i to su društvene okolnosti i to su materijalni uslovi iz kojih je ovaj ovakav zakon nastao.
Zahvaljujem gospodine Veselinoviću. Sada idemo na novi krug replika. Reč im dr Aleksandar Martinović.
Što se tiče dahija, da su bile dahije, jesu, a da su bile dahije vidi se po tome u kakvom su stanju ostavile Srbiju 2012. godine, odnosno u kakvom je stanju AP Vojvodina 2014. godine. Da bi građanima bilo potpuno jasno kakva je strategija bivšeg režima - pričajte o svemu, samo nemojte da pričate o onome što smo mi radili. Evo, ja vas sada gledam u oči gospodine Petroviću i vas iz DS i kako se već zovete, kažite mi – da li je iko mogao da dobije pare, tj. kredit od Razvojne banke Vojvodine, a da to vrh DS nije odobrio i da li je iko dobio pare, a da vi to niste politički blagoslovili? Nije dobio niko. Gledam u vas gospodine Petroviću, vi ste tada bili u DS, bili ministar poljoprivrede.
Molim vas gospodine Martinoviću nemojte da se obraćate drugom narodnom poslaniku.
E, sada, gospodine Bečiću, pošto ne smem lično da se obraćam poslanicima bivšeg režima po Poslovniku, evo, sada molim vas da vi pitate njih – da li je tačno da je gospođa Biljana Jovanović bila ta koja je odobravala kredite u Razvojnoj banci Vojvodine i istovremeno bila član Nadzornog odbora Tesla banke u Zagrebu? I jedna i druga banka su propale i propast i jedne i druge banke pala je na leđa građana Republike Srbije. Jel to tačno? Tačno je. Ali, nemojte o tome da se priča. Hajde, pozivajmo se na neke izmišljene sajtove, pričajmo o tome kako ova Vlada ne valja ništa, samo nemojte da govorite o onome što su stvarne društvene okolnosti koje su dovele, kao što kaže kolega Veselinović, Srbiju u ovakvu situaciju.
Zahvaljujem gospodine Martinoviću. Gospodine Petroviću, pre vas repliku ima gospodin Babić napominjanje SNS od strane gospodina Veselinovića. Izvolite, gospodin Babić.
Skandalozno je, gospodine predsedavajući, da neko ovde optužuje SNS za izazivanje incidenata, skandalozno je kada neko sa strane ovog parlamenta, a kada sa te strane dolaze kvalifikacije prema vama prvenstveno, gospodine predsedavajući, a onda na taj način i prema svim narodnim poslanicima, na taj način i prema građanima Republike Srbije, kada dolaze kvalifikacije đubre, stoko, ološu i to je demokratski. Znate, to je divno, to je odlično, to nisu incidenti. To su baš onako pravi demokratski razgovori, prava demokratska tekovina koju treba poštovati i negovati u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Kada neko strpljivo sluša ovde uvrede, ničim izazvane, a videli smo i pre nekoliko dana kako to zaboli kada se nesposobni, nekompetentni i nestručni vrati kao bumerang, kako neko kao da je špenadlom uboden skače sa stolice. Ovde smo videli i jedan različit sistem vrednosti, videli smo sistem vrednosti gde bivši režim jednog doktora nauka, profesora svrstava u red pripravnika. Skandalozno je kada doktora nauka i kada takvu poruku šaljete građanima Republike Srbije da doktor nauka kao što je Aleksandar Martinović, nudi mu se pripravničko radno mesto u NSRS. Niti šta treba da se nudi, niti je za doktora nauka mesto među pripravnicima. Šokantno i skandalozno je da se neko zgrožava na nasilje i to baš onaj ko je na nasilje pozivao.
Vreme gospodine Babiću.
Ne pozivam na nasilje, nikada nisam mislio da je nasilje rešenje, ali onaj ko je pozivao i na ukrajinski i na bosanski scenario ako njegova politička stranka ne dođe na vlast sada se, Bože moj, zgražava na nasilje koje ni u jednom trenutku, ni u jednoj rečci gospodina Martinovića nije mogla da se vidi.
Zahvaljujem gospodine Babiću. Reč ima narodni poslanik Dušan Petrović, replika. Molim vas da se vratimo na amandman, da gospodin Ivan Jovanović nastavi po amandmanu. Izvolite gospodine Petroviću.
Hvala najlepše. Još jednom da kažem ono što sam rekao i prethodni put. Ne mogu uopšte da pronađem adekvatne reči, evo ovo sada što je kolega sa kojim vodim ovde replike maločas rekao, ne treba ni boljeg ni čvršćeg dokaza, niti belodanije stvari, nisam ni čuo u svom životu za tu osobu koju je on pomenuo. (Aleksandar Martinović, s mesta: Koju?) Rekao je neko ime, ne znam, o jednoj gospođi koja je, koliko sam razumeo, radila ili radi u Razvojnoj banci. Razumem da moram tabloidima da odgovaram ovakve stvari, pa i da ih tužim, ali, gospodine predsedavajući, ovo je na vašu adresu i na adresu vaših kolega podpredsednika i predsednice Narodne skupštine, ogromne i velike posledice i štete imamo zbog toga što nemamo dobru debatu u ovom parlamentu, zbog toga što se na ovakav način beži od debate. Poslepodne ćemo imati jednu veliku raspravu zbog toga što nismo imali dobru debatu kada je jedan drugi zakon bio ovde na dnevnom redu. Što budemo imali dobru debatu, dva dana sedi ministar Sertić ovde da odgovori na sva pitanja koje opozicija, nama je to posao i nama je to politička uloga, i u politici i u parlamentu i u društvu, postavlja, zbog toga što zajedno valjda treba da dođemo do toga, da rasvetlimo sve stvari koje mogu biti sporne i u političkoj i u opštoj javnosti. Apelujem ovde još jednom da ne trošimo na primitivnu propagandu dragoceno vreme ovog parlamenta, nego da suštinski raspravljamo o stvarima koje su ovde na dnevnom redu. Nećemo se mi složiti, ali možemo da izađemo iz ovih rasprava, tako što ćemo svi imati potpuno jasne odgovore na vrlo jasna pitanja koja postavljamo. Hvala vam najlepše.
Zahvaljujem. Gospodine Martinović, možete dobiti reč samo po amandmanu, niste pomenuti, ali posle gospodina Ivana Jovanovića.
Prvo je Ivan Jovanović na spisku, izvinjavam se, pogrešio je kolega. Izvolite.
Zahvaljujem se. Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je rešenje koje su predložile kolege iz poslaničke grupe SDS elegantnije, manje se remete odnosi na tržištu unutar samog akcionarskog društva i mislim da poruka koju je država Srbija i njena ekonomija dobila snižavanje rejtinga renomirane agencije „Fič“, trajno snižavanje, i dovođenje u red Srbije sa nekim afričkim zemljama dovoljna poruka i za našu Vladu. Mislim da u vremenu u kome predstoji, kako Vlada najavila, suprotno onome što je vladajuća stranka govorila dok je bila u opoziciji, privatizacija „Telekoma“, ovo nam ne ide u prilog. Ne idu nam u prilog ni finansijski pokazatelji u „Telekomu“. Malopre je kolega iz vladajuće većine govorio o velikim uspesima ove kompanije u odnosu na period u 2012. godini. Dakle, evo finansijskog bilansa „Telekoma“ za 2013. godinu. Jasno se kaže – stalna imovina je smanjena šest milijardi, obrtna imovina smanjena 10 milijardi, poslovni prihodi, vrlo značajno, tri milijarde manji nego 2012. godine, prihodi od prodaje manji tri milijarde, poslovni rashodi povećani milijardu i po, dalje, prilivi gotovine smanjeni 2,2 milijarde. Gde se krije trik sa profitom? Finansijski rashodi su naravno manji zato što je u 2012. godini izvršena kupovina akcija od OTE-a i to je ta priča sa tim velikim rastom profita. Mislim da to neće biti važno nijednoj kompaniji koja bude učestvovala u privatizaciji „Telekoma“. Biće im važni ovi pokazatelji, biće im važan priliv gotovine, koji je duplo manji. To će biti pokazatelji koji će se vrednovati, a mi možemo ovde govoriti razne podatke, koji nisu tačni ili su delimično tačni, da bi branili nekakve politike, ali mislim da to realnog uticaja na prodaju „Telekoma“ neće imati. Mislim da treba da se držite svoje politike koju ste proklamovali kao opozicija, da niko ne sme da prodaje porodično srebro, to je „Telekom“. Tada ste govorili da ćete podneti krivične prijave. Mislim da treba da ostanete na toj poziciji. Hvala.
Reč ima narodni poslanik dr Aleksandar Martinović po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre svega, nije tačno da je kreditni rejting Republike Srbije snižen, on je povećan i mi smo o tome govorili više puta i o tome postoje bezbroj dokaza. Što se tiče političke koncepcije u Narodnoj skupštini Republike Srbije, ni u jednom momentu nisam…
Poslaniče, duboko vam se izvinjavam, ali opet niste govorili po amandmanu, a niste tražili repliku.
Jesam. Ja sam tražio repliku dok je gospodin Igor Bečić vodio sednicu.
Niste imali pravo, evo, govori mi potpredsednik, pa zbog toga vam nije dao repliku. Ono što je potpredsednik uradio važi i za mene, bez obzira na promenu. Niste imali pravo na repliku jer niste pomenuti.
Spomenuli su me i kolega Dušan Petrović i neki drugi poslanici. Rekli su mi da sam primitivan, da sam neznalica i tako dalje.
Vi me razumete, vi ste pravnik, ja ne mogu da menjam odluku potpredsednika.
Meni lično ne smeta. Dakle, ja prihvatam i da sam primitivan i da sam neznalica, sve je to u redu, samo što pokušavam…
Ne morate vi to da prihvatite. Govorimo o potpuno drugoj stvari.
Samo pokušavam… [[Isključen mikrofon.]]
Molim vas kao predsednik i kao trenutni predsedavajući, vi ste pravnik, ja ne mogu da menjam odluku predsedavajućeg pre mene koji je rekao da nemate pravo na repliku. Nemam tu dispoziciju da sad ispravljam predsedavanje bilo koga. Ako želite da govorite o amandmanu, izvolite, iskoristite vaše vreme. Zahvaljujem. Reč ima Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Po amandmanu. Bez obzira što smo videli praksu „quod licet bovi non licet iovi“, ja ću ipak o amandmanu. Amandman kolega Marka Đurišića, Janka Veselinovića, Ninoslava Stojadinovića, Snežane Malović, Branke Karavidić, Biljane Hasanović – Korać, Aleksandra Senića, Blagoja Bradića i Ivana Karića glasi da se u članu 1. stav 1. reči: „veća od 20%“ zamenjuju rečima: „veća od 30%“, a odnosi se na predloženi član koji kaže – Izuzetno u slučaju akcionarskog društva koje nije javno, u smislu zakona kojim se uređuje tržište kapitala, ukupna vrednost stečenih sopstvenih akcija društva, koje društvo može zadržati nakon isteka roka iz stava 4. ovog člana, ne može biti veća od 20% osnovnog kapitala. Namera kolega da stave da bude veća od 30% je razumna i legitimna taman toliko koliko i predloženi procenat u tekstu zakona. To je trebalo da bude tema našeg razgovora i to je trebalo da i ministru da šansu i prostor da objasni zašto je 20% bolje nego 30%. Govoriti o temi dnevnog reda je, naravno, naša obaveza i svako od nas o sebi govori kada tu obavezu poštuje ili ne. Hvala.
Hvala. Na član 2. amandman, u istovetnom tekstu, zajedno su podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević, zajedno narodni poslanici Borislav Stevanović, Ivan Jovanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Vesna Martinović i Dragan Šutanovac i zajedno narodni poslanici Marko Đurišić i prof. dr Janko Veselinović, akademik Ninoslav Stojadinović, Snežana Malović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović – Korać, Aleksandar Senić, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Moram da priznam da je sada pitanje da li naš amandman ima smisla. Mi smo podneli amandman na član 2. Predloga zakona koji je menjao u članu 288. postojećeg zakona stav 2, a jutros smo pre početka sednice dobili amandman Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku, koji menja ceo član 2. i sada predviđa da član 2. menja član 288. u stavu 4. Mene sada zanima u ovom reformskom, idealnom zakonu, kako smo čuli, u kome ništa ne treba da se promeni, kako su rekle neke kolege iz vladajuće koalicije, šta se desilo od četvrtka kada smo raspravljali o ovom zakonu koji ima četiri člana, a dva suštinski menjaju postojeći zakon? Znači, sada ste jedan od ta dva člana skroz promenio. Više se ne menja stav 4. člana 288, nego se menja stav 2. Objasnite vi meni, 50% ste promašili. Pedeset posto ste promašili i sad vi meni kažete da je ovo reformski zakon, a promašili ste za pola. Molim vas, ministre, objasnite nam, mi smo predložili da se briše član zakona koji je predviđao promenu člana 288. stav 2. i vi ste nam na to dali obrazloženje, ali sada je potpuno besmisleno, jer taj član sada više tako ne glasi. Vi sada menjate nešto drugo. O čemu mi uopšte možemo onda da raspravljamo? Kakva je to reforma i kakva je to vizija? Da li ova Vlada vidi dalje od jednog dana ako u zakonu koji ima suštinski dve promene jednu promeni između načelne rasprave i rasprave u pojedinostima? Molim vas, objasnite nam o čemu se ovde radi i zašto ste promenili pola ovog zakona o kome raspravljamo danas?
Reč ima dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre Sertiću, gosti iz Ministarstva i poštovana predsednice Narodne skupštine, gospođo Gojković, i Zoran Živković i ja smo podneli amandman na član 2. Predloga zakona kojim predlažemo da se sadržina člana 2, gospodine Sertiću, briše. Vi ste nama u obrazloženju zašto se odbija amandman napisali – ovaj predlog zakona obezbeđuje anuliranje negativnih efekata, i u tom smislu niste zadovoljni našim obrazloženjem amandmana da se briše. Ja smatram, gospodine Setiću, da to anuliranje negativnih efekata ne sme da se odvija na način koji primenjuje sada ovde Vlada Republike Srbije, a vi u ime Vlade Republike Srbije. Gospodine Sertiću, mi ovde stalno čitamo zakone. Ustav Republike Srbije, predlažem da se i vi podsetite Ustava Republike Srbije, u članu 99. fino piše – Narodna skupština donosi zakone i druge opšte akte iz nadležnosti Republike Srbije. Gospodo, mi danas, ukoliko usvojimo ovaj zakon, nećemo usvojiti pravi zakon, usvojićemo ono što mi nazivamo „leks individualis“, jer ne postoji neka druga kovanica kojom bismo mogli da opišemo ono što je sadržina ovog predloga zakona, gospodine Sertiću. Šta vi radite ovde, a zbog čega smatramo da je to nedopustivo? Vi jednu, po mom sudu, knjigovodstvenu stvar želite u našem zakonodavnom telu, u našem predstavničkom telu da predstavite kao vrhunsku zakonodavnu delatnost. Poštovana gospodo, gospodine Sertiću, gospodine Babiću i ostala gospodo, pa ne može ta knjigovodstvena stvar, za koju je odgovorna Vlada Republike Srbije, da se tek tako prenese i predstavi kao vrhunska zakonodavna aktivnost. Zbog toga smatramo da je važno da se briše član 2. ovog predloga zakona, poštovani gospodine Sertiću i gospođo predsednice. Hvala.
Hvala. Reč ima Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Sa kolegama sam podnela amandman na član 2. teksta izmena i dopuna zakona kojim se menja član 288. stav 2. Po predloženom tekstu, kako je podnela Vlada, taj bi član glasio: „U slučaju javnog akcionarskog društva, prilikom otuđenja sopstvenih akcija društvo je dužno da omogući da lica koja su akcionari društva na dan donošenja odluke iz stava 1. ovog člana imaju pravo preče kupovine.“ Obrazloženje zašto smatramo da treba brisati taj član kao i 1. je dato već nekoliko puta. Samo ukratko, ne smatramo opravdanim ostaviti bez komentara iznudicu u kojoj se donosi ovaj zakon, kao što smatramo da je o temi statusa akcija u „Telekomu“ i eventualnoj budućoj privatizaciji „Telekoma“ potrebno otvoriti dijalog. Međutim, ovde sada imamo dokaz površnosti. Videvši amandman koji je podneo odbor na član 288. na stav 4, meni ostaje pitanje za ministra – da li u ovom trenutku možemoda tvrdimo da ako Vlada prihvati amandman odbora i vi prihvatite u ime Vlade, ili se Skupština izjasni, da li ostaje i predložena izmena za koju ste tvrdili da je odlična, ili se ta predložena izmena briše? Ako ostaje ta izmena, onda je dokaz površnosti što niste videli stav 4. Ako ne ostaje ta izmena, odakle vam prava da na isti taj predlog koji smo podneli kolege iz opozicije i ja tvrdite da bi bilo šteta da se taj član izbriše? Šteta je zajednička kad god ima površnosti i kad god ima tvrdoglavosti da se po svaku cenu brani samo stav – mi smo u pravu, vi niste u pravu, jer takvih situacija u stvari nema. Uvek ima da je neko sa nekom argumentacijom nekim delom u pravu.
Hvala. Hoćete uzeti vreme? (Ne) Reč ima ministar Sertić. Izvolite.
Samo da razjasnimo ovo pitanje, pošto je očigledno malo zbunjujuće, ali mislim da ide upravo u pravcu komunikacije i dogovora, da možemo zajednički da razgovaramo kako da zakone upodobimo. Naime, prošli put je oko ovog člana 2. bilo puno predloga poslanika upravo u smislu pravnog donošenja i pravno-tehničke redakcije samog zakona, gde se predstavilo pitanje o pravu određenih društava da ne dozvole pravo preče kupovine i oko toga smo imali priču da li društvo treba ili ne, bilo je predloga da se u tom članu definiše da samo društvo ne može da da neko pravo, nego da je definisano. Razmatrajući na Odboru kako da tu stvar napravimo najboljom i najkvalitetnijom, došli smo do ovog zaključka da se skloni stavka 2, da se ubaci ovaj deo u kome se jasno i precizno definiše da samo tročetvrtinskom većinom zatvorenih javnih društava može da se ograniči pravo za kupovinu akcija. Tako da je kroz ovu definiciju sada pravnu potpuno anuliran bilo kakav rizik od tumačenja bilo koga sutra, jer imali smo u prethodnom zakonu, već smo definisali Zakon o privrednim društvima, treba da menjamo mnogo elemenata. Imali smo situacije u kojima su prava za preču kupovinu bila na različite načine tumačena i bilo je određenih zloupotreba.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Kratko koristim vreme poslaničke grupe. Naš dijalog je ovde dokaz da je amandman: „Briše se“ odličan. Tako da bih volela da u sledećim diskusijama, kada će biti i težih tema nego što je ova, stavimo čitanje teksta i o tome šta je napisano iznad toga ko je napisao. Dobro je da smo se razumeli. Ja ostajem da budem protiv ovog predloga izmena zakona. Smatram da će proizvesti štetu, ali ja volim da kažem i šta se dobro desilo u prilog dijalogu, bez obzira na opštu buku o tome da kada podnosimo amandmane kojima smatramo nepotrebnim neke članove, da ne razumemo o čemu radimo. Razumemo i te kako. Hvala vam.
Hvala. Na član 2. amandman je podneo Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku. Predsednik predlagača prihvatio je amandman na sednici Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima dr Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, kolege poslanici, danas smo imali prilike na Odboru, a u cilju ispravke određenih i definisanja praktično svih aktivnosti koji su do sada bile u zakonskom delu potpuno nerazjašnjene, kada pričamo o zatvorenim i otvorenim akcionarskim društvima. Pokušaj je bio da ovim zajedničkim amandmanom, u saradnji sa ministrom Sertićem, zaista definišemo neke stvari koje su vezane za zatvorena akcionarska društva, da se ograniči pravo, znači, kupovina akcija, i to smo čuli šta je rekao. Formalno-pravno amandman glasi- Član 2. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o privrednim društvima, menja se i glasi. U članu 288. stav 4. se menja i glasi: „Izuzetno u slučajevima akcionarskih društava koje nije javno, pravo preče kupovine se može ograničiti ili ukinuti samo odlukom skupštine koja je doneta tročetvrtinskom većinom glasova prisutnih akcionar“. U članu 288. u stavu 6. reči „člana 277.“ zamenjuju se rečima „čl. 277. i 278.“. Znači, praktično se ovim amandmanom, imate i u obrazloženju, vrši ispravno pozivanje na ovaj član i reguliše se materija kojima se akcionari imaju pravo preče kupovine kada se vrši otuđenje sopstvenih akcija akcionarskog društva. Stav 4. ovog člana upravo reguliše pitanja na koji način može se ograničiti ili ukinuti pravo preče kupovine, tako da se ovim amandmanom vrši samo ono što se odnosi na tačno pozivanje ovog člana jer je očigledna namera predlagača da ograničenje ili ukidanje prava preče kupovine uvede kao jedna od mogućnosti kod akcionarskih društava koja do sada nisu jasna. Očito je da su problemi koji su zatečeni, kada pričamo o zakonima o privrednim društvima, i ono što se dešava ne samo po pitanju Telekoma nego i drugih privrednih društava, postoje problemi koji do sada uopšte nisu bili definisani. Ovim, na ovaj način, Odbor, u saradnji sa Ministarstvom i gospodinom Sertićem, koji je na Odboru prihvatio ovaj amandman Odbora, se ti praktično problemi rešavaju. Zahvaljujem se.
Hvala. Na član3. amandman, u istovetnom tekstu, zajedno su podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević, zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Ivan Jovanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Vesna Martinović i Dragan Šutanovac i zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, akademik Ninoslav Stojadinović, Snežana Malović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović-Korać, Aleksandar Senić, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Reč ima dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine Sertiću, poštovani gosti iz Ministarstva i, naravno, poštovana predsednice Narodne skupštine gospođo Gojković. Primetio sam, gospodine Sertiću, da ne reagujete na ova dodatna obrazloženja za naše amandmane „briše se“. Tim povodom, a u odnosu na amandman na član 3. vašeg Predloga zakona, želim da ovde dodam dve stvari kao moguće argumente zausvajanje našeg amandmana, gospodine Sertiću, budući da ste de fakto u raspravio o prethodnom amandmanu prihvatili da se nešto briše, koliko sam razumeo, tako da ima šanse. Dve stvari, gospodine Sertiću. Molim vas da se ne plašite od mogućnosti da usvojite neki amandman i poslanika Nove stranke. Tačno je da smo mi podneli veliki broj amandmana. U prošloj godini, gospodine Sertiću, ja sam podneo samo 841 amandman. Ali, gospodine Sertiću, od tih 841 amandman, 19 je usvojeno. Molim vas da razmislite o toj mogućnosti da ovo bude dvadeseti usvojeni amandman jednog poslanika opozicije, npr. moj, gospodine ministre. Druga stvar, slušajući pažljivo ovu raspravu danas ovde, primetio sam, gospodine Sertiću, da postoji jedno nerazumevanje između vas, kao predlagača, i predstavnika stranke čiji poslanici najavljuju glasanje za usvajanje ovog Predloga zakona. Na primer, vi kažete, gospodine Sertiću, danas, evo, povodom ovog amandmana: „Hrabro kažemo - da, ovo se tiče Telekoma Srbija“, a gospodin Zoran Babić, pažljivo sam to pratio ceo dan jutros, gospodin Babić kaže: „A gde piše Telekom?“ Pazite, ako gospodin Sertić kaže: „Jeste, tiče se Telekoma“, a gospodin Babić kaže: „Ko kaže Telekom“, pa čekajte, zašta glasa ova većina ovde, gospodine Sertiću? Šta oni ovde podržavaju, gospodo?
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Replika, gospođo predsednice. Verujem da iza nekreativnosti da se poneki član „Briše se“, bez dodatnog razumevanja, bez dodatnog obrazloženja, ide se tu sad sa prozivkama pojedinačnim i ličnim. Srpska napredna stranka je sa zadovoljstvom i predložila i glasala za gospodina Sertića, kao ministra privrede, jedne vruće teme u Vladi Republike Srbije, vruće teme uopšte u našem društvu, zbog devastirane privrede, na čemu je bivši režim onako žestoko radio. Nema nerazumevanja između nas, naročito ne u pitanju: „A gde piše Telekom Srbija?“ Naravno da se taj zakon odnosi na Telekom Srbije, ali ne samo i isključivo na Telekom Srbije. Da bi vi o nečemu govorili, da se radi samo i isključivo, mora da piše u jednom od četiri člana zakona, kao što ne piše o retroaktivnosti. Ne piše. Ali, ja verujem da, kada se pišu amandmani: „Briše se“, sa istim kopi-pejst obrazloženjem, da niste ni pročitali zakon. Ovaj zakon se odnosi na sve, odnosi se i na Telekom Srbije, ali mislim da su vama više, kao predlagaču amandmana, parali uši poslovni podaci koje je Telekom Srbije napravio i svi uspesi Telekoma Srbije, a ne ovakav zakon. Što se tiče odnosa između gospodina Sertića i poslaničke grupe SNS i mene lično, hvala na pitanju, odlični su.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Iz obrazloženja zakona i obrazloženja zašto ovaj amandman kojim smo tražili da se član 3. obriše, jasno se vidi da ovaj zakon uvodi retroaktivnost, odnosno povratno dejstvo. Ova skupština će se ja verujem o tome i izjasnisti, jer je to namera predlagača. Piše u obrazloženju zakona, a evo sada ću da vam pročitam obrazloženje za neprihvatanje amandmana. „Amandman se ne prihvata, s obzirom da u konkretnom slučaju „Telekom Srbija“, a.d, retroaktivne primene nema, imajući u vidu da zakonski rok za poništenje akcija u slučaju „Telekoma“ a.d, nije istekao, u zagradi, ističe 25. januara, tako da insistiranje na pitanju retroaktivnosti nema praktične posledice“. Ali, obrazloženje Predloga zakona uneto iz predostrožnosti, za slučaj ukoliko bi eventualno postojalo neko nejavno akcionarsko društvo koje je u prošlosti steklo sopstvene akcije, a u međuvremenu ih nije poništilo u zakonskom roku. Znači, ovaj zakon uvodi povratno dejstvo. To stoji u obrazloženju, stoji u obrazloženju za odbijanje amandmana. Vi govorite u odbijanju na naš amandman, govorite o „Telekomu“ u našem obrazloženju za ovaj amandman nigde ne spominjemo „Telekom“. Ne znam ministre zašto vi nama u ovo obrazloženje stavili priču o „Telekomu“, kada to nigde ne stoji. Znači, vi ste ti koji stalno govorite o „Telekomu“, mi govorimo o principijelnim stvarima. Možete da pročitate obrazloženje za naš amandman koje je pravno i govori o tome koji su uslovi potrebi da se po Ustavu, članu 197. donese da Skupština se izjasni da postoji opšti interes, kako bi se uvelo povratno dejstvo. Vi ste ti koji govorite o „Telekomu“, mi govorimo o načelnim stvarima. Nigde ni u jednom obrazloženju za predloge naših amandmana ne stoji „Telekom“. To radite vi, jer vi znate zašto ste doneli ovaj zakon u ovoj proceduri, po ovom postupku da ga usvojimo do 25. Vi to znate, a ne znam da li znate o kojim se to još nekim eventualno nejavnim akcionarskim društvima radi. Koliko vam vremena da znate koliko postoji nejavnih akcionarskih društava u Srbiji i da vidite da li u nekom slučaju to postoji i da li onda treba da postoji član 3. Mi smatramo da ne treba da postoji član 3. ovog zakona, zato smo predložili ovaj amandman, da se obriše član 3, a vi nam kažite koja su to neka eventualno nejavna akcionarska društva na koja će se odnositi retroaktivno. Kažite mi sada da se ova Skupština u danu za glasanje neće izjasniti o tome da li postoji opšti interes da bi ovaj član zakona mogao da se usvoji. Kažite mi da neće, pa ćemo da vidimo u danu za glasanje šta će biti. Hvala.
Hvala. Reč ima dr Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanici bivšeg režima nam stalno postavljaju neka pitanja i mi kada odgovorimo oni se prave kao da odgovor nisu čuli. Evo, na primer, pošto je gospodin Đurišić postavio to pitanje, a koja su to još nejavna akcionarska društva koja su u većinskom državnom vlasništvu. Pa, za jedno takvo privredno društvo ste vi gospodo iz bivšeg režima sigurno čuli, na primer „Galenika“, koja je sistematski upropašćena do te mere da je jedna od najboljih farmaceutskih kompanija u Evropi sada dovedena do prosjačkog štapa. Ono što ja ne razumem kod poslanika bivšeg režima jeste sledeća stvar – vi kažete jedan zakon nije reformski zato što potiče od jedne Vlade koju vi ne podržavate i za koju smatrate da je loš. Pa, onda u skladu sa Poslovnikom koji ste vi doneli, resorni odbor predloži amandman na jedan od članova Predloga zakona i onda kažete – pa kako je to onda Odbor mogao da uradi i zašto je to uradio. Uradio je zato što je to u skladu sa Poslovnikom i zato što je Vlada Republike Srbije procenila da je amandman dobar i da suštinski popravlja tekst Predloga zakona. Slobodno gospodine Đurišiću nastavite da mašete rukama, da dobacujete, to ste radili i na prethodnim sednicama, nemam nikakav problem sa tim.
Molim vas, ja ću voditi računa o tome, samo vam govori da vi pričate o članu 2. a mislim da pričate o članu 3.
Ja pričam o amandmanu o kome je otvorena rasprava i pokušavam da objasnim građanima Republike Srbije, ne poslanicima bivšeg režima jer njima očigledno ne vredi objašnjavati. Dakle, objašnjavam građanima Republike Srbije da su i resorni odbor i Vlada Republike Srbije dobro postupili. Odbor zato što je predložio amandman, a Vlada zato što je taj amandman prihvatila. Tu nema ničeg spornog. Ali, ono što hoću da kažem i ovaj predlog zakona kao i svi drugi zakoni koje predlaže Vlada Republike Srbije donose se iz jednog jedinog razloga, zato što je nažalost i ja se ne radujem što je to tako, ali nažalost Republika Srbija je ekonomski razorena država. Mi državu pravimo iz početka. Mi je pravimo iz početka i kada je u pitanju njena privreda, kada je u pitanju njen finansijski sistem. To je Sizifov posao. Preuzeti vlast posle 12, odnosno 14 godina jedne pljačkaške, kriminalne politike je vraški težak posao. Nažalost taj posao sada mora da radi ova Vlada. Vi iz bivšeg režima sada morate da se usaglasite, jer vi govorite načelno ili vi govorite o „Telekomu Srbije“. Pa, i u petak i danas, ja ne znam, nisam brojao …
Poslaniče, molim vas da se vratite na temu i na amandman na član 3. „briše se“.
Dakle, to je genijalna formulacija. Zaista, skidam kapu onome ko je smislio tako genijalnu formulaciju „briše se“ i napiše hiljade takvih amandman, ali ono što hoću da kažem, nisam vodio statistiku, ali mislim da su poslanici bivšeg režima bar jedno 200 puta spomenuli Aleksandra Vučića, izjavu iz 2010. godine. Neki su spominjali nakit, neki srebreninu, neki zlato, pitaj boga šta i onda kažu – a zašto vi govorite o „Telekomu Srbija“. A u stvari ni o čemu drugom ne govore nego o „Telekomu Srbija“. Ona kada moj kolega Zoran Babić kaže da je Vlada Republike Srbije, da je menadžment „Telekoma Srbije“ uspeo za dve godine da uradi ono što oni nisu uspeli za 12 godina, onda kažu – ma, nemojte vi o tome da pričate, to je lako, to ste uradili ovako ili onako. Ako je to tako jednostavno da se na ovaj način i u ovolikom procentu popravi poslovanje „Telekoma“, onda vas ja pitam kao jedan primitivan, neobrazovan čovek koji nema pojma ni o čemu - izvinite ako je sve to tako jednostavno, a što vi to niste uradili? Zašto „Telekom“ nije bio uspešan 2008. i 2010. godine, podjednako uspešan kao što je na primer uspešan sada. Vi izjave Aleksandra Vučića, vi izjave ministara u Vladi Republike Srbije sistematski izvlačite iz konteksta. Nije isto i nije ista situacija u „Telekomu Srbije“ 2010. godine i danas u januaru 2015. godine. To je ono što vi uporno pokušavate da prećutite. To je ono na čemu insistira SNS. Da je situacija u „Telekomu“ mnogo bolja nego što je bila dok ste vi bili na vlasti. I ja sam rekao u raspravi po prethodnim amandmanima, zaista treba biti krajnje politički avanturista ili zaista veliki politički neznalica pa reći – pogrešno je kada se novac iz dobiti javnih preduzeća ili novac iz dobiti preduzeća koja su u većinskom državnom vlasništvu uplaćuje u budžet Republike Srbije zato što je to rupa bez dna. Pa, u kojoj državi u belom svetu je budžet rupa bez dna? Plačete, kukate, podržavate prosvetare, majke sa decom, bez dece…
Poslaniče, zaista moramo da se vratimo na amandman, sad se tema širi i moram da vas prekinem.
U redu, završavam. Zato što navodno Vlada Republike Srbije uskraćuje neka prava iz budžeta. Mi sada kada uplaćujemo novac u budžet, vi kažete – to je rupa bez dna. Zahvaljujem se.
Reč ima Gordana Čomić.
Zahvaljujem i zahvaljujem na intervenciji predsednici Narodne skupštine pošto ne sumnjajući da svi primenjujemo odredbe Poslovnika koje nas obavezuju da govorimo o temi dnevnog reda, a tema dnevnog reda je pretres u pojedinostima na član 3. kojim je podnet amandman kojim se briše član 3. teksta Predloga zakona. Bilo je zabune jer je diskusija vođena o tome kao da je Odbor podneo amandman i na ovaj član. Drago mi je da je predsednica otklonila takvu sumnju da ima nepoštovanja odredbi Poslovnika, a da nema amandmana Odbora. Međutim, nakon što je odbor podneo amandman na prethodni član kojim je izbrisao osnovni tekst Predloga zakona, sada se javlja potreba da se objasni činjenica da član 3. ostaje za sada u predloženom tekstu, a to je da se odredba člana 2. ovog zakona primenjuje na sopstvene akcije stečene pre stupanja na snagu ovog zakona. Sada nakon što je praktično, prihvaćen amandman da se briše član 2. i nakon što je amandman podneo odbor, taj član će glasiti verovatno ovako – izuzetno u slučaju akcionarskog društva koje nije javno, pravo preče kupovine se može ograničiti ili ukinuti samo odlukom Skupštine koja je doneta tročetvrtinskom većinom glasova prisutnih akcionara i u stavu 6. reči člana 277. zamenjuje se članovima 277. i 278. Ovde nema reči o sopstvenim akcijama. Dakle član 3. ima smisla ako ostaje prethodni član 2. koji je izbrisan. Taj izbrisani član glasi – u slučaju javnog akcionarskog društva prilikom otuđenja sopstvenih akcija, pa je član 3. posledični, ako ja dobro čitam, te vas molim da ili u toku glasanja ako se utvrdi potreba da se ispravi, da se odredi zastoj ili da nam sada date odgovor na koje sopstvene akcije kada u promenjenom članu 2. nema sopstvenih akcija. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Po amandmanu gospođo predsednice. Kada potvrda reformske politike koju sprovodi Vlada Republike Srbije dobijemo od međunarodnih institucija to je nešto što zaista i prija i obavezuje na još posvećeniji i rad i na primenu te reformske politike. Kada podrška reformskoj politici dolazi iz vladajućeg dela parlamenta to ima određenu snagu jer mi smo i glasali za ovu Vladu, glasali smo za predsednika Vlade gospodina Aleksandra Vučića, kao što se opredelila i glasala većinska Srbija. Međutim, jednu posebnu težinu i posebnu vrednost ima kada bivši režim prizna i prihvati reformski kurs kojim Vlada Republike Srbije Aleksandar Vučić vodi ovu državu, i taj reformski kurs i potvrda i priznanje od strane predlagača amandmana bivšeg režima stoji u prvoj rečenici obrazloženja predloženim izmenama i dopunama zakona država skreće sa reformskog pravca. Vlada Republike Srbije je formirana u martu mesecu 2014. godine. Evo, devet, 10 meseci kako Vlada radi i po mišljenju bivšeg režima po mišljenju DS, evo, tek sada je skrenula sa reformskog kursa ako usvoji ovakav zakon, što znači da je po mišljenju DS do sada bila na reformskom kursu. E, pa gospodo predlagači amandmana, ako je bilo na reformskom kursu, a vi ste ovde u obrazloženju jasno stavili i rekli da je na reformskom kursu, zašto ste glasali za sve one protiv svih zakona koja je reformski predlagala Vlada Republike Srbije? Zašto ste glasali protiv Zakona o radu i Zakona o privatizaciji, i protiv Zakona o stečaju, protiv seta medijskih zakona i protiv svih onih zakona koje je u ekspozeu obećao, a mi ovde zajednički i Vlada i parlament i ispunili i glasali, a bili su reformski, jer vi ovde jasno kažete tek posle devet, 10 meseci država ovim zakonom će eventualno skrenuti sa reformskog kursa? Znači li to da vi niste za reformu, jer niste glasali protiv toga ili tada niste videli da je to reformski kao što ne vidite i sada da je i ovaj zakon reformski? Opredelite se jednom. Da li ste za reforme ili ste protiv reforme? Da li ste za poboljšanje života naših građana ili ste protiv? Opredelite se jednom šta je reforma, šta nije reforma. Za ovo priznanje da je Vlada evo do sada od formiranja 27. aprila 2014. godine do danas 19. januara 2015. godine na reformskom pravcu i to ste jasno u obrazloženju u prvoj rečenici priznali, jer ste rekli predloženim izmenama i dopunama država skreće sa reformskog pravca što znači da se do sada nalazila na reformskom pravcu.
Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Daću vam reč po amandmanu kao i prethodniku. Izvolite.
Samo po amandmanu. Smatram da svako onaj ko primenjuje odredbe Poslovnika o sebi govori. Ja bih stvarno molila ministra da nam razjasni nakon usvajanja amandmana odbora kojim je brisano otuđenje sopstvenih akcija, na šta se odnosi član 3. koji mi tražimo da se briše? Na koji stav Predloga zakona? Nije samo jezička stvar. Vrlo je važna stvar i nije prvi put da čitajući pažljivo i znajući proceduru mi pokušavamo da pomognemo da svaki zakon, bez obzira da li u osnovnom tekstu ili je Predlog izmena i dopuna bude u saglasnosti sam sa sobom. Izrazila sam razumevanje što niste hteli da prihvatite naš amandman kojim se član 2. briše, što ga je izbrisao odbor, ali sada je ostao član 3. smatram da je ovo vreme, ova rasprava i vreme i mesto da otklonimo svaku sumnju na šta se odnosi član 3, jer je po predlogu odbora i amandmana koji je podneo na šta odbor ima pravo reč i sopstvene akcije više ne postoje. Ako se član 3. sada odnosi na neki drugi član koji nije predmet izmena i dopuna to ne može po Poslovniku, nije jezička stvar zbog toga što ništa u ovom zakonu nije jezički. S naše strane je već rečeno da je on u suprotnosti sa direktivom 30/212 EU, što može da se tumači jer smo zemlja koja pregovara, da možemo da imamo i takve odredbe, samo to znači da ćemo ih i menjati tokom pregovora opet. Molim vas, vas lično ili saradnike da pre kraja zaključenja rasprave u pojedinostima, van svake sumnje ostavimo na šta se odnosi član 3. koji glasi da se odredbe članova 1. i 2. ovog zakona primenjuju se i na sopstvene akcije stečene pre stupanja na snagu ovog zakona jer se član 2. na to ne odnosi, a ne odnosi se ni član 1. Ako treba da se kaže da treba da se uradi tehnička izmena ovog člana 3. pa da se kaže da se odnosi na član 288. neki drugi stav, onda vas molim da to uradite zajedno sa skupštinskom službom. To su vredni ljudi koji znaju kako treba da se uradi. Ako ne, da onda, da se nesmetnesa uma da u danu za glasanje ova odredba mora imati zastoj ako ima problem, kao što ćemo u danu za glasanje videti tek da li ćemo glasati o povratnom dejstvu ili nećemo. Hvala.
Reč ima dr Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministri, kolege poslanici, ne znam da li je bilo dovoljno jasnoća kada se formulisao praktično amandman odbora. On podrazumeva znači da u slučaju akcionarskih društva koje nije javno, pravo preče kupovine se može ograničiti ili ukinuti odlukom Skupštine koja je doneta tročetvrtinskom većinom glasova prisutnih akcionara. Nije se ulazilo u suštinu da li su sopstvene akcije ili bilo koji drugi tip akcija da li su državne ili samih malih akcionara. Znači, tu je uvedeno praktično članom 2. način na koji će Skupština donositi svoje odluke. Članom 3, znači potpuno je definisano u zakonskom predlogu sopstvene akcije i ne vidim uopšte problem o kome sada predlagač praktično to koristi kao jedno od obrazloženja za amandman briše se. Mislim da je sasvim jasno zbog čega je ovakav predlog i amandmana odbora koji je ministar podneo, a mislim da je i sa razlogom ovaj amandman predlagača zaista odbijen. Hvala.
Narodni poslanik Gordana Čomić, po amandmanu. Izvolite.
Ne tražim ja da Skupština prihvati amandman, da ne bude nesporazuma. Ja jasno govorim šta tražim. Ja tražim da stručne službe Skupštine ili Vlade, to ostavljam onima koji su podnosioci, da bez svake sumnje razjasne na šta se odnosi sada član 3, zašto, kako je predsednica Odbora kazala, u članu koji je promenjen, podrazumeva sve akcije i sada odjedanput u članu 3. pominjete sopstvene akcije. Moje je mišljenje da je on posledični član izmenjenog člana 288. stav 2. koji ste izbrisali odlukom Odbora. Mi smo takođe tražili brisanje tog člana. Ja ne tvrdim da sam u pravu, niti tražim da se moj amandman prihvata. Ja čitam zakon takav kakav je predamnom. Ovaj član ima smisla ako ostane član 2. koji je odlukom Odbora već izbrisan. Koincidencija je da smo i mi tražili brisanje tog člana, to je nebitno, dobro je za dijalog, ponavljam, ali moj napor, koji očigledno ne umem dovoljno jasno da kažem, niti je u prilog da prihvatite amandman koji sam podnela i druge kolege, niti sporim da radite s tim amandmanom šta god hoćete. Pokušavam da otklonim štetu koju vidim da je moguća i ako se to ne razume, ja ću vas podsetiti da ćemo danas imati još jednu sednicu na kojoj se nije razumelo da mi tražimo da se ne pravi šteta, pa da to ne bi bilo još jedanput. Hvala.
Hvala. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stav 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese neophodne zakone iz dnevnog reda ove sednice, kao i zbog potrebe da se po hitnom postupku donesu zakoni iz dnevnog reda nove sednice, čiji je početak zakazan za 16.00 časova. Na član 4. amandman u istovetnom tekstu zajedno su podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Ivan Jovanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Vesna Martinović i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre Sertiću, poštovani predsedavajući gospodine Arsenoviću, smatram da treba još malo da razmislimo o tome da se briše član 4. ovog predloga zakona. Gospodin Sertić se danas uglavnom branio ćutanjem, što je, gospodine Sertiću, dozvoljeno, ali onda to nama ipak daje neki nagoveštaj toga kako se i vi osećate i šta mislite o ovoj situaciji u kojoj se svi sada zajedno nalazimo, a ne samo Vlada, sada i zakonodavno telo, naša Narodna skupština. Poštovana gospodo, nisam siguran da će poslanici koji budu glasali za usvajanje ovih članova ovog predloga zakona znati za šta glasaju i kada ja kažem da je ovde došlo do nerazumevanja između gospodina Sertića i gospodina Babića, ja uopšte ne mislim tu na neke odnose između dva čoveka, mislim na odnose između nečega što je izvršna vlast, dakle Vlada kao deo izvršne vlasti, i onoga što je zakonodavno telo, odnosno zakonodavna vlast. Meni se činilo da ako dolazi do jednog sudara, do jednog sukoba, do nerazumevanja između jednog čoveka koji nastupa u ime izvršne vlasti, znači Vlade i između čoveka koji nastupa ovde jednim delom u ime zakonodavnog tela, dakle Skupštine, da onda ova Skupštinska većina konačno ima šansu jednom da umesto da glasa po komandi, da se suprotstavi lošem pristupu izvršne vlasti. Gospodo, jedno je merilo usmerenosti ka reformama i opštem dobru, a to merilo tiče se jednog važnog principa koji je ucrtan u naš Ustav, a to je princip vladavine prava. Vlada se ovim pristupom ogrešila o vladavinu prava i još se nada da Skupština neće uraditi, poštovana gospodo i gospodine Arsenoviću. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. U tekstu Predloga zakona član koji je predmet našeg amandmana, koji sam podnela u istovetnom tekstu sa narodnim poslanicima Zoranom Živkovićem i Vladimirom Pavićevićem i sa kolegama Borislavom Stefanovićem, Ivanom Jovanovićem, Dejanom Nikolićem, Balšom Božovićem, Vesnom Martinović i Draganom Šutanovcem, naš amandman se odnosi na tekst Predloga zakona označen kao član 4. koji kaže da ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“. Mi predlažemo da se i taj član briše jer smo protiv ovog zakona. Nekoliko opaski o iznudici da glasamo često o tome da zakoni stupaju na snagu narednog dana od dana objavljivanja, a ne kako ustav kaže – osam dana od dana objavljivanja. Nije taj rok od osam dana bilo čija izmišljotina. On ima svoje utemeljenje i ima razloga zašto se ostavlja osam dana od dana objavljivanja za stupanje na snagu. Po pravilu, stupanje na snagu bilo kog propisa pre Ustavom određenog roka je neka vremenska iznudica. Nikad to nije suštinska odredba u zakonu nego je vremenska iznudica i sve vlade će imati problem sa tim rokom. Uvek će postojati nekakav rok koji je prekratak, nekakav rok koji je praktično promašen, nekakav rok na koji se nije obratila pažnja, zbog čega će biti potrebno da zakon stupi na snagu odlukom Skupštine drugačije nego što Ustav kaže. Za mnoge zakone za koje sam ja glasala kao narodna poslanica i za mnoge za koje sam bila protiv kao narodna poslanica, bez obzira ko ih podnosio, bilo je razloga za ovo skraćenje vremenskog roka za objavljivanje. Naš amandman služi samo tome da ostane svima nama upamćenju da ovakvih članova bude što manje i da ih bude što ređe odlukom Skupštine mimo definisanog roka za objavljivanje. Ne radi se samo o pojedinačnom slučaju, nego se radi o poruci svima nama da na vreme radimo svoje poslove, jer se kaže – ne postoje ljudi koji su zakasnili, postoje samo ljudi koji nisu na vreme krenuli tamo gde žele da stignu ili nisu na vreme se bavili svojim poslom. To je jedini razlog. Nemam ja procenu da će bilo ko glasati za ovaj zakon, jer je danas 19, a zakon mora da stupi na snagu. Videćemo u Danu za glasanje hoće li se ova Skupština izjašnjavati o povratnom dejstvu ili neće. Ako bude toga u Danu za glasanje, imaćemo problem zbog nedostatka volje za dijalogom, nepotrebnog nedostatka volje. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, za SNS je krajnje politički licemerno kada se kao ustavobranitelji javljaju ljudi koji su na delu pokazali kako se na flagrantan način krši Ustav Republike Srbije. Prvo, Ustav Republike Srbije dozvoljava da zakoni i drugi opšti akti stupe na snagu i pre nego što istekne rok od osam dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“. To je jedna stvar. Druga stvar koju poslanici bivšeg režima uporno prećutkuju i ovde pokušavaju da predstave građanima Republike Srbije kao smrtnu opasnost to je tzv. retroaktivno ili povratno dejstvo zakona, što Ustav Republike Srbije takođe dozvoljava. Što se tiče poštovanja Ustava, SNS i Vlada Republike Srbije su apsolutno u skladu sa Ustavom Republike Srbije, ali ko nije u skladu sa Ustavom Republike Srbije i ko je uradio sve da Ustav Republike Srbije pogazi na jednom delu njene teritorije? Demokratska stranka, odnosno politički agregati koji su nastali iz DS? Da li treba da vas podsećam na Statut AP Vojvodine, vama kojima danas i u petak reč Ustav bukvalno neprestano izlazi iz usta? Izvinite, imali ste vrlo jasne kritike političkih stranaka, stručne javnosti, akademske javnosti da Statut AP Vojvodine koji ste usvojili 2009. godine, bio je u 90% svojih odredaba suprotan Ustavu Republike Srbije. Ustavni sud je to potvrdio. I vi koji ste hteli da oborite ustavni poredak na jednom delu državne teritorije, sada zamerate ovoj Vladi Republike Srbije da navodno krši Ustav, zato što mislite da su građani neuki i da samo vi posedujete knjigu koja se zove Ustav i da samo vi imate pravo da nešto pročitate, a da nešto ne pročitate. Pročitajte član 196. u celini i pročitajte član 197. u celini, a ne samo neke rečenice, pa ćete videti da je Vlada Republike Srbije u pravu i da smo u pravu mi koji ćemo za ovaj Predlog zakona da glasamo. Da li smo u vremenskoj iznudici? Jesmo. To Aleksandar Vučić neprestano govori. Kamo lepe sreće da je bilo političke pameti da su ovakvi zakoni usvajani 2007, 2008, 2009, 2010. i 2011. godine, ne bi Srbija bila u ovoj situaciji u kojoj jeste. Mi sad moramo za dve godine da popravimo sve ono što je loše urađeno u Srbiji od 2000. godine. Naravno da jesmo u vremenskoj iznudici. Mnogo je zakona koje treba doneti, mnogo je oblasti društvenog života koje su sistematski upropašćene. Zato žurimo napred, zato, poštujući odredbu Ustava, koja kaže da zakoni mogu da stupe na snagu i pre nego što istekne rok od osam dana, pokušavamo da ispravimo ono što je loše rađeno u Srbiji od 2000. godine. Nema potrebe bilo ko da se stidi iz Vlade Republike Srbije, ni ministar Sertić, niti bilo koji drugi ministar, zbog predloga zakona koji dolaze u ovu Narodnu skupštinu. Treba da se stidite vi koji ste jedno vreme suspendovali Ustav Republike Srbije zato što ste smatrali, vi koji danas govorite o nekakvim komandama, da mi glasamo po komandi, a vi ste jednog čoveka proglasili za poluboga koji hoda po zemlji. On je bio i predsednik stranke i predsednik države i predsednik Vlade i ministar, sve živo je bio u ovoj državi. Onda, kada ste ukinuli Ustav Republike Srbije, onda je trebao Ustavni sud Republike Srbije da vrati ustavni poredak na jednom delu državne teritorije nad kojim DS još uvek vlada, sa podrškom građana od 5,86%, iz jednog jedinog razloga, gospodine Sertiću, ako postoji neki drugi razlog, evo, vi me ispravite, strah od hapšenja. Strah od hapšenja je najveći mogući strah koji DS danas potpuno suprotno volji građana Vojvodine održava na vlasti. Poslednji koji treba da govore o zaštiti Ustava, o političkom legitimitetu, o nekakvim iznudicama su oni koji su sistematski, brutalno, besprizorno, bez bilo kakve odgovornosti prema građanima od 2000. pa do 2012. godine, a na veliku žalost građana Vojvodine, evo i u januaru 2015. godine, uradili sve da ovu državu razgrade do temelja. Mi smo sada počeli jedan težak posao, da je pravimo iznova, da pravimo institucije, da uspostavljamo sve ono čega nije bilo. Nije bilo ni vladavine prava, nije bilo ničega. Bilo je volje jednog čoveka i bilo je volje jedne stranke. Toga više u Srbiji nema. Vi možete sada da galamite do mile volje, da dobacujete, da pretite itd. Dok ste vi, gospođo Čomić, predsedavali ovom Narodnom skupštinom, ovo je bila sala u kojoj su poslanici opozicije bili izloženi torturi kakva nije viđena u bilo kom demokratskom evropskom parlamentu. Toga više nema. Tiranija je ukinuta, na vašu veliku žalost.
Razumem potrebu da se neko osvrne na prošlost, ali ja vas molim da se u raspravi pridržavate dnevnog reda. Po amandmanu reč ima prvo gospođa Aleksandra Tomić.
Zahvaljujem. Poštovani ministri, kolege poslanici, lepa je kovanica „iznudica“, zaista, ali bih ja možda i pooštrila takvu kovanicu. Mi nemamo vremena više da čekamo, ni u iznudici. Mi smo toliko u cajtnotu sa vremenom da sprovedemo zaista korenite ekonomske reforme, da nama ni iznudica ne pomaže. Mi sada moramo da govorimo o retroaktivnosti. Ja nisam pravnik. To povratno dejstvo kada govorimo o akcijama „Telekoma“, ja ne vidim retroaktivnost zakona, nego jednostavno da vratimo „Telekomu“ ono što mu zaista pripada, vrednost akcija i vrednost kapitala firme koji mu zaista pripada i to je taj deo, ako pričamo o iznudici, potreba, da bi se zadržala zaista vrednost državnog kapitala određenog akcionarskog društva, kako god da se on zove i da li je u pitanju „Telekom“ i da li je u pitanju „Galenika“ i da li su u pitanju druga akcionarska društva. Na nama je da zadržimo ono sa čime raspolažemo. Na osnovu toga, na osnovu prihoda i rashoda, na osnovu ekonomskih reformi i onoga sa čime mi raspolažemo, jednostavno možemo da idemo dalje. Možemo da idemo u investicije, možemo da otvorimo taj investicioni ambijent i za domaće i za strane investitore, a retroaktivnost u ovom delu zakona se ne vidi, pogotovo kada se govori o tome da je 25. januar upravo taj rok o kome pričamo da vrednost određenih akcija i određenih dokumenata je krajnji rok. Opet se ograđujem, nisam pravnik, ali ne vidim nikakvu retroaktivnost u ovom Predlogu zakona. S druge strane, 31. decembar jeste termin o kome pričamo, da je vrlo važan kada se donose bilansi uspeha poslovanja ne samo akcionarskih društava, nego svih privrednih subjekata. Dakle, 31. decembar je podvlačenje crte kakvi ste bili u poslovanju određenog privrednog društva, pa i „Telekoma“ i 31. decembar nam govori koliko zaista vredite na tržištu kapitala sa svojim privrednim aktivnostima i sa svojim prihodima i rashodima i sa svojim investicijama koje ste imali, sa svojim brojem zaposlenih i sa svojom vrednošću akcija. Kada sa nekim razgovarate, ko želi da kupi određeni broj akcija, svaki od ovih dokumenata, svaki od ovih činjenica je veoma važan, vi imate određenu pregovaračku poziciju kada razgovarate sa određenim zainteresovanim subjektima. Prema tome, svaka informacija da ne postoji određeni broj akcija vraćen u onom delu vlasnicima kojima pripada je jedna od činjenica koja je veoma bitna i koja vam ruši pregovaračke pozicije kada govorimo, recimo, o „Telekomu“. Retroaktivnost u tom smislu ekonomske imovine akcija, imovine „Telekoma“ ne postoji. Dakle, 31. decembar je period kada vi svodite određene bilanse poslovanja i investicione aktivnosti planirate za narednu poslovnu godinu. Ne razumem, kada govorimo o članu 4. i kada govorimo o tome da retroaktivnost, odnosno povratno dejstvo zakona postoji, ja samo vidim da postoji povratno dejstvo vlasništva akcija u ovom delu, koje je veoma važno za očuvanje državnog kapitala određenih kompanija, a pre svega kada govorimo o „Telekomu“. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dijana Vukomanović.
Takođe bih htela u ime poslaničke grupe SPS da se uključim u ovu diskusiju po amandmanima, ne samo o onome što je suština ovih zakonskih izmena i dopuna, nego isto tako i o onome što je ne samo politička istorija ove zemlje, nego i ekonomska istorija ove zemlje. Mi neočekivano danas raspravljamo o tome da li smo negde požurili, a ja kao i moje uvažene kolege iz SNS smatram da smo u velikom zakašnjenju. Mislim da je to preovlađujući utisak i građana ove zemlje. Srbija se ne nalazi na izboru između toga da li nas u budućnosti, sada ću reći jednu godinu, 2020. godina, čeka EU, da li nas čeka raj ili, neki kažu da nas tad čeka pakao. Mislim da je Srbiji krajnje vreme da izađe iz tog statusa neprekidnog čekanja. Postoji jedan taj međuprostor u toj, da tako kažem, religioznoj mantri, koja kaže da kada se ne nalazite ni u raju, ni u paklu, nalazite se u nekom predvorju, nekom limbu. Dakle, Srbija … (Janko Veselinović s mesta: Čistilište.) „Limbou“, ne, to je već treća kategorija - čistilište. Ali, dobro, kolega iz SDS, me je upozorio i na termin - čistilište. Upravo to mi i radimo. Znači, vladajuća koalicija čisti propuste i čini ono što je neophodno da se učini u susret činjenici da još uvek ima 512 preduzeća za privatizaciju. Upotrebiću jedan izraz koji je i ministar Sertić upotrebio, dakle mi moramo konačno da donesemo odluku šta raditi sa preduzećima, firmama, ljušturama, kako on kaže, koji samo još imaju taj ovoj, taj privid, nekog privrednog subjekta. Dakle, moramo da donesemo, već je sada izvesno, i ministar Sertić je to tačno rekao da oko 188 od tih ne privatizovanih preduzeća moraju da odu u stečaj. Dakle, mislim da su se neke pređašnje političke stranke koje su došle na vlast 2000. godine pa do 2012. godine, pokazale kao neuspešni domaćini, kao neuspešni privrednici, i da mi sada zakonodavnom delatnošću, dakle onako kako i jeste propisano i Ustavom, i ostalim da tako kažem, političkim protokolima, da u parlamentu, u najvišem zakonodavnom telu ovo države, raspravimo šta nam je činiti. Mi smo za to taj mandat dobili, pogotovo SNS, ali isto tako u značajnoj meri SPS, zajedno sa našim koalicionim partnerima PUPS i JS, podršku građana. Znači, nešto se zaista mora menjati, ubrzano menjati. I na kraju, citirala bih mudrost jednog književnika, Meše Selimovića, koji je rekao: „Ništa ne treba čekati, svemu treba ići u susrete“. Dakle, mi idemo u susret boljoj budućnosti, idemo u susret boljim privrednim, ekonomskim, regionalnim, evropskim pozicijama Srbije, i zato ta brzina koju su građani tako dugo čekali od nas. Hvala.
Po amandmanu Zoran Babić. Izvolite.
Ja u rukama imam odluku Ustavnog suda Srbije iz 2010. godine. Ta odluka suda, a verujem, i da u ovoj sali sede kolege koje se tako ježe na retroaktivnost, a siguran sam da se sećaju Zakona o izmenama i dopunama Zakona o parničnom postupku, da se sećaju da u tom zakonu o izmenama i dopunama Zakona o praničnom postupku, u članu 55. stav 2. o kojem se i opredelio i Ustavni sud, naravno negativno, stoji antologijska rečenica, istih onih koji sada vide retroaktivnost gde je nema, u kojem se kaže – izjavljenim pre stupanja na snagu ovog zakona, izjavljenim pre stupanja na snagu ovog zakona. Ova definicija retroaktivnosti. Ovo je definicija onako kako ne treba raditi. I sada isti ti koji su oberučke glasali za Zakon o izmenama i dopunama Zakona o parničnom postupku, gde se jasno pokazala retroaktivnost zakona, po kojem se opredelio i Ustavni sud Srbije, gde su rekli izjavljenim pre stupanja na snagu ovog zakona, sada vide ono što nije napisano u zakonu ni u jednom od četiri člana Zakona o privrednim društvima, gde se nigde ne pominje retroaktivnost. Isti ti predstavnici bivšeg režima, isti ti ljudi koji se ježe i ukazuju na retroaktivnost, gde je nema su glasali za retroaktivnost, vrlo eksplicitno napisanu u članu 55. Zakona o izmenama i dopunama Zakona o parničnom sistemu, gde su prihvatali i izjave pre stupanja na snagu ovog zakona, i na taj način napravili posao i Ustavnom sudu i, naravno, oborili taj deo zakona.
Po Poslovniku, reč ima Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, povredili ste član 106. Poslovnika. Meni nije nikakvo čudo što šef poslaničke grupe SNS ne zna šta je predmet rasprave. Amandman po kome trenutno raspravljamo nema nikakve veze sa retroaktivnošću. Dakle, radi se o amandmanu koji traži produženje roka za stupanje na snagu od dana stupanja na snagu na duži vremenski period. Gospođa Tomić, a gospodin Babić iz SNS, po svemu sudeći ne prate, o čemu se ovde danas raspravlja, ali ja vas molim, vi ste predsedavajući, vi treba da znate da se sada ne raspravlja o retroaktivnosti, da je rasprava o tome bila i da je sada predmet rasprave stupanje na snagu zakona. Molim vas da opomenete poslanika kada ne govori o onome što je na dnevnom redu, bez obzira u kakvom on bio problemu da nije mogao da prati sednicu, imao je sastanak neki ili je razgovarao sa nekim telefonom, nemam pojma, ali u svakom slučaju ovde se ne radi ni o kakvoj retroaktivnosti. Radi se o članu koji se tiče stupanja zakona na snagu.
Što se tiče poslovanja rasprave po dnevnom redu, u tom delu vas podržavam, ja sam rekao i zamolio poslanike da se pridržavaju dnevnog reda. Međutim, dobro znate da svaki poslanik u svojoj raspravi izađe iz tog konteksta, a imajući potrebu da verovatno bolje obrazloži to što želi da kaže. U svakom slučaju, slažem se da treba da nastojimo da učinimo sve da se držimo dnevnog reda i u tom smislu vas podržavam, a da li je gospodin Babić u pravu ili ne u pogledu tumačenja ovog člana, neću u to da ulazim. Mislim da to nije moje da ja tumačim. Prema tome, gospodine Veselinoviću podržavam vas u tom smislu da se držimo dnevnog reda. Da li želite da se izjasnimo u danu za glasanje? Ne, hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po Poslovniku.
Gospodine predsedavajući, morali ste iako je povreda Poslovnika da opomenete prethodnog govornika koji tako vešto i sa takvom željom zadire, a videli smo, nos i u moj privatan život, gde idem van sale, šta sam ručao, sa kim sam razgovarao telefonom ili ne znam šta, što je protiv i zakona i Poslovnika, protiv svih moralnih, političkih načela. Vrlo jasno i precizno sam govorio o amandmanu na član 4. predloga zakona, osvrćući se na retroaktivnost koja je ovde bila spočitavana na svakom mogućem amandmanu i to je dozvoljeno, a znate kada vratite nekog unazad i kada ga podsetite na sve ono što je radio, a i gospodin Veselinović je nestručno, nesposobno i neodgovorno glasao za zakon kojim je bila definisana retroaktivnost i o tome se opredelio Ustavni sud Srbije, ja na taj način dobijam zabranu da govorim. Sve ono loše što je uradio, sve ono loše za šta je glasao, zabrana da se o tome u Skupštini govori. Samo možemo da pričamo sve najlepše, o manekenu Borisu Tadiću, o njegovim manekenima savetnicima, o svemu onome što je zlo i loše uradio u ovoj državi, zbog čega trpe građani Republike Srbije, tako nešto moramo da ćutimo. Izvinite molim vas, to nije shvatanje demokratije, to nije posao parlamenta. Govoriću uvek i o anomalijama da se one nikada više ne dese, a SDS, Nova demokratska, stara, kako god, je anomalija našeg društva.
Gospodine Babiću, ja isto tako vas molim, nemojte upotrebljavati reči nesposoban, nestručan. Molim vas da poštujemo jedan drugoga, možemo imati različita mišljenja, različite stavove, učinimo toliki napor da bar taj nivo … Nisam shvatio da je Veselinović hteo uvredljivo, nego je samo komentarisao da možda niste bili u sali ili tako nešto. Ali dobro, imate pravo da se i vi na to naljutite, zato sve poslanike molim kada reklamiraju povredu Poslovnika da govore. Ostavite reči koje mogu izazvati nezadovoljstvo drugog čoveka izazvati vrstu uvrede. Molim vas da se tako ponašamo. Da li želite da glasamo o tome? (Ne.) Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović, povreda Poslovnika.
Da poštovani predsedavajući. Ovog puta ste povredili član 107. Bili ste dužni da za vreme diskusije opomenete šefa poslaničke grupe SNS zato što je koristio uvredljive izraze. Dakle, mi ceo dan, iz Socijaldemokratske stranke pričamo o zakonu, pričamo o amandmanima, pričamo o onome što je sadržina ovog zakona. U nijednom delu nismo omalovažavali, vređali drugu stranu, čak rekao bih stoički trpimo sve uvrede i omalovažavanja koje stižu pre svega od gospodina Babića samo zbog građana Srbije, jer oni nisu dužni, nisu dužni. Mi treba da trpimo i da poštujemo građane Srbije zbog toga što su nas oni izabrali između ostalog da ukazujemo i na loše stvari koje radi vlast. Mislim da ste vi dužni da ukažete na svako vređanje dostojanstva i poslanika i drugih političkih partija, a da se ne ponašate različito u odnosu na stranke vladajuće koalicije, pre svega na SNS i na stranke koje su opozicija. U tom smislu smatram predsedavajući da činite vrlo lošu praksu kao što je činio i gospodin Bečić terorišući poslanike opozicije, da to ne činite, da dozvolite da se ovde raspravlja o amandmanima. Ukazao sam da je gospodin Babić govorio o prethodnom amandmanu ne amandmanu koji je bio predmet rasprave i šta tu ima loše? Umesto da prizna to on šalje uvrede na račun našeg lidera, stranke itd, na moj, rekao sam već, opraštam zato što verovatno ne zna šta čini.
Ako bi se ja strogo pridržavao Poslovnika onda bi morao i vama da izreknem opomenu gospodine Veselinoviću, jer ste stvarno i vi upotrebili… Znači, onog momenta ono što ne želite da vama drugi kaže, nemojte ni vi drugom. Ako se budemo tako pridržavali, onda ćemo ovo dostojanstvo Skupštine sačuvati. I vi ste upotrebili isto neprimerenu, da kažem, reč prema Bečiću itd. Znači, pokušavam, neću da garantujem i tvrdim, da sam mnogo objektivan, da budem maksimalno subjektivan. Maksimalno, koliko je to moguće i verujte mi, kada ovde sedim, vi ste mi svi jednaki. Možda vi to ne osećate, ali ja tako osećam i tako pokušavam. Prema tome, molim vas da to spočitavanje da li ja štitim nekoga, jednu stranku ili drugu ili ne, ne mogu da prihvatim, ali je vaše pravo da to kažete, a ja ne moram to da uvažim. Hoćete li da se izjasnimo o povredi Poslovnik? (Ne.) Reč ima Aleksandra Tomić po Poslovniku, pa da završimo.
Zahvaljujem se predsedavajući. Član 104. i član 106, onaj deo kada govorimo opšte o tome da određeni poslanici nisu dobro shvaćeni i jednostavno su napadani zbog toga da je izvršen na neki način promašaj diskusije u smislu članova zakona jednostavno ne stoji iz prostog razloga što se u obrazloženjima stalno ponavlja jedna tendencija da je retroaktivnost razlog za obaranje uopšte ovakvog zakona i ne glasanje. Ono što je bila rasprava po tim određenim amandmanima ide u prilog tome da ta teza u obrazloženjima ne stoji od strane predlagača i zbog toga sam se javila na povredu Poslovnika da vama kao predsedavajućem ukažem da poslanici koji su zaista u izuzetnim trenucima izneli takva mišljenja na određeni način nisu postupili, kako da kažem, korektno, kolegijalno jer jednostavno dezavuišu građane Srbije koji ovaj prenos gledaju. Zahvaljujem se.
Gospođo Tomić, nema potrebe da obrazlažem? Hvala. Gospodine Pavićeviću, po kom osnovu? (Vladimir Pavićević, s mesta: Po amandmanu.) Onda prvo Gordana Čomić pa vi. Gospođo Čomić, imate dva minuta još od poslaničke grupe. Izvolite.
Zahvaljujem. Očiglendo je neophodno pojašnjenje oko amandmana na član 4. koji govori o stupanju na snagu i Predlogom zakona se traži da zakon stupi na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“. Ja sam sa Narodnom skupštinom podelila svoj stav o tome da je to rešenje ustavno i da se u zakone stavlja samo kada je iznudica u pitanju, vremenska, kada morate ili kada nemate drugo šta da uradite nego da predložite da ne bude osam dana, kako je ustavno rešenje, nego da stupa ranije na snagu. Rekla sam da ovaj amandman treba da bude u kolektivnom sećanju da takvih iznudica zbog toga što je neko promašio rok, zbog toga što neko nešto nije čitao, bude što manje, to je dobro za sve. U vezi sa tim amandmanom govorila sam o obrazloženju Predloga zakona koji nam je dostavljen svima, nadam se. Ne bih volela, a po diskusijama kolega narodnih poslanika izgleda da nismo svi dobili isto obrazloženje, što ne smatram da je moguće da se desi jer imam vrlo visoko mišljenje o stručnoj službi Skupštine. U obrazloženju zakona koji je pred nama Skupštini se predlaže retroaktivnost. To je vezano sa stupanjem na snagu taman toliko koliko se o retroaktivnosti glasa u danu za glasanje. Ne bi to bio problem… (Poslanici SNS dobacuju.) Vidim da narodni poslanici dobacuju i narodni poslanik Zoran Babić. Molim vas da razumete da nije nama svima Aleksandar jako važan i da mislimo da je mnogo dobar. Nije. Mi mislimo da je on samo predsednik Vlade i zaslužuje, ali vaša osetljivost i nerazumevanje da nije svima Aleksandar zvezda sjajna… Šta da vam kažem? Zdrav, živ bio, ali nije. Dakle, problem je nastao u tome što je nama predloženo da glasamo o retroaktivnosti, a što je ministar kazao da nema retroaktivnosti. Ništa više. Hvala vam.
Po amandmanu? (Zoran Babić, s mesta: Replika, direktno pominjanje.) Nije ništa bilo Babiću. Mogu da vam dam po amandmanu, ali stvarno ne vidim da je bilo išta uvredljivo. Izvinjavam se Babiću, pošto moram da kažem Vladimiru Pavićeviću koji se pre toga javio da nema vreme. Utrošili ste vreme i diskutovali ste po amandmanu. (Vladimir Pavićević, s mesta: Nisam potrošio sve vreme.) Jeste. Imam ovde informaciju. Prema tome, ne možete dobiti reč. Gospodine Babiću, izvolite.
Gospodine predsedavajući, istim onim žarom kojim su maločas branili temu i branili temu amandmana u kojem nije bilo retroaktivnosti kada sam ja govorio o retroaktivnosti koju su oni usvajali, nisam sada video podignut Poslovnik kojim će se i gospođa Čomić opomenuti zašto govori o retroaktivnosti, a naročito o retroaktivnosti gde nigde ne piše u zakonu, u Predlogu zakona. Zato su me naterali da se ja opet javim i da opet predlagaču amandmana pokažem odluku Ustavnog suda Srbije kojom je jedan deo člana 55. stav 2. Zakona o parničnom postupku, gde su usvojili i gospođa Čomić koja je obrazlagala ovaj amandman i tako se borila protiv retroaktivnosti je glasala za retroaktivnost u delu u kome se kaže – izjavljenim pre stupanja na snagu ovog zakona. Kako neko može da se bori protiv retroaktivnosti koji je napravio etalor retroaktivnosti u ovom zakonu koji je izglasan 2010. godine u čemu SNS nije učestvovala i onda se odjednom uvodi i premijer Vlade, gospodin Aleksandar Vučić. Kakve veze ima premijer Vlade sa retroaktivnošću koju vam je oborio Ustavni sud Srbije 2010. godine? Jel hoćete i to da mu stavite na teret? Hoćete li da vratimo unazad nešto što je bio argument i pre nekoliko dana, kada sam vam govorio koliko zakona ste usvojili, a da je važenje tog zakona išlo sutradan od objavljivanja, kao što je i ovde, u ovom zakonu predviđeno? Pa, nemojte se brecati na ono što ste toliko rado radili. Naravno da je potreban otklon od loših stvari, ali to, kao što je kolega Martinović govorio, mora da dođe od onih koji mogu da kažu – ej, treba da se radi na taj i taj način, a ne radili - smo loše, a sada vi, a zašto vi radite ne znam ti šta. Usvajali ste retroaktivnost, usvajali, eskplicitno usvajali retroaktivnost u zakonu o parničnom postupku, a sada vidite retroaktivnost tamo gde nigde ne piše. Usvajali ste zakone koji su važili sutradan od dana objavljivanja, a sada kažete – zašto je ovaj zakon dan nakon objavljivanja? Da bi kritikovali neke stvari morate da se kvalifikujete, a vi niste prošli kvalifikacije, a kamo li istrčali na glavni teren.
Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, akademik Ninoslav Stojadinović, Snežana Malović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović – Korać, Aleksandar Senić, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik dr Janko Veselinović.
Mi smo i u načelnoj raspravi o ovom zakonu, ali i ranije, kada smo raspravljali o drugim zakonima, bili protiv toga da zakoni stižu u proceduru po hitnom postupku, usvajaju se po hitnom postupku i stupaju na snagu preko noći. O tome će danas pričati parlamentarci u Skupštini EU, gde će nam reći da to nije u skladu sa duhom evropske tradicije i vrednosti da se zakoni usvajaju po hitnom postupku. Verovatno će jednog dana doći na dnevni red tog parlamenta i priča o tome da zakoni stupaju po hitnom postupku. Zbog čega je neophodno da neki zakon ne stupi po hitnom postupku, to može da se nađe i u udžbenicima prava i za srednje škole i za fakultete itd? Kaže se - smisao ove ustavne odredbe sastoji se u potrebi da se obezbede pretpostavke za punu implementaciju zakona, obuka lica koja postupaju u vezi sa primenom instituta u ovom zakonu, obuke u vezi sa nadzorom nad primenom zakona i druge pretpostavke, kao i da se javnost obavesti o sadržini zakona i da se privredni subjekti, odnosno pravna lica i preduzetnici, odnosno državni organi pripreme na obaveze koje im ovaj zakon određuje. Dakle, vi imate jednu noć da bi se svi ovi subjekti upoznali sa zakonom, odnosno njima će biti nepoznato šta u ovom zakonu piše, odnosno akcionari „Telekoma“ zbog kojih se ovaj zakon donosi, ovih 20% neće znati šta ih je snašlo, jer su oni do juče imali pravo da otkupe akcije, sopstvene akcije „Telekoma“, preče pravo kupovine, od sutra ga neće imati. Tek će onda shvatiti da je zakon donet, da je stupio na snagu. Vi to ne radite samo sa ovim zakonom. Gde je tu opšti interes? Imamo večeras jednu praksu koja će opovrgnuti vaše nastojanje da imate efikasnu pravnu državu. Večeras ćemo usvajati jedan zakon gde postoji opšti interes, a tiče se notara, tiče se primene Zakone o notarima, prometu nepokretnosti itd, gde bi se obezbedio rad sudova, državnih organa, koji će stupiti na snagu za osam dana. Ima vremena, ima vremena da sudstvo počne da radi za osam dana, a ovde treba da stupi na snagu zakon u roku od 24 sata praktično. Tu se vidi nekoordinisanost ove Vlade, nekompetentnost, nesposobnost i sve ono što je „ne“, a što karakteriše ovu Vladu. Ona se, nažalost, ne može odbraniti pozivanjem na prošlost, pričama o nekim stvarima koje nemaju veze sa ovim zakonom. Mi pričamo o današnjim zakonima, o primeni zakona, o tome da ljudi u Srbiji žive loše zato što imaju lošu Vladu, zato što imaju nekompetentne ministre, zato što imaju poslanike koji dižu ruke na sve ono što im predloži Vlada i zato građani imaju i manje penzije i manje plate, zato imaju neefikasno sudstvo i sve tako dalje. To je već svima postalo jasno. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Šta da kažem, osim da kažem – daj Bože da prethodni govornik nije dizao ruku za sve ono što je predlagala loša, nekompetentna, nestručna, nekvalitetna vlada Mirka Cvetkovića, daj Bože da on nije dizao, ne jednu, obe ruke za sve one loše stvari koje su zadesile ovu državu i sve njene građane od 2008. godine do 2012. godine. Tada kada je on podizao ruku, pa, to je bilo divno, to je bilo sjajno, prelepo vreme. Pazite, divno vreme. Sada poziva narodne poslanike SNS da ne podižu ruku. Znate, to je loše, to je strašno. Šta je sa onim kada je podizao i jednu i drugu ruku, i ruke i noge ako treba, za Mirka Cvetkovića i vladu DS koja je radila, koja je unižavala naše društvo? S druge strane, možda bih shvatio ozbiljno i predlagača i amandman da može da mi objasni šta je to stupanje na snagu zakona po hitnom postupku. Ej, doktor pravnih nauka – stupanje na snagu po hitnom postupku. Stupanje na snagu zakona može da bude narednog dana od dana objavljivanja, osam dana, mesec dana, onoliko koliko predlagač amandmana predložio, ali nigde nisam video, evo, priznajem svoje vrlo skromno pravničko znanje, nikakvo pravničko znanje ako treba, ali ovde ima pravnika. Kontaktirao sam i razgovarao sam sa gospodinom Martinovićem, vrhunskim pravnikom, doktorom pravnih nauka, da li postoji negde stupanje na snagu zakona po hitnom postupku. Ne postoji. Mogu da razumem da sam ja to rekao, kao diplomirani mašinski inženjer, pa da mi se ne uzme za ozbiljno i za zlo, ali kada to kaže doktor pravnih nauka, to je katastrofa. Možete da uputite zakon po hitnom postupku, u redu je, ali da zakon stupi na snagu po hitnom postupku, to nisam video ni u jednom zakonu. Molim vas, kolege, izviniću se predlagaču amandmana, ako je potrebno, ako mi negde u nekom zakonu pokažete član zakona koji kaže – zakon stupa na snagu po hitnom postupku. Ne postoji. Ako to ne zna neko ko nije pravne struke, to je u redu, ali kada to ne zna doktor pravnih nauka, mislim da je to veoma neozbiljno, na taj način prihvatam sve što izrekne, sve što kaže, jer ovo je nešto što mislim da se uči na prvoj godini pravnog fakulteta.
Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović.
Rekao sam i držaću se toga da zaista neću odgovarati na uvrede zato što to ne zaslužuju građani Srbije, zato što to ne zaslužuje većina poslanika koji ovde sede. Kada sam govorio o hitnosti postupka, govorio sam u kontekstu da je ovaj zakon stigao po hitnom postupku i da stupa na snagu sutradan. (Zoran Babić, s mesta: Uzmite stenogram.) Rekao sam – sutradan, u roku od 24 časa. Onda sam govorio o činjenici da se danas u evropskom parlamentu raspravlja o činjenici da zakoni stižu po hitnom postupku i da se usvajaju u toj proceduri. O hitnosti sam govorio. Dakle, zakon je stigao po hitnom postupku, raspravljan je onako kako je raspravljan, u bezmogućnosti opozicije da kaže, jer kad kažemo da je loša Vlada, nekompetentna, oduzima mi se reč u četvrtak. Onda sam rekao da pričam o članu gde ovaj zakon stupa na snagu 24 sata praktično od danas, dakle, danom objavljivanja, to će praktično biti 24 sata od sada. Onda je to kompletna situacija da oni koji trebaju da primenjuju zakon nemaju mogućnost da imaju uvid u zakon i to je prava istina, nikakve zamene teze ovde ne može biti.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, po amandmanu. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja se svojski trudim da shvatim šta gospodin Veselinović, moj uvaženi kolega, hoće da kaže, ali mi to nikako ne polazi za rukom. U članu 196. stav 4. vrlo jasno stoji: „Zakoni i drugi opšti akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja, a mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi utvrđeni prilikom njihovog donošenja“. Jesmo li mi sada povredili Ustav Republike Srbije koji kaže da zakoni mogu da stupe na snagu ranije ako za to postoje naročito opravdani razlozi utvrđeni prilikom njihovog donošenja? Naravno da nismo. Poslanička većina, skupštinska većina ima pravo da utvrdi da postoje naročito opravdani razlozi da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Ne znam kako, gospodine Veselinoviću, vi računate te dane, časove itd. U Predlogu zakona vrlo jasno stoji – narednog dana od dana objavljivanja i to vam sada smeta. Sami ste rekli, popodne ćemo da pričamo o setu pravosudnih zakona. Tu vam sada smeta što stoji osam dana. Meni sada stvarno nije jasno šta vi hoćete. Da stupi na snagu narednog dana, da stupi na snagu osmog dana, 58 dana? Zaista mi nije jasno kakve su vaše političke namere. Ono što takođe ne razumem, možda ga vi, gospodine ministre, razumete, gospodin Veselinović je rekao da kada privredna društva gde je većinski vlasnik država posluju sa dobiti, a „Telekom“ posluje sa dobiti, i tu dobit uplate u budžet Republike Srbije, da je to rupa bez dna. Evo, sada roni krokodilske suze za prosvetarima, lekarima i svima ostalima koji se finansiraju iz budžeta Republike Srbije, a to nema veze jedno sa drugim. Vlada Republike Srbije, ova Vlada koju vodi SNS i ova Vlada koju vodi Aleksandar Vučić je uvela kao praksu da su javna preduzeća i da su privredna društva sa većinskim učešćem državnog kapitala u službi države, u službi naroda, a ne u službi bilo koje političke partije. Nijedna prethodna Vlada nije naterala nijedno javno preduzeće i nijedno privredno društvo da svoju dobit uplati u budžet Republike Srbije. To sada radi ova Vlada. Sada vam to smeta. Onda kažete – pa da, ali, znate, smanjujete plate prosvetarima, lekarima, trudnicama, deci, pitaj boga kome, a sve te kategorije građana i sve te profesije finansiraju se iz budžeta Republike Srbije. Dakle, ta vaša koncepcija, gospodine Veselinoviću, uz svo dužno poštovanje, nema apsolutno bilo kakvog smisla. Ono u čemu vi takođe niste dosledni, vi morate jedanput da se opredelite da li poštujete ovaj Poslovnik koji ste vi sami doneli ili ga ne poštujete. To da zakoni mogu da se predlažu po hitnom postupku, to piše u Poslovniku za koji ste vi glasali. Nisam ja glasao. Nije ni Zoran Babić glasao za ovaj Poslovnik. Mi ga primenjujemo dok se ne donese drugi. To ste vi uveli kao mogućnost, i sada kada mi primenjujemo ono što piše u Poslovniku, vi pitate - a zašto primenjujete kad piše u Poslovniku? Kada napišemo - narednog dana od dana objavljivanja, pitate - a zašto ste napisali narednog dana, iako Ustav to dopušta. Kada u ovom setu pravosudnih zakona napišemo osmog dana, pitate - a što ste napisali osmog dana, što ne stupa na snagu juče? Vi sami više ne znate kakva je vaša politika. Vi ne samo što ste promenili ime partije, vi ste promenili politiku, vi ste promenili sve. Jedina tačka oslonca arhimedovskim jezikom rečeno je – kritikuj sve što dolazi iz Vlade Republike Srbije. To je najprostija moguća politika. Šta god da dođe u Skupštinu ne valja zato što je došlo od Vlade koju vodi SNS. To jeste najjednostavnija politika, ali, verujte mi, i najbesmislenija. Vi nijedan drugi argument nemate, sem argument političke mržnje – ne volim Aleksandra Vučića, ne volim SNS i zato kritikujem sve što dolazi iz te Vlade. To što je ta vlada javna preduzeća i privredna društva sa većinskim učešćem državnog kapitala stavila u službu države i naroda, to vas baš briga. Kako je bilo u vaše vreme? Nema gospodina Đurišića, igrao se kviza, pa nas je pitao - da li znamo neko nejavno privredno društvo sa većinskim učešćem državnog kapitala? Znam ja, „Galenika a.d.“, bio sam predsednike nadzornog odbora, od jedne kompanije koja je bila možda najuspešnija u Evropi. Režim Borisa Tadića, koji je za vas bio sve i sja, kako kaže Gordana Čomić, uspeo je da upropasti „Galeniku“ i hiljadu drugih „Galenika“. Sada se pojavio gospodin Željko Sertić i sada ste vi zasukali rukave – sada ćemo mi da pitamo Sertića zašto nije uradio ovo, a zašto nije uradio ono. Pa, sto Sertića je malo da bi ispravilo sve ono što je loše rađeno 14 godina. To građani Srbije razumeju i to su građani Srbije razumeli 2014. godine. To su građani Srbije razumeli i u Boru i u Majdanpeku i svuda gde su bili izbori posle marta 2014. godine. Nema Borka Stefanovića. Pa, to razumeju i građani Iriga. Ljudi beže iz Demokratske stranke, neće da budu u partijama koje opštine tretiraju kao mašinu za pranje novca. To vama mora da bude jasno.
Gospodine Martinoviću, molim vas, vratite se na dnevni red.
Vratio sam se na dnevni red. Pokušao sam da objasnim građanima Republike Srbije ono što je bivši režim pokušao da zamuti u njihovim glavama, da je sve u skladu sa Ustavom, da je sve u skladu sa principom vladavine prava i da je sve u skladu sa interesima građana.
Hvala. Gospodine Veselinoviću, po amandmanu? (Janko Veselinović, s mesta: Replika!) Izvolite.
Ono što je za građane Srbije veoma loše, jeste što je stranka gospodina Martinovića promenila ime ali nije promenila politiku. To građani Srbije svakim danom uviđaju. To što promenite ime iz Srpske radikalne stranke u Srpsku naprednu stranku, to ne znači da ćete promeniti politiku, ili ćete se kad tad vratiti u radikale. To se pokazuje i ovih dana. Kada su u pitanju rupe u budžetu, postoji jedna narodna poslovica koja kaže: „Da biste izašli iz rupe, morate da prestanete da je kopate“. Gospodo, vi ništa ne činite da biste izašli iz rupe. Vi ste nas zadužili za osam milijardi evra za samo dve godine. Vi i dalje kopate tu rupu. Zadužili ste nas više nego sve prethodne vlade. Da odgovorim mom uvaženom kolegi, gospodinu Martinoviću, na nekoliko konstatacija vezano za stupanje na snagu. Jeste, gospodine Martinoviću, vi ste u pravu, zakon može da stupi na snagu i pre osmog dana od dana objavljivanja. Međutim, kaže se – samo, dakle, to je izuzetak, ako za to postoje naročito opravdani razlozi utvrđeni prilikom donošenja zakona. Ali, to „samo“ je postalo kod vas pravilo, pa zakone šaljete po hitnoj proceduri i stupaju na snagu pre osmog dana od dana objavljivanja, odnosno stupaju na snagu 24 sata od dana objavljivanja. Zašto smatramo da ovi zakoni koje večeras treba da usvojimo treba da stupe na snagu pre roka od osam dana? Zato što smatramo da je to neophodno zbog rada pravosuđa.
Hvala. Reč ima ministar Željko Sertić. Izvolite.
Poštovani poslanici, zaista moram da reagujem ponovo na reči optužbe u ovoj Skupštini koje već slušam drugi dan za redom, a to je pitanje kako Vlada ništa ne čini, ništa ne radi za poboljšanje života, standarda građana i kako je potpuni haos, a sada dobijamo optužbe i kako neustavne zakone donosimo ovde itd. Molim vas, dobili smo u ostavštini prethodnog režima potpuni haos. Preko tri hiljade preduzeća je do sada privatizovano. Nama je ostalo dvesta i nešto preduzeća da pokušamo da uradimo nešto sa njima. U toj borbi da bilo šta uradimo, znate da pregovaramo sa „Železarom“, znate da pokušavamo da spasimo Petrohemijski kompleks, znate da pokušavamo da rešimo neke probleme, mi imamo nešto malo preduzeća uopšte potencijalno moguće za ozbiljno tržište. Šta se dešava čak i u tom momentu, pošto smo mi optuženi da smo ti koji ne radimo naš posao dobro i kvalitetno? Razvojni fond Vojvodine direktno opstruiše privatizaciju određenih preduzeća i dovođenje stranih investitora. Velika italijanska kompanija „Ferero“ je na putu da odustane kompletno od posla i od investicija i od gotovo osam miliona evra i zapošljavanja nekoliko stotina radnika jer Razvojni fond Vojvodine neće da da dokument koji su svi ostali dali, svi su se državni organi usaglasili, rekli da je to najbolji mogući način privatizacije i rada u Srbiji kako imamo. Jel to način podrške za razvoj? To nije problem ni pozicije ni opozicije. Problem je kako će ti ljudi da žive. Kako ćemo objasniti ljudima koji treba da urade nove zasade lešnika ili da naprave neku novu proizvodnju sutra? Znate, neko zbog čistih političkih razloga nije doneo odluku. Svi ekonomski razlozi postoje. Imamo još jednu opasnost, ako se desi da preuzeće o kome pričamo ode u stečaj, neko će krivično odgovarati za to jer će direktno naneti štetu Razvojnom fondu Vojvodine. Dosta sa optužbama kako niko ništa ne radi, kako smo bahati, nesposobni, nekompetentni.
Imate dva minuta, nažalost, koja su istekla. Reč ima Aleksandra Jerkov, po Poslovniku.
Tokom izlaganja gospodina Martinovića ste povredili Poslovnik. Ja sam se javila pa mi niste odmah dali reč, a sada je i u izlaganju ministra bilo više elemenata da ga opomenete, da on na takav način ne može da razgovara ovde sa narodnim poslanicima. Ali, ono što je gospodin Martinović rekao, vi ste njega morali opomenuti, gospodine Konstantinoviću, ne znam da li je vama poznato da širom Srbije odbornici podnose krivične prijave zbog načina na koji Srpska napredna stranka prekomponuje vlasti u Srbiji.
Gospođo Jerkov, molim vas, da se razumemo. Prvo, niste mi rekli po kom osnovu.
Član 108.
Zatim, prihvatam moju grešku što sam ministru pre toga dao reč, ali smatrao sam da nema smisla da čoveka prekidam i da neće toliko bitno uticati na vaš sadržaj povrede Poslovnika. Vratiću vam ja vreme. Ali, ja vas, moram da priznam, ne razumem na čije izlaganje sam ja povredio Poslovnik, uopšte mi nije jasno, pa vas molim član i na čije izlaganje, gde sam ja povredio Poslovnik. Izvolite. Prijavite se ponovo, molim vas.
Javila sam se ponovo. Dakle, ja smatram da ste vi povredili član 108. Poslovnika. Gospodina Martinovića niste opomenuli na stvari koje je govorio u svom izlaganju. On je, naime, tvrdio da odbornici beže glavom bez obzira iz Demokratske stranke, zaboravljajući da kaže da širom Srbije odbornici Demokratske stranke policiji prijavljuju načine na koji Srpska napredna stranka prekomponuje vlast u opštinama. U opštini Irig Srpska napredna stranka nije osvojila nijedan mandat, a sada, evo, formira vlast. Pokrajinski poslanici iz Demokratske stranke prijavljuju policiji da im se preti, da im funkcioneri Srpske napredne stranke pominju nekakve dogovore sa ministrom Selakovićem.
Gospođo Jerkov, molim vas. Meni je jasno šta ste vi rekli. Ali, sada obrazloženje dalje vam neću dozvoliti. Neću vam dozvoliti, jer sad vi upadate u drugu igru i drugu priču. Završite repliku.
Dobro, ja ću završiti sa tim, a gospodina Sertića treba da bude sramota zbog načina na koji govori o Razvojnom fondu Vojvodine.
Gospođo Jerkov, vidite, vi dovodite mene u takvu situaciju da ja treba sada da reagujem. Sada će svi drugi imati pravo da kažu da sam ja prekršio Poslovnik. Nemojte, molim vas. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Vi radite kako mislite da treba.) Poštujte, ako ništa, moje godine, da ja prema vama sada treba da se ponašam nekorektno, ne nego po Poslovniku. Ja vas poštujem i uvažavam vas kao ćerku svoju i gledam vas tako. Ne vas, Goco, vi ste bliže tu mojoj generaciji. Dobro, šalu na stranu, molim vas lepo da poštujemo Poslovnik, da ga uvažavamo. Zorane, vi isto repliku? A vi po amandmanima. Dobro. (Aleksandar Martinović, s mesta: Replika.) Gospodine Martinoviću, ne vidim stvarno razlog za repliku. Stvarno, drugarski vas molim. Na čije izlaganje, molim vas? (Aleksandar Martinović, s mesta: Na izlaganje gospođice Jerkov.) Ne možete, ona je povredu Poslovnika. (Aleksandar Martinović, s mesta: Ali, direktno me je pomenula.) Nema veze, govori se o povredi Poslovnika. (Aleksandar Martinović, s mesta: Mogu li onda da se javim po povredi Poslovnika, član 107?) Dobro, onda povreda Poslovnika. To mogu da prihvatim. Izvolite.
Zahvaljujem se, gospodine Arsenoviću. Neću biti grub prema mojoj koleginici Jerkov. Mi u ovom parlamentu imamo i momente kada uspešno sarađujemo, ali razumem da je Demokratska stranka u jednoj velikoj panici.
Ne, ne gospodine. Ma neću vam dozvoliti. Nemojte, molim vas. (Aleksandar Martinović, s mesta: Završavam. Samo dve rečenice, molim vas.) Neću. Martinoviću, molim vas, nemojte. Ja dobro razlikujem šta je povreda Poslovnika, a šta je pokušaj zloupotrebe Poslovnika. (Aleksandar Martinović, s mesta: Obrazlažem povredu Poslovnika.) Ne, nemojte, molim vas. Hajde budimo kolegijalni. Ne. Hvala vam. Povreda Poslovnika, Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, koristim priliku da reklamiram povredu iz člana 103. i člana 107. Naime, član 103. govori o pravu poslanika da reklamiraju povredu Poslovnika i nadam se da nećete imati ništa protiv da i ja to učinim, s obzirom da ja to veoma retko činim, što se i iz statistike vidi. Član 107. kaže – govornik na sednici Narodne skupštine je dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Gospodine predsedavajući, valjda ćete dozvoliti da ja malo posumnjam u to, zato što kad uvažena koleginica reklamira povredu Poslovnika i govori o kupovini odbornika, da to narušava dostojanstvo Narodne skupštine, da se ne radi o reklamaciji Poslovnika, radi se o jednoj tvrdnji, pa bih ja isto tako mogao da kažem da to pravilo je na dan inauguracije Tomislava Nikolića u Leskovcu promovisao Boris Tadić i Dragan Đilas, govoreći da su odbornici - predstavnici građana, a ne predstavnici političkih partija.
Ne, Marijane, neću ni vama dozvoliti. (Marijan Rističević, s mesta: Zahvaljujem. Ne tražim da se glasa. Hvala.) Da li želite da se izjašnjavamo o povredi Poslovnika? (Ne.) Hvala. (Vladimir Pavićević, s mesta: Replika, da obrazložim.) Nemate pravo na repliku. Gospodine Pavićeviću, vi niste bili uopšte ni u jednoj reči spominjani. Ovde je bilo reči po amandmanu koji je podneo gospodin Janko Veselinović. Nemojte, molim vas. Nemate pravo na repliku uopšte. Hvala vam lepo. Reč ima narodni poslanik Vučeta Tošković, čovek čeka već pola sata. Izvolite. Po amandmanu, je li tako?
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, u ovom Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona ne vidim ništa sporno što opozicija priča ono što priča, da je to namenjeno za prodaju „Telekoma“ i takve stvari. Dakle, nigde u ovim članovima se ne govori o tome. Opet ne mogu da shvatim da, a to je blaga reč da se kaže, „raspikuće“ koje su do 12 godina rasturale ovu kuću i uzimale kredite…
Toškoviću, molim vas, vratite se na amandman.
Dozvolite samo da povežem. Dakle, ta rupa bez dna će se opet napuniti samo zato što se uzimaju sada krediti da bi se privreda pokrenula i da bi se reforme ubrzale. Dakle, mi dižemo kredite da unapredimo privredu, a ne za plate.
Gospodine Toškoviću, molim vas, kakve veze sad imaju krediti sa ovim amandmanom, molim vas?
Ima. Sada će sledeći iskaz biti u vezi amandmana. Najveći akt u državi je Ustav, i u tom Ustavu član 196. govori to pravnici dobro znaju, ali ovi njima ništa nije važno samo je važno da budu suprotno od onoga što ne treba. Da može da se donese zakon i druga akta za osam dana ili pre samo ako za to postoje uslovi da se donesu. Dakle, ništa se ovde ne krši. Samo se krši ono što su oni radili do sada i uzimali kredite da dele narodu i da izbore završe sa tim parama. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po amandmanu.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Ima SNS dovoljno vremena da sačekamo da predlagač amandman poštuje Narodnu skupštinu i da ne okreće leđa kolegama. U rukama imam samo jedan deo sa jedne sednice Narodne skupštine Republike Srbije održane i održanog glasanja 29. decembra 2011. godine, gde samo na jednoj sednici sedam zakona koji su usvojeni, usvojeni su da je važenje tih zakona sutradan od dana objavljivanja. I to je Zakon o budžetu Republike Srbije za 2012. godinu moralo, usvojeno je opet ono umesto Deda Mraza u Narodnoj skupštini je usvajan budžet, Zakon o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu, Zakon o akcizama, Zakon o uređenju sudova, Zakon o javnom tužilaštvu, Zakon o sudskim taksama, Zakon o izmenama i dopunama Zakona o fondu za zaštitu životne sredine. Samo na jednoj sednici dame i gospodo narodni poslanici oni koje se tako bore za poštovanje Ustava, a mislim da je kolega Martinović stručnošću dokazao da Ustav predviđa i kategoriju koja je predviđena ovim zakonom, ali ono što je bivši režim tako slatko konzumirao, tako koristio, tako glasao, ne jednom već sa dve ruke, sad odjednom to ne valja, sad odjednom zašto ne osam dana ili zašto ne 48 dana. Dogovorite se gospodo samo šta želite i kako želite, nikakvih problema nema ispunićemo vam i to. Što se tiče obrazloženja samog amandmana u jednoj stvari bih se složio sa kolegom predlagačem, a to je da građani Srbije sve više uviđaju razlike i u našim politikama, ali u primenama tih politika. Pa, zbog toga građani koji uviđaju razliku u našim politikama i u primeni politike vide da je DS imala 2008. godine 38% podrške, pa 2012. godine 22% podrške, a sada nepunih 6%. Evo, građani Srbije su uvideli, kao što su i uvideli da je SNS 2012. godine imala 24%, pa 48%, a vidimo sad ovi poslednji lokalni izbori pokazuju podršku koja je i preko 60%. Slažem se da građani Srbije su politički pismeni, uviđaju ko, kakvu politiku i vodi i propagira, ali i primenjuje i zbog toga se slažem sa predlagačem amandmana da građani Srbije vide razliku u našim politikama, i ta razlika u politikama se baš ogleda baš na biralištima, a ne zaogrnuti navijačkim šalovima političkih stranaka kojima pripadamo, šta ćemo ovde i koga će ko nadgovoriti. I na kraju ja se po ovom zakonu više neću javljati, gospodine Sertiću, mene ništa ne čudi to što je pokrajinska vlada i Bojan Pajtić su uradili kada je slučaj Ferera Roše u pitanju. Znate, to je prvi reformski potez Vlade u senci DS i Bojana Pajtića. Znate, sede u senci i ne dozvoljavaju investicije. Zaustavljaju radna mesta. Zaustavljaju sve ono što želimo i što Srbija želi da uradi i da zaposli ljude. Znate, tako se radi u senci. Verovatno zamoren tolikim radom u pokrajini, pa je u petak bio u Kruševcu. Da li je išao službenim autom na politički skup? Da li je išao službenim autom možda Vlade AP Vojvodine? Da li je to deo trošenja sredstava onih para koje je predvideo budžetom za 2015. godinu gde je samo za sebe predvideo, gospodin Bojan Pajtić, verovatno i za pokrajinsku Vladu i Vladu u senci mada, Vlada u senci nije ustavna kategorija, pa je predvideo samo sedam puta više sredstava nego što je to predviđeno za regularno izabranog predsednika Vlade Republike Srbije za gospodina Aleksandra Vučića. Kako je gospodin Bojan Pajtić otišao u petak u Kruševac na politički skup? O čijem trošku je otišao? Gospodine predsedavajući, to je nešto što je bolno za građane koji žive u Vojvodini. To je nešto što građani koji žive u Vojvodini se pitaju – šta pokrajinska vlast od 6% podrške radi? Šta radi u radno vreme? Kako se vozikaju svojim automobilima? Kako je moguće da se ide automobilima, ne svojim nego pokrajinske Vlade automobilima na politički skup? Kako se to u radno vreme održava politički skup?
Molim vas gospodine Babiću, znam da je bolno. Ali, molim vas gospodine Babiću.
Molim vas i SNS je istog dana održala sednicu i predsedništva i glavnog odbora, ali smo održali van radnog vremena, onda kada nas ne plaćaju građani Srbije, nas da radimo političku promociju. Plaćaju nas da radimo, a Bojana Pajtića plaćaju da bude u senci, ali to u secni u Kruševcu i to u radno vreme i u službenim automobilima AP Vojvodine. Tako da gospodine Sertiću, sve ovo što se dešava sa Fererom Rošeom, sve to što se dešava i što je odraz Vlade u senci i Vlade Bojana Pajtića i DS, mene ništa ne čudi, jer 12, odnosno 15 godina zaustavljaju život u Srbiji. Ništa me ne čudi što hoće da zaustave još jednu investiciju.
Gospodine Babiću, molim vas, niste hteli da me saslušate, ja vas molim, to o čemu ste sada govorili zadnjih par minuta, ja ne tvrdim da to ne boli narod ili da nije interesantna tema, ali isto tako kao što mene obavezuje Poslovnik tako obavezuje i vas da govorite o temi dnevnog reda. To nije bila tema dnevnog reda. To pitanje, za to postoji način kako možete da pokrenete i da postavite i prema tome molim vas da koristite druge instrumente i način i upoznavanja javnosti i Skupštine, ali je to ipak po meni ipak zloupotreba Poslovnika i molim vas da poštujemo Poslovnik maksimalno. Reč ima narodni poslanik Dejan Nikolić, replika.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, imate puno pravo da takvim incidentnim rečima skrenete pažnju na sebe. Ali, morate znati kakve reči, takva je i pažnja. Šta može gola istina protiv blistavih čari laži? Ono što moram da priznam, nekoliko stvari su mi više dosadne ovde u Skupštini. Da slušam o bespredmetnim optužbama i da slušam o reformama Aleksandra Vučića. Građani više veruju svom oku nego uhu. Znam da biste vi više voleli da građani više veruju vašim očima, a ne sopstvenim, ali njihovo oko ne vidi ništa. Samo to nisu reforme. Ne znam šta više u ovom parlamentu možemo da čujemo o tim Čerčilovskim reformama Aleksandra Vučića, a kada zagrebete malo po javnim preduzećima, recimo, Železnicama Srbije, vidite krv, suze, znoj i tartufe. U Nišu krv, suze, znoj i grad bez svetla. U Vojvodini krv, suze, znoj u Novom Sadu i Andrej Fagljej. Samo to nisu reforme, gospodo, to nisu reforme, to je politička hazarderija nesposobnih ljudi koje ste postavili i od njih očekujete ono što oni od sebe samih ne očekuju. Građani, će vam to vrlo živopisno odgovoriti na izborima.
Zoran Babić, replika. Izvolite.
Ja sam mislio „Vlada u senci“, ali nije Vlada u senci, već „Stelt Vlada“. Znate, nisu bili u Kruševcu, gospodine predsedavajući. Nisu koristili službena auta AP Vojvodine, nisu bili plaćeni iz budžeta AP Vojvodine da ne rade tog dana ništa, kao i danima pre toga. Znači, to je neka stelt Vlada Bojana Pajtića i DS-a, koju čas vidiš, čas ne vidiš, čas zaustavi Ferero Roše, čas je tu da izbaci neki tvit i da poziva na oružje u borbi protiv ne znam koga. Izvinjavam se, nije Vlada u senci, to bi bilo vidljivo, stelt Vlada Bojana Pajtića. To je najnoviji izum. Posle vas su ostale i suze, krv, znoj, za građane Republike Srbije i dugovi, a vama su ostali na duši i na časti i „Galenika“ i Razvojna banka Vojvodine i Univerzal banka, Fond za kapitalna ulaganja Vojvodine, fond za razvoj Vojvodine, sve one, stotine i stotine firmi koje ste privatizovali na pljačkaški način, na kriminalan način, na korupcionaški način i šta je tim ljudima koji su ostali bez posla, ostalo već da liju suze dok vi brojite novčanice, kvadrate i kvadratne metre na Vračaru, na pašnjacima druge kategorije, dok Oliver Dulić broji iz Numba Investa ili kako već beše, šta treba da broji, optičke kablove ili ne znam šta, dok Saša Dragin broji veštačko đubrivo koje umesto da završi kod poljoprivrednih proizvođača, novac je završio u njihovim džepovima. To vi brojite, 13% za koliko ste više ljudi ostavili bez posla, 400.000 ljudi koji su ostali bez posla, te duše, morate da brojite, gospodine Nikoliću.
Dokle ćemo ovako? Ja ovo moram prekinuti, ali daću vam još ovog puta repliku.
Gospodine predsedavajući, pošto je ovde pristojnost odavno izgubila bitku, hajde da pokušamo da sačuvamo dostojanstvo. Tačno je da je Aleksandar Vučić pobedio na prethodnim izborima, to je tačno, na legitimnim i legalnim izborima, ali morate da napravite razliku između dobrog izbora i pravog izbora. To što su građani 16. marta mislili da je Aleksandar Vučić dobar izbor, nikako ne znači da je pravi izbor, i to ih iz dana u dan ubeđujete. Ovo su ozbiljna vremena. Potrebni su nam ozbiljni ljudi da reše ozbiljne probleme. To je ono što od vas niko ne očekuje. O kojim reformama mi ovde slušamo tri godine? O borbi protiv kriminala i korupcije, bez presuda, o investicijama bez investitora. Da li su to te reforme? Jednu stvar da ste za tri godine uradili, njome biste se ovde hvalili, a vi ste odlučili da se obračunate sa opozicijom, zato što vi ni tu jednu stvar niste uradili za tri godine.
Replika, Zoran Babić.
Ako gospodin Nikolić misli da je gospodin Vučić dobar, a možda ne pravi izbor, pokazalo se da gospodin Pajtić nit je dobar, niti je pravi i to je ogromna razlika, gospodine Nikoliću. Ako smatrate da je govor istine nepristojno podsećanje na ono što puni sudske jedinice, što puni… (Dejan Nikolić, sa mesta: A šta tačno, šta puni?) … da li je ovo pristojno dobacivati, gospodine predsedavajući? Pošto je pristojnost izgubila u ovoj Narodnoj skupštini. Ne znam samo od koga. Da li od SNS koja trpeljivo ćuti na sve uvrede koje joj se ovde pripisuju ili od onih poput gospodina Nikolića koji nas čašćavaju epitetima „stoko“, „đubre“, „ološu“ ili ne znam kako. Da, gospodine Nikoliću, vi, jer sedite u istoj klupi sa gospodinom Šutanovcem koji je to uradio ili gospodin Šutanovac možda nije više u istoj frakciji u kojoj ste vi, možda nije u istom delu DS-a u kojem ste vi, ili možda gospodin Živković koji nas je častio tim epitetima, možda nije bio na istoj listi kao i vi, možda vam nije pomogao da pređete cenzus, ili on vama ili vi njemu. Lako se odričete politike i svega onoga što ste radili do 2012. godine. Ne može, nedovoljno je reći – puj pike ne važi se, evo izvinjavamo se. Izvinićete se onog trenutka kada građanima Srbije vratite dostojanstvo, kada im vratite sva ona radna mesta koja ste im oduzeli, kada im vratite budućnost koju ste im oduzeli, kada im ozdravite javne finansije i ne čekam, ne tražim, i ne očekujem od vas, gospodine Nikoliću da vi kažete koje su to dobre reformske mere. Dovoljan je bio ministar inostranih poslova Velike Britanije, možda čovek ne zna po vama, možda nije dovoljno kompetentan, po vašem mišljenju, ali je dovoljno što je on pre nekoliko dana u Vladi Republike Srbije pokazao pravi kurs i prave reforme mere Vlade Srbije.
Po amandmanu ima reč, ovo je već prešlo svaku meru i neću više dozvoliti. Skrenuli smo sa dnevnog reda, molim vas. Nema više replika, nego ko želi po amandmanu, može, javio se dr Janko Veselinović.
Jeste, mada ste predsedavajući, gospodinu Babiću, SNS, opet danas načinili uslugu, pričali su o svemu o čemu su hteli, što nije u redu, gospodine predsedavajući. Ja ću trošiti vreme ovlašćenog predstavnika. Reći ću, kada je govoreno o ovom amandmanu, od strane šefa poslaničke grupe SNS, on je govorio šta su građani Srbije uvideli. Građani Srbije su uvideli, kolike su im plate, penzije, kakvo im je stanje u zdravstvu, u školstvu i to su građani Srbije uvideli. (Zoran Babić, sa mesta: Da li je ovo po amandmanu?) Molio bih gospodina Babića da mi ne dobacuje.
Molim vas gospodo, nemojte, niko sebe neće da vidi. Gospodine Babiću, vi sada dobacujete odatle, dobacuje ovaj, dobacuju sa strane. Molim vas da poštujemo Poslovnik, kao što se ni vi niste držali amandmana, vidim da se i on ne drži amandmana. Ali vas molim, gospodine Veselinoviću, vratite se na amandman.
A ja vas molim da mi vratite vreme.
Vratiću vam vreme, ali pod uslovom da govorite po amandmanu.
Dakle, govoriću o amandmanu gospodine predsedavajući. Gospodin Babić je rekao da smo i mi donosili zakone po hitnom postupku. Tačno, donosili smo kada je to prema Ustavu bilo omogućeno, odnosno neophodno, kada su postojali razlozi za to, a donošenje budžeta Republike Srbije jeste jedan od takvih razloga, ukoliko 1. 1. ne bi postojalo budžetsko finansiranje po novom budžetu, onda bi se primenjivalo privremeno finansiranje, što bi moglo da bude štetno za građane Srbije. Samo nam gospodin Babić nije rekao kako se on seća tog glasanja 2012. godine, da nije možda on bio jedan od onih što je pokriven novinama u poslednjem redu glasao za taj isti budžet? Bojim se da jeste. Mi smo javno glasali za taj budžet i nije ništa sporno bilo u tome, zato što je to kod nas bio izuzetak. Ovo sada što vi radite jeste pravilo i mi smatramo da ovaj zakon ne treba da stupi na snagu dan nakon objavljivanja i mi smatramo da treba da se poštuje ustavno načelo po kojem zakoni stupaju na snagu osmog dana od dana objavljivanja i nadamo se, evo vratila se i predsednica Narodne skupštine Republike Srbije da će ubuduće, predsednice Narodne skupštine, a vi ste takođe pravnik, zakoni stupati na snagu kako ustav nalaže, a samo izuzetno u roku od jednog dana od dana objavljivanja.
Reč ima dr Aleksandra Tomić.
Uvažena predsedavajuća, poštovani ministri, što se tiče amandmana koji govori o tome da bi trebalo da zakon stupi od dana objavljivanja u „Službenom glasniku“, govori o tome da je potreba ovog zakona da postoji u delu da se što pre sprovedu ekonomske reforme. Mi smo u Skupštini Srbije imali prilike da usvojimo set reformskih zakona. Na Vladi je da sprovede određena zakonska rešenja, a jedno od rešenja je i u predizbornoj kampanji SNS bio da ekonomske reforme podrazumevaju i otvaranje novih investicija. Te investicije ste u mogućnosti ukoliko raspolažete sa kapitalom, državnim kapitalom u onoj meri ukoliko znate da zaista imaju određenu vrednost. Mi do sada to nismo znali. Do sprovođenja ekonomskih reformi nismo znali koliko je zaposlenih u javnom sektoru, ni koliko je praktično vrednost kapitala javnih, odnosno društvenih preduzeća. Tek sa konsolidacijom javnih finansija, sa donošenjem budžeta Republike Srbije, rebalansom i onim što je uslovilo kao potpisivanje sporazuma sa MMF smo znali kako ćemo kreirati budućnost u naredne tri godine. Ono što je važno još da se kaže, pitanja koja se postavljaju zašto se to sada radi i zbog čega je potrebna tolika hitnost? Iz prostog razloga što kada bivši režim, uopšte određeni poslanici kažu da ne postoji mogućnost i dobrog rešenja da je to Vlada gospodina Aleksandra Vučića i da jednostavno to nije dobar izbor, pa građani Srbije su rekli ko je pravi i ko je dobar izbor. Mi se svi zajedno sa tim nosimo baš u interesu građana jer su oni prepoznali ko je kvalitet i ko će dati, ko će povesti ovu Srbiju u razvoj, i ko će povesti, jednostavno skinuti sva ona dugovanja u kojima smo se našli kao država, gde smo se našli u problemima sa određenim investicijama da niko ne želi više da sarađuje sa vama. Sada imate priznanja, ne samo od međunarodnih institucija, nego od zavidnih kompanija koje su spremne da dođu da investiraju. Jedan „Ferero roše“ koji planira svoju proizvodnju da prebaci iz Turske u Srbiju i otvori nova radna mesta u proizvodnji svojih konditorskih proizvoda, sa principom od njive do trpeze, odnosno uzgajanjem lešnika na određenom poljoprivrednom zemljištu, do same proizvodnje gotovih proizvoda koje imate prilike i u našim hipermarketima da nađete, pokazuje da bi sa takvom proizvodnjom ovde ti proizvodi pre svega pala bi jednostavno cena tih potraživanja da bi građani Srbije imali prilike da takve proizvode imaju dostupne po mnogo nižim cenama. Nije samo „Ferero roše“, mnoge kompanije žele na taj način da dođu da investiraju u tako nešto. Sa zakonima koje bi glasali i koji bi jednostavno kasnili, mi takvu mogućnost investitorima bi uskratili. Prema tome, ono što smo čuli od gospodina ministra, zaista ima potrebu da amandman koji je dat na član 4, da se ne usvaja od dana donošenja i obaveštavanja u „Službenom glasniku“, zaista bi zakočilo mnoge investitore, kao što je „Ferero roše“. Ono što smo čuli ovde u izlaganju ministra, da jednostavno postoje određene institucije, znači državne institucije koje su pod vođstvom DS, a koje pokušavaju da zaustave investicione tokove i privredne aktivnosti koje bi dovele do otvaranja novih radnih mesta, pokazuju jako lošu politiku sa kojom smo mi imali prilike da se suočavamo do 2012. godine. Ne treba bežati od toga pa reći da DS, znači na vlasti u Vojvodini praktično je više od 12 godina i da li je ona bila u senci i da li je danas u suncu, to je potpuno svejedno.
Molim vas o amandmanu.
Amandman govori o tome da je potreba donošenja zakona u što kraćem vremenskom periodu. S razlogom ovakav amandman nije prihvaćen. Hvala.
Hvala. Reč ima Zoran Babić. Izvolite.
Replika gospođo predsednice.
Na čije izlaganje, nisam bila tu?
Na izlaganje gospodina Veselinović. Ovo je način shvatanja politike koji nema nikakve veze ni sa demokratijom, ni sa logikom, ni sa bilo čim. Kada je to skupštinska većina u kojoj je pripadao gospodin Veselinović to obilato radila, i to ne samo na ovoj sednici od 29. decembra 2011. godine, evo ja sam zahvalan službama što su mi doneli, evo i 29. februara 2012. godine, ne samo po hitnom postupku, već su ti zakoni stupili na snagu sutradan od dana objavljivanja, jednoj Zakon o davanju garancije Republike Srbije kod Komercijalne banke za JAT Ervejz, pa onda kod Hipo Alpe Adria banke za „Stepu Stepanovića“, pa sve sama zaduživanja i sve po hitnom postupku i sve odmah i sve sutradan. E sada, to kada radi bivši režim i to kada je radio bivši režim ja ne kažem da ovo nije u skladu sa zakonom. Jeste, u skladu je sa zakonom, u skladu je sa Poslovnikom, u skladu je sa Ustavom. E onda imaju razloga, onda su oni imali razloga, a kada to radi ova skupštinska većina sa mnogo značajnijim i snažnijim razlozima, to je odmah protiv zakona. Dajte dogovorite se jednom, da li su to isti zakoni, a većinu ste vi usvojili, poštujemo te zakone dok se ne promene. Kako jedni uslovi da važe 2012, 2011. godine, a drugi uslovi 2014. i 2015. godine? Još jedno malo obrazloženje. Znate, Zakon o budžetu i to je ono što je gospodin Veselinović namerno prevideo, ne verujem da je toliko nekompetentan i nestručan da ne zna da se Zakon o budžetu upućuje u skupštinsku proceduru 1. novembra svake godine za narednu godinu i da ne mora da se čeka 30. decembar da bi se on usvojio, jer zaboga, ući će se u vanredno finansiranje. Zašto ga pre nisu predvideli? Zašto nisu ispoštovali i Ustav i zakon i Poslovnik i uputili u proceduru 1. novembra.
Vreme za repliku je isteklo.
Još samo jednu rečenicu, molim vas, da oni koji su tvrdili da sam ja nešto radio pokriven novinama, davno su otišli sa političke scene Srbije, a na tom dobro utabanom putu se nalazi i politička stranka gospodina Veselinovića. Hvala.
Hvala. Neću više dozvoljavati replike, toliko smopričali o tome, sat i po je bilo repliciranje. Nema osnova za repliku više, moramo da pređemo dalje na dnevni red, ubeđena sam da ćete vi replicirati. (Janko Veselinović, s mesta: Kada?) Ne, sada nema osnova. Odgovor na odgovor, odgovor na odgovor, baš me interesuje da li neko razume o čemu mi … (Janko Veselinović, s mesta: Zašto ste njemu dali?) Daću vam stenograme kao i prošli put kada poslaniku nisam dala repliku jer je jedno tvrdio, sada ću dati i vama pošto počela sam da se bavim prikupljanjem stenograma, pošto mi niko ne veruje izgleda u sali. Zahvaljujem. Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O FONDU ZA RAZVOJ REPUBLIKE SRBIJE Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona o izmenama Zakona o Fondu za razvoj Republike Srbije podneli narodni poslanici: Zoran Živković, Vladimir Pavićević, Borislav Stefanović, Goran Ćirić, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Dragan Šutanovac, Jovana Jovanović, Vesna Martinović, Jovan Marković, Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, akademik Ninoslav Stojadinović, Snežana Malović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić, kao i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku. Primili ste izveštaje Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković, Vladimir Pavićević, zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Goran Ćirić, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Dragan Šutanovac, Jovana Jovanović, Vesna Martinović i Jovan Marković, i zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, akademik Ninoslav Stojadinović, Snežana Malović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre Sertiću koji se i dalje branite ćutanjem, a vaši predlozi zakona su ovde u Skupštini, mislim da je to jasan znak i narodnim poslanicima, a boga mi i građanima Srbije i poštovana predsednice Narodne skupštine, gospođo Gojković, ja mislim da je rasprava o amandmanu koji smo Zoran Živković i ja podneli na član 1. Predloga zakona o izmenama Zakona o Fondu za razvoj Republike Srbije, pravo mesto i prava prilika da dodam dva argumenta za stav da treba da se prihvati ovaj naš amandman. Poštovana gospodo nigde u Poslovniku Narodne skupštine, nigde u Zakonu o Narodnoj skupštini, nigde u Ustavu naše Republike ne piše da Skupština Srbije jeste telo koje treba da usvoji i sada se usmerava ne samo ka gospodinu Sertiću, nego pre svega ka pravnicima iz SNS i gospodinu Martinoviću npr, da Skupština treba da usvoji nešto što smo ovde imenovali kao leks individualis, poštovana gospodo. Uprkos tome što to nigde ne piše u ovim dokumentima, izgleda u najavi je da će skupština većina, gospodine Sertiću, da prihvati ovaj vaš „lex individualis“. Druga stvar, poštovana gospodo, nigde u Poslovniku Narodne skupštine, nigde u Zakonu o Narodnoj skupštini, nigde u Ustavu naše Republike ne piše, pa ni u članu 98. ni u članu 99. da je Skupština mesto u kojem treba da se usvaja nekakav krpež od zakona. Gospodine Sertiću, vi ne samo da ste podneli takvu vrstu predloga zakona ovde, nego najava je da će skupštinska većina, vođena poslanicima SNS, da glasa i za to. Ja se sada pitam - zašto, poštovana gospodo narodni poslanici? Hvala vam.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč? (Ne) Na član 2. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević, zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Goran Ćirić, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Dragan Šutanovac, Jovana Jovanović, Vesna Martinović i Jovan Marković i zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, akademik Ninoslav Stojadinović, Snežana Malović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre Sertiću, koji nastavljate da se branite ćutanjem u Narodnoj skupštini i poštovana predsednice Narodne skupštine, veoma mi je važno sada možda gospodin ministar Sertić da nam objasni. Ja hoću da dovedem u vezu dve stvari ovde. Mi smo podneli amandman na član 2, gde predlažemo da se taj član briše. Otkud to da jedan ministar pošalje, na primer, u našu Skupštinu, u periodu vanrednih sednica, vanrednog zasedanja, sada jedan predlog zakona koji argumentuje na sledeći način, a onda nema argument za našu argumentaciju da to nije ni dobro, ni ispravno? Gospodin Sertić kaže – mora hitno da se usvoji ovo što sam ja napisao u Predlogu zakona o izmenama Zakona o Fondu za razvoj Republike Srbije kako bi se primenom izmenjenog i dopunjenog zakonskog okvira uskladile norme za Zakonom o budžetu Republike Srbije za 2015. godinu. Gospodine Sertiću, da li možete onda ovde da nam kažete zašto ovaj Predlog zakona niste uputili u proceduru zajedno sa onih 12 drugih predloga zakona,kada smo ovde raspravljali o Zakonu o budžetu, pa da onda narodni poslanici kažu – stvarno mora sve to da bude uklopljeno jedno sa drugim, da raspravimo, da se usvoji i da onda imamo stvarno obrazloženje hitnosti. Ili, gospodine Sertiću, ima jedno pitanje na koje niste odgovorili povodom ovog predloga zakona člana 2, a koji je nama ovde veoma važan. Gospodine Setiću, kojom imovinom će Fond da odgovara za svoje delanje? Mislim da vi razumete zašto vas ja to pitam - zato što je ostavljeno da Fond sada odgovara svojom imovinom za preuzete obaveze. Koja je to imovina, gospodine Sertiću? Evo, odgovorite samo na to pitanje, poštovani ministre.
Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Amandman u istovetnom tekstu koji sam podnela na član 2. sa kolegama iz DS, sada mora da se komentariše u vezi sa amandmanom koji je podneo Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku, pošto taj amandman kaže: „U članu 7. stav 4. menja se i glasi – Fond može u skladu sa posebnim aktima Vlade preuzimati obaveze privrednih subjekata i drugih pravnih lica u većinskom državnom vlasništvu u slučajevima u kojima su za te obaveze garancije po posebnim programima Vlade izdala pravna lica čiji je osnivač Republika Srbija, a koja se bave kreditnim poslovima, poslovima osiguranja, odnosno poslovima izdavanja garancija, pri čemu za tako preuzete obaveze ostaju sredstva obezbeđena u skladu sa navedenim posebnim programima Vlade“. Taj amandman koji je podneo Odbor, u poređenju sa amandmanom koji sam podnela da se član 2. briše, donosi još jednu dilemu, a to je na koji način se pravi lista izuzetaka, da skratim, pretvaranja u javni dug nečijih dugova i na koja se to preduzeća koja se bave kreditnim poslovima osiguranja ili poslovima izdavanja garancija misli po posebnim programima koji se donose. Ja razumem intervenciju, pošto ta preduzeća postoje i svi znamo da će to biti šteta za budžet, ali onda ne razumem volju da kada u načelnoj raspravi i kada u raspravi po amandmanima govorimo o potrebi dijaloga i govorimo o potrebi da se razgovara o temi da se od toga beži ili neko viče, ovde se niko ne boji kada neko viče, ili se govori o sasvim drugim temama. Ovo je zajednička šteta. Taj novac iz budžeta neće videti ko je opozicija, a ko je vlast.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Izvolite.
Ministre, da bi vi nama odgovorili na naše amandmane, prvo nam morate odgovoriti kako se desilo, ministre, da dva zakona koja ste dostavili u proceduru prošle nedelje, za ovaj vikend ih oba izmenite, odnosno jutros da ih izmeni nadležni odbor u dogovoru sa vama? Dakle, šta možete da prigovorite, pošto ste se u četvrtak prilično nelagodno osećali kada sam rekao da je ova Vlada nesposobna, nekompetentna i ostalo, kada ste vi ta dva zakona koja ste dostavili u proceduru za vikend izmenili i na čega smo mi sada podneli amandmane? Na neki zakon koji je bio prošle nedelje u proceduri, a sada je u proceduri nešto sasvim drugo. Dakle, vi ste u ranijem predlogu zakona rekli praktično, da bi mogli i oni koji nisu pročitali ovaj Predlog zakona i građani da razumeju, da će obaveze Fonda za razvoj Srbije biti na neki način po strani i da država neće odgovarati za njih, odnosno da one neće u tu rupu bez dna državnu ulaziti. Sada vi dostavljate amandman Odbora, odnosno vaš amandman, pretpostavljam, gde kažete da ipak ako to Vlada proceni za neka pravna lica oni će možda ući u bilans ovog Fonda. Znači, Vlada će na bazi svoje ingerencije izabratineka pravna lica za koja će onda garantovati, odnosno preuzeti obaveze. Šta se to desilo, ministre, za vikend i zašto ste ova dva zakona, koja ste tako zdušno branili prošle nedelje kao super, promenili za vikend i kakav je to predlog zakona kada ga Vlada dostavi, menja ga za vikend, da ne govorim o činjenici da i ovaj zakon, kao i ovaj prethodni, je stigao po hitnom postupku i sve ostalo?
Hvala. Reč ima ministar Sertić. Izvolite.
Poštovani poslanici, pre svega zato što radimo i vikendom i razgovaramo sa članovima Odbora i sve predloge koje smo čuli u prethodnom periodu i na onoj raspravi u četvrtak ili u petak, koja je bila, pokušali smo da obezbedimo neku vrstu dogovora kako bi svaki detalj bio bolji. Što se tiče ovoga, pre svega ne odnosi se na buduće garancije i kredite, nego na postojeće, koji su već uračunati u okviru fiskalne konsolidacije u sadašnji javni dug. Dakle, o tome se samo radi, da za određeni program Vlade imamo pravo i mogućnost da zbog procesa privatizacije u pojedinim slučajevima Vlada donese odluku gde će Fond preuzeti te garancije, odnosno Vlada Republike Srbije garantovati kao izuzimanje samo iz razloga efikasnijeg i boljeg procesa. To je tako i objašnjeno u obrazloženju. Što se tiče ovog prvog dela o kome smo pričali, on se upravo odnosi na buduće garancije i na budući rad. Dakle, Fond može samo svojom imovinom i onim sredstvima koja ima na računu da pokriva svoje garancije i kredite, nikako više u ime Vlade Republike Srbije.
Po amandmanu, narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Izvolite.
Gospodine ministre, samo jedno podsećanje. Javna rasprava o zakonima se vodi pre nego što oni dođu u proceduru u Narodnu skupštinu Republike Srbije, a ne za vikend kada oni već budu u formi pogodnoj za usvajanje od narodnih poslanika. Dakle, da ste vodili ovu javnu raspravu, da zakoni nisu stigli po hitnom postupku, ne bi imali potrebe da se mi nađemo u jednoj paradoksalnoj situaciji da mi u stvari ne znamo o čemu raspravljamo. Mi smo dali amandmane na jedan zakon, vi ste ih za vikend izmenili i kažete da vi radite za vikend, ali zašto ne radite ovih radnih dana? Zašto radite samo za vikend? Mi bi voleli da vi radite tokom cele nedelje i da građani imaju od toga neke koristi. Ne mislim na vas lično, vi ste tu došli sticajem okolnosti ...
Da li je ovo diskusija o amandmanu „briše se“ ili o radnom vremenu?
Mislim da gospodin Sertić nije trebalo da sedi u ovoj Vladi, da je napravio veliku grešku.
Znači, njega stavljate u amandman? Mislim, dobili ste reč po amandmanu.
Mislim da je napravio veliku grešku zato što smatram da će to kasno uvideti, kao što je kasno uvideo da je ovaj zakon loš, pa ga je za vikend menjao. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku. Predstavnik predlagača prihvatio je amandman na sednici Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik dr Aleksandra Tomić.
Uvažena predsedavajuća, poštovani ministre, kolege poslanici, u članu 2. Predloga zakona menja se član 7. i glasi: „U članu 7. stav 4. menja se i glasi - Fond može u skladu sa posebnim aktima Vlade preuzimati obaveze privrednih subjekata i drugih pravnih lica u većinskom državnom vlasništvu u slučajevima u kojima su za te obaveze garancije, po posebnim programima Vlade, izdala pravna lica čiji je osnivač Republika Srbija, a koje se bave kreditnim poslovima, poslovima osiguranja, odnosno poslovima izdavanje garancije, pri čemu za tako preduzete obaveze ostaju sredstva obezbeđena u skladu sa navedenim posebnim programima Vlade. Stav 5. se briše“. Stav 2. menja se i glasi: „Dosadašnji stavovi 6. i 7. postaju stavovi 5. i 6“. Znači, u obrazloženju ovog amandmana imali smo prilike da čujemo da je ovo jedan vid praktično oslobađanja, odnosno rasterećenja negativnih efekata svih onih preduzeća koja se odnose na privatizaciju, a da ono što je bilo dato članom 2. praktično se odnosi na određena buduća finansiranja iz budžeta, odnosno garancije, tako da ne dođe do nekih zamena teza u ovom obrazloženju člana 2. Ono što je rečeno još ovde, to je da postoji deo koji se odnosi na već izdate obaveze i garancije koje ostaju, koja su definisane Fondom za razvoj i one garancije koje su po programima Vlade usklađene sa sporazumom sa MMF-om, tako da ovakav amandman suštinski treba da obuhvati i ono što je nekada ranije radio prethodni režim sa Fondom za razvoj i ono što su izdavane garancije i od strane budžeta, a i od strane samoga Fonda, jer sada imamo da sve ono što je bilo opterećenje budžeta bude opterećenje Fonda kroz imovinu Fonda i taj deo je pokušan da ovim amandmanom bude na određeni način obuhvaćen za sve slučajeve, znači, za sva društvena preduzeća, za sva preduzeća koja se odnose na proces privatizacije. Da kažem još da je ministar na Odboru prihvatio ovakvu formulaciju amandmana Odbora. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Goran Ćirić, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Dragan Šutanovac, Ivan Jovanović, Vesna Martinović i Jovan Marković. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Molim ministra da razmisli, pošto je prihvatanje ovog amandmana sada neophodno, nakon što ste prihvatili amandman Odbora, koji kaže da može javni dug posebnim programom i odlukom Vlade. Nigde u ovom zakonu ne piše da se to odnosi na postojeće obaveze. Zakon kada ima član, taj član važi. Članom 3. vi hoćete da omogućite Fondu da nema godišnje programe. Kao ideja, može da se razgovara o njoj. Ukoliko to ostavite sada, nema načina, jer u zakonu to nigde ne piše, da za buduće poslove posebnim programima Vlade ne bude pretvaranje u javni dug. Ja razumem nameru, razumem i obrazloženje, ali vas molim da razmislite. Sad je važno vratiti Fond na godinu dana, jer ga onda stavljate u budžetske alokacije, gde se nalaze sredstva za već izdato pretvaranje u javni dug onih koji se bave osiguranjem, javna preduzeća itd. Razumem da vi znate da je ovakav amandman potreban da bi mogli da radite sa pozicijama javnog novca koji već postoji, ali on će da bude na snazi dokle god ga ne promenimo. Onda je važno da vratite Fond na godišnji program. Potpuno se slažem da je to tema razgovora i da je jednako dobro kao i tri godine, bez ovog člana. Sa ovim članom, za kontrolu štete je dobro da bude godišnji program. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine i poštovani gospodine Sertiću i gospodo iz Ministarstva, priključujem se sada ovom jednom apelu narodne poslanice Gordane Čomić da se razmisli o usvajanju amandmana na član 3. koji smo podneli u istovetnom tekstu, uvažavajući argumentaciju koju je saopštila gospođa Čomić, ali i uvažavajući i argumente koje smo mi ponudili za usvajanje ovog amandmana, a hteo bih da vas podsetim na njih, gospodine Sertiću. Vi predlažete članom 3. da godišnji program bude zamenjen rečju „program“, a da se brišu reči da se taj godišnji program donosi do 31. decembra tekuće godine za narednu godinu. Nama se čini, gospodine Sertiću, da ovim vi šaljete poruku da niko nije radio i da se sada ozakonjuje to što neko nije radio. Suprotno transparentnosti na koju se pozivate u razlozima za donošenje zakona, nama se čini da ovim članom 3. u ovom Predlogu zakona vi šaljete poruku – nerad, nerad, nerad, nerad i nerad. Dakle, nerad puta pet, gospodine Sertiću i, plus, to postaje deo zakona. Čini nam se, takođe, da ukoliko bi se usvojilo ovako kako vi predlažete, suprotno onome što je vaša argumentacija u razlozima za donošenje zakona, da to počinje malo da miriše na korupciju. Moram da vas ipak podsetim još jednom na pitanje na koje niste odgovorili, iako ste ga pomenuli – kolika je imovina Fonda? Mi razumemo da Fond sada počinje da odgovara svojom imovinom, da se tu pravi jedan raskid sa Vladom, ali vas molim da kažete kolika je onda to imovina, da znamo mi narodni poslanici sa čime Fond može da računa? Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik dr Aleksandra Tomić.
Uvažena predsedavajuća, poštovani ministre, kolege poslanici, imovina Fonda je onolika kolika je imovina garancija koje je Fond uspeo od privrednih subjekata da naplati, od onih koji su uzeli sredstva iz tog Fonda. Tako imamo TG Borovicu, garancija „Razvojne banke Vojvodine“ od 2006. godine do danas, do 2012. godine, s obzirom da smo mi izveštaj dobili zaključno sa 2012. godinom kao Odbor, 148,7 miliona. „Jugoremedija“ Zrenjanin, koja je jedna od 24 sporne privatizacije iz 2008. godine, garancije „Razvojne banke Vojvodine“ 119,25 miliona. To su sve podaci koje smo uspeli da dobijemo zvanično preko Odbora u 2013. godini, zaključno sa 2012. godinom. Sigurno je da su cifre mnogo veće. „ABS Minel-Transformatori“ 2007.-2011. godina, 118,22 miliona, plus 271,77 miliona. Hoću da kažem da imamo milijarde i milijarde dinara i evra, kada pretvorite, u mnogim kompanijama koje su uzimala sredstva iz Fonda za razvoj, davale garancije „Agrobanke“, „Razvojne banke Vojvodine“ i za toliko praktično oštetili državu, jer ako te garancije danas ništa više ne vrede, onda jednostavno imate umanjenu imovinu Fonda za onoliko koliko su praktično te pare uzete, a danas su u stečaju, kada pričamo o „Agrobanci“. Prema tome, ako bi hteli da zaista kažemo kolika je imovina Fonda za razvoj, mi smo tek u proceduri konstatovanja te imovine. Kada uzmete sva dugovanja koja su do sada napravljena neracionalnim trošenjem i davanjem sredstava iz Fonda za razvoj i davanjem garancija u kojima ste namerno praktično uzimali firme i bacali u stečaj, dabiste izvlačili ta sredstva iz državne kase, onda umanjujete i imovinu tog fonda. Samim tim, vi na neadekvatan način raspolažete imovinom Države Srbije. Mnoga sredstva koja su davana iz Fonda za razvoj bila su u kombinovanom imovinskom stanju, zato što su mnoga sredstva bila knjižena na Ministarstvo finansija kao komision, a mnoga sredstva su direktno kao imovina Fonda i u tom delu, kod konsolidacije finansija treba imati u stvari, jedan način na koji ćete ta sredstva vraćati. Ono što je dato preko sporazuma sa MMF i budžetom Srbije ima potrebe da se u naredne tri godine napravi plan vraćanja tih finansija i ne možete na osnovu godišnjeg plana predvideti koliko ćete para vratiti. Ali, ono što je važno reći da kroz postupke privatizacije koje ćemo tek imati u ovoj godini i u narednim godinama i završetka tog postupka što smo se obavezali, naravno, u sporazumu sa EU, mi ćemo tek onda moći da kažemo da zaista imovina određenog fonda vredi određenu količinu finansijskih sredstava. Iz prostog razloga, što do sada ni na jedan način, te finansije nisu bile stavljene na jedno mesto. Bile su raštrkane, bile su jednostavno davane kroz određene banke koje su bile u određenom procentu, u društveno određenom delu, privatne. Čak sam ovde našla u jednom izveštaju da je Hipo Alpe Adrija banci dat kredit iz Fonda za razvoj RS, u 2010. godini. Mislim da to jednostavno pokazuje neodgovornost onih koji su to vodili, a ono što se na kraju navodi kroz samog izveštaja, to je u napomeni, da proces preuzimanja instrumenata obezbeđenja za Razvojnu banku Vojvodine i Privredne banke po Zakonu o preuzimanju imovine i obaveza koje se odnosi očuvanje radi stabilnosti finansijskog sistema RS, na osnovu izdatih garancije koje je jednostavno imala Razvojna banka Vojvodine. Prema tome, mnogi odgovori koji se danas postavljaju, po pitanju Fonda, treba pitati i Vladu Vojvodine, jer ona ima sigurno odgovore na ovakva pitanja, kolika je imovina Fonda RS. Hvala.
Reč ima ministar Željko Sertić.
Jako nam je važno da se razume da u članu 3. definišemo godišnje programe rada fonda. To su oni fondovi koje, odnosno programi, preko kojih smo omogućili i poplavljenim područjima, odnosno kompanijama i firmama, sektoru malih i srednjih preduzeća i preduzetnika, posebne povlastice prilikom povlačenja kredita. Ne samo u smislu manjih kreditnih iznosa, odnosno kamata interesa, nego i po pitanju obezbeđenja. U tom delu nam je važno da imamo mogućnost šireg delovanja i predvidivosti na neki drugi deo. To ne podrazumeva odluke Vlade koja će biti u ovom prethodnom slučaju, u članu 2, vezana posebno, posebno će Vlada donositi odluke jedno pa drugo. Ovo je isključivo pitanje formulisanja programa po kome će raditi kreditno zaduživanje. Dakle, dugoročni, kratkoročni krediti i sve ostalo. Ono što želim da napomenem, to je, za tri meseca od momenta kada smo ponovo pokrenuli realizaciju kredita preko Fonda, skoro dve milijarde dinara je dato za privredne subjekte u Srbiji. imamo još sredstava i pozivam sve ostale privrednike da se slobodno jave u Fond za razvoj, niko više nikada neće biti po partijskoj liniji opredeljivan da li će dobijati sredstva iz Fonda. Sredstva za Fond su namenjena razvoju, pre svega proizvodnji, za dugoročna obrtna sredstva, za uzimanje opreme koja je potrebna i po tom osnovu, Fond je otvoren za svakog privrednika da dođe i da razgovara na tu temu.
Hvala. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurićić, prof. dr Janko Veselinović, akademik Ninoslav Stojadinović, Snežana Malović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović-Korać, Aleksandar Senić, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Da lineko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici zajedno Zoran Živković i Vladimir Pavićević, i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Goran Ćirić, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Dragan Šutanovac, Ivan Jovanović, Vesna Martinović i Ivan Marković. Reč ima dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine gospođo Gojković, poštovani ministre gospodine Sertiću i poštovani gosti iz Ministarstva, moram sada tri stvari ovde da pomenem, gospodine Sertiću, jer mi se čini da ćemo u jednoj vrsti posebnog neznanja doći do momenta glasanja o amandmanima i o ovom predlogu zakona u celosti. Da li je tačno, gospodine Sertiću, ovo što ste vi napisali, da je Fond za razvoj RS pravno lice koje obavlja poslove odobravanja kredita, izdavanja garancija, kupovinu hartija od vrednosti, sticanja akcija i udela na osnovu pravnih poslova, uključujući i konverziju potraživanja, kao i druge poslove u ime i za račun RS, u skladu sa zakonom? Da li je to Fond? Ako jeste, možete li onda da mi odgovorite na ovo oko čega je nastala jedna nejasnoća, sada ja mislim i prilikom govora gospođe Tomić. Pošto ovde, ovim izmenama se predviđa da Fond preuzima neke obaveze na osnovu svoje imovine, a ja sam razumeo gospođu Tomić sada koja je poslanica SNS, da je sada u proceduri konstatovanje te imovine. Da li je to tačno gospodine Sertiću? Da lito znači da mi u ovom trenutku ne znamo kolika je imovina Fonda a da u zakon stavljamo da će Fond uprkos tome što ne znamo kolika je njegova imovina, da svojom imovinom garantuje za izvesne poslove? Pa čekajte poštovana gospodo, da li je moguće da je to tako? Evo, gospodine Sertiću, ja nisam iz te struke, dozvoljavam da je moguće da sam pogrešio, ali logika me je dovela do ovog pitanja. Druga stvar, ja sam razumeo sada ovde, da se imovina poistovećuje sa garancijama u pogledu Fonda. Pa nije valjda da je to isto ovako kao i u tački 2. gospodine Sertiću. Molim vas za razjašnjenje. Hvala.
Na član 5. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević, i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Goran Ćirić, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Dragan Šutanovac, Ivan Jovanović, Vesna Martinović i Ivan Marković. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine gospođo Gojković, poštovani ministre gospodine Sertiću i gosti iz Ministarstva, neophodno je, ja mislim, povodom amandmana na član 5. koji se tiče dana stupanja na snagu ovog predloga zakona, kao zakona, da ponovim, ova pitanja koja sam prethodno postavio gospodine Sertiću. Najpre, oko neodgovornosti u pristupu Vlade, na šta je ukazao i narodni poslanik Janko Veselinović, kada je rekao da je ovde stigao jedan tekst, jednog predloga zakona, da smo mi kao narodni poslanici ovde imali priliku da predložimo izmene tog teksta predloga zakona, a da sada imamo zahvaljujući delanju Odbora, potpuno izmenjenu sadržinu ovog predloga zakona. To znači, poštovana gospodo da je Vlada poslala jedan predlog, za čas posla se taj predlog strašno izmenio, i imamo sada drugu sadržinu, pa o čemu onda mi glasamo? Ja verujem, gospodine Sertiću da ovde skoro da nema nijednog poslanika koji će na kraju znati o čemu će da glasa. Pa da li to treba da bude slika jednog našeg zajedničkog rada oko usvajanja, po mom osećaju, trebalo bi da bude najboljih, najkvalitetnijih predloga zakona, odnosno zakona u ovoj skupštini. Neophodno je još jednom da vam postavim pitanje – da li je tačno, od prekjuče, kad smo ono imali raspravu u načelu, sada sam već zaboravio, da li je tačno da mi u ovom momentu ne znamo kolika je imovina Fonda a da saopštavamo da će Fond da garantuje svojom imovinom za neke radnje uprkos tome što ne znamo sada kolika je ta imovina. Molim vas, gospodine Sertiću, samo da kažete da ili ne, pa da imamo jasnu informaciju i odgovor, eto na to, jedno od mnoštva pitanja, poštovani gospodine Sertiću.
Hvala. Ako niste pričali o amandmanu, Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Amandman o kojem reč kojim predlažemo brisanje je - stupanje na snagu narednog dana od dana objavljivanja i meni je ovde važno da ponovim šta će stupiti na snagu. Zakon koji će stupiti na snagu narednog dana od dana objavljivanja u svom jednom članu imaće font kojim samo imovinom može da daje garancije, osim obaveza za koje garantuje Republika Srbija, a u drugom članu, izmenjenim, imaće takođe mogućnost da izdaje javne garancije ali po posebnom programu koji daje Vlada. Šta će stupiti na snagu? Problem je što nijedan od članova zakona koji stupaju na snagu nema ni rok, ni vrstu onoga na čega će se odnositi izdavanje garancije, osim usmene dobre volje u koju ja uopšte ne sumnjam. I to će biti problem. Kada god je nešto nejasno u zakonu naša zajedničko iskustvo je da se napravi šteta. Kad god ne uložimo dovoljno volje da saslušamo u čemu je procena da će štete biti, šteta se napravi. Sednica koja sledi je dokaz. Vas radi, Vlade radi, nas svih radi je važno u tumačenju, u podzakonskom aktu, zaključkom Vlade, kako god vama volja, vaša je nadležnost, da pojasnite pošto u ovom zakonu ne postoje ni rokovi ni vrste za koje postoje garancije, odnosno mogućnost da fond daje garancije, da to bude nedvosmisleno, jer iskustvo da, ako može da se tumači, tumačiće se na najlošiju moguću varijantu po javne finansije, nažalost. Hvala vam.
Hvala. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, akademik Ninoslav Stojadinović, Snežana Malović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Poštovani narodni poslanici, s obzirom na to da je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasnu članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine određujem 19. januar 2015. godine sa početkom u 15 časova i 10 minuta kao Dan za glasanje o tačkama dnevnog reda sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Znači, za nekih 7, 8 minuta počećemo glasanje, samo da dobijem sinopsis i vi isto. [[Posle pauze.]] Poštovani narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje, potrebno je da utvrdimo kvorum. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine u danu za glasanje postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubave svoje identifikacione kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 145 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da, prema tome, postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNI ZAKONA O PRIVREDNIM DRUŠTVIMA Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o privrednim društvima, u načelu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 151, protiv pet, uzdržanih – nema, nije glasalo četiri, od ukupnog prisutnih 160 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Podsećam vas da je sastavni deo Predloga zakona postao amandman na član 2. koji je podneo Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na naziv Predloga zakona amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, akademik Ninoslav Stojadinović, Snežana Malović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 157, od ukupno prisutna 162 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman, u istovetnom tekstu, zajedno su podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Ivan Jovanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Vesna Martinović i Dragan Šutanovac. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 163, od ukupno prisutnih 169 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, akademik Ninoslav Stojadinović, Snežana Malović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – osam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 164, od ukupno prisutna 172 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman, u istovetnom tekstu, zajedno su podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević, zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Ivan Jovanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Vesna Martinović i Dragan Šutanovac i zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, akademik Ninoslav Stojadinović, Snežana Malović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – deset, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 163, od ukupno prisutna 173 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman, u istovetnom tekstu, zajedno su podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević, zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Ivan Jovanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Vesna Martinović i Dragan Šutanovac i zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, akademik Ninoslav Stojadinović, Snežana Malović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – deset, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 164, od ukupno prisutna 174 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman, u istovetnom tekstu, zajedno su podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Ivan Jovanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Vesna Martinović i Dragan Šutanovac. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 166, od ukupno prisutnih 175 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, akademik Ninoslav Stojadinović, Snežana Malović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 167, od ukupno prisutnih 176 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Odlučivanje Narodne skupštine o postojanju opšteg interesa za povratno dejstvo odredbe člana 3. Podsećam vas da je Vlada predložila da član 3. Predloga zakona ima povratno dejstvo. Prema članu 197. stav 2. Ustava Republike Srbije i članu 160. stav 4. Poslovnika, kada predlog zakona sadrži odredbe za koje se predviđa povratno dejstvo, Narodna skupština posebno odlučuje da li za to povratno dejstvo postoji opšti interes. Stavljam na glasanje predlog Vlade kojim se predlaže povratno dejstvo odredbe člana 3. Predloga zakona. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 166, protiv – deset, uzdržanih – nema, nije glasalo dva, od ukupno prisutnih 178 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoji opšti interes za povratno dejstvo odredbe člana 3. Predloga zakona. Odlučivanje Narodne skupštine o postojanju naročito opravdanih razloga za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Podsećam vas da je članom 4. Predloga zakona predviđeno da ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“. Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije zakoni i drugi akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 166, protiv – deset, uzdržanih – nema, nije glasalo dva, od ukupno prisutnih 178 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopuni Zakona o privrednim društvima, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 164, protiv – devet, uzdržanih – nema, nije glasalo pet od ukupno prisutnih 178 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmenama i dopuni Zakona o privrednim društvima. 2. tačka dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O FONDU ZA RAZVOJ REPUBLIKE SRBIJE Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o Fondu za razvoj Republike Srbije, u načelu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 165, protiv – 11, uzdržanih – nema, nije glasalo troje od ukupno prisutnih 179 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pre nego što pređemo na odlučivanje o amandmanima, podsećam vas da je sastavni deo Predlog zakona postao amandman na član 2. koji je podneo Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević, zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Goran Ćirić, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Dragan Šutanovac, Jovana Jovanović, Vesna Martinović i Jovan Marković i zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, akademik Ninoslav Stojadinović, Snežana Malović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 168 od ukupno prisutnog 181 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević, zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Goran Ćirić, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Dragan Šutanovac, Jovana Jovanović, Vesna Martinović i Jovan Marković i zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, akademik Ninoslav Stojadinović, Snežana Malović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 168 od ukupno prisutnog 181 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Goran Ćirić, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Dragan Šutanovac, Jovana Jovanović, Vesna Martinović i Jovan Marković. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 171 od ukupno prisutna 182 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, akademik Ninoslav Stojadinović, Snežana Malović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 171 od ukupno prisutna 182 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Goran Ćirić, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Dragan Šutanovac, Jovana Jovanović, Vesna Martinović i Jovan Marković. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 170 od ukupno prisutna 182 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Goran Ćirić, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Dragan Šutanovac, Jovana Jovanović, Vesna Martinović i Jovan Marković. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 172 od ukupno prisutna 183 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, akademik Ninoslav Stojadinović, Snežana Malović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 172 od ukupno prisutna 183 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Saglasno članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije, stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 167, protiv – 11, uzdržanih – nema, nije glasalo pet od ukupno prisutna 183 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o Fondu za razvoj Republike Srbije, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 168, protiv – 12, uzdržanih – nema, nije glasalo troje od ukupno prisutna 183 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmenama Zakona o Fondu za razvoj Republike Srbije. 3. tačka dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU UGOVORA O ZAJMU ZA KREDIT ZA POVLAŠĆENOG KUPCA ZA DRUGU FAZU PAKET PROJEKTA KOSTOLAC-B POWER PLANT PROJECT IZMEĐU VLADE REPUBLIKE SRBIJE, KOJU PREDSTAVLjA MINISTARSTVO FINANSIJA, KAO ZAJMOPRIMCA I KINESKE EXPORT-IMPORT BANKE KAO ZAJMODAVCA Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu za kredit za povlašćenog kupca za drugu fazu Paket projekta KOSTOLAC-B ROWER RLANT RROJECT između Vlade Republike Srbije, koju predstavlja Ministarstvo finansija, kao Zajmoprimca i kineske Export-Import banke kao Zajmodavca, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 177, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo šest od ukupno prisutna 183 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu za kredit za povlašćenog kupca za drugu fazu Paket projekta KOSTOLAC-B ROWER RLANT RROJECT između Vlade Republike Srbije, koju predstavlja Ministarstvo finansija, kao Zajmoprimca i kineske Export-Import banke kao Zajmodavca. Prelazimo na odlučivanje o povredama Poslovnika na koje su ukazivali narodni poslanici. Narodni poslanik Vladimir Pavićević, na sednici 15. januara 2015. godine, u 10 časova i 45 minuta, ukazao je na povredu članova 108, 114, 115. i 283. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članovi Poslovnika. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – četiri, uzdržanih – nema, nije glasalo 178 od ukupno prisutna 182 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Narodni poslanik Vladimir Pavićević, na sednici 19. januara 2015. godine, u 10 časova i sedam minuta, ukazao je na povredu članova 107. i 283. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članovi Poslovnika. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 174 od ukupno prisutnih 179 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje i odlučivanje o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 102. Poslovnika, zaključujem sednicu Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Zahvaljujem .
Poštovana predsednice, smatram da ste povredili član 103, a vezano za član 157. Član 103. govori, da narodni poslanik ima pravo da usmeno ukaže na povredu postupanja predsednika Narodne skupštine, ako smatra da nije u skladu sa odredbama ovog Poslovnika učinjena povreda na sednici Skupštine koja je u toku i to neposredno po učinjenoj povredi. Javio sam se da ukažem da smatram da je povređen Poslovnik pre izjašnjavanja o tome da se objedini rasprava, zato što član 157. stav 2. kaže – da Narodna skupština može da odluči da obavi zajednički načelni pretres o više predloga zakona koji su na dnevnom redu iste sednice, a međusobno su uslovljeni ili su rešenja u njima međusobno povezana, s tim što se po odlučivanju svakog predloga obavlja posebno. Ne razumem i ne mogu da shvatim nikakvu vezu između pet zakona prvih, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o prometu nepokretnosti, Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o vanparničnom postupku, Predlog zakona o izmenama i dopunama Porodičnog zakona, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o nasleđivanju. Tu mogu da razumem vezu, jer su ovi zakoni posledica rešavanja štrajka advokata koji traje već četiri i po meseca u Srbiji, ali oni nemaju nikakvu vezu sa Predlogom zakona o dopunama Zakona o organizaciji i nadležnosti pravnih organa u postupku za ratne zločine. Ni na koji način rešenja iz ovih pet i ovog šestog zakona nisu povezana ni međusobno uslovljena. Usvajanjem ovakve objedinjene rasprave, ponovo ste prekršili Poslovnik. Jedino što je zajedničko za ovu raspravu je kapitulacija ministra pravde koji je danas došao da kapitulira …
Molim vas, po Poslovniku, molim vas. Vi sada kršite Poslovnik, ako vam je to bila poenta, a ako nije odgovoriću na kršenje Poslovnika. Od sednice do sednice vi to ponavljate i nemam ništa novo da vam kažem, osim da ne možete da osporite pravo bilo kom poslaniku da iskoristi svoje pravo iz člana 92. stav 2. i člana 157. stav 2. Poslovnika. To ne mogu ni ja, ne možete ni vi, tako da je to pravo svakog poslanika da predloži, a parlament da izglasa. Predlog poslanika Aleksandra Jugovića je dobio veliku većinu i mi ćemo raditi spojenu raspravu. Da li ste vi razumeli vezu ili niste razumeli vezu između predloženih zakona i da se o njima vodi zajednički načelni pretres, to je već neka druga stvar. Važno je da je predlagač iskoristio svoje pravo iz Poslovnika i da je omogućila većina da njegov predlog prođe. Izvolite, ako želite da mi glasamo o tome, kao o povredi Poslovnika, to je vaše pravo i videćemo da li je povređen Poslovnik glasanjem. Želite? Da, zahvaljujem. Prvo se javio poslanik Pavićević, samo da vidim u kom delu.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine gospođo Gojković, poštovani ministre Selakoviću i poštovani gosti, pretpostavljam iz Ministarstva pravde i poštovani advokati. Smatram, poštovana predsednice da su povređeni članovi 283. i 284. Poslovnika koji se tiču prava i dužnosti narodnih poslanika. Narodni poslanik Zoran Živković se danas za ovu sednicu uredno prijavio za reč, pre deset minuta pokušao da uđe u skupštinsku salu, ali mu nije omogućeno da uše u skupštinsku salu i moj predlog je, poštovana predsednice Narodne skupštine da se narodnom poslaniku Zoranu Živkoviću omogući da uđe u skupštinsku salu i da učestvuje u današnjoj raspravi, u odnosu na prethodnu sednicu kada sam se istim povodom javio, imamo izvesnu promenu okolnosti, poštovana gospodo. Poslanik Zoran Živković izjavio je ustavnu žalbu i to zbog dve stvari, poštovana gospodo. Pod a) zbog povrede slobode izražavanja iz člana 46. Ustava naše Republike i pod b) zbog povrede slobode izražavanja iz člana 10. Evropske konvencije za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda. Budući da bismo po mom sudu ovde u Skupštini kao zakonodavno telo ušli u jednu paradoksalnu situaciju, da je moguće da Narodna skupština kao najviše zakonodavno i predstavničko telo u našoj Republici, doprinosi nelegalnosti, molim, pre svega vas, predsednice Narodne skupštine, da Narodna skupština postupi kako sam predložio i da se narodnom poslaniku Zoranu Živkoviću omogući da ostvaruje svoja prava i realizuje svoje dužnosti kao narodni poslanik u ovoj Narodnoj skupštini. Hvala.
Zahvaljujem. Ništa se nije promenilo od vašeg pokušaja da nas ubedite da je povređen Poslovnik u odnosu na sednicu koju smo imali u prepodnevnom delu. Dakle, da podsetim i javnost i vas da je kazna izrečena poslaniku Zoranu Živkoviću za uvredu predsedavajućeg jer mu je rekao da je „stoka“, znači, nemojte me terati da vašim ponavljanjem ja moram da ponavljam sled događaja. Kazna je izrečena od strane predsedavajućeg po odredbama Poslovnika, a Administrativni odbor je odredio svoj deo kazne, a za sprovođenje kazne u delo zadužen je generalni sekretar parlamenta, našeg parlamenta. Znači, te činjenice se nisu promenile. Takođe, obavestila sam vas i u prepodnevnom delu i sada da je on podneo ustavnu žalbu i ako se ne varam, ako ste sada preskočili i privremenu meru kako odluku nismo dobili od Ustavnog suda da li su usvojili bilo šta od toga što ste vi tražili, mi ne možemo da prejudiciramo time. Čekamo i mi odlukupo ustavnoj žalbi i po privremenoj meri i naravno da ćemo poštovati odluku i sprovesti je u delo ako ona bude pozitivna za vas. Ako ne, biće ovako kako je po Poslovniku odlučeno pre nekoliko dana, a poslanik treba da razmisli sledeći put kada se obraća, a on je i danas ponovio, malo pre, da bolju reč nije mogao da u tom trenutku smisli. Znači, se ne kaje za delo koje je učinio tog dana. Pre 15 minuta ovde u parlamentu. Znači, nije mu zabranjeno da dolazi u parlament, ali ne može da učestvuje u plenumu. Takva je kazna. Da li još neko licitira sa povredom Poslovnika? Izvolite, Borislav Stefanović.
Gospođo predsednice, javljam se po članu 87. u smislu kršenja i članu 97. u smislu predloga. Član 97, molio bih da se Skupština izjasni o predlogu da se duplira vreme za raspravu, zbog važnosti teme o kojoj se radi, a član 87. vi ste u poziciji da razjasnite narodnim poslanicima ovu situaciju. Član 87. kaže da se sednice održavaju po pravilu od 10,00 do 18,00 časova i da se promena produženja rada posle 18,00 časova treba izneti uSkupštini od strane predsedavajućeg do 16,00 časova tokom trajanja same sednice. Vaše tumačenje da je to urađeno ranije i da se odnosi na ovu sednicu, neko ko je zlonameran, a ne spada među takve bi mogao da pomisli da vi danas možete da produžite rad sednice i 21. maja 2015. godine. Dakle, neko bi mogao to da zaključi. U cilju da se ta nedoumica anulira u ovoj situaciji i da vi nama objasnite ovde o čemu se radi i kako mi uopšte radimo danas kada nije produžen rad sednice posle 18,00 časova i ako je to tako urađeno, da li to znači da ćemo raditi samo dva sata protiv čega mi jesmo ili ćemo raditi u punom obimu, a uostalom u tom smislu i predlažem da se vreme poslaničkim grupama duplira i molim vas da se Skupština o tome izjasni. Hvala.
Bez obzira na moje objašnjenje? Na član 87. rekli ste, piše – po pravilu, znači, da ne mora. Po pravilu se radi od 10,00 do 18,00 časova, utorkom, sredom i četvrtkom, znači, postoje izuzeci. Produženi rad se odnosi na tih 24 sata kada smo mi ovde i radimo. Na žalost, ne mogu da produžim rad za maj mesec danas, ali razmisliću i o tom vašem predlogu, možda postoje tumačenja Poslovnika da mogu da produžim rad i za ubuduće. Ja sam više sklona da se to dešava u toku dana u kome radimo. Nova sednica je sazvana za 16.00 časova. Znači, nije ona sednica prethodna, tako da su u mom produženju rada, pažljivo uzmite stenogram, spomenute obe varijante. Dakle, odnosilo se i na eventualno produženje prve sednice, koju smo završili u 15.25 minuta glasanjem i na ovo. Znači, odnosilo se na radni dan i na obe sednice koje smo obuhvatili. Ako budete želeli tumačenje Poslovnika, obratićete se nadležnom Odboru. Nisam zaduženja za dalja neka tumačenja, osim tumačenja mojih činjenja. Znači, svakako ćemo glasati, jer ste tražili i bez mog objašnjenja da glasamo. (Dejan Nikolić, s mesta: Produženje vremena, dupliranje vremena.) Dupliranje vremena je stavio na glasanje, pa da saslušamo prvo povredu Poslovnika, a onda ćemo glasati. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, povreda Poslovnika.
Član 27, gospođo predsednice. Pravosuđe je blokirano mesecima unazad. Niko zbog toga nije srećan. Niko od učesnika u pravosudnom procesu, ni građani, ni privreda, ni sudije, ni tužioci, ni država, ni advokati. Ovi zakoni koji se danas nalaze pred nama su plod kompromisa i SNS želi da ih što pre usvoji, kako bi se svi vratili na svoja radna mesta i kako bi svi počeli da rade. Oni koji danas nekim besciljnim traženjem povreda Poslovnika, dupliranja vremena, razgovor o svakoj temi i svakom zakonu pojedinačno, samo žele da se blokada nastavi. Ja takvu želju ne mogu da razumem, niti SNS. Ne bih koristio reč koju je malo pre jedan kolega narodni poslanik koristio i rekao da je ovo kapitulacija. Ovo je kompromis, a ako ćemo koristiti reč kapitulacija, mislim da je ovo kapitulacija Zakona o javnom beležništvu iz 2011. godine, kapitulacija bivšeg režima, kapitulacija, a evo tu je i gospođa Snežana Malović, kapitulacija zakonskog predloga Snežane Malović.
Član 27. govori samo o toku sednice. Zahvaljujem. Doći ćemo i do glasanja o dupliranju vremena. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam pozvala da današnjoj sednici prisustvuje ministar pravde Nikola Selaković, pomoćnik ministra pravde Nela Kuburović, pomoćnik ministra pravde Čedomir Backović, Jovan Ćosić, načelnik odeljenja u Ministarstvu pravde i Zlatko Petrović, viši savetnik u Ministarstvu pravde. Stavljam na glasanje predlog šefa poslaničke grupe Demokratske stranke da vreme rasprave dupliramo. Jel sam vas dobro razumela? Zahvaljujem. O ovom predlogu Narodna skupština odlučuje bez pretresa. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 23, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasalo 150, od ukupno prisutnih 173 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni pretres o: Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o prometu nepokretnosti, Predlogu zakona o izmeni i dopuni Zakona o vanparničnom postupku, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Porodičnog zakona, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o nasleđivanju, Predlogu zakona o dopunama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u postupku za ratne zločine. Da li želi reč predstavnik predlagača, ministar pravde Nikola Selaković? (Da) Izvolite, ministre.
Hvala, poštovana predsednice Narodne skupštine Republike Srbije. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi predstavnici srpske advokature, želim na početku objedinjene načelne rasprave da vam predstavim najvažnija rešenja koja sadrže predlozi zakona koji su na dnevnom redu. Pre svega, reč je o zakonskim predlozima koji su u vezi sa postignutim sporazumom između Advokatske komore Srbije i Ministarstva pravde, i to o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o prometu nepokretnosti, Predlogu zakona o izmeni i dopuni Zakona o vanparničnom postupku, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Porodičnog zakona, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o nasleđivanju. Ove tekstove su pripremili stručni timovi Advokatske komore Srbije i Ministarstva pravde i njih je u neizmenjenom obliku predložila Vlada, radi razmatranja po hitnom postupku. Donošenje ovih zakona je veoma značajno, jer će rezultirati prekidom štrajka advokata. Pored navedenih zakonskih predloga, na današnjem dnevnom redu je i Predlog zakona o dopunama Zakona o organizaciji nadležnosti državnih organa u postupku za ratne zločine. Na početku, upoznaću vas sa tokom pregovora između Advokatske komore Srbije i Ministarstva pravde. Zbog štrajka advokata koji je rezultirao obustavom rada 17. septembra 2014. godine, Advokatska komora Srbije i Ministarstvo pravde su krajem 2014. godine obrazovali stručne timove, kako bi se zajedničkim radom pronašla rešenja za prevazilaženje spornih pitanja, a koja se tiču Zakona o javnom beležništvu i zakona koji su u vezi sa uspostavljanjem javno-beležničke delatnosti. U periodu od 15. decembra 2014. godine do 8. januara 2015. godine, održano je ukupno 10 sastanaka stručnih timova Advokatske komore Srbije i Ministarstva pravde, koji su okončani potpisivanjem sporazuma. Tim sporazumom je usaglašeno da se po hitnom postupku izmene odredbe malo pre navedenih zakona. Iako je jedan od početnih zahteva advokature bila izmena Zakona o overi potpisa, rukopisa i prepisa, stručni timovi su se saglasili da nije potrebno menjati postojeći, odnosno navedeni zakon. Takođe, izmene navedenih zakona bili su dovoljan preduslov da se nadležnim organima Advokatske komore Srbije predloži da donesu odluku o prekidu obustave rada advokata. Na prvom održanom sastanku stručnih timova, definisana su sporna pitanja, a to su bila sledeća pitanja: postojanje javno-beležničkog zapisa, pitanje obavezne forme, pre svega, ugovora o prometu nepokretnosti i postupak sprovođenja, odnosno potvrđivanja pravnih poslova, tzv. „solemnizacije“ od strane javnih beležnika. Tokom rada došlo je do približavanja stavova advokature i Ministarstva pravde o potrebi postojanja javno-beležničkog sistema u Republici Srbiji, kao i očuvanju latinskog tipa notarijata i postojanje javno-beležničkog zapisa kao obavezne forme za tačno utvrđene pravne poslove. Usaglašeno je da u formi javno-beležničkog zapisa moraju biti sačinjeni ugovori o prometu nepokretnosti poslovno nesposobnih lica, ugovori o raspolaganju nepokretnostima lica sa posebnim potrebama, sporazumi o zakonskom izdržavanju, hipoteka i založna izjava i to samo ukoliko voljom stranaka treba da imaju svojstvo izvršne isprave. Pored toga, predviđeno je da se u obliku javno-beležničkog zapisa može sačiniti i zaveštanje, odnosno testament, kao jedan od posebnih oblika, pored postojećih oblika zaveštanja, koji su predviđeni Zakonom o nasleđivanju. Dalje je utvrđeno koji su to pravni poslovi za koje je propisana kao obavezna forma solemnizacija, odnosno potvrđivanje ugovora od strane javnih beležnika, a to su: ugovori o prometu nepokretnosti, ugovori kojima se konstituišu stvarne i lične službenosti, hipoteka i založne izjave, ukoliko nemaju svojstvo izvršne isprave, ugovori o imovinskim odnosima između vanbračnih partnera, bračni ugovori, ugovor o doživotnom izdržavanju, ugovori o ustupanju i raspodeli imovine za života i ugovori o prenosu naslednog dela. Upravo ovakvim regulisanjem omogućeno je da građani sami ili uz angažovanje advokata sačinjavaju pravne poslove koji će nakon toga biti potvrđeni od strane javnog beležnika stavljanjem, odnosno sastavljanjem solemnizacione klauzule. Imajući u vidu brojne pravne poslove iz oblasti naslednog prava i porodičnih odnosa, prilikom čijeg sačinjavanja je neophodno učešće javnih beležnika radi solemnizacije pravnog posla, smatralo se celishodnijim da ovi pravni poslovi budu regulisani zakonima koji regulišu ove oblasti, zbog čega su predviđene i izmene Zakona o nasleđivanju i Porodičnog zakona, koje su usklađene sa predloženim izmenama Zakona o javnom beležništvu. Kako je izmenama Zakona o javnom beležništvu predviđeno i da se ugovor o prometu nepokretnosti zaključuje u obliku javnobeležnički potvrđene, odnosno solemnizovane isprave, bilo je neophodno u tom delu izvršiti i izmene Zakona o prometu nepokretnosti. Sporno pitanje je bilo pitanje postupka solemnizacije, odnosno potvrđivanja privatne isprave, kao i do koje granice javni beležnik može da ulazi u sadržinu pravnog posla, naročito kada su u pitanju ugovori o prometu nepokretnosti. Kada je u pitanju solemnizacija, postignuta je saglasnost da javni beležnik potvrđuje ispravu kada je to zakonom određeno da se potvrđivanje isprave vrši stavljanjem klauzule o potvrđivanju isprave, poznatije kao solemnizaciona klauzula, koja predstavlja javnu ispravu i uslov za punovažnost ugovora. Solemnizacionom klauzulom javni beležnik potvrđuje da je strankama u njihovom prisustvu pročitana isprava, da su one izjavile da ta isprava u svemu i potpuno odgovara njihovoj volji i da su je svojeručno potpisale. Prilikom potvrđivanja isprave o pravnom poslu javni beležnik ispituje da li stranke imaju pravnu i poslovnu sposobnost koja se traži za preduzimanje toga posla i da li su ovlašćeni da preduzmu pravni posao, a javni beležnik će postupiti isto kada u sastavljanju isprave učestvuje zastupnik ili punomoćnik, pri čemu ispituje da li je zastupnik, odnosno punomoćnik poslovno sposoban i ovlašćen da preduzme narečeni pravni posao. Ukoliko nisu ispunjeni ovi uslovi, javni beležnik odbija da solemnizuje ispravu. Pored toga, javni beležnik je dužan da strankama objasni smisao pravnog posla, da im ukaže na njegove posledice i da ispita da li je pravni posao dozvoljen, odnosno da nije u suprotnosti sa prinudnim propisima, javnim poretkom i dobrim običajima. Ukoliko utvrdi da pravni posao nije dozvoljen ili da je u suprotnosti sa prinudnim propisima, javnim poretkom i dobrim običajima, javni beležnik rešenjem odbija da potvrdi ispravu. Upravo ovakva intervencija javnih beležnika je neophodna kako bi se iz pravnog prometa isključili apsolutno ništavi ugovori. Srž latinskog tipa notarijata predstavlja mogućnost intervencije javnih beležnika u cilju zaštite pravne sigurnosti građana. Uvažena gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, upravo suština kompromisa leži u činjenici podjednakog nezadovoljstva i jedne i druge strane koja učestvuje u razgovorima. Do ovog kompromisa se nije došlo jednostavno. Nije se došlo lako iz jednog jednostavnog razloga - do ovakvog kompromisa trebalo je da dođe još 2010. na 2011. godinu. Zadatak koji smo imali pred sobom jeste da pronađemo ulogu javnih beležnika u sistemu u kojem ne postoje već duže od sedam decenija, a da ta uloga što manje bude na uštrb advokata koji su svih tih decenija, dok beležnici nisu radili i nisu postojali iradili. Ne treba dovoditi u sumnju da li je pred državom postojao i drugi način rešavanja ovog pitanja, ali Vlada u kojoj se nalazim, stranka kojoj pripadam na ovaj način pokazala je da poseduje puni demokratski kapacitet, insistirajući da do rešenja isključivo dođe putem razgovora i putem pregovora, do rešenja koje će biti stručno i koje će u granicama mogućeg zadovoljiti sve interese, a na prvom mestu interes građana i interes pravne sigurnosti kako građana, tako i pravnih lica. Pozivam vas da u danu za glasanje podržite izmene i dopune Zakona o javnom beležništvu, Zakona o prometu nepokretnosti, Zakona o nasleđivanju, Porodičnog zakona, Zakona o vanparničnom postupku, kao i dopunu Zakona o organizaciji državnih organa u postupku za ratne zločine. Hvala vam na pažnji. Želim da kroz dobru raspravu potvrdimo dogovor do koga se došlo na težak način. Hvala vam.
Zahvaljujem, ministre. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Drago mi je da je današnja kapitulacija ministra pravde dobila ovakav gromoglasni aplauz vladajuće većine. Verujem da će taj aplauz biti i kada u parlament dođe ostavka ministra pravde, jer to je jedini razuman rezultat ovoga o čemu danas raspravljamo. O tome šta će se desiti ako Zakon o javnom beležništvu stupi na snagu na način na koji je to ministar u izmenama usvojenim ekspresnim putem krajem avgusta meseca ove godine, dan pre početka rada javnih beležnika, šta će se desiti govorili smo na toj sednici. Na sednici održanoj 3. novembra ove godine, kada je ministar došao sa izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu, istih onih članova koje danas predlaže, mi nismo učestvovali. Rekli smo na početku da je usvajanje tih zakona bez dogovora sa advokatima koji su tog dana već preko 50 dana bili u štrajku,besmisleno, da je gubljenje vremena parlamenta, u krajnjoj liniji gubljenje i novca. Koliko košta jedan dan zasedanja? Jedan, dva, tri, osam miliona dinara. Zašto smo mi dva dana izgubili u novembru mesecu usvajajući izmene i dopune zakona koje nisu imale nikakav rezultat i koje nisu dovele do prekida štrajka i tek danas imamo rešenje koje je usklađeno sa predstavnicima advokata i mi to pozdravljamo. Tada smo rekli -ne možemo da raspravljamo o izmenama i dopunama zakona ako one nisu plod dogovora i drago nam je da tog dogovora danas ima, ali želimo da ukažemo na jednu činjenicu koja karakteriše rad ove vladajuće većine od aprila meseca, kada je konstituisan parlament, a to je činjenica da se sistematski uništava parlamentarizam u Srbiji. Parlament Srbije nije mesto u kome se raspravlja o zakonima, u kome se vode diskusije, gde poslanici imaju dovoljno vremena da se upoznaju sa predlozima zakona, da imaju dovoljno vremena da se konsultuju o predloženim rešenjima, da čuju mišljenje struke. Imamo činjenicu da se preko 90% zakona donosi po hitnom postupku u parlamentu i to je činjenica sa svih šest zakona koje danas raspravljamo. Ovi zakoni usvojeni su u subotu na Vladi, u subotu popodne sazvana je sednica za danas, ponedeljak popodne i nama ostaje da verujemo, a vidimo da advokati nisu baš imali previše poverenja u ovu Vladu i rešili su da svoj protest prekinu tek onda kada ove izmene budu i objavljene u „Službenom glasniku“ onako kako je dogovoreno i razumem zašto tako razmišljaju. Ali, mi ne znamo da li su ove izmene i dopune Zakona o interesu građana. One možda zadovoljavaju interes advokata dovoljno da oni prekinu štrajk. Ali, šta je sa građanima? Mi smo ovde predstavnici građana. Treba da donosimo odluke u njihovom interesu. Mi ne možemo da donosimo kvalitetne odluke o zakonima koju parlament dolaze i posle 24 sata se stavljaju na raspravu. To nije moguće, a da je loše sa takvom praksom pokazuje i današnja sednica. Izmene i dopune Zakona o javnom beležništvu danas se menjaju šesti put od kada je ministar pravde gospodin Selaković. Menjane su 2012. menjane su 2013. godine, dva puta su ove godine menjane usvajanjem nekih drugih zakona i menjane su u novembru 2014. godine, pet puta do sada i ovo je šesti put. To govori kako ministar vidi ovaj parlament, kao mesto gde će on da dođe, nešto da kaže, da ne sasluša nikakve argumente i da usvoji ona rešenja sa kojima je došao, a ta rešenja su loša. Ta rešenja imaju za posledicu blokadu pravosuđa četiri i po meseca. Želimo da postavimo pitanje - ko je za to odgovoran, da li ministar pravde koji je predložio zakone koji su izazvali štrajk advokata, da li vladajuća većina koja je usvojila te zakone po hitnom postupku, bez mogućnosti da se o njima vodi kvalitetna rasprava ili smo za to odgovorni svi mi, kao poslanici, narodni poslanici, predstavnici građana, koji treba da vodimo računa pre svega o interesu građana? Svašta je rečeno ne samo u parlamentu tog novembra kada je vođena rasprava u jeku štrajka. Ja bih sada mogao da čitam sve što je ministar pravde tada izrekao i da ga pitam - šta se to promenilo? Mogao bih da citiram njegove izjave koje su trebale da pripreme tu sednicu, izjave od 29. oktobra, koji je tada rekao vezano za štrajk - sada je jasno da ovo nema nikakve veze sa profesijom, reč je o sprezi politikanata i tajkuna koji za cilj imaju uvođenje haosa u državu, haos koji želi da blokira celokupno pravosuđe kao organa vlasti, što dovodi to toga da niko, a naročito Miroslav Mišković, nikako ne može da bude osuđen. Sve te optužbe da su advokati, da smo mi iz opozicije koji smo govorili o štetnosti usvojenih zakona, Miškovićeve sluge. Ja postavljam pitanje – da li to znači da je Mišković danas pobedio? Da li ste vi stali na stranu Miroslava Miškovića usvajanjem onoga što advokati traže od prvog dana svog štrajka od septembra meseca i ko je tu bio u pravu? Ono što je mini bilo zanimljivo je činjenica da su svi ovi zakoni, iako se govori o potrebi da se što pre odblokira pravosuđe, doneti u svojim prelaznim izdavačkim odredbama da će stupiti na snagu osam dana po objavljivanju u „Službenom glasniku“. Danas smo završili sednicu usvojivši dva zakona sa stupanjem na snagu odmah po objavljivanju. U čijem je to interesu da se za tih osam dana i dalje nastavi blokiranje pravosuđa u Srbiji i štrajk advokata, pošto je odluka Advokatske komore da se tek stupanjem na snagu odblokira štrajk? Pogledajte odluku Advokatske komore, pa ćete da vidite. Ono što je važno da se kaže o ovom poslednjem zakonu o kome ministar nije rekao nijednu jedinu reč, o Zakonu o organizaciji nadležnosti državnih organa u postupku za ratne zločine, je da je ovo ponovo ispravljanje jedne greške, greške parlamentarne većine koja je usvojila Zakon o javnim tužiocima menjajući odredbe da mandat javnih tužioca traje do kraja i predviđajući odredbu da sa 65 godina javni tužioci moraju da odu po sili zakona u penziju. Onda je neko shvatio da u slučaju gospodina Vukčevića, tužioca za ratne zločine, da će njemu nekoliko meseci pre kraja mandata biti prekinut mandat, da će on morati po sili tog zakona, koji je usvojen ovde ne na predlog Vlade, nego na predlog poslaničke većine, ali uz amin ministra pravde. Tada smo čuli od predstavnika vladajuće većine da je ministar pravde jedan od onih koji su podržali te izmene, kao i predsednik VKS, razni drugi stručni ljudi iz oblasti pravosuđa, VSS i ostali. Znači da su svi oni nešto predložili što vi danas ispravljate. Ponovo donosimo zakon koji ima ime i prezime. Jutros je bio zakon o „Telekomu“, ovo je zakon o gospodinu Vukčeviću. Meni je jedino drago što će neki poslanici koji ovde mesecima ili godinama vode kampanju protiv gospodina Vukčevića i Tužilaštva za ratne zločine glasati, možda i neće glasati, videćemo, za izmene i dopune ovog zakona. Nadam se da će zloupotreba parlamenta, odakle se vrše sistematski napadi na Tužilaštvo za ratne zločine prestati. Ako nisu prestali do sada, ako o tome računa nije vodila predsednik Skupštine, da će prestati usvajanjem ovog zakona i da će se Tužilaštvu omogućiti da završi vrlo bitne predmete na kojima radi već godinama. Gospodin ministar u svom izlaganju, koje je moram da priznam bilo kratko, a mislim da je trebalo mnogo više i bolje da nam objasni sve ove izmene i da nam objasni sve ono što je menjano kroz ove zakone prethodnih pet puta, pa je sada šesti put moralo da se pristupi izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu, rekao je da ovo potvrđuje demokratski kapacitet Vlade koja brani interes građana. Naravno da se ne slažem sa tim. Mislim da je jedini način da ovaj ministar odbrani interes građana da podnese ostavku. Ja sam očekivao danas na početku rasprave da će nas ministar obavestiti da je predsedniku Vlade uputio svoju ostavku, da će danas završiti ovaj posao zbog koga je napravio problem u srpskom pravosuđu, koji traje više od četiri i po meseca i da želi čista obraza da se povuče sa te funkcije. Nažalost, to nije slučaj i ostaje nam nada da ćemo u danima pred nama dobiti odluku predsednika Vlade o smeni nesposobnog i nestručnog ministra, koji je svojim bahatim ponašanjem doveo do toga da pravosuđe u Srbiji ne radi više od četiri i po meseca. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Petar Petrović.
Poštovana predsednice, uvaženo predsedništvo, gospodine ministre, dame i gospodo iz Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, na početku, pošto nisam hteo malopre da koristim, jer nisam hteo da dva puta govorim o istom pitanju, želim da kažem da je pre početka ove sednice održana sednica Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu i da je jednoglasno doneta odluka da se predloži Narodnoj skupštini da sve predloge zakona prihvati u načelu. Što se tiče poslaničkog kluba JS, mogu da kažem da će poslanici JS u danu za glasanje podržati sve predložene izmene i dopune zakona koji su danas na dnevnom redu. Kao što je i sam gospodin ministar rekao, ovih ostalih pet zakona, odnosno četiri, baziraju se na izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu i sam je on rekao da, ovo što mi danas imamo pred sobom, i što ćemo se, nadam se u sredu, možda već u ranim popodnevnim časovima usvojiti, je rezultat kompromisa koji je napravljen u radnoj grupi između predstavnika Advokatske komore Srbije i Ministarstva pravde RS. Kada kažemo kompromis, onda je sigurno da je na tim sastancima, na kojima su razmatrani predlozi jedne i druge strane, moralo da dođe do popuštanja, ja bih tako rekao, u stavovima i jedne i druge strane, da bi se našlo najpovoljnije rešenje i za jednu i za drugu stranu a istovremeno da se nađe i najbolje rešenje i za sve građane u Republici Srbiji, pravna lica, koji četiri meseca ne mogu da ostvare neka svoja prava, ili da završe započete procese pred nadležnim pravosudnim organima. Ovde je bilo reči o šteti koja eventualno je nastala ili je prouzrokovana obustavom rada od strane advokata, i nerada pravosudnih organa, odnosno sudova. Ja bih samo podsetio te dušebrižnike koji govore o šteti koja možda postoji a možda ne postoji. Da se vratimo nekoliko godina unazad i da kažemo kolika je šteta i da li je izračunata šteta koja je nastala u Republici Srbiji reformom pravosuđa iz 2010. godine. Tada je, ako se dobro sećam, a sećam se, preko 900 nosilaca pravosudnih i javnotužilačkih funkcija ostalo van pravosudnih organizacija, pa su u postupcima prednadležnim sudom, Ustavnim sudom, ostvarili svoja prava, a sada koliko imam saznanja, mnogi od njih potražuju naknadu zarada za onaj period za koji su nepravedno udaljeni sa posla. Da li će ostvariti ili neće ostvariti ta svoja prava, nije moje da ocenjujem, jer postoje organi koji će o tome da donesu konačnu odluku. Ali, nemojmo da unapred pričamo o nekim štetama koje su nastale ili su mogle da nastanu, a da za to nemamo opipljive dokaze. Kada govorimo o ovim zakonima koji su rezultat, kao što sam i rekao, kompromisa između jedne i druge strane, moram da kažem da moja saznanja idu dotle da je bilo mnogo oštrijih zahteva i sa jedne i sa druge strane kako da se reše nastali problemi. Na svu sreću, poslanička grupa Jedinstvene Srbije, pozdravlja te napore radne grupe i Ministarstva pravde i Advokatske komore Srbije, što nisu prihvatili takvi, ja bih rekao, mnogo oštriji zahtevi i sa jedne i sa druge strane i došlo se do ovih predloga izmena i dopuna ovih zakona koji zadovoljavaju, po nama iz Jedinstvene Srbije i Ministarstvo pravde i Advokatsku komoru Srbije. Ono što je bitno i treba reći par stvari u vezi predloženih izmena i dopuna ovih zakona, a to je da će o ovim izmenama Zakona o javnom beležništvu, pravo na sastavljanje određenih pravnih poslova imati i drugi subjekti, prvestveno advokati, a ne samo javni beležnici, pa i ne samo advokati, u krajnjem slučaju, i to je dobro, ali će javni beležnik biti taj koji će izvršiti solemnizaciju, odnosno staviti solemnizničku klauzulu na taj pravni akt koji dođe kod njega na solemnizaciju i potvrditi da je to u skladu sa određenim propisima. Kada govorimo o odgovornosti, pošto će sigurno biti takvih diskusija u kasnijim istupanjima pojedinih uvaženih koleginica i kolega, mislim da treba da pustimo da građani Srbije, na nekim narednim izborima, a njih će bez obzira na želje nekih da do njih dođe vrlo brzo, doći kada je zakonom predviđeno, a to je ako se ne varam 2018. godine, pa će onda imati mogućnosti da istaknu sve eventualne promašaje i negativnosti i Vlade koju vodi gospodin Vučić i Ministarstva pravde, koje vodi gospodin Selaković. Siguran sam da će ova većina koja danas podržava Vladu Republike Srbije i koja čvrsto stoji iza Ministarstva pravde i ministra Selakovića, mogu i da vam kažem gospodine ministre, što se tiče poslanika JS ne obazirite se na to što vas pozivaju na neku odgovornost i na ostavku, ne dajte ostavku. Jedino mi možemo da vas smenimo, jer smo vas mi izabrali, mislim na celu većinu ovde. Vi dobro radite u Ministarstvu pravde, kao i celo Ministarstvo, a oni koji žele promenu vlasti u Srbiji imaju mogućnosti u 2018. godini da izađu sa novim programima i da pobede na izborima. To je demokratsko pravo, demokratsko načelo kojeg će se JS uvek pridržavati. Što se tiče primedbi, a bilo je o tome reči i na Odboru za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, o stupanju na snagu ovih zakona koji su danas pred nama, poštovani narodni poslanici, da vas obavestim, da već postoji amandman, a i ako ne postoji daće ga Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, da ovi zakoni stupe na snagu narednog dana od dana objavljivanja. Tako da mogu da kažem i predstavnicima Advokatske komore da će zakon vrlo brzo stupiti na snagu i vratićemo se u normalne okvire rada u sudovima i tužilaštvima. Na kraju krajeva, nekima se možda i ne sviđa i neće im se svideti što je došlo do kompromisa između Ministarstva pravde i Advokatske komore Srbije, jer ne treba pobeći od one narodne izreke, mnogi misle da što je nekima gore, nama će biti bolje. Nema od tog posla ništa, ova Vlada, ovo Ministarstvo pravde, ovi poslanici koji podržavaju Vladu i ministre koje smo izabrali, nastaviće zacrtani put. Da zaključim, poslanički klub JS će podržati predložene izmene i dopune zakona i podržaće sve ostale napore Vlade i Ministarstva pravde da Srbija ide uspravno u Evropu i da se u Srbiji bolje živi. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miroslav Markićević.
Poštovana predsednice, poštovani gospodine ministre, poštovani advokati, predstavnici esnafskih udruženja advokata, poštovani građani Srbije i kolege narodni poslanici, koristim priliku da sve građane pravoslavne vere i ispovesti pozdravim sa našim pozdravom – Hristos se javi! Kolege i poštovani građani koji gledate ovaj prenos, govoriću veoma kratko i samo o jednom zakonu, o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu. Odmah da kažem da će poslanički klub NS podržati predloge gospodine ministre, koje ste nam dostavili, kao što smo i do sada podržavali, jer verujemo u vaš rad kao što verujemo i u rad Vlade Republike Srbije i premijera Aleksandra Vučića. Želim da vam kažem nekoliko stvari u vezi ovog zakona. Rekli ste i bile ste u pravu i mi iz NS pogotovu podržavamo kada se dogovore makar dva čoveka, a kamoli ako se dogovore advokati koji su toliko važni za pravnu državu i pravosudni sistem ove države i Vlade, odnosno vi ispred Vlade. Dakle, podržavamo kompromis koji ste postigli, podržavamo da pravosudni sistem profunkcioniše, da počne da radi, jer je to pre svega u interesu građana. U tom smislu ovo zadnje što sam rekao, interes građana, rekli ste da tu imaju dve strane i naravno bile su dve strane, ali ovde postoji i treća strana, a to su građani. Ja sam, gospodine ministre, danas na nekom sajtu „overa.rs“ i video konačno taj cenovnik koji je u bodovima, cenovnik rada notara. Pa, vam kažem, ovako kako narodski se kaže – sa terena, šta građani kažu. Ne interesuje njih mnogo ko je upravu ovde, notari ili advokati. Njih interesuje koliko će to njih da košta, gospodine ministre. Prema tome, ja neću da sudim o vašoj stručnosti koja je nesumnjiva. Ja hoću ovde da kažem, pošto smo mi kao poslanici i parlament zaduženi da ocenjujemo rad ministara, ono što sam imao čast da vas upoznam, znam vas kao vrlo čestitog i poštenog čoveka i to je moje mišljenje. Znači, mora mnogo toga da se desi da bih ja to mišljenje promenio. U ime toga, ja vas molim, gospodine ministre, da u narednim danima, da li u danima vanrednog zasedanja, da li prvog dana, podnesete, da ne bi to poslanici, podnesete predlog, hajde da kažem tako, cenovnika, vi tačnije znate kako se to zove, da se sve te usluge, bilo da ih rade advokati, bilo da ih rade notari, vrate na cene koje su bile pre stupanja na snagu ovoga zakona. Ja sam u Čačku video, u gradu odakle dolazim, sa štrajka advokata, da oni drže panoe transparentne gde piše, recimo, da neka overa je bila 230 dinara, a sada je 1800 dinara. Da je u zakonu, a svi smo krivi zato i ja se smatram odgovornim, jer sam glasao, sa poverenjem kao što ću i ovo da glasam, ove zakone, odnosno izmene i dopune zakona koje ste predložili, čini mi se da su te cene bile iste kao ono kada smo mi, narod, mi građani odlazili u opštinu i u sud, da možda do štrajka advokata ne bi ni došlo. Prema tome, ja ne sporim njihovo legitimno i legalno pravo da se bore za svoje interese i to su i uspeli, ali mi poslanici ovde smo advokati građana koji to radimo za poslaničku platu, a ne radimo po nikakvim tarifama, paušalima ili ne znam kako već. Da ne bi bilo razno raznih sumnji, da niko ne bi dokazivao da li to košta ovoliko, da li to košta onoliko, znači da se građanima omogući da mogu da idu i kao do sada i u sud i u opštinu i kod advokata i kod notara, a da cena bude, recimo, ako se radi, evo konkretno da vam kažem, ako se radi o potvrdi ili overu koju su roditelji obavezni da izvade prilikom putovanja dece u inostranstvo na ekskurzije, to košta 230 dinara plus inflacija svake godine i mirna bačka. Ja sam možda malo maliciozan prema advokatima, ali čini mi se da tu ne bi bilo ni nekog posebnog štrajka. Zvao sam u nekoliko zemalja u EU, gde imam prijatelje i rođake. Pa, čak i ovaj predsednik, čini mi se da se zove Udruženje notara Evrope ili kako se to već zove koji danas ovde gost, dragi gost u našoj zemlji, koji kaže da mu nije jasno uopšte zbog čega se sukobljavaju advokati i notari, jer kaže - oni lepo sarađuju i lepo zarađuju. Nemamo mi građani ništa protiv da i jedni i drugi lepo zarađuju u skladu sa zakonom u interesu građana samo da tu cenu mi vratimo ono pre septembra 2014. godine kada je taj zakon stupio na ono. Znači, to je vrlo lako i vrlo prosto i mi kao građani ćemo kao i do sad što smo išli, ići kako kome odgovara i kako ko ima poverenja ili u notara ili u advokata ili u sud. Da vam kažem ministre, uzimajući u obzir, naravno i vi i svi koji ovo slušate i gledate, dakle ja nisam pravnik, ali recimo kaže građanin običan, kroz 20, 30 godina u mom gradu Čačku sud će da postoji, jer je država Srbija večna, dok je Srbija država večna postojaće i sud, a da li će taj notar da postoji i da li će taj advokat da postoji i da li će njegova advokatska kancelarija da postoji, to mi ne znamo. Prema tome, narod još uvek, gospodine ministre, veruje više državnom organu, sudu nego notarima i advokatima kad se radi. To je moje mišljenje i anketirao sam nekoliko stotina građana, to su mi rekli. Dakle, da dalje ne bih dužio, pošto sam sam rekao da nisam previše stručan za ovo, Nova Srbija, ponavljam još, i poslanici Nove Srbije glasaće za ove predloge zakona koje ste vi ovde podneli i ne samo zato što podržavamo rad premijera Vučića, Vlade Republike Srbije, nego smo i verni koalicioni partner SNS. Hvala.
Reč ima dr Milorad Mijatović. Izvolite.
Hvala gospođo predsednice. Gospodine ministre sa saradnicima, poštovani gosti, dame i gospodo narodni poslanici, danas raspravljamo o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu i čitavog seta zakona koji su posledica izmena ovog zakona. Odmah na samom početku da naglasim da će poslanička grupa SDPS podržati u Danu za glasanje ove zakone. Šta želim da kažem o ovim zakonima? Zakon o javnom beležništvu je jedan od zakona iz evropske agende koji postoji u zemljama EU, ali ne samo u zemljama EU, već u svim zemljama u našem okruženju i sam sam nedavno imao jedan pravni posao u jednoj od susednih republika. Uradio sam to kod notara i mogu vam reći da nosim izuzetno veliko zadovoljstvo i da je to uspešno. Taj notar je meni garantovao pravnu sigurnost. Prema tome, donošenjem ovih zakona i ovakvih zakona, mi garantujemo pravnu sigurnost građana Srbije. To je ono što je ovog trenutka najbitnije reći. Mi kao vladajuća pozicija vrlo jasno kažemo da je teško bilo da se dođe do ovakvih zakona, do ovakvih izmena i dopuna. Teško je jer su pregovori trajali dugo, ali se, moram naglasiti, razgovaralo. To pokazuje demokratski kapacitet ove Vlade. To znači – sedi se, razgovara se i dođe se do kompromisa. Ovde je već rečeno da jeste kompromis. Svima je gorko u ustima. Niko nije zadovoljan. Svako je negde popustio, ali smo dobili jedno od rešenja koje će zadovoljiti i građane Srbije pre svega, jer zbog njih postojimo, zadovoljiće i jednu interesnu grupu, da je naglasim, to su advokati Srbije, a i isto tako imaćemo jednu evropsku tekovinu koja se zove notari, koja će raditi svoj pravni posao zbog čega i postoje. Još nešto. Osim što je pokazala demokratski kapacitet, ova Vlada je pokazala još nešto, svoj reformski kapacitet. Drugim rečima, spremna je da ide u reforme svesna činjenice da će u tim reformama biti prepreka i to vrlo važnih, visokih, da će se morati mnogo toga raditi da bismo dobili najbolje zakone. Reforme jesu da se prepreke preskaču, a da se dođe do najboljih rešenja. Upravo to pokazuje i ovaj postupak koji smo imali u vezi Zakona o javnom beležništvu, a isto tako i čitavog seta pratećih zakona. Još nešto. Bilo je reformskih zakona. Biće ih još. Svesni smo prepreka koje ćemo imati, ali odustajati nećemo. Vlada RS sa Aleksandrom Vučićem spremna je na reformske zahvate. Neće stati. Ići će napred. Evropski put Srbije je neupitan. On će takav i biti i donosićemo zakone koji će značiti bolji rad, kvalitetniji rad i sve ono što treba građanima Srbije da omogući da žive u jednoj normalnoj zemlji, u Srbiji koja će ličiti na sve ostale zemlje iz EU. Upravo zbog toga sve ovo radimo i zbog toga ćemo i u narednom periodu podržavati ovakve zakone koji će se dešavati. Moram da naglasim da je mnogo interesnih grupa i bili smo svedoci činjenice da sve interesne grupe u ranijem periodu su znale itekako da kroje zakone, da kroje zakone u skladu sa svojim interesima, da se vrlo brzo proda državna imovina i da se neki vrlo brzo obogate, a da zato nema posledica. Isto tako, da ne plaćaju poreze, a da zato nema posledica. Upravo te činjenice govore da ova Vlada insistira na pravljenju pravne države, na poštovanju institucija sistema i donošenje onih zakona koji su iz evropske agende zakona, ali i onih zakona koji se mogu primeniti u Srbiji da odgovaraju realnosti u kojima Srbija živi. Ne možemo mi iz EU dobiti spisak zakona, prevesti ih i reći da ih primenjujemo u Srbiji. Vi sami znate da zakon treba prilagoditi zemlji u kojoj idemo, u kojoj živimo, a polako i kasnije popravljati da budu bolji, kvalitetniji i da u krajnjem slučaju cilj svakog zakona je zaštita građana Srbije. Usvajanjem ovih zakona, ja u to ne sumnjam, a poslanička grupa Socijaldemokratske partije će glasati za njih, mi ćemo završiti jedan vrlo težak period, a to je blokada rada pravosuđa. To je jedan pomak koji moramo napraviti dalje da jednostavno sudovi počnu funkcionisati na način kako to odgovara. U tom smislu, pa čak i ako se radi o interesnoj grupi advokata, očekujem njihovu pomoć u onom smislu da se brzo izvrši deblokada pravosuđa i da jedna značajna grana države profunkcioniše na način kako to očekujemo. Neću govoriti šta je to promenjeno, šta je to novo u ovim zakonima. Ministar je u svom kratkom izlaganju to rekao. Neke kolege su rekle takođe. Lično mislim da dobijamo zakone koji možda nisu onakvi kakvi smo mi iz vladajuće većine želeli, ali su zakoni koji će se primenjivati, koji će pomoći da građani Srbije imaju veću pravnu sigurnost, a zbog toga mi kao narodni poslanici i poštujemo. Na kraju da naglasim, poslanička grupa Socijaldemokratske partije Srbije će glasati za ove zakone u danu za glasanje. Hvala.
Zahvaljujem dr Mijatović. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe, narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite gospodine Jovanoviću.
Zahvaljujem se predsedavajući. Poštovani ministre Selakoviću, predstavnici Ministarstva, kolege narodni poslanici, pre svega želim da istaknem u startu konzistentan i eksplicitan stav poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije, a to je da mi podržavamo kompletan set predloženih zakona o kojima danas raspravljamo, jer je upravo ta podrška nešto što podrazumeva valorizaciju svega onoga što se dešavalo. Imamo još jednu valorizaciju. Valorizaciju napora koju je učinilo Ministarstvo pravde Republike Srbije. Tu su predstavnici Ministarstva na čelu sa ministrom Selakovićem. Tu su predstavnici Radne grupe gospodin Backović i gospođica Kuburović. I pozdravljamo napore Ministarstva pravde u pravcu postizanja takvog sporazuma. Naravno pozdravljamo i napore advokature koja je u tom sporazumu participirala, jer je taj sporazum doveo do nečega što je osnovni cilj, a osnovni cilj je zadovoljenje interesa građana. Zbog toga mi u poslaničkoj grupi Socijalističke partije Srbije smatramo da ova debata ne treba da odiše političkim pamfletima, ne treba da odiše populizmom, već naša rasprava treba da bude objektivna, argumentovana i na struci zasnovana. Ovde niko nema moralno pravo da seiri na bilo čemu. Zbog toga što je kompromis učinio svoje, zbog toga što je kompromis koji mi posmatramo u jednom jedinom cilju, a to je cilj zadovoljenja interesa građana postignut. U kompromisu ne postoji niko ko može da kaže ja sam dobio ili izgubio. Uvek neko dobije nešto što ne želi u odnosu na ono što je tražio i mogao dobiti. Ono što je najvažnije, najvažnije je da je Ministarstvo pravde zadržalo onaj kurs koji podrazumeva reformske procese u pravosuđu. Najvažnije je da je advokatura dala svoj puni doprinos, pre svega strukom i ja ću tu struku uvek afirmisati. Mislim da su stručne grupe u svom maksimumu uspele da dovedu do cilja jedan projekat. Uvažavajući sve ovo što je učinilo Ministarstvo pravde, uvažavajući sve ono što je učinila advokatura, kao jedna od najstarijih profesija na svetu, kao profesija koja traje hiljadama godina, koja je opstajala u svim pravnim porecima, u svim pravnim sistemima, mi smo uspeli da stanemo pred građane i da kažemo - prava građana su zaštićena. Stoga se u ime poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije određujem tako što ću reći – poštovani građani Srbije, usvajanjem predloženih zakona vaša prava će biti poštovana, vaši punomoćnici će nastaviti profesionalno da zastupaju vaše interese, a sudovi će donositi pravične i na zakonu zasnovane odluke. To je sigurno najvažniji razlog što će ova koalicija podržati predložene zakone u celosti. Želim da u ime poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije izrazim zadovoljstvo ukoliko su amandmani koje smo podnosili ranije na predloge zakona o kojima danas raspravljamo, naročito Zakona o javnom beležništvu, Zakona o prometu nepokretnosti, kao i Zakona o overi potpisa i prepisa, bilo kako pomogli da se dođe do rešenja koja su sadržana u predloženim zakona. Ovo iz razloga što se našim amandmanima kao legitimnim pravnim mehanizmima pokušalo doći do sličnih i istovetnih rešenja, koja bezrezervno podržavamo danas i u ovoj raspravi. Hajde onda da građanima Srbije zbog kojih prevashodno donosimo i usvajamo predložene zakone, još jednom pojasnimo šta su oni dobili ovim zakonima koje ćemo nesumnjivo usvojiti. Pre svega, dobili su ili bolje reći zadržali su pravo da samostalno sačine ugovore u slobodnoj formi, da u istom cilju, po slobodnom izboru i po sopstvenoj inicijativi mogu angažovati advokata da im sačini takav ugovor i to sve upravo onako kako je to bilo do 1. septembra 2014. godine. Da građane ne bih zbunjivao značenjem pravnih instituta legalizacije i solemnizacije reći ću da upravo takve ugovore koje sačine građani, advokati, javni beležnici samo overavaju i to je obavezno, odnosno imperativno pravilo koje važi za sledeći ugovor, a to su ugovori o prometu nepokretnosti, među kojima su prodaja, razmena, poklon. Ujedno to su ugovori koji su najčešće u pravnom prometu. Zatim, ugovori o doživotnom izdržavanju, ugovori o ustupanju i raspodeli imovine za života ostavioca, a moramo priznati da su to ugovori koji su do sada najčešće sačinjavali i gotovo u celosti sačinjavali advokati. Bračni ugovori, odnosno ugovori o regulisanju imovinskih odnosa, bračnih i vanbračnih partnera. Ponoviću, ove ugovore javni beležnici samo overavaju kao što su to do sada činili sudovi, a činiće sudovi i ubuduće shodno odredbama zakona sve dok se ne imenuju javni beležnici u sedištima tih sudova. Takve ugovore javni beležnici jednostavno ne mogu sačiniti zbog čega je potvrđivanje takvih ugovora kod javnih beležnika nužno upodobiti finansijskim mogućnostima građana. Građane Srbije pored usvajanja ovih zakona i te kako značajno interesuje koliko će iznositi naknada koju će plaćati za usluge koje im kroz overu i potvrdu isprava traže notari, odnosno javni beležnici. Podsećanja radi do 1. septembra 2014. godine građani su za ovu vrstu overe, odnosno legalizaciju potpisa plaćali par stotina dinara, a danas plaćaju nekoliko hiljada dinara. Mi u poslaničkoj grupi SPS smo uvereni da će Ministarstvo pravde kao javno beležništvo utvrditi tarifu koja je primerena finansijskim mogućnostima građana i koja će takve mogućnosti građana poštovati u smislu primeravanja tarife javnih beležnika u odnosu na ono što građani mogu da plate. Ugovori koje mogu sačinjavati isključivo javni beležnici i niko drugi osim javnih beležnika su ugovori o raspolaganju nepokretnostima poslovno nesposobnih lica, gluvih, nemih i slepih lica, sporazumi o zakonskom izdržavanju, a na poseban zahtev stranke i ugovori o hipoteci kao i založna izjava na osnovu koje će stranka moći tu izjavu da koristi kao izvršnu ispravu, odnosno na osnovu koje se neposredno sprovodi postupak prinudnog izvršenja bez obzira da li je to sudskim ili vansudskim. Dakle, ekskluzivitet javnih beležnika ili kako ih popularno zovemo notara svodi se isključivo na ove kategorije isprava. Ovim zakonskim rešenjem ne mogu niti trebaju biti nezadovoljni javni beležnici imajući u vidu da su ovim zakonskim rešenjima samo podržan i ispoštovan osnovni cilj predlagača, a to je da se gotovo celokupna vanparnična materija izmesti iz sudova i prenese u nadležnost javnim beležnicima. To potvrđuje i činjenica da javni beležnici sačinjavaju javnobeležnička zaveštanja, testamente u formi javnobeležničkih zapisa pri čemu je zakonom imperativno regulisano da javni beležnik ne može biti svedok javnobeležničkog zaveštanja niti može biti neko ko će primiti bilo šta poklon ili šta drugo iz javnobeležničkog zaveštanja, odnosno testamenta. Veliki iskorak su učinili Ministarstvo pravde i advokatura činjenicom da javni beležnici, prema predloženim izmenama Zakona o prometu nepokretnosti, overavaju i ugovore o prometu nepokretnosti u kojima se kao predmet ugovora pojavljuju nepokretnosti u izgradnji, stanovi u izgradnji, objekti u izgradnji, objekti koji nemaju upotrebnu ili građevinsku dozvolu. Ovo je jako značajno istaći - uz obavezu javnog beležnika da upravo ove ugovorne deficite, jer je deficit nepostojanje građevinske dozvole, deficit je nepostojanje upotrebne dozvole, unesu kao upozorenje prilikom potvrđivanja isprave. Naravno da to javni beležnici moraju učiniti i u slučajevima tzv. lukrativnih pobuda kod stranaka, naročito u slučajevima ukoliko javni beležnik prethodnom proverom utvrdi da je jedna ista nepokretnost prometovana više puta, da se radi o istom prodavcu, da se radi o istoj nepokretnosti, a sve u nameri da se prevari kupac. U toj situaciji javni beležnik ima puno pravo i obavezu da odbije rešenjem overu, odnosno potvrđivanje takve isprave. Ono što je takođe veoma značajno, jeste da je veoma kvalitativan napredak u odnosu na ranija zakonska rešenja učinilo Ministarstvo pravde zajedno sa predstavnicima advokature u smislu uvođenja sudske zaštite stranaka od eventualnog nezakonitog rada javnog beležnika. Podsećanja radi, dosadašnja zakonska rešenja su predviđala da po prigovorima stranke u postupku pred javnim beležnikom odlučuje javnobeležnička komora. Sada se to značajno menja na kvalitativno bolji način, tako što će po prigovorima stranke u slučaju nezakonitog rada javnog beležnika odlučivati sud, a po žalbi na odluku osnovnog suda, jer jedino osnovi sud u prvom stepenu može biti nadležan, odlučivaće viši sud. Na taj način se uspostavlja i određena kontrola rada javnog beležnika, što je svakako dobro rešenje. S druge strane, javni beležnik nema pravo na pravni lek ukoliko sud usvoji prigovor i izda nalog javnom beležniku da izvrši overu, odnosno potvrdu isprave. Ne treba zaboraviti ni činjenicu da će sudovi ubuduće voditi evidenciju overenih ili potvrđenih ugovora, imajući u vidu da su javni beležnici u obavezi da takve ugovore prosleđuju sudovima. Sva ostala prava i obaveze javnih beležnika sistematizovana kao nadležnost javnih beležnika ostaju u predloženim zakonskim rešenjima, s tim što su dodatno potvrđena i preciznije definisana, počev od utvrđenja identiteta stranke, utvrđenja poslovne sposobnosti stranke, poštovanja autonomije volje stranaka, obaveze da se pred strankama pročita ugovor koji su stranke ili advokati sačinili i na kraju, ono što je veoma važno, da stranke pred javnim beležnikom izričito i nedvosmisleno iskažu da se radi o ugovoru koji je produkt njihove slobodno izražene volje. Dakle, u isključivoj nadležnosti javnog beležnika je da ispituje ispunjenje uslova za preduzimanje pravnog posla, odnosno uslova za zaključenje ugovora, sa jedne strane, a sa druge strane da utvrđuje dozvoljenost takvog pravnog posla. To su dve obaveze javnog beležnika koje predstavljaju i kongentnu normu koju javni beležnik ne može da ignoriše. Poslanička grupa Socijalističke partije Srbije, podržavajući ove predloge zakona, ističe da isti zakoni nisu, niti u bilo kom slučaju smeju biti razlog za dalja sučeljavanja, za dalje podele u bilo kom smislu reči, za dalje izazivanje vaninstitucionalne borbe bilo koga ko je ovim zakonom obuhvaćen. Stoga ovi zakoni, po našem dubokom ubeđenju, nisu doneti kako bi se javni beležnici obespravili. Naprotiv, notarijat i javni beležnici su, kako smo mi socijalisti konzistentno i dosledno isticali sve vreme u zakonodavnom procesu, neophodno potrebni u pravnom poretku naše države. Ono što je u tom pravcu značajno reći, jeste da i advokatura i javni beležnici kao dva segmenta moraju biti upućeni jedni na druge i u toj upućenosti jedni na druge raditi isključivo u interesu građana. Mi socijalisti u ovim zakonima prepoznajemo pre svega interes građana, a kroz zadovoljenje tog interesa prepoznajemo i značajnu društvenu ulogu advokature kao neodvojivog dela pravnog poretka Srbije, kao i ulogu javnih beležnika koji ovim zakonima i prvim koracima svog delovanja prave sebi put da u punom kapacitetu budu deo tog pravnog poretka. Naša podrška aktivnostima koje preduzima Vlada Republike Srbije u reformskim procesima u pravosuđu, a advokatura je neodvojivi deo pravosuđa i to vitalni deo bez koga pravosudni sistem ne može da postoji i ne može da funkcioniše, jeste zaista osnovni cilj da se bolesno stanje našeg pravosuđa konačno popravi, jer je to osnovni preduslov da se uspešno otvore poglavlja 23. i 24. od kojih zavisi naš ulazak u EU. Naša podrška je i u pravcu svega onoga što mi danas radimo u zakonodavnom procesu, na koji način doprinosimo harmonizaciji ili usklađivanju našeg zakonodavstva sa zakonodavstvom EU. Zakonodavni proces je, drage kolege narodni poslanici i poštovani advokati, evaluativan proces. Šta to znači? To znači da će i ovi zakoni koje ćemo danas doneti biti pod prizmom posmatranja stručne javnosti, građana, svih nas zajedno, jer će kroz njihovu praktičnu primenu biti prepoznata potreba ili da se delimično menjaju ili, ukoliko je to potrebno, da se menjaju u celosti. Mi u poslaničkoj grupi Socijalističke partije Srbije nemamo problem da identifikujemo sve ono što se vezuje za te potrebe i opet sve i isključivo u interesu građana. Jednostavno, u tom evaluativnom zakonodavnom procesu smo sigurni da će svoj doprinos dati i javni beležnici i advokatura, kao što je to i do sada činjeno, jer i advokatura i javni beležnici imaju istu društvenu ulogu. Kao advokat sam pozvao sve one koji pripadaju jednoj časnoj profesiji koja se zove advokatura da prihvate ovaj sporazum, na koji način smo stekli uslove da danas u Skupštini raspravljamo stručno i argumentovano o zakonima koji su na dnevnom redu. Taj poziv su učinili i mnogi drugi časni i pošteni advokati i njima se zahvaljujem. Ujedno u ime poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije čestitam na svim naporima koje je učinilo i Ministarstvo pravde i ministar pravde i advokatura na postizanju dogovora, na uspostavljanju kompromisa i ono što je sigurno, sigurno je da će poslanička grupa Socijalističke partije Srbije nastaviti da snažno podržava Vladu Republike Srbije u reformskim procesima koji se vezuju za pravosuđe, koje su nažalost uništili oni koji sada dobacuju. To je nažalost zbog toga što su oni faktički doprineli ili uzrokovali sve probleme i izazvali karcinom u pravosuđu koji je metastazirao, a što mi danas moramo ispravljati. Zbog toga podrška stoji i zbog toga će poslanička grupa Socijalističke partije Srbije u Danu za glasanje i podržati i glasati za predložene zakone. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Jovanoviću. Reč ima šef poslaničke grupe DS, narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Gospodine Selakoviću, uvažene kolege narodni poslanici, uvaženi beskompromisni borci za prava građanske svesti i slobode i pripadnici advokature u Srbiji, dobar dan. Moram da kažem da je ovo jedan dan u kojem, bez obzira na dobacivanja i nervozu koja nema potrebe da postoji zaista, se nalazimo u Narodnoj skupštini šesti ili sedmi put raspravljajući o setu zakona, donoseći izmene na koje smo vas upozoravali, ministre, neprekidno svaki put u svakoj raspravi. Menjate zakone na način kako smo vam mi predlagali. Naše zadovoljstvo ne može biti veće. Naše zadovoljstvo ne može biti veće i zbog činjenice da će najzad srpsko pravosuđe posle više od četiri meseca blokade početi da radi. Građani će biti srećni jer će najzad moći da sprovedu poslove od njihovog interesa i da dođu do nasušno potrebne pravde u Srbiji. Najzad ulazimo u nešto što ste vi u maniru ove Vlade pokušali da naslikate kroz ružičaste naočare i da prikažete stanje stvari onako kako nije, a to je, dobro je, slušajući ove poslanike iz SPS-a i SDPS-a, ja moram da se složim. Hvala Bogu da u onoj prethodnoj Vladi nije bilo SPS-a i SDPS-a, inače bismo uspeli da rešimo ove probleme ranije. Nisu oni bili ni u jednoj ranijoj vladi. Vi gospodine Selakoviću niste bili ni u jednoj ranijoj vladi, ali ste bili u Skupštini šest puta raspravljajući o ovim zakonima. Svaki put, poštovani građani kada smo raspravljali o ovim zakonima, kada je notarijat počeo da dobija svoje obrise, kada ste kroz predloge propisa pokušali da uobličite njihove nadležnosti, kada ste pokušali da utvrdite njihov odnos sa advokaturom, kada ste pokušali da učvrstite pravni poredak u Srbiji, svaki put smo vam ukazivali šta tu nije dobro i šta ne valja, zašto ovako ne može da se uradi, zašto ne poslušate Advokatsku komoru Srbije, zašto ne poslušate ljude koji su deo pravnog poretka Srbije? Tražili smo od vas da napustite put inaćenja, tvrdoglavosti, političkog slepila, nedostatka želje za kompromisom i pronalaženjem rešenja, ismevali ste nas, vređali ste nas, odbijali ste svaki predlog. Niste hteli da razgovarate sa advokatima mesecima. Sa nama niste hteli da razgovarate o amandmanima, niste hteli da poslušate predlog i sve ono što smo tražili, niste hteli da sagledate život u Srbiji realnim očima. Niste hteli da vidite na šta nam liče sudovi i nerešeni predmeti. Niste hteli da vidite zakrčenja koja su gora od bilo čega što je srpsko pravosuđe videlo od 1945. godine do danas. Niste hteli da vidite da jednoj profesiji oduzimate pravo na rad, a dajete drugoj kroz monopolski položaj, niste hteli da čujete da nam Ustavni sud volšebno i čudno ćuti, da neće da se izjasni o bilo čemu. Niste hteli da vidite proteste advokata koji su trajali mesecima i vapaj tih ljudi sa ulica gradova naših? Ali, šta ste hteli? Hteli ste da kažete da smo mi Miškovićevi plaćenici, hteli ste da kažete da podržavamo tajkune i politikantske strukture koje stoje iza protesta advokata? Danas, ministre Selakoviću, iznad Skupštine Srbije ponosno se vijori bela zastava vašeg političkog kraha. Danas je dan vašeg poraza. Danas je dan kada treba građane Srbije da obradujete još jednom vešću, a to je vest o vašoj ostavci. Vi morate otići, ministre Selakoviću, sa pozicije ministra pravde. Obrazložiću sve. Vi morate snositi posledice. Pod jedan – oglušivanje o opravdane zahteve srpske advokature, pod dva – ignorisanje Narodne skupštine Srbije i donošenje šest puta različitih izmena zakona bez javne rasprave i bez pripreme, pod tri – sumnje da postoji pritisak na Ustavni sud u Srbiji, pod četiri – zbog vređanja čitave jedne profesije i političkih stranaka da iza njih stoje kriminalci i tajkuni i pod pet – zato što ste na kraju došli na iste pozicije, pritisnuti opravdanim protestom tih ljudi. Moje pitanje vama, ako vi tu belu zastavu ne vidite, a ja vidim da je ne vidite, ko je pobedio danas ministre? Da li je pobedio Mišković ili su pobedili advokati i pravna struka i ljudi od integriteta i istina? Da li je pobedio Mišković ili istina i advokati, morate nam odgovoriti. Ako je pobedio Mišković, vi morate otići, jer ste potklekli pod Miškovićevim pritiskom. Ako su pobedili advokati i istina, onda morate otići, zato što ste četiri i po meseca ćutali na ono što je bilo nesumnjivo dokazivo i što danas prihvatate. Onda niste sposobni ni da vršite ovu funkciju. To su objektivna data pitanja kroz prizmu istine na koju vi treba da date odgovor, bez strasti, bez ljutnje, bez sukoba i bez svađe. Recite nam danas ovde i pred predstavnicima Advokatske komore i pred građanima Srbije koji ovo gledaju, kako možete za tri meseca od danas, da izađete pred bilo koga u javnosti, da razgovarate sa bilo kim, a da neko vama ne spočitava ovo što sam vam rekao danas ja. Vaš politički kredibilitet je najtanji do sada, ministre, a vi znate vrlo dobro, da ne bude da vas samo kritikujem, da hodnici Pravnog fakulteta plaču za vama, ministre, da studenti se bune što nemaju jednog od najboljih asistenata na predmetu Istorije države i prava, da vi kao takav čovek treba da prestanete da lišavate našu mladost vašeg znanja i to kažem bez ironije. Vi se niste pokazali u domenu pravosuđa, ali ste se pokazali u domenu edukacije na Pravnom fakultetu u Beogradu. Vratite se svojoj struci, tamo neće biti raznih borka i ostalih koji će vas podsećati neprekidno na ovu kardinalnu grešku vaše političke karijere. Vi ste nas ubeđivali da advokati nemaju pojma i da to što oni traže je retrogradno, anahrono i ne postoji nigde u Evropi, a gle čuda, danas usvajamo upravo to, sve ono što smo tražili od vas mesecima danas usvajamo. Da li vi ministre mislite da baš svi u Srbiji imaju pamćenje kišne gliste? Naša dužnost, između ostalog je da to na efikasan način negiramo. Ovo je jedan vaš politički poraz, ali je pobeda srpske advokature i pobeda struke istine i pravde i pobeda onih koji su istrajavali i davali nadu građanima Srbije da se mogu izboriti za bolje sutra u Srbiji kojom vlada Aleksandar Vučić. Ti ljudi su pokazali da se može i zato njima svaka čast i svako priznanje. Ja ne bih prekinuo štrajk, ja bih zahtevao i onaj uslov da se ispuni, a to je vaša ostavka, što je jasno iz mog izlaganja. Ja isto tako ne bih nikada napustio ovu Skupštinu na vašem mestu, a da ne odgovorim na ovo pitanje. Vi prosto, uvaženi ministre Selakoviću nemate mogućnosti da odgovorite ovde na nijedan drugi način osim da, ili je pobedio Miroslav Mišković ili da su pobedili advokati, istina i pravda. Ako je jedno odgovor, morate podneti ostavku. Ako je drugo odgovor, morate podneti ostavku. Stvar je toliko jednostavna da nijedan spin, nijedna besmislica koju smo čuli ovde, pazite vi šta će oni pokušati, poštovani građani da vas ubede – pa mi bismo ovo uradili, nego bivša vlast nije to htela 2011. godine. Dokle mislite da verujete u to, da bilo ko u Srbiji veruje u te besmislice koje iznosite? Lepo sam vam rekao, da su SPS i SDPS bili u Vladi prethodnoj, ovo se sigurno ne bi desilo, jel tako? I onda ste vi… Izvinjavam se.
Molim vas gospodine Stefanoviću, nemojte da polemišete sa poslanicima.
Dakle, nisam hteo ništa loše, nikog ne vređam. Eto, zamislite da su oni bili u Vladi, ovo bi bilo davno rešeno.
To će građani protumačiti iz vašeg govora. Izvolite, nastavite.
Mene ne čudi ova većina, razumete, mislim na najveću stranku u Srbiji. Ona nije učestvovala u prethodnoj vladi. Mislim na onu pre, pre, pre, pre tri vlade Aleksandra Vučića. Mislim da ste vi ministre kao neko ko se suočio sa realnim problemom našeg pravnog poretka, sa glasom stare advokatske struke koja je uvek bila slobodna, suočeni sa argumentima koje su oni davali kroz sredstva javnog informisanja koje ste vi prvo ignorisali, pa onda napadali, a onda te ljude vređali i onda unosili teoriju zavere što vam je omiljeni sport, a onda kada smo i mi iz opozicije rekli nešto o tome, našli ste spregu, evo ih, opozicija, advokati, Mišković, zavera, rušimo Vučića. Da li smo mi onda uspeli to da uradimo kroz tu zaveru, ministre Selakoviću ili će pre biti da čak ni vi sa svim kontrolisanim medijima niste mogli sakriti činjenicu da nam se građani pate preko četiri meseca bez pravde, da nam sudovi stoje, da se predmeti nagomilavaju. Ko će nadoknaditi ministre štetu građanima Srbije zbog toga što vi niste hteli da se dogovorite sa advokatima pre četiri meseca, ko će da plati što ove predloge zakona, izmene zakona, niste prihvatili pre četiri meseca? Ko će nadoknaditi štetu ljudima koji su skuplje davali pravne usluge notarima za ova četiri meseca? Ko će da nadoknadi izgubljeno vreme i izgubljenu dobit, oterane investitore iz zemlje u koju niko neće da ulaže, pošto pravosuđe ne radi četiri meseca? Vi ste oterali Mubadalu, Al Dahru i ostale kapitalne projekte, gospodina Vučića, jer da ste vi uradili posao sa pravosuđem, šta bi sprečavalo stranog investitora da dođe u Srbiju? Dakle, sada ja vidim vezu u tome i sada ja vidim šta ste vi. Vi ste subverzivni element u Vučićevoj Vladi. Sada je meni jasno o kome je pričala ministarka Mihajlović, nije loše, šta?
Gospodine Stefanoviću, molim vas da poštujete Narodnu skupštinu?
Osmeh na licu ministra Selakovića pokazuje da se ne ljuti.
Gospodine Šutanovac, nemojte da dobacujete. Gospodine Stefanoviću, molim vas.
Razumeo sam vas. Gospodine Bečiću, to se zove ironija, znate, nije uvredljivo.
Ako niste dovoljno skoncentrisani i ne znate šta je na dnevnom redu, ja ću sada da pročitam dnevni red.
Ja pričam sve vreme o dnevnom redu, nemojte molim vas.
Molim vas da govorite o temi.
Dakle, imam jednu stvar da dodam. Obezbeđujući određene, pošto ste maltene, ima jedan značajan deo koji niste ispunili u odnosu u pregovorima sa advokaturom, ali jedan jeste, to je da se sačinjavaju ugovori za lica sa posebnim potrebama, lica koja ne mogu da vide ili govore ili imaju drugi problem za koji oni naravno nisu krivi. Time po meni dovodite te ljude u neravnopravan ustavni položaj i vi vrlo dobro znate da to može biti veliki problem, mi ćemo kroz amandman to pokušati da promenimo. Ne možete njima dati da njih obrađuju notari, a ostale mogu advokati. Drago mi je da smo se na kraju svi slili u istu reku istine i sve pritoke su došle na isto mesto, tačno kao što smo predviđali i svi ministri će na kraju doći na isto ishodište. Isto ishodište je da onaj i njegovi, ništa u negativnom smislu, koji su od Srbije i Domanovića napravili aktuelnu stvar i od Domanovića najaktuelnijeg pisca, da će na kraju morati politički da odu u istoriju gde im je mesto. Vi ste ministre Selakoviću preteča vetra slobode u Srbiji, vašom ostavkom ta sloboda više nikada neće moći da se zaustavi, molim vas da odmah podnesete ostavku. Hvala.
Lepe želje. Reč ima narodni poslanik … (Zoran Babić, s mesta: Replika.) Izvinjavam se, pre nego što dobijete gospodine Babiću pravo na repliku, ima reč ministar Nikola Selaković. Izvolite gospodine ministre.
Hvala uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, zaista sa velikom radošću uvek dolazim u Narodnu skupštinu, učestvujem u svim raspravama i rado zastupam Vladu Republike Srbije kao njen predstavnik u razmatranju zakonskih predloga, još rađe sa punom pažnjom, a neretko i uživam u izlaganjima uvaženih kolega narodnih poslanika… (Nebojša Stefanović, s mesta: Kao sad.) Kao recimo sada, baš tako. Rečena je jedna reč, odnosno izrečena je jedna reč koja je … (Dragan Šutanovac, s mesta: Krucijalna.) Krucijalna, a zove se ironija.
Gospodine Šutanovac, molim vas.
Zahvaljujem predsedavajući. Gospodin Šutanovac je očigledno vrlo konstruktivan za razliku od stranke kojoj pripada, koja je pokazala vrhunac destruktivnosti vladajući Republikom Srbijom kroz sve njene oblike. Zašto ironija, dame i gospodo narodni poslanici? Kako drugačije tumačiti zahtev za ostavkom i osporavanje nečijeg legitimiteta ako vam to upućuje predstavnik stranke, koja sa svega 6% osvojenih glasova drži taocima građane Republike Srbije na jednom delu njene teritorije u AP Vojvodini. Možete zamisliti, 6% osvojenih glasova na izborima, stranka koja nije mogla recimo u jednim Lučanima da sakupi ni dovoljno potpisa pa da izađe na izbore, recimo to. Vidite, upravo takva stranka koja priča da se u Srbiji sve ruši, koja priča da u Srbiji sve propada, ona poziva Vladu Republike Srbije na odgovornost, Vladu Republike Srbije koja je dobila nedvosmislenu podršku građana Republike Srbije u martu prošle godine na izborima, Vladu Republike Srbije čiji glavni nosioci dobijaju na svim izborima u Republici Srbiji nedvosmislenu podršku. Politički krah i bela zastava političkog kraha stoji pred zgradom Banovine u Novom Sadu već nekoliko meseci, ali političko slepilo onih koji u njoj sede izgleda doprinosi tome da se to ne vidi. Kako neko ko je politički slep može nekog drugog da proziva za političko slepilo, meni to još uvek nije jasno, ali ni građanima Republike Srbije. Mislim da sam u svom kratkom konciznom izlaganju vrlo jasno rekao, u razgovorima koji su vođeni između advokature i ministarstva, u razgovorima koji su trebali da budu vođeni pre četiri godine i do kojih nije tada na žalost došlo, nema pobednika. Podjednako smo nezadovoljni i mi koji smo predstavljali ministarstvo i kolege koje su predstavljale advokaturu, ali upravo je to signal da se došlo do kompromisa, jer u kompromisu nema jednog zadovoljnijeg od drugog, nego je zadovoljenost u interesu, opštem interesu, interesu građana. Bez strasti i bez ljutnje, kao što je to uvaženi kolega Stefanović rekao, vrlo rado svaki put odgovaram pred narodnim poslanicima u Narodnoj skupštini Republike Srbije i nije ovde bilo ni ignorisanja, nije ovde bilo ni obmanjivanja, kako rekoste. Da li postoje kriminalci i tajkuni koji stoje iza određenih političara, to je u Srbiji odavno jasno. Da toga u prošlosti u Srbiji nije bilo, Srbija bi mnogo lakše, mnogo brže i mnogo bolje napredovala. U svakom slučaju, da li smo doprineli odlasku investitora? Da je tako, verovatno ne bismo bili u prilici da rešimo problem koji smo nasledili, a to je najveći problem Železare u Smederevu, upravo onaj problem čijem pozitivnom epilogu se približavamo. Da je tako, ne bismo bili u prilici da rešavamo problem pribojske Fabrike automobila, koji nije decenijama rešavan na dobar i zadovoljavajući način. Naravno da će moj osmeh na licu uvek ukazivati da se ne ljutim. Malog i nejakog uvek treba poštovati, potapšati po ramenu i ne treba ga ugnjetavati. Uvek se s radošću setim onih reči koje smo i mi kao opozicija govorili da ćemo opoziciju čuvati kao malo vode na dlanu, a upravo sve to što ja mogu od vas sa osmehom na licu da čujem, pokazuje to. Sa osmehom na licu, tako je, zato što ćemo probleme rešavati, makar i kada su to problemi koji su rezultat nečijeg lošeg rada, zapuštenog stanja i neuređenosti. U svakom slučaju, progledajte politički. Vidite, imaju tri jarbola ispred Banovine pored onih divnih šest medaljona kraljeva Petra i Aleksandra i četiri srpske vojvode koji stoje iznad glavnog ulaza, spremite se za ostavke u Novom Sadu, olakšajte građanima Vojvodine i građanima Srbije, a tek tada dođite u poziciju da delite političke lekcije o političkoj odgovornosti. Ovi zakoni, kao što to reče jedan od uvaženih kolega prethodnika, nisu onakvi kakve je želela većina, nisu onakvi kakve je želela advokatura, ali su zakoni koji za razliku od nasleđenog zakona daju izvesnost u određenom vidu stabilnosti. Istina je da je Vlada ovim pokazala svoj demokratski kapacitet time što je razgovorom došla do rešenja. Da su ova rešenja u interesu građana Srbije, jesu i to će primena ovih zakona i pokazati. Koliko je važno ono što se govori, uvek je važno i ono ko govori. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Po Poslovniku, narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Pozivam se na član 104. Poslovnika Skupštine Republike Srbije. Smatram da ste povredili Poslovnik jer niste sprečili vređanje narodnih poslanika, pre svega, a potom vređanje i advokata, naročito advokata koji ovde dostojanstveno prate i slušaju raspravu. Što se nas u poslaničkoj grupi SPS tiče, mi smo presrećni što nismo sudionici onoga što se dešavalo u Ministarstvu pravde svojevremeno, kada su se generisali svi ovi problemi. Na nesreću građana, nismo bili prisutni tamo gde treba da budemo, da se te stvari poprave. Ali, s druge strane, nemojte da vređate advokaturu, barem oni koji su te uvrede sada istakli, a te su uvrede grube. Ovde smo na pragu postizanja onoga što podrazumeva valorizaciju sporazuma, a to znači donošenje zakona. Da li ovo što su ratnički govori, koje je iznela opozicija, podrazumeva produbljivanje jaza između Ministarstva pravde i advokature? Ako je to pokušaj, onda taj pokušaj neće proći, jer je advokatura dosledna u svojim zahtevima i principijelna da se ovi zakoni prihvate. Zbog toga su advokatura i njeni predstavnici i potpisali ovaj sporazum, i to znaju predstavnici Ministarstva pravde. Zbog toga, jednostavno ne možemo dozvoliti ni politički a ni stručno da se sa tim manipuliše. Ovde je čak rečena jedna gruba kvalifikacija – da je advokatura interesna grupa. Nije, gospodo narodni poslanici, interesna grupa, advokatura je časna profesija koja traje hiljadama godina i trajaće i dalje, dok postoje sistemi i dok postoje pravni poreci. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodine Jovanoviću. Smatram da nisam prekršio Poslovnik, jer smatram da u izlaganju i u onome što kaže u današnjem danu i opozicija i pozicija, o tome će da presuđuju građani, a građani ne zaboravljaju. Zahvaljujem. Da li želite da se Skupština izjasni u Danu za glasanje? (Ne) Reč ima šef poslaničke grupe SNS, gospodin Zoran Babić. Izvolite, replika.
Voleo bih, gospodine predsedavajuće i gospodine ministre, da su narodni poslanici bivšeg režima sa istim žarom i sa istom zaljubljenošću govorili o advokaturi kada se 2011. godine usvajao Zakon o advokaturi u ovoj sali Narodne skupštine. Voleo bih da su tada sa zaljubljenošću i aplauzom dočekali advokate, a ne prema njima postupali politikom i na način zavrtanja ruku. Voleo bih da su sa istom zaljubljenošću predstavnici bivšeg režima se ponašali kada se u prošlom sazivu na amandman koji sam ja podneo, a poslanička grupa SNS i skupštinske većine i usvojila, da advokati ostanu u paušalnom porezu. Tada ste bili protiv. Protiv zahteva advokature, protiv amandmana koji sam predložio, zato što taj amandman dolazi od SNS. Kada već pitate za štetu koja je ostvarena u protekla četiri i po meseca,voleo bih da nam kažete koja je šteta od reforme pravosuđa za koju niko ne reče pozitivno mišljenje? Koja je šteta od 800 sudija i tužilaca koji su ostali bez posla? Koja je šteta kada se posao sudije i tužioca dobijao na osnovu ovakvog jednog dopisa opštinskog odbora DS iz Vlasotinaca? Pa kaže – da bi bio tužilac, osim što je pošten, vredan, sa strane posmatrano nekorumpiran, ali odbacivao je sve krivične prijave prema funkcionerima opštinskog odbora DS Vlasotince, obavezno ga postaviti za tužioca. Koja je šteta od ovakvih stvari? Evo, potpisano je od predsednika opštinskog odbora i predsednika SO Vlasotince. Plaču hodnici Pravnog fakulteta, možda, za gospodinom Selakovićem, zbog stručnosti, zbog znanja, zbog korektnosti. Ali plaču i hodnici Ministarstva spoljnih poslova za nekim, ali zbog nepotizma, a ne zbog stručnosti.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Reč ima šef poslaničke grupe DS, Borislav Stefanović. Replika.
Hvala, gospodine predsedavajući. Znate šta, plakanje i suze su rezervisane za premijera. Ne bih ja to ovde iznosio.
Gospodine Stefanoviću, vrlo dobro znate zašto ste dobili repliku i molim vas da u tom pravcu nastavite.
Dakle, gospodine ministre Selakoviću, pred Vladom Vojvodine nema štrajka. Pred vašim Ministarstvom je štrajk trajao preko četiri meseca. Ja razumem vaš politički pokušaj da izbegnete odgovornost, ali mislim da smo se svi ovde složili, neki hoće da priznaju, neki ne, da suštinski vi nemate više političkog prostora da branite neodbranjivo. Jednostavno, četiri meseca ste imali priliku, prihvatili ste skoro sve zahteve, skoro sve zahteve, podvlačim, advokata i morate podneti ostavku. Ili ste bili sve vreme u pravu, nego ste se igrali sa javnošću Srbije i niste hteli da im izađete u susret sa onim što ste od početka videli da je neophodno da se implementira, da bi ti zakoni bili bolji? Znate šta, pričali ste o „Železari“, o FAP-u, o nekim stvarima koje nemaju nikakve veze sa ovom temom. Kao da neko ne želi, mi svi želimo da dođu investicije i u Priboj i da počne da radi „Železara“ i to je potpuno normalno, svi smo građani ove Srbije i želimo najbolje. Videćemo kako će to da izgleda. To je druga stvar. I znate šta, kad kažete – Malog treba poštovati i uvažavati, ja ne razumem zašto sada iznosite kao argument gradonačelnika Beograda? Šta mi ima da uvažavamo i da volimo Malog? Mi ga uvažavamo. Ne znam zašto to vi sad iznosite? Ono što je sigurno, kada kažete – kao krunski argument, ne možete vi da tražite moju ostavku jer imamo šest procenata. Vaša odgovornost, imali 100%, ne smanjuje se ni za jedan milimetar, naročito znajući šta se desilo sa srpskim pravosuđem od kad ste vi ministar. Imajte vi i 200%, što se mene tiče, ali vi posle ovakvih gafova i grešaka prosto morate otići. Verujte, meni je draže mojih 6% nego sva vaša veličina.
Hvala. Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, nije mi ostala jedna stvar – da li treba štrajk pred Vladom Vojvodine? Ako je to potrebno, odmah, da znate, može on vrlo brzo da se organizuje, ali,kao što rekoh, ova vlast ima demokratski kapacitet i to je ono što neke boli. Kao što reče jedan od kolega, nekome je izgleda kriva što smo se kolege predstavnici Advokatske komore Srbije i mi iz Ministarstva pravde dogovorili. Nekome je izgleda mnogo krivo. Vidite kako, advokatura predstavlja jedan važan esnaf. Mi predstavljamo građane i Republiku Srbiju. Ja samo ne znam koga predstavlja Bojan Pajtić i njegova klika u Banovini? To nikome nije jasno. To je nešto što u nauci zove „contradictio in adjecto“. Pazite, stranka koja ima takav predznak, a koja se tako ne ponaša? Ajde politički, gospodo, progledajte. Vidite, odavno se vijori bela zastava ispred zgrade Banovine Izvršnog veća ili Pokrajinske Vlade. Prošlo je vreme, osvestite se. Ne uzurpirajte više vlast. To je suština. Što se moje lične odgovornosti tiče, naravno, kao neko ko svojim činjenjem oduvek poštuje Narodnu skupštinu, imate postupak da pokrenete i pitanje moje odgovornosti, pa ga iznesite.
Zahvaljujem. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Aleksandar Jovičić. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, član 107. Predstavnik najveće opozicione stranke, ako uopšte možemo reći da je opoziciona, s obzirom da imaju već 15 godina čoveka koji hara i arči imovinu AP Vojvodine, je rekao da su suze rezervisane za jednog čoveka.
Ovo je više replika. Član 107. Morate govoriti o povredu Poslovniku koju je počinio predsedavajući.
Trebali ste ga opomenuti kada kaže da su suze rezervisane za jednog čoveka, čoveka koji je bio na Kosovu i Metohiji…
Bez obzira na to, nisam bila predsedavajući, ne mogu da dozvolim, moram da upozorim i vas, kao i sve, da moramo da se držimo Poslovnika. Član 107. govori o nečem drugom.
Ako mogu samo da završim? Ja bih samo uputio gospodinu preko puta jednu informaciju, da je Aleksandar Vučić kao premijer Vlade Republike Srbije bio na Kosovu sa svojim narodom i borio se za prava srpskog naroda, dok je predsednik Vlade u senci bio u senci u Kruševcu, ali zašto gospodin Bojan Pajtić nikada nije otišao da poseti narod na Kosovu i Metohiji?
Molim vas, obraćajte se meni, nemojte niko da replicira. Moraću da oduzimam vreme od grupa. Ne govorim samo vama, nego ukupno. Molim vas obraćajte se meni.
Dobro, predsedavajuća. I vi ste zapazili da je gospodin Pajtić u senci bio u Kruševcu, dok je gospodin Vučić potpuno transparentno bio na Kosovu i Metohiji, po deseti put u prethodne dve godine, dok gospodin Bojan Pajtić, predsedavajuća, nije smeo ni jednom da ode. Još jednom ponavljam, pitanje – ko predstavlja opoziciju u Srbiji? Da li opoziciju imamo, ako imamo, predsednika Vlade AP Vojvodine, koji već 15 godina arči imovinu, formirao je Fond za razvoj da bi finansirao DS…
Potpuno ste ušli u repliku. Ja bih vam dala da ste tražili, verujte mi. Član 107. govori potpuno o nečem drugom. Slažem se da svi govornici moraju da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. Nemoguće je da predsedavajući stalno vodi računa o tome, to je apsolutno nemoguće. Ako vi želite glasaćemo o tome, ali smatram da Igor Bečić nije povredio Poslovnik, jer ne može da pretpostavi šta mogu sve govornici da kažu i da on samo sedi i da reaguje na to u sekundi. Ako vi želite, glasaćemo. Odnosi se na povredu Poslovnika koju je učinio prethodnik. (Aleksandar Jovičić, s mesta: Ne.) Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić, povreda Poslovnika. Izvolite.
Hvala, poštovana predsednice. Ja isto smatram da je povređen član 107. u delu izlaganja ministra Selakovića.
To je nemoguće. Član 107, prvo, neposredno je bila sada povreda Poslovnika…
Gospođo predsedavajuća, ja moram da vas podsetim na član 103.
Nemojte me podsećati, samo se pozovite gde je bila povreda.
Član 103. kaže da narodni poslanik ima pravo da ukaže na povredu postupanja predsednika Narodne skupštine odmah po učinjenoj povredi. Ja sam se javio odmah posle izlaganja ministra Selakovića. Vi ste drugom poslaniku dali reč…
Zato što se javio pre vas, to ćete poštovati.
On se javio i smatrao je da je povređen Poslovnik, odnosno dostojanstvo izlaganjem gospodina Stefanovića. Ja govorim o izlaganju gospodina Selakovića.
To je bila replika na ono što je izneo prethodni poslanik koji je takođe bio u političkom miljeu, a ne u stručnom delu zakona.
Smatram da je povređen Poslovnik, odnosno dostojanstvo Narodne skupštine kod izlaganja ministra Selakovića zato što je pozivano ovde na nerede. Rekao je gospodin ministar da nije problem da se organizuju protesti ispred banovine Vojvodine, ako je to potrebno.
Štrajkovi.
Ja smatram da je to uvreda dostojanstva Narodne skupštine, jer su se ovde poslanici osuđivali kada su navodno prizivali ukrajinski ili scenario iz BiH. To smo danas slušali u raspravi.
Kada? Vi se sada pozivate na ovo izlaganje.
Kada isto to radi ministar Selaković, ministar iz Vlade Republike Srbije, vi ostajete nemi. Ja smatram da ste povredili Poslovnik, jer ste morali da opomenete ministra da tako ne može da govori u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Mi imamo vrlo važnu temu, temu koja treba da reši problem u državi, koji traje četiri i po meseca. Ja vas molim.
Zahvaljujem..
Ja vas molim…
Nemojte me moliti. Nema potrebe da me molite. Poslovnik se ili poštuje ili ne poštuje.
Ja vas molim da diskusiju vodimo po temi, a ne optužujući. Hvala.
Svakako. Uvažavam tu vašu primedbu. Pozvali ste se na član 107. Takođe u Poslovniku piše da ne može jedan za drugim poslanik da se poziva na povredu istog člana. To znate. Ali, vas to ne interesuje, vi volite da ćaskate sa poslanikom posle mene, što je ponižavajuće ne za mene lično, nego za parlament, da vi samo želite da nešto kažete, ne želite uopšte da čujete obrazloženje. (Marko Đurišić, s mesta: Ja vas slušam sve vreme.) Ma, ne slušate. Niste supermen. Ne možete i Veselinovića i mene da slušate. Uvažavam vašu primedbu. Glasaćemo o povredi. To je isto tradicija ovde, učinili je, ne učinili, ali uvažavam vašu primedbu i sada ćemo samo o zakonu da govorimo. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz.
Hvala. Danas je Bogojavljenje. Ja bih, pre svega, želeo svim hrišćanima da čestitam njihov veliki verski praznik, sa pozdravom Hristos se javi. Gospodine ministre, SPO i DHSS kod retko kog zakona ne podnose amandmane. Kod seta ovih zakona nismo podneli nijedan amandman, zato što izuzetno poštujemo sve napore koje su kod problema koji su se pojavili kod primene Zakona o javnom beležništvu učinili i Ministarstvo pravde i advokatura. Takođe, mislim da treba apsolutno biti pošten i reći da su ovo revolucionarne promene u našem pravnom sistemu i da, pošto smo analizirali javno beležništvo u uporednom zakonodavstvu i u bivšim jugoslovenskim republikama, videli smo da nigde nije donet Zakon o javnom beležništvu koji je odmah primenjen i savršeno funkcionisao. To je bilo nemoguće. Vidim danas da mnogi koji kritikuju Zakon o javnom beležništvu su samo pre dve ili tri godine taj zakon kovali u zvezde. Zbog toga mislim da svi treba da budemo vrlo pošteni. Ja sam prošli put kad ste bili u Domu Narodne skupštine rekao da je odgovornost za to što ovaj zakon ovako izgleda i na meni i da niko nije mogao da predvidi sve probleme koji su se mogli pojaviti eventualno u praksi. Ono što je takođe nedostatak onih koji danas kritikuju ovaj paket izuzetno važnih i dobrih zakona, to je krajnja njihova izjava da li će glasati za ove zakone. Ja nisam danas, izuzev tih političkih kritičkih parola čuo ni jednu jedinu stručnu primedbu u vezi teksta zakona koji su danas na dnevnom redu. Zbog toga mislim da su ovi zakoni jako dobri i zbog toga mi nećemo podnositi ni jedan jedini amandman i glasaćemo za sve. Sada, kakvi su problemi bili kod uvođenja javnog beležništva, kod pokušaja uvođenja javnog beležništva 30-ih godina prošlog veka u bivšoj Kraljevini Jugoslaviji? Ono naprosto nije primenjivano u mnogim delovima zemlje zbog niza objektivnih razloga, pre svega, nepostojanja katastra i urednih evidencija o nepokretnostima. Sedamdeset i nešto godina diskontinuiteta koji ima ova zemlja mnogi misle da ćemo ispraviti donošenjem zakona u nekoj oblasti, da će on savršeno funkcionisati. Ono što sam ja i mi iz SPO stalno posle 5. oktobra ponavljali, ponoviću i vama, gospodine ministre. Mi znamo da je nastanak svetskog prava nastao u Persiji, pa preko Grčke, Rima, do velike Nemačke i da je veliki pravnik i filozof Hegel rekao da kod primene zakona i donošenja zakona treba voditi računa o mnogo čemu, ne samo o normama, već i o kulturi određenog naroda, o ekonomskom razvoju, o običajnom pravu, o mentalitetu određenog naroda. Sigurno je da se kod donošenja ovih kompromisa, koji su zaista za pozdraviti, vodilo računa, pre svega, o tome da tri vrlo bitne profesije: advokatura, beležništvo, pravosudna profesija i krovno Ministarstvo pravde budu partner i to se ovim rešenjima nudi. S druge strane, vanparnični postupak se skoro u celosti ili u celosti prenosi kod javnih beležnika, što je opet velika revolucionarna promena. Drugo, isključiva nadležnost notara je prilično sužena i notari kao jedna zaista časna profesija, koja će biti apsolutno stalna i vrlo bitna, i koja zahteva pored znanja, stručnosti, da građani u nju imaju apsolutno poverenje, tek treba da zablista u punom sjaju. Ali, ono na šta ja takođe želim da vam ukažem pažnju i molio bih da se o tome raspravlja, o tome su i govorile neke kolege, to je da se ipak povede računa, pre svega o tarifi javnih beležnika. Bez trunke ljubomore na zaradu bilo koje profesije, mislim da je višestruko povećanje tarifa, javnih beležnika u odnosu na iste poslove koje je radio sud apsolutno neprimereno, pre svega ekonomskoj snazi zemlje i ekonomskom potencijalu naših stanovnika. Ono što je takođe, pre svega u zemljama u okruženju, zemljama bivše Jugoslavije nastalo sa uvođenjem beležničkog sistema, to su te početne dečje bolesti. Recimo, to niko nije rekao, mnogi javni beležnici, ne samo možda i svojom krivicom, već zbog toga što smo mi živeli u jednom nesređenom sistemu, u jedno partijskom sistemu, u komunizmu gde je postajao apsolutni i unutrašnji haos sistemski od javnih isprava, od nerešenih imovinsko-pravnih odnosa, od postojanja društvene svojine koja je bila „čardak ni na nebu ni na zemlji“ itd. mnogi su već posle nekoliko meseci svoga rada otišli i u zatvor. To je vrlo odgovorna profesija i notar ima veliku odgovornost i zaista ta profesija, mislim da će biti kada u potpunosti zaživi u našem sistemu biti jedna od najpoštovanijih profesija i da će građanin kada se pomene reč notar, kao danas što je izuzetno časna profesija advokat ili lekar, ili profesor univerziteta, sa punim poverenjem ići kod notara koji će mu apsolutno predočiti sve ono što treba da se predoči prilikom sklapanja nekog pravnog posla, overavanja izjave, overavanje testamenta itd. Da li je ovim, pre svega pratećim zakonima koji se ne tiču samo beležništva, da li je pre svega Zakonom o prometu nepokretnosti, da li su izvršene neke jako bitne promene? Sigurno da jesu. Znači, mi smo imali samo do pre dve ili tri godine preko 30.000 građana koji su prevareni zbog toga što država nije funkcionisala i što su se kriminalci koji su se namnožili i 90-tih godina, i posebno posle 5. oktobra što su uz ćutanje, žmurenje države i njenih institucija i policije i pravosuđa i tužilaštva, po nekoliko puta prodavali jednu nepokretnost, pre svega stanove. Po 10, 15, 20 puta su uz blagoslov države takvi kriminalci radili te nečasne poslove. Zavili su u crno mnoge porodice i nestalih najčešće bez ikakve odgovornosti. Ovo što je sada obaveza javnih beležnika je da se odmah dostave ugovori o prometu nepokretnosti nadležnom sudu radi vođenja evidencije, da se dostave Poreskoj upravi, da se kod prometa javne svojine dostave javnom pravobraniocu koji može tražiti tužbom poništaj ugovora o prometu nepokretnosti, koja je bila u javnoj svojini. Zatim, zaštita i stranaka od nesavesnog ili nepravilnog po njima rada beležnika, na taj način što će izjaviti prigovor nadležnom sudu ili će po odluci o prigovoru uložiti žalbu i velika odgovornost sudije da u vrlo kratkim rokovima o roku od osam dana ili po prigovoru, ali 15 dana po žalbi odluče o zahtevima stranaka, to je nešto što zaista uspostavlja veliki stepen pravne sigurnosti. Sa druge strane, prihvaćeno je i ono što je naša poslanička grupa tražila, a to je da sve izjave, dokumenti, ugovori nemaju karakter javne isprave i da se prepusti uz predočavanje strankama, dobrih i loših strana određenog pravnog posla, mogućnost izbora. To je ovim izmenama izvršeno i mi to, kažem u potpunosti podržavamo. Iste su promene što se tiče Zakona o vanparničnom postupku, zatim Porodičnog zakona, Zakona o nasleđivanju. To su promene koje su mnogo bitne za naš pravni sistem, a budući da veoma časna profesija koja se zove diktatura zastupa pre svega uz poštovanje ustavnosti i zakonitosti i interese jedne stranke, moramo naglasiti tu pozitivnu razliku između advokature i notara, notari zaista u svom delovanju moraju voditi računa i o poštovanju pozitivno pravnih propisa, ali i o podjednakom poštovanju prava i interesa obeju stranaka, ako se pred notarom pojavljuju dve stranke. To je nešto što ima i sublimira u sebi i institut pravne pomoći. Sa mnogim javnim ispravama donosi se ono što smo definisali kao preventivna presuda, često se strankama ostavlja mogućnost izbora da li će neku ispravu činiti javnom ispravom da bi bila sredstvo podobno za sudsko izvršenje itd. što kažem imaće veliki uticaj na pravnu sigurnost. Reći ću još nešto o temu koju je retko ko pomenuo. To je promena Zakona o tužilaštvu za ratne zločine. Mi smo sada mala politička stranka i mislim da se svakome u političkom životu Srbije može prebaciti određena vrsta nedoslednosti, ali mislim da je SPO zaista u vreme kada se za to gubila glava, kada je zbog određene politika, koja je sada srećom dominantna politika u Srbiji, SPO u vreme masovne histerije vodio je jednu razumnu politiku. Jedna od takvih politika SPO je bila apsolutno protivljenje svim vrstama ratnih zločina i etničkih čišćenja u vreme kada je to nažalost imalo i određenu vrstu popularnosti u Srbiji. Sa druge strane, naši tadašnji neki koalicioni partneri su zbog marketinških razloga, zato što je to bilo popularno, donosilo političke poene, znali da odu na Pale, da jedu uz gusle vola pečenog na ražnju, da se hvale da su ispalili neki hitac iz topova na Sarajevo, pa i da zapale neku zastavu pred američkom ambasadom. To nikada nije radio SPO i bez obzira što se tadašnja vlast zalagala da nestanemo politički sa naše političke scene, nažalost i neki naši savetnici su se za to zalagali. Ja sada mogu da postavim pitanje političkoj javnosti, da li je bolje Srbiji zbog toga što je SPO sada sa snagom takvom kakve je? Bez ikakve pretenzije, da budem glas savesnosti, mislim da sa puno odgovornosti i puno poštovanja prema onome što smo radili u vreme kada to nije bilo popularno, treba da kažemo da je tužilaštvo za ratne zločine radilo jedan izuzetno težak i nepopularan posao, da spada u bolji deo našeg tužilaštva i da smo mi bili jedna od stranaka koja se zalagala i za osnivanje Specijalnog suda za borbu protiv korupcije i kriminala i za osnivanje specijalnog tužilaštva i Suda za ratne zločine i tužilaštva za ratne zločine. Mislim da je, kada vlada opšta histerija, najteže razumu. Zbog toga sam ministre i prošli put vas zamolio, da videvši da ima nade da se postigne dobar sporazum sa advokatima, kao neki mali glas savesti sa naše strane, da se posao završi do kraja, jer znam da su pregovori bili u punom jeku i naše je veliko zadovoljstvo što su sa ovim sporazumom zadovoljne obe strane. Ono što je naše najveće zadovoljstvo je što će od ovoga najveću korist imati građani Srbije. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Čikiriz. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SNS Biljana Pantić Pilja.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, kolege advokati, danas je pred nama set pravosudnih zakona koji su plod dogovora Vlade i advokatske profesije, jedne od najuglednijih profesija i ove predloge zakona će SNS u danu za glasanje podržati. Glavna izmena predloženog Zakona o javnom beležništvu je da javnobeležnički zapis više neće biti obavezan, osim za ugovore koje zaključuje poslovno nesposobno lice i detaljan uređen postupak potvrđivanje isprava tzv. solemnizacija. Ovi predlozi zakona su pre svega u interesu građana, jer će jedna profesija, advokatura, prekinuti obustavu rada i vratiće se u sudnice. Spomenuli ste kapitulaciju ministra pravde. Ne, ovde je u pitanju sporazum između advokature i ministra. Ovde je u pitanju kompromis. U konkretnom slučaju se pokazalo da konstruktivna rasprava donosi rezultate. Citiraću predsednika Vlade Aleksandra Vučića, koji je rekao – to što smo konstruktivni ne znači da smo popustljivi. E, to je urađeno u konkretnom slučaju. Reforme koje sprovodi ova Vlada na čelu sa Aleksandrom Vučićem teške su i nužne i to je svima jasno u ovoj državi. Zakonom o javnom beležništvu uvedena je nova profesija, profesija javnih beležnika, i naišlo se na očekivan otpor. Očekivan, ali ne u ovolikoj meri. Možemo da diskutujemo i da se pitamo da li je ovoliki otpor bio opravdan. Nesporno je da je korpus ovih zakona bio potreban i da je usvajanjem ovih zakona Srbija išla u korak sa drugim zemljama članicama EU koje su odavno uvele profesiju notara. Mišljenja sam da su Vlada i resorno ministarstvo na čelu sa ministrom Selakovićem, a izneću svoj lični stav, najboljim ministrom pravde kojeg je Republika Srbija imala u prethodnih nekoliko godina, ako ne i decenijama, učinili, pokazali da imaju dobru nameru i da im je volja građana na prvom mestu i da je to jedino važno kada su razgovarali sa advokatskom profesijom. Ovde je spomenuta ostavka. Ostavka ministra pravde se traži, ali ja bih se samo osvrnula na reformu pravosuđa iz 2010. godine. Malo je reći da nije moralno da oni koji su sprovodili reformu 2010. godine govore o vapaju advokata, kako je to rečeno. Da li su tada čuli vapaj sudija koji su birani, odnosno nisu birani bez kriterijuma, koji su ostali bez posla? Pričate o šteti. Koja je šteta nastala time što neke sudije nisu izabrane? Da pričamo o šteti koja je nastala na način tako što su sudije tužile Republiku Srbiju zbog načina na koji ste ih birali, a možemo da pričamo i o šteti koja je nastala kako ste upravljali Razvojnom bankom Vojvodine i ostalim. Da se vratim na ove predloge zakona. Samo još nešto, jedan od govornika iz opozicije je rekao da je lažna dilema da li je pobedio ovaj ili onaj biznismen ili istina i pravda. Što je rekao jedan moj kolega, kada je SNS u pitanju uvek pobeđuje istina i pravda. To neka vam bude jasno, kolege iz bivšeg režima. Ministar Selaković i Vlada Republike Srbije pokazali su u prethodnom periodu visok stepen razumevanja i spremnost da razgovaraju sa advokatskim komorama i došlo je do zaključaka i predloga ovih zakona. Danas je najvažnije da je došlo do dogovora jer je pravna sigurnost građana najbitnija. Moram samo da vas podsetim da je ovaj Zakon o javnim beležnicima usvajan 2011. godine. Da ste mu se malo više posvetili, da ste vi bili konstruktivni i razgovarali sa advokatskim komorama, ne bi danas bili ovde i ne bi se sve ovo ni dešavalo. Takođe, nemojte ni zaboraviti, sami ste spomenuli da smo pre nekoliko meseci raspravljali o ovim zakonima, ni tada vas nisam čula da ste spomenuli ni interes advokata, ni interese građana. Samo ste se brinuli ko će dobiti posao javnog beležnika. Vodili ste političke rasprave, a interes građana vam nije bio na prvom mestu. Imali smo potpunu obustavu rada advokata, a advokati koji su se oglušili o naredbu komora trpeli su štetne posledice. Izuzetno mi je žao zbog toga i nadam se da će ti advokati nastaviti sa radom, jer smatram da nisu zaslužili da budu izopšteni iz komora. To je takođe moje lično mišljenje, a ne SNS-a. Takođe, ovim svim postupcima trpeli su građani. Imajmo u vidu da su nas građani birali, da su oni najbitniji i da je Ministarstvo pravde prepoznalo da je interes građana u konkretnom slučaju bitniji od svih događaja u prethodnom periodu. Ja nemam razloga da sumnjam da će i vama biti interes građana na prvom mestu i da ćete podržati ove zakone. Ovi predlozi zakona jesu u interesu građana i plod su dogovora advokatskih komora i Vlade. Vlada je još jednom pokazala da su građani na prvom mestu. Zbog svega navedenog, i kao predstavnik građana i kao predstavnik advokata, u Danu za glasanje ja ću podržati ove zakone i Srpska napredna stranka, a pozivam i vas da to učinite. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo Pantić. Sada prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč u zajedničkom načelnom pretresu. Reč ima narodni poslanik Vladimir Marinković. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Poštovani ministre sa timom, dame i gospodo narodni poslanici, prvenstveno da prokomentarišem da razumem stav kolega iz opozicije koji su pominjali Socijaldemokratsku partiju Srbije u smislu podrške ovom zakonu i da razumem i bojazan kada se približite na nekih jedan i po do dva procenta podrške, da tu ima i rezervi i da ima potpuno neutemeljenih aspekata i, naravno, diskusija koje iz toga proizilaze. Kao predstavnik autentične levice u ovom parlamentu ja ću ponoviti ono što je stav naše partije i ono što ponavljamo stalno, a to je da ćemo bezrezervno podržavati reformski kurs, sve reformske zakone i ono što će dovesti do toga da se najveći problemi koji su definisani, koji su stvoreni od 2000. do 2012. godine da se reše. To je problem nekvalitetnog pravnog okvira. To je problem nezaposlenosti. To je problem nemogućnosti investitora zbog nesigurnosti da dolaze ovde. Problem koji je definisao i omogućio špekulantskom kapitalu u jednom velikom delu da dođe u našu zemlju i da dovede do toga da mnoga radna mesta budu izgubljena. Mi kao autentična levica, kao autentična socijaldemokratija, naravno da se protivimo tome i ne vidim razlog i ne vidim nijedan argument da ministar Selaković razvija bilo kakvu ne daj bože belu zastavu. Ovim putem hoću da ga podržim u ime moje partije i hoću da kažem da je veoma važno da se u Srbiji razvija institut dijaloga i da ćemo mi podržati uvek ono što se na kraju krajeva definiše kao rezultat, a rezultat tih razgovora i pregovara, o kojima možemo da diskutujemo da li su trajali dugo ili kratko, je takav da je došlo do dogovora. Ono što je za nas najbitnije, to je da će kroz primenu ovog zakona biti zaštićena imovina građana Republike Srbije, da će ulaganja stranih i domaćih investitora biti zaštićena i to je za nas rezultat. Ovim putem izražavam podršku i, naravno, apelujem na ministra da nastavi da radi na dobar, na kvalitetan način u interesu prvenstveno privrede, u interesu građana, jer naš najbitniji cilj ovde u parlamentu i u Vladi Republike Srbije je da stvorimo i da napravimo jednu kvalitetnu tržišnu ekonomiju, društvo jednakih šansi i ono što je najbitnije da bi jedno društvo moglo da se razvija, a to je kvalitetan pravni okvir koji garantuje svima njegova prava, garantuje mogućnosti, a ne ono društvo koje se zasniva na nepotizmu, na bliskim vezama sa političkom vlašću. To je ono što mi želimo da iskorenimo, uz sve one negativne aspekte koje smo do sada imali, a to je velika korupcija, organizovani kriminal, ono što je izjedalo našu ekonomiju i naše društvo tolike godine i tolike decenije. Naravno da ćemo u narednom periodu podržati sve ono što je reform6sko, sve ono što je kvalitetno i što će voditi privrednom rastu naše zemlje, novom zapošljavanju i svemu onome što socijaldemokratija koju mi u parlamentu zastupamo i predstavlja i podrazumeva. U tom smislu bićemo kvalitetan i nadam se dobar i konstruktivan partner našim partnerima iz Srpske napredne stranke i celokupne koalicije. Naravno, u to ime daćemo puni doprinos da naša zemlja postane zemlja koja je ekonomski razvijena, zemlja koja ima najniži ili veoma nizak nivo korupcije, sive ekonomije i svega onoga što se nagomilalo, a što neki pre nas nisu mogli da rešavaju u prethodnom periodu. Još jednom ću ponoviti kao i šef mog poslaničkog kluba, poslanici Socijaldemokratske partije Srbije će podržati izmene i dopune ovog seta zakona. Hvala.
Zahvaljujem se, gospodine Marinkoviću. Reč ima narodna poslanica Snežana Malović, a neka se pripremi narodna poslanica Nataša Vučković. Izvolite, gospođo Malović.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre Selakoviću, predstavnici Ministarstva pravde, poštovane koleginice i kolege, na samom početku želim da pozdravim predstavnike advokature i regionalnih advokatskih komora u sastavu Advokatske komore Srbije i da izrazim zadovoljstvo što oni danas iz ove sale, ovog uvaženog doma imaju priliku i mogućnost da prate raspravu o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu i drugih pratećih zakona za razliku od situacije koja je bila u novembru prošle godine kada takvu mogućnost nisu imali. Danas je, kao što sam istakla, na dnevnom redu, izmene i dopune Zakona o javnom beležništvu i drugih pratećih zakona koji su nastali kao rezultat dogovora Ministarstva pravde nakon četvoromesečnog štrajka advokata. Želim da izrazim zadovoljstvo zašto je do tog dogovora došlo, ali naravno zadovoljstvo ne može da mi predstavlja činjenica da nakon četiri i po meseca je taj dogovor postignut. Takođe, želim da istaknem na samom početku da smo kao poslanička grupa SDS i stranaka koje su okupljene oko SDS podneli još u septembru mesecu Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnim beležnicima za koje sam uverena da su usvojeni doprinelo bi da se štrajk advokata okonča, da pravosuđe počne da funkcioniše i građani koji su najviše pogođeni ovim štrajkom ostvare svoja prava na sudu. Umesto toga ova Skupština je odbila da raspravlja o podnetim predlozima, pretpostavljam da je razlog toga bio što je podnela predlog jedan opoziciona poslanička grupa. Umesto toga u novembru smo raspravljali o Vladinom predlogu zakona. Kao poslanička grupa SDS odbili smo da učestvujemo tada u besmislenoj raspravi po predlogu tog zakona koji je bio izraz volje ili bolje rečeno samovolji jedne strane koja je učestvovala ili nije htela da učestvuje u pregovorima. Druga strana, Advokatska komora Srbije je jasno rekla da neće prihvatiti predložene izmene zakona i da se protest nastavlja, što je tako i učinjeno. Danas, evo, nakon četiri meseca nefunkcionisanja pravosuđa mi raspravljamo ponovo o predlogu izmene i dopune zakona koje se odnose na rad javnih beležnika. U današnjoj raspravi nećemo slaviti nad neuspehom Vlade i Ministarstva pravde, niti nad činjenicom da su morali da popuste pod zahtevima advokature, već ćemo dati svoj konstruktivan doprinos kao što smo i do sada to činili. Međutim, tokom protesta naročito na njegovom početku mnoge stvari su netačno iznošene i ovo jeste prilika da o tome raspravljamo i utvrdimo stvarne činjenice. Jedno od neistina koje su iznošene, je da protest advokata, što je i danas to učinjeno u raspravi, usledio zbog Zakona o javnom beležništvu koji je usvojen, kako se ovde to često ističe, od strane prethodnog režima. Tačnije rečeno, izneto je sledeće – štrajk advokata je pobuna protiv Zakona o javnim beležnicima koji je donet 2011. godine, kao i da su advokati u prethodnim političkim strukturama koristili svoj uticaj da bi sebi obezbedili privilegovan status, ali da ova Vlada ne haje za te dogovore. To ste, ministre Selakoviću, vi izneli u septembru ove godine. Međutim, istina je sasvim drugačija. Istina se ogleda u činjenici da je Zakon o javnom beležništvu usvojen na istoj sednici parlamenta kao i Zakon o advokaturi i da on jeste bio plod razgovora i dogovora između Ministarstva pravde na čijem čelu sam imala zadovoljstvo da budem i predstavnik advokature. Zatim je izneto da je osnov protesta advokata, kao što sam rekla, bio zakon iz 2011. godine. Citiraću šta ste vi ministre Selakoviću izneli u ovom uvaženom domu, u februaru 2013. godine kada se raspravljalo o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu. Kao što sam rekla, citiram vas – „notarijat, ovako kako je postavljen u važećem Zakonu o javnom beležništvu je ekonomski apsolutno neodrživ. Ljudi nisu zainteresovani da spremaju ovako težak ispit, da otvaraju javnobeležničke kancelarije, a da pri tome imaju tako uske i male nadležnosti koje im neće omogućiti da pokriju osnovne režijske troškove“. Zatim ste dalje izneli – naime, važeće zakonsko rešenje, znači ono rešenje iz zakona od 2011. godine koji je doneo prethodni režim, javnim beležnicima daje male nadležnosti u oblasti prometa nekretnina. Predviđa da notari sastavljaju javnobeležničke zapise o raspolaganju nepokretnostima lica koja su poslovno nesposobna. Kada je reč o raspolaganju nepokretnostima poslovno sposobnih lica, važeće zakonsko rešenje predviđa da u periodu od dve godine od početka primena zakona stranke mogu da biraju da li će takve ugovore overavati pred sudom ili ih sačinjavati kod javnog beležnika. Ovakvo rešenje koncipiranja notarijata u Srbiji je kritikovano. Kritikovano je zato što notarijat u Srbiji čine ekonomski neodrživim. Ako se notarima ne povećaju ovlašćena, javno beležničke kancelarije teško da će moći da opstanu. To ste vi rekli u februaru 2013. godine, ponavljam, i izneli sledeće – predloženim izmenama ustanovljava se isključiva nadležnost notara za sklapanje ugovora kojim se vrši otuđenje i opterećenje nepokretnosti. Pozitivne strane ovog rešenja, po vama ministre, su bile višestruke. Pa, ste onda izneli sledeće – pre svega, uspostaviće se mnogo veći nivo preventivne pravne zaštite u sferi prometa nepokretnosti. Javni beležnik će biti dužan da pažljivo kontroliše svaku ugovornu odredbu, da strankama ukaže na svaku nepravilnost koja bi mogla imati za posledicu ništavost ugovora ili sporove o tumačenju ugovora, da odbije sačinjavanje ugovora koja apsolutno ništa fiktivan ili simulovan. Na taj način postići će se mnogi pozitivni efekti, sprečiće se izigravanje poreza na prenos apsolutnih prava i poreza na kapitalnu dobit. A posebno će se iskoreniti prevare sa višestrukim prodajama kuća i stanova koji su veoma teške u našoj praksi. Znači, sada smo nesporno utvrdili da je protest advokata nastao usled izmena i dopuna Zakona o javnom beležništvu koje ste vi branili u februaru 2013. godine. O samom tekstu zakona ne želim da se izjašnjavam, mislim da je dovoljno činjenica da je plod kompromisa između Ministarstva pravde i Advokatske komore Srbije i u ta rešenja imamo poverenja. Amandmanima koje smo podneli zatražili smo da se nakon šest meseci ovom uvaženom domu podnese izveštaj o sprovođenju zakona i nadam se da ćete imati toliku širinu da uvažite taj amandman. Takođe želim još da dodam oko izmena i dopuna Zakona o postupku i nadležnosti državnih organa u postupku za ratne zločine i da kažem da izmene ovih zakona predstavljaju jedan neprincipijelan stav koji ste pokazali prema suđenju za ratne zločine. Pozdravljam ove izmene i želim da ukažem na činjenicu koja govori u pogledu rada tužilaštva za ratne zločine da nakon poslednjeg postupka koji su pokrenuli za jedan monstruozan zločin koji se desio u Štrpcima, 44 zemlje su u svojim izveštajima pozitivno izrazili se o suđenju za ratne zločine u Srbiji. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem gospođo Malović. Reč ima ministar u Vladi, gospodin Nikola Selaković. Izvolite.
Hvala uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, ne želim da ponavljam ono što sam malo pre rekao da zaista pomno pratim rasprave i da ne retko uživam u njima, baš kao što je bilo u jednoj od prethodnih. Kao što je rekoh, koliko je bitno ono što se govori, bitno je i ono ko govori, da odaberem od čega da krenem. Prva stvar, mogli smo da čujemo u jednom izlaganju uvažene koleginice narodne poslanice kako je zaboga njena poslanička grupa u septembru, a nijeu septembru, ako se ne varam u oktobru mesecu 2014. godine podnela jedan predlog za izmene i dopune Zakona o javnom beležništvu i Zakona o prometu nepokretnosti. A kako je Skupštini Vlada podnela nešto u novembru, a nije u novembru, već u oktobru. Iako se ne varam ta poslanička grupa koja je podnela te izmene, te predloge izmena koji su 98% identični izmenama Zakona usvojenim početkom novembara meseca, nije htela da učestvuje ni u skupštinskoj raspravi. Dakle, 98% je bilo podudaranje sa onim što je na predlog Vlade Narodna skupština ovde usvojila. Reče moja uvažena prethodnica – e tako dakle, utvrdili smo da su advokati štrajkovali protiv izmena zakona iz 2013. godine. To nije tačno uopšte. Advokati su otvoreno tokom protesta rekli – mi mislim da je zakon iz 2011. godine loš i hoćemo da se menjaju ta rešenja. Upravo to jeste ishod sporazuma koji smo postigli sa Advokatskom komorom Srbije, gde su oni rekli – ne. Hoćete da vam citiram gospodina Đorđevića koji je nekoliko puta rekao - advokatura je godinama ćutala. Je li to što malopre jedan govornik reče ironija. Danas kažemo, dakle, oni su štrajkovali zbog izmena iz 2013. godine. Ma nije uopšte tačno. Dakle, apsolutno nije tačno. Ako pogledate inicijative koje su advokatske komore pisale Ustavnom sudu za ocenu ustavnosti, u njima se tvrdi da je neustavno ono što je uspostavljeno, temeljno, Zakonom iz 2011. godine.Dakle, to se tvrdi. Gde je još ironija dame i gospodo narodni poslanici? Ja ne znam da li moja uvažena prethodnica govori kao narodni poslanik ili kao tužilački pomoćnik iz Tužilaštva za ratne zločine, u koji nije vraćena iz poslaničkih klupa, kada je dala ostavku, nego iz stranke u kojoj je nekada se vodila kao zaposleno lice. Ja stojim iza reči koje ovde kažem. Pa, pošto smo se bavili citiranjem, hoćemo li da citiramo dnevnu štampu, a u dnevnoj štampi je izašlo upravo to da je neko usred predizborne kampanje vraćen u Tužilaštvo za ratne zločine, iz političke stranke, a ne iz poslaničkih klupa. Je li to nezavisno pravosuđe? Reče malopre neko, kaže – što nismo čuli vapaje advokata? Pa što ih ne čuste kada ste supružnike advokata ostavljali 2009. godine na ulici i bez posla, kao sudije ili zamenike javnih tužilaca. Koliko je takvih slučajeva bilo? Što onda ne čuste vapaje advokata. A gde su bili, glas iz Ministarstva kada su vođene ne rasprave, nego maltene fizički obračuni među advokatima Beograda, koji su na kraju dobili epilog Odlukom Ustavnog suda. Hajde budite makar toliko korektni pa nekada priznajte grešku. Ja nemam problema i kada napravim grešku da je priznam. Da je vođena javna rasprava i razgovori sa advokaturom kada je donošen Zakon o javnom beležništvu 2011. godine, ne bismo bili u ovakvoj situaciji. Da je tada uvažavan interes advokature i da je tada vođeno računa o položaju advokature u jednom pravnom sistemu u koje će svoj položaj legitimno imati javni beležnici, onda ne bismo imali ovakav problem. Neprincipijelan stav u procesuiranju za ratne zločine, pa hoćete li da vam citiram gospodina Vukčevića koji je rekao da poslednje radnje kada su u pitanju sankcionisana lica za koja postoji osnovana sumnja da su izvršili krivično delo ratnog zločina u Štrpcima, da je rekao da on to nije mogao da radi pod nekom bivšom vlašću. Da je rekao da je bio izložen pritiscima. Je li to neprincipijelan stav, ili je neprincipijelan stav vratiti se na rad u pravosuđu iz političke stranke. Naravno, može se reći – takav je zakon. Zakon o radu kaže da može da miruje nekome rad ukoliko je izabran na javnu funkciju ili radi u političkoj organizaciji, a onda više taj koji to uradi i taj koji se na takav način vrati u pravosuđe, nema trunčicu kredibiliteta da priča o nezavisnosti tog istog pravosuđa. Koliko je puta otišao na posao i evidentirao se na tom istom poslu taj koji se vratio iz političke stranke na rad u Javno tužilaštvo, ko god taj bio. Vas dame i gospodo uvaženi narodni poslanici ovde ima 250, to znači da svako od vas sutra iz organa svoje stranke po toj logici može pravo da ode u sud ili u tužilaštvo i sutra da bude kandidat za zamenika tužioca, za javnog tužioca, za sudiju i odjednom puj pike ne važi, on je sad nepristrasan. To što je bio funkcioner neke političke stranke, to što je radio u nekoj političkoj stranci, to nikoga i ništa ne obavezuje. Sudije, sudije i tužioci, tužioci, oni ne smeju da budu članovi političkih stranaka, a ovde su birani po političkoj podobnosti i na osnovu članstva, kao što malopre gospodin Babić reče i budžet Republike Srbije višemilionske iznose isplaćuje tim sudijama i tim zamenicima tužilaca zato što ih je neko protivustavno najurio na ulicu. Šta je ustavno, a šta nije, u ovome i o čemu mi raspravljamo, odluku će dat i ocenu će dati Ustavni sud i svi smo dužni da je poštujemo. Upravo je o tome reč. Dakle, koliko je važno šta se govori, važno je i ko govori. Budite iskreni pa recite da se sedelo sa advokatima 2011. godine i razgovaralo o Zakonu o javnom beležništvu i da je to dobilo podršku i advokatskih komora, problema ne bi bilo. Budite iskreni, pa to recite. Da ne pričam o tome koliko mi je visokih pravosudnih ili javnih funkcionera, koji su obavljali svoje funkcije još u vreme Vlade koja je bila na vlasti do 2012. godine govorilo, ljudi koje je birala Narodna skupština, da im je nuđeno da postanu javni beležnici. Ne znam kako, čak su govorili… (Dušan Petrović, s mesta: Pa ko je govorio, neka kaže ko je govorio?)
Molim vas gospodine Petroviću.
Čak su govorili i bez ispita. Ja neke mogu da razumem što se javljaju,..
Molim vas, ako se neko prepoznao, neka sačeka i neka traži pravo na repliku.
A ako sam rekao da im je nuđeno, nisam rekao da im je nudio neko odavde, a ti ljudi su ljudi od integriteta i ja verujem da će biti spremni da to javno kažu, pa neka kažu, ovo je slobodna zemlja, ako nisu mogli da govore do 2012. godine, mogu posle 2012. godine. (Snežana Malović, s mesta: Pozovite ih da kažu.)
Molim vas gospođo Malović, ja još jednom molim, poslanika, ako se neko prepoznao, neka sačeka i neka traži pravo na repliku, ali da sačeka da ministar završi izlaganje.
Uvažene dame i gospodo narodni poslanici, mene bi bilo sramota da primam platu od 140.000 dinara, a da dođem dva puta na posao u toku mesec dana. Mene bi bilo sramota da to radim, a pojedinci su to radili, iz budžeta Republike Srbije, dobra plata, prilično veća i od ministarske. Problem ima kada nastane, ne jedan, ima sila uzroka. Uglavnom se vidi onaj koji je među poslednjima uzrokovao i nastanak tog problema. Može li se reći da je problem i u izmeni Zakona iz 2013. godine? Meni je drago što me je moja uvažena prethodnica citirala, a ja sam citirao profesora Boka, zamenika predsednika Savezne notarske komore Savezne Republike Nemačke, koji je iste zamerke našem Zakonu o javnom beležništvu iz 2011. godine dao i po čijoj neformalnoj preporuci sa kopaoničke škole prirodnog prava su izmene 2013. godine izvršene. To nije dao čovek koji nema nikakvu poziciju, to nije dao čovek koji dolazi iz zemlje koja nema nikakvu pravnu tradiciju, već neko ko je izuzetno uvažen i cenjen u Saveznoj Republici Nemačkoj. Da li je jedan deo uzroka u tim izmenama 2013. godine? Jeste. Da li je deo uzroka na zakonu iz 2011. godine? Jeste. Da li je deo uzroka na tome što je advokatura nakon tih izmena ćutala? Jeste i to. I sama advokatura je rekla da je ćutala. Dakle, ovde postoji višeslojna uzročnost kod ovog problema. Ja sam zadovoljan što smo mi uspeli da dođemo do rešenja tog problema, i možda je to jedino u čemu su zadovoljni i predstavnici advokature i predstavnici ministarstva. Došlo se do rešenja, a da se tako razgovaralo, da se nisu nekim advokatskim komorama oduzimala ovlašćenja, da se nisu pravili i instruirali sukobi unutar same advokature, verovatno bi se do ovakvog rešenja na težak, komplikovan, mukotrpan način došlo i ranije, došlo možda upravo te 2011. godine. A tada se nije došlo. Došlo se sada do rešenja. I ključna stvar koju želim da pomenem još jednom - važno je šta se govori, ništa manje je važno ko tako nešto govori. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević, povreda Poslovnika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući gospodine Bečiću, poštovani ministre Selakoviću, poštovani gosti iz Ministarstva pravde, upravo je u govoru gospodina Selakovića povređen član 107. Poslovnika koji u stavu 1. kaže – govornik na sednici Narodne skupštine je dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Gospodin ministar Nikola Selaković je na dva načina povredio dostojanstvo ove Narodne skupštine gospodine Bečiću i ja vas molim da ako ste propustili da ga upozorite prethodno sada to uradite, ja ću da navedem koja su to dva načina, jer se članovi Poslovnika odnose i na goste.
Gospodine Pavićeviću, molim vas. (Vladimir Pavićević, s mesta: Molim vas.) Prvo, po Poslovniku vrlo dobro znate da ne može niko drugim osim predsedavajućeg da povredi Poslovnik u ovom trenutku. (Vladimir Pavićević, s mesta: Vi ga niste upozorili. Ja sam tako rekao.) Pa, onda niste tako rekli gospodine Pavićeviću. (Vladimir Pavićević, s mesta: Jesam.) Niste nego ste rekli da je gospodin ministar Selaković povredio Poslovnik. (Vladimir Pavićević, s mesta: Vi ga niste upozorili gospodine Bečiću. Molim vas uključite mi mikrofon da nastavim.) Evo, gospodine Pavićeviću, ja sam dovoljno čuo, dovoljno ste obrazložili ja sam siguran da nisam prekršio Poslovnik u danu za glasanje će poslanici da o tome odluče. Zahvaljujem gospodine Pavićeviću. (Vladimir Pavićević, s mesta: Poslovnik.) Reč ima narodni poslanik… (Vladimir Pavićević, s mesta: Poslovnik.) Gospodine Pavićeviću, sada rizikujete da vam izreknem opomenu i jednu i drugu i treću. (Vladimir Pavićević, s mesta: Ne možete da mi izreknete opomenu.) Gospodine Pavićeviću, rizikujete da izreknem tri opomene. Vi ste se već javili neposredno po Poslovniku. (Vladimir Pavićević, s mesta: Opet ste sada prekršili Poslovnik.) Meni samo ostaje ili da dam pauzu ili da izreknem opomenu prvu, drugu i treću. (Vladimir Pavićević, s mesta: Dostojanstvo Skupštine, opet reklamiram Poslovnik.) Zahvaljujem, po tome ste reklamirali Poslovnik. Zahvaljujem gospodine Pavićeviću, ne može da se odmah na takav način. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući povredili ste član 103. Poslovnika u kome kaže da narodni poslanik ima pravo da usmeno ukaže na povredu postupanju predsednika Narodne skupštine ako smatra da nije u skladu sa odredbama ovog Poslovnika učinjena na sednici Narodne skupštine koja je u toku i to neposredno po učinjenoj povredi. Gospodin Pavićević, je u skladu sa članom koji je reklamirao ukazao na povredu Poslovnika. Kaže da narodni poslanik ima pravo da najduže u roku od dva minuta obrazloži svoj predlog. Vi ste prekinuli gospodina Pavićevića i na taj način onemogućili ste opoziciji da izrazi ono što piše u ovom Poslovniku. Vi vršite teror, gospodine Bečiću, nad Narodnom skupštinom na poslanicima opozicije. To ne radite prvi put. Dakle, vi ste povredili Poslovnik i onemogućujete opoziciji da govori. Onemogućujete opoziciji da govori o izmeni Zakona o javnim beležnicima iako je ministar Selaković pričao o nečem sasvim drugom. Govorio je mimo teme dnevnog reda.
Eto vidite gospodine Veselinoviću. Možete da pročitate Poslovnik gde se kaže najduže do dva minuta. Drugo, gospodin Pavićević je prekinut u momentu kada je pokušao da koristi povredu Poslovnika za repliku. Kao što vi niste bili prekinuti dok niste pokušali da iskoristite povredu Poslovnika kao repliku. Znači, da ste govorili i dalje o povredi Poslovnika, govorili bi puna dva minuta. Onog momenta kada ste pokušali da iskoristite povredu Poslovnika za repliku u tom momentu sam vas prekinuo, kao što ću uvek činiti. Da li želite da se Skupština izjasni? (Janko Veselinović, s mesta: Da.) Zahvaljujem. Reč ima po Poslovniku, gospodin Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre Selakoviću, poštovani gosti iz Ministarstva pravde, poštovani predsedavajući, gospodine Bečiću, sada ste po drugi put u manje od pet minuta prekršili Poslovnik Narodne skupštine, član 108. gospodine Bečiću. U članu 108. piše, u stavu 1. o redu na sednici Narodne skupštine stara se predsednik Narodne skupštine, u ovom slučaju predsedavajući Narodne skupštine. Poštovani gospodine Bečiću, red na sednici Narodne skupštine podrazumeva da se poštuje sadržina članova Poslovnika Narodne skupštine a to je u odnosu na izlaganje gospodina Veselinovića značilo da na osnovu sadržine člana 103. Poslovnika vi nemate mogućnost, gospodine Bečiću da ovde nama sebe predstavljate kao nekog vidovitog čoveka. Proroka da zna šta je bilo u glavi gospodina Veselinovića, šta je on nameravao da kaže, da uđete u taj mozak pad a kažete - evo ja znam šta ste vi hteli da kažete pa sam vas, gospodine Veselinoviću, sprečio. Nema tog čoveka, gospodine Bečiću, ni vi niste taj čovek. Prema tome gospodine Bečiću, čak ni vi, prema tome vaša je obaveza kao jednog od potpredsednika Narodne skupštine da se starate o redu na sednici Narodne skupštine. Podsećam vas da to znači poštovanje sadržine članova Poslovnika Narodne skupštine i Zakona o Narodnoj skupštini i Ustava naše Republike, a ne gospodine Bečiću, ja sam saglasan sa gospodinom Veselinovićem da zavodite ovde jednoumlje i teror prilikom rasprave o svakoj tački dnevnog reda pa i u vanrednim zasedanjima koje zakazuje ovde Vlada Republike, gospodine Bečiću. Da se izjasnim u danu za glasanje.
Gospodine Pavićeviću, dužan sam da dam objašnjenje. Kao što vidite gospodine Pavićeviću, pošto ste govorili dva minuta o povredi Poslovnika, ja vas nisam prekinuo, ali je i vaša dužnost kao narodnog poslanika da govorite istinu. Ni jednog trenutka nisam govorio gospodinu Veselinoviću da sam predvideo šta bi on mogao da kaže pa sam ga prekinuo. Onog momenta kada više nije govorio o povredi Poslovnika, nego je pokušao povredu Poslovnika da iskoristi za repliku, tog momenta sam ga prekinuo, tako da kao što vidim niste govorili istinu, gospodine Pavićeviću, a vi kao profesor ste dužni da to radite. Zahvaljujem. Reč ima, replika gospođa Snežana Malović, ali prvo kadmi kažete zašto mislite da imate pravo na repliku? (Snežana Malović, s mesta: Zato što me je ministar pomenuo u izlaganju.) Ni jednog trenutka nije rekao „gospođa Malović“, niti je pomenuo vaše ime i prezime, osim ako se niste prepoznali u izlaganju gospodina ministra. (Dušan Petrović, s mesta: Uvažena prethodna govornica, pet puta.) Pa prethodnih govornica ima nekoliko gospodine Petroviću. Znam da ste pravnik, advokat, mogao je da misli i da gospođu Pantić. Izvinjavam se, ako mislite samo na to „prethodna govornica“, nemate pravo na repliku. Ako ste se prepoznali u izlaganju gospodina ministra, izvolite imate pravo na repliku. Pošto se niste prepoznali, reč ima magistar Aleksandra Jerkov, povreda Poslovnika. Izvolite.
Gospodine Bečiću, član 27. Ja prosto ne mogu da verujem da mi ovde gubimo vreme objašnjavajući i raspravljajući se sa vama da vi ovu sednicu ne možete da vodite kako vam padne na pamet, nego onako kako vas Poslovnik …
Koji član?
Član 27. i to sam rekla na početku. Za razliku od kolega iz SNS, koji ne moraju apsolutno ništa, mi se trudimo da poštujemo odredbe ovog Poslovnika. S tim u vezi, član 104. vas jasno obavezuje u kojim situacijama vi dajete poslanicima pravo na repliku. Ne samo što se možemo igrati time da li je prethodna govornica neko ko je govorio juče ili neko ko je govorio pre ministra … [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem, gospođice Jerkov. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Ja nisam završila.) Čim pokušate da iskoristite povredu Poslovnika za repliku ja neću dati tu mogućnost. Dok god je koristite za povredu Poslovnika i objašnjenje zbog čega mislite da sam povredio Poslovnik, možete da govorite čak i više nego dva minuta. Zahvaljujem, gospođice Jerkov. Reč ima narodna poslanica Nataša Vučković. (Snežana Malović, s mesta: Ja sam se prepoznala u govoru ministra.) Reč ima gospođa Malović. Ipak ste se prepoznali. Izvolite.
Zahvaljujem se. Vrlo je nezahvalno kada ne uključite mikrofon i tražite od nas odgovor da vam odgovorimo i onda mi treba da se deremo, a vi imate uključen mikrofon i možete normalno da diskutujete. Znači, da, prepoznala sam se. Prepoznala sam se zato što sam prethodna govornica i želim da odgovorim ministru Selakoviću.
Na osnovu toga – prethodni govornik, ne možete dobiti pravo na repliku.
To ste mi vi sada rekli – da li sam se prepoznala? Znači, neću nastaviti sa uvredama koje je ministar Selaković izneo …
Ne želim da razgovaramo o uvredama.
Da li možete da mi vratite vreme na početak? Znači, neću nastaviti sa uvredama koje je ministar Selaković izneo na moj račun. Ja njega uvažavam, poštujem funkciju koju vrši u Vladi Republike Srbije i poštujem njegovu ličnost. Neću iznositi činjenice vezane za moj ravnopravni status. Moja radna knjižica se nalazi u Skupštini Republike Srbije. Svako može da utvrdi kretanje u mojoj službi, a moja imovina i prihodi su prijavljeni Agenciji za borbu protiv korupcije i nalazi se na internet stranici Agencije za borbu protiv korupcije. Želim da pojasnim deo govora ministra Selakovića koji je rekao da nisu vođeni razgovori sa predstavnicima advokature. Ovde za stolom gde sede predstavnici Ministarstva pravde su bili ljudi koji su učestvovali zajedno sa mnom u razgovorima sa predstavnicima advokature, koji su vođeni u pogledu pravosudnih zakona, kako o Zakonu o javnom beležništvu koji je usvajan tada tako i o Zakonu o advokaturi i Zakonu o izvršenju i obezbeđenju i drugih pratećih zakona. Da li je činjenica da je srž protesta advokata bio zbog oduzimanja mogućnosti sačinjavanja ugovora o nepokretnostima od strane advokata? Mislim da je to vrlo jasno. Ako nije, hajde, demantujte me. Mislim da smo i ja i ostali građani Srbije tako to doživeli. Ako nismo, onda smo bili u zabludi svih ovihčetiri i po meseca. Takođe ne razumem deo koji se odnosi na to da nismo … suđenje za ratne zločine i odvijanje postupka za ratne zločine je bilo osujećeno od strane prethodne Vlade. Da li smo mi ti koji smo podstakli i pomogli suđenje za ratne zločine i doprineli tome da Srbija izvrši svoje međunarodne obaveze ili nismo? To su činjenice koje govore s tim u vezi. Nesporne su i mislim da su dostupne svima, javno objavljene. Prema tome, izlišno je da polemišem s tim u vezi.
Zahvaljujem gospođo Malović. Reč ima ministar u Vladi, gospodin Nikola Selaković.
Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, vrlo kratko. Prva stvar, poštujući dostojanstvo ovog doma i vas kao izabrane narodne poslanike, ja veoma pažljivo biram svaku reč i kada nešto govorim, trudim se da to potkrepim i argumentima, a argumenti su neumoljivi. Da li je u državi Srbiji moguće da iz rukovodstva političke stranke odete pravo na radno mesto u tužilaštvo ili u sud? Moguće je. Toliko o nezavisnom sudstvu i još dve rečenice. Prva stvar, znate, vodili smo i mi u Ministarstvu pravde razgovore sa advokatima, pa se nekada nismo razumeli i nismo se saglasili oko nekih stvari. Voditi razgovore i dogovoriti se, dve su potpuno različite stvari. Evo ovde gospode i dama predsednika advokatskih komora u Srbiji. Oni su mi rekli – nismo zadovoljni ni odredbama zakona iz 2011. godine. Ako se ne varam, gospodine Đorđeviću, zajedno smo razgovarali o tome. Dakle, vrlo pažljivo biram svaku reč koju izgovaram, pa sam tako i pažljivo birao tužioca za ratne zločine koji je rekao da su bili izloženi pritiscima prethodnih vlasti i da zbog toga nisu mogli da otvaraju neke slučajeve na koje se čekalo i više od 10 do 15 godina. Upravo je on to izjavio. To nisu moje reči. Ja prenosim njegove reči. Na koga je on mislio? Ja sam član ove Vlade i predstavnik ove vladajuće većine. On je govorio o prošlim vlastima. S druge strane, ja sam ponosan što živim u zemlji i što sam ministar u Vladi u kojoj se, za razliku, na žalost, od nekih zemalja našeg regiona, ratni zločini procesuiraju, bez obzira na nacionalnost ili veroispovest kako žrtve tako i osumnjičenog odnosno okrivljenog. Moj stav je po tom pitanju apsolutno jasan. On je vrlo principijelan i, ako hoćete, potpuno hrišćanski. Ja se takvim stavom ponosim. Neću da trpim da je bilo ko i u moje ime i u ime moje porodice i u ime mojih sugrađana i u ime mojih sunarodnika vršio zločin. Srbija će tu priču raščistiti i ona može mirne savesti i uzdignute glave da ide u budućnost, a onaj ko to ne bude uradio, taj neće imati tu smirenost i tu savesnost koju ćemo imati mi i neka se on debelo nad time zamisli. Ne vidim u tome apsolutno nikakvu neprincipijelnost, već apsolutnu principijelnost. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospodine ministre. Reč ima narodna poslanica Nataša Vučković.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, prvo povodom jedne rečenice koju je danas više puta ponovio ministar, komentarišući govore narodnih poslanika da nije važno šta ko govori, nego da je važno ko govori. Ja mislim nije zadatak ni pravo bilo kog ministra da ovde deli poslanike na podobne ili nepodobne, šta ko može a šta ko ne može da govori. Mi smo ovde predstavnici građana, svi jednaki u svojim pravima i svi imamo pravo da govorimo o svemu. Dakle, nije stvar ministra da to ceni. O čemu mi danas ovde govorimo? Šta mi danas ovde radimo? Mi ovde danas ispravljamo krupnu grešku i ministra pravde i Vlade Republike Srbije u celini. Ne radi se ovde o kompromisu, kako to pokušavaju danas iz Vlade da nam predstave, koji su postigli Vlada i Advokatska komora Srbije. To je samo posledica. To je samo način da se izađe iz ogromnog problema koji je ova Vlada proizvela. Gospodo iz Vlade, vi ste proizveli štrajk advokata i time naneli ogromnu štetu građanima Srbije i institucijama u našoj zemlji. Vi ste proizveli paralizu pravosuđa time što ste nepromišljeno u poslednji čas, nestručno, s početka jeseni rešili da donesete izmene i dopune Zakona o javnom beležništvu. Niste tada hteli da čujete ni kritike opozicije ni mišljenja struke. Kada je štrajk počeo, gospodine ministre, niste hteli da prihvatite ni ozbiljnost štrajka, niti ste hteli da predvidite ozbiljnost posledica tog štrajka. Svi se sećamo i vašeg ponašanja i vaših izjava, koliko ste neprimerenih i neistinitih reči izgovorili o advokatima, kakvi su bili sve pokušaji da ih se diskredituju, da su to interesne grupe, da su to oni koji hoće da zaustave borbu protiv korupcije. Umesto da s njima razgovarate, i to ste odbijali nekoliko meseci, vi ste računali da će se iscrpsti snaga štrajkačke energije i otpora, računali ste da će advokati morati da počnu da rade iz finansijskih razloga itd, da će ti zahtevi i njihova oštrica otupeti. Kupovali ste vreme na štetu građana Srbije. Popuštali ste onda, a to je uobičajena praksa ove Vlade, da nahuškava jednu grupu građana protiv druge grupe. Tako ste pokušali građane i društvo da nahuškate protiv advokata, da su oni krivi za štrajk, da su oni krivi za paralizu, da su oni krivi što se odlažu ročišta u nedogled. Vlada stalno nahuškava građane protiv drugih građana. Tako su za smanjenje plata krivi penzioneri, a za smanjenje penzija je kriva opozicija. Za štrajk i za prekid nastave u školstvu su krivi nastavnici. Vlada nikad nije kriva. Pokušali ste da predstavite advokaturu i advokate Srbije kao interesnu grupu koja brine samo o svojim poreskim olakšicama i samo o svojoj struci. A ono što se videlo jasno, to je da su u pitanju upravo ustavna prava građana, da je u pitanju poštovanje Ustava, da je u pitanju pravo na slobodu ugovaranja, koje je ozbiljno bilo narušeno zakonom koji ste predložili a koji je ova Skupština usvojila. Onda ste i pored toga što je već bilo izvesno da će morati sa njima da se uđe u pregovore, pokušali da nekim minimalnim izmenama sredinom jeseni isposlujete završetak štrajka. A danas ste nam rekli u uvodnom delu da je Vlada insistirala na pregovorima. To uopšte nije tačno. Vidite, u propagandnom ratu protiv bivše Vlade mnogo je bilo kritika, a to koristite i danas. Imate stalno tu prošlost, opravdavajući sve greške današnjice. Mnogo je bilo kritike na tadašnju reformu pravosuđa. Šta ste vi uradili, ministre? Šta je rezultat ove vaše politike u sferi reforme pravosuđa? Četiri meseca paralize i blokade pravosuđa, stotine i stotine otkazanih ročišta, još više smanjeno poverenje građana u institucije i državu. Država je ostala bez značajnih prihoda koje je ubirala na osnovu overe sudskih taksi. Četiri meseca u krajnjoj liniji ne funkcioniše ni ta borba protiv korupcije, za koju vi kažete, i vaša Vlada, da je jedan od prioriteta u vašem programu. Vlada je morala da prihvati zahtev advokata. Zato mi danas razgovaramo o ovim izmenama i dopunama. Ali, to je potvrda da je ova Vlada na ovom pitanju poražena. Ovo je poraz, jedan od najvećih dosadašnjih poraza ove Vlade. Ove izmene i dopune Zakona o javnom beležništvu su poraz politike koju ste vodili oko uvođenja javnog beležništva i reforme pravosuđa. Ovu bitku su dobili advokati i to moram reći, dobili su najviše oni tzv. mali advokati iz Loznice, Kruševca, Jagodine, Trstenika itd, i mladi advokati, jer su oni finansijski najviše bili ugroženi ovim štrajkom. Ono što je mnogo važnije, i to će ostati kao dugoročna posledica, ovu bitku je dobilo društvo. Ovu bitku je dobilo društvo koje je prepoznalo autentičnost advokatskih zahteva, koje je prepoznalo da samo organizovano može da se suprotstavi bahatoj i nesposobnoj Vladi. To su bili građani, organizovani u stručnu organizaciju, koji se nisu uplašili, niti su podlegli ni medijskim manipulacijama, niti pretnjama, niti strahu koji ova Vlada pokušava da raširi na celo društvo. Mi danas ovde kao narodni poslanici, opet po hitnom postupku, raspravljamo o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu. Nismo imali dovoljno vremena da sve proverimo. To nije tajna. O tome su govorile i moje kolege. Te izmene jesu rezultat dogovora sa advokatima. Mi i dalje kao poslanici imamo neka pitanja o tome da li su sve odredbe u skladu sa Ustavom. Podneli smo neke amandmane i o tome ćemo razgovarati u raspravi u pojedinostima, ali smatramo važnim što su stvoreni uslovi za prekid blokade pravosuđa. Ostaje, međutim, ministre, jedno ključno pitanje. Pred nama su krupni koraci u reformi pravosuđa, tako bar kažete, očekujući da će se uskoro otvoriti pregovaračko poglavlje 23 i 24. Kako neko misli da sa ovako ugroženom reputacijom, sa ovako oslabljenim kredibilitetom i u stručnoj javnosti i u pravosuđu i u široj javnosti, kako misle da će moći da predlažu i da rukovode reformom pravosuđa u budućnosti? Naše je mišljenje, gospodine ministre, da je to sada preveliki zadatak za vas. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović, povreda Poslovnika.
Hvala. Ukazujem na član 106. Govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Ja vas molim da vodite računa o tome. Malopređašnji govornik reč jedinu nije rekla o zakonu, jednu jedinu reč. Mi smo ovde slušali jednu političku tiradu o otporu advokata, o ne znam čemu, ali jednu jedinu reč nismo čuli o samom zakonu. Molim vas da vodite računa, posebno jer se ovde priča o kapitulaciji, kapitulacijama i ne znam čemu [[Marko Đurišić, s mesta: Ovo je replika.]] Posle njih nad našim pravosuđem je ostala crna zastava na pola koplja nad tim istim pravosuđem. Hvala. (Marko Đurišić, s mesta: Kakva je ovo povreda Poslovnika?)
On je manje od jednog minuta obrazložio zašto misli da sam ja prekršio Poslovnik. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić, povreda Poslovnika.
Član 103. Hajde još jednom da pročitamo: „Narodni poslanik ima pravo da usmeno ukaže na povredu u postupanju predsednika Narodne skupštine ako smatra da nije u skladu sa odredbama ovog Poslovnika, a učinjeno je na sednici koja je u toku i to neposredno po učinjenju povrede.“ Narodni poslanik je dužan da obrazloži, ne može da zloupotrebi. Vi ste nama, objašnjavajući kako poštujete Poslovnik, objašnjavali zašto ste vi isključivali mikrofon i gospodinu Pavićeviću i gospodinu Veselinoviću, a sada smo imali jednu klasičnu repliku, u kojoj ništa o povredi člana 106. Poslovnika nije rečeno, nego je bila replika na prethodno izlaganje poslanika koji nije mogao da dobije reč. Vi niste postupili po članu 103, koji kaže – u slučaju stava 7. ovog člana, predsednik Narodne skupštine je dužan da vreme koje je narodni poslanik iskoristio zloupotrebljavajući pravo iz stava 1. ovog člana oduzme od ukupnog vremena koje pripada njegovoj poslaničkoj grupi u pretresu o tekućoj tački dnevnog reda. Nego, pustili ste ga da završi i rekli da je on pričao manje od minut. To pravo vi nemate. Ne možete vi da merite nekome ko može da govori minut, ko može da govori 40 sekundi, a ko može da govori dva minuta. Povreda Poslovnika traje dva minuta. Ja vas molim da saslušate svakog poslanika, pa i poslanike opozicije kada govore o povredi Poslovnika ta dva minuta, a ne poslanika koji nema hrabrosti da govori, nego se brže-bolje sakrije i prekine svoj govor, da pravdate time da je on govorio manje od minut. [[Isključen mikrofon.]]
Nemojte da vređate narodnog poslanika. (Marko Đurišić, s mesta: Ja vas molim da me pustite da govorim, da završim svoje izlaganje.) Neću vam dozvoliti. (Marko Đurišić, s mesta: Samo govorim o vašem postupanju. Ne možete da me prekinete. Dozvolite mi da kažem u dva minuta u čemu je povreda Poslovnika.) Gospodine Đurišiću, dozvolite da odgovorim. Izričem vam opomenu. Prekinuo sam u momentu kada ste krenuli da vređate narodnog poslanika. Takođe, gospodine Đurišiću, ja sam mislio da ste se javili da se izvinite zato što ste dobacivali iz klupe. Gospodin Đukanović je rekao u jednoj rečenici i mogu da je i citiram, da misli da sam prekršio Poslovnik zato što sam dozvolio da narodna poslanica koja je pre njega govorila govori van dnevnog reda i da ne govori ništa o dnevnom redu. Ništa više, gospodine Đurišiću, niti je koristio za repliku, niti je replicirao, niti je vodio političke govore koje ste vi vodili, osim što je rekao da narodna poslanica koja je govorila pre njega nije govorila o temi, ništa više od toga. Ja sam mislio da ste se javili da se izvinite zato što ste dobacivali iz klupe. Vi niste to učinili, nego ste prekršili Poslovnik i morao sam da izreknem opomenu. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre Selakoviću, poštovani gosti iz Ministarstva pravde, neobično me gledate, ne znam o čemu se radi. Poštovani predsedavajući gospodine Bečiću, povređen je član 109. Poslovnika. Vi ste ga povredili time što ste apsolutno neosnovano izrekli meru opomene narodnom poslaniku gospodinu Đurišiću. Ovo se, gospodine Bečiću, zove delom pokušaja dokidanja ostataka parlamentarizma u našoj državi.
Zahvaljujem, gospodine Pavićeviću, isto ću učiniti ako nastavite. Gospodinu Đurišiću sam izrekao opomenu kada je posle isključenja mikrofona i oduzimanja reči, nastavio da govori, vređao je narodnog poslanika. Moja dužnost je bila da u tom trenutku primenim Poslovnik. Da li ste zadovoljni gospodine Pavićeviću? Ako niste Skupština će se izjasniti u danu za glasanje. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović, povreda Poslovnika.
Poštovani predsedavajući, ne može sve na ovome da se završi, povređen je član 109, gde se kaže – opomena se izriče narodnom poslaniku koji se neposredno obraća drugom narodnom poslaniku. Meni se ovde neko obratio da kaže kako nemam hrabrosti da se javim. Ja jedva čekam da dođem na red, baš da se javim po ovom zakonu i ….
Zahvaljujem, gospodine Đukanoviću. Molim vas nemojte da …
Hvala.
Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić, povreda Poslovnika. Izvolite.
Zahvaljujem. Povredili ste član 107, citiram – rekli ste…
To je bilo, gospođo Čomić.
Ako dozvolite, ja ću da kažem. Ako želite da se razgovaramo, može i to. Ako smatrate da dijalogom možemo da sprečimo narodne poslanike da koriste svoja prava garantovana Poslovnikom i zakonom u Narodnoj skupštini, tu smo u krivu. Dakle, povredili ste član 107, ugrožavajući dostojanstvo Narodne skupštine, i član 27. S obzirom da ste u obrazloženju kazali da ste institut isključenja mikrofona i oduzimanje reči. Oduzimanje reči po istom članu 109. koji je ovde na vama upućen da razmislite koliko i kako kršite Poslovnik, ima meru oduzimanja reči kao meru koja se izriče definisano kažnjavanje poslanika.
Gospođo Čomić, pogrešno ste me razumeli, nije bila ta mera oduzimanja reči po Poslovniku, zato što sam rekao da sam posle…
Ja imam dva minuta na raspolaganju. Ako nemate strpljenja…
Ali, pogrešno ste razumeli, gospođo Čomić.
Ako nemate strpljenja da sačekate dva minuta, onda uvek imate mogućnosti da utvrdite privremena pravila, da poslanici koji vam se obraćaju sa zahtevom, po članu 103, a govore ono što vam se dopada, imaju prava na dva minuta, bez toga da budu u dijalogu sa vama, a poslanici koji vam se ne dopadaju, nemaju prava na dva minuta. Meni je svejedno kako ćete da me kategorišete. Ali, institut isključenja mikrofona i oduzimanja reči, nepostoji i nedopustivo je da narodnim poslanicima objašnjavate da ste postupili po institutima koji ne postoje, kao što, mi smo navikli, ali je nedopustivo da čujete dobacivanje samo narodnih poslanika opozicije, a ne čujete dobacivanje uvaženih kolega iz vladajuće koalicije. Hvala vam.
Gospođo Čomić, ja po članu 108. moram da se staram o redu na sednici i to je jedina mogućnost bila da ne dozvolim da jedan narodni poslanik vređa drugog narodnog poslanika. Vrlo dobro to znate, gospođo Čomić. Da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje?Ne, zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dušan Petrović, a neka se pripremi narodna poslanica Suzana Spasojević. Izvolite, gospodine Petroviću.
Hvala, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, želim da izrazim svoje veliko zadovoljstvo da se približavamo razrešenju ozbiljne državne krize u kojoj se nalazimo četiri i po meseca, zbog toga što sudovi u našoj zemlji ne rade u najvećoj meri, a to je posledica obustave rada advokata. Vrlo je jednostavna tačka bila oko koje se sve ovo vreme vodi debata, do ovog predloga i dok on ne bude usvojen, notarima je bila data isključiva nadležnost u postupanju prilikom sklapanja ugovora, što prosto rečno, znači da građani, bilo neposredno, bilo tako što bi ovlastili svoje punomoćnike, a to su advokati, nisu imali mogućnost da veliki broj ugovora zaključe onako kao su to činili ranije. Potpuno je jasno da je ministar bio, verovatno je i danas uverenja da je prethodno rešenje dobro i za to rešenje se borio. Ono što danas ovde treba da bude rezultat ove naše debate, ali bojim se da ta debata ne ide u tom pravcu, jeste da vidimo šta je u stvari uzrok ovog četiri i po mesečne nevolje i državne krize koju imamo. Uveren sam da je to način na koji vodimo debatu u ovom parlamentu. Uveren sam da je to način na koji vodimo debatu u našoj politici i van ovog parlamenta i on je očigledno neproduktivan. Da smo vodili dobru debatu kada je ovaj zakon usvojen, mislim da bi bila velika verovatnoća da se ne bi smo susreli sa time da nam sudovi ne rade četiri i po meseca, jer bi smo mogli da u jednom dobrom, onako kako to srpski parlament zaslužuje, razgovoru i debati, dođemo do toga, uključujući i advokate koji su poslanici parlamentarne većine i one koji se u to razumeju, a deo su opozicije, da li treba ili ne treba da bude isključiva nadležnost notara, onako kako je prethodnim zakonom bila postavljena. Ministar je imao svoje uverenje i za njega se borio, izgubio je. Izgubio je vrlo ozbiljnu političku bitku. Nije to strašno da u to nije uvukao i Vladu, koja mu je sve vreme davala bezrezervnu podršku. Dobro je što smo danas došli do razrešenja ove stvari. Dobro je što ne postoji isključiva nadležnost od trenutka kada ovaj zakon bude stupio na snagu notara, onako kako je bilo postavljeno u propisima i sistemu zakona pre nego što je došlo do ovih izmena. Dobro je što postoji notorijalni sistem zbog toga što, kao i u svim drugim zemljama ćemo imati efikasniji sistem u svim ovim stvarima. Dobro je da svi ti poslovi izađu iz suda i da se njima bave notari i uveren da ćemo imati i veću pravnu sigurnost. Nije dobro što nismo imali dobru debati i zbog toga smo se suočili sa činjenicom da smo četiri i po meseca imali obustavu rada. Mislim da je sada prilika, obraćam se gospodine predsedavajući, kolegama poslanicima, da ovaj dan iskoristimo…
Gospodine Petroviću, ne možete kolegama poslanicima, morate meni da se obraćate.
Evo, ja se vama obraćam, a vi onda to prenesite poslanicima. Jedna važna stvar, treba da dobijemo ovde jednu vrstu političkog stava i obećanja od ministra da ni jedna radnja koju preduzimaju notari neće biti skuplja nego što je bila pre nego što je notorijalni sistem uspostavljen. To je pitanje koje je važno za svakog građanina Srbije. Uveren sam da ništa, ni jedan potpis, ni jedno zaključenje ugovora, ni jedno sklapanje pravnog posla, a ovde su svi pravni poslovi nabrojani, nema potrebe da građani Srbije izdvajaju više novca nego što su izdvajali pre nego što su notari počeli da obavljaju svoje dužnost. Ovaj parlament ima snagu da danas tu stvar istera na čistac. Ako nismo imali dobro debatu i zbog loše debate i načina na koji se vodi parlament, smo imali četiri i po meseca nevolju da nam sudovi ne rade, danas bar možemo da se izborimo za to da građani ne moraju da plaćaju više nego što su plaćali pre nego što su notari postali deo naše životne i pravne stvarnosti. Želim da čestitam kolegama advokatima, ponosan sam na to što sam i dalje i sam advokat, iako na moju veliku žalost se ne bavim time skoro punih 15 godina, zbog toga što su manifestovali građansku hrabrost i zbog toga što su imali snage da izađu u ovoj bitci kao pobednici. Nisam idealista, znam da su se borili za sebe, da su se borili za svoju profesiju i ne vidim ništa nelegitimno u tome, ali je dobro da boreći se za sebe i svoju profesiju, su pokazali da u našem društvu ima snage da se za dosledne, logične, na Ustavu utemeljene stavove izgura čak i onda kada to na prvi pogled i u početku ne izgleda da je moguće. Ovo je najveći poraz koji je pretrpela Vlada Republike Srbije u protekle dve i po godine. Još jednom ću reći, taj poraz ne bi pretrpela da smo ovde imali dobro debatu, da smo mogli dobro, razložno da razgovaramo o tome da li treba ili ne treba notari da imaju isključive nadležnosti u stvarima, da li je dobro da građani sami ili preko svojih pomoćnika mogu da sklapaju ove pravne poslove i siguran sam da onda ne bismo imali ovu nevolju. Još jednom, da se izborimo da građani ne plaćaju više nego što su plaćali pre nego što su notari ušli u naš pravni sistem. Ovo je gospodine predsedavajući i vama i kolegama potpredsednicima koji vode Skupštinu i predsednici Skupštine namenjeno, ako se vi budete potrudili imaćemo mnogo manji rizik da do ovakvih nevolja dolazi. Pustite da se ovde vodi debata, parlament je mesto gde treba voditi otvorene debate. Treba oštro politički da se borimo, a nema nikakvog razloga da ovaj visoki dom, mesto gde su nas građani Srbije birali, nemamo priliku da dobro i jasno govorimo. Kada ne govorimo dovoljno u parlamentu, onda se na ulici rešavaju stvari. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Petroviću. Kao što ste videli, imali ste mogućnosti da vodite debatu. Čak ste imali i pet sekundi više, tako da vaša poslanička grupa nema više vremena. Reč ima ministar Nikola Selaković. Izvolite, gospodine Selaković.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, jedan od prethodnih govornika me je pogrešno citirao. Nadam se da nije bilo maliciozno. Ja sam više puta izgovorio rečenicu - koliko je važno šta se govori, toliko je važno i ko govori, a ne kako je ovde krivo rečeno - nije važno šta se govori, već ko govori, što je apsolutno netačno i ima različit smisao. I dalje ostajem pri tome. Takođe mi nije jasno, izgleda neko nije pročitao zakon iz 2011. godine, kada kaže da je notarima 2013. godine dat ekskluzivitet. Javnim beležnicima je neuporedivo veći ekskluzivitet pružen zakonom iz 2011. godine i to je ono protiv čega se zalagala advokatura. Apsolutno potpisujem rečenicu gde je izrečeno da ovoga svega ne bi bilo da je na vreme ovde vođena kvalitetna rasprava. Tako je, da je 2011. godine ovde vođena kvalitetna rasprava, toga ne bi bilo. Šta je više, osam ili jedan? Godine 2013. u jednoj stvari je pržena, kako rekoste, ekskluzivnost javnim beležnicima, a 2011. godine u osam puta više. Taj jedan plus svih onih. Dakle, ako je nešto rezultat razgovora i zašto sam s pravom tvrdio da je došlo do onih razgovora koji nisu vođeni 2011. godine, onda je to upravo iz tog razloga jer je advokatura vrlo jasno stala na stanovište da su oni protiv zakona koji je donet 2011. godine. To je apsolutno tačno. Jer, ako pogledate izmene Zakona o javnom beležništvu, oktobar na novembar prošle godine, nakon toga javni beležnici više nisu imali ekskluzivnost za sastavljanje ugovora o prometu nepokretnosti. Ali, mi više nismo u suštini vodili težišne razgovore tokom decembra meseca i početkom januara meseca ove godine na temu ugovora o prometu nepokretnosti. Delom da, ali ako pogledate gde sada sve postoji mogućnost advokata da sastavi ugovor, onda ćete videti da je to u neuporedivo više taksativno nabrojanih slučajeva. Prema tome, kao što sam rekao, uzročnost je višeslojna. Ko hoće da bude fer i korektan, on će to da prihvati i da kaže – istina je. Da je ovakav razgovor, da je ovakva debata i da su ovakvi razgovori sa advokatskim komorama po ovom pitanju vođeni 2011. godine, onda problema sigurno ne bi bilo, ali nije. Što se tiče onoga što ste malo pre pomenuli, a niste jedini poslanik koji je to primetio i rekao, kada je u pitanju cena javnobeležničkih usluga, pa vi već sada kada pogledate, kada ovaj zakon stupi na snagu, odnosno ovi predlozi zakona ako budu usvojeni od strane Narodne skupštine i stupe na snagu, oni će već po postojećoj javnobeležničkoj tarifi, ako pričamo o prometu nepokretnosti, akopričamo o ugovoru o doživotnom izdržavanju, biti jeftiniji. Ne jeftiniji u odnosu na ovu tarifu koja je danas na snazi, već u ubedljivom delu slučajeva jeftiniji nego što su bili do 1. septembra prošle godine. Koga to zanima može vrlo jednostavno da pogleda. Imate tamo neku tabelu, pa recimo stoji da za ugovor o prometu nepokretnosti, čija je vrednost oko 200.000 evra, do 1. septembra taksa je bila 39.000 dinara. Ako se usvoje ovi zakoni, cena će biti za oko 5.000 dinara niža, zato što se plaća 60% tarife koja je tarifa za javnobeležnički zapis. Ne treba veliko matematičko znanje da se do te računice dođe i videćete da je to tako. Tu ne treba nikakvo obećanje, jednostavno pogledate sadašnji Pravilnik o naknadama i nagradama i doći ćete do te računice. Do određenog iznosa cena je niža. Znate, ko ima pet miliona evra da plati nešto, on treba da plati i više. Mislim da u tome svi možemo da se saglasimo. Sećate se da je ranije to bilo 39.000 dinara, pa da li kupujete stan koji košta 150.000 evra ili kupujete nešto što košta pet miliona evra, isto se plaćalo. Prema tome, setite se malo toga i pogledajte izvorni tekst zakona iz 2011. godine i videćete upravo ovo o čemu sam pričao. Zahvaljujem.
Gospodine Petroviću, želite repliku? (Da) Ne vidim osnova. (Dušan Petrović, s mesta: Pogrešno protumačene moje reči.) Stvarno ne vidim osnovu. Ministar je jednostavno odgovorio na pitanja koja ste vi postavili. Čak je potvrdio vaše stavove i viđenje kada je reč o cenama usluga itd. (Dušan Petrović, s mesta: Oko nadležnosti, gospodine generale.) Stvarno nema potrebe da vodimo oko toga repliku. Hvala lepo. (Dušan Petrović, s mesta: Dakle, bio je paralelizam nadležnosti. Eto, samo toliko.) Reč ima narodni poslanik Suzana Spasojević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, predstavnici Advokatske komore Srbije, koleginice i kolege narodni poslanici, izuzetno važna tema i izuzetno važan set zakona je danas na dnevnom redu parlamenta, čijim usvajanjem će se najzad rešiti višemesečna blokada pravosuđa. Svi zakoni o kojima danas raspravljamo, i Zakon o prometu nepokretnosti, i Zakon o javnim beležnicima, i porodični zakon, i Zakon o nasleđivanju, i Zakon o vanparničnom postupku, predstavljaju stubove pravosudnog sistema, odnosno pravnog sistema u našoj zemlji u celini. Kroz neke diskusije danas na ovu temu provejavalo je to da su promene, odnosno izmene i dopune zakonskih rešenja danas u stvari rešenje problema koji je postojao na relaciji Ministarstvo pravde – advokati. Ja bih pre rekla da se ove izmene i dopune zakona isključivo trebaju posmatrati u interesu građana i nikako to ne posmatrati kao neku borbu između Ministarstva pravde i advokata, borbu nakon koje ima pobednika i poraženih. Poraženih nema, a jedini pobednici su građani naše zemlje,jer je sačuvano njihovo ustavno i vekovno pravo koje se odnosi na pravo svih građana da sami biraju kome će poveriti sačinjavanje ugovora. Imajući u vidu da je dosadašnja praksa, odnosno primena zakona o javnim beležnicima i o prometu nepokretnosti pokazala da i jedan i drugi zakon nisu bili sasvim u interesu građana Srbije i da je usvajanje i primena ovih zakona dovela i do štrajka advokata i do blokade pravosuđa i do niza uzročnih posledica po pravni sistem Srbije. Jasno je da je moralo doći do izmena i dopuna zakonskih rešenja koji su danas na dnevnom redu. Mi u poslaničkoj grupi SPS, kao što je to rekao i ovlašćeni predstavnik naše poslaničke grupe Neđo Jovanović, podržavamo svaku pozitivnu nameru da se u celosti eliminiše ekskluzivno pravo javnih beležnika da sačinjavaju ugovore, naročito kada su ugovori o prometnu nepokretnosti upitanju. Jer ukidanjem slobodne konkurencije i u sastavljanju ugovora o prometu nepokretnosti i ukidanjem prava građana da sami biraju kome će poveriti sastavljanje ugovora, da li će to biti notari ili advokati ili će građani sami sačinjavati ugovor o prometu nepokretnosti, zaista se stvara jedna vrsta monopola koja je u suprotnosti sa članom 84. Ustava, članom 2. koji zabranjujem ograničavanje slobode konkurencije i stvaranje monopolnog ili dominantnog položaja. Javni beležnici su i poželjni i potrebni u svakom onom pravnom i društvenom sistemu koji teži da bude uređen i razvijen. Upravo uvođenje instituta javnih beležnika dovelo je do povećanja sigurnosti pravnog prometa, do povećanja brzine pravnog prometa, do olakšavanja distribucije isprava na međunarodnom nivou, do rasterećenja sudova. Na kraju, do omogućavanja građanima da svoje poslove obave brže, lakše i kvalitetnije. Međutim, da bi svi navedeni razlozi za uvođenje javnih beležnika u praksi dobili i svoje opravdanje prilikom regulisanja nadležnosti prava obaveza i odgovornosti javnih beležnika, mora se voditi računa i o Ustavu i o zakonu i o podzakonskim aktima i o ekonomskom stanju u zemlji i o izgrađenosti pravnog sistema i o stanju u kome se nalazi pravosuđe i o platežnoj moći građana. Samo na taj način možemo sve potrebne novine implementirati u postojeći pravni sistem i time ga učiniti pravednijim i efikasnijim. Osnovne izmene i dopune zakona koje su danas na dnevnom redu i o kojima se najviše polemisalo prethodnih meseci odnose se na to da će javni beležnici moći da sačinjavaju javnobeležnički zapis samo kada su upitanju ugovori o raspolaganju nepokretnostima poslovno nesposobnih lica, ugovori o raspolaganju nepokretnostima nemih, gluvih i slepih lica, sporazumi o zakonskom izdržavanju. Javnobeležnički zapis opstao je samo za tačno određene pravne poslove, svi ostali pravni poslovi ostaju privatni pravni poslovi i javni beležnici ih samo potvrđuju. Solmenizacija, što je takođe bilo sporno prethodnih meseci, je po Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnim beležnicima po pravnim posledicama i značaju, praktično legalizacija sa ovlašćenjem javnog beležnika da se uskrati potvrđivanje samo u tačno određenim slučajevima gde bi stranka u slučaju odbijanja potvrđivanja ugovora o prometu nepokretnosti imala pravo prigovora osnovnom sudu ili pravo žalbe višem sudu na rešenje osnovnog suda, što znači da je obezbeđena sudska kontrola potvrde ugovora. Zadržala bih se na članu 4a Zakona o prometu nepokretnosti koji predviđa da ako je predmet ugovora o prometu nepokretnosti objekat za koji ne postoji upotrebna dozvola ili posebni deo objekta ili objekat koji je u procesu legalizacije, da postoji obaveza da se to u ugovoru navede i da stranke na to moraju dati saglasnost. To jeste u velikoj meri uticalo na deblokadu prodaje stanova koji su u izgradnji što je zaista bio veliki problem od momenta primene Zakona o javnim beležnicima i prometu nepokretnosti ali mislim da bi možda ovu odredbu trebalo dodatno razraditi zbog mogućnosti da i javni beležnici i sudije koje su nadležne za overu ugovora mogu ovu odredbu zakona tumačiti na različite načine, jer možda nemaju dovoljno iskustva u ovim oblastima. Zato smatram i mi ćemo predložiti, uložiti amandman na ovaj član, da bi možda trebalo dodati da se u ugovor treba obavezno zabeležiti i da su stanovi i izgradnji ili ako je upitanju više stambeni objekat ili individualni objekat, da je rešeno, odnosno isplaćena naknada za uređenje građevinskog zemljišta. To obavezno staviti u ugovor i da naravno stranke na to trebaju dati saglasnost. Mislim da bi ukoliko bu nastala blokada dalja, kod lošeg tumačenja ovog člana i nemogućnosti prodaje stanova u izgradnji izazvalo niz drugih posledica, pre svega možda bi došlo do ponovnog ulaska građana u neku sivu zonu poslovanja kada su nekretnine upitanju, pa bi to opet dovelo do višestruke prodaje stanova i drugih nepokretnosti ili možda bi došlo do opasnosti smanjene kreditne sposobnosti poslovnih banaka itd. Takođe, moram da napomenem, iako to nije predmet današnjih izmena i dopuna zakona, ali je zaista veliki problem u mestima gde nema javnih beležnika i gde su za overu ugovora o prometu nepokretnosti nadležne sudije osnovnih sudova koji su i inače preopterećeni poslovima koje svakodnevno obavljaju, tako da se na overu ugovora čeka nekoliko meseci. Stranke u takvim mestima, građani, imaju zaista i velikih problema i velikih primedbi. Mislim da u takvoj situaciji dolazi i do jednog vida nepoverenja građana u pravni pravosudni sistem i da bi zaista bilo potrebno, ne znam na koji način, ali bi bilo potrebno naći rešenje i za ovakvu vrstu problema. Navedena zakonska rešenja su važna i dobra. Omogućavaju očuvanje principa da se sastavljanje ugovora poverava onome u koga se ima najviše poverenja i predstavlja odbranu prava na izbor i konkurenciju, što je u najvećem interesu građana, a uverena sam da je interes građana svima nama prioritet. Upitanju su zakoni koji su izrazito bitni za oblast i delatnost prometa nepokretnosti. Bitni su za život građana, za normalno funkcionisanje pravnog prometa i pravnog sistema u celini i bitni za sve one koji se bave ili pravom ili prometom nepokretnosti u bilo kom obliku, bez obzira da li su to advokati, agencije za promet nepokretnosti, građevinska industrija itd. Važno je da su i advokati i Ministarstvo pravde našli najbolje zajedničko rešenje. Važno je da je Ministarstvo pravde prepoznalo i zaštitilo interes građana. I naravno, iznad svega važno da Vlada nastavlja proces reformi. Posebno su važne reforme pravosuđa i učvršćivanje vladavine prava od kojih zavisi napredak i otvaranje poglavlja u pregovorima Srbije i EU. Kada je promet nepokretnosti u pitanju da postoji još jedan problem koji treba što pre otkloniti, naime, radi se o tome da Zakon o prometu nepokretnosti onemogućava sprovođenje odredaba Zakona o izvršavanju i obezbeđenju, jer saglasno odredbama Zakona sada više pravno nije moguće zaključivanje sporazuma o neposrednoj pogodbi pred sudom u izvršnom postupku, jer je samo javno beležnički zapis osnov za sticanje prava na svojinu. To predstavlja još jednu blokadu pravnog sistema, jer Zakon o izvršenju i obezbeđenju ne poznaje javno beležnički zapis, a Zakon o prometu nepokretnosti ne poznaje institute koji su potrebni da bi se realizovale odredbe Zakona o izvršenju i obezbeđenju. Kao što je to i ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije, Neđo Jovanović rekao, poslanička grupa Socijalističke partije Srbije podržaće set predloženih zakona i naravno podržavaće i ubuduće sve reformske zakone koji će voditi napretku i prosperitetu Srbije. Hvala.
Hvala. Biljana Hasanović, vaš šef poslaničke grupe potrošila je vreme. Reč ima narodni poslanik Dragan Nikolić. Prijavite se. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, uvaženi predstavnici Ministarstva pravde, poštovane kolege i koleginice advokati, dame i gospodo narodni poslanici i poštovani građani Republike Srbije, čitav ovaj dan smo posvetili raspravi o predlogu seta zakona koji potiču iz jednog, a to je matični zakon koji se tiče izmena i dopuna Zakona o javnim beležnicima. Podsetio bih javnost i građane Srbije, da izmene ovog zakona se odnose na zakon koji je donet 5. maja 2011. godine, da je taj zakon donet u vreme kada je Demokratska stranka, bila stožer te republičke Vlade i kada je neko drugi bio ministar pravde, a ne gospodin Nikola Selaković, za koga sam ja kao narodni poslanik glasao dva puta i 2012. i 2014. godine i siguran sam da ću možda i ja, a i neki drugi poslanici glasati za njega i u sledećem mandatu, jer sam siguran da u zadnjih deset godina nismo imali boljeg ministra pravde od gospodina Nikole Selakovića. On uživa nepodeljenu podršku poslaničke grupe SNS i tu nema nikakve sumnje. Svi njegovi saradnici su učestvovali u razgovorima naročito stručni deo Ministarstva pravde zajedno sa stručnom komisijom koju su delegirali advokat, koju smo delegirali mi advokati. Ja sam na tome veoma zahvalan, jer ste korak po korak pametno, promišljeno, bez bombastih najava u medijima, bez prejudiciranja konačnog rešenja, čak i kada ste se dogovorili niste dali zvaničnu izjavu, rekli ste – ići ćemo pred parlament, daćemo predlog Vladi. Vlada je u celosti ono kako ste se dogovorili vi i cenjene kolege advokati koji su bili predstavnici svih nas, osam i po hiljada advokata Srbije. Taj tekst je Vlada usvojila bez tačke, bez zareza, nije promenjena jedna jedina reč i on se sada nalazi ovde pred nama. Jedino što mene dotiče, a to je diskusija nekih poslanika koji su učestvovali u donošenju ovakvog zakona, ovakvog rekao bih nakaradnog zakona koji danas menjamo, protiv koga su bili i advokati tada ne glasno, ne štrajkujući 2011. godine, sada štrajkujući i obustavljajući rad, da sada oni se stavljaju na stranu nas advokata, štite naše interese, oni su ti koji kažu da je ovo kapitulacija ministra pravde. Ja mislim da je ovo kapitulacija tadašnje ministarke pravde i tadašnje Vlade gospodina Cvetkovića, a danas ovo što je pred nama se može nazvati kompromis, popuštanje obadve strane i ono što mene takođe raduje jeste da su advokati prećutno odustali od trećeg zahteva, a to je zahtev za ostavkom ili smenom ministra pravde, ali na tome insistiraju oni koji su osvojili 6% glasova na poslednjim izborima. Šta ćete, „šta je babi milo to joj se i snilo“. Oni su to tražili, ali bi možda bilo bolje da to traže od svog lidera koji je u Vojvodini predsednik Vlade već 15 godina i koji koristi sve moguće resurse i vlasti i privrede i finansija, zadnjih 15 godina ponavljam sa 6% glasova. Ono što je većina naših kolega poslanika danas istakla, a to hoću ja da kažem, mislim da notarska tarifa jeste previsoka, u nekim segmentima ne, u nekim segmentima da. U onim delovima gde se vrlo često ponavlja, a to su overe određenih izjava, to su overe određenih papira, prepisa, potpisa, to je sa 285 dinara koliko je ranije bilo povećano na 1.800. Ovlašćenje koje daje drugi roditelj da jedan od roditelja ode sa detetom van zemlje je sada preko 4.000 dinara. U tom smislu je i moj apel i kao advokata i kao narodnog poslanika i kao građanina Srbije da se u tom delu notarska tarifa redukuje, vrati se na iznos koji je bio do 1. septembra 2014. godine i na taj način će i poslednji odijum koji postoji u javnosti, a tiče se nanovog vraćanja notarskog sistema u Srbiju biti otklonjen. Mi smo zaboravili da smo pre 70 godina ima notarski sistem, takođe bih podsetio javnost da smo poslednja Republika u ovom delu Evrope koja je usvojila notarski sistem, koji je zaživeo i koji je potreban i za koji se svi naravno zalažemo. Nadam se da ćete imati sluha ministre vezano za ovo kada budemo usvojili ovaj set zakona, siguran sam da ćemo ih usvojiti u sredu da i u tom delu napravite određene napore. Mislim da ste i čitave ove pregovore i razgovore, teška je reč pregovori, jer ovde nije vođen neki rat ili neki sukob, mada mislim da smo prerobusno četiri puna, evo ulazimo u peti mesec ušli i išli na obustavu rada. Mislim da su advokati ovde boreći se za svoja prava napravili sebi najveću štetu u finansijskom smislu, ali su zato u moralnom smislu došli do određene pobede, potvrde da su bili u jednom delu u pravu, a to je da notarski ili Zakon o javnim beležnicima koji je donet ponavljam 2011. godine i za koji nikakvu krivicu, zapravo niti odgovornost ima sadašnji ministar pravde, mi smo to prihvatili i kao poslanička grupa ćemo sigurno u danu za glasanje dati svoj glas za ovaj zakon, ovako kako ste ga vi predložili. Takođe, cenim da ste uspeli u ovim razgovorima da prihvatite i nešto što nije traženo na početku štrajka, a to je da se povuče iz procedure Nacrt zakona o pružanju besplatne pravne pomoći i mislim da ćete u narednom periodu sa stručnim timom iz advokature uspeti da izbrusite najbolji mogući tekst, koji će doći pred poslanike i gde nakon toga neće biti otpora ni jedne branše, nijedne esnafske organizacije, pogotovu ne advokature, jer morate da priznate da se praktično smanjuje manevarski prostor advokata. Ja razumem kolege koji se bave tom vrstom advokature ili tim delom advokature da je pojava notara ugrožavajuća u finansijskom i poslovnom smislu i potpuno je jasno da se svi oni bore za neka svoja prava. Još ako se tome doda i ovaj zakon čiji je nacrt gotov, ali ponavljam drago mi je što je povučen i što će se o tome tek raspravljati o besplatnoj pravnoj pomoći, jer onda će stvarno ukoliko bi se to usvojilo u meri u kojoj je to ne bi odgovaralo advokaturi bio ugrožen na neki način i život mnogih advokata. Žao mi je što su mnogi mladi advokati za ova četiri meseca, ne zarađujući ni jedan dinar, zadužili sebe kroz ne plaćanje kirije za lokale, kroz porez, kroz doprinose, kroz grejanje. Najplodniji meseci u advokaturi septembar, oktobar, novembar, decembar su za nama. Mi nismo radili ništa. Mi stari advokati koji godinama poslujemo, pa mogu da kažem da ovo i nismo osetili, mada boli verujte, ako četiri meseca ne primate platu, a mi ne primamo platu. Teško je ako odete u svoju kancelariju ona je pusta ne možete da odete u sud. Ja sam se kao advokat solidarisao sa svojim kolegama nisam otišao u sudnicu četiri meseca. Smatrao sam da ne mogu da budem advokat, a da radim suprotno od onoga što je moj esnaf doneo kao odluku, ali sam u isto vreme kao narodni poslanik ovde 3. i 5. novembra u potpunosti podržao ono što ste vi kao ministar dali i tada smo ukinuli ekskluzivitet notarima, tada smo izašli u susret i pružili ruku advokatima, tada smo dali mogućnost da se sastavljaju ugovori i od strane advokata, a vezano za promene nepokretnosti. Tada je bila i vaša ideja da se od onoga što notari naplaćuju 30% uplaćuje u budžet, a vidim da su neki pokušali da se malo kite tuđim perjem i da to prisvajaju i kažu da je to jedan od uspeha ovog štrajka, odnosno obustave rada. U želji da ubrzam stupanje na snagu ovog zakona, ja sam dao amandman, naravno, koristeći slobodu narodnog poslanika SNS da ne konsultujem, pitam ili tražim odobrenje od bilo koga i moji amandmani se odnose na svih pet Predloga zakona o izmenama i dopunama zakona, a tiče se početka primene, odnosno početka stupanja na snagu. Moj predlog je da to bude narednog dana po danu objavljivanja u „Službenom glasniku“. Molim vas da kao ministar o tome razmislite da odlučite, ja se neću ljutiti ako to odbijete, ali mislim da bi to bio vrhunac i vaše želje da budete čovek kompromisa da niste neko ko je slab zato što je popustio, nego upravo ste pokazali svu svoju snagu, svu svoju političku odgovornost i ozbiljnost time što ste prihvatili sve ovo što su advokati od vas tražili. Uopšte nisam uplašen za vašu poziciju, uopšte nisam uplašen za poziciju SNS. Izbori od marta meseca, pa onda izbori na lokalnom nivou u različitim opštinama pokazuju da jedan politički cunami koji se zove SNS čisti sve pred sobom, ne možda zbog toga što smo mi najbolji, najpametniji, najlepši, nego zbog toga što imamo jednu ideju, a to je nema više laganja, ljudima je jasno da govorimo istinu. Spremni smo da priznamo i one greške koje smo napravili, da u isto vreme sa svim socijalnim grupama uđemo u dijalog i napravimo nešto što je najbolje za građane Srbije. I još nešto što je lično moje i hoću da iznesem zahvalnost vama ministre i vama kolegama advokatima koji ste došli do ovog sporazuma. U ime jednog pripravnika koji se zove Vuk Nikolić i koji je već dva meseca advokatski pripravnik u mojoj kancelariji, inače se radi o mom sinu koji nikada do sada za ova dva meseca nije ušao u sudnicu zato što ne može i što pre budemo usvojili ovaj zakon, pre će on ući u sudnicu i mislite na jednog Vuka Nikolića svaki sledeći put kada donosite ovakve odluke. Dakle, SNS će u danu za glasanje podržati set ovih zakona koje Ministarstvo pravde preko Vlade Republike Srbije predložilo i u to ime ja vam se zahvaljujem kao advokat, kao narodni poslanik i kao građanin Republike Srbije. Hvala.
Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Hvala uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, neko pomenu danas principijelnost ili doslednost, jer želim da ostanem principijelan i dosledan ja neću samo replicirati poslanicima opozicionih stranaka da izreknu nešto što je neistinito, već i onima koji pripadaju stranci, kojoj i sam pripadam i zahvaljujući kojoj jesam na ovom mestu gde jesam. Naime, moj uvaženi prethodnik je izgovorio nešto što je apsolutno netačno, što jeste jedan odličan medijski spin, ali ako je to zaista negde tako urađeno ja vas molim da me zvanično obavestite gde je to naplaćena overa saglasnosti jednog roditelja za putovanje deteta sa drugim roditeljem i naplaćena 4.000 dinara. Dakle, ovo nije omaška, ovo je apsolutno netačno. Kome nije jasno, može da uzme lepo Pravilnik o naknadama i nagradama i tarifu za rad javnih beležnika i videće vrednost jednog beležničkog boda je 150 dinara, takva overa košta dva boda. Velika je razlika između 300 dinara i 4000 dinara, a pogotovo za građane Srbije koji ne žive u ekonomskom blagostanju, pogotovo u zemlji koja se bori da se liši fiskalnog deficita i sprovede dobru fiskalnu konsolidaciju. Neću se uopšte osvrtati na druge stvari koje su govorene, ali ovo je nešto što može bez obzira na to za koga građanin glasa, kome daje svoje poverenje, kako misli, da li izlazi na izbore ili ne izlazi, ovo je nešto što svakoga može podjednako da se tiče. Ja vas molim ako posedujete informaciju da je neko zaista toliko tarifirao običnu overu potpisa, obavestite me zvanično. Ako ne posedujete, onda vas molim da ne iznosite takve stvari koje očigledno jesu materijalne neistine. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vesna Martinović. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, ministre, kolege i koleginice narodni poslanici, uvaženi predstavnici Advokatske komore Srbije, svašta smo danas čuli. Najmanje smo čuli činjenice, a činjenice kažu sledeće. Krajem avgusta prošle godine, dakle u ovom mandatu ove Narodne skupštine, a ne kako neki vole da kažu „za vreme režima DS“, preko noći su promenjeni zakoni koji su i u zvaničnom obrazloženju istih tih predloga zakona sadržali rečenicu da se donose kako bi javno-beležnička služba mogla da otpočne sa radom 1. septembra 2014. godine. Tada i nakon toga mnogi eminentni pravnici, profesori, zaštitnik građana Srbije, Društvo sudija Srbije, Advokatska komora Srbije, upozoravali su i Ministarstvo pravde i Vladu Republike Srbije i vladajuću većinu u ovoj Narodnoj skupštini na štetne efekte predloženih, a kasnije i donetih zakona na to da su neustavni, da nisu u skladu sa pravnim poretkom Srbije. Negodovali su zbog uskraćivanja, odnosno isključivanja oduzimanja poslovne sposobnosti fizičkih lica za zaključivanje ugovora koji su vekovima spadali u domen privatnog a ne javnog prava, ukazivali na sve štetne efekte toga da se država meša u nešto što je privatno pravo kada i ovako jadna ne stiže da se bavi ni onim što joj je posao, ukazivano je da je narušena pravna sigurnost građana, jer složićemo se da do 1. septembra 2014. godine velika većina građana Srbije nije uopšte znala ni ko su javni beležnici, ni šta je njihov posao, niti su znali da li u mestima njihovog prebivališta ti javni beležnici postoje. Ako postoje, gde su im kancelarije, pa su u prvim nedeljama sluđeno lutali na relaciji advokati-javni beležnici-sudovi, pokušavajući da reše čak vrlo često i najbanalnije pravne probleme koje su imali. Upozoravani ste i tada i nakon toga da će predloženim zakonima biti bitno usporen pravni promet, kao što se i desilo, jer 94 javna beležnika čak i da su genijalci, a nisu, nisu u stanju i nemaju kapacitet da obave sve one poslove koji su im krajem avgusta meseca 2014. godine dati u nadležnost, ali na to tada niko nije obraćao pažnju. Spominjete i takse i tarife javnih beležnika. Mene iznenađuje da ste vi za to saznali tek kada je javnost o tome počela da govori, izražavajući negodovanje i zbog toga, a o tome je trebalo da mislite vi i ostali članovi Vlade, što je od 1. septembra 2014. godine bitno oštećen budžet Republike Srbije, s jedne strane i, s duge strane, zato što je omogućeno bogaćenje jedne prilično malobrojne grupe ljudi, toliko malobrojne da čak ni svoju komoru nisu bili u stanju da osnuju u skladu sa propisima koji su i tada, a i sada važe. Pošto nije bilo sluha ni u Ministarstvu pravde, ni u Vladi Republike Srbije, advokati kao očigledno u ovom trenutku najbolje organizovani i najhrabriji deo društva su započeli obustavu rada, prvo Advokatska komora Beograda, a zatim 17. septembra i sve ostale advokatske komore. Umesto da Ministarstvo pravde i Vladu Republike Srbije zabrine činjenica da 8.000 ljudi u ovoj zemlji je obustavilo rad, da želi sa vama da razgovara o nekim problemima koji se tiču pravnog poretka Srbije, oni su u prvom trenutku naišli na jedan veliki zid ćutanja i na ignorisanje. Kamo sreće da je to ignorisanje potrajalo, nego nije. Ignorisanje nije bilo mudro, ali bi svakako bilo mudrije da ste samo ignorisali nego sve ono što ste nakon toga radili, a radili ste, npr. to da je Vlada Republike Srbije na jednoj od svojih sednica stavila van snage uputstvo koje nije ni donela, već je to učinila komora u skladu sa zakonom propisanim ovlašćenjima. Bilo je tu raznih pretnji i krivičnim gonjenjem upućenim advokatima zbog nečega što je prilično nestručno, kvalifikovano kao ometanje pravde, bilo je pokušaja osnivanja raznih interesantnih udruženja advokata koji su u javnosti ostavili utisak da se osniva neki parakomorski sistem u koji ulaze advokati koji su protiv obustave rada. Bilo je tabloidnih pokušaja da se lično i profesionalno diskredituju mnoge kolege advokati i da se kroz urušavanje njihovog ugleda uruši ugled čitave profesije. Bilo je ohrabrivanja i podsticanja nekih advokata da na konferencijama za novinare, između ostalog, organizovanih i u holu ove Narodne skupštine, prkosno upoznaju javnost o tome kako eto oni ne poštuju odluke komore, čiji su članovi, već da nesmetano rade, ali se doduše posle ispostavilo da nisu samo članovi komora, već i političkih stranaka, te su očigledno prioritet dali stranačkim a ne advokatskim legitimacijama. Dakle, svega je bilo, samo nije bilo želje da se problem reši. U decembru mesecu 2014. godine kao grom iz vedrog neba vi odlučujete da započnete pregovore. Ja vas pitam, ministre, šta je to što je dovelo do toga da isto ono ministarstvo koje je mesecima odbijalo razgovor, sada naprasno odlučuje da razgovara? Šta je to što je postojalo u decembru mesecu, a nije postojalo ni u septembru ni u oktobru ni u novembru? Kakva je to nova okolnost? Kakav je to novi podsticaj? Da li je to možda neka packa iz EU ili šta god slično? Vi ste javni funkcioner i dužni ste da obavestite javnost o tome kako je nastao problem, zašto nije rešavan, odnosno zašto je dugo trajalo njegovo rešavanje i kako planirate da sanirate sve posledice takvog svog postupanja? Ja se neću u ovoj diskusiji vraćati na ono kako je tekla moja i vaša rasprava ni krajem avgusta ni u novembru mesecu. Želim samo da kažem da ste predloge koje sam tada saopštavala, vi odbijali, iako danas iste te predloge predlažete i mislim da je osnovni red da odgovorite na pitanja koja sam vam postavila, a zbog kratkog vremena koje je preostalo ne mogu dalje da govorim, da se izvinite građanima Srbije zbog pravnog haosa koji ste izazvali, a ostavka nadam se da se podrazumeva. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Zahvaljujem se, gospodine prededavajući. Imajući u vidu da sam u načelnoj raspravi izneo nedvosmislen i eksplicitan stav poslaničke grupe SPS u pogledu bezrezervne podrške predloženim zakonima i predloženom setu zakona, želeo bih da se vratim isključivo na polje struke i da sa stanovišta struke razmotrimo nešto što bi moglo da bude korisno za buduće delovanje kada su u pitanju eventualna poboljšanja kvaliteta ovog zakona, a nesumnjivo je da će za to imati potrebe. Namerno sam rekao da je zakonodavni proces evulutivan proces u kome smo dužni da pratimo da li zakoni u praktičnom smislu odgovaraju životnim potrebama, a pre svega da li zadovoljavaju interese građana. Zbog toga želim da posebno ukažem na nešto što mi se čini da je ostalo nedorečeno, a da bi moglo da bude i te kako korisno u budućem periodu. Radi se o sudskoj zaštiti koja predstavlja jedan od najkvalitativnijih pomaka što se tiče samih izmena zakona u odnosu na raniju zakonsku regulativu, imajući u vidu da sudovi vrše i zaštitu stranke od nezakonitog rada javnog beležnika, a istovremeno na neki način kontrolu rada javnog beležnika. Postavlja se jedno logično pitanje – ako javni beležnik donosi rešenje kojim odbija potvrdu legalizacije ili izdavanje javnobeležničkog zapisa, u kom roku? Taj rok nije definisan. Struka u opštem smislu reči, pravnička struka, sa kojom sam razgovarao kada smo svi zajedno podržali ove zakone, je dala jednu vrstu predloga da bi taj rok trebao da bude što kraći. Taj rok podrazumeva i dužnost javnog beležnika ili notara da poštovanjem tog roka dostavi stranci rešenje kojim se određuje prema stranačkom zahtevu ili zahtevu stranke. Očigledno je da bi valjalo da u daljem toku rada na ovim zakonima na tu temu razmislite. Kolega Backoviću, nadam se da bi tu mogli da ostvarimo jednu vrstu saglasnosti, barem u tom procesnom pravnom smislu reči. Što se tiče razlika između nejavne i javne isprave, ona je u principu definisana, premda je struka ukazala da bi i tu možda moglo da bude preciznijih pojašnjenja šta je javna, a šta nejavna isprava. Ono što je meni sugerisano da se unese, ja ću se sam odrediti, nećete mi zameriti što ću to umesto vas da učinim, da se definiše kada je nadležan osnovni, a kada je nadležan viši sud, jer se u tekstu zakona pominje samo sud, bez označenja nadležnosti sudova opšte nadležnosti. Naravno da to mora biti osnovni sud u prvom stepenu i naravno da to mora biti viši sud u drugom stepenu, imajući u vidu nespornu činjenicu da se javni beležnik imenuje prema sedištu suda, a ne sedištu sudova. Prema tome, u tom pravcu nije ni potrebna intervencija. Sveo ovo što sam istakao ima isključivo dobru nameru u dobroj meri da se poboljšaju kvaliteti zakona. Zahvaljujem se.
Reč ima narodni poslanik Boban Birmančević.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, poštovane kolege, poštovani građani, set zakona o kojima raspravljamo u načelnoj raspravi posledica je prvo pregovora, a zatim i dogovora Ministarstva i Advokatske komore i kao takvi sigurno su doneti u interesu građana i u to sigurno ne treba sumnjati. Pregovori jesu bili dugi. Četiri meseca je činjenica i to niko i ne osporava. Ali, ono što je bitno, to je da ova Vlada, da ovo Ministarstvo, ova Skupština ima snagu da iznese sve predložene reforme. Ovo je svakako demokratski proces, bez obzira što je štrajk u pitanju, i to je vid demokratske borbe. Došlo se do rešenja. U tom trenutku nije moglo drugačije, ali svakako, ono što je bitno, to je da od sutra, tj. od srede, kada budu ovi zakoni izglasani, vratiće se red i mir u jednu jako bitnu oblast države, a to je oblast sudstva. Vama, poštovana gospodo iz opozicije, naravno smetaju promene. Mi smo spremni da menjamo sve ono što je potrebno kako bi građani živeli bolje. Da su predstavnici bivše vlasti imali sluha i da su menjali od 2000. godine na ovamo, verovatno bi bile sprečene mnoge zloupotrebe i upropašćavanje države koje je trajalo godinama, a upravo iz razloga nemenjanja zakona, pa možda čak i zakona koji se odnose na sudsku praksu, odnosno na sudove, se došlo do stanja u kome nije bilo drugog rešenja nego da građani na izborima svoj glas daju drugima kojima veruju i koji će ih povesti u nešto bolju i pravedniju budućnost. Moj prethodni kolega je rekao da mi donosimo neke odluke koje nisu u skladu sa evropskim vrednostima. Ovo je svakako odluka koja je u skladu sa zakonom i odluka koja će se primenjivati. Ja bih pre rekao da odluke kojima su oni vladali dugi niz godina unazad ne da nisu bili sa evropskim vrednostima, oni pre svega nisu bili usmereni na vrednosti posvećene građanima. Bili su upravo u duhu činjenja onih stvari koje su doprinele da 3.000 preduzeća, da veliki broj javnih preduzeća, sudstvo, zdravstvo, prosveta, privreda, poljoprivreda, dođu na najniže grane. Jednostavno, urušavalo se iz godine u godinu i da nije 2012. godine došlo do promene vlasti, pitanje je kako bi ova država završila. Postavlja se pitanje – ko je odgovoran? Odgovornost za donete zakone svakako je ne samo na Ministarstvu pravde. Odgovornost je na ovoj Vladi, odgovornost je i na ovoj Skupštini i niko u našim redovima neće posle nekoliko meseci ili posle nekoliko dana reći – ne, ja nisam odgovoran. Odgovorni su svi koji glasaju za ovaj zakon i evo, i ja sam među njima. Za nešto što činimo snosimo punu odgovornost. Iz tog razloga ne vidim zašto pripadnici bivše vlasti stalno pričaju o tome da građani imaju kratku pamet? Naprotiv, oni nemaju kratku pamet. Dobro i vrlo dobro znaju ko je i šta učinio za njih i u skladu sa tim su i glasali. Svako ima pravo na svoje mišljenje i to uopšte nije sporno, ali kada neko nema argumente, on pokušava da podiže ton i da galami. To samo govori o njemu, a ne o nama. Ono što još hoću da kažem i da privedem izlaganje kraju, jer su prethodnici pre mene dosta toga rekli. Naravno, ministar je obrazložio sve ono što je potrebno. Bitku ste, gospodo iz opozicije, izgubili vi i, naravno, izvinjenje građanima za sve ono što su činili od 2000. godine na ovamo imate vi. Potrebno je da vi date izvinjenje. Ako ćemo po pravdi, a pravda je spora ali dostižna, ostavku ne treba da da ministar Selaković, nego pripadnici opozicije, koji svi zajedno, pošto vas ima toliko puno, ja ne mogu da popamtim koliko je stranaka nastalo od DS. I sami ste shvatili da ta ideja nije baš primenjiva na ovim prostorima. Svi zajedno, grupa za cenzus, dugujete izvinjenje građanima za sve od 2000. godine do danas. Što se tiče ovog seta zakona, drago mi je da je većina u ovoj Skupštini za. To samo pokazuje da je ovaj zakon, uz neke duže i teže pregovore, ipak usvojen, odnosno biće usvojen i građani će imati svu pravnu zaštitu, što je najbitnije u ovom trenutku. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Imate tri minuta i 45 sekundi.
Hvala. Dosta mi je. Nekoliko poslanika, i sam ministar je na početku svog izlaganja rekao da ovi zakoni jesu plod nekakvih četvoromesečnih pregovora i protesta advokata, za koji neuspešno pokušava da nađe opravdanje u nekim drugim vremenima, iako je fakat da je taj štrajk počeo u ovim vremenima i da su sami advokati bili veoma jasni oko toga zbog čega protestuju. Da vidimo, gospodine Selakoviću, šta ste vi tokom ta četiri meseca radili i kako ste se ponašali, jer je to ključno, na jedno jedino pitanje koje vi danas građanima morate da date odgovor. Vi ste najpre te ljude vređali, pretili im krivičnim prijavama, omalovažavali ih, kriminalizovali. Stvarali ste neki parakomorski sistem od svojih nekih stranačkih kolega, pa ste slali lažna saopštenja o tome kako je dogovor postignut, koji su posle advokatske komore demantovale, pa ste ih optuživali da se protive borbi protiv korupcije, pa ste menjali zakone bez ikakvog dogovora sa njima, pa ste huškali građane na advokate, govoreći im kako su advokati isključivi krivci za sve nevolje koje su ih snašle u životu, pa ste ih optuživali da rade za Miškovića, a pošto ste i sami rekli i nekoliko poslanika je reklo da ovaj predlog s kojim ste danas izašli pred nas ni u jednom zarezu se ne razlikuje od onoga što su advokati predložili, imamo jako važno pitanje na koje ste već nekoliko puta propustili da odgovorite – da li je, gospodine Selakoviću, to Mišković pobedio ili su advokati sve vreme bili u pravu, a vi ste se inatili četiri i po meseca i stvorili ste haos u ovoj zemlji? Ako ste plaćenici Miroslava Miškovića ubedili da prihvatite njihove zle i sebične zahteve, kako ste ih predstavljali svojevremeno kada je štrajk počeo i kada ste videli da nećete moći da ga ignorišete, onda znate, gospodine Selakoviću, šta vam je činiti. S druge strane, ako su advokati sve vreme bili u pravu, a vi ste građane ove zemlje četiri i po meseca na takav način tretirali, onda isto tako znate šta vam je činiti, gospodine Selakoviću, samo što pre toga treba da se izvinite tim ljudima koje ste na takav način vređali i da se izvinite građanima zbog toga što četiri meseca nisu imali pristup pravosuđu i zbog štete koja je nastala u to vreme, a procenjuje se da je ona i nekoliko stotina miliona evra za ova četiri meseca. U svakom slučaju, i da je Mišković pobedio i da ste se vi inatili, znajući da su advokati u pravu, vama ostavka jeste jedini častan izlaz iz toga, a dok se u ostavci, lepo možete da organizujete proteste ispred Vlade Vojvodine, jer to što ste predložili kao ministar, da te proteste organizujete, to je skandal samo po sebi i eto još jednog razloga da podnesete ostavku. Hvala.
Reč ima ministar Selaković.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, već sam jednom reagovao kada je neko od prethodnika vrlo tendenciozno, vrlo vešto, pošto to nekima izgleda ide i te kako od ruke, pokušao da izvrgne moje reči. Ja sam rekao i to da ponovim još jednom, kome nije to doprlo do uha i do mozga može da uzme stenografske beleške pa da pročita. Rekao sam – nije problem organizovati ni protest ispred zgrade pokrajinske vlade, ali mi to ne radimo jer smo vlast koja ima demokratski kapacitet da o problemima razgovara. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Kog dana ste to rekli?) Danas sam to rekao. Ko ne zna, može da uzme da pogleda bez ikakvih problema. Dakle, ja sam to danas rekao, iza toga stojim. Znate, uzmem nešto što mi se sviđa, odbacim nešto što mi se ne sviđa, pa onda predstavim, vidite ko je i kakav je. Znam da postoje oni kojima je i te kako mnogo krivo, što su se Ministarstvo i advokatura oko nečega sporazumeli. Meni je drago što postoje oni kojima je krivo zbog toga. Drago mi je, jer to samo pokazuje koliko je sporazum do kojeg smo došli, koliko god da je bio težak način doći do njega, koliko vredi. To je nešto zbog čega sam i te kako zadovoljan. Dokle god budu postojali oni kojima je krivo što će advokati početi da rade, što će sudovi početi da rade, što će tužilaštva početi da rade, ili bolje rečeno, da nastave da rade od onog momenta gde su stali, e, dotle će moja poruka uvek biti, ja se svoje političke i svake druge odgovornosti niti klonim, niti bojim, a kao velik i pobornik parlamentarnog sistema, pozivam svakoga ko ima nešto protiv mene lično, ko smatra da ja posao ne radim kako valja, da pokrene i postupak za moju smenu. Nemam apsolutno nikakav problem. Ja bih kao što sam malopre za jednu drugu stvar rekao, i sada da vam kažem, ja bih premro od srama da sedim ovde, a da moja stranka ima podršku od 6% u biračkom telu, a kamo li da sam predsednik Vlade, recimo pokrajinske, i da sam srastao sa foteljom u kojoj sedim, i da deceniju i po, niko ne može odatle da me skloni, pa makar to bili i građani koji demokratski svoju volju izražavaju na izborima. Dokle god takvi budu protiv mene ja ću znati da i dalje, koliko toliko, u granicama mogućeg svoj posao obavljam časno i savesno. Hvala vam.
Po Poslovniku Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, povredili ste Poslovnik, vezano za član 108. jer je ministar Selaković grubo narušio ugled Narodne skupštine Republike Srbije, vi ste to sigurno primetili. Kako je gospodin Selaković ranije govorio - nije bitno o čemu se govori, nego i ko govori. Ovog puta je bilo u pitanju kako govori. Gospodin Selaković je izvrgavao ruglu govor Vojvođana, svih ljudi koji žive u Vojvodini bez obzira na njihovu nacionalnu pripadnost, na najgori mogući način. Na najgori mogući način replicirajući gospođici Jerkov. Izvrgavao je ruglu vojvođanski govor, govor ljudi koji govore u Vojvodini. Vi ste predsedavajući bili dužni da ga opomenete. To nije u redu, ni kada su u pitanju poslanici, ni kada su u pitanju ljudi sa galerije koji nas gledaju, i smatram da ste morali da izreknete opomenu ministru.
Gospodine Veselinoviću, ja jeste, mogu da prihvatim da sam malo nagluv, ali da sam toliko gluv, pogotovo što ministar ovde sedi, nisam. I ja moram da vam kažem da stvarno ste vi mene povredili sada. Ja uopšte nisam ni u jednom momentu zaključio da se ministar izvrgavao … (Janko Veselinović, s mesta: Zato što niste slušali.) Nije tačno. Pažljivo sam slušao, i nemojte, ja uvek slušam ovde. To što vi mislite da ne slušam, to je vaš problem. Mislim da nije bilo povrede Poslovnika uopšte, i niste imali osnova, ministar je samo odgovarao, možda vama nije odgovaralo (Janko Veselinović, s mesta: Gledaoci su čuli, gledaoci su čuli, to mi je drago.) Molim vas, ja sam vas slušao do kraja, budite i vi strpljivi. On je odgovarao na zahteve, da on da ostavku i logično je bilo da on da i obrazloženje zašto smatra da ne treba da da ostavku. Zbog toga smatram da nije bilo povrede Poslovnika. I pored svega toga možete da se izjasnite da li hoćete da glasamo o tome? Da ili ne? (Da.) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, po Poslovniku.
Dame i gospodo, narodni poslanici, gospodine predsedavajući, povređen je član 107. odnosno povređeno je i to grubo dostojanstvo Narodne skupštine. Koliko znam, niti postoje Vojvođani u smislu nacije, niti postoji vojvođanski jezik. U Vojvodini žive Srbi, Mađari, Hrvati, Slovaci. Vlada Republike Srbije i SNS će učiniti sve da ti ljudi nastave i dalje da žive u slozi i miru. Ali, molim vas gospodine Veselinoviću, nemojte da izmišljate novu naciju. Dovoljno smo kao narod podeljeni, izdeljeni. Dovoljno je veštačkih nacija stvoreno kada je u pitanju Srpski narod. Kada već govorite o vojvođanskom jeziku, čini mi se da ga baš ni vi ne govorite najbolje. Kao učen čovek trebali biste da znate da je Vojvodina administrativno teritorijalna jedinica, ali da ljudi koji žive u Vojvodini po nacionalnosti nisu Vojvođani, takva nacionalnost ne postoji, niti postoji vojvođanski jezi, kao što ne postoji ni šumadijski jezik, ni moravski jezik, ni kosovski jezik, ni sremski, ni bački, ni bačvanski, niti bilo kakav drugi. Postoji srpski jezik, ćirilično pismo, latinično pismo se koristi u skladu sa zakonom, a svi oni koji žive u Vojvodini, pripadaju određenoj etničkoj, odnosno verskoj grupi. To što ste pokušali da inputirate ministru da je navodno izvrgavao ruglu Vojvodinu, to nije tačno. Ministar je pokušao da afirmiše pravo građana Vojvodine da promene vlast, što su građani Vojvodine pokazali na izborima…
Poslaniče, isteklo je dva minuta. Jeste da je bilo upućeno prethodnom predsedavajućem, odnosilo se na povredu člana 107. da je govornik koji je spominjao vojvođanske jezike time povredio dostojanstvo Narodne skupštine, te je predsedavajući morao reagovati. Neću to komentarisati, samo želim da smo čuli dobro poslanicu Gordanu Čomić, kada je zamolila da kada neko objašnjava povredu Poslovnika te dve minuta iskoristi na način na koji želi. Jel tako? I mi smo sada tako i postupili, trudićemo se, odnosno ja da postupam uvek, da sačekam, pa onda da odgovorim. Prihvatam sugestije gospođe Gordane Čomić i važi za sve. (Marko Đurišić, s mesta: Ja sam za isto to dobio opomenu.) Da li želite da se izjasnimo o povredi? (Ne.) Na viku ne obraćam pažnju. (Marko Đurišić, s mesta: Ja sam za isto to dobio opomenu.) Ja ne znam da ste dobili opomenu, nisam bila tu. Poslaniče, vi samo dobacujete, ne znam šta je sa vama u poslednje vreme. Ne mogu da komuniciram tako. (Marko Đurišić, s mesta: Ni ja ne znam šta je sa vama.) Reč ima narodni poslanik Dragoljub Mićunović.
Gospođo predsednice, niste bili tu, ali ja sam se javio odmah posle reči ministra. Želim da ukažem na povredu Poslovnika, tačka 106. i 107. Jedna govori o tome da se treba držati strogo dnevnog reda i teme koja je na dnevnom redu. Ministar je tokom čitavog zasedanja pričao o svemu okolo i imao je direktne obračune sa pojedinim ljudima političke naravi koji nisu u skladu sa našom današnjom temom. Druga stvar, naravno, tiče se onoga što se zove dostojanstvo Skupštine. Ne može ministar reći – ja bih se stideo, to bi bila sramota da imam 6% glasova. Ne stidi se niko ko ima i 1% glasova, ima prava na to, ali i onaj ko ima 100% glasova… (Zoran Babić, s mesta: Ali vlada sa 6%.)
Pustite poslanika, molim vas, samo dve minute.
Hoćete ih umiriti, molim vas. … i onaj ko ima 100% glasova ne treba da se ponosi njima. Politički pluralizam i postojanje opozicije i pozicije je ključno za demokratiju. Ako svakog trenutka nema drugog argumenta, nego kvantitativno koliko ko ima poslanika, mi uvodimo neravnopravnost u Skupštinu u debati i, što je najvažnije, neravnopravnost oko argumenata. Ne mora biti neko u pravu ako ima 60%, a onaj drugi ako ima 10%, nego je reč o argumentima. Ja vas molim da opomenete poslanike koji takođe izlaze iz tačke dnevnog reda i da opomenete gospodina ministra da bira reči koje danas, nažalost, ja mogu da razumem njegovo stanje, ali nije birao reči. Hvala.
Hvala, profesore. Član 107. sam već objašnjavala. Član 106, samo o tački dnevnog reda, mogu vam reći da su tu svi poslanici dosta iskočili i tu je više bilo govora o politici i o političkim odgovornostima, nego o normama zakona o izmenama i dopunama koje imamo pred nama. Tako da, delimično se slažem sa vama, ali mislim da nije nijedan od predsedavajućih prekoračio ili povredio Poslovnik. Da li želite da glasamo o povredama članova 106. i 107? (Ne) Zahvaljujem. Vraćamo se na repliku,reč ima mr Aleksandar Jerkov.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Nažalost, ministar nije odgovorio na ono za temu dnevnog reda najvažnije pitanje. Da li su, gospodine Selakoviću, advokati četiri meseca bili u pravu, a vi ste se inatili, ili ste na kraju popustili pod pritiscima Miškovićevih plaćenika? U oba slučaja ostavka je jedini častan izlaz iz ove situacije. Pri tome, žalosno je što vi govorite samo o svojoj smeni, a ne o ostavci, a to su dve veoma različite stvari, kao da ne shvatate da možete i sami da podnesete ostavku bez obzira na to da li će neko inicirati vašu smenu. U slučaju da su advokati bili u pravu, da nisu Miškovićevi plaćenici i da to nisu ljudi koji se protive borbi protiv korupcije, onda ste dužni da se izvinite ovim ljudima koji sede gore, dužni ste da se izvinite građanima, jer ste u tom slučaju vi uzrok sveg haosa koji je u ovoj zemlji vladao četiri meseca. Kada govorite o Vladi Vojvodine, nema Demokratska stranka 6%, nego Demokratska stranka ima 59 osvojenih mandata na izborima za Skupštinu AP Vojvodine. Vaša stranka, gospodine Selakoviću, ima 24 osvojena mandata na izborima za Skupštinu AP Vojvodine. Od 24 do 61, gospodine Selakoviću, je ipak malo previše i kupiti i uceniti i zastrašiti i sve drugo što radite ne biste li privoleli poslanike u Skupštini AP Vojvodine da napuste poslanički klub Demokratske stranke i priključe se vašem.
Hvala. Reč ima ministar, replika od dve minute zato što nije o temi, nego replika čisto da odgovori na ovo.
Zahvaljujem. Uvažena gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, nemam ja problema sa Miroslavom Miškovićem, niti odolevanju pritiska njegovih plaćenika, kako ih neko u prethodnim izlaganjima nazva. Nemam zato što sam član Vlade koja je izabrana bila prvo 2012, a zatim 2014. godine, koju nije birao Miroslav Mišković posle dugo, dugo vremena, i u njoj se nije pitao ni za jednog jedinog ministra na kojem resoru će biti i na čelu čega će biti. Da su advokati imali stvari za koje su bili u pravu, jesu. Imali su i neke stvari za koje smo mi smatrali da nisu u pravu. Činjenica da smo došli do kompromisa svedoči upravo tome u prilog. Što se tiče izazivanja haosa, bezvlašća, nezakonitog postupanja, krajnjeg ishoda nečega, znate, ne samo da opet po onom maniru kažem jedan deo rečenice, a dalje ne. Dakle, neko je 15 godina srastao za fotelju u kojoj se nalazi, ko da mu je, što narod kaže, u babovinu ostalo i ne pada mu na pamet da ustane odatle. Da je postojala trunčica političke odgovornosti onog trenutka kada je Ustavni sud ubedljivu većinu odredbi Statuta AP Vojvodine oglasio neustavnim, onaj ko ga je kreirao otišao bi na izbore. Da li je to toliki problem? Ako ste uvereni, 59 mandata, pa izađite odmah na izbore, pa da dobijete opet potvrdu za tih 59 mandata. Nije to nikakav problem. Još jedna stvar. Ko ne zna srpski jezik, književni dijalekat, ravnopravni su šumadijsko-vojvođanski i istočno-hercegovački. To se uči još u četvrtom razredu osnovne škole. Zahvaljujem.
Hvala. Vraćamo se na dnevni red i na listu govornika. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Hvala, uvažena predsedavajuća. Moram da priznam da ne znam zašto bi se neko stideo ako je advokat, odnosno zastupnik u nekom slučaju, pa i slučaju Miroslava Miškovića. To je njegovo pravo, to mu je posao. Da li on nešto radi dodatno kako bi svog klijenta možda odbranio, pa čak i neke ovakve stvari koristi kao što je bio ovaj štrajk, to je već nešto drugo i neka drugi neko ispituje. Meni ne pada na pamet nikome da se ulagujem. Ono što sam govorio mislim i danas, ali moram nešto da pitam uvaženog ministra koji je ovde. Voleo bih da mi objasnite, gospodine ministre, pošto sam ja za razliku od kolega preko puta pažljivo pročitao ove predloge zakona i jedna stvar mi nije jasna, zašto je uopšte bilo štrajka i zašto ga možda ubuduće neće biti? Jer, ovo što je prihvaćeno je suštinski nešto što je Ministarstvo pravde samo malo bolje preciziralo u odnosu na ono kako je bilo ranije. Ako je bila poenta u ovom Zakonu o prometu nepokretnosti, slažem se. Ovo je jedna dobra, kvalitativna promena, ali sada moram nešto da vas pitam. Ovde su neki advokati. Ako govorimo o Advokatskoj komori, ne možemo da govorimo o svim advokatima. Imate rukovodioce Advokatske komore koji su većinom bili za štrajk, a imate i ogroman broj advokata koji nije bio za štrajk, pa su neki isključeni iz Advokatske komore, po meni krajnje protiv jedne ustavne norme koja stoji u Statutu Advokatske komore, da ako se ne slažete sa rukovodstvom mogu da vas izbace napolje i da vam uzmu hleb iz usta. Mene sada interesuje šta će da bude sa advokatima koji su izbačeni iz Advokatske komore? Vi imate tu advokata krivičara koga uopšte ne interesuje. Zbog čega je onda neko štrajkovao i te ljude doveo do ruba egzistencije, da bi danas dobili ovo što je suštinski samo poboljšano od strane Vlade? Precizirano je nešto što je zapravo još u novembru mesecu doneto. Ja mogu samo da vas pohvalim na ovome. Ko pažljivo pročita zakon, ovo je nešto što je zaista jedan dobar kompromis između samih advokata, notara i Ministarstva pravde. To je suština cele priče i dobro je da imamo taj trojni kompromis. To je nešto što je zaista za svaku pohvalu, ali moramo da pitamo šta će biti sada sa ljudima koji su isključeni iz Advokatske komore? Njima je neko uzeo hleb iz usta. Na šta to liči? Zamislite, recimo, da ste lekar i da ste član Lekarske komore i neko vas izbaci tek tako iz Lekarske komore i kaže da ne možete da budete više lekar. To je totalno neverovatno, ta odredba. Naravno, ne možemo mi da se mešamo u rad Advokatske komore, ali to nije normalno. To je nešto što bi moralo da se promeni. Naravno, to već sada neka ocenjuje neko drugi. Međutim, ja sad vas pitam, ovo me zaista interesuje, neki ljudi su ostali bez egzistencije i to je nešto što je veoma bitno. Ovo ću, naravno, pozdraviti i sigurno ću glasati kao i svi poslanici SNS-a. Ovo su zaista dobre promene u smislu preciziranja nečega što je još doneto u novembru. Mislim da nije imalo uopšte potrebe za štrajkom, to je moglo da se dogovori da je neko imao volju sa druge strane, ne mislim na strani Vlade, nego s druge strane moglo je da se dogovori za deset minuta, ali nekome je možda bila želja da štrajkuje pa da pravi čitav ovaj cirkus. U svakom slučaju, hvala Vladi Srbije što je ovako nešto uradila, što je napravila ovaj dobar kompromis između advokata, notara i same Vlade i naravno da će ovo da se podrži od strane apsolutne većine, a verujem naravno i od kolega iz opozicije. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Ljubiša Stojmirović, a neka se pripremi Milanka Jevtović Vukojičić.
Poštovane koleginice i kolege, u neka davna vremena čuveni Salomon je rekao – gde je mnogo mudrosti, tu je i mnogo brige. Mi živimo u vremenu koje od nas zahteva da budemo mudri, da budemo razumni i samim tim stavljeni smo pred mnoge brige. Da bi rešili sve te naše probleme, trebali bi da krenemo u susret problemima, a ne da čekamo da se oni nagomilaju i da se pretvore u krizu. Nema smisla da komentarišem ovaj dogovor između ministarstva i advokata, jer čim je postignut dogovor, znači da je to nešto što su oni želeli. Samim tim, mislim da je ispunjen cilj koji su postavili jedni i drugi sebi. Dve stvari me raduju koje je rekao ministar. Jedna je da će takse za overe i te najjednostavnije usluge biti onakve kakve su bile do 1. septembra, odnosno još i niže. Samo mi nije jasno da li će to i dalje raditi opštine i sudovi, jer mislim da je to isuviše veliki posao da bi mogli to da rade samo notari. Znam primer iz moje struke i moje prakse gde tokom godine studenti veoma često su u situaciji da moraju da overavaju fotokopije diploma, svedočanstava itd. i to bi im bio veliki problem ako bi prešlo samo na notare. S druge strane, ministar je rekao da naknada za overu nekih ugovora koji su preko, spomenuo je cifru od pet miliona evra, biće povećana. Mislim da je takvih ugovora veoma malo, tako da to nije ni bitno kolika će biti nadoknada, ali verujem da će i ona biti u okviru nekih normalnih uslova. Mi smo danas imali priliku ovde da se veoma često pozivamo na neke predloge zakona iz ranijeg vremena i da smo govorili kako su ti zakoni bili loši i da nam je to neko opravdanje. Ja se sa tim ne slažem. Ako je nešto bilo loše u prethodnom periodu i ako je bilo loše kod kolega koji su u prethodnom periodu bili na vlasti, to za nas ne sme da bude opravdanje. Neću da se poredim sa lošima i neću da se poredim sa onima koji nisu bili dobri. Hoću da se poredim sa najboljima i da budem najbolji među najboljima i mislim da to treba da bude vodilja za sve nas. Još dve stvari samo da kažem. Spomenuto je u nekoliko navrata da je advokatura časna profesija, da su notari časna profesija, ja se slažem u tom delu ali ljudi, sve profesije su časne ako oni koji obavljaju te profesije rade pošteno i čestito svoj posao. Kada krenem, veoma često sam u Grockoj, i kada god krenem iz Grocke ima jedan čuveni Mile, čuveni advokat Gročanski koji me uvek pozdravi i kaže – profesore, srećan ti put i sve što radiš radi pošteno i čestito. E, nadam se da tako trebamo svi da radimo, na kraju krajeva mi poslanici ovde smo položili zakletvu koja na kraju kaže da sve što radimo radimo u interesu građana Srbije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Poštovana predsednice Skupštine, uvaženi ministre sa saradnicima, kolege poslanici i poslanice, uvaženi predstavnici Advokatske komore Srbije, pred nama je zakon o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu kao i set pratećih zakona koji u stvari proizilazi iz ovog zakona koji je krovni. Ono što najpre želim da istaknem, to je da je i ova Vlada kao i nadležno ministarstvo pokazala ogroman demokratski kapacitet na taj način što nije želela da stvari gura pod tepih nego da ih izvadi i da u jednom demokratskom dijalogu sa predstavnicima advokature sa predstavnicima notara kao i ministarstvo kao predstavnik Vlade iznađe kompromisno rešenje, a krajnji cilj tog kompromisnog rešenja je u stvari dobrobit građana i funkcionisanje pravosudnog sistema na efikasan način. Svakako da su advokati i te kako značajni deo pravosudne grane vlasti i i te kako da njihov razgovor i zajednički rad u postizanju zajedničkog i kompromisnog rešenja sa predstavnicima Vlade bio od izuzetnog, odnosno nadležnog ministarstva bio od izuzetnog značaja. Ipak ću se fokusirati na ono što je utvrđeno Zakonom o javnom beležništvu da se utvrđuje kao javnobeležnički zapis i to pre svega iz razloga zato što smatram da se na ovaj način dodatno postiže pravna sigurnost najugroženijeg dela društva, a to je pravna sigurnost poslovno nesposobnih lica, zatim pravna sigurnosti onih koji ne vide, ne čuju, ne govore, ne znaju da čitaju i da pišu. Pravna sigurnost koja se odnosi na porodični zakon, odnosno na sporazum o izdržavanju kao i ugovori koji se odnose na hipoteke i založne izjave pod uslovom da postoji izjava koja se odnosi na pravosnažno izvršenje. Takođe, želim da naglasim da izmene i dopuna zakona koji se odnose na porodični zakon, a koji se odnose na dopunu člana 51. Porodičnog zakona odnosi se u stvari da se priznanje očinstva može izvršiti kako pred matičarem tako i pred nadležnim organom starateljstva, odnosno pred nadležnim sudom, ali i pred nadležnim javnim beležnikom. Znamo da je priznanje očinstva u stvari pripada pravu koje se odnosi na korpus dečijih prava, da su ta prava posebno zaštićena porodičnim zakonom, da deca imaju pravo na svoj identitet i da proširivanje davanja izjave i kod javnog beležnika kada je u pitanju priznanje očinstva i te kako ima veliki značaj. Želim da naglasim izmenu člana 161. Porodičnog zakona, a koji se odnosi na sporazum o izdržavanju koji je takođe obaveza javnog beležnika. Taj sporazum o izdržavanju uglavnom su u pitanju maloletna deca, lica poslovno nesposobna, odnosno punoletna lica, ali poslovno nesposobna ili nesposobna za rad i privređivanje. Naravno, želim da izrazim i sve čestitke ministru pravde koji je na jedna odgovoran način prišao ovoj problematici i prišao izmeni i dopuni zakona kao i kompletnoj Vladi. Kompletna Vlada je u stvari nasledila najurušeniji ekonomski sistem, odnosno uopšte nije nasledila ekonomski sistem, a vi ste gospodine ministre, nasledili najurušeniji pravosudni sistem, jer nakon reformi 837 sudija je ostalo bez posla, a oni koji su brinuli o dostupnosti pravde građana izvestili su sudove iz pojedinih opština u kojima su oni bili i po 70 godina, pa su tako građani pojedinih opština kao što je Priboj morali četiri puta da prelaze državnu granicu i da putuju 60 kilometara do najbližeg suda. Na svu sreću vi ste tu ispravku izvršili. Nema dileme da će SNS u danu za glasanje podržati sve ove zakone.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević, a neka se pripremi Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, poštovani ministre Selakoviću, poštovani gosti iz Ministarstva pravde i poštovani predstavnici advokature ovde, povodom naše rasprave u Skupštini danas o šest predloga zakona, želim da saopštim jedanaest teza, poštovana gospodo narodni poslanici o neodgovornom ministru pravde Nikoli Selakoviću. Teza broj 1. poštovana gospodo – ministar Nikola Selaković po treći put u četiri i po meseca menja pravila o radu javnih beležnika. Na šta bi ličilo kada bi svaki ministar sledio primer ministra Selakovića, da se zamislimo malo oko toga. Druga teza – dosadašnje izmene, pravila o radu javnih beležnika koje je zagovarao ministar Nikola Selaković, praćene su opravdanim sumnjama u nepristrasnosti izbora notara, u koruptivne aktivnosti u procesu izbora notara i u nepoštovanje zakona u procesu izbora notara. Treća teza poštovana gospodo – besprimerno bogaćenje notara naišlo je na odijum kod građana koji su ili plaćali previsoke takse, ili nekada nisu mogli da nađu notara, a tim građanima koji su se našli u takvoj neprilici niko, koliko ja razumem neće nadoknaditi ovu štetu. Četvrta teza – zahvaljujući ministru Nikoli Selakoviću, inače časnoj profesiji notara, kako smo to mogli ovde više puta danas da čujemo biće potrebne godine koliko ja razumem, da se konsoliduje u našoj državi. Peta teza poštovana gospodo – veoma cenim protest advokata zato što je vođen u ime pravne sigurnosti i u ime vladavine prava. Šesta teza – osuđujem pre svega, vas ministre Selakoviću što ste naše, a i prigovore i predloge advokata odbijali i to po mom sudu na jedan arogantni način gospodine Selakoviću. Sedma teza – ministre Selakoviću, gospodo advokati koji pratite ovu raspravu sa galerije Velike sale Narodne skupštine, važno je da znamo da jedan zakon ne može da čini dogovor ministra i predstavnika jedne profesije. Osma teza poštovana gospodo – sada se usmeravam pre svega gospodo narodnim poslanicima, zakon se uvek tiče udovoljavanja interesa adresata, a adresati su poštovana gospodo narodni poslanici, građani Srbije. Deveta teza poštovana gospodo i gospodine Babiću – poslanici Nove stranke Zoran Živković i ja, podneli smo šest amandmana, kojima se po mom sudu poboljšavaju predlozi zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu i Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o prometu nepokretnosti. Naš sud finalni i glasanje o ovim predlozima zakona zavisiće od stava Vlade i ministra Selakovića u odnosu na amandmane koje smo podneli. Deseta teza poštovana gospodo – ministre Selakoviću, ja smatram da vi imate jedan veoma dobar povod za jednu vrstu autorefleksije sada za preispitivanje i svoje uloge u stvaranju jedne vrste pravosudnog haosa koju smo imali i koji imamo i ja smatram gospodine Selakoviću, da ta vrsta preispitivanja treba da vodi ka podnošenju računa za takvu vrstu delanja upravo ovde u našoj Narodnoj skupštini za koju smo se saglasili ja mislim pre mesec ili dva kada smo prošli put razgovarali o ovoj istoj temi da predstavlja centralnu političku instituciju u našem ustavnom sistemu. Mi kažemo – svetilište političkog života. Jedanaesta teza poštovana gospodo – uostalom i ministar Selaković ja mislim i predsednik Vlade Vučić i ja mislim zbog svega ovoga, a na osnovu preispitivanja treba da podnesu ostavku poštovana gospodo. Hvala vam.
Marijan Rističević. Izvolite. Neka se pripremi Aleksandar Jovičić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, ja samo još jednom da podsetim da je ovaj osnovni zakon donet 2011. godine. Dakle, te godine kada su, ovi koji sada zameraju delili bol za umrlim predsednicima, što danas nama zameraju na nekim koalicionim odnosima. Taj zakon se istine radi više puta popravljao. Ja sam imao i ranije zamerke po pitanju ovog zakona i pratećih zakona. Moja zamerka se odnosila, pre svega na visinu takse i javno - beležničke nagrade, posebno na prenos prava kada je u pitanju poljoprivredno zemljište i kada je u pitanju davanje hipoteke na poljoprivredno zemljište, radi obnove proizvodnje. Ja ne zameram advokatima, dakle, oni su se izborili za svoja prava. Njih u parlamentu ima više od deset. Oni od ukupnog stanovništva čine 20.000 advokata, znači, ima ih negde 0,3 do 0,4% u stanovništvu, a zastupljeni su ovde sa preko 10 advokata koji predstavljaju ujedno i advokate i građane. Bez obzira mislim da je to njihovo pravo legitimno, recimo po pitanju nas zemljoradnika ostajemo samo ja i gospodin Živković, koji je bio doduše poljoprivrednik u pokušaju. Dakle, nas ima dva miliona, imamo jednog, eventualno drugog predstavnika koji je seljak iz grada, koji po užoj profesiji vinogradar. Sada zamislite šta bi mi trebali da radimo po pitanju naših prava. Zamislite sada kada bi mi osnovali seljačku komoru. Zamislite kada bi na isti način, a tvrdim da nam advokati nisu krivi, mi kao rukovodstvo te seljačke komore doneli odluku da nema više mesa, nema više mleka, nema više hleba, nema više voća, nema više povrća, ukoliko se ne ispoštuju odluke te seljačke poljoprivredne komore. Onaj ko iznese voće i povrće ili neku prehrambenu namirnicu, taj mora da bude kažnjen. Šta hoću da kažem ovim? Bez obzira što dajem pravo advokatima da na ovakav način dođu do svog rezultata, ja se pitam šta bi bilo kada bi mi to uradili, s tim u vezi hoću da kažem da nečije pravo ne može da bude pravo da se ograniči pravo drugima na to isto pravo. Dakle, moja zamerka se odnosi na to što je određenim advokatima njihovo rukovodstvo zabranilo da se bavi svojim poslom čime su kršena prava drugih, da bi se ostvarila prava onih prvih. Takođe, moja zamerka i sada na to što se štrajk nije odnosio na nova punomoćja, nego recimo, mene kojeg su predstavljali advokati, zbog štrajka koji je proglasila Advokatska komora nisu više mogli da zastupaju advokati koji su mi punomoćjem garantovali zastupanje pred državnim organima, to nisu samo sudovi. Dakle, moje pravo je bilo suspendovano time što je neko proglasio štrajk i čak i na retroaktivna punomoćja, dakle, proglasili su štrajk na zastupanje koje je garantovano punomoćjem koji su klijenti potpisali advokatima i advokati klijentima. Dakle, pravo klijenata nije poštovano, pravo na odbranu, pravo na zastupanje i to je moja zamerka i dalje. Moja zamerka i dalje je na visinu takse. Ja bih voleo da su one niže ukoliko je to moguće, ali takođe moram da kažem – ovi koji su 2011. godine doneli jedan zakon koji smo morali da popravljamo ne znam koliko puta, pa i sada u korist advokata koji su po meni legitimno isterali neke svoje interese. Dakle, oni koji nam zameraju, zameraju ministru, moram da kažem bez obzira što ja nisam čovek koji rado brani ministre, da ako je ministar kriv onda je kriv što je poštovao zakonsku proceduru, što je poštovao nezavisno sudstvo, čak i onog koje je postavljeno 2009. godine, od strane stranaka bivšeg režima, što je to pravosuđe nezavisno od ove vlasti, a od prethodne nije. On je poštovao to i to je po meni jedina njegova krivica je možda u tome što bi ja na njegovom mestu prekršio takvu vrstu zakona koje je donela bivša vlast, bivši režim. Ja bih posmenjivao sve njihove tužioce i sudije, s obzirom na očiglednu destrukciju i nekažnjavanje dobitnika tranzicije koji su na razne načine obezbedili sebi zastupanje kroz izbor tužilaca i sudija 2009. godine, koliko se sećam. Na takav način su se nekažnjeno izvukli svi dobitnici tranzicije i onaj udruženi delpokratski zločinački poduhvat prema civilnom stanovništvu nije kažnjen, gde je narod surovo opljačkan zahvaljujući tome što je ministar poštovao nezavisnost pravosuđa i to pravosuđe jeste nezavisno sadašnjoj vlasti, ali od bivše vlasti pod velikom sumnjom je ta nezavisnost, mislim da je i te kako zavisno od bivše vlasti i da iz toga miruju mnoge istrage, da tužioci ne žele da procesuiraju ono što policija uhvati i ponašaju se u stilu ribolovaca, što policija uhvati vajni tužioci izabrani 2009. godine poljube i puste. Dakle, to moja zamerka može da bude ministru zašto je poštovao zakon, zašto ga čak nije i prekršio i na određen način reformisao deformisano pravosuđe i doveo ga ne neke prave osnove. Ja ću glasati za sve, to sam i rekao kada se ministar dogovori sa advokatima, rekao sam i prošli put da ću glasati za sve izmene koje odgovaraju obema stranama, tako da ću glasati za ovo. Ono za šta neću glasati, to je leks individualis koji je moj prethodni kolega zaboravio i koji se odnosi najverovatnije na Vojislav Vukčevića koga ja opravdano sumnjičim zbog sastanka sa diplomatama za krivično delo špijunaže. Dotični tužilac je vršio kampanju u medijima govoreći da se kampanja vodila protiv njega. Kampanja se vodila za njega. Dakle, on je najverovatnije tom kampanjom sebi obezbedio da do kraja svog mandata vrši svoju dužnost. Rekao je da se prilikom izbora moralo voditi računa o njegovom broju godina, ali ja takođe njega pitam, ako nisu znali koji ga biraju koliko ima godina, valjda je on znao koliko je imao godina kada se kandidovao. Za Vojislava Vukčevića ja neću glasati. Moj prst neće ići na dugme za tužioca za ratne zločine, bez obzira na sve, ja mislim da se on ponaša prema unutrašnjem pravosuđu. Pravosuđe se ponaša na način na koji se Haški sud ponaša prema SAD. Na isti način se Tužilaštvo za ratne zločine po mom mišljenju ponaša prema američkoj ambasadi, podanički, obavezalo da će jednom mesečno da im dostave izveštaj, održava sastanak sa stranim diplomatama. Za takvog čoveka neću da glasam po cenu da izgubim i prst i ruku, moj prst neće ići za glasanje Vojislava Vukčevića. Hvala. Vladimira Vukčevića, pardon.
Zahvaljujem gospodine Rističeviću. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić kao poslednji prijavljeni diskutant. Izvolite.
Hvala uvaženi predsedavajući. Uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, na samom početku gospodine Selakoviću želim da vam čestitam na hrabrosti i na istrajnosti. Danas smo čuli bujicu napada prema vama i šta god da ste uradili, oni bi našli zamerke. Da ste ad hok doneli neku odluku još pre četiri meseca, rekli bi ne borite se za reformu, ne borite se za uređivanje sistema u pravosuđu. Sada kada ste se borili za to jednim konstruktivnim predlozima, razgovorom, reći će – eto, četiri meseca pravosuđe je bilo u zastoju i to je manir opozicije koja je upravo izašla iz sale jer ih očigledno ne zanima i nikada nisu izdržali da budu do kraja jedne sednice koju smo do sada imali, ali to govori o odgovornosti i koliko oni zaista poštuju parlament i koliko im je stalo do reformi u Srbiji, koliko im je stalo do reformi u pravosuđu. Jedan poslanik iz opozicije, a pošto ih nema, mogu i da kažem koji, Borko Stefanović jer nema ko da replicira …
Nemojte molim vas.
Izvinjavam se, ali nema ko da replicira.
Nemojte molim vas.
Rekao je da naši građani nemaju pamćenje kišne gliste. Slažem se baš zbog toga što nemamo pamćenje kišne gliste, setite se 2009. godine i reforme u pravosuđu. Da li je moguće da u tim izmenama zakona u decembru 2009. godine Visoko sudstvo i Državno veće tužilaca razrešilo 837 sudija i 220 tužilaca u 2009. godini? Evropska unija je digla uzbunu zbog toga, a danas kada EU nije rekla ni reč o ovoj situaciji jer čeka jedno konstruktivno rešenje, vas napadaju oni koji su izazvali takav požar u sistemu pravosuđa 2009. godine. To je jedna trećina sudija i tužilaca u 2009. godini koja je najurena na ulicu. Šta posle imamo? Znate, šta god uradi DS ima posledice i kada oni odu sa vlasti odnosno kada izgube izbore. Zašto? Osamstotridesetsedam sudija i 220 tužilaca je tužilo državu. Milionske odštete su se platile iz budžeta Republike Srbije, a videli smo koliko se bore za budžet u 2015. godini i kako imaju konstruktivne predloge gde se svaki amandman briše se, s obzirom da su obrisali sve što se moglo obrisati kada govorim o privatizacijama i o 50 milijardi evra koje su ušle u ovu zemlju, sve su obrisali i posle kao opozicija žele da brišu. Mi se takvom politikom ne rukovodimo. Kada govorimo takođe o toj reformi, EU je još tada iznela brojne primedbe. Na primer, nije obavljeno saslušanje ni sa jednim od opozvanih sudija i tužilaca, da li je tako? Tako je. Odluke nisu obrazložene, nisu im saopštene činjenice, kao da ti ljudi nisu ni bili u pravosudnom sistemu. Postupak je bio potpuno netransparentan, sve u maniru bivšeg režima. To je bilo ponašanje DS. Ovde su neki poslanici iznosili da neki notar je uzeo 180.000 evra. Dajte da vidimo ime i prezime tog notara. Nismo saznali ni do dana današnjeg. Znači da se služe lažima. Žele da unesu konfuziju među građane Republike Srbije kako bi usporili reforme, kako bi usporili da konačno Srbija krene napred, a ja sam ponosan što ste istrajali u toj borbi i što niste popustili i što se niste plašili i podlegli raznim spinovima kako vas treba smeniti sutra, prekosutra, kako ste nesposobni, itd. Pokazali ste doslednost. Kada se setimo 2009. godine, te reforme, 2011. godine je izvršena revizija koja je opet bila potpuno neuspešna, pa ni to nisu znali da urade, ni to nisu mogli da urade. Ovde imam i papir koji je potkrepljen izveštaj EU gde se jasno kaže Evropska komisija je 2009. godine žestoko osudila ovu reformu koje je bila stranačka i nanela je nemerljivu štetu ka državnom budžetu, tako i ugledu i u poverenju u naš pravosudni sistem. Ništa bolja situacija nije ni u izveštaju iz 2010. godine, gde Evropska komisija je ponovila da je Srbija ostvarila mali napredak u usklađivanju svog pravosudnog sistema sa evropskim standardima. Reizbor sudija i tužilaca izvršen je na netransparentan način, a da je nezavisnost sudova ugrožena. Gospodine Selakoviću, vi se borite za potpuno nešto suprotno od ovoga što sam ja sada pročitao i ja vas zbog toga podržavam, zbog toga vas podržava i Vlada Republike Srbije. Zbog toga će vas podržati i građani Republike Srbije. Čuli smo toliko bujica, toliko napada prema vama da zaista nisam to mogao da slušam ceo dan zato što znamo šta se radilo u Srbiji od 2008. godine i zaista me je sramota da to priča neko ko se uključio u politički život pre godinu – dve dana i uvek ima propusta i pravićemo ih i u budućnosti, nego oni koji su razorili privredu, koji su otpustili 400.000 radnika, koji su sproveli stotine privatizacija potpuno neuspešno, a danas kada želimo da privatizujemo ono što je još ostalo, što nisu proćerdali na jedan uspešan i transparentan način ni to im ne valja. Pored svega toga što su uradili, drže vam predavanje i pozivaju vas na ostavku onih koji sa 6% vlasti žele da drže fotelje u AP Vojvodini, u Vladi i to je licemerno. Znate, novinari kažu – kakav je odnos vlasti opozicije? Ja stvarno ne znam ko čini opoziciju, da li neko ko je 15 godina tri puta duže na vlasti, pet puta duže na vlasti od SNS, možemo da zovemo opozicijom? Da li predsednika AP Vojvodine koji predvodi opoziciju možemo da nazovemo opozicionarem, koji nudi bolji život, koji nudi nova radna mesta, koji nudi borbu protiv korupcije, mada to nikada nije ni izjavio, jer je sve radio da ta korupcija bude sve veća, da li je to opozicija kakvu zaslužuje Srbija, kakvu zaslužuju građani Republike Srbije? Neko je rekao da suze pripadaju jednom čoveku. Da, taj čovek je otišao na Kosovo i Metohiju deset puta u prošloj godini, dok predsednik Vlade u senci u sred radnog vremena ide u Kruševac, pogotovo u senci, i kao što vidimo i poslanici njegove poslaničke grupe su u senci jer ne mogu da istrpe da sede do kraja sednice i da saslušaju argumente koje imamo da iznesemo. Takvom politikom se gospodine Selakoviću i predsedavajući, SNS nikada neće voditi. Podržavam vas što ste istrajali. Što god da ste uradili, oni bi rekli da je nepotpuno, da nije u redu, da je moglo bolje, a videli smo kakvu su katastrofu i kakav su cunami uneli među građane Republike Srbije od 2000. godine. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Jovičiću. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima prof. dr Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre Selakoviću, dame i gospodo predstavnici advokatske profesije, ja nisam kao niko iz naše poslaničke grupe srećan zbog ovog poraza Vlade Republike Srbije, zbog poraza gospodina Selakovića, ministra, zbog poraza predsednika Vlade gospodina Vučića koji je rekao da je jednako odgovoran kao gospodin Selaković. Nije niko srećan zbog toga, gospodine Selakoviću. Ne likuju ni advokati. Oni su zabrinuti za svoju profesiju koju ste vi doveli u jedan nezavidan položaj, rekao bih najnezavidniji u istoriji srpske advokature, advokatura koja nije radila jednu trećinu godine i više od toga. Nije srećna, kao što sam rekao, gospodine Selakoviću, ni opozicija. Zašto? Zbog toga što je poražen ovaj parlament, što su šest puta u ovaj parlament stizale izmene i dopune Zakona o notarima, što niste hteli, niste želeli da čujete argumente profesije, poslanika iz opozicije. Da li je loše ako opozicija ukaže na greške koje ste činili. Gospodine Selakoviću, dobro se sećate naših rasprava oko vaše amnestije, opšte amnestije zatvorenika i puštanje na slobodu bez prethodne resocijalizacije? Niste hteli da čujete ni ovoga puta zbog tvrdoglavih stranačkih interesa, zbog želja da izjurite advokate, da ih međusobno posvađate i da ih polomite na taj način i da njihov opravdani protest i zaštita profesije ne uspe i da nadvladaju parcijalni interesi, stranački interesi, ali i interesi novca, gospodine Selakoviću. Puno puta smo diskutovali o zaradam notara koje su bile neprimerene, ne samo neprimerene za naše uslove u kojima penzioneri jedva spajaju kraj sa krajem, jer ste smanjili penzije, gde prosvetni radnici jedva spajaju kraj sa krajem, lekari, policajci, radnici koji rade, odnosno vojnici na stalnom zaposlenju u Ministarstvu odbrane. Dakle, nismo srećni zbog toga što je poražena pravda i što je poraženo pravosuđe, ni u jednoj situaciji kada ste nam obećavali pravnu državu, jednakost svih pred zakonom smo imali funkcionisanje države. Kako je moguće, gospodine Selakoviću, da niste primetili da stub države, jedan od tri stuba države, pravosudni stub ne radi četiri meseca, da, pored zakonodavni vlasti, koja je podređena izvršnoj, ne funkcioniše sudska vlast, pre svega zbog interesa koji su bilo uskostranački, inadžijski i koji su pokušali da i u ovoj oblasti uvedu, rekao bih, opštu poslušnost, odnosno verovanje da je ispravno samo ono što kaže jedan čovek? Gospodine Selakoviću, naneta je nenadoknadiva šteta. Ona nije samo materijalna. Ona se ne meri samo sa milionima, stotinama miliona evra, koje je ne rad u ovomperiodu pravosuđa prouzrokovao. Ona se meri i u moralnoj šteti i advokata i njihovih saradnika i ljudi koji se bave pravnom strukom, ali rekao bih i moralnoj šteti koju ima država zbog toga što smo valjda redak slučaj, redak primer zemlje u kojoj pravosudna vlast nije funkcionisala četiri i po meseca. Šteta ostaje, gospodine Selakoviću. Narušen je, nažalost, pravni poredak. Štete ćemo tek sabirati. Imali smo skuplje usluge. Vašim izmenama zakona su te usluge implementirane. One su pogađale svakog čoveka u Srbiji, svakog čoveka koji je umesto suda trebao da ode kod tih 94 javna beležnika koje ste imenovali na način kako ste ih imenovali, odnosno postavili. Doprineli ste, gospodine Selakoviću, porastu pravne nesigurnosti. Doprineli ste, gospodine Selakoviću, nagomilavanju predmeta, samo zbog nesposobnosti, odnosno zbog nemanja hrabrosti i želje da se prizna – pogrešio sam, daj da ne pravimo veću štetu. Kako ste mogli da posmatrate ta četiri i po meseca da se urušava temelj zbog čega ste vi u ovoj Vladi, gospodine Selakoviću? Gospodine Selakoviću, danas sam vas posmatrao kada ste se obraćali ljudima na galeriji. Kako možete da im se obratite sa podignutim čelom kada ste, nažalost, sa vašim izjavama urušavali tu profesiju? Nazivali ste ih Miškovićevim plaćenicima i ljudi koji rade u nečijem drugom interesu, ne interesu profesije. Bilo bi jako dobro kada bi ovu danas raspravu završili vašim priznanjem da ste napravili grešku. Meni lično vaša ostavka ne znači ništa, jer, kakva je kadrovska politika vaše stranke, na vaše mesto može doći možda još i gori ministar. Uglavnom, takvu smo praksu imali. Međutim, ja želim da vam kažem da smo mi kao poslanička grupa vrlo detaljno pogledali ove izmene i da smo dali amandmane, pre svega kako bi se zaštitio ovaj dogovor koji je postignut između Ministarstva i advokata, kako advokati opet ne bi bili prevareni i kako se, gospodine Selakoviću, kod notara ne bi ubuduće obavljali neki poslovi koji nisu zabranjeni, jer je moguće da, koristeći svoju funkciju, završavam gospodine predsedavajući, obavljaju i neke poslove koji zakonom nisu jasno isključeni. Zbog toga smo tražili garanciju da do šest meseci dođete ovde, vi ili neko drugi, i da nam podnesete izveštaj oko primene ovog zakona, naravno, uz prethodno mišljenje nadležnog organa Advokatske komore. Hvala.
Reč ima šef poslaničke grupe SNS, narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, evo sada u smiraj ove rasprave danas, a pažljivo sam slušao sve narodne poslanike, pažljivo sam slušao sve diskusije, jednom sam izašao iz sale, ja zaista danas od narodnih poslanika bivšeg režima nisam čuo nijednu jedinu reč o predloženim zakonima. Šest izmena i dopuna zakona, 35 članova se menja, a nema ni jedne jedine reči o predloženim zakonima. Čisti politički pamfleti. Čisto – ura, juriš na ministra. Razlozi? Ko te pita za razloge? Važno je odapeti strelu, baciti kamen. Nijedna jedina sugestija, nijedna jedina zamerka na predložene zakone. Jedni su najavili da neće podržati, što smo mogli da vidimo iz spiska govornika i rekli su da su protiv ovih zakonskih rešenja, a u svojim predlozima, dame i gospodo, podsetiću vas da su u skupštinskoj proceduri zakoni koje je predložila poslanička grupa SDS-a, u kojoj su tako sjajni i kvalitetni zakoni napisani na način što su advokati kršteni kao „avokadi“ ili „avdokati“, južno voće. Eto, toliko o poštovanju prema toj časnoj, ja zaista mislim časnoj profesiji, jer nema ni jedne profesije koja se radi u skladu sa zakonom, a da nije časna, od vozača, konduktera, radnika, lekara, inženjera, advokata, svih ljudi koji rade u skladu sa zakonom, to su časni ljudi, časni predstavnici naše zajednice. Ali, nemojte ih omalovažavati, time što ćete potrčati na skupštinsku pisarnicu i advokate nazivati avokadima ili avdokatima. Pominjao se poraz. Kada je kompromis poraz? Kada je želja za pravljenjem kompromisa poraz? Kada je sedenje za istim stolom, i nije bilo lako, nisam učestvovao, ali sam video i predstavnike Vlade Republike Srbije, Ministarstva pravde, predstavnike advokata, u različitim raspoloženjima u ovim mesecima iza nas, i kada su ti pregovori išli u dobrom pravcu i onda kada nisu išli u dobrom pravcu, ali se na ovaj način pokazuje demokratska snaga Vlade Republike Srbije i nadležnog Ministarstva pravde da sednu za isti sto, da ispoštuju te ljude. Zašto vi niste, gospodo iz bivšeg režima, evo, gospođa bivša ministarka je izašla, zašto vi niste sedeli sa tim ljudima i kada je bio Zakon o advokaturi, i kada je Zakon o javnim beležnicima bio usvajan 2011. godine? Sada se menjaju stvari koje su stvari matičnog zakona, onog iz 2011. godine. Pogledajte i sve izmene 2012. godine kada je samo rok produžen, jedna izmena u 2013. i dve u 2014. godini. Ništa od toga se sada ne menja. To što je tada advokatura pokazivala kao nelogičnosti i nepravilnosti, nepravilnosti su sada izmenjene 2015. godine, a pokazane i prikazane 2011. godine. Jedini poraz koji je prisutan na političkoj sceni Srbije je poraz demokratije. Poraz demokratije je kada sa 6% podrške, tačnije 5,85%, kada sa5,85% imate kompletnu vlast u jednom velikom delu Srbije, u jednom divnom delu Srbije koji se zove AP Vojvodina. To je poraz demokratije. Ne treba se stideti ni jednog promila podrške, ni jednog glasa u Srbiji. Ponos je imati glas u Srbiji i podršku jednog čoveka u Srbiji, ali stidimo se urušavanja demokratije kada sa nepunih 6% vlasti i ono što je rekao ministar, kao da im je dedovina ta fotelja u banovini. Pitam se – šta je radio Bojan Pajtić u petak? Da li je napisao sam sebi putni nalog i još uzeo dnevnicu preko svih onih troškova da bi držao političku tribinu u Kruševcu? Onda se zamera predsedniku Vlade Republike Srbije gospodinu Vučiću zašto je bio na Kosovu na poziv ljudi sa KiM, sa jednim dobrim delom ministara. Bio je i gospodin Selaković. To je prvi put posle 1999. godine da jedan premijer srpske Vlade bude i boravi na KiM, prvi put. Drugi su najavili da će glasati za ove predloge zakona, ali gledajte nelogičnosti, traže ostavku onoga ko je takve zakone za koje će glasati, traže ostavku tog čoveka. To nema ni u logici, ni u politici. Podržavate zakonske predloge koje je na predlog Ministarstva pravde, gospodina Selakovića, koji su plod kompromisa sa advokaturom, usvojila bez zamerki Vlada Republike Srbije, a vi tražite ostavku takvog čoveka. Pa, protiv čega ste onda, personalno ili zato što je član SNS ili na predlog SNS? Recite onda šta vam smeta, recite onda šta vas vodi, mržnja ili logika, želja da se neke stvari reše u Srbiji ili želja za vlašću? Ne biva vlast sa 5,85%. Džabe na tim jarbolima ispred banovine zastave ovakve i onakve. Neće vas ljudi, prihvatite jednostavno. Treći poslanik individualis je rekao da nije ni, za ni protiv. Pokazao je poslanik individualis i neke principe, ali ja ne mogu da verujem u te principe sve dok nam ne kaže ime i prezime notara koji je za mesec dana zaradio 180 hiljada evra. Ovde za ovom skupštinskom govornicom je poslanik individualis rekao to, ali nije rekao ime i prezime, a prošlo je nekoliko meseci od toga, što znači da je slagao. Ako je slagao jednom, slagaće uvek i laže uvek. Stanje u pravosuđu, da je sreće da je jedini problem u pravosuđu ovaj koji se desio zadnjih četiri i po meseca. Šamar pravosuđu, šamar od kojeg još bridi obraz svakom čoveku u Srbiji je nanet jedne emisije 2008. godine kada je Boris Tadić u predsedničkoj kampanji, gostujući u toj emisiji na televiziji sa nacionalnom frekvencom, izašao i rekao – znate, ponudio sam Tomislavu Nikoliću da postavi neke sudije, a on, zamislite, to nije hteo. Od kada predsednik Republike postavlja sudije? S kojim pravom Boris Tadić može takve stvari da deli kao da su mu dedovina? Kako može da utiče u nezavisnost nezavisne grane vlasti kao što je pravosuđe? Kako može da deli pravosudne funkcije? Smeju se neka gospoda ovde, simpatično im je, valjda. Valjda je tako nešto kao dobar princip vrednosti. Udaren je šamar nezavisnosti nezavisne grane kao što je pravosuđe te 2008. godine takvim rečenicama Borisa Tadića. Rana zbog koje mi kao društvo krvarimo još uvek je naneta onda kada je 800 sudija i tužilaca ostalo bez posla u jednoj partijskoj reformi pravosuđa. Ne da smo dobijali packe kao društvo ne samo iz Evrope, ne samo iz domaće zajednice, međunarodne zajednice. Ja nisam video, nisam čuo, a volim da čujem dobru stvar o mojoj zemlji. Bila moja stranka na vlasti ili ne bila, dobra stvar o mojoj zemlji me raduje, ma ko je doneo. Ja nisam čuo ni jednu jedinu pohvalnu stvar za reformu pravosuđa koja je sprovedena 2009. godine, a konačni obračun sa pravosuđem je napravljen ovakvim dokumentima koje su potpisali predsednik opštinskog odbora DS u Vlasotincu i predsednik SO Vlasotince. Ja vas molim da budete pažljivi. Neću pominjati imena, ali predlažu, taj predsednik opštinskog odbora DS, pošto su svi ti ljudi postavljeni, a neki nisu kao nepodobni. Kaže – za sudiju opštinskog suda u Vlasotincu, taj je bio predsednik suda od 2000. godine, lomio se između DS i DSS, prevagnuo trenutni interes, te se smatra DSS-ovcem, u principu pošten, ne znam šta to znači u principu pošten, ili si pošten ili nisi pošten, ali nekomunikativani nepreduzimljiv, zaslužuje šansu. Sledeći, sve bolji od boljega, simpatizer, supruga član DS, odmah je pošten, vredan, sa strane gledano nekorumpiran, a direktno možda korumpiran, ali sa strane nekorumpiran. Desetak godina unazad pruža svu pravnu pomoć DS. Vidite kako to nezavisno pravosuđe, kako je u toj reformi ispalo, pruža svu pravnu pomoć DS. Verovatno najbolji u sudu, ambiciozan, zaslužuje da napreduje, zainteresovan za apelacioni sud u Nišu, nesporan, pružao pravnu pomoć DS, nesporan. Sledeći, povučen, miran, vredan, verovatno pošten, iskusan simpatizer, gospodine ministre, iskusan simpatizer, to je reforma, nezainteresovan za politiku, bivši socijalista, sarađuje bez pogovora, nesporan. Sledeći je neukaljan, nekompromitovan, verovatno pošten, druželjubiv, uvek spreman za saradnju, apolitičan, simpatizer nesporan. Sledeća je gospođa mirna, povučena, poštena, apolitična. Jedina mana – muž, bivši predsednik JUL-a. Ne može da prođe. Sledeći, trenutno izvršni sudija, ne brani interese društva, korumpirana, gramziva osoba, suprug advokat, rade u dilu, zlo za sudstvo. Suprug advokat, zlo za sudstvo. Eto tako se odnosi prema advokaturi Demokratska stranka - sa poštovanjem. Sledeći je nestručan, osoba bez ugleda, verovatno korumpiran, znate, verovatno, i to za sitnije poslove, zalutao među sudije, radikalno raspoložen. Javni tužioci - pošten, vredan, sa strane posmatrano nekorumpiran, stručan, iskusan, dugogodišnji simpatizer DS, odbacivao sve krivične prijave protiv predstavnika opštinskog odbora, prema funkcionerima opštinskog odbora DS. Znači, odbaciš krivičnu prijavu protiv funkcionera opštinskog odbora DS i prošao si za tužioca? E to je reforma pravosuđa u organizaciji DS, koja je raskrvavila naše društvo. Gospodine Selakoviću, težak dan, teški meseci, teške godine i iza nas meseci i godine puni izazova ispred nas. Želim vam svu sreću, zato što je i u vašem resoru vruć krompir, mesto velikih očekivanja, mesto očekivanja da se ovakve stvari koje su zaslužile da davno budu na podu, da ih tamo ostavite, a da odgovorne za takvo stanje u našem pravosuđu nikada više ne budu u prilici da tako nešto urade. Srpska napredna stranka će glasati za ove zakonske predloge, idemo u sudnice, idemo u tužilaštva, idemo da ljudi rade samo svoj posao i ja vam čestitam na kompromisu.
Zahvaljujem, gospodine Babić. Reč ima šef poslaničke grupe DS, narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Izuzetan nastup. Ja moram da kažem, setio sam se nekih starih vremena, jednog punijeg gospodina s naočarima što je sada došao iz Haga, koji je tako mahao papirima. Ali, istinu treba izneti. Zato sam se javio, inače ne bih. Gospodin o kojem se radi, ko je pravio te spiskove, odavno nije član DS i dok je pravio, pravio ih je na štetu DS i ja se tu slažem. Nikada nisam nastupao u Skupštini Srbije s namerom da aboliram bilo koju grešku moje partije ili ljudi iz nje iz prošlosti. Naprotiv. I svi koji ovde sede slagali se sa mnom ili ne, to mogu da potvrde. Meni je drago da mogu da kažem da je taj čovek prošlost moje stranke. Problem je u tome što se mnoge slične stvari, ne ovakve, ali slične, rade i danas. I mnogo je veći problem to što će neko drugi, nekom novom gospodinu Babiću ovde da čita neke druge spiskove za recimo pet godina. I sada, znate kada se ovako nastupi i kada pokušavate u razgovoru o tome, u jednoj skupštinskoj, čini mi se, civilizovanoj raspravi, da se dotaknemo toga kakve smo zakone dobili, zašto smo ih dobili posle četiri i po meseca, posle teških pokušaja pregovora sa advokaturom, onda se kaže -vidite šta su ovi radili. A što vi ne pročitaste 670 sudija koji su bili žrtve neuspele reforme pravosuđa, ja se slažem, koji su postali članovi vaše stranke? Znači, tražio sam više puta i od vas ministre, da nam date potvrdu da ste ljude isčlanili, čime bi ispunili zakonski preduslov da budu sudije. Nikada nismo dobili na uvid isčlanjenje iz SNS-a, a učlanjenja smo videli, na konferenciji za štampu. Jesmo, sa gospodinom koji više nije vaš član. I sada vidite, sada tog dela nećete da se sećate, i vama je drago što nije. Svako ima svog sastavljača spiskova. Razumete? Samo što naš nije bio ni u Skupštini, a vaš je ovde bio predsednik Odbora za pravosuđe. I sada, ko je tu gori, svi su loši. Jednostavno ste pogrešili potpuno. Hvala.
Prof. dr Janko Veselinović. Po kom osnovu gospodine Veselinović? (Janko Veselinović, s mesta: Replika.) Izvolite.
Hvala predsedavajući. Ono što je karakterisalo izlaganje šefa poslaničke grupe SNS jeste ono što je karakterisalo izlaganje ministra Selakovića i što je karakterisalo izlaganja predstavnika SNS…
Gospodine Veselinoviću, samo vas molim, pošto ste dobili repliku na izlaganje gospodina Babića, možete samo da replicirate gospodina Babića.
Apsolutno. Ja pravim komparaciju gospodine Bečiću. Dakle, a to je prazno, bez suštine, prazno bure koje se uvek puni neistinama, neistinama, neistinama koje se ponavljaju, ponavljaju, ponavljaju. I to da se beži od teme koja je na dnevnom redu. (Zoran Babić, s mesta: Tu je pečat.)
Molim vas gospodine Babiću, dozvolite da završi gospodin Veselinović.
Danas je na dnevnom redu bila izmena seta zakona koja je vezana za notare. Mi smo danas ovde trebali da pričamo o tome. Ne, gospodin Babić je pričao o stvarima koje nemaju veze sa advokatima, sa činjenicom da su podignute takse, da su izabrani notari na jedan vrlo netransparentan način, da su to po svoj prilici kadrovi SNS, a ne samo da SNS vodi računa ko će biti notar. Spiskovi se prave od spremačice do portira, direktora javnog preduzeća i razne kadrove koje postavljate, guvernera Narodne banke. Tako da gospodine Bečiću.
Moram da vas opomenem da vam ističe vreme.
Ne morate da me opominjete, pazim na vreme. Dakle, niste danas želeli da pričate o temi koja je na dnevnom redu. Bežali ste dalje, jer niste imali šta o njoj da kažete.
Upravo sam mislio da, i pominjao vas da niste pričali o tomi. Hvala. Reč ima ministar Selaković.
Hvala uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, evo na kraju rasprave u načelu, ono što su govorile i uvažene kolege iz opozicije i uvažene kolege iz stranaka vladajuće većine jeste da se možda i najmanje razgovaralo danas o suštini, odnosno o konkretnim predlozima zakonima koji su na dnevnom redu. Sa uverenjem da će više rasprave o tome biti u toku rasprave u pojedinostima, gde očekujem zaista i ocenu kvaliteta onoga što je predloženo, imajući u vidu da je to prvi put kada govorimo o javnom beležništvu od 2011. godine do danas da je postignuta neka vrsta saglasnosti sa advokatima, koja kao što rekoh 2011. godine nije postignuta pa je zapala nekom drugom da se time bavi. Želim da se osvrnem na nešto što je bilo dobrim delom predmet rasprave, što je jedan od mojih uvaženih prethodnika i rekao, a obavezan sam kao član Vlade da reagujem na to. Bilo je reči o kadrovskoj politici, znate kako, sud o kadrovskoj politici daju građani na izborima. Pošto su ocenili neke od kadrova koji su bili na ovom mestu na kome sam ja danas, a pošto su se ti kadrovi proslavili u onome što su radili i mogu sa ponosom da izađu sa svojih nešto više od 5% podrške građana i rezultatima o kojima je danas ovde bilo reči, želim im svu sreću ovog sveta na nekim narednim izborima, kada građani budu ponovo ocenjivali nečiju kadrovsku politiku i nečiju državnu politiku uopšte. Ovo je Vlada koja ima demokratski kapacitet, ovo je Vlada koja ima najsnažniju demokratsku podršku građana Srbije, ovo je Vlada koja bez mera represije može da sedne i da razgovara sa onima sa kojima se u mnogim stvarima ne slaže i da dođe do kompromisa, jer kao što neko od mojih uvaženih koleginica iz SNS reče – kompromis ne znači popuštanje i kompromis ne znači poraz. Očigledno da onaj ko nije bio u stanju vodeći državu da pravi kvalitetne i dobre kompromise još uvek ne može da shvati šta je to kompromis. Sve dok bude tako od onih pet i nešto padaće niže, niže i niže. Mnogi su tako već prošli na izborima. Nekima je ostala opomena. Ako nastave tako i na sledećim izborima znaju čemu mogu da se nadaju. Hvala vam na razumevanju i hvala vam na dobroj raspravi.
Zahvaljujem, gospodine Selakoviću na današnjem učešću na sednici. Saglasno članu 98. stav 4. Poslovnika, zaključujem zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz tačaka 1. do 6. dnevnog reda. Nastavak je u sredu u 10.00 časova u pojedinostima. Zahvaljujem.