Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine predsedniče, već smo u dosadašnjoj raspravi mogli čuti da će poslanici DSS podržati predložena tri zakona ili tri sporazuma i mogli smo čuti veoma jasne i jake razloge zašto ćemo to učiniti. Proces približavanja Srbije EU je na intenzitetu dobio za vreme mandata prve Vlade gospodina Vojislava Koštunice, to građani dobro znaju, a evo svedoci smo da se zahvaljujući dobroj politici te Vlade i sprovedenim reformama taj proces nastavlja. Za to nema boljeg dokaza od potpisivanja Sporazuma o olakšanoj proceduri za dobijanje vize, a i od današnjeg parafiranja Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Potpisivanje sporazuma je jasan dokaz da EU podržava Srbiju u sprovođenju reformi i ovog puta će tu podršku jasno osetiti građani Srbije, zato što će na jednostavniji način moći da putuju u zemlje EU. Od mojih uvaženih kolega smo juče mogli čuti koje su sve kategorije građana obuhvaćene ovim sporazumom, a ja ću se posebno osvrnuti na jednu kategoriju koja je sasvim sigurno stub napretka naše zemlje. Naravno, radi se o učenicima, studentima, postdiplomcima i nastavnicima koji ih prate kada oni idu na dodatno školovanje i studiranje u zemlje EU. Za njih će obrada zahteva biti besplatna, zahtev će biti obrađen u roku od najduže 10 dana, a biće im potreban samo jedan papir, a to je pozivno pismo ili potvrda o upisu, koji izdaje škola, koledž, univerzitet ili potvrda o kursevima koji će biti pohađani. To će sasvim sigurno omogućiti proširenje, poboljšanje saradnje između obrazovnih institucija i zemalja EU i Srbije, kao i lakše uključivanje naših studenata i učenika u razne obrazovne programe, programe razmene itd. To ulaganje u pamet, u mobilnost naših najkvalitetnijih i najperspektivnijih kadrova i stvaranje uslova za evropsku perspektivu Srbije, što mi između ostalog radimo i ovim sporazumom za olakšanu proceduru za dobijanje viza i sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju, jesu u stvari pomak napred za našu zemlju. Iskustva nekih drugih zemalja, kao što je Irska ili Finska, govore da su studenti koji su studirali u zemljama EU na najboljim univerzitetima nakon povratka u svoju zemlju postali u stvari nosioci novih ideja, bolje komunikacije, uspešnijeg poslovanja, bilo da je u pitanju oblast privrede, obrazovne institucije ili državna uprava. Mislim da je jasno svim građanima da su nama potrebni kadrovi koji pored svojih profesionalnih veština, stručnih veština, poseduju i sposobnost za rad i za komunikaciju sa drugima van naše zemlje. Svi znamo da naša zemlja ima velikih problema sa siromaštvom. Borba protiv siromaštva traži angažovanost ne samo Vlade Srbije već svih državnih institucija. i kada se analiziraju uzroci siromaštva, kada se analiziraju najugroženije grupe, lako se može uočiti da je obrazovanje jedno od ključnih razloga za postojanje siromaštva. Zato borba protiv siromaštva predstavlja borbu za bolje i kvalitetnije obrazovanje. To kvalitetnije obrazovanje, koje je orijentisano ka budućnosti, između ostalog može se ostvariti stvaranjem uslova za pojačanu međunarodnu saradnju u ovoj oblasti. Moram da kažem da sam nešto više od pet godina radio kao profesor u jednoj srednjoj školi i da dobro znam koliko pametne i talentovane dece mi imamo, a koja su ne svojom krivicom imala malo teže uslove da mogu da uče, da sarađuju i da se viđaju sa svojim vršnjacima iz drugih zemalja. Sada, zahvaljujući politici Vlade Vojislava Koštunice, i u onom prošlom mandatu i u ovom, mi za njih stvaramo bolje uslove za rad, za školovanje, za učenje stranih jezika, a samim tim stvaramo i bolje uslove za sve nas i našu zemlju. Zato je, mislim, svima jasno zašto treba podržati i ovaj i preostala dva sporazuma.
Reč ima narodni poslanik Jovan Damjanović, a neka se pripremi Vladimir Petković.
Dame i gospodo narodni poslanici, sve što se dešava pozitivno u najlepšoj državi to se reflektuje na narod ove Srbije. Liberalizacija i olakšica viznog režima to je dobro, ali ona ne sme da se prenosi na štetu manjinskog naroda. Da li je za liberalizaciju i olakšice za vizni režim uslov da se potvrdi Sporazum o readmisiji, što znači povraćaj velikog broja i Roma i neroma i drugih nacionalnih manjina. Ako jeste, to je strašno za narod koji se vraća. Zašto to govorim? Znam da i srpski narod i drugi narodi jako teško žive, jer smo imali pomeranje stanovništva; imali smo ratno stanje na Kosovu i znamo da je teško svima, ne samo Romima, ali Romi su na najnižoj lestvici, na margini života. U Beogradu i Srbiji imamo dosta raseljenih lica, koja su prepuštena sami sebi. Mi znamo da već od 1999. godine žive Romi u nehigijenskim naseljima, samo u Beogradu ima oko 167 naselja; nema struje, nema vode, nema najadekvatnijih namirnica za život tog naroda. Mi nismo obezbedili ni ova raseljena lica, izbegla lica sa trusnih područja, a primamo druga lica, primamo veliki korpus, velike divizije raseljenih lica iz readmisije. Stvarno ne znam, ako bi hteli da se vrate naši građani, oni imaju pravo, a država ima obavezu da taj narod smesti. Kako će, nije nijedna platforma urađena, nijedan program nije urađen za povratak tih ljudi. Gde će ti ljudi da se smeste, to ćemo videti. Slušao sam ovde i pre nekoliko dana sam govorio da je u Senti donesena odluka da ne mogu Romi da se naseljavaju u Senti gde je većinsko mađarsko stanovništvo. Sigurno, SRS ima veliko poštovanje prema svim nacionalnim manjinama, i prema Mađarima. Mi ovde imamo i narodnog poslanika, koji je Mađar, i sve druge nacionalne manjine imamo u stranci. Pitam prijatelje Mađare, da li oni znaju šta se desilo u našoj državi – da su bila borbena dejstva, ratna dejstva, da je bila humanitarna kataklizma, da je bilo genocida, da je bilo istrebljivanja naroda, da su se ljudi povukli, da se stanovništvo povuklo posle tehničkog vojnog sporazuma 1999. godine. Molim vas, morate da mislite o tom narodu. Pre svega, Senta i drugi delovi, gde je većinski deo mađarske nacionalne manjine, to je Srbija. Zar mi nemamo pravo kao građani da se krećemo u našoj državi? U našoj državi nema aparthejda, u našoj državinema kastinskog sistema, ovo je slobodna i demokratska država. Molim vas lepo, ako je narod doživeo takvu katastrofu ko može da mu zabrani da se negde udomi? Mi smo miroljubiv narod, mi poštujemo našu državu, imamo naše obaveze u našoj državi, ali molim vas, mi tražimo i naša prava. Država mora da udostoji prava svim narodima i narodnostima u ovoj državi, jer to zaslužuju i zato su građani ove države. Mi imamo Ustav i zakon ove države. Član 39. omogućava svim građanima da se kreću i da se nastane gde žele. Danas, molim vas lepo, u Evropi se ljudi doseljavaju i kupuju, stanuju i žive, a kamoli u Srbiji. Srbija je multinacionalna, multikonfesionalna država, koja poštuje sve nacionalne manjine i ne vidim razlog da se to ne uvažava. Što se tiče romske zajednice, pošto pripadam romskoj zajednici, napomenuo bih da država čini neke poteze koji nisu u interesu širenja demokratije u našoj državi, a ni poštovanja ljudskih prava nacionalnih manjina. Samo znam da romski narod nije retardirana nacija, da smo mi najveća nacija posle srpskog naroda. Ako ništa drugo, molim braću Srbe i rukovodstvo ove države, dajte da malo pogledamo istorijski deo, gde su bili Romi, a gde su bili Srbi. Gde god su bili Srbi tu je bio i romski narod. Braneći našu državu, zajedno sa srpskim narodom i drugim narodima, mi smo mnogo žrtava dali za ovu državu i za ovu zemlju, i ne daj bože nikada više da se desi. Mi smo građani ove Srbije i ove države. Prema tome, u našoj državi kao što sam rekao imamo obaveze, ali moramo da imamo i prava. Ta prava nam se sistematski uskraćuju. Pa se pitam, kada je vrlo teška situacija u našoj državi, imamo nevladine organizacije 8484 kojima je dodeljeno pravo da rade strategiju za Rome, ko su oni da znaju bolje situaciju u romskom narodu, nego mi, sami Romi ove države? Zašto država to daje uvek drugome, a ne daje romskom narodu da radi platformu, da radi strategiju za poboljšanje života i budućnosti nas Roma u našoj državi. To je strašno. Sinoć sam dobio vizitkartu, pa ću vam sada pročitati i to je strašno. Imamo građansku inicijativu, Udruženje građana za demokratiju i civilno obrazovanje. Ne znam koliko je demokratija u građanskoj inicijativi, jer imamo Radojku Pavlović koja nije Romkinja, a menadžer je Romskog razvojnog fonda. Sada vidite kako imamo tutore, drže monopol nad romskim narodom. Ne znam zašto. Uvek smo dali svoj doprinos našoj srpskoj braći, našoj državi, ali nemamo pravo da osnivamo ovakve fondove i radimo strategiju za svoj sopstveni narod. Prema tome, ne sme se postaviti monopol nad jednim narodom, Ne mogu druge organizacije koje nisu romske, jer imamo danas veliki broj naših intelektualaca, inženjera, pravnika i drugih. Ne znam zašto se to ovako čini. Verovatno u državi ima mreža koja treba da radi i readmisiju, i strategiju, da uzima taj novac za sebe, da ga pere i radi onako kao što se i radi. Molim vas, to nije dozvoljeno. Samo znam da u Nacionalnom savetu Roma grada Beograda, nemam ništa protiv Radmile Hrustanović, moje poštovanje prema njoj, ali ona ima veće zasluge da bude predsednik Saveta Roma grada Beograda nego mi Romi. Bio sam narodni odbornik Skupštine grada Beograda i nisam čak mogao da uđem ni u Savet grada Beograda za Rome. Eto, tako se to dešava. Država nije pripremljena za dolazak velikog naroda, u ovolikom broju putem readmisije. Molim vas i molim vrh ove države, želimo da sarađujemo sa našom državom, drugu državu nemamo, niti želimo da imamo. Ali, ova država permanentno krši prava romskog naroda da radi ono što treba za njenu budućnost, za njen progres. Ne znam dokle će i koliko će to trajati. Moji prethodnici su rekli da se grubo krše ljudska prava manjinskog naroda Roma, i drugih nacionalnih manjina povratkom putemreadmisije. To neću da kažem, to ostavljam državi da o tome razmišlja, ali smatram da se ipak ne poštuju ljudska prava koja treba. Ono što su rekli naši narodni poslanici Mađari, to je rasna diskriminacija da vi zabranite nekome da uđe u svoju državu. Pa, neće tamo ući 100 ili 200 hiljada. Gde da idemo sa njima? Vi ste, gospodine Pastor, rekli da se oni vrate u svoje mesto boravka gde su ranije bili. Zamolio bih vas da budete predstavnik romske zajednice i da idete na Kosovo, na trusna područja, i da procenite da li mogu ljudi, Romi i neromi, da se vrate i ako vi ocenite, onda se vratite sa njima zajedno. Morate da znate da se na Kosovu i dan-danas ne poštuju ljudska i manjinska prava. Morate da znate da ljudi idu transporterima da pazare za svoju kuću najneophodnije namirnice. To je strašno. Ne sme se tako. Na kraju bih rekao, dame i gospodo narodni poslanici, ono pravo koje imamo to pravo nam se ne omogućava u našoj državi. Ne znam zašto. Da li zbog toga šta sam po mojoj nacionalnoj vokaciji ili možda što sam član SRS. Ako je po mojoj nacionalnosti – to je diskriminacija. Ako je po političkoj stranci – to je politička osveta. To ne sme da se dešava u našem Parlamentu i u našoj državi. Gospodine, ako imate nešto da kažete dođite ovde, nemojte da se smejete. Ovo nije za smejanje. Ovo su ozbiljne stvari koje vam prezentiram ovde, a vi koji se smejete, vi ste ti diskriminatori, oni koji vršite diskriminaciju. Dođite ovde pa pričajte šta hoćete. Ova država i pojedinci u državi, oduzeli su nam medije. Šta smetaju ovoj državi mediji, kada tražimo da se naša država integriše u Evropu, u Evropsku zajednicu. Hoćemo da budemo demokratska država, a ne poštujemo manjinski narod. Ukoliko se ne poštuju manjinski narodi to nije demokratija i ne može ova država da priča o demokratiji ako ne poštuje svoj sopstveni manjinski narod. Već sam rekao da je Srbija multinacionalna, multikonfesionalna i demokratska država. Mi smo imali medije, a sada nemamo medije. Pročitaću vam šta kaže zakon. Ne govorim o tome da ja nešto tražim. Imamo Zakon o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina, pa kaže: "Pripadnici nacionalnih manjina imaju pravo da osnivaju i održavaju medije na svom jeziku.'' Takođe, ''Država će u programima radija i televizije javnog servisa obezbediti informativne, kulturne i obrazovne sadržaje na jeziku nacionalne manjine". Na nacionalnoj televiziji nemamo program, a naše televizije ste ugasili. Ako smatrate da je to demokratija, neka vam je na čast. Hoću da kažem, bila je jedna grupa ljudi koji su hteli da idu za Strazbur da se žale, ja nisam hteo. Rekao sam – ne možete ni vi da idete, nema razloga, država je rekla šta je rekla, mi moramo sa državom da imamo dogovore, da imamo kontakte, da vidimo šta nam sleduje, a šta nam ne sleduje. Ako imamo pravo država nam mora odobriti i nadam se da će biti tu pomaka, vidim da je i predsednica Odbora za međunacionalne odnose poslala neko pismo, i da će se tu nešto desiti. Ali, bilo je bespotrebno da se ovako nešto dešava kako se dešavalo. Vidite kako su dupli standardi prema Romima, ne znam zašto. U Vojvodini, mađarskoj nacionalnoj manjini nisu isključeni mediji, oni još uvek traju, treba da se privatizuju. A naše, romske, u Beogradu su po kratkom postupku isključili. Imam ovu državu, drugu državu nemam. Apelujem da država sprovodi demokratiju i prema romskom narodu, jer mi imamo naše obaveze koje treba da ispunjavamo – da glasamo, da idemo u školu, da radimo, da idemo u vojsku, da služimo vojsku Srbije, ako treba da idemo u rat da branimo državu,a kada treba da ostvarimo naša prava nema nas nigde. U privatizaciji nigde Roma nema. Samo ću vam pročitati, iz ugovora readmisije, pošto ima 70 stranica, kaže, da pravilno sačinjen implementiran ugovor o readmisiji po oceni UNHCR čini proces povratka bolje uređenim, a trebalo bi da pruži neku sigurnost ljudima koji se vraćaju, da je negativan rezultat lansiranje azilanata u orbitu. To je ono što sam rekao, nemamo ni temelje pa ne možemo ni da gradimo kuću. Gde će azilanti, ne znam. Organizacija ''Amnesti internešenel'' procenjuje značenje ugovora o readmisiji kao trgovinu ljudskim bićima i zamenu za finansijsku pomoć. Sumnjam da je Sporazumom o olakšanoj proceduri za izdavanje viza napravljena neka transakcija da bi se potpisao Sporazum o readmisiji. Nadam se da će se ubuduće ispraviti greška koja je učinjena prema romskom narodu i da će Romi da dobiju svoja mesta tamo gde se o njima odlučuje. Mogu vam reći, razmišljao sam čak da odem iz zemlje. Rušili su mi kuću, pet godina mi ne daju da budem aktivan u kulturnom pogledu, međutim, zahvaljujući SRS, čiji sam član, i njihovom projektu koji nam omogućava da se integrišemo u politici i da nam bude bolje u svim porama društva, to me je zadržalo. Želim da se zahvalim vrhu SRS, jer su oni sa mnom razgovarali i rekli da ovo nije dugotrajno, da je ovo prolazno. I nadam se da će ovo biti prolazno. Mi, Romi u Srbiji, jedino imamo poverenja u SRS, zato što nam je SRS, ne samo što nas integriše u politici, omogućila u većini gradova Srbije izgradnju infrastrukture, školovanje, asfaltiranje, gradnju kuća, mi smo dobili 50 placeva u Zemunu od Šešelja za raseljene Rome sa Kosova, da vam ne pričam po Vojvodini, po celoj Srbiji, i to nas zadržava u SRS, i zbog toga će 90% Roma glasati za SRS. Hvala vam lepo.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, narodni poslanik Balint Pastor, odnosno replika. Izvolite.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Damjanović je malopre rekao da je ono što sam juče izgovorio za skupštinskom govornicom rasna diskriminacija. Ne znam zašto misli gospodin Damjanović da je to rasna diskriminacija. Juče uopšte nisam spominjao Rome, nijednu reč nisam rekao protiv Roma. Rekao sam da će Savez vojvođanskih Mađara glasati protiv Sporazuma o readmisiji, kako će glasati i SRS, kako sam to juče čuo od mnogih narodnih poslanika iz SRS. Razlog zbog čega mi glasamo protiv Sporazuma o readmisiji jeste taj što će, po nama, neracionalno širok krug lica Republika Srbija morati da primi i to ne samo državljane Republike Srbije. Drugi razlog je taj što Vlada Republike Srbije još uvek nema strategiju i akcioni plan u vezi readmisije. Treći razlog je što u obrazloženju ovog predloga piše da nisu potrebna dodatna sredstva za sprovođenje ovog sporazuma o readmisiji. Četvrti razlog je taj što mislimo da nema garancija da će se poštovati član 78. Ustava Republike Srbije, prema kojem je zabranjeno preduzimanje mera koje bi prouzrokovale veštačko menjanje nacionalnog sastava stanovništva na područjima gde nacionalne zajednice žive tradicionalno i u većem broju. Poslednjih meseci smo svedoci toga da su neki probali da posvađaju mađarski i romski narod, da su neki probali da posvađaju stranke Roma i vojvođanskih Mađara. Moram da ponovim još jedanput, da Savez vojvođanskih Mađara i Vojvođanski Mađari nisu protiv Roma, mi smo protiv toga da se menja nacionalna struktura u opštinama Vojvodine. Što se tiče odluke Skupštine opštine Senta, koju je pominjao gospodin Damjanović, da je to jedna rasistička i protivromska odluka, ja ću da citiram tu odluku Skupštine opštine Senta, i molim gospodina Damjanovića da mi kaže koja rečenica je diskriminatorska, rasistička i protivromska. Prva tačka kaže – ''Skupština opština Senta je stava da lica koja borave nelegalno u zemljama Evropske unije, a koja će biti vraćena u zemlju porekla u skladu sa Sporazumom o readmisiji, treba da budu vraćena na teritorije opština porekla.'' Druga tačka je sledeća –''Shodno stavu prvom Skupština opština izjavljuje spremnost za prihvatanje lica koja su poreklom sa teritorije opštine Senta, bez obzira na nacionalnu pripadnost.'' Molim gospodina Damjanovića da mi odgovori koja je odredba ove odluke Skupštine opštine Senta diskriminatorska, rasistička i protivromska. Hvala lepo.
Zahvaljujem gospodine Pastor. Izvolite, gospodin narodni poslanik Jovan Damjanović.
Gospodine Pastor, vi verovatno niste razumeli. Rekao sam da se u našoj državi desila humanitarna kataklizma i ne možete vi kada je ratno stanje, kada su ljudi u zbegovima, da donosite bilo kakve odluke, ne samo za Rome, nego za bilo koji narod. To je razlog. Ne možete, sada kada se dešava nešto u zemlji, nije niko želeo to, ni mi ni vi, niko, ali desilo se ratno stanje. Vi znate da je tamo bio egzodus, čistka, najteža ubistva i da je dovedena humanitarna katastrofa. Šta, mi sad treba da pitamo nekog gde ćemo da idemo? Ne samo Romi, nego uopšte, narod u zbegovima koji je sa Kosova, koji je u takvoj situaciji. Ne samo Senta, nego nijedna opština u državi ne sme da donese takve odluke. Hvala vam.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, narodni poslanik Laslo Varga, a potom Nikola Vukelić. Imate tri minuta.
Poštovani gospodine predsedniče, reklamiram povredu člana 104. Poslovnika o radu Narodne skupštine, prema kojem su narodni poslanici dužni da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem. Sigurno, u slučaju gospodina Damjanovića ova odredba Poslovnika nije ispoštovana. Što se tiče našeg stava u vezi Sporazuma o readmisiji, tu postoji nekoliko činjenica. S jedne strane, ako se ne varam, siguran sam da sam u pravu, Srbija se u ovom trenutku ne nalazi u ratnom stanju, nije suspendovan Ustav ove zemlje, a Deklaracija koju je donela SO Senta, pre nekoliko dana, u tom periodu nije bio suspendovan ni Ustav i nije postojalo ratno stanje. S druge strane, nedeljama se za ovom govornicom spominje primer Sente koja je donela jednu deklaraciju, kojom se samo traži da državni organi poštuju odredbe iz člana 78. Ustava Republike Srbije, ništa drugo SO Senta nije uradila. Ne spominju se druge opštine koje imaju slične stavove u vezi ovog problema. Želim da vam citiram izjavu predsednika opštine Bečej, koji je inače pripadnik DSS. On je rekao: "Ni opština Bečej nema mogućnosti da primi osobe koje bi eventualno bile upućene u ovaj grad putem readmisije, zato što ne postoje uslovi za to u Bečeju, ni što se tiče materijalnih sredstava, ne postoje ni razlozi da oni budu vraćeni u Sentu". Taj njegov stav, stav predsednika opštine je, praktično, usvojilo i Opštinsko veće opštine Senta, tako da je i to jedan zvaničan dokument, samo se to ne spominje u ovom domu, verovatno ne bez razloga. Želim još jednom da kažem, na čelu grada Sente se nalazi gospodin Dušan Jovanović, predstavnik DSS, sigurno nije predstavnik naše zajednice, tako da, ako optužujete predstavnike mađarske zajednice za bilo kakvu rasnu i drugu diskriminaciju, onda treba te iste argumente i te iste optužbe da iznosite na račun drugih. Svi su čuli argumente i ubeđeni smo da smo i mi i gospodin Jovanović, predsednik opštine Bečej, u pravu kada tražimo i kada on traži poštovanje Ustava Republike Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nikola Vukelić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne mogu a da se na početku ne osvrnem na glasanje koje je prethodilo, odnosno koje smo imali pre nego što je počela rasprava o ovim sporazumima, o readmisiji i viznim olakšicama. Neverovatno je da je vladajuća koalicija odbila da na dnevni red stavi Predlog rezolucije Narodne skupštine Republike Srbije o neophodnosti poštovanja konstitutivnih prava srpskog naroda u BiH i osudi akata i mera usmerenih na ograničavanje i ukidanje državno-pravnih prerogativa Republike Srpske. Da li je moguće da u trenucima kada srpski narod u Republici Srpskoj trpi najveće moguće pritiske od raznoraznih evropskih visokih predstavnika koji dovode u pitanje status Srba kao konstitutivnog naroda u BiH, to za vladajuću koaliciju nije prioritet, pa čak ni tema koja zaslužuje da se nađe na dnevnom redu Narodne skupštine Republike Srbije. U kampanji za predsedniče izbore 2004. godine Boris Tadić je kao predsednički kandidat obilazio oko ambasada i obećavao kako će njegovim dolaskom na mesto predsednika Srbije biti olakšana procedura za izdavanje viza. Da se po jutru dan poznaje i da će vladavina Borisa Tadića biti prepuna lažnih obećanja i jeftinih marketinških trikova, videlo se već prvi dan nakon njegovog dolaska na mesto predsednika Srbije. Umesto olakšavanja procedure za izdavanje viza, Rumunija nam je već prvi dan njegovog mandata upravo uvela vize. Sada se bliže ponovo predsednički izbori i neke kategorije građana, ne sve, dobiće te vizne olakšice, pa se pitamo – o čemu će sada Boris Tadić govoriti u predizbornoj kampanji. Pošto je za našu poslaničku grupu ostalo još malo vremena ja ću skratiti. Prokomentarisaću samo ovaj zakon o potvrđivanju Sporazuma između Srbije i Francuske o vraćanju i prihvatanju lica u neregularnoj situaciji. Zašto se Bernard Kušner, za vreme dok je bio šef UNMIK-ove administracije, na Kosovu nije zalagao za sprečavanje nelegalnog ulaska građana Albanije na teritoriju KiM, odnosno Srbije i zašto se Kušner sada kao ministar inostranih poslova Francuske ne zalaže za deportovanje Albanaca koji su došli posle 1999. godine, nego upravo suprotno, hoće da im da nezavisnost i time ih, praktično, nagrađuje za etničko čišćenje koje su izvršili nad srpskim narodom. Da li će Evropa omogućiti građanima okupirane Republike Srpske krajine povratak u svoje kuće ili bar bezbedan ulazak u Hrvatsku i mogućnost da obiđu svoja imanja? Juče smo ceo dan slušali hvalospeve poslanika vladajuće koalicije o tome kako je ovo nešto epohalno, nešto veliko, a nismo čuli ni reč šta je sa ukidanjem viza za Rusiju. Prvi korak za otvaranje našeg tržišta prema Rusiji je ukidanje viza za ruske građane. Sve države u našem okruženju su te vize već ukinule. Po svaku cenu mi srljamo u EU, ne pitajući za cenu, a upravo saradnju sa prijateljskom Rusijom guramo pod tepih. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Đorđe Mamula, a neka se pripremi Srđan Spasojević.
Predlog zakona o ratifikaciji Sporazuma između Republike Srbije i EU zaključen je sa Unijom koju čini 27 država, 450 miliona stanovnika i koja stvara četvrtinu svetskog bruto nacionalnog dohotka. Ovaj sporazum je potpisala Vlada 18. septembra u Briselu ove godine i on treba da omogući readmisiju, odnosno da uredi povratak lica koja nezakonito borave na teritoriji EU. Mora se reći da je ovaj sporazum posledica velikih migracija koje su zahvatile Evropu poslednjih 50 godina, a posebno nelegalnih migracija. Stranke levice u Evropi su u priličnoj meri pomogle da se otvore vrata za građane sveta, na tome su dobijale svoje izborne pobede, to je bio deo njihovih programa 60-ih godina. Čak je i De Gol govorio – Evropa od Lamanša do Urala. Međutim, prekomponovala se politička scena EU bez obzira što su stranke levice u priličnoj meri branile poziciju lica koja nezakonito borave, zatim, lica bez državljanstva –apatrida i izbeglica. U delovima EU jača otpor prema strancima. Ne samo da je sporan položaj stranaca koji nelegalno borave u EU, za neke stranke u EU sporan je i položaj stranaca koji legalno borave u EU i to pitanje se sve više otvara i postaje deo izbornih programa. Tako, da su i stranke desnog centra koje preovlađuju u Evropskom parlamentu i državama EU morale da vode računa o tome i da to pitanje postave da bi se sprečio nalet desnog ekstremizma posebno prema strancima. Ovaj sporazum, zapravo, po svojoj sadržini sprečava deportaciju. Ono što mi do sada imamo, kada je reč o našim građanima koji su nelegalno boravili u državama EU, bila je deportacija. To je vrlo kratka procedura, ne vodi se mnogo računa o ljudskim pravima i ne vodi se računa o postupnosti. Upravo ovaj sporazum predstavlja formu koja treba da zaštiti lica koja nelegalno borave u EU, da omogući postupnost, zaštitu njihovih prava i da omogući postepen povratak. Ovaj sporazum treba prihvatiti i mislim da je on, takođe, pokazao da je politika veština mogućeg i da je Vlada uspela da na ovom polju ostvari što je bilo moguće u ovom trenutku. S druge strane, treba imati na umu kada je reč o državama EU, naročito onima koje su nedavno primljene i čiji su državljani počeli da odlaze u države EU, koje su bile u prvih 12 država EU, i koji su tamo počeli da vrše krivična dela, kao što je nedavno u Italiji. Došlo je do spora između Rumunije i Italije i došlo je do povratka građana EU iz Italije u drugi deo EU, dakle u Rumuniju. Znači, u EU postoji deportacija građana EU koji se vraćaju, deportuju u druge delove EU. Ovim sporazumom mi sprečavamo deportaciju i uređujemo proceduru, zato ovaj zakon treba prihvatiti. Hvala.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Đorđu Mamuli. Po Poslovniku, Žarko Obradović. Molim vas, Srđane, sedite, a potom po Poslovniku, Zoran Krasić.
Hvala gospodine predsedavajući. Ja ću se sada zvanično, formalno, pozvati na član 225. Poslovnika Narodne skupštine RS, ali da ima neki drugi član kojim bi se mogao zahvaliti kolegi narodnom poslaniku na informacijama koje je dao u prilog raspravi o Predlogu zakona, onda bih koristio taj član Poslovnika. Pošto toga još nema, koristim ovo postojeće da kažem, da je bilo dobro što smo imali prilike da čujemo od kolege Mamule, ove reči vezane za stanje u EU u pojedinim zemljama EU. Jer, to treba da bude deo priče o Predlogu zakona o readmisiji, deo priče koju niko nije pomenuo, deo priče koji se odnosi na tu lepu, bogatu, ugodnu, transparentnu Evropu koja poštuje ljudska prava, koja ima idealan život i gde je sve med i mleko i samo, eto, čekaju da dobiju još ponekog člana i da ga utope u tu lepotu života i u tu idealnost koja postoji na Zapadu. Kolega Mamula je malopre pomenuo neke primere. Ja sam sasvim slučajno bio u situaciji da pročitam pre neki dan u nekim nedeljnim novinama, ne bih pominjao naziv iz razloga nepotrebnog reklamiranja, gde je kandidat ekstremne desnice u Švajcarskoj, koji predstavlja stranku koja je dobila najveći broj glasova i, verovali ili ne, najjača je politička stranka u Švajcarskoj, ministar pravde, koji primera radi, kaže da, u njegovoj fabrici neće raditi nijedan od radnika sa prostora bivše Jugoslavije. Za vaše informisanje, reč je o 350 hiljada ljudi, od toga 200 hiljada su Albanci sa KiM, oni vole popularno da kažu da je 10% populacije KiM u Švajcarskoj, tu je i oko 100 hiljada Srba, a da ne pričam o ostalim preprekama koje se postavljaju za integraciju tih ljudi u život Švajcarske. Pominjem ovog ministra pravde, svesno pominjem, jer on misli da je najbolji način njihove integracije u švajcarsko društvo – da ih dezintegriše. Navešću primer romske porodice, od pre dva meseca, u Sloveniji. Ne znam da li ste imali priliku to da vidite i čujete. Isto je reč o readmisiji. Kada slovenačko društvo nije bilo spremno da prihvati tu porodicu, čak, mislim da su intervenisali predsednik Vlade i predsednik države, našli im određeno mesto u određenom naselju, bile su demonstracije i barikade da bi se sprečilo da oni budu smešteni na prostor koji im je bio namenjen. Takođe, i primer aktuelnog potpredsednika iz Švedske, u stvari nije aktuelni, jer je podneo ostavku, odnosno utvrdilo se, inače je bio poznat po tome da je tvrdio – da Romi, Turci, Crnci i Jevreji treba da stanuju na posebnim mestima u zemlji. Desilo se da je čovek propagirao jedne vrednosti, vidite i sami kakve, a druge moralne koje su se pokazale lažnim, utvrđeno je da je četiri godine protivzakonito primao neku socijalnu pomoć. Ovo pominjem ne slučajno. Potrebno je da ovaj problem osvetlimo sa svih aspekata da bismo građanima Republike Srbije stavili do znanja ili makar pokušali da im stavimo do znanja šta nas čeka. Zato bi bilo dobro da u daljoj raspravi ipak dobijemo odgovore na neka pitanja koja su većina narodnih poslanika Republike Srbije postavila. Hvala vam.
Zahvaljujem dr Žarku Obradoviću. Po Poslovniku, Zoran Krasić. Izvolite, Zorane.
Gospodine Mrkonjiću pozivam se na član 136., a smatram da je i gospodin Obradović mogao da se pozove na taj član Poslovnika. Dobro je što taj član postoji. Mi stvarno imamo malo informacija pre glasanja o ovom predlogu zakona. Bilo bi dobro, juče sam pokušao gospodina Jočića na neki način, ako mogu tako da kažem, da nateram da izađe za ovu govornicu da demantuje neke tvrdnje i da nam da neko objašnjenje. Ali, sudeći po ovim informacijama, koje se dobijaju povodom ova tri predloga zakona, proizilazi da, ukoliko budemo glasali za te zakone, onda mi glasamo za tu tzv. izolacionističku politiku EU. Da bi ste to bolje shvatili ja ću iskoristiti jedan primer vrlo karakterističan u teoriji. To je primer francuske radio-televizije. Kada su zaposlili svoju decu, svoju rodbinu, oni su rekli – više nikoga ne primamo. A ovde imamo dualitet: s jedne strane nam EU kaže ko bi bio poželjan da dođe u EU, pa je rečeno da su to diplomate, novinari itd, svi oni koji imaju pare, a ovi koji nisu poželjni da budu u EU – daj, njih ćemo da vratimo u Srbiju. To je u novoj terminologiji oblik rasizma, da znate, jer se pod pojam ''rasizam'' stavlja sve i svašta. To je vid diskriminacije, gospođo Čomić. (Gordana Čomić, s mesta: Nije) To je vid teške diskriminacije. Vi to možete da pravdate, da iz svakog kršenja zakona ne proističe neko pravo, ali morate da shvatite da je EU po svojoj definiciji mamac za sve one koji smatraju da su njihova ljudska prava ugrožena. To je vrlo lepa definicija. To je vrlo lepa definicija koju stalno potencira Evropski sud za ljudska prava, potencira značaj te Konvencije i dostignuti stepen vrednosti EU. To je svojevrsni mamac za sve neupućene i u Srbiji, a između ostalog i za Rumune i za Bugare itd. Neću da pričam o problemima koje imaju Rumuni i Italijani sa Rumunima. Ali, ovaj set zakona jeste rasistički, jer nam EU kaže – ovi su poželjni u EU, zato što imaju para, mogu da plate, a ovi nisu poželjni da budu u EU, daj, njih ćemo da vratimo ovde. A EU se diči time kako štiti ljudska prava. Naravno, kod nas ima sve i svašta od evrofanatika, i običan paraf je ovde nacionalni praznik. Danas se nešto parafira. Znate li šta znači paraf? Kada direktor treba da zaključi ugovor traži od referenta koji je napravio ugovor, pa kaže – parafiraj ti ovo ovde. Šta znači paraf – ti mi garantuješ da je sve zakonito, a ja kao direktor potpisujem i snosim odgovornost kao zastupnik, pa kada mene pozovu da sam nešto prekršio, ja kažem - ovaj što je parafirao, e, njega, njega. Danas je nacionalni prazni, parafira se nešto. Šta se parafira? Šta se osnažuje – ništa. Osnažuje se jedan papir. Paraf znači – ja sam potpisao da taj papir postoji. A, kada će ta prava da budu? E, prava će da budu kada se završi dijalektika između štapa, šargarepe, a paraf mu dođe kao konopac.
Zahvaljujem, Zoranu Krasiću. Reč ima Srđan Spasojević, izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, zakoni koji su pred nama izuzetno su značajni. Poslanici Nove Srbije će podržati ove zakone, naravno, glasaće za njih. Izuzetno je važan zakon koji govori o viznim olakšicama. Bilo je ovde raznoraznih primedbi da su određene kategorije privilegovane i da se neće mnogo postići donošenjem ovih zakona. Smatram da je ovaj zakon korak ka potpunom ukidanju viza i zato ćemo sigurno podržati zakon o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Evropske zajednice o olakšanoj proceduri za izdavanje viza. Te kategorije ljudi su: naučnici, doktori, sportisti naravno, i drugi koji su predviđeni. Izuzetno, bitno je iz razloga što znamo koliko se jedan sportista priprema za neko važno takmičenje, a onda mora da čeka u redu za vize. Predvodim Šahovski savez Srbije i mnogo dece ove godine ide na evropska i svetska prvenstva, naravno, i njihovi treneri i znam koliko nam je teško da dođemo do tih viza. Obično se to dešava kada treba da bude završnica nekih priprema, a onda red za vize. Imamo talentovane dece iz Bora, Majdanpeka, Loznice, Negotina. Iz Loznice je prvakinja državna, ona mala Erić, i zamislite situaciju kada ona ide na svetsko prvenstvo morada čeka za vizu. To je strašno. Smatram da je ovo jedan izuzetan potez Vlade i Ministarstva koje predlaže ovaj zakon, kao i nas poslanika koji treba da podržimo ove zakone. Ima situacija kada i naši istaknuti naučni radnici idu u inostranstvo, a ja ću vam ispričati za jednu situaciju iz Kraljeva, s obzirom na to da je grad iz koga dolazim u izuzetnim odnosima sa gradom Lionom i osim sportske, kulturne i druge saradnje, ta saradnja traje već 10 godina, uspostavljena je saradnja i na nivou doktora, sarađujemo i sa Onkološkom klinikom u Lionu. Naši lekari su skoro bili tamo i verujte mi, znam da su se izuzetno mnogo namučili dok su uspeli da dobiju vize. Znamo da su pokazali jedno izuzetno znanje i ljudi koji su ih tamo primili bili su začuđeni zbog svega onoga što su morali, od tih silnih papira, da daju, da bi mogli da dobiju vize da otputuju. Ponavljam, još jednom, da su izuzetno važni zakoni i da će poslanici Nove Srbije glasati za ove zakone. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vlada Vučićević, a neka se pripremi Dejan Rajčić.
Dame i gospodo poslanici, poštovani predsedavajući, set zakona koji danas treba da usvojimo svakako je značajan za Republiku Srbiju i za sve građane. Želeo bih kao i moj prethodni kolega da kažem da je ovo vrlo bitno za građane Srbije, znači, sam zakon o viznim olakšicama. Kada se setimo kako je bilo lepo u prošlosti, kada je bila bivša Jugoslavija, kada su građani Srbije imali onaj crveni pasoš, koji nije imao ograničenja na granicama i kada smo mogli da putujemo. Naravno, ono što se odigralo u prošlosti, došli smo u jednu situaciju vrlo tešku da ne možemo izaći iz zemlje. Kada čovek živi u jednom okruženju, a iz zemlje ne može izaći, onda ne može ni napredovati. Ne može napredovati ni kultura, ni nauka, ni tehnika, ni privreda. Jednostavno, stopira se život i razvoj jedne države. Ovaj zakon treba da omogući da istaknuti privrednici ove države mogu lakše izaći iz države, da vide novu tehnologiju, kupe, puno toga nauče, donesu ovde u Srbiju i pomognu razvoju privrede. Da zdravstveni radnici mogu lakše i na bezbolniji način da posećuju kongrese, da se posavetuju sa svojim kolegama, da novu zdravstvenu tehnologiju dovedu u ovu zemlju, a opet, naravno, da se to inkorporira i vrati korisnicima zdravstvenih usluga. Ono što bih posebno napomenuo, u Srbiji ima dosta ljudi koji su bolesni i koji moraju potražiti pomoć i van granica naše Srbije i naše države. Strašno je teško kada imate bolesnika u kući, a kada morate da čekate da li ćete dobiti vizu ili nećete i tim ljudima će se omogućiti, što se kaže, jedna laganija procedura i komunikacija sa lekarima, institucijama koje se nalaze van ove države, a tu su i sportski radnici, novinari i ostali. Tu je i veliki deo mlade populacije,studenata koji će moći da izađu iz zemlje i vide da van okruženja ove države postoji neki drugi svet koji možda drugačije radi, razmišlja, kao i da razmene iskustva sa svojim kolegama mladim ljudima koji, takođe, studiraju u Evropskoj zajednici i u državama okruženja i da vide da postoji neki drugi svet. Sve to treba da omogući ovaj prvi korak. Dakle, to je jedna lakša komunikacija sa svetom, sa Evropskom unijom. Iz tih razloga, Nova Srbija daje podršku ovim zakonima, glasaćemo, jer smatramo da je i ovaj sporazum o pridruživanju i stabilizaciji na dohvat ruke, dakle, da je tu i da treba da se potpiše, da je to sve jedan napredak koji treba učiniti i koji će se inkorporirati kao boljitak za građane Srbije. Znači, da u ovoj našoj Srbiji konačno počne da se razmišlja da treba da živimo kao savremeni svet i kao sve ostale moderne evropske zemlje, sasvim drugačije, na drugim osnovama, da nam bude puno lakše i bolje, kako u komunikaciji, tako i u životnom standardu. Zato će poslanici Nove Srbije apsolutno glasati i zadovoljstvo nam je. Na kraju, želim da kažem, vrlo često je ovde bilo priče da postoje neki bitniji zakoni. Uvek ima neki bitniji zakon od zakona koji se donosi, ali za one ljude koji su danima čekali ispred ambasada, koji su provodili i dane i noći i po kiši i po snegu, i po vrućini, sigurno je da je ovo bitno, a takvih ljudi ima dosta i mislim da je ovo nešto sa čim Vlada Srbije može biti zadovoljna.
Reč ima narodni poslanik Dejan Rajčić i to je poslednji diskutant koji se javio za ovu tačku dnevnog reda, a posle toga idemo na glasanje.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, imam tu čast da sam poslednji diskutant u ovom setu rasprave o predloženim zakonima. Imam i tu priliku da možda dam neku završnicu dosadašnje rasprave koja je vođena o ovim predloženim zakonima, o kojima smo raspravljali prethodnih dana. Čuli smo za ovom govornicom oprečne stavove, zavisi ko iz kog političkog tabora dolazi, dakle, od onih afirmativnih diskusija i stavova do onih krajnjih negativnih. Ali i ovi drugi koji su iz tog ugla pristupili analizi ovih zakonskih predloga, siguran sam da su u krajnjoj liniji i u dubini svoje duše zadovoljni što će se na ovaj način omogućiti da se približi i olakša dobijanje viza u postupku izdavanja za naše građane. Sigurno da je ovo prvi korak u vidu davanja ovih olakšica i da predstavlja jedan korak ka daljem davanju i ukidanju, odnosno ostvarivanju bezviznog režima Srbije ka zemljama Evropske unije, a tako i ka svim ostalim zemljama u celokupnom svetu. Korist od ovog predloženog zakona, odnosno, seta ovih zakona o kojima smo vodili jedinstvenu raspravu, imaće pored svih onih nabrojanih kategorija, koje smo imali prilike da spoznamo u materijalu i tokom same diskusije, naučnici, učenici, studenti i svi ostali, ali sigurno i privreda, odnosno preduzeća koja ostvaruju bilo kakvu komunikaciju sa uvoznim i izvoznim poslovima. Njihovi vozači će, znači, vozači u drumskom i železničkom robnom i putničkom saobraćaju imati prilike da lakše, brže i za kraće vreme dođu do potrebnih viza kako bi omogućili što brži protok ljudi, roba i kapitala u celini. Napomenuo bih, da se zna, koliko da znaju i poslanici u ovom domu, toliko i zbog građana Srbije koji gledaju i prate ovaj prenos, da je ove godine, u odnosu na prethodnu godinu, robni saobraćaj između Srbije i Rumunije povećan za više od 300 odsto u odnosu na isti period od pre godinu dana. Zamislite sada koliko će to biti olakšanje našim privrednicima koji posluju upravo sa ovom zemljom, koja je od prošle godine i članica EU. Istovremeno, u ovoj godini je za više od 400 odsto, ili četiri puta, povećana količina robnog prometa sa Italijom, tako da je Italija sada, fakat, ostala drugi spoljnotrgovinski partner naše zemlje, a svi smo svesni šta znači sam taj podatak. Na kraju, mislim da ne treba posebno reći da je pored ovog sporazuma o viznim olakšicama, koji je Srbija potpisala sa zemljama EU, isto to učinila Albanija, Bosna i Hercegovina i Crna Gora i da je sigurno naša želja i namera da naša zemlja ne bude izolovano pusto ostrvo na teritoriji jugoistočne Evrope, ili kako smo mi to doskora govorili, na području Balkana. Mislim da je i današnji događaj koji je vezan za potpisivanje, odnosno parafiranje Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju sa zemljama EU ogroman napredak i pomak i da do njega ne bi došlo da predstavnici EU nisu shvatili da se država Srbija nalazi na ozbiljnom reformskom putu. Jedan od parametara je sigurno i ovaj predlog zakona o kojem smo mi raspravljali prethodna dva dana i o kojem će se Skupština izjasniti, koliko već sutradan. Poslanici Nove Srbije glasaće za ovaj set predloženih zakona sa velikim zadovoljstvom. Koristim priliku i kao poslednji diskutant na današnjoj raspravi da pozovem sve poslanike ovog doma, bez obzira na stranačku pripadnost, da, takođe, glasaju bez ikakvih ideoloških ili bilo kakvih drugih predrasuda za predložene predloge zakona. Hvala.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Dejanu Rajčiću. Izvinjavam se, poslednji poslanik koji diskutuje je, ipak, gospodin Laslo Varga, izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, što se Sporazuma o viznim olakšicama tiče, složio bih se sa prethodnim govornikom u tome da su izlaganja tokom jučerašnjeg i današnjeg dana išla u dva pravca. Sa jedne strane mnogi su govorili o tome da ovaj sporazum ne donosi praktično nikakve olakšice, a sa druge strane, sa strane vladajuće koalicije, pokušano je da se stvori slika da smo maltene na pragu EU. Naravno, još jednom i u ime poslaničkog kluba Vojvođanski poslanici i u ime Saveza vojvođanskih Mađara želimo da pozdravimo činjenicu da će ovaj sporazum biti ratifikovan. Želim da ponovim da smo svesni toga da ovaj sporazum donosi velike olakšice za mnoge građane, međutim, moramo i to reći da vizni režim i dalje ostaje pravilo, a ove olakšice će značiti i dalje samo izuzetak. Praktično, želim još jednom da podvučem, članice vladajuće koalicije su, i DS i DSS, pa i G17 plus, dva dana pokušavale da stvore jednu sliku da smo praktično ovim sporazumom stigli barem do bele šengenske liste. Naravno da to nije tačno. Ni današnji čin parafiranja Sporazuma o stabilizaciji i asocijaciji ne znači ni izbliza to. Bilo je reči o tome, da od parafiranja do potpisa tog Sporazuma nama predstoji još dug put. Želim samo da vam kažem jednu informaciju. Naime, Mađarska, Poljska i Češka su ovaj sporazum, znači Sporazum o stabilizaciji i asocijaciji, potpisale 13. decembra 1991. godine, a postale članice EU 1. maja 2004. godine, tako da, molio bih sve poslanike vladajuće koalicije da govore i o tome koliko je dug onaj put koji je još pred nama, a ne da pokušavaju stvoriti sliku da se danas nešto epohalno događa. Očekivao sam od vladajuće koalicije tokom jučerašnjeg ili današnjeg dana da ipak u jednoj ili dve rečenice prizna zasluge onim državama, inače prijateljima Srbije, koje su se izborile za to da cena viza i dalje ostane 35 evra, da se ne poveća na 60 evra. Naime, namera EU je bila da poveća cenu viza na 60 evra, a zahvaljujući energičnom i odlučnom lobiranju, sa jedne strane Republike Mađarske, a sa druge strane Republike Poljske, ovo je ostalo 35 evra. Zato mislim da bi bilo pošteno i za ovom govornicom ovu činjenicu saopštiti. Što se Sporazuma o readmisiji tiče, posle ove rasprave, još više smo ubeđeni da ne smemo da podržimo ratifikaciju ovog sporazuma. Naime, i dalje smo ubeđeni, i u tome nas niko nije demantovao, da strategija za sprovođenje ovog sporazuma ne postoji, da akcioni plan nije usvojen. Od strane poslanika DS smo čuli dosta oprečne stavove, sa jedne strane, stavovi koji govore u prilog ovome što sam rekao. Naime, jedna poslanica je rekla da je potrebno da se precizira strategija, da je potrebno stvaranje mehanizama za reintegraciju. Sa druge strane, gospođa Jelena Marković je rekla da je praktično strategija doneta i da je Kancelarija za pridruživanje EU ovu strategiju usvojila. Ako je to urađeno, onda mislim da je prekršena Uredba o obrazovanju ove kancelarije. Kancelarija sigurno nije imala i nema tu nadležnost da usvaja, kao Vladina služba, bilo kakvu strategiju. Dalje, naravno, i to nas niko nije demantovao, da ne postoje sredstva za sprovođenje ovog sporazuma. Niko nam nije objasnio, niko nam nije dao objašnjenje zašto stoji u obrazloženju Predloga zakona da za sprovođenje ovog sporazuma nisu potrebna finansijska sredstva kad svi dobro znamo da su potrebna. Niko nije izašao iz vladajuće koalicije za ovu govornicu i niko nije dao garancije da Vlada ni u kom slučaju neće prekršiti odredbe iz člana 78. Ustava Republike Srbije. Nije demantovana ni činjenica, i ne može da bude demantovana, da će doći do masovnog povratka. Godinama se govorilo o tome da neće biti masovnog povratka. Sada smo svesni da će toga biti. Na kraju, nije demantovana ni činjenica da će lica poreklom sa Kosova i Metohije biti vraćena ili u centralnu Srbiju ili u Beograd, ili u Vojvodinu. Dakle, ja bih na kraju mog izlaganja još jednom istakao da će poslanici SVM i poslanici poslaničkog kluba Vojvođanski poslanici podržati Sporazum o viznim olakšicama i da će glasati protiv Sporazuma o readmisiji zbog svih ovih razloga koje smo naveli. Još jednom pozivam i pripadnike nacionalnih manjina koji sede u redovima poslaničkih klubova vladajuće koalicije da i oni glasaju protiv ovog sporazuma, jer ako se obistine ove moje, odnosno naše prognoze i naše strepnje, onda će se sigurno stideti pred svojim biračima.
Reč ima narodni poslanik Nada Kolundžija, šef poslaničke grupe DS.
Gospodine predsedavajući, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, DS će naravno glasati za sva tri zakona. Mi ne pokušavamo nikoga da uverimo da je ovo važnije no što zaista jeste važno. Za nas ovo jeste važno zbog toga što to pokazuje da smo učinili jedan veliki korak ka evropskim integracijama. Niko nije tvrdio da smo stigli pred vrata EU, ali u svakom slučaju stvorili smo pretpostavke da u narednoj fazi ti koraci budu vidljiviji sa stanovišta interesa građana Srbije, odnosno da građani Srbije vide u kojoj meri proces evropskih integracija njima život čini lakšim i jednostavnijim. Neću sada uopšte posebno da govorim o važnosti evropskih integracija i važnosti brzine kojom bi Srbija trebalo da ide na tom putu, jer o tome je bilo dosta reči. Ono što je ovde, na neki način, osporavano kada je u pitanju Sporazum o viznim olakšicama jeste činjenica da se ovaj sporazum odnosi na ograničen broj ljudi. Procene pokazuju da se Sporazum odnosi bar na dva puta više ljudi nego što danas ima pasoše. Dakle, apsolutno se odnosi na sve one koji imaju pasoše i na mnoge od onih koji nemaju pasoše. U tom smislu mislim da to nije tako mali broj, da ovaj krug ljudi nije ograničen. Znači, po raznim kriterijumima ogroman broj ljudi potpada pod ovaj sporazum, jer se on odnosi i na one ljude koji imaju rodbinu u inostranstvu, koji treba da se leče, koji poslovno sarađuju, studente, učenike, na jedan zaista izrazito širok krug ljudi. To nije isto što i bela šengenska lista i naravno da je naš interes da Srbija dođe na belu šengensku listu gde bi pitanje viza bilo skinuto sa dnevnog reda. Takođe, ono što je za nas jako važno jeste da je sama procedura izdavanja viza znatno pojednostavljena. Dakle, pitanje količine papira koji su potrebni svedeno je na apsolutni minimum, a istovremeno pitanje rokova za izdavanje viza je značajno smanjeno. Građani sada mogu da računaju na to koliko im je potrebno da bi došli do vize i da je u izuzetnim slučajevima taj rok smanjen čak na tri dana. Ono što je osporavano a, zapravo, ne stoji, jeste činjenica da se ovim sporazumom oslobađaju od plaćanja taksi sve kategorije na koje se odnosi ovaj sporazum, izuzev poslovnih ljudi i onih koji putuju kao diplomatski predstavnici. Dakle, na sve ove druge kategorije, učenike, studente, umetnike itd, odnosi se izuzimanje iz plaćanja takse. Najviše osporavanja ovde je bilo vezano za Sporazum o readmisiji. Može se reći da su ovde ključne primedbe zašto Srbija na svoju štetu prihvata ovakav jedan sporazum. Moram samo da vas podsetim da zemlje naše građane koji u tim zemljama borave bez zakonskog osnova već i inače vraćaju, da je skoro 20 hiljada ljudi vraćeno i bez ovog sporazuma. Moram da vam kažem da će te zemlje, te građane nama vraćati bez obzira da li mi potpišemo ovaj sporazum ili ga ne potpišemo. To je pravo tih zemalja i one to svoje pravo koriste, kao i što Srbija koristi svoje pravo kada u zemlji ima ljude koji bez pravnog osnova borave u zemlji. Da vas podsetim, Srbija je, takođe, vraćala građane Rumunije i nekih drugih država koji su bez pravnog osnova boravili u ovoj zemlji. Drugi prigovor je da država nije spremna da te građane primi i da nije obezbedila finansijska sredstva – kao što je obaveza svake države da brine o svim građanima i da u granicama sopstvenih ekonomskih mogućnosti obezbedi egzistenciju drugim građanima, tako je u obavezi i prema ovim građanima. Zato mislim da to nije nekakvo posebno pitanje, to nisu građani posebni u odnosu na inače građane Srbije, oni imaju sva prava kao i drugi građani Srbije i u tom smislu država će se brinuti o njihovom položaju. Ono što je bila jedna od primedbi, u izvesnoj meri tačka razlike u primedbama, jeste bila primedba da postoji opasnost da se vraćanjem ovih građana narušava nacionalna struktura u pojedinim zemljama i tu ja zaista moram da kažem da je evropski standard, ljudi imaju pravo da biraju gde će da žive. Ovde se eventualno može govoriti o tome da neko strepi da će država svojom organizovanom akcijom namerno narušavati nacionalnu ravnotežu. To sigurno država neće raditi. Dakle, ne postoji nikakav plan, niti strategija u ove države u kojoj bi se to dešavalo i u tom smislu mislim da su te strepnje potpuno neosnovane. Zaista mislim da je za Srbiju od izuzetne važnosti da se potpišu ova tri sporazuma i opet napominjem to nije korak koji nas je odveo do samih vrata EU, ali je značajan korak nakon koga verujem da će sledeći koraci biti veći i efekti po građane mnogo uočljiviji.
Reč ima narodni poslanik gospođa Suzana Grubješić, šef poslaničke grupe G17 plus.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da starije generacije naših sugrađana pamte da su mogli u jednom danu i da rezervišu kartu i uzmu pasoš i otputuju u bilo koju zemlju EU, ali mladim ljudima ovde koji su rođeni u doba najveće izolacije i krize kroz koju je Srbija prošla to svakako nije poznato. Danas se građani Srbije ne osećaju stanovnicima Evrope, jer im se ograničava jedno od osnovnih prava na kojima počiva EU, a to je pravo slobode, odnosno to je sloboda kretanja. Situacija postaje sve teža za Srbiju zato što se taj šengenski zid, koji je zamenio Berlinski zid, sve više približava našim granicama. Pitanje svrstavanja na pozitivnu listu viznog sistema EU u našoj javnosti je predstavljeno isključivo kao političko pitanje. To je samo delimično tačno, jer svaka odluka koju donosi ovlašćeni organ, bilo EU ili pojedine države, zavisi od političke volje. Ta politička volja mora da bude utemeljena na nekim određenim činjenicama koje zadovoljavaju određene kriterijume. EU te kriterijume je odredila, ali oni, nažalost, nisu formulisani u jasnu listu uslova koji kada se ispune automatski svrstavaju neku državu na pozitivnu listu viznog režima EU. Oni su po svojoj strukturi opšti, pružaju veliku mogućnost diskrecione ocene, ali pokazuju na određene oblasti u kojima treba napraviti jasan pomak u reformama i primeni zakonskih i podzakonskih rešenja. Ti kriterijumi su formulisani u Uredbi Evropskog saveta broj 539 od 15. marta 2001. godine Procesi i tranzicije koji, zapravo, znače prilagođavanje našeg ekonomskog i društvenog sistema standardima koje je utvrdila EU jesu veoma bolni za građane Srbije. Nizak životni standard, visoka stopa nezaposlenosti, organizovani kriminal, korupcija, kao i drugi problemi sa kojima se ovo društvo susreće kod građana Srbije stvaraju utisak da nema nikakvog napretka, te da evropska budućnost zemlje predstavlja samo jedan san koji se nikada neće ostvariti. Upravo bi pojavljivanje Srbije na beloj šengenskoj listi predstavljalo veliki podsticaj ovoj veri u evropske integracije, koja postoji. To bi bio najopipljiviji rezultat evropskih integracija, jer znamo da izolacija donosi ksenofobiju, distancu prema strancima, pothranjuje teorije zavere, pa čak i mržnju. Biti na beloj šengenskoj listi znači dosegnuti jednu od ključnih vrednosti EU, a to je sloboda kretanja ljudi. Odsustvo redova ispred ambasada zapadnoevropskih država i slobodan prelaz granica kod građana Srbije bi stvorili osećaj da konačno i pripadaju zajednici evropskih naroda. Srbija i EU su 18. septembra ove godine potpisale Sporazum o viznim olakšicama koji raznim kategorijama naših građana omogućava da od Nove godine brže, jednostavnije i jeftinije dobiju dozvolu za ulazak u zemlje šengena. Lista je znatno proširena u odnosu na prvobitan predlog i obuhvata dve trećine građana Srbije koji poseduju važeći pasoš, ali to je i dalje tek petina ukupnog stanovništva, imajući u vidu da svega 11,7% građana, tek svaki deveti, ima važeću putnu ispravu. Znači, da bi putovali Evropom većina građana Srbije ipak će pričekati na liberalizaciju viza, odnosno ukidanje viznog režima, a da bi mogli otpočeti ozbiljni pregovori o belom šengenu Srbija ne samo da mora da usvoji još niz zakona, već i da uloži nekoliko stotina miliona evra u modernizaciju svojih graničnih prelaza. Istovremeno sa Sporazumom o viznim olakšicama potpisali smo i Sporazum o readmisiji koji nalaže Srbiji da prihvati povraćaj svojih građana iz zemalja EU koji su tamo ušli bez valjanih dokumenata, kao i državljana trećih zemalja koji su direktno iz Srbije nelegalno ušli na teritoriju države EU. Konačnu reč o tim Sporazumima daće ministri pravosuđa i unutrašnjih poslova EU na zasedanju 8. i 9. novembra, a Evropski parlament se već izjasnio po skraćenoj proceduri, tako da bi ovi sporazumi stupili na snagu 8. januara 2008. godine. Zajedno sa Srbijom Sporazume o viznim olakšicama i readmisiji potpisale su i druge zemlje potencijalne članice Unije – Crna Gora, Bosna i Hercegovina i Makedonija, dok je Albanija potpisala samo Sporazum o viznim olakšicama budući da odranije ima potpisan Sporazum o readmisiji. Građani Hrvatske koja je od svih zemalja u regionu najbliža prijemu u EU već godinama slobodno, bez viza, ulaze na teritoriju EU. Novina je i to da su ministri EU odobrili građanima Hrvatske da samo sa ličnim kartama putuju u Italiju, Sloveniju i Mađarsku. Vizne olakšice se odnose na sve zemlje u regionu, dok će liberalizacija viza zavisiti od toga kojom brzinom svaka od zemalja bude ispunjavala neophodne uslove kao što su bezbednost dokumenata, zaštita spoljnih granica, borba protiv organizovanog kriminala, krijumčarenja i ilegalne trgovine. Da bi Srbija dospela na tzv. belu šengensku listu moraće da ispuni čitav niz tehničkih uslova, odnosno da usvoji odgovarajuće zakone usklađene sa evropskim propisima. U oblasti viznog sistema to znači izdavanje sigurnih putnih isprava i dokumenata i usklađivanje sistema izdavanja viza prema standardima EU. Pored ostalog, to podrazumeva i donošenje zakona o strancima, a drugi zadatak, efikasna kontrola granica, podrazumeva uspostavljanje civilne kontrole granica. Zakon o policiji je već usvojen, potom tu je tehničko opremanje graničnih prelaza i obuka ljudstva, a za to treba usvojiti zakon o nadzoru državne granice. Tu je onda efikasna primena dva postojeća, Zakona o državnoj upravi i državnim službenicima, kao i koordinacija rada unutar i između službi na granici. Znamo i čuli smo da je strategija o integrisanom upravljanju granicom usvojena početkom prošle godine. Treći zahtev je izgradnja sistema azilantske zaštite, donošenje zakona o azilu, o kome ćemo raspravljati na narednoj sednici, a čija primena počinje od 1. aprila i primena Sporazuma o readmisiji sa EU, to su bilateralni sporazumi sa 18 evropskih zemalja koji su već na snazi. Sačinjen je Nacrt državne strategije za reintegraciju povratnika, ali za to treba obezbediti sredstva. Nije samo politička volja EU prepreka da se naša zemlja priključi onima čiji građani putuju slobodno širom EU. Od toga kada i koliko uspešno ispunimo ove navedene kriterijume zavisiće i kada će Savet Evropske unije odobriti prelazak Srbije na belu šengensku listu, a kasnije i potpunu liberalizaciju viznog režima. Što se tiče Sporazuma o readmisiji do sada su zemlje EU uputile oko 24 hiljade zahteva za vraćanje državljana Srbije. To ne znači da će ta lica biti vraćena odjednom, već planirano, a Sporazum definiše sam postupak povratka. Povratak građana Srbije realizuje se u kontekstu evropskih integracija, ali je neophodno da država što pre usvoji strategiju za reintegraciju povratnika i plan pomoći svojim građanima. Najveći problem sa readmisijom je to što je većina povratnika veoma siromašna, bez imovine i bez sredstava za život, a često i bez ličnih dokumenata. U toku ratnih zbivanja u prethodnoj deceniji veliki broj izbeglica iz Srbije, a među njima veliki broj Roma, pronašao je privremeno utočište u zemljama zapadne Evrope. Mnogi od njih nisu dobili izbeglički status ili im je ukinuta privremena zaštita, tako da su uslovi pod kojima se ovi ljudi vraćaju i pod kojima započinju novi život u nekadašnjoj otadžbini više nego teški. U posebno teškom položaju su Romi koji u Srbiji inače čine posebno ugroženu grupu. Tu su i neki drugi problemi od kojih mogu da izdvojim sledeće – nepostojanje tačnih podataka o broju povratnika, o njihovom teritorijalnom razmeštaju, o strukturi porodica povratnika, o broju dece samohranih roditelja, potom, usled nedostatka ličnih dokumenata povratnici neće moći da ostvare osnovna prava kao što su pravo na zdravstvenu zaštitu, uključivanje dece u obrazovni sistem, ostvarivanje socijalne zaštite, a tu je i nedostatak programa privremenog i trajnog smeštaja porodica povratnika. Dakle, osim izgradnje strategije za pomoć povratnicima potrebno je otvoriti i lokalne kancelarije za prihvat, potom, prihvatne centre, proširiti akcioni plan za Rome povratnike na celu populaciju povratnika. Za povratak i prihvat nadležna je, kao što smo čuli, Služba za ljudska i manjinska prava. Na kraju, potvrđivanjem Sporazuma o readmisiji i viznim olakšicama Srbija se nalazi, to možemo slobodno reći, na pola puta do stavljanja na belu šengensku listu, ali treba učiniti sve da ovu drugu polovinu puta pređemo do kraja naredne godine. Poslanička grupa G17 plus će svakako glasati za ova tri zakona.
Po Poslovniku, narodni poslanik Sulejman Spaho.
Javljam se po Poslovniku, član 225. i 226. Uz dužno poštovanje romske nacionalne manjine, a gospodin Šajn i gospodin Jovan Damjanović znaju koliko je moje poštovanje prema romskoj nacionalnoj manjini, moram da vas informišem, a i građani Loznice su mi na neki način rekli da kažem, šta se dešavalo ovih dana kada je gospodin Omerović došao u Loznicu, navodno, da brani građane Loznice islamske ispovesti. Građane Loznice islamske ispovesti zabolelo je to što ih je deklarisao kao Rome islamske ispovesti. Ja se još jednom izvinjavam i gospodinu Damjanoviću i gospodinu Šajnu. Loznički građani islamske ispovesti uvek su se deklarisali kao muslimani. Oni nemaju svoj jezik, njihov jezik je srpski, srpskohrvatski jezik, pa stoga gospodinu Omeroviću kažem da može da dođe kao političar da propagira svoju političku stranku, što je normalno svakom političaru, ne treba da dolazi u Loznicu i da se služi nekim stvarima kao što je trenutno situacija u Loznici, a vi znate da je bio napad na prostorije Islamske zajednice u Loznici, da koristi to za političke poene. Što se tiče Loznice, građani Loznice islamske ispovesti su uvek korektno živeli sa Srbima i ostalim građanima Loznice, ali pojavljujući se na tim prostorima stranke koje pokušavaju na sve načine da pridobiju pristalice te populacije omogućuju da dolazi i do ovakvih nemilih događaja. Zamolio bih da ubuduće svaki političar koji bude dolazio, neka populariše svoju političku stranku, svoje političke ideje, ali ne preko građana koji su druge nacionalnosti i veroispovesti. Hvala vam.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Sulejmanu Spahu. Reč ima Srđan Šajn.
Pošto nemam mogućnost po zaključenju na drugi način, zato se javljam po članu 225. Glasanje protiv ovog zakona nije stav Romske partije da ne podržava integraciju Srbije u Evropu. Dakle, ne mora da znači da neko ko je protiv ovog zakona nije za jednu proevropsku Srbiju. ''Ne'' Romske partije ovom zakonu jeste u stvari pokazatelj da ovaj zakon ne uvažava u punoj meri odgovornost Evropske unije i odgovornost Srbije prema budućim građanima Evropske unije, a ti budući građani jesu upravu 100 hiljada građana koje Evropska unija želi iz Evrope da vrati za Srbiju. Dakle, naše ''ne'' je upozorenje i znak Vladi Republike Srbije da u pregovorima sa Evropskom unijom mora na jasan način da doprinese izgradnji nekih novih modela, nekih novih principa u Evropskoj uniji, jer ne moramo mi sve da učimo od Evrope, možda Evropa može nešto da nauči i od nas. Ono što bi ovim zakonom Evropa morala da nauči od nas, da bi u punoj meri afirmisala i njihove i naše vrednosti, jeste da Evropa i Srbija moraju da podele odgovornost prema građanima koje žele da vrate iz procesa readmisije, i naše protiv ovom zakonu jeste činjenica da ne vidimo nikakve garancije, samo – uradiće se. Ne vidimo da se išta uradilo prema onim ljudima koji su već vraćeni iz procesa readmisije, doduše, koji nije na ovaj način bio definisan po zakonu, čemu smo nesumnjivo svi svedoci. Dakle, činjenica da nije ništa urađeno u tom pravcu ne daje nam garancije, od 1. januara treba da počnu da se vraćaju građani Srbije iz Evropske unije, da verujemo da će preko noći cela situacija da se promeni. Na taj način želim da argumentujem, još jednom, da Romska partija nema dovoljno elemenata da podrži ovaj zakon i mi ćemo glasati protiv njega. Hvala.
Zahvaljujem Srđanu Šajnu narodnom poslaniku, zahvaljujem, takođe, gospodinu Damjanoviću koji je povukao svoju diskusiju. Zaključujem zajednički jedinstveni pretres o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Evropske zajednice o olakšanoj proceduri za izdavanje viza, Sporazuma između Republike Srbije i Evropske zajednice o readmisiji lica koja nezakonito borave, Sporazuma između Saveta ministara Srbije i Crne Gore i Vlade Republike Francuske o vraćanju i prihvatanju lica u neregularnoj situaciji, sa Protokolom. S obzirom na to da je Narodna skupština obavila raspravu o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, na osnovu člana 85. stav 3. Poslovnika, određujem 7. oktobar, znači danas, 2007. godine, sa početkom u 12.00 časova, kao dan za glasanje o svim tačkama dnevnog reda Druge sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Nastavak sednice u 12.00 časova.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje o tačkama dnevnog reda, potrebno je da utvrdimo kvorum potreban za rad. Shodno članu 86. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, kvorum za rad Narodne skupštine u danima za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutno najmanje 126 narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 129 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od 126 narodnih poslanika i da postoje uslovi za odlučivanje. Pre nego što pređemo na odlučivanje, po Poslovniku se javio narodni poslanik Nemanja Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, molio bih vas za trenutak pažnje, neću vam oduzeti puno vremena. Danas je nakon 1715 dana provedenih u pritvoru počelo suđenje prof. dr Vojislavu Šešelju, predsedniku SRS. Počelo je iznošenje optužnice od strane predstavnika tužilaštva. Jasno je, već na osnovu ovoga što smo do sada čuli, da je optužnica protiv prof. dr Vojislava Šešelja politička, kao što je i na osnovu jučerašnje pretpretresne konferencije jasno da su predsedniku SRS, građaninu Republike Srbije, koji je dobrovoljno otišao u Hag, prekršena brojna osnovna ljudska prava koja su univerzalno priznata svim međunarodnim pravnim dokumentima. Jasno je da njemu, suprotno Pravilniku Haškog tribunala nisu obelodanjena imena zaštićenih svedoka, čime mu je direktno onemogućena priprema odbrane. Jasno je da više od 207 hiljada strana oslobađajućeg materijala nije takođe u skladu sa obavezama Tužilaštva prevedeno na srpski jezik i predato u pismenoj formi prof. dr Vojislavu Šešelju. Jasno je da će i tokom samog suđenja... Zamolio bih vas ako možete malo da umirite. Zamolio bih vas da ipak budete toliko kulturni i saslušate ovo što imam da kažem, jer se radi o kršenju prava čoveka koji danas u Hagu predstavlja Srbiju i koji će narednih dana u Hagu braniti sve nas. Dakle, SRS je pripremila bedževe sa likom dr Vojislava Šešelja na kojima piše "Sloboda Šešelju" i "Stop haškoj tiraniji". Kada je Tomislav Nikolić bio izabran za predsednika Narodne skupštine, na zahtev poslaničke grupe – vojvođanski poslanici i gospođice Aleksandre Jerkov, nosio je bedž Dinka Gluhonjića za koga ste tvrdili da su mu ugrožena neka ljudska prava. Mislim da je u slučaju dr Vojislava Šešelja neuporedivo jasnije da su ta njegova ljudska prava ugrožena i predlažem svim poslanicima Narodne skupštine Republike Srbije da u znak solidarnosti i u znak protesta zbog kršenja osnovnih ljudskih prava dr Vojislava Šešelja danas na svom reveru nose bedž sa njegovim likom. Za predstavnike nacionalnih manjina pripremili smo ovaj bedž na mađarskom jeziku, na romskom, a naravno, za predstavnike vladajuće koalicije pripremili smo i na engleskom jeziku, da bi "dragi Džordž" eventualno, ukoliko ih vidi, razumeo šta je to što oni nose na reveru. (Predsednik: Vreme) Pokloniću jedan bedž i predsedniku Narodne skupštine Republike Srbije Oliveru Duliću i verujem da će on danas pokazati svoje lice i pokazati koliki je demokrata i staviti na svoj rever bedž sa likomdr Vojislava Šešelja. Hvala.
Hvala. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA IZMEĐU REPUBLIKE SRBIJE I EVROPSKE ZAJEDNICE O OLAKŠANOJ PROCEDURI ZA IZDAVANjE VIZA Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu zakona, a pre prelaska na odlučivanje podsećam vas da, na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuju zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora, većinom glasova svih narodnih poslanika. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Evropske zajednice o olakšanoj proceduri za izdavanje viza, u načelu. Za 147, nije glasalo 6, od 153 narodna poslanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto na Predlog ovog zakona nisu podneti amandmani, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Evropske zajednice o olakšanoj proceduri za izdavanje viza, u celini. Za 158, nije glasao jedan, od 159 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Evropske zajednice o olakšanoj proceduri za izdavanje viza. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA IZMEĐU REPUBLIKE SRBIJE I EVROPSKE ZAJEDNICE O READMISIJI LICA KOJA NEZAKONITO BORAVE Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu zakona, a pre prelaska na odlučivanje podsećam vas da Narodna skupština, na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6. Ustava RS o zakonima kojima se uređuju zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora, odlučuje većinom glasova svih narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Evropske zajednice o readmisiji lica koja nezakonito borave, u načelu. Za 137, protiv 6, uzdržana dva, nije glasalo 14, od 159 narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila predlog zakona u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podneo Ninoslav Dimitrijević. Odbor za odbranu i bezbednost i Zakonodavni odbor predlažu da se amandman odbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 16, protiv 131, uzdržan jedan, nije glasalo 11, od 159 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo poslanik Miletić Mihajlović. Odbor za odbranu i bezbednost i Zakonodavni odbor predlažu da se amandman odbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 16, protiv 130, uzdržan jedan, nije glasalo 11, od 158 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo poslanik Željko Vasiljević. Odbor za odbranu i bezbednost i Zakonodavni odbor predlažu da se amandman odbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 16, protiv 128, uzdržana dva, nije glasalo 13, od 159 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto je Narodna skupština završila odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Evropske zajednice o readmisiji lica koja nezakonito borave. Za 137, protiv 6, uzdržan jedan, nije glasalo 15, od 159 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Evropske zajednice o readmisiji lica koja nezakonito borave. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA IZMEĐU SAVETA MINISTARA SRBIJE I CRNE GORE I VLADE REPUBLIKE FRANCUSKE O VRAĆANjU I PRIHVATANjU LICA U NEREGULARNOJ SITUACIJI, SA PROTOKOLOM Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu zakona, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da Narodna skupština, na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6. Ustava RS o zakonima kojima se uređuju zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora, odlučuje većinom glasova svih narodnih poslanika. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Saveta ministara Srbije i Crne Gore i Vlade Republike Francuske o vraćanju i prihvatanju lica u neregularnoj situaciji, sa Protokolom, u načelu. Za 137, protiv četiri, nije glasalo 17, od 158 poslanika. Narodna skupština je prihvatila predlog zakona u načelu. Pošto na predlog ovog zakona nisu podneti amandmani, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Saveta ministara Srbije i Crne Gore i Vlade Republike Francuske o vraćanju i prihvatanju lica u neregularnoj situaciji, sa Protokolom, u načelu. Za 136, protiv 6, nije glasalo 17, od 159 narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila predlog zakona u načelu. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Saveta ministara Srbije i Crne Gore i Vlade Republike Francuske o vraćanju i prihvatanju lica u neregularnoj situaciji, sa Protokolom. Prelazimo na odlučivanje Narodne skupštine o POVREDAMA POSLOVNIKA na koje su u toku sednice ukazali narodni poslanici. Pošto je u toku sednice ukazano na povrede Poslovnika Narodne skupštine, podsećam vas na odredbu člana 100. stav 4. Poslovnika, prema kojoj ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine narodni poslanik ostane pri tvrdnji da je Poslovnik povređen, Narodna skupština će, bez pretresa, odlučiti o tom pitanju u danu za glasanje. Saglasno navedenoj odredbi Poslovnika, prelazimo na odlučivanje. Narodni poslanik Vjerica Radeta, na sednici 5. novembra 2007. godine u 16,25 časova, ukazala je na povredu člana 100. stav 3. i 4. i člana 104. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članovi Poslovnika. Za 36, protiv 128, nije glasalo 29, od 193 poslanika. Narodna skupština je odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Narodni poslanik Milena Stanković, na sednici 6. novembra 2007. godine u 10,45 časova, ukazala je na povredu člana 104. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članovi Poslovnika. Za 13, protiv 128, nije glasalo 50, od 191 poslanika. Narodna skupština je odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Narodni poslanik Slobodan Maraš, na sednici 6. novembra 2007. godine u 13,20 časova, ukazao je na povredu članova: 27, 101. i 104. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članovi Poslovnika. Za 12, protiv 128, nije glasalo 51, od 191 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Dame i gospodo narodni poslanici, pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 99. Poslovnika, zaključujem Drugu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine u 2007. godini. Obaveštavam narodne poslanike da je početak Treće sednice danas u 14,00 časova. (Sednica je završena u 12,25 časova.)
REPUBLIKA SRBIJA NARODNA SKUPŠTINA STENOGRAFSKE BELEŠKE TREĆA SEDNICA DRUGOG REDOVNOG ZASEDANjA 7. novembar 2007. godine (Prvi dan rada) (Sednica je počela u 14,10 časova. Predsedava Oliver Dulić, predsednik Narodne skupštine.)
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, izvinjavam se zbog kašnjenja. Otvaram Treću sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuju 132 narodna poslanika. Podsećam vas da je članom 86. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom usvajanja zapisnika sa prethodnih sednica i utvrđivanja dnevnog reda postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutno najmanje 126 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 126 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od 125 narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Nema obaveštenja da su sednici sprečeni da prisustvuju narodni poslanici. Saglasno članu 84. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvao za četvrtak 1. novembar 2007. godine, a to u ovom slučaju znači u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 84. stav 1. Poslovnika, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge akata iz predloženog dnevnog reda. U sazivu i ispravci saziva ove sednice koji su vam dostavljeni sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno članu 90. stav 5. i članu 92. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, potrebno je da Narodna skupština odluči o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku, za proširenje dnevnog reda i za promenu redosleda tačaka dnevnog reda. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o Ustavnom sudu, koji je podnela Narodnoj skupštini 5. oktobra 2007. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 126, nije glasalo 13, od 139 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Nada Kolundžija, predsednik poslaničke grupe Demokratska stranka, predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela Narodnoj skupštini 5. novembra 2007. godine, kao i da se ovaj predlog odluke razmatra kao 5. tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 132, nije glasalo devet, od 141 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Miloš Aligrudić, predsednik poslaničke grupe Demokratska stranka Srbije - Nova Srbija - dr Vojislav Koštunica, predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podneo Narodnoj skupštini 7. novembra 2007. godine, i da se ovaj predlog odluke razmatra u okviru iste tačke dnevnog reda kao i Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Demokratska stranka. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 132, nije glasalo 10, od 142 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Nenad Čanak predložio je da se dnevni red proširi novom tačkom Predlog zakona o zabrani manifestacija neonacističkih ili fašističkih organizacija i udruženja i zabrani upotrebe neonacističkih ili fašističkih simbola i obeležja, koji je podneo Narodnoj skupštini 11. oktobra 2007. godine. Da li narodni poslanik Nenad Čanak želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za devet, protiv 116, uzdržanih sedam, nije glasalo 12, od 144 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku za proširenje dnevnog reda i za promenu redosleda tačaka dnevnog reda, na osnovu člana 92. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Za 130, protiv jedan, nije glasalo 16, od 147 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila dnevni red Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini u celini. D n e v n i r e d: 1. Predlog zakona o Ustavnom sudu, koji je podnela Vlada; 2. Izbor sudija Ustavnog suda sa liste kandidata koju je podneo predsednik Republike; 3. Utvrđivanje liste kandidata za sudije Ustavnog suda koje imenuje predsednik Republike, na predlog poslaničkih grupa u Narodnoj skupštini; 4. Predlog zakona o azilu, koji je podnela Vlada; 5. Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela narodni poslanik Nada Kolundžija, predsednik poslaničke grupe Demokratska stranka i Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podneo narodni poslanik Miloš Aligrudić, predsednik poslaničke grupe Demokratska stranka Srbije - Nova Srbija - dr Vojislav Koštunica; 6. Poslanička pitanja. Molim Službu Narodne skupštine da pripremi prečišćeni tekst dnevnog reda sednice i da ga uruči narodnim poslanicima. Rad prema utvrđenom dnevnom redu. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O USTAVNOM SUDU (načela) Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada. Pre otvaranja načelnog pretresa podsećam vas da, prema članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto je ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe pet časova, konstatujem da je vreme rasprave, po poslaničkim grupama, sledeće: Poslanička grupa Srpske radikalne stranke jedan sat, 37 minuta, 12 sekundi; ovlašćeni predstavnike Srpske radikalne stranke po ovoj tački je narodni poslanik Zoran Krasić; Demokratska stranka jedan sat, 16 minuta, 48 sekundi; Demokratska stranka Srbije-Nova Srbija, dr Vojislav Koštunica 56 minuta, 24 sekunde; poslanički klub G17 plus 22 minuta, 48 sekundi; poslanička grupa Socijalističke partije Srbije 19 minuta, 12 sekundi; poslanička grupa Liberalno-demokratska partija 13 minuta, 12 sekundi – ovlašćeni predstavnik ove poslaničke grupe je narodni poslanik Nebojša Ranđelović; poslanička grupa Savez vojvođanskih Mađara-Lista za Sandžak-Unija Roma Srbije-Koalicija Albanaca Preševske doline sedam minuta, 12 sekundi, Vojvođanski poslanici LSV-SVM šest minuta i poslanici koji ne pripadaju nijednoj poslaničkoj grupi po pet minuta, prema članu 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 140. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres. Pre nego što dam reč ministru Dušanu Petroviću, po Poslovniku se javio narodni poslanik Nikola Novaković. Izvolite.
Gospodine predsedniče, gospođo sekretarka, dame i gospodo narodni poslanici, podsećam na odredbu člana 27. al. 3. i 4. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, u kojoj stoje obaveze predsednika Narodne skupštine da se stara o primeni Poslovnika i da se stara o blagovremenom i usklađenom radu radnih tela Narodne skupštine. U članu 43 - sekretar Narodne skupštine rukovodi službom Narodne skupštine i pomaže predsedniku u njegovom radu. Sa ove govornice sada govorim kao predsednik Odbora za privatizaciju u ovom sazivu, a istu funkciju sam obavljao i u prošlom sazivu. Zbog toga ne mogu da prihvatim već duboko uvreženo neko mišljenje i nekakav stav – pre nas potop. Kontinuitet rada Odbora za privatizaciju je prekinut onemogućavanjem uslova za rad Odbora, tako da se danas arhiva i materijali ovog odbora nalaze u dve zgrade, u tri kancelarije, što potpuno onemogućava dalji rad. Kao svaki fini Prečanin, prvo sam se pouzdao u obećanja da će do kraja avgusta taj problem biti rešen. Prođe avgust. Onda sam počeo da se dopisujem i to je jedna toliko ružna epizoda, to dopisivanje sa sekretarima Narodne skupštine, to ću brzo da zaboravim, i bio sam prinuđen juče da se obratim i predsedniku Narodne skupštine, kao poslednji vapaj pred zvanično neko obaveštenje javnosti da će Odbor da prestane da radi. Prestaće da radi dok sam predsednik, što ne znači da mora da prestane da radi, jer je ovlašćen i predsednik Narodne skupštine da zakazuje te sednice. Odbor za privatizaciju ima jedan potpuno različit, drukčiji način rada od drugih odbora. Moram da vam kažem da 90% pismena koji ulaze u ovaj dom odnose se na probleme privatizacije na koje ukazuju mali akcionari, građani Srbije. Javiću se još jedanput.
Zahvaljujem. Samo da dam jedno obaveštenje. Sednica Odbora za smanjenje siromaštva pomerena je sa 14,00 časova na 15,00 časova. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, uz rizik da na neki način budem malo dosadan i poslanicima i građanima Srbije, ipak moram da vas podsetim da već nekoliko puta postavljam pitanje vezano za odluku Ministarstva, da li ste vi dobili odluku po pitanju sednice Skupštine grada Beograda i protivzakonitog izbora predsednika Skupštine grada Beograda, potpredsednika i izbora vršioca zamenika gradonačelnika. Da ovo razjasnimo odmah. Mi stvarno nemamo nameru da vršimo opstrukciju i da nam to na bilo koji način prebacite, ali shvatite ovo najozbiljnije. Mi, jednostavno, nećemo da se pomirimo sa činjenicom koju vi pokušavate da nam stavite do znanja, činjenicom svršenog čina. Bilo je to, evo sad će mesec dana, 8. je tačno mesec dana, 9. smo vas obavestili. Obavestio sam vas da je Ministarstvo u nekim drugim slučajevima, što je izuzetno pozitivno i poželjno, promptno reagovalo, ali zbog čega se to ne dešava i kada je u pitanju Skupština grada Beograda, jedna od najvažnijih institucija, posebno imajući u vidu koliki je budžet Skupštine grada Beograda. Najdobronamernije vas upozoravam, čak na neki način pozivam i poslanike vladajuće koalicije, DS i DSS, da ovo shvate kao dobronameran poziv da ipak probamo da u politiku uvedemo neke stvari koje će se razlikovati od nekih ranijih vremena. To prvenstveno podrazumeva jedan od minimuma, a to je poštovanje Ustava i zakona. Stvarno ne mogu da vas razumem kako možete da pređete preko te činjenice. Šta je to toliko strašno kada ste svi svesni činjenice da je tamo stvarno na najgrublji mogući način prekršen i zakon i poslovnik? Šta vas to sprečava da uradite ono što je jedino moguće, da se to obavi na zakonit način? Niko ne može da vam preotme vlast, ne može da vas ugrozi, ali jednostavno tražimo da to uradite na način koji je propisao Poslovnik. Šta još treba da uradimo da bi vi napokon shvatili da morate to da uradite? Za razliku od vas, mi se nećemo žaliti nikome. Mi ćemo pokušati na jedan jedini način koji je moguć da evo, ovakvim pozivima, stvarno uradite ono što se od vas očekuje. Posebno pozivam i ministra pravde, koji je danas u Skupštini, da i on uloži svoj uticaj, normalno i kao ministar u Vladi i kao istaknuti član DS, da se ta stvar reguliše, jer verujte da ćemo biti prinuđeni da na drugačiji način od vas dobijemo ono što zaslužuju građani Srbije, a to je da se poštuje Ustav, zakon i Poslovnik. Hvala vam.
Zahvaljujem. Gospodine Todoroviću, pridružujem se vašem pozivu i potrudićemo se da odgovor iz Ministarstva stigne što je pre moguće. Želim da obavestim vas i sve druge narodne poslanike, na ovoj sednici, na Trećoj sednici redovnog zasedanja, postoji tačka dnevnog reda koja se zove poslanička pitanja. Kao što ste to i tražili da se stavi, kada dođemo do te tačke tada imate pravo da postavite poslanička pitanja. Molim vas da se poslanička pitanja ne postavljaju u drugim tačkama. Ovo jeste poslaničko pitanje, gospodine Todoroviću, i molim vas da se sada toga pridržavamo. Dogovor je bio da se stavi tačka dnevnog reda gde će biti poslanička pitanja, sada ta tačka dnevnog reda postoji i sada ćete sva poslanička pitanja koja imate da postavljate na toj tački dnevnog reda. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Amdžad Migati.
Javio sam se po Poslovniku, član 226. Dobio sam odgovor od Vlade Srbije na moje pitanje - da li je naša država zadovoljna radom Haškog tribunala. Ne znam ko je to pisao, znam da mi je faksom poslao Vojislav Koštunica. Misli da sam glup, ali on vređa inteligenciju Narodne skupštine. Pošaljem jedno pitanje, a on mi pošalje sasvim drugi odgovor.
Vi ste podneli poslaničko pitanje, i dobili ste odgovor na poslaničko pitanje i pozvali ste se da je prekršen član 226. koji kaže - narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenja i objašnjenja od predsednika Narodne skupštine, predsednika odbora Narodne skupštine, ministara, funkcionera u drugim republičkim organima i organizacijama o pitanjima iz okvira prava i dužnosti ovih funkcionera iz nadležnosti organa na čijem se čelu nalaze, a koje su potrebne za ostvarivanje funkcije narodnog poslanika. Vi sada niste zadovoljni odgovor. Smatrate da je prekršen član Poslovnika zbog toga što niste informisani na pravi način. Dakle, kada se postavi poslaničko pitanje u tački dnevnog reda koja to definiše, ukoliko niste zadovoljni odgovorom, imate pravo da se pozovete na ovaj član. Izvolite. Sada dobijate tri minuta da objasnite zbog čega smatrate da je Poslovnik prekršen.
Tražim objašnjenje, jer ovo što je pisano ovde nema veze sa pameću. Kažu da oni učestvuju u diskusiji. Sada meni ništa nije jasno. Šta oni u toj diskusiji kažu u Generalnoj skupštini? Konkretno tražim objašnjenje da li u Generalnoj skupština, na primer, zastupate stav, na osnovu onoga što je juče u Haškom tribunalu sudsko veće potvrdilo da pravično suđenje nije omogućeno za Vojislava Šešelja: jer, prvo, 207.000 strana nije mu dostavljeno kao oslobađajući materijal; drugo, 24.000 strana koje treba da mu dostave nisu dostavljene; treće, nije rešeno pitanje finansiranja i ne može da počne suđenje; četvrto, najvažnije, šta radi država Srbija? Na osnovu člana 13. Ustava, da je čovek pet godina u Haškom tribunalu, a još tužilaštvo nije spremno za proces, zašto je on tamo? Znam da je gospodinu Koštunici lakše da je on tamo, ali on mora po članu 13. da štiti svoje građane i njihova prava. Zato takav odgovor je čisto vređanje inteligencije Narodne skupštine i svih poslanika. Zato tražim od Vlade Srbije ponovo objašnjenje na taj odgovor i na naknadno pitanje koje sam postavio, ne kao pitanje, nego da mogu da radim moj posao u Skupštini. Ako oni ne poštuju Ustav, zašto onda vladaju?
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Nikola Novaković.
Dakle, ne reklamiram povredu Poslovnika, nego podsećam na obaveze predsednika Skupštine i sekretara – član 27. i član 33. Kao predsednik Odbora za privatizaciju, kratki podaci: u prošlom sazivu 66 sednica, prosečnog trajanja oko tri sata, 318 tačaka dnevnog reda, 658 predmeta, 333 zaključka ili preporuke, ekspedovano više od 1.800 pisama ili odgovora, održana 74 sastanka van sednice i obavljeno preko 500 razgovora sa akcionarima, sindikatima, radnicima, a sednicama Odbora je prisustvovalo 483 predstavnika izvršne vlasti i drugih državnih organa, 471 predstavnik subjekata privatizacije i 1.028 narodnih poslanika koji nisu članovi Odbora. U ovoj godini rezultata nema. Problemi se rešavaju krajnje jednostavno. Problemi su: prvo, problem prostora. Dakle, jedna kancelarija u ovoj zgradi; i kadrovski, osim sekretara koji je trenutno na bolovanju, nema savetnika i nema saradnika. Apsolutno je nemoguće raditi. Dobio sam danas 200 strana materijala od 2. oktobra pa naovamo. Izvinjavam se svima koji su pisali Odboru, jer ukoliko se ubrzo ne reši ovaj problem, biću prinuđen da sve to šaljem na adresu predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Šta nas čeka? Izmenjena je Uredba o uslovima aukcijske prodaje društvenog kapitala, a da o tome Odbor nije rekao ni jednu jedinu reč. U postupku su izmene i dopune Zakona o privatizaciji. Usvaja se strategija okončanja privatizacije, usvajaju se i strategije privatizacije pojedinačnih preduzeća u specifičnim delatnostima. U toku je javna rasprava zakona o restituciji i privatizaciji građevinskog zemljišta. Ni reč o tome na Odboru. Jednostavno, nema se ni gde ni kada. Glavna tema danas kada se izađe iz ove skupštine, jer život je tamo negde drugde, jeste besplatna podela akcija. Kako mislite, s kim i na koji način da Odbor o tome raspravlja, ako se vijamo po Pionirskom parku, po ulicama i čekamo da li će da nam pokisnu materijali ili neće. Još 156 predmeta, koji čekaju na rešavanje u ovom odboru, stoje u susednoj zgradi. Izlaziću uoči svake sednice i sve oštrije upozoravati da smo u prošlom sazivu imali i manje zgrada, i manje zaposlenih, i manje sekretara, i nikakvih problema. Odjedanput to se nešto geometrijskom progresijom umnožilo i ne mogu da prihvatim da tuđa neodgovornost utiče na moju odgovornost, niti da prihvatim da oni zakoni birokratije važe baš tako očigledno, kao što je sada trenutno na delu.
Da vam odgovorim, gospodine Novakoviću. Vaš dopis dobio sam juče u popodnevnim satima. Dajte malo vremena da vidimo kako može da se pomogne. Po Poslovniku se javila narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Gospodine Duliću, nisam razumela sa kim ste se dogovarali oko toga da se ne koriste prava iz Poslovnika ako vaši koalicioni partneri ovde govore po Poslovniku, kolega Novaković dva puta i još najavljuje da će svaku sednicu početi javljanjem po Poslovniku. Što se tiče nas iz SRS, to je apsolutno njegovo pravo i mi smo zadovoljni kada vidimo da i poslanici iz vladajuće koalicije učestvuju u radu ovog parlamenta, ali ne razumem na čemu vi temeljite vaše pravo da upozoravate poslanike SRS, a ne upozoravate poslanike vladajuće koalicije. Mnogo me to podseća na Borisa Tadića i na podelu građana na demokrate i one druge kojima on nikada dosad nije bio predsednik, ali je zato danas predsednik manjeg broja građana u Srbiji. To će se uskoro pokazati. Čini mi se, kolega Novakoviću, ne želim da izazivam repliku, ali da podsetim u čemu je osnovni razlog zašto ne funkcioniše Odbor za privatizaciju. Podsećali smo vas kada su se formirali odbori da i vi lično da ne prihvatite da budete predsednik Odbora tamo gde je ministar iz vaše stranke, jer nema logike da predstavnik stranke kontroliše ministra koji mu je predsednik stranke. Znate, to malo nije logično, kolik god se vi predstavljali demokratama i to je jedan od razloga, evo i radi javnosti, što srpski radikali i dalje ne učestvuju u radu tog odbora za privatizaciju. Da je neophodno da taj odbor počne da radi – jeste. U prošlom sazivu smo učestvovali u tom radu i sećate se i vi kolega Novakoviću da smo imali odličnih rezultata. Sećate se da je upravo zahvaljujući Odboru za privatizaciju sprečena pljačka malih akcionara "Knjaza Miloša" koju su pokušali Labus i Divac, ali kada smo digli glas na Odboru za privatizaciju to je sprečeno. Mi smo spremni i dalje da radimo tako, ali samo ako predsednik parlamenta i skupštinska većina budu poštovali jedan osnovni demokratski princip, a to je da ne može iz iste stranke biti ministar i predsednik nadležnog odbora. Zapravo nisam sam se javila zbog ovog. Mnogo je više razloga gospodine Duliću, zbog kojih sam se javila. Ako se niko nije javio, javljam se ponovo.
Izvolite, imate još jedno vreme.
Hvala lepo. Dakle, gospodine Duliću, prekršili ste član 27, član 104, ne znate član 199, ne znate član 226, i ovo je zaista nešto što zaista više ne može da se podnese od strane predsednika parlamenta. Pokušavate da ubedite narodne poslanike da ne mogu da govore po članu 226. zato što ste se nakon sedam-osam meseci, koliko ste već predsednik parlamenta, setili da poštujete Poslovnik i da u dnevni red uvrstite i poslanička pitanja. Besplatno jedna kratka edukacija za vas, gospodine Duliću. Član 199. Poslovnika: ''Poslanička pitanja postavljaju se, po pravilu, pošto Narodna skupština okonča rad po svim tačkama dnevnog reda. Narodna skupština, pored toga, može, bez pretresa, odrediti i drugo vreme za postavljanje poslaničkih pitanja.'' Vi niste pitali Narodnu skupštinu da li ćemo da odredimo drugo vreme, sami ste odredili da to bude poslednja tačka dnevnog reda ove sednice, nadam se i svih budućih i to nam ne smeta. Dakle, to je potpuno u redu, poštovaćemo to, pripremljeni smo za poslanička pitanja i kada dođe ta tačka na dnevni red videćete da svaki poslanik SRS ima poslaničko pitanje za određenog ministra, za celu Vladu, da sada ne pričam o tome. Gospodine Duliću, član 225. glasi: "Narodni poslanik ima pravo da bude obavešten o svim pitanjima potrebnim za vršenje funkcije narodnog poslanika". To je prvi stav. Drugi stav: "Radi potpunijeg obaveštavanja, narodnim poslanicima se redovno dostavljaju službene publikacije Narodne skupštine i informativni i dokumentacioni materijali o pitanjima koja su na dnevnom redu sednice Narodne skupštine i o drugim pitanjima iz delokruga Narodne skupštine". Ovaj drugi stav ponekad poštujete, ponekad ne poštujete, pitanje je šta od toga što je ovde opisano mi dobijemo, ali ni to nije tema mog javljanja. Član 226. kaže: "Narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenja i objašnjenja od predsednika Narodne skupštine, predsednika odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera u drugim republičkim organima i organizacijama, o pitanjima iz okvira prava i dužnosti ovih funkcionera, iz nadležnosti organa na čijem se čelu nalaze, a koja su mu potrebna za ostvarivanje funkcije narodnog poslanika". Da li ste sada, gospodine Duliću, razumeli razliku između člana 199. koji reguliše poslanička pitanja i člana 226 - obaveštenja i objašnjenja potrebna narodnim poslanicima za obavljanje njihovog posla? Da li sada možete da kažete, gospodine Duliću, da gospodin Amdžad Migati nije imao pravo da sazna zašto nije dobio odgovor na pitanje koje je postavio, zašto je ministar pokušao da se poigra njegovom inteligencijom, pre svega, inteligencijom građana koje ovde predstavlja i zašto mislite da to nije u skladu sa članom 226? Zašto mislite da ono što je gospodin Todorović pitao nije u skladu sa članom 226? Da bi gospodin Todorović obavljao funkciju narodnog poslanika, on mora da zna da li je resorni ministar postupio u skladu sa članom 111. Zakona o lokalnoj samoupravi kada je u pitanju Skupština grada Beograda, jer je gospodin Todorović, između ostalog, i odbornik u Skupštini grada Beograda i ne može ovde dovoljno da se posveti svom poslu zato što se brine što Skupština grada Beograda funkcioniše nezakonito i neustavno
Ja se, gospođo Radeta, sa vama slažem. Hvala vam, kao prvo, na kratkom kursu iz prava. Sa vama se u potpunosti slažem. Dakle, narodni poslanici Dragan Todorović i Amdžad Migati su prethodno postavili poslaničko pitanje i potom su se javili zbog toga što smatraju da je prekršen član 226, jer nisu dobili odgovor na poslaničko pitanje koje je u skladu sa tim. Dakle, slažem se, ali je prethodno postaviti pitanje, tražiti obaveštenje i onda ukoliko postoji nezadovoljstvo sa tim, javiti se i reklamirati povredu Poslovnika. Postavljanje pitanje se radi u tački dnevnog reda koja je za to namenjena. Ako se sa tim slažemo, mislim da nemamo problem. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Vladan Batić.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, član 226. Tražim jedno objašnjenje od vas, gospodine predsedniče.
Gospodine Batiću, od mene tražite objašnjenje i postoji tačka dnevnog reda kada se to objašnjenje traži, a to je 6. tačka dnevnog reda kada ćete postaviti to pitanje. Gospodine Batiću, molim vas da napustite govornicu. Pitanje ćete postaviti kada za to dođe vreme, a to je dnevni red. Možete da se pozovete na neku drugu tačku Poslovnika i onda eventualno da reklamirate tu tačku ukoliko smatrate da je povređena.
Pozivam se na odredbu člana 27, na odredbu člana 197. i 226. Gospodine Duliću, vi flagrantno kršite svoja ovlašćenja predviđena ovim poslovnikom. Ne znam ko je vaš savetnik, ko je vaš konsultant, ko vam je protumačio da je reklamiranje odredbe člana 226. isto što i poslaničko pitanje koje je regulisano članom 198. To su dve potpuno različite stvari i vi nemate prava da arbitrarno predviđate kada će se šta raditi. Ne postavljam poslaničko pitanje. U skladu sa odredbom 226. tražim od vas objašnjenje i obaveštenje, a ono se odnosi upravo na dnevni red današnji i onda nemojte tako naivnim pokušajima da sprečavate ono što ste dužni da objasnite. To što ste dužni da objasnite jeste sledeće: dobili smo pre par minuta spisak kandidata Ustavnog suda koji ste vi potpisali, ali bez ikakvih biografija, samo ime i prezime. Kako očekujete od narodnih poslanika da o ovome validno raspravljaju i da o tome uopšte odlučujemo, ako nemamo nikakve jasnije informacije o kakvim ljudima se radi. Zašto to kažem? Kada je predsednik Republike dostavio predlog kandidata koje bira Skupština, onda smo iz tih biografija utvrdili, a to ćete čuti u raspravi, da neki od tih ljudi ne mogu da budu kandidati, jednostavno po zakonu ne mogu da budu kandidati jer su ispunili uslov za penziju. Znači, predlažu nam se penzioneri za sudije Ustavnog suda i dajte dodatno obrazloženje, sa biografijama ovih ljudi, da bi uopšte to moglo da bude na dnevnom redu. Jer inače je ovo sve pretvoreno u farsu, pa hajmo makar da pokušamo da napravimo neki red u tom cirkusu za koji ste vi, gospodine Duliću, odgovorni.
Zahvaljujem se, gospodinu Batiću. Biografija ovih ljudi i prateća dokumentacija koja je neophodna se umnožava i štampa i u toku današnjeg dana ćete dobiti kompletan materijal koji je neophodan za vaš rad. Izvolite, po Poslovniku.
Ministar je vrlo tolerantan čovek i bio je član odbora u prošlom sazivu tako da zna o čemu pričam. Replika na pominjanje Odbora za privatizaciju generalno od strane gospođe Radete. Naime, privatizacija je najteži, najbolniji i najkomplikovaniji oblik ove restitucije odnosno vraćanja, ovih sistemskih promena. Svako ko je prisustvovao makar jednoj sednici odbora u prošlom sazivu mogao je da bude ponosan na to što je odbor radio potpuno nadstranački, baveći se stručno, stvarno pokušavajući iskreno da reši problemi koji naravno postoje. Princip da predsednik odbora ne treba da bude iz stranke iz koje je i ministar možda je tačan, ali ću takođe podsetiti da je prof. Miroljub Labus bio predsednik stranke G17 plus sve do maja prošle godine.
Po Poslovniku se javlja narodni poslanik Momir Marković. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, član 104. Dame i gospodo narodni poslanici, ne znam, nije problem što mi postavljamo poslanička pitanja, mnogo je veći problem kakvi nam odgovori stižu na poslanička pitanja. Podsećam vas da sam pre mesec i po dana, otprilike, postavio sedam poslaničkih pitanja koja su se odnosila na Naftnu industriju Srbije. Dobio sam sa jučerašnjom, odnosno prekjučerašnjom poštom odgovor na poslanička pitanja, koji su u najmanju ruku ponižavajući. Pitao sam, samo jedno pitanje koje će biti vrlo interesantno, koliko Trizon, sećate se gospodina koji je kroz prozor pobegao iz suda, ni dan-danas ga nisu našli, koliko je dužan Naftnoj industriji Srbije za uslužnu preradu nafte. Dobio sam odgovor ne koliko je Trizon dužan, nego kaže - pravna lica koja obavljaju uslužnu preradu rafinerijama NIS-a su Lukoil, Petrobart, Timoil i AD Nafta. Uopšte moje pitanje nije bilo ko je pored Trizona, nego zašto Trizon duguje onolike pare, radi se o nekoliko desetina miliona evra. Dalje, na pitanje broj sedam dobio sam nepotpun odgovor, već sam jednom pitao oko nabavke nafte iz inostranstva, pa sam onda pitao za firmu Moil Koal, da joj je sedište na Kipru, ko su vlasnici Moil Koala. Jedan od vlasnika je gospodin Novaković, to je onaj ekspert što je došao sa pocepanim patikama 2000. godine direktno u Vladu Srbije, a danas je pun ko brod, jedan od vlasnika Moil Koala. Pitao sam zašto je samo Moil Koal u 2006. godini inostrani isporučilac nafte za Naftnu industriju Srbije. Da vas podsetim, od 1.819.058 tona nafte samo je Glenkor 84 tone, za januar i februar 380 tona, Glenkor je 54 tone, sve ostalo je Moil Koal. Kome se to pune džepovi i po sistemu spojenih sudova - prelivanje iz džepova u džepove. Dame i gospodo narodni poslanici, ova država se debelo pljačka. Ministarstvo pravde bi trebalo da povede malo računa o tome. Ministarstvo unutrašnjih poslova bi takođe trebalo da povede računa. (Evo, još tri minuta i završavam.) Sva ministarstva da spakujemo onde gde im jeste mesto. Čujem da je gospodin Petrović izjavio da pravimo pet novih zatvora. U pravu ste, gospodine Petroviću, nećete valjda u škole da ulažete, vi u školu više da idete nećete.
Narodni poslanik Vjerica Radeta, po Poslovniku.
Dame i gospodo poslanici, član 27. Poslovnika kaže - predsednik Narodne skupštine, pa to je prvi stav, već u prvoj tački kaže, vrši poslove predviđene Ustavom, predsedava sednicama itd, da ne čitam dalje. Ono zbog čega sam se javila odnosi se upravo na to da predsednik vrši poslove predviđene Ustavom. Mi smo dobili malopre ovde preko službi spisak nekih kandidata, kaže - u skladu sa članom 172. stav 3. Ustava Republike Srbije. Član 172. stav 3. Ustava Srbije glasi: ''Narodna skupština bira pet sudija Ustavnog suda između 10 kandidata koje predloži predsednik Republike, predsednik Republike imenuje pet sudija Ustavnog suda između 10 kandidata koje predloži Narodna skupština, a opšta sednica Vrhovnog kasacionog suda imenuje pet sudija između 10 kandidata koje na zajedničkoj sednici predlože Visoki savet sudstva i Državno veće tužilaca.'' Umem da čitam, evo sad sam pred svima pročitala, verujem da sam dobar pravnik, ali ne mogu da protumačim gde ovde piše da predsednik Skupštine predlaže kandidate. Vi, gospodine Duliću, niste Narodna skupština, vi, gospodine Duliću, niste nijedan odbor Narodne skupštine i nikako nemate pravo, nemate ustavnog osnova, nemate zakonskog osnova da vi predlažete vaše lične kandidate za članove Ustavnog suda. Zaista, gospodine Duliću, morate da uzbiljite, krajnje je vreme, vaš rad, jer srljate iz greške u grešku. Ovo što ste sad uradili, ovo može da se nazove nekom vrstom državnog udara, jer državni udar je kada neko lice na funkciji prekorači svoja ovlašćenja ili kada vrši poslove koji nisu u delokrugu njegovog rada. Nije u vašem delokrugu i nemate ovlašćenje, gospodine Duliću, da vi kao predsednik, kao ime dr Oliver Dulić, da predlažete ovom parlamentu, odnosno predsedniku Republike, kandidate za članove Ustavnog suda. Molim vas da povedete računa, pre svega, o sebi, da ovo povučete, da sazovete nadležni odbor. Jedini nadležni odbor bi bio Odbor za ustavna pitanja. Postoji problem što vi kasno izlazite sa predlogom Ustavnog suda, pa što mi nemamo zakon o Narodnoj skupštini, pa što mi nemamo Poslovnik usklađen sa Ustavom, to su sve problemi koje imate vi kao skupštinska većina, koje imate vi kao predsednik parlamenta, ali Narodna skupština i građani Srbije nikako nisu dužni da na bilo koji način trpe probleme koje ima vladajuća koalicija, koji se svakih nekoliko dana odražavaju i na rad ovog parlamenta i na život svih građana Srbije. Pozivam vas, gospodine Duliću, pitajte nekog pravnika neka vas pouči, ne srljajte u krivična dela, povucite, nemate pravo na ovo.
Zahvaljujem. Gospođo Radeta, vi ste u drugom delu svog izlaganja upravo dali odgovor na problem koji ovde imamo. Imamo Poslovnik koji nije usklađen sa novim Ustavom. Postojala je dilema između pravnika i stručnjaka koji rade kod nas u službi - ko bi trebalo Skupštini da predloži imena sudija Ustavnog suda da bi Skupština izglasala ta imena i poslala predsedniku. Dakle, postojala je ta dilema. S obzirom da ne postoji precizirano koji odbor je nadležan da predloži imena sudija Ustavnog suda Skupštini, a Skupština će svakako da usvoji imena i pošalje predsedniku, ja sam to uradio kao predsednik Skupštine. Dakle, nije postojala namera da se izvrši državni udar, nije postojala namera da se na bilo koji način prekrši Poslovnik. Hvala vam na dobronamernom savetu, ali ste upravo dali i odgovor i sami ste rekli daPoslovniknije usklađensanovimUstavom, i to je dobar razlog zbog čega treba doneti Poslovnik koji bi bio usklađen sa Ustavom. Izvolite, po Poslovniku se javila narodni poslanik Nataša Jovanović.
Gospodine Duliću, niste u pravu. Naime, imamo obaveze proistekle iz Ustava Republike Srbije. Zarad podsećanja, sutra je dan Ustava Republike Srbije, sutra je veliki pravoslavni praznik, slava svetog Dimitrija - Mitrovdan i dan kada smo proglasili Ustav Republike Srbije prošle godine posle uspešnog referenduma. Posle godinu dana dolazimo, evo i sutra ne možemo da zaokružimo celinu, u situaciji u kojoj se država Srbija našla nakon proglašenja Ustava, odnosno pre toga izvršenog separatističkog odvajanja srpske države Crne Gore iz sastava državne zajednice Srbija i Crna Gora. To pokazuje svu našu ozbiljnost, odnosno neozbiljnost Narodne skupštine aktuelne vlasti. Vi sada možete da kažete da Poslovnik nije usklađen sa obavezama koje su proistekle iz novog Ustava, možete da kažete, to nigde eksplicitno ne stoji kod Odbora za pravosuđe i upravu, vi imate drugi stav koji kaže - Odbor daje mišljenja o predlozima odluka o izboru predsednika sudova i sudija (o čemu se ovde radi: o sudijama najviše sudske instance u našoj zemlji), javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca i drugih funkcionera u oblasti pravosuđa i uprave određenih zakonom i podnosi predloge odluka o prestanku njihovih funkcija, odnosno razrešenju. Kolega Batić je pokrenuo ovde jedno vrlo zanimljivo pitanje - da li se neki od ovih ljudi nalaze u statusu koji treba da imaju u našem društvu, a to je da su već penzionisani i da im po tom osnovu prestane sudijski staž. Niste u pravu zbog toga što imate dvostruke aršine. Moram da vas podsetim da, iako ne postoji ovakva odredba člana koji govori i definiše rad Odbora za finansije, gospođa Jorgovanka Tabaković je kao predsednik Odbora za finansije, po dobijanju predloga za članove Državne revizorske institucije, što je takođe institucija koja je proistekla iz novog Ustava, stavila predloge koji su stigli, osim predloga koje nismo želeli, kao ni da učestvujemo u ovoj ujdurmi oko izbora predsednika Ustavnog suda, odnosno sudija Ustavnog suda. Jedino što sada možete da uradite, gospodine Duliću, jeste da kažete predsedniku Odbora za pravosuđe i upravu, da priznate da ste pogrešili, ništa to nije strašno, doduše, bilo bi vam drugi put za 10 dana, ali savetujem vas kao potpredsednik Narodne skupštine da to uradite, da skinete sa sebe toliko breme odgovornosti, da vi kao predsednik Narodne skupštine Republike Srbije ulazite direktno na sednicu sa predlogom, odnosno spiskom ljudi za koje ne znamo ni odakle su stigli, ni kojim načinom. Ove šture biografije, gospodine Duliću, meni ne znače ništa. Nisam član Odbora za pravosuđe i upravu, kao i mnoge druge kolege, ali hoću da odem na Odbor za pravosuđe i upravu i da postavim pitanja. Nisam ni član Odbora za finansije, pa sam bila, iako mi nismo imali predloge za članove Državne revizorske institucije, postavila sam pitanja, dobila odgovore o pojedinim kandidatima, znate koliko smo se sporili oko toga. Nemojte, molim vas, da najvišu sudsku instancu i zakon o kome tek treba da raspravljamo unapred urušavamo jednim ovakvim potezom koji ste bespotrebno izveli, reći će vam i gospodin ministar, koji je do juče bio poslanik i šef poslaničke grupe, i kolega Aligrudić i svako u ovoj sali da to nije u redu, i to je jedini način. Zaista, nisam znala jer nisam član Odbora za pravosuđe i upravu, dok koleginica Radeta nije izašla, da to nije prošlo Odbor. Ovo ovako ne može da uđe u skupštinsku proceduru, odnosno na sednicu, na način na koji ste nam to malopre dostavili, odnosno nadležne službe. Hvala.
Hvala. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Boško Ristić, pa potom narodni poslanik Dragan Todorović, pa narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo poslanici, poštovani ministre, osetio sam potrebu da se javim posle ove diskusije koja je suštinski pravna, ali ima i primese političkog podmetanja. Pre svega, želim da kažem da prethodni govornici nisu u pravu kada smatraju Ustavni sud Srbije najvišom sudskom institucijom. To nije deo pravosudnog sistema Srbije, već se radi o samostalnom i nezavisnom državnom organu, čiji je status propisan članom 166. Ustava Srbije. Dakle, Odbor za pravosuđe i upravu nije matični odbor i nije resorno nadležan da daje bilo kakve predloge u vezi sa sastavom Ustavnog suda. Isto tako, tačno je da sadašnji Poslovnik nije usklađen sa Ustavom Srbije i da je nužno doneti novi, jer najmanje 170 tačaka ima u kojima se razlikuje u odnosu na Ustav Srbije ili pojedine stvari nisu definisane, a Ustav to nalaže. Smatram da je predsednik Skupštine imao pravo da predloži kandidate za sudije Ustavnog suda, jer on inače stavlja predlog za dnevni red na Skupštini, a kako Poslovnik ne definiše nadležnost Odbora za ustavna pitanja u pogledu predlaganja kandidata, moguće je u širem tumačenju odrediti taj odbor kao nadležan, jer predsednik Narodne skupštine ima pravo da za pojedina pitanja, koja nisu uređena Poslovnikom i koja ne spadaju u resor nijednog od skupštinskog odbora, odredi jedan od odbora kao matični, da reši određene pravne stvari i uputi predloge Skupštini. Ukoliko bi to bilo celishodno, moguće je zakazati Odbor za ustavna pitanja, ali to nije neophodno jer ova obaveza ističe direktnoiz Ustava Republike Srbije.Samo još jednu stvar bih želeo da kažem, da je neprimereno da se kaže i da se uputi nekom primedba da vrši puč u Narodnoj skupštini, jer u krajnjem slučaju o ovim predlozima odlučuju poslanici u Narodnoj skupštini svojim izjašnjavanjem u danu za glasanje, tako da je pun legalitet i legitimitet ispoštovan od početka pa do kraja. To bi bilo objašnjenje. Zamolio bih predsednika Skupštine, pošto je u članu 27. Poslovnika određeno da se predsednik ili predsedavajući stara o primeni Poslovnika, da zaista svojim blagonaklonim uputstvima i predlozima, kako je to učinio na početku sednice, utiče na ostale poslanike da ne krše Poslovnik na taj način što zloupotrebljavaju pravo na uzimanje reči u toku trajanja sednice. Jasno je da članovi 225. i 226. ne predstavljaju članove koji definišu poslanička pitanja, jer član 198. Poslovnika Narodne skupštine definiše način postavljanja poslaničkih pitanja i kome ona mogu da budu upućena, a to je u odeljku Poslovnika koji reguliše odnos Skupštine i Vlade. Prema tome to definiše karakter ili način postavljenog pitanja i ponašanja poslanika po Poslovniku, koji treba da budu korektniu interesu građana Srbije.
Zahvaljujem. Zakazujem Odbor za ustavna pitanja u 16,00 sati i drago mi je da će Odbor za ustavna pitanja biti predlagač sudija Ustavnog suda, koji treba da budu predlog Skupštine predsedniku. Samo sam u ovoj pravnoj praznini koja je postojala hteo da Skupština počne rad i krene da radi sa tim. Ukoliko će to da prekine ovu sholastičku raspravu oko toga kako da se popuni ta pravna praznina, a da svi priznamo da to nije regulisano Poslovnikom, jer mi svi znamo da postoji problem oko toga, nadam se da će to biti dovoljno. Odbor za ustavna pitanja će se sastati i rešiti taj problem. Po Poslovniku, Dragan Todorović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, stvarno čovek ima utisak da vi mnoge stvari radite iz nužde i to najčešće iz velike nužde, ali ne stižete izgleda na vreme da to obavite i onda su jasne posledice, kao i ovaj vaš predlog. Gospodine predsedniče, ubeđen sam i siguran sam da vi niste to uradili iz zle namere, tu nema dileme, ali trebalo je da vas na neki način posavetuju da bi trebalo da uradite bar u skladu sa logikom, da to ne bude vaš predlog, jer mogao je na vašem mestu da sedi, recimo Mića, i da onda taj predlog bude od gospodina Albijanića ili bilo kog drugog potpredsednika Skupštine, jer po logici stvari kada vas zamenjuju imaju ista prava. Zbog toga je bilo neophodno da vi iza sebe imate i legitimitet Odbora za ustavna pitanja. Mislim da je najjednostavnije ovo što ste vi već predložili, da se sazove Odbor za ustavna pitanja, da to bude njegovo mišljenje, njegov stav, na način na koji bi bio primeren. Kada smo već toliko kasnili sa ovim predlogom, bar da početak bude u skladu sa Poslovnikom i da ovo završimo na način koji bi obezbedio da napokon Skupština izađe sa predlogom pet kandidata za sudije Ustavnog suda. Hvala vam.
Zahvaljujem. Replika potpredsednik Skupštine Nataša Jovanović. Izvolite.
Gospodine Ristiću, ne vredi, objašnjavanje sa vama o bilo kom pravnom pitanju je nemoguća misija. Pokušavamo s vama sedam godina, a vi ste onaj čuveni ustavotvorac koji nije stigao dalje od preambule, jeste do Miločera i Svetog Stefana, ali slovo niste napisali i ustav nismo imali. Kada ste nam vi tumačili odredbe Ustava mi smo imali krađe u Narodnoj skupštini, glasanje iz Soluna, iz Bodruma, raznorazne zloupotrebe 308 poslanika umesto 250. Malopre ste rekli tako neviđenu glupost da ja stvarno moram da reagujem, a inače ne bih. To je jedna u nizu onih koje ste izrekli kao ''pravni ekspert''. Vi ste malopre rekli, gospodine Ristiću, da Ustavni sud nije sud. Rekli ste, što je tačno, da je Ustavni sud samostalan i nezavisni državni organ koji štiti ustavnost i zakonitost i ljudska i manjinska prava i slobode. Koliko vi ništa ne znate, gospodine Ristiću, govori stav 2. člana 166. Ustava, koji kaže - odluke Ustavnog suda su konačne, izvršne i opšteobavezujuće. Dok vi meni kažete da je Vrhovni kasacioni sud najviša sudska instanca. Jeste u redovnom sudskom postupku, ali reći će vam druge kolege pravnici, advokati, pošto vi to ne znate, da odluke Vrhovnog kasacionog suda mogu da budu takve, odnosno Vrhovnog sudaSrbije do sada, da se vrate na drugostepenu sudsku instancu, a za ove kažu, kada je u pitanju Ustavni sud - da su obavezujuće i konačne. Toliko o tome šta je Ustavni sud. Nemojte, molim vas, da se dalje upetljavate u tumačenje Poslovnika. Jer kad je Poslovnik pisan, stvarno moram da pokušam to da vam objasnim na najkolegijalniji način ... Vas zaista ničega nije sramota. Pažljivo sam slušala. Gospodine Ristiću, hoćete li da me saslušate. Gospodine Ristiću, vama se obraćam, nemojte da ga ometate. Dakle, godinama kada ste pravili razne brljotine što se tiče Ustava, krađe u Skupštini, razne zloupotrebe, sa skupštinske govornice vam je to objašnjavao predsednik naše stranke, dr Vojislav Šešelj, i rekao vam je da okačite tu vašu pravnu diplomu znate gde. Vi ste opet napravili povratak, nekako vas izbacili iz bubnja ovi iz DS, pa ste imali neki prekid, pa ste se ponovo vratili u skupštinsku klupu i n Zaista vas kolegijalno savetujem da to više ne radite. Može da pomisli gospodin predsednik Skupštine koji je doktor, lekar, specijalista, ortoped da vi nešto o pravu znate, a vi u stvari ne znate ništa.
Zahvaljujem puno. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Duliću, nemate potrebe da se ljutite zbog mog javljanja po Poslovniku, jer ću samo kratko. U pravu postoji više načina tumačenja pravnih normi - postoji jezičko tumačenje, postoji ciljno tumačenje, postoje neke druge vrste tumačenja, postoji i logičko tumačenje. Ako član 172. stav 3. kaže da Narodna skupština utvrđuje predlog liste kandidata za izbor sudija Ustavnog suda, pa onda, ako vama nije jasno koja je tehnologija da se dođe do te liste kandidata, možda ste mogli da razmišljate na ovakav način. Narodnu skupštinu RS sačinjava 250 poslanika. Ti poslanici su organizovani u neke poslaničke grupe ili klubove, pa možda vam je moglo pasti na pamet da konsultujete predsednike poslaničkih klubova oko kandidata za sudije Ustavnog suda. Ne ulazim u to da li ste vi imali nameru, možda zaista niste imali nameru. Nekad se zlo desi i bez namere. Ali, vi ste suštinski uradili ono što je rekla gospođa Vjerica Radeta, vi ste zaista izvršili državni udar, vi ste za sebe prisvojili više vlasti nego što vam to Ustav daje i nego što vam to Poslovnik Narodne skupštine daje. Ovo što ste vi sada kazali - zakazaćemo sednicu Odbora za ustavna pitanja u 16.00 sati - šta to znači? Da li to znači da vi odustajete od kandidata koje ste sada predložili, jer u protivnom vi izvrgavate Narodnu skupštinu ruglu. Ovde se ne biraju članovi nekog udruženja ribolovaca, nego se biraju sudije Ustavnog suda Srbije. Dobili smo jedan papir iz koga se vidi samo ime i prezime kandidata, ne vidi se biografija, ne vidi se šta je to što te ljude preporučuje da budu sudije Ustavnog suda. Evo, gospodin Dragan Todorović može da mi pomogne. Meni ova situacija liči na situaciju od 8. oktobra iz Skupštine grada Beograda, kada je samo jedan blok u Skupštini imao pravo da predloži kandidata i niko drugi. Sada vi potpuno zaobilazite poslaničke grupe, zapravo, pre svega zaobilazite poslaničke grupe opozicionih partija i onda se vi izjednačava sa Narodnom skupštinom. Ustav kaže da Narodna skupština utvrđuje listu kandidata, a mi dobijamo papir koji je potpisao gospodin Oliver Dulić, ne konsultujući apsolutnonijednu poslaničku grupu, osim možda poslaničke klubove vladajućih partija. Mislim da, gospodine Duliću, zaista nije korektan način na koji pokušavate da obmanete Narodnu skupštinu RS, predlažući na neustavan i protivposlovnički način kandidate za sudije Ustavnog suda. Na kraju, izvinjavam se, reći ću nekoliko rečenica, jer moram da se osvrnem na izlaganje gospodina Boška Ristića. On uvek ima zaista inventivna tumačenja Ustava i Poslovnika. Prosto ne mogu da shvatim njegovu konstataciju da Ustavni sud nije sud i da on ne pripada sudskom sistemu Republike Srbije. Onda se postavlja drugo pitanje - zašto se ta institucija zove sudskom institucijom, zašto se ne zove nekako drugačije. Prosto ne vidim onda u koju kategoriju državnih organa ustavni sud spada ako nije sud - da li spada u upravu, da li spada u zakonodavstvo, da li spada u ministarstva. Šta je Ustavni sud, ako nije sud? Znači, gospodine Duliću, evo da završim. Konsultujte poslaničke klubove prilikom utvrđivanja liste kandidata. Obavezno ste morali da sazovete sednicu Odbora za ustavna pitanja, a ne tek sada kada su vas poslanici SRS na to naterali. Pokušajte da sistem biranja kandidata za sudije Ustavnog suda Srbije uozbiljite i da tome date onaj značaj koji Ustavni sud Srbije ima u pravnom sistemu Republike Srbije.
Gospodine Martinoviću, istine radi, priča oko Ustavnog suda, odnosno ceo postupak oko izbora sudija Ustavnog suda traje od juna. Dakle, od juna održano je sedam sednica šefova poslaničkih grupa gde se razgovaralo oko imenovanja sudija Ustavnog suda. Sve poslaničke grupe su zamoljene da dostave liste predloga sudija Ustavnog suda. Na jednoj od tih sednica šefova poslaničkih grupa se razgovaralo i o načinu predlaganja, tada se ušlo upravnu raspravu i došlo se do zaključka da postojeći poslovnik nije u skladu sa Ustavom i da je najbolje da kao predsednik Skupštine potpišem predlog za sudije Ustavnog suda koje će dostavljati poslaničke grupe. Neke poslaničke grupe su dostavile predlog za sudije Ustavnog suda, a neke nisu. Tri puta sam pomerao rok, očekujući da se dostave predlozi za sudije Ustavnog suda, oni nisu dostavljeni. Pošto su svi rokovi istekli, po dogovoru na jednoj od sednica potpisao sam taj predlog. Slažem se sa vama da treba sada to da se raspravi na Ustavnom odboru, zakazao sam taj odbor i poštujte sada to što je Ustavni odbor zakazan, što će on da raspravlja o tome, da izađemo sada iz ove terminološke i stručne rasprave. Zahvaljujem vam se na ovome što ste mi rekli. Po Poslovniku ponovo, narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Gospodine Duliću, zamolio bih vas za nekoliko sekundi iskrenosti. Kažite mi, odnosno objasnite narodnim poslanicima u Skupštini Srbije: ko je predložio kandidate koji su se našli na vašoj listi, da li su to vaši lični kandidati, vas kao Olivera Dulića, da li su to kandidati vladajuće koalicije? Ako su to kandidati vladajuće koalicije, onda ono što ste vi maločas rekli nije tačno. Onda to znači da su vas neke poslaničke grupe ipak obavestile o tome ko su njihovi kandidati. Ako je to tačno, onda kažite koja partija je predložila svakog od ovih kandidata koji su se našli na vašoj listi, da znamo da je taj i taj kandidat DS-a, da je taj i taj kandidat DSS-a, G17 plus itd. Istovremeno, predlažete Narodnoj skupštini Republike Srbije zakon o Ustavnom sudu, gde se kaže da sudije Ustavnog suda ne mogu da budu članovi političkih partija. Sada meni jedna stvar nije jasna - da li su ovo kandidati političkih partija; ako jesu, onda zakon o Ustavnom sudu povucite iz procedure, jer je potpuno besmisleno da o tome pričamo. Ako su to vaši lični kandidati, onda nam objasnite na osnovu kojih kriterijuma ste utvrdili da su baš ti ljudi koji se nalaze na toj listi najbolji da bi bili sudije Ustavnog suda. Još jedno pitanje, kada se danas sastane Odbor za ustavna pitanja u 16,00 časova, pitam: o kojim kandidatima će taj odbor da odlučuje? Da li o kandidatima koje ste vi predložili ili će Odbor za ustavna pitanja, odnosno članovi tog odbora moći da predlažu neke druge kandidate osim onih kandidata koji se nalaze na ovoj vašoj listi. Upozoravam vas, gospodine Duliću, bilo bi politički vrlo opasno da vi stavite Odbor za ustavna pitanja pred svršen čin i da kažete, gospodo, sazvana je sednica Odbora za ustavna pitanja, imamo listu kandidata koju sam sačinio, i onda - uzmi ili ostavi. Ili ćete usvojiti listu koju sam podneo ili nema kandidata za sudije Ustavnog suda. Ovo su vrlo ozbiljna pitanja, gospodine Duliću. Razumem da vi niste pravnik i ne tvrdim da imate zlu nameru, ali vodite računa da je reč o vrlo osetljivim i delikatnim pitanjima i pre nego što se sastane Odbor za ustavna pitanja, molim da na ova pitanja odgovorite.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Petar Jojić, pa potom narodni poslanik Vladan Batić.
Dame i gospodo, pošto je prisutan ministar pravde u Vladi Republike Srbije, samo bih postavio pitanje i tražio sledeće odgovore. Predviđena je reforma pravosuđa, a ta nacionalna strategija traži da sudski sistem bude nezavisan, transparentan, odgovoran i efikasan. Međutim, treba reći šta se krije iza ovakvog predloga, a šta se namerava učiniti. Po novom Ustavu predviđa se razrešenje svih nosilaca pravosudnih funkcija. Gospodine ministre, problem je onaj koji se tiče lično Ministarstva pravde. Ponavljam, u novom Ustavu predviđa se razrešenje svih nosilaca pravosudnih funkcija, po Zakonu za sprovođenje Ustava. Drugo pitanje, potom se predviđa da se pristupi generalnom izboru nosilaca pravosudnih funkcija. Treće, kao prvo, ponavljaju se probni izbori sudija na tri godine od strane parlamenta, a na predlog novog tela - Visokog saveta sudstva. Četvrto, posle proteka vremena od tri godine, planira se novi izbor nosilaca pravosudnih funkcija, ali tada imenovanje na stalnu pravosudnu funkciju, što bi neposredno izvršio sam Visoki savet, ali na osnovu novih propisa. Postavlja se pitanje, kako će se formirati Visoki savet sudstva i kako će biti izabrani njegovi članovi iz redova sudija sa stalnom sudskom funkcijom, kada i oni treba da budu izabrani za sudije ponovo. Da li od strane samog saveta za sudstvo? Postavlja se sledeće pitanje, da li će članovi Visokog saveta sudstva možda biti birani sa sadašnjih funkcija, pre nego i ti članovi na osnovu Ustava budu razrešeni? Mišljenja sam da posle razrešenja sudija ti članovi Visokog saveta ne mogu biti članovi, jer se i oni moraju podvrgnuti izboru, kao i ostale sudije. Kako će se onda birati sudije od strane Saveta, a da oni prethodno ne budu birani? Prema predlogu, Visoki savet bi imao odlučujuću ulogu u procesu izbora, kako napredovanja, tako odgovornosti, materijalnog položaja i prestanka sudske funkcije, organizacije i nadzora budžeta, ocena rezultata rada, kao i o unutrašnjem uređenju sudova, tako da bi Visoki savet sudstva imao velika ovlašćenja pri imenovanju nosilaca pravosudnih funkcija, a da parlament samo potvrđuje što ga suštinski stavlja u položaj koji mu ne pripada. Samo još nekoliko rečenica, ovde je u pitanju, dame i gospodo, gospodine ministre, politička prevlast i borba za pravosuđe od strane političkih stranaka na vlasti. Način izbora članova predloženog Visokog saveta sudstva izaziva sumnju i on treba da ima 11 članova, od kojih je sedam iz sastava sudija sa stalnom funkcijom, šest izabranih i predsednik Vrhovnog kasacionog suda po položaju. Mada nemamo kasacioni sud, mada zakon predviđa reizbor sudija. Postavljam pitanje i od vas molim odgovor: hoće li biti reizbora sudija i hoće li se pročistiti pravosuđe u Srbiji? Hvala.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Vladan Batić. Gospodine Todoroviću, moram da prozivam po redosledu. Nema problema. Izvolite gospodine Batiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, član 98. Imam jedan konstruktivan i dobronameran predlog, a to je da prekinemo ovu sednicu dok se ne izađe iz ovog ćorsokaka. Zašto je ovo ćorsokak, gospodine predsedniče? Jedan sam od onih koji je bar desetak puta sa ove govornice apelovao, insistirao, tražio, zahtevao da se formira Ustavni sud i govorio da je čitava procedura donošenja zakona manjkava ako nemamo Ustavni sud koji može da se pozabavi ocenom njihove ustavnosti. Ali, ne možemo sad po principu - bolje išta nego ništa i daj šta daš da brzopleto pristupimo izboru sudija Ustavnog suda. Zašto? Prvo, imamo problem u zakonu. Taj problem u zakonu je što je u Predlogu zakona o Ustavnom sudu objedinjena, i to vrlo nevešto, nakalemljena dva zakona: zakon o uređenju Ustavnog suda i zakon o postupku pred Ustavnim sudom i pravnom dejstvu njegovih odluka. To je fakat. Mi ćemo pokušati amandmanima da napravimo nešto malo korekcije, reda, ali znate, po onoj narodnoj poslovici: "Što se grbo rodi, vreme ne ispravi". To je jedna stvar. Druga stvar. Ni Ustav, ni predloženi zakon ne predviđaju jasnu proceduru izbora sudija Ustavnog suda. Mi imamo jedan pravni vakum, jednu pravnu prazninu, jednu potpunu arbitrarnost i to ne valja. Treće, predlaganje kandidata za sudije Ustavnog suda od strane Narodne skupštine, a plašim se i od strane predsednika Republike, pretvorilo se u kampanju da se napravi ne ustavni sud, nego partijski sud. To ne valja, gospodine predsedniče, ne valja čak ni ako političke stranke predlažu kandidate, možda iz reda nekih stručnjaka za ustavno pravo, a kamoli kao što je ova lista, gospodine predsedniče, gde imate istaknute partijske članove. Pa, mi biramo partijski sud? U svetu sudija ustavnog suda mora biti pravnik najvišeg ranga. Pa čak Ustav, ali ovde ga niko ne čita, u članu 172. kaže da sudija ustavnog suda se bira i imenuje među istaknutim pravnicima. Odgovorno vam tvrdim da se ovde možda nalazi jedan čovek koji odgovara tom terminu "istaknuti pravnik". Nemojte dozvoliti da nam se čitav svet smeje, jer umesto ustavnog suda dobićemo partijski sud. To onda nije ništa, a da ne govorim o sijaset stvari, ako dođe do rasprave, to ćemo pominjati u okviru amandmana, ali ovo je apsolutno nakaradno u startu. Moj dobronamerni predlog, gospodine predsedniče, vama, zato sam i malopre tražio objašnjenje, da prekinete sednicu, da se pokuša da bar dobijemo biografije, da bar ne stoji samo vaš potpis iza ovog predloga nego da se još jednom pokuša, na nivou Odbora za ustavna pitanja i šefova poslaničkih grupa, da izađemo iz ovog ćorsokaka. Hvala.
Zahvaljujem. Upravo je moja namera bila da pokušamo da dobijemo ustavni sud ili predloge od strane Skupštine koji neće biti sporni ni za jednu poslaničku grupu. Nažalost, do toga nije došlo i to nije moja krivica. Postoji pravni vakuum, postoji jedna mogućnost za arbitrarnost. Ovo je jedan od načina kako mogu sudije da se predlože. Na Ustavnom odboru će se, naravno, raspravljati o svim ovim sudijama i nadam se da će Ustavni odbor potvrditi predlog kandidata za sudije ustavnog suda koje skupština ovih dana treba da izglasa. Po Poslovniku se javila narodni poslanik Nada Kolundžija, potom narodni poslanik Dragan Todorović.
Poštovani gospodine predsedniče, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da bi bilo u redu da se malo vratimo unazad i da napravimo nekakav rezime onoga što je bio napor Skupštine, da utvrdi zajedničke predloge 10 kandidata za sudije Ustavnog suda. Dakle, imali smo, ako se ne varam, ali sigurno više od sedam sastanaka sa predsednikom Skupštine, šefovi poslaničkih klubova. Tražili smo neke modalitete, razgovarali čak i o kriterijumima kako da dođemo do nečega što bi bili zajednički kandidati. Kao što i sami znate, nismo uspeli da se dogovorimo oko mnogo stvari. Ono što je ostalo nesporno jeste da poslaničke grupe imaju pravo da predlažu kandidate za sudije Ustavnog suda. Neke poslaničke grupe su odustale. Dakle, nisu želele i to su javno, obavestili su javnost, nedvosmisleno, da ne žele da učestvuju u tome. Ono što je urađeno jeste da su poslaničke grupe koje su želele da učestvuju u predlaganju kandidata Skupštine Republike Srbije za sudije Ustavnog suda to učinile i to su predlozi koje ovde imate. Ono što se ispostavilo kao očigledna pravna praznina u Poslovniku o radu Skupštine jeste ko je formalni predlagač, ali je zaista potpuno jednako poslanički ispravno ili neispravno da to bude predsednik Skupštine ili Odbor za ustavna pitanja. Dakle, potpun je znak jednakosti između te dve procedure, jer ni za jedno od tih organa Skupštine nije Poslovnikom predviđeno da on predlaže kandidata. Još nešto da vas podsetim, ovde se postavlja pitanje da se ovim načinom zapravo kandiduju i biraju političke, odnosno partijske sudije, i kao što predlažemo članove Republičke izborne komisije po istom principu, kao što smo predložili Državnu revizorsku instituciju po istom principu jer nemamo utvrđene druge principe i kriterijume kada Skupština treba nekoga da predlaže, dakle, po potpuno istom principu mi smo došli do imena kandidata i to su zajednički kandidati poslaničkih grupa koje su želele da učestvuju u procesu kandidovanja. Dakle, molim vas, prosto da to imamo kao činjenice i da ne postavljamo ona pitanja na koja već znamo odgovore jer sve poslaničke grupe su u različitim fazama ovog procesa učestvovale, neke su se u nekim fazama ovog procesa isključile iz tog procesa, što je njihovo pravo i naravno, to niko ne osporava. Zaista vas molim, pošto je već predloženo, da Odbor za ustavna pitanja ima sednicu, da razmotri ove predloge i da prestanemo sa ovim. Hvala vam.
Zahvaljujem. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Dragan Todorović, potom narodni poslanik Vladan Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, očito je da SRS nije učestvovala u ovim razgovorima, jer da smo učestvovali sigurno Skupština ne bi dobila ovakav predlog kakav je dobila. Mi to jednostavno ne bismo dozvolili. Trudili bismo se da se to uradi na način koji bi obezbedio da se sudije ustavnog suda izaberu, ako ništa drugo, uz moj minimalan broj podataka za svakog od predloženih kandidata, gde bi poslanici na neki način mogli da se upoznaju sa predlozima Narodne skupštine. Molim vas, pogledajte ovaj papir - ime i prezime, i gde radi. Znate, kada raspišem oglas za šofera, ozbiljno pristupim tom poslu. Kad je rođen, od kada ima vozačku dozvolu, gde je vozio, šta je vozio, da li je oženjen, da li ima decu, stan, sve to, jer sve su to neki minimalni preduslovi da dobijete osobu koja će odgovorno raditi ozbiljan posao. A vi za sudiju ustavnog suda, na jednom papiriću 10 imena. Sada da objasnim zašto nismo hteli da učestvujemo. Baš zbog onoga što ste rekli, gospođo Kolundžija, sa govornice, zato što je u pitanju politička trgovina, dogovor. Nećemo jednostavno tako. Nećemo uopšte ovako da dobijamo nijednu instituciju, a posebno nećemo da dobijamo sudije Ustavnog suda. Sećate se prošlog sastava sudija Ustavnog suda i način na koji je on radio. To će ući u istoriju, u anale. Tadašnji predsednik Ustavnog suda Slobodan Vučetić je zakazao hitno sednicu Ustavnog suda i poništio Zakon o pomoći haškim optuženicima, a on nije ni stupio na snagu. Takav ćete i sada vi da dobijete Ustavni sud. Koliko je vama stvarno stalo do Ustavnog suda pokazao je ovaj prethodni period. Pogledajte od sedam godina koliko mi imamo Ustavni sud, koliko uopšte radi Ustavni sud: svega možda dve i po godine, ni nepune dve i po godine. Bolje da nije radio ni toliko. Pogledajte koliko predmeta imate danas pred Ustavnim sudom. Mislim da je danas izašla brojka od hiljadu i nešto predmeta koje čeka ovaj novi Ustavni sud. Kako mislite, šta će on da uradi? To je problem s kojim se vi sve vreme susrećete ovde, jer vi ste krenuli naopakim načinom da dobijete sudije Ustavnog suda. To je problem. Vama nije cilj da dobijete visoko stručne, visoko moralne osobe, koje će ovaj posao da rade u skladu sa svojim znanjem, svešću i savešću, nego dobijate osobe koje će da rade po političkom diktatu.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Vladan Batić.
Dame i gospodo, gospodine ministre, ponovo član 98. Predložio sam, vi na to niste odgovorili, da se prekine sednica da bismo pokušali da izađemo iz ovog lavirinta. Ponavljam još jednom, šta je jedino moguće u ovoj situaciji učiniti, držeći se odredbe Ustava, član 172. stav 6, da se sudije Ustavnog suda biraju među istaknutim pravnicima. Na bazi te odredbe moj predlog je, gospodine predsedniče, da Odbor za ustavna pitanja utvrdi kriterijume koji bi odgovarali ovoj ustavnoj normi. Znači, šta je to istaknuti pravnik. Jer kao što je uvaženi kolega rekao, ima više načina tumačenja pravne norme, od onih jednostavnijih jezičko, gramatičko, logičko, do onih malo komplikovanijih pojmovno ili semantičko, teleološko ili ciljno, a to jasno ukazuje i ova odredba makar jedne reči. Odgovorno tvrdim da ovde eventualno postoji jedan istaknuti pravnik. A drugo, ovo što je rekla gospođa Nada Kolundžija, mislim da ovo treba da uđe u antologiju. Neću reći kakvu antologiju. Gospođo Kolundžija, vi ste napravili paralelu između Ustavnog suda i RIK-a. Vi ste predsednik poslaničkog kluba vodeće stranke u vladajućoj koaliciji. Normalno je da RIK bude izabrana od stranačkih kandidata, ali je potpuno nenormalno da se Ustavni sud i sudije Ustavnog suda biraju između stranačkih, odnosno partijskih kandidata. Jeste, iz prostog razloga što odgovorno tvrdim da na ovoj listi imate istaknutih stranačkih funkcionera i to je katastrofa. Dakle, da Odbor za Ustavna pitanja utvrdi kriterijum šta su to istaknuti pravnici, da se na bazi tih kriterijuma predlože kandidati koji ne smeju biti stranački ili partijski ljudi, jer ovde biramo Ustavni sud, a ne sud ove ili one partije. Promeniće se odnos snaga, šta će sutra da bude -nije iz moje stranke sudija. To je bruka i sramota pred celim svetom. Dakle, u celom svetu to moraju biti najistaknutiji pravni stručnjaci i moraju biti moralne karijatide, moralni kolosi. Ovde takve ne vidim.
Reč ima ministar Dušan Petrović.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo poslanici, zakon o Ustavnom sudu je došao na dnevni red ove skupštine i siguran sam da svi delite moje uverenje da imamo vrlo važnu tačku koja će, kada bude završena i ukoliko ovaj zakon bude dobio podršku u Narodnoj skupštini Republike Srbije, i ukoliko Skupština izabere pet sudija sa liste od 10 sudija koje je predložio predsednik Republike još pre izvesnog vremena, i sa druge strane utvrdi predlog od 10 kandidata, i sa te liste predloga, predsednik izabere pet sudija Ustavnog suda u skladu sa Ustavom, Srbija će imati konstituisan Ustavni sud. Posle godinu dana, kada zbog različitih okolnosti, a pre svega zbog manjkavosti pravila koja uređuju način na koji Ustavni sud funkcioniše, dakle posle godinu dana nefunkcionisanja institucije, ustanove, svojevrsnog sudskog tela koje se ne bavi samo, niti isključivo pojedinačnim pravnim aktima, već pre svega ocenom ustavnosti zakona i ustavnosti i zakonitosti opštih pravnih akata niže pravne snage, Srbija će ući ponovo u red država koje imaju zaokružen pravni sistem i koje mogu u svim instancama da obave kontrolu onako kako je to našim ustavom, ali i standardima i pravilima civilizovanog sveta i utvrđeno. Nekako mislim da je sasvim, ako ne prirodno, onda nekakva prirodna koincidencija da se danas, kada Srbija parafira sporazum o pridruživanju i stabilizaciji, u Narodnoj skupštiniRepublike se nalazi upravo ovaj zakonski projekat, i to je svakako znak da mi krupnim koracima napred gazimo ka uređivanju svog, ne samo pravnog, nego celokupnog sistema. Ovaj zakon o Ustavnom sudu se naravno naslanja na tradiciju ustavnog sudstva koje postoji na našim prostorima i u vreme kada je ovde u Srbiji i u bivšoj Jugoslaviji postojao jedan sasvim drugačiji društveni sistem i politički sistem, postojala je ustanova ustavnog sudstva, a naravno da i posle 1990. godine i posle 2000. godine mi Ustavni sud imamo kao jednu instituciju koja je ukorenjena u našoj pravnoj i političkoj tradiciji. Ovaj zakon o Ustavnom sudu, naravno, oslanjajući se i temeljeći se na novom Ustavu, ima i sasvim nove institute i potpuno sam uveren da će ti novi instituti predstavljati veliko unapređenje zaštite, pre svega prava građana, kada se radi o osnovnim slobodama i osnovnim pravima, koja su utvrđena Ustavom Srbije, ali isto tako su i garantovana pre svega Evropskom poveljom o ljudskim pravima, ali i drugim međunarodnim dokumentima. Dakle, u najkraćem, zakon o Ustavnom sudu uređuje nekoliko velikih oblasti. Prva oblast je, i nešto je u ovoj prethodnoj debati o tome i bilo reči, jeste odeljak koji uređuje izbor, imenovanje i prestanak dužnosti sudija Ustavnog suda. Drugi odeljak uređuje ili normira samo uređenje Ustavnog suda. I da imamo pravila u sadašnjim propisima koja su sadržana u ovom zakonu ne bismo ni došli u tu nevolju da već godinu dana ne funkcioniše Ustavni sud zbog toga što je predsednik Ustavnog suda otišao u penziju ili je stekao uslove da bude penzionisan. A sa druge strane, ne postoji mehanizam kako da bude izabran novi predsednik Ustavnog suda, a samim tim ne postoji ni proceduralna pretpostavka da se pitanja kojima se bavi Ustavni sud stavljaju na dnevni red i da se silni predmeti, koji su se zaista u ovih godinu dana nagomilali u Ustavnom sudu, jedan po jedan rešavaju. Dakle, kada ovaj zakon bude usvojen, imaćemo vrlo jasna pravila uređena zakonom kako da svaku situaciju u kojoj je zakonopisac mogao da predvidi, da svaku situaciju koja bi mogla dovesti do opstrukcije rada Ustavnog suda ubuduće izbegnemo. Vrlo važna oblast ovog zakona i vrlo važno poglavlje jesu ono što predstavlja suštinu, a to su procedure, postupci koji se uređuju pred Ustavnim sudom. Naravno, postupci su pre svega propisani samim Ustavom kroz nadležnosti Ustavnog suda, a ovde se uređuje način kako te procedure započinju, kako traju, kako se završavaju. I pored uobičajenih postupaka, koji pre svega se odnose na ocenu ustavnosti zakona i na ocenu ustavnosti i zakonitosti podzakonskih pravnih akata, kako državne uprave i izvršne vlasti, tako i organa teritorijalne autonomije i organa lokalne samouprave, ima još nekoliko važnih postupaka koji su vrlo precizno uređeni ovim zakonom. Radi se, pre svega, o novim institutima. Po ovom zakonu je uređeno na koji način Ustavni sud raspravlja i odlučuje u postupcimakoji za predmet imaju povredu Ustava od strane predsednika Republike sa jedne strane, zatim pravo sudija, tužilaca i zamenika tužilaca da reaguju na odluke koje donosi Visoki savet sudstva i Skupština Republike Srbije o njihovom razrešenju. Dakle, postoji pravna zaštita u ovoj vrlo važnoj oblasti. Ono što predstavlja jednu najvažniju novinu, jedan najbitniji napredak koji mi u svoj pravni sistem unosimo, a to jeste institut ustavne žalbe. Građani Srbije, u trenutku kada ovaj zakon bude stupio na snagu, imaće pravo i mogućnost da se obrate Ustavnom sudu kada smatraju da je povređeno neko njihovo pravo ili neka od sloboda koje su utvrđene Ustavom, moći će da se obrate Ustavnom sudu i da od Ustavnog suda zahtevaju zaštitu u takvom slučaju, ukoliko na drugi način nije obezbeđena sudska zaštita. Više puta smo svi zajedno ovde o tome govorili, u državi u kojoj nema efikasne sudske zaštite vlada zakon jačeg i takva država u stvari prestaje da bude država korak po korak. Svaki institut koji građanima omogućava da dođu do sudske zaštite predstavlja jačanje pravne države, jačanje stabilnosti jednog demokratski uređenog poretka, i zbog toga je ovaj institut ustavne žalbe toliko važan. Međutim, pored ovih situacija, kada ne postoji druga sudska zaštita, pa se Ustavni sud pojavljuje kao instanca koja sudi u pojedinačnim pravnim slučajevima, ima jedan vrlo važan slučaj, kada građani u vreme kada teku sudske procedure, dakle pred redovnim sudovima, bilo da su krivične ili da se radi o građanskim postupcima, mogu da se obrate Ustavnom sudu ukoliko smatraju da se ti postupci, prosto govoreći, predugo traju. Dakle, ukoliko smatraju da je povređeno njihovo pravo na suđenje u razumnom roku. Kada ovaj zakon bude stupio na snagu, ukoliko se većina poslanika u ovoj skupštini za to opredeli, pravni sistem Srbije biće opremljen svim mehanizmima koje ima i Evropski sud, dakle svim mehanizmima koji su predviđeni Evropskom poveljom o ljudskim pravima, imaćemo kao građani mogućnost da se obratimo Ustavnom sudu da nam pruži zaštitu ukoliko suđenja u kojima učestvujemo kao građani predugo traju. Da postoji taj institut danas, mislim da bi Ustavni sud imao značajan broj slučajeva da reši i mislim da bi to veoma pomoglo da redovni sudovi u našoj zemlji sude ažurnije, da budu efikasniji i da imamo manje nevolja sa zastarelošću predmeta u krivičnim procedurama i sa dužinom trajanja predmeta u parničnim postupcima, u vanparničnim postupcima i u izvršnim postupcima takođe. Takođe, koristim priliku da nešto više o ovom institutu kažem, jer je to suštinska i najveća novina u ovom zakonu i našem pravnom sistemu. U onim slučajevima kada Ustavni sud da zaista postoji povreda prava i sloboda na koje se ukazuje ustavnom žalbom kada se iniciraju ovi postupci, Ustavni sud ima pravo da naloži sprovođenje određenih mera. Naravno, te mere nisu definisane zakonom već je ostavljen jedan vrlo širok prostor Ustavnom sudu i Ustavni sud će imati mogućnost da naloži izvršenje tih mera, kako bi sve ove povrede prava i sloboda bile uklonjene iz pravnog poretka. Oni građani koji izdejstvuju usvajajuću presudu po ustavnoj žalbi, dakle, kada Ustavni sud utvrdi da po postupcima koje su oni pokrenuli postoji poveda prava i sloboda, moći će, ukoliko smatraju da su pretrpeli određenu štetu nepravilnim ili nezakonitim postupanjem državnih organa, sudova takođe, imaće pravo da traže obeštećenje, i to prvo u jednom postupku koji će se voditi pred komisijom, čijeformiranje po ovom zakonu ima pravo da predloži i obavezu naravno ministar pravde u određenom vremenu posle stupanja na snagu ovog zakona, a ukoliko nije zadovoljan i ukoliko se postupak ne završi sa adekvatnom satisfakcijom za građanina, svako će imati priliku da posle sprovedene procedure pokrene i postupak u redovnoj parničnoj proceduri da bi utvrdio štetu u redovnom sudskom postupku. To su, dakle, suštinski najbitnije novine i pored njih želim da istaknem još dve ili tri stvari za koje držim da su vrlo važne. Naime, postupak za ocenu ustavnosti zakona pre proglašenja zakona je takođe novi institut. To kao pravno uređen skup pravila nije postojalo do sada u našem pravnom sistemu. Ispostavilo se da ima slučajeva kada Narodna skupština većinom usvoji zakon da se pojavi dilema oko toga da li je taj zakon u skladu sa Ustavom ili ne i kvalifikovana većina poslanika Narodne skupštine Republike Srbije ima pravo da u vremenu koje postoji između usvajanja zakona i završetka procedure u ovoj skupštini, koja se završava tako što nadležni u Skupštini potpisom utvrde da je tekst određene sadržine usvojen i da je dobio parlamentarnu većinu, postoji vreme između tog trenutka i trenutka kada predsednik Republike ukazom proglašava zakon i kada posle toga on odlazi u "Službeni glasnik" i kada biva objavljen, dakle, u tom vremenu kvalifikovana većina poslanika ima pravo da od Ustavnog suda traži da utvrdi da li je takav zakon u skladu sa Ustavom ili ne. Postoji još jedna procedura, to je postupak odlučivanja o odlaganju stupanja na snagu odluke autonomne pokrajine, to je takođe institut koji je predviđen novim Ustavom i mislim da, iako pretpostavljam da će to biti sasvim izuzetna situacija, otvorena je još jedna procedura koja će omogućiti da izbegnemo svaku moguću neustavnost i nezakonitost u odlučivanju i organa autonomne pokrajine. Jedna takođe vrlo važna odredba odnosi se na one slučajeve kada Ustavni sud u skladu sa Ustavom utvrdi da potvrđeni međunarodni ugovori, to su dakle međunarodni ugovori koji su potpisani, a dobili su većinu u Narodnoj skupštini Republike Srbije, nisu u skladu sa Ustavom, postoji mogućnost da se takva procedura takođe otvori pred Ustavnim sudom. Ustavni sud takođe ima pravo da utvrđuje i obavezu da li su takvi međunarodni ugovori u skladu sa Ustavom i opštevažećim pravilima međunarodnog prava, koja su takođe obavezujuća u našem pravnom poretku. Postoji jedan vrlo jasno uređen način nastupanja pravnih posledica ukoliko Ustavni sud utvrdi da takav međunarodni ugovor nije u skladu sa Ustavom. On prestaje da važi na način i po pravilima koja su samim tim međunarodnim ugovorom i opšteprihvaćenim pravilima međunarodnog prava uređena. Mislim da imamo svi zajedno priliku da u jednoj otvorenoj debati, za koji sam siguran da će biti sadržajna kao i uvek kada se u ovoj skupštini raspravlja o vrlo važnim pitanjima, utvrdimo najbolji mogući tekst zakona o Ustavnom sudu. Takođe, verujem da ćemo na kraju ove debate doći i do jedne vrlo jasne slike, jedne vrlo jasne predstave o tome ko su ličnosti koje su najbolje da budu sudije Ustavnog suda. Srbija je na pragu da zaokruži svoj pravni sistem tako što će poslanici Narodne skupštine Republike Srbije doneti ove vrlo važne odluke. Kada sam na početku rekao da je sasvim prirodna koincidencija da danas, kada je parafiran ugovor o pridruživanju i stabilizaciji sa EU, počinjemo raspravu o ovoj vrlo važnoj tački dnevnog reda, onda sam želeo da kažem da je to pre svega važno zbog nas. Važno je zbog građana Srbije, važno je zbog 250 poslanika koji reprezentuju ovde građane Republike Srbije, jer mi ove korake ne činimo zato da bismo se svideli nekome, ni Evropskoj uniji, ni Kini, ni Rusiji, ni SAD, ovo činimo zato što je to dobro za svakog građanina koji u ovoj zemlji živi i zbog toga sam siguran da će ova skupština doneti ovaj zakon i da ćemo napraviti jedan veliki korak napred.
Pošto izvestioci Zakonodavnog i Odbora za pravosuđe ne žele reč, da li narodni poslanik Vladan Batić, koji je izdvojio mišljenje na sednici Odbora za pravosuđe i upravu, želi reč? Izvolite. Obaveštavam članove Ustavnog odbora, s obzirom da je puno članova Ustavnog odbora - 25, da ćemo danas da radimo do 17,30 časova i u 17,30 časova će biti sednica. Izvolite, gospodine Batiću.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, vrlo ste slavodobitnički najavili ovu tačku dnevnog reda, a onda ste taj slavodobitnički nastup povezali za parafiranje sporazuma o asocijaciji i stabilizaciji. Ni jedno ni drugo nije za slavlje, i jedno drugo je sramota i stid gospodine ministre. Zašto? Zato što ovaj parlament postoji devet meseci, zato što je po Ustavnom zakonu ovo trebalo biti urađeno do kraja prvog redovnog zasedanja, zato što godinu dana nemamo Ustavni sud, zato što je Srbija doživela to poniženje da kao neko neozbiljan, neko kome se ne veruje parafira predugovor kao poslednji u regionu. Pre četiri godine to je učinila Albanija, gospodine Petroviću - Albanija. Nove zemlje Evropske unije ušle su u šengen, Evropska unija otvorila je granice, Rumuni, Bugari i svi naši susedi slobodno šetaju Evropom, a mi se hvalimo zato što smo potpisali, odnosno parafirali sporazum. Pa to je da se zavučemo u mišiju rupu i nikom da ne pričamo, jer to je poniženje. Ali, da se vratim na ovo što je dnevni red. Dakle, ovaj zakon, odnosno Predlog zakona o Ustavnom sudu manjkav je i već sam rekao teško se amandmanima može dovesti do toga da to bude Zakon o Ustavnom sudu jedne ozbiljne evropske zemlje. On je manjkav u sve tri svoje celine, oko izbora i razrešenja, oko uređenja Ustavnog suda, a da ne govorim o postupku pred Ustavnim sudom. Tu ima i nekoliko kurioziteta koje ćemo pominjati kada bude rasprava o amandmanima. Gospodine ministre, da je ovaj zakon na valjan način uredio izbor i razrešenje, možda bi on bio putokaz kako sada da izvršimo taj izbor i razrešenje. Ne, to je jednostavno prepisano iz Ustava i ništa više od toga, zato se nalazimo u ovom lavirintu, i zato se i nalazimo u ovom ćor sokaku. Evo, pitam vas, da li će se na sudije Ustavnog suda primenjivati Zakon o penzijskom i invalidskom osiguranju koji predviđa opšti uslov za prestanak radnog odnosa, godine života i dužina radnog staža? To je potpuno nedefinisano. Rekao sam vam prethodno, u predlogu predsednika Republike imate kandidate koji po tom zakonu i po tim opštim uslovima jednostavno ispunjavaju uslov za penziju ili će ga ispuniti za par meseci. Znači, to je potpuno neregulisano i nedefinisano, i zato će to i ubuduće biti problem. Dakle, to je potpuno nepotpuno, ali postupak, ovde ima jedna odredba u članu 8. koja je stvarno kuriozitet i to će verovatno takođe ući u almanah ovako pravničke struke ili zakonodavnih pokušaja. Kaže se - o pitanjima postupka pred Ustavnim sudom koja nisu uređena ovim zakonom shodno se primenjuju odredbe odgovarajućih procesnih zakona. Mislim, da nije smešno, bilo bi tužno, ovako je tragikomično. Da li je to, gospodine Petroviću, recimo Zakon o krivičnom postupku, koji je to odgovarajući procesni zakon? Ne može to pisati u zakonu. Da ste se bar pozvali na Zakon o parničnom postupku ili Zakon o upravnom postupku, pa i nekako. Vi imate sijaset procesnih zakona u ovoj zemlji i onda će da se nekom sudiji Ustavnog suda javi po kom će procesnom zakonu da postupa i odlučuje. Stvarno neozbiljno.
Hvala, gospodine Batiću. Povredu Poslovnika reklamirali su narodni poslanici Slobodan Maraš, Petar Jojić, Momir Marković. Izvolite gospodine Maraš.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, meni je žao što je gospodin Dulić opet izašao. Zaista ne razumem razlog zbog čega ignoriše javljanje određenih poslanika u ovoj sali. Javio sam se pre otprilike 30 minuta, daleko pre nego što se gospodin ministar javio za reč, nakon toga je govorio gospodin ministar, pa gospodin Batić, i zaista mislim da je nekorektno. Javio sam se bio zbog člana 98. stav 2. Zaista mislim da bi bilo neophodno prekinuti ovu sednicu jer, koliko sam shvatio, Odbor za ustavna pitanja, zbog nedorečenosti našeg Poslovnika, odnosno člana 172. stav 3, odnosno ko predlaže ove kandidate, može da nam dostavi drugi spisak nakon svoje sednice. To je jedna stvar. Zatim, Nada Kolundžija, šef poslaničke grupe DS, zaista je rekla nešto što je veoma čudno. Poistovetila je, kako je rekao gospodin Batić, članove Republičke izborne komisije sa sudijama Ustavnog suda. Znači, tu apsolutno ne može biti nikakve jednakosti iz prostog razloga što zaista ono treba da predlažu stranke, ali sudije Ustavnog suda ne. Iz toga proizilazi da mi dobijemo ovakav predlog zakona koji zaista možemo nazvati političkim. Vi ste, gospodine ministre, malopre mnoge reči hvale rekli i na bazi ovoga što smo danas parafirali, ugovor o asocijaciji i stabilizaciji, ali niste rekli da oni sa kojima ste to parafirali su dan-dva pre toga rekli da jedna od osnovnih primedbi je nereformisano pravosuđe. Znam da se slažete. Sećam se vašeg slogana u kampanji "jer život ne može da čeka". Mi smo čekali tri meseca da vi formirate Vladu. Propustili ste rok u toku prvog zasedanja da predložite sudije Ustavnog suda i zakon o Ustavnom sudu. Sada je prošlo sedam meseci otkad ste vi ministar pravosuđa. Možemo reći da je ovo neki prvi korak, s tim što smo se mi potrudili sa 20 i više amandmana da popravimo malo ovaj zakon koji ste izneli pred nas. Dodao bih samo još da ste malopre spomenuli pokrajinu, odnosno pokrajinske i lokalne organe, odnosno statut pokrajine itd. Mislim da je veoma loše rešenje u zakonu o Ustavnom sudu koje ste stavili kao rešenje. Mi smo i tu podneli amandmane i imaćemo prilike više o tome da pričamo. Ne možemo reći da smo na ovaj način zaokružili Ustavni sud iz prostog razloga što mi još uvek nema Vrhovni kasacioni sud, koji treba da predloži još pet sudija. Mislim da je to veliki nedostatak i nemojte previše da se hvalimo, nema razloga za to.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, onda je povredu Poslovnika reklamirao narodni poslanik Momir Marković. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, koristim priliku – prisustvo ministra pravde gospodina Petrovića – da postavim pitanje i zatražim odgovor. Da li će biti predložen zakon o disciplinskoj odgovornosti nosilaca pravosudnih funkcija, tj. sudija i tužilaca, kako je to predviđeno u zemljama Evropske unije? Kao jedan od najkonkretnijih primera u uporednom pravu imate u Nemačkoj zakon o disciplinskoj odgovornosti. Da mi imamo zakon o disciplinskoj odgovornosti nosilaca pravosudnih funkcija, ne bi nam se neke sudije šetale i bavile turizmom nego bi radile svoj posao, naravno da budu nagrađeni primerno i da budu obezbeđene njihove porodice, ali da oni rešavaju predmete naših građana i da dele pravdu po Ustavu i zakonu. Gospodine ministre, prema mojim saznanjima, velika je šteta koja je isplaćena građanima Republike Srbije zbog neosnovanog lišenja slobode i držanja u pritvoru i u zatvoru lica koja su nevino lišena slobode, oslobođena, na kraju odbijena optužnica i da je u tom slučaju država platila određenu štetu i da plaća još uvek. Postavljam pitanje - koliko je Vlada Republike Srbije iz republičkog budžeta platila štetu našim građanima zbog neosnovanog pritvora u 2004, 2005, 2006. i 2007. godini? To su pitanja koja se tiču funkcionisanja i nezavisnosti sudstva, efikasnosti sudstva i ekonomičnosti pravosudnih organa u državi Srbiji. Stanje u pravosuđu vi ste skoro ocenili, a i znate da u pravosuđu ima dosta problema. Zato sam prethodno i postavio vama pitanje i verujem da ću dobiti odgovor - da li će biti reizbora po Ustavnom zakonu za sprovođenje Ustava? To je pitanje i te kako značajno, jer na pravosudne funkcije moraju dolaziti ljudi od struke, ljudi od morala, ljudi koji će biti efikasni i koji se neće baviti nijednim drugim zanatom i zanimanjem osim vođenja postupka i deoba pravde. Prema tome, to su pitanja i te kako značajna i vidim da se vi u tom pravcu zalažete, i molio bih u tom pravcu da dobijemo i odgovore, i da napokon pročišćenje u pravosuđu mora da dođe. Ako imate ljude koji rade u pravosuđu, čije se odluke u 50-60% ukidaju i preinačuju, postavlja se pitanje - da li takvi ljudi mogu biti nosioci pravosudnih funkcija i da li mogu da dele pravdu? (Predsedavajući: Hvala, gospodine Jojiću.) Ovako se stiču uslovi za razrešenje zbog nestručnosti i neefikasnosti, ako ne postoje još i neki drugi razlozi. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković. Izvolite, tri minuta po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, da iskoristim priliku da obavestim ministra; s obzirom na to da nam je on rekao da će ovim zakonom zaokružiti otprilike pravosudni sistem i da će pravosuđe funkcionisati itd. (verovatno kada je išao na parafiranje Sporazuma o pridruživanju pa gledao njihove sudove tamo i pravosuđe), da vas obavestim, ministre, već tri dana vam je u pravosuđu totalna blokada. Ljude ste doveli, pri tom ne mislim na sudije, tužioce, nego na administrativno osoblje, do granice krajnje bede, ljudi štrajkuju, nemaju ni elementarnih uslova za rad, nemaju nikakve plate, a vi parafirate sporazume o pridruživanju. Gospodine ministre, prvo u kući svojoj sredite, prvo u pravosuđu, podignite tim ljudima platu, smešne su im plate. Obezbedite im stolove i kompjutere. Znate da je kompjuter izmišljen, oni još uvek rade na pisaćim mašinama u mnogim sudovima. Obezbedite im elementarne uslove za rad, pa onda recite. Uostalom, ove laptopove što ste planirali poslanicima, podelite u sudove, biće vam zahvalni. Gospodine ministre, 55 hiljada predmeta je u Okružnom sudu, zatrpani su. Zakon o parničnom postupku ne valja i to je osnovna kočnica, a ovde smo vam ukazivali kada je donošen Zakon o parničnom postupku da neće valjati i da će biti zakon za policu. Zakon o krivičnom postupku takođe ne valja. Ne znam da li ste predložili vi ili vaš prethodnik, tamo je određeno da tužioci vrše istragu, a nemate elementarnih uslova da primenite Zakon o krivičnom postupku: nema prostora, nema nikakvih uslova, nemate dovoljno ni kadrova. Pravosuđe vam tavori, a vi parafirate sporazume o pridruživanju, a do potpisivanja Sporazuma o pridruživanju proći će još mnogo vode Dunavom.
Povredu Poslovnika reklamira narodni poslanik Vladan Vučićević, a posle njega reč ima ovlašćeni predstavnik SRS, narodni poslanik Zoran Krasić, pa onda narodni poslanik gospodin Nebojša Ranđelović, pa onda Ivica Dačić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Predlog zakona o Ustavnom sudu, koji je podnela Vlada Republike Srbije. Sedeći ovde i slušajući narodne poslanike, moram iskreno reći da sam kao narodni poslanik prosto rečeno zbunjen. Verujem da su građani Srbije još više zbunjeni. Već danima i mesecima ovde se priča da Republika Srbija nema Ustavni sud, da ne može živeti kao država zato što nema Ustavnog suda, da treba da napravimo Ustavni sud, da donesemo taj zakon i odjednom pred poslanicima nalazi se Predlog zakona o Ustavnom sudu, izboru sudija i, pre nego što je počela glavna rasprava, počinje sad odjednom po Poslovniku javljanje i kritikovanje svega i svačega. Ako kao poslanik imam pravo da budem zbunjen jer ne mogu da razumem da se sada nešto što smo mesecima tražili, a nismo imali, bili smo u pravu, treba da imamo Ustavni sud, treba da znamo kome treba da se žalimo na svaku ustavnu neposlušnost ili nepoštovanje Ustava, i sad odjednom nešto se našlo i u samom startu kritikujemo. Šta mi, u stvari, hoćemo? To je osnovno pitanje za nas koji treba da donesemo i izaberemo ove sudije. Siguran sam u to da ima mnogo sudija u Srbiji, ali da ovih 10 koji su predloženi, svakome ponaosob treba da bude čast što se nalaze na ovoj listi. A naravno, od tih 10, demokratski biće izabrano pet, pa se postavlja pitanje - ko postavlja i ko predlaže ove ljude? Predlažu stranke i predlaže većina. To ništa nije strašno. Ali, bira Skupština. Čast svih onih ljudi koji se nalaze na listi je što su na toj listi. Prosto je neverovatno da opozicija traži, zahteva mesecima, kritikuje što nešto ne postoji, a kada većina stavi to kao predlog na razmatranje, sada unapred postoji već neka kritika; štaviše, ko je tu, ko je predložio - to je manje važno. Važno je da su ljudi predloženi, na nama je da izaberemo te ljude, na nama je da sutra kontrolišemo kako će ti ljudi raditi, a mislim da će ti ljudi raditi u skladu sa Ustavom i u skladu sa zakonom. Zašto mi, kao zle žene, unapred osuđujemo nekoga kako će i šta raditi? Nama treba da izaberemo Ustavni sud, da imamo Ustavni sud i da, ono što je bila kritika da ne postoji, postoji, i da imamo kome da se žalimo, ako se ustavnost u ovoj zemlji ne poštuje. (Predsedavajući: Hvala, gospodine Vučićeviću.) Zahvaljujem se gospodinu predsedavajućem, samo još jednu rečenicu. Prema tome, ne mogu da shvatim da sve što je pozitivno u samom startu treba iskritikovati i devalvirati. Takvim načinom retorike devalviramo sami sebe, devalviramo naše postojanje, devalviramo naš autoritet i autoritet Skupštine Republike Srbije.
Povredu Poslovnika reklamirala je narodni poslanik Nataša Jovanović. Izvolite.
Kolega Vučićeviću, vi ste samo presvukli odelo, i to vam je dobro, to sivo, juče u Skupštini grada je bilo tamnije, znači, vi ste se samo promenili, od juče ste druga ličnost. Juče ste bili opozicija u Skupštini grada Kragujevca, što vam ne sporim, jer i mi smo tamo, samo mnogo veća opozicija Stevanoviću. Celog dana ste držali poziciju propalog Stevanovića i onu šačicu oko njega, kao i odbornici SRS, po povredi Poslovnika, zbog toga što ne radi dobro, što ne poštuje Ustav, što ne poštuje zakon i ponašali ste se u skladu sa vašim opozicionim pravom. Juče je u Skupštini grada Kragujevca pokrenuli jedno pitanje koje je aktuelno za kragujevačku javnost. Evo, da upoznam i širu srpsku javnost i narodne poslanike, radi se o eventualnoj zloupotrebi prilikom izrade projekta dvomostovlja u Kragujevcu. Mi imamo reku Lepenicu, po kojoj se grad proslavio. Ona naravno nije više takva kao što je nekad bila. Nažalost, grad ne brine mnogo o građanima za druge projekte. Ljudi nemaju osnovne uslove za život, a odlučila se gradska vlast da pravi dva mosta. Stari kameni most, koji vodi do ulaza u Topolivnicu, odnosno u Zastavu će biti potpomognut još jednim koji ide pored. Kolega Vučićević je juče izneo razloge zbog kojih traži, opravdano sumnja da je gradonačelnik Stevanović, jednu ruku ovde, drugu ruku onde, i njegovi saradnici, je l' tako, da se tu radilo svašta sa parama iz budžeta građana. Onda je on, da bi se odbranio, baš kao maloprei Dulić, da skine odgovornost sa sebe, jer je shvatio da je pogrešio, Stevanović je predložio formiranje anketnog odbora, kako bi se ispitale sve te činjenice, jer ste vi izneli te podatke i predložio je da svaka politička stranka izađe sa po jednim kandidatom. Vi ste, kao čovek koji dobro zna Poslovnik o radu Skupštine grada, ali očigledno ne znate ovaj o radu Skupštine Srbije, rekli da hoćete ili nećete u tome da učestvujete. Gde vam je logika, kolega Vučićeviću? Za jedan anketni odbor, koji treba da ispita malverzaciju koja postoji ili ne postoji, Veroljuba Stevanović, vi kažete da je potreban ili tvrdite, legitimitet svih političkih stranaka, a kada mi ovde u Skupštini Srbije za Ustavni sud Srbije tražimo da to prođe nadležni odbor, vi kažete - mi smo zli, mi smo ovakvi, onakvi, zloupotrebljavamo to, sve nam nešto smeta. Ako neko hoće da imamo ustavni sud, to je SRS. Jer po našim sporovima nije imao ko da rešava, na kraju krajeva, i povodom brljotina i zloupotreba gradonačelnika u gradu u kome mi živimo. Nemojte onda da se pretvarate da ste nešto što niste, gospodine Vučićeviću. Kada znate da ste opozicija na jednom mestu, ostanite dosledni pa dozvolite ljudima koji to jesu, a mi smo najveća opozicija i buduća vlast u Republici Srbiji, da koristimo svoje pravo. Na kraju, predsednik Skupštine je priznao, i pored sve pomoći koje su pokušali ovde razni njegovi pravni eksperti da mu daju, da je pogrešio i da to mora da prođe Odbor za ustavna pitanja, i zato ga je zakazao za 17,30 sati. Nepotrebno ste se javili i zato sam morala da reagujem jer pokazujete dvostruke aršine i čovek ste koji ne poštuje osnovna demokratska načela. Pustite vi opoziciju da ovde radi svoj posao, a mi ćemo tamo u Skupštini grada Kragujevca, kao opozicija da radimo posao koji smo juče vrlo uspešno radili u obaranju sa vlasti Stevanovića i njegove kriminalne klike. Hvala.
Hvala, gospođice Jovanović. Povredu Poslovnika reklamira narodni poslanik Vjerica Radeta, pa onda Vladan Vučićević. Navedite samo član Poslovnika. Izvolite.
Član 104, ako treba da ga citiram, da se vratim i da uzmem Poslovnik.
Nema potrebe. Samo da vam vratim vreme.
Hvala lepo. Iznenađena sam komentarom gospodina Vučićevića. Kažete, kolega, da se narodni poslanici iz opozicije mesecima bune što nemamo ustavni sud, a sada kada tako nešto predlažemo, da se opet bune. Ovo je prosto neverovatno. Naravno da smo komentarisali svakodnevno činjenicu, evo i sada ovog momenta Srbija se nalazi u neustavnom stanju, i ovog momenta i do ovog momenta niste ispunili obaveze koje ste imali prema Ustavu i prema Zakonu o sprovođenju Ustava. Ali, ne razumem šta to znači - tražili ste da imamo Ustavni sud, tražili ste Zakon o ustavnom sudu i, sad ste mi vi baš neki poslanici, tražite čak da to bude u skladu sa zakonom, u skladu sa Ustavom. Pa, gospodine Vučićeviću, to što nemamo ustavni sud i to što nemamo sudije ustavnog suda, to ne znači da može bilo ko kome padne na pamet da dođe i da kaže - evo, kažem vam, od danas imamo ustavni sud, evo imamo ustavne sudije, ko je za, ajde, brže, pritiskajte zelene dugmiće i opozicija mora da bude zadovoljna. Mi nismo tražili bilo kakav zakon i mi nismo tražili bilo kakva imena za sudije ustavnog suda. Mi odlično znamo kakav je značaj Ustavnog suda, mi odlično znamo kakva je funkcija u svakom društvu i u svakoj državi Ustavnog suda i kakav zakon o Ustavnom sudu treba da donese parlament. Zaista vas cenim, kolega Vučićeviću, i volela bih, ionako ste se javili za reč, da vi kažete da garantujete za svakoga od ovih ljudi, pošto mi ne znamo ko su, da oni ispunjavaju uslove. Ovde je bilo primedbi da su neki već penzioneri ili će uskoro da budu. Da nam vi kažete njihovu biografiju, da nam vi kažete čime su oni zaslužili da budu predloženi od strane narodnog poslanika Olivera Dulića, ili možda vi imate nekih 10, i vi ste narodni poslanik, ako može Oliver Dulić, možete i vi, može bilo koji narodni poslanik da predloži nekih svojih deset. Znate, ako insistiramo na formi, tek kad krene rasprava, onda ćemo da govorimo o kvalitetu ovih kandidata. Zasad govorimo o formi samo koju niste ispunili, a o suštini ćemo govoriti kada to bude na dnevnom redu. Vidite, ne cenim Borisa Tadića, ne cenim ni njegov rad, ali ovo što je on poslao narodnim poslanicima liči na predlog. Njegovi kandidati, naravno i o njima ćemo da govorimo, imaju i biografiju i saglasnost da prihvataju da ovo rade. On kaže - smatram da predloženi kandidati poseduju stručne i lične kvalitete... (Predsedavajući: Vreme.) Zahvaljujem... na osnovu kojih mogu obavljati funkciju na koju sam ih predložio. Ovo formalno je predlog koji je u redu, suštinski govorićemo kada dođe tačka na dnevni red. Ne možete onako preko kolena i onako ko mali Perica - ovo je ipak parlament, drage moje kolege.
Hvala. Povredu Poslovnika reklamira narodni poslanik Vladan Vučićević, pa narodni poslanik Boško Ristić. Nisam video, vi ćete posle gospodine Ristiću. Navedite samo koji član poslovnika.
Član 103. Dame i gospodo poslanici, ceneći moju uvaženu koleginicu Kragujevčanku Natašu Jovanović, tačno je da sam presvukao odelo koje sam nosio juče i stvarno mi je žao što ona nije imala vremena da presvuče svoju garderobu koju je nosila juče. Nisam to čak ni primetio, niti bih to danas primetio, to je njen problem. Apsolutno se slažem da Odbor za ustavna pitanja treba da zaseda. To uopšte nije sporno i to je jedna procedura koja treba da se ispoštuje. Želim da kažem da predloženi kandidati, znate, imaju sigurno određenih kvaliteta kada su predloženi. U zaštiti tih ljudi, a verujte mi te ljude ne znam, mislim da je nepošteno da deset osoba koje se nalaze ovde, mi ih u samom startu devalviramo. Mi kao Republička skupština, kao poslanici, imamo pravo da se za nekoga odlučimo, da glasamo ili da ne glasasmo. Mi možemo da izglasamo pet sudija Ustavnog suda, a možemo da ih ne izglasamo, pa će naravno morati u nekoj drugoj proceduri, u drugom intervalu, da budu birane te sudije, a da li i koliko nije važno. Prema tome, želim generalno da kažem da nije u redu da u samom startu imamo kritički osnov za nešto što je poželjno, potrebno i ispravno. To je suština. Znate, najlakše je izaći i kao opozicija kritikovati. Tačno je to da sam u kragujevačkom parlamentu opozicija, kritikujem, ali kritikujem sa apsolutnim argumentima i sve što sam juče pričao, kako reče Nataša Jovanović, o dvomostovlju, jesam. Za sledeću sednicu doneću validnu dokumentaciju da je sve što sam rekao tačno i to obećavam potpredsednici republičkog parlamenta Nataši Jovanović.
Reč ima narodni poslanik Boško Ristić, pa narodni poslanik Nemanja Šarović, pa narodni poslanik Nataša Jovanović, replika na izlaganje gospodina Vučićevića.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, reklamiram član 103. Poslovnika, koji kaže da poslanici mogu da govore samo o onome što je tema i što je na dnevnom redu. Podsetio bih da je ovde tema zakon o Ustavnom sudu, a Ustavni sud, opet podsećam, jeste samostalni i nezavisni državni organ koji nije u sistemu pravosuđa Republike Srbije, a pošto ovde ima nerazumevanja u vezi sa položajem i suštinom ove institucije, želim da ukažem na član 143. Ustava, koji kaže da postoje sledeće vrste sudova, a da je najviši sud u Republici Srbiji Vrhovni kasacioni sud. Isto tako, želim da ukažem, onima koji ne razumeju do kraja odredbu člana 166. i 167. Ustava Republike Srbije, da Ustavni sud upravo rešava o sukobu nadležnosti između sudova i drugih državnih organa, što pokazuje da Ustavni sud nije deo pravosudnog sistema Republike Srbije. Inače, ukoliko smo dobronamerni u diskusiji, ukoliko zaista želimo da ova zemlja bude zasnovana na vladavini prava, da bude zaista ovo pravna država, onda je nužno da imamo ustavni sud i zakon koji uređuje postupak i sve ono što jeste nadležnost ustavnog suda. Posebno bih želeo da ukažem na dve stvari koje su izuzetno značajne za građane Srbije. Pre svega, to je uvođenje ustavne žalbe i razrada postupka po ustavnoj žalbi, koja garantuje građanima Srbije da, kada nije obezbeđena sudska zaštita njihovih prava, Ustavni sud može da reaguje i u toj situaciji. A čak i u situaciji kada redovni sudovi, dakle ne Ustavni sud, nego redovni sudovi, ne rade svoj posao dovoljno efikasno, građani imaju pravo na blagovremenu pravdu i odluke u razumnom roku. Slažem se sa gospodinom Momom Markovićem koji kaže da postoji veliki broj nerešenih predmeta u sudovima, i to je tačno, i građani Srbije zaista imaju puno primedbi na stanje u pravosuđu. Mi moramo, u skladu sa Ustavom, da rešimo to stanje na način da ovu javnu funkciju, pravosudnu funkciju obavljaju ljudi koji nisu kompromitovani, ljudi koji znaju svoj posao, koji će pošteno i dostojno vršiti ta javna ovlašćenja. Još jedna novina na koju želim da ukažem, to je zaštita prava građana u izbornim sporovima. Uspostavljanjem Ustavnog suda koji ima nadležnost da rešava u izbornim sporovima, nećemo više biti u prilici da imamo brojne građane na ulicama Srbije koji, nezadovoljni radom izbornih komisija, nemaju mogućnost da ta svoja prava ostvare u redovnom sudskom postupku. Ukoliko je došlo do kršenja takvih prava, ukoliko u Srbiji dođe do ugrožavanja izbornog prava, sada će postojati nezavisni organ koji će, u skladu sa Ustavom i zakonom, štititi njihova izborna prava. Kako se nama približavaju izbori, smatram da je korektno od svih učesnika u tim budućim izborima da podrže stvaranje i uspostavljanje ovakve institucije, koja će građanima obezbediti ustavnu i zakonsku sigurnost u izbornom procesu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović, pa onda narodni poslanik Vjerica Radeta, a zatim ovlašćeni predstavnik SRS Zoran Krasić.
Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se u skladu sa Poslovnikom, član 104, koji kaže da su narodni poslanici dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. Mene iznenađuje činjenica da predsedavajući Radojko Obradović nije reagovao na onakvo izlaganje gospodina Vučićevića koje je bilo, to moram reći, ispod svakog nivoa. Možete se vi, gospodine Vučićeviću, hvaliti brojem odela koje ćete promeniti, ali vi ste maločas ovde dokazali svima u ovoj sali i svima onima koji gledaju prenos da odelo ne čini čoveka, i da svakako ne čini džentlmena i kavaljera, jer vi da ste makar u minimalnom procentu nešto tako, svakako ne biste izgovorili onako nešto bilo kome u ovoj skupštini, a svakako ne dami kakva je Nataša Jovanović. Druga stvar, što se tiče argumentacije koju ste izneli vezano za Ustavni sud, moram priznati da vam je ona otprilike adekvatna koliko i ovaj nesrećni komentar koji ste dali. Ne mogu da shvatim da bilo ko, ko se ozbiljno bavi politikom, može da kaže, eto, do sada ste kritikovali što nemamo Ustavni sud, a sada je stigao predlog, nije nikakav, ni sam ne znam ko su ti ljudi na spisku, ali hajde da izaberemo bilo koga i da imamo kome da se žalimo. Tu su ljudi, pa neka probaju. To su previše ozbiljne institucije da bi mogli da pustimo bilo koga da proba. Ne mogu se predlagati ljudi koji su ispunili uslove za penziju ili su pred ispunjavanjem uslova za penziju, jer smo onda sigurni da ćemo za nekoliko meseci ili pola godine ponovo doći u situaciju da nemamo Ustavni sud. Da li je to ono što vi hoćete, a čuli smo da ima više od hiljadu predmeta u proceduri, dakle to su ipak potrebni ljudi koji će imati i stručnost i snage da to iznesu i da se izbore sa velikim brojem predmeta koji čekaju da uđu u proceduru. Ukoliko prihvatimo ovo, a mi iz SRS to svakako ne možemo i nećemo učiniti, dajte da bude bilo ko, samo da se žalimo, mi ćemo se vratiti u onu situaciju koju smo imali dok je postojao onakav sud, ako se to uopšte može nazvati Ustavnim sudom, i opet će biti ono kako je narod rekao - Ustavnom sudu se žaliti je kao gluvom šaputati. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, a nakon tog izlaganja dajem pauzu od 15 minuta.
Gospodine Obradoviću, znam da ste vi zaista korektni kada predsedavate Narodnom skupštinom, to jeste za pohvalu, ali ipak mora da se vodi računa o Poslovniku. Kolega Vučićević je ovde rekao da se javio po članu 103. Poslovnika, to isto je rekao i kolega Boško Ristić. Da podsetim da član 103. Poslovnika kaže da govornik može da govori samo o pitanju koje je na dnevnom redu. To je prvi stav, da ne čitam drugi i treći stav da ne uzimam vreme. Ako se narodni poslanik javlja po Poslovniku, onda nema teme, ne zna se šta je tema dok ne izađe narodni poslanik i ne kaže šta je to o čemu želi da govori. Ne može niko, niti vi, niti bilo ko od kolega narodnih poslanika sada meni da kaže šta je tema o kojoj govorim. Kada se bude krenulo po dnevnom redu, onda upozoravajte po Poslovniku, mada je stav SRS da ni tada ne treba nikoga upozoravati, jer svaki narodni poslanik zna šta treba da kaže i za ono što kaže, u svakom slučaju, odgovara svojim biračima. Javila sam se po članu 104, koji govori o poštovanju dostojanstva Narodne skupštine u prvom stavu. Meni su zaista bili neverovatni komentari, nisam imala nameru da se javljam i ne bih se javljala posle kolege Ristića, javila sam se isključivo zbog komentara kolege Vučićevića, ali me je iznenadilo i ovo što je kolega Ristić kao pravnik ovde rekao, ljudi moji, približavaju se izbori i mi moramo da imamo Ustavni sud. A šta to znači da ovih godinu dana, koliko nismo imali ustavni sud zato što nije bilo izbora, nije nam trebao ustavni sud. Ili onaj period kada je Boško Ristić takođe bio na vlasti, kad nismo imali dve godine ustavni sud, a imali smo čak i izbora u tom periodu. Dakle, ustavni sud treba ne zbog izbora, ne zbog ove ili one stranke, nego zato što država nije pravno kompletna država ako nema ustavni sud. To je nešto o čemu valjda ne treba da se raspravlja, ali iznenađena sam koliko neki poslanici vladajuće koalicije uopšte ne znaju, zaista ne znaju šta je na dnevnom redu i nije mi jasno kako možete tako na slepo da glasate. Kolega Vučićević kaže, zašto se mi sad tu bunimo zbog ovih 10 imena, koje nam je predložio predsednik parlamenta, gospodin Oliver Dulić. Kaže, mi biramo samo pet, pa izabraćemo pet. Vi nemate pojma, gospodine Vučićeviću. Pročitajte Ustav. Mi ne biramo nijednog od tih 10 koje predlaže Oliver Dulić, odnosno Skupština. Mi utvrđujemo predlog od 10 skupštinskih kandidata, a pet od njih bira predsednik Republike. Ajde, pročitajte Ustav, bar toliko, kad već izlazite da osim lepog odela pokažete i nešto pametno.
Nakon pauze nastavićemo rad. [[Posle pauze – 16.50.]] Možemo da nastavimo rad nakon pauze. Molim narodne poslanike da uđu u salu da bismo počeli rad. Da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa? (Ne.) Reč ima narodni poslanik Goran Rakovac. Ako ne, onda narodni poslanik Aleksandar Marton.
Hvala, gospodine predsedavajući. Poslanici i poslanica Lige socijaldemokrata Vojvodine izražavaju zadovoljstvo što je napokon najviše zakonodavno telo u Republici Srbiji odlučilo da raspravlja o veoma važnoj tački dnevnog reda - zakona o Ustavnom sudu. Ovom prilikom želimo da izrazimo i razočarenje zbog činjenice da smo ušli u već drugu godinu nefunkcionisanja Ustavnog suda Republike Srbije. Svi znamo da je nedostatak ovako važne institucije izvor mogućih veoma nepovoljnih posledica po državu Srbiju. Mi u Ligi socijaldemokrata Vojvodine smatramo da su odgovorni svakako predstavnici vladajuće koalicije, koji mesecima nisu uspeli da se dogovore o tekstu zakona i tako je dolazilo do produžavanja agonije vezane za nefunkcionisanje Ustavnog suda. Nedeljama su poslanici, i Lige socijaldemokrata Vojvodine i drugih političkih partija, očekivali vesti sa sednica Vlade Republike Srbije, četvrtak je bio u pitanju, međutim, iz Nemanjine ulice su stalno dolazile iste vesti, ništa od zakona. Napokon, posle pola godine prenemaganja, svađa, nemogućnosti da tekst bude usaglašen, on je napokon usvojen. Zakon je ugledao svetlost dana. Za ovakvo ponašanje članovi Vlade zaslužili su najgoru ocenu, samim tim što po našim informacijama 912 nerešenih slučajeva stoji u Ustavnom sudu, a ove godine je stiglo 311 predmeta. Zamislite koliko je među ovim zahtevima stvarnih, realnih potreba da se pred Ustavnim sudom zatraži zaštita ustavnosti. Sigurno jako puno. Poslanici Lige socijaldemokrata Vojvodine su opoziciona partija, opozicija ovoj vladi, ali naravno da nećemo sve predloge Vlade odbiti. Smatramo da je zakon potreban i mora se doneti. Liga socijaldemokrata Vojvodine pozdravlja i propisivanje postupka po ustavnoj žalbi, što predstavlja mogućnost zaštite ljudskih i manjinskih prava u slučaju povrede prava pojedinačnim pravnim aktom ili radnjom državnog organa ili organizacija. Poslanici Lige socijaldemokrata Vojvodine će, ukoliko Vlada Republike Srbije razmotri i prihvati naša dva amandmana, koleginice Aleksandre Jerkov i mene, svakako glasati za ovaj predlog zakona, ponavljam, on je potreban ovom društvu. Naime, mi smo podneli dva amandmana. U članu 11. posle stava 1. poslanica Jerkov i moja malenkost predlažemo da se doda novi stav, koji bi glasio: "Narodna skupština Republike Srbije u obavezi je da pribavi mišljenje Skupštine autonomne pokrajine, a koje se odnosi na kandidata za sudiju koji mora biti sa teritorije autonomnih pokrajina". U članu 99. Ustava Republike Srbije, u okviru izbornih prava narodnih poslanika Narodne skupštine Republike Srbije stoji da oni biraju i razrešavaju sudije Ustavnog suda. Ovim predlogom poslanice Jerkov i moje malenkosti se ne osporava pravo Narodnoj skupštini Republike Srbije da bira i da razrešava sudije Ustavnog suda, već joj se omogućava da u saradnji sa nadležnim institucijama autonomnih pokrajina to uradi u najboljoj mogućoj meri. Predložili smo amandman da se u članu 108. posle stava 1. doda novi stav 2. koji bi glasio: "U ostvarivanju svojih funkcija u oblasti zaštite ljudskih i manjinskih prava i sloboda, Ustavni sud posebno sarađuje sa zaštitnicima građana na svim nivoima i nacionalnim savetima nacionalnih manjina". Naime, zaštitnici građana, po prirodi svoje funkcije, imaju dužnost da se bave zaštitom i unapređenjem ljudskih prava, i kao takvi su od izuzetnog značaja kako za Ustavni sud, tako i za ostale institucije u Republici Srbiji. Isto se odnosi i na nacionalne savete nacionalnih manjina. Još jedanput bih ponovio, jako je dobro što se zakon našao u proceduri, nije dobro što o njemu nismo raspravljali u junu, julu, septembru ili oktobru, i to je veoma loše za državu Srbiju, a kažem da će poslanici Lige socijaldemokrata Vojvodine podržati ovaj predlog, naravno, kada čujemo stav Vlade Republike Srbije o našim amandmanima.
Reč ima ovlašćeni predstavnik Liberalno-demokratske partije narodni poslanik Nebojša Ranđelović.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, bez obzira na hvalospeve Predlogu zakona o Ustavnom sudu, koji je malopre izneo gospodin ministar, ne znam na čemu se zasnovane, činjenica je da se pred nama nalazi još jedan politički zakon, prazan, a prepun nedoslednosti. Cilj njegovog donošenja je očigledno stvaranje još jednog tela sa moćnim ovlašćenjima, koje će biti ili poslušno oruđe u rukama Vlade ili uopšte neće raditi. Naravno, ovu tvrdnju ću argumentovati. Najpre ću dati neke načelne primedbe, a kasnije ću dati i suštinske primedbe, član po član, koji se tiču Predloga ovog zakona. Načelo ustavnosti, kao osnovno načelo funkcionisanja moderne države, nalaže zakonodavcu da u svojoj redovnoj zakonodavnoj aktivnosti striktno poštuje norme Ustava. To podrazumeva striktno postupanje svih državnih organa po odredbama Ustava i svih drugih izvora ustavnog prava, gde spada i Ustavni zakon za sprovođenje Ustava. Kakva je situacija kod nas? Najviši državni organi, uz konstantno kršenje Ustava i Ustavnog zakona, sada to rade i po pitanju donošenja zakona o Ustavnom sudu i imenovanja sudija Ustavnog suda. Član 9. Ustavnog zakona utvrđuje, kao obavezu, donošenje zakona o Ustavnom sudu i imenovanje sudija Ustavnog suda najkasnije do kraja Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine. Počelo je Drugo redovno zasedanje Narodne skupštine, a zakon o Ustavnom sudu još nije donet, niti su imenovane sudije Ustavnog suda. Čemu onda zakoni i to izvori ustavnog prava, ako ih bez sankcija krše najviši državni organi? Ustav Republike Srbije, član 172, predviđa da jednu trećinu, odnosno petoro sudija Ustavnog suda imenuje Vrhovni kasacioni sud na opštoj sednici. Pravosudni sistem Srbije još uvek nema ni tehničke, ni organizacione, ni kadrovske mogućnosti da bude organizovan po odredbama Ustava. Da podsetimo, zbog toga su vršene izmene i dopune Zakona o krivičnom postupku, i to nevažećeg, jer važeći je neprimenjiv. To znači da u skorijoj budućnosti jedna trećina Ustavnog suda, zbog nemogućnosti konstituisanja Vrhovnog kasacionog suda, neće moći da bude imenovana. Funkciju Ustavnog suda vršiće krnje telo, imenovano od strane Narodne skupštine i predsednika Republike. Ustavni zakon, doduše, predviđa i takvu mogućnost, član 9. stav 2, odnosno da će se Ustavni sud smatrati konstituisanim ako se imenuje dve trećine sudija. Takvo rešenje, međutim, odstupa od principa prava koji se tiču pravne sigurnosti, celishodnosti i suštinu podređuje formi ostavljajući široke mogućnosti za paralisanje suda i onemogućavanje njegovog funkcionisanja. To upućuje na praznine i loša rešenja u samom Ustavnom zakonu, a sadašnja vlast takav ni zakon, koji daje mogućnost za odlaganje ustavnih obaveza unedogled, nije u stanju da poštuje. Sada bih rekao nešto o suštinskim primedbama, dakle o samom meritumu zakona o Ustavnom sudu. Najpre, član 4. glasi: ''Svako lice može zahtevati da mu se omogući uvid u spise predmeta i da mu se dozvoli prepis spisa, u skladu sa zakonom koji uređuje slobodan pristup informacijama od javnog značaja.'' Stav 2. glasi: ''Uvid u spise predmeta i prepis spisa neće se dozvoliti ako postoje razlozi za isključenje javnosti i u drugim slučajevima, u skladu sa zakonom.'' Šta to znači? To znači da se i lica, odnosno strane koje su u postupku shodno ovom članu mogu isključiti, odnosno može im se onemogućiti uvid u spise. To znači da Ustavni sud, kasnije ćemo videti zbog čega je on oruđe svemoćne Vlade, može jednostavno, ako mu se to ne dopadne, da kaže stranama učesnicama u sporu - zbog tih i tih razloga vi nemate pravo i ne možete da imate uvid u spise. To daje široke mogućnosti za strahovite zloupotrebe. Dalje, član 8. Ovaj član upućuje na druge procesne zakone za pitanja postupka pred Ustavnim sudom koja nisu regulisana ovim zakonom, ali se u ovom članu ne navodi koji su to zakoni. U drugim zemljama postupak pred Ustavnim sudom utvrđuje se veoma detaljno. Našem Ustavnom sudu, po slovu ovog predloga zakona koji imamo pred sobom, biće omogućeno da, shodno trenutnom raspoloženju, bira procesna pravila iz mnoštva zakona koji imaju procesni karakter. Šta to znači? To znači da će Ustavni sud od slučaja do slučaja moći da se opredeljuje koji će se procesni zakon koristiti u postupku. Pošto kod nas, to pravnici znaju, nema primene precedentnog prava, postupci se zaista mogu primenjivati od slučaja do slučaja, dakle po sopstvenom nahođenju. To opet otvara široke mogućnosti za zloupotrebe. Dalje, u odeljku dva - izbor, imenovanje i prestanak dužnosti sudija, način i postupak imenovanja sudija Ustavnog suda nije razrađen. Naprotiv, postupak imenovanja sudija tretira samo član 11, i to samo u stavu 1, u kome se konstatuje da Ustavni sud ima 15 članova. Stav 2. i 3. tiču se zakletve sudija. Ovde se daje jedna mogućnost nedopustiva u pravu, odnosno niži pravni akt upućuje na viši pravni akt. Umesto da se nižim pravnim aktom razradi ono što stoji u višem pravnom aktu, ovaj zakon jednostavno jednom rečenicom u članu 11. upućuje na Ustav i ne kaže ništa više o tome. Ovakvom prazninom predloženi zakon isključuje izvesnost funkcionisanja Ustavnog suda i imenovanja novih sudija u slučaju prestanka mandata imenovanih sudija. To je bio jedan od osnovnih problema dosadašnjeg funkcionisanja Ustavnog suda koji ovim predlogom zakona jednostavno nije rešen. Ovaj predlog zakona koji imamo pred sobom ne daje odgovor na pitanje kako su regulisani postupak predlaganja i sastav lista koje daju ovlašćeni predlagači. Da podsetimo, u nekim zemljama koje imaju ozbiljnije države postoje liste i jasni kriterijumi ko može da bude sudija Ustavnog suda, i samo po tim kriterijumima, samo sa tih lista mogu se davati predlozi ovlašćenim predlagačima koji će u postupku dati predlog, a nakon toga izabrati sudije Ustavnog suda. Ovde to uopšte nije slučaj. Nisu regulisani ni slučajevi moguće opstrukcije i odbijanje davanja predloga od strane ovlašćenih predlagača ili izbora od strane ovlašćenog državnog organa za izbor. Šta u takvom slučaju? Ovaj predlog zakona takvu mogućnost uopšte ne predviđa. Takođe, nije regulisan postupak izbora sudija u slučaju da nema predsednika Republike, kao što sada, recimo, nema Vrhovnog kasacionog suda, niti se daje pravna procedura kako se rešava taj pravni vakuum. Da li će u slučaju da nema predsednika Republike, a u ovoj državi se to dešavalo, vršilac dužnosti predsednika Republike davati predlog za imenovanje sudija Ustavnog suda. Po toj pravnoj logici, onda onaj sudski organ koji trenutno vrši ulogu Vrhovnog kasacionog suda bi mogao da predloži još pet sudija Ustavnog suda, što nije slučaj, što je u pravu nedopustivo. Takođe, razlozi za razrešenje sudija, član 15, nisu jasni. Šta znači kažnjivo delo koje ga čini nedostojnim za vršenje dužnosti sudije Ustavnog suda? Po kojim kriterijumima se određuje koja su to dela? Da li su to krivična dela, da li su to prekršaji za koje su predviđene adekvatne kazne ili će se od slučaja do slučaja paušalno ocenjivati koji je sudija dostojan, a koji nedostojan za vršenje funkcije sudije Ustavnog suda. Dalje, ne postoje ni procesna pravila za razrešenje sudija. Po kojim procesnim pravilima se vrši razrešenje sudija? Takođe, sudiji prema kome se bude preduzeo takav postupak ... (Predsedavajući: Da li koristite i drugih 10 minuta?) Da. Dakle, sudiji protiv koga je preduzet takav postupak uopšte u ovom predlogu zakona, niti u bilo kom pravnom aktu nije garantovano pravo da se izjasni, niti ima pravo na pravni lek. Iste primedbe važe i za član 19. ovog predloga kojim se predviđa, ali procesno ne reguliše udaljenje sudije sa dužnosti. Koja su to procesna pravila na osnovu kojih će se vršiti udaljenje sudije sa dužnosti. Takođe, vratiću se na član 16 - postojanje sukoba interesa. Uopšte to nije jasno definisano. U istom članu nije definisano ni šta znači profesura na Pravnom fakultetu. Shodno tome, mi ne znamo ko sve može da bude sudija Ustavnog suda. Da podsetim, na pravnim fakultetima predaju i ekonomisti i politikolozi. Hoćemo li da dozvolimo, shodno odredbi ovog člana koji ne daje nikakva detaljna objašnjenja, da nam neko ko je po osnovnom obrazovanju diplomirani ekonomista bude sudija Ustavnog suda ili politikolog. Na drugoj strani, recimo na fakultetima političkih nauka postoje profesori koji su vrsni pravnici, a nije data mogućnost da se takvi vrsni pravnici imenuju za sudije Ustavnog suda. Dalje, odeljak četiri, postupak pred Ustavnim sudom. Da se pozabavimo malo članom 36. stav 1. tačka 4). Stav 1. tačka 4) ovog člana daje u pravu nedopustivu mogućnost - da se akt kojim se inicira ili pokreće postupak pred Ustavnim sudom odbaci nakon početka postupanja po meritumu, odnosno ''kada za vođenje postupka i odlučivanje ne postoje druge pretpostavke utvrđene zakonom.'' Na drugoj godini pravnog fakulteta sriče se pravilo da kada se uđe u meritum akt može da bude odbijen, a ne odbačen. Odbacivanje se primenjuje samo u nedostatku procesnih pretpostavki. Ovaj član nigde ne govori o procesnim pretpostavkama. Dalje, član 45. stavlja Ustav iznad snage međunarodnih ugovora, ali se ne bih bavio previše time jer to je jedno od nakaradnih karakteristika samog Ustava. Takođe, u istom članu stoji da Ustavni sud odlukom utvrđuje da statut autonomne pokrajine ili jedinice lokalne samouprave ili drugi opšti akt nije u saglasnosti sa zakonom, odnosno da u vreme važenja nije bio u saglasnosti sa zakonom. To daje mogućnost za političke zloupotrebe jer statut pokrajine može biti ukinut zbog nesaglasnosti sa bilo kojim zakonom koji donese Narodna skupština, a koji se uopšte ne mora odnositi na materiju koja je regulisana statutom. Mi smo to pokušali da ispravimo amandmanom, nadamo se da će taj naš amandman biti usvojen. Dalje, članom 50. predviđeno je da Ustavni sud može i sam pokrenuti postupak za ocenu ustavnosti i zakonitosti opšteg akta dvotrećinskom većinom od ukupnog broja članova. To je fenomenalno, što Ustavni sud može sam da pokrene postupak. Ali, u sadašnjoj situaciji kada se formira krnji Ustavni sud, zbog nepostojanja Vrhovnog kasacionog suda, malopre sam o tome govorio, to znači da se ovakav postupak može pokrenuti samo konsenzusom svih imenovanih sudija. Iz toga proizilazi da samo jedan imenovani sudija može da parališe rad suda i da vrši opstrukciju. To je nedopustivo. Dalje, član 80. On zaslužuje posebnu analizu. On kaže: ''Ustavni sud odlučuje o zabrani rada političke stranke, sindikalne organizacije, udruženja građana ili verske zajednice na osnovu predloga Vlade, republičkog javnog tužioca ili organa nadležnog za upis u registar političkih stranaka, sindikalnih organizacija, udruženja građana ili verskih zajednica. U predlogu se navode razlozi i dokazi zbog kojih se traži zabrana rada političke stranke, sindikalne organizacije udruženja građana ili verske zajednice.'' Postavlja se pitanje gde je minimum zaštite prava stranke ili organizacije protiv koje je pokrenut postupak? Ako podsetimo da ovaj postupak može da pokrene i javni tužilac, a javni tužilac se imenuje na predlog Vlade, dakle, opet iza kulisa vidimo jednu svemoguću Vladu, koja može po svom nahođenju izvršiti pritisak na javnog tužioca, a potom i na sam Ustavni sud, zbog karaktera i načina izbora sudija Ustavnog suda, da se bilo koja politička partija ili druga organizacija koja se ne dopada Vladi ukine bez ozbiljnijih posledica. Dalje, deo zakona koji reguliše postupak po ustavnoj žalbi, to je član 80. do člana 92, sa ovakvim ustrojstvom i načinom funkcionisanja Ustavnog suda praktično je neostvariv. Jer, da podsetimo, ovaj predlog zakona kazuje da Ustavni sud odlučuje isključivo u plenumu, pa se postavlja pitanje šta ako Ustavni sud bude zatrpan ustavnim žalbama o kojima jednostavno neće moći da odlučuje u plenumu. Dakle, ustavnim žalbama Ustavni sud može da bude zatrpan i pretrpan, a zbog načina odlučivanja jednostavno neće moći da odgovori svojoj nameni, odnosno onome što je predviđeno ovim predlogom zakona. Kao jednu od najvažnijih zamerki istakao bih i apsolutno nepostojanje primene rokova i ustavnim sporovima. Time se produžava praksa koja je bila glavna anomalija dosadašnjeg funkcionisanja Ustavnog suda. O nekim važnim pitanjima koja su pokrenuta pred Ustavnim sudom, to je prethodna praksa, sud se jednostavno nije izjašnjavao, jer ga na to nisu obavezivali rokovi. Da podsetimo, npr, postupak zabrane Stranke demokratske akcije, koji je pokrenut još 1992. godine, još uvek nije okončan, pa onda pitanje sukoba nadležnosti Narodne banke i Trgovinskog suda koji Ustavni sud nikada nije rešio, a nisu rešeni samo zbog toga što ne postoje obavezujući rokovi. Ovaj predlog zakona o Ustavnom sudu takođe ne predviđa adekvatne rokove, što znači da se opet ostavlja mogućnost da se unedogled rastežu sporovi pred Ustavnim sudom, a oni koji se Vladi ne budu dopadali da nikada ne budu rešeni. Naravno, još jedno vrlo važno pitanje, pitanje izvršenja odluka Ustavnog suda, to je član 104. stav 2, koji stavlja izvršenje u kompetenciju Vlade, što se utvrđuje posebnim rešenjem Ustavnog suda. Time se skraćuje pravo Ustavnog suda da sam utvrđuje način izvršenja i pravo da sam sud u određenim slučajevima izvršava svoje odluke. Na kraju se postavlja pitanje, shodno činjenici da nam je Ustav antinomičan, da nam je Predlog zakona o Ustavnom sudu šupalj, pa treba neko da tumači sve ono što stoji u tim odredbama, zbog čega nije predviđeno da Ustavni sud ima interpretativnu ulogu. Jer, da podsetimo, kada je Ustav takav kakav jeste, odnosno antinomičan, to je jedna od glavnih odlika ovog našeg Ustava, Ustavni sud mora da ima ovlašćenja da tumači nedoslednost i nejasnoće u Ustavu. Najzad, mislim da mi vreme dozvoljava, osvrnuo bih se na par stvari koje je izneo ministar, govorio je o velikom unapređenju novim institucijama. Na osnovu svega ovoga što sam izneo, ta velika unapređenja i te nove institucije zaista ne prepoznajem. Govorio je o vrlo jasnim pravilima, o onemogućavanju opstrukcije, a upravo sam sada objasnio kako je vrlo lako moguće vršiti opstrukciju. Na kraju bih dodao da je osnovna odlika ovog predloga zakona nepreciznost, a gospodin ministar je govorio o preciznim odredbama. Podsetio bih samo još na jednu opasku gospodina ministra, da se Ustavni sud bavi pitanjima zakonitosti i ustavnosti opštih zakona i opštih pravnih akata nižeg ranga. Onda ne znam čemu ustavna žalba, jer ustavna žalba se može podneti samo protiv pojedinačnog akta. Dakle, ili ministar nije pažljivo čitao ili je nešto drugo u pitanju. Na kraju, dodao bih i to, imam još toliko vremena, LDP je podnela preko 30 amandmana. Bez obzira na ono što je moj uvaženi kolega Batić rekao "što se grbo rodi, vreme ne ispravi", to je naš pokušaj da se bar malo ublaži nakaradna sadržina ovog praznog zakona, i zbog toga molim gospodina ministra da sa pažnjom, on i adekvatna skupštinska tela, razmotre naše amandmane i da ih po mogućnosti usvoje, jer je to zaista neophodno da bi Ustavni sud kako-tako mogao da funkcioniše. Hvala vam.
Hvala vam. Povredu Poslovnika reklamirao je narodni poslanik Vladan Batić, a nakon njega ovlašćeni predstavnik SPS narodni poslanik Ivica Dačić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, dobro je što je na kraju došao Predlog ovog zakona, makar po onoj narodnoj - bolje išta, nego ništa, makar ovako krnji i oktroisani. (Predsedavajući: Gospodine Batiću, koji član Poslovnika?) Član 226. Imaćemo Ustavni sud, ali nešto za šta bih zatražio objašnjenje, više od ministra finansija, ali i od ministra pravosuđa, jeste situacija koja se danas događa u sudovima i pravosudnim organima. Već tri dana zaposleni su u štrajku. Slika je potpuno tužna. Za to vreme iz Evropske komisije stižu nam poruke da je situacija u pravosuđu Srbije katastrofalna. Sindikati najavljuju nastavak bojkota rada. Oni sad to zadržavaju na nekom nivou, valjda po analogiji sa drugim sindikatima, minimalnog procesa rada, pa se radi samo ono što je vezano za privremene mere, za pritvorske predmete i za ranije zakazane uviđaje. Najavljuju da će napraviti potpunu blokadu. To znači - korak do potpune anarhije i do potpunog haosa. Situacija je apsolutno alarmantna. Znam da ministar nema čarobni štapić, jer bio sam u toj poziciji, ali je bar pošteno da se kaže i to očekujem, gospodine ministre, od vas - šta ste nasledili od vašeg prethodnika, koliko miliona evra duga Ministarstva pravde prema pravosudnim organima? Da li je to cifra od 10 miliona evra? Sticajem okolnosti bio sam ministar pre njega. Nije ostao ni jedan jedini evro duga. Sanirali smo dug koji smo mi zatekli od oko 10 miliona maraka od Dragoljuba Jankovića. Treba pošteno reći istinu, bez obzira na koalicione partnere - gde su pare? Zaposleni u pravosuđu zaista žive u jadnim i bednim uslovima, na nivou socijalne pomoći i plašim se da ta situacija može da se nastavi, i plašim se da ta situacija može da postane dramatična. Koliko sam dobio informaciju, ograđujem se, u tri prethodna dana ni jedan jedini dinar nije ušao u budžet iz sudskih taksi. Koliko sam obavešten, a gospodine ministre, dozvolićete da sam obavešten po prirodi posla kojim se bavim, i nemojte tako ignorantski da se odnosite prema celoj priči jer sam to video u više sudova u Srbiji, gde stoje po hodnicima po čitav dan. Ne znam da li je to beznačajno, minimalno, meni se ne čini tako. Svaki dan sam ova tri dana bio u Palati pravde, puni su hodnici... (Predsedavajući: Vreme, gospodine Batiću.) ...završavam... zaposlenih i stvarno apelujem da bar kažete šta nas može očekivati na tom planu.
Reč ima ministar pravde gospodin Dušan Petrović. Izvolite.
Hvala lepo. Koliko vidim, ostalo je sasvim malo vremena, neću u detalje odgovoriti ovlašćenom predstavniku LDP-a, jer bi to trebalo onda da uradim i sa svim ostalim poslanicima. Ali, želim samo jednu stvar da razjasnim ovde, moguće da se nismo razumeli oko opštih i pojedinačnih pravnih akata. Nisam shvatio da je to tema oko koje može da bude nesporazuma. Naravno da se ustavna žalba podnosi samo protiv pojedinačnih pravnih akata ito jeste veliki iskorak i jedno veliko unapređenje našeg pravnog sistema, da će Ustavni sud, a nikada do sada takvo ovlašćenje nije imao, početi da rešava i po ustavnoj žalbi koju građani imaju pravo da podnesu kada smatraju da je povređeno neko njihovo pravo ili sloboda koji su utvrđeni Ustavom, uključujući i pravo da traže od Ustavnog suda zaštitu ukoliko drže da im je povređeno pravo na suđenje u razumnom roku.To su prava koja sad imaju građani Srbije, kao zemlje koja je članica Saveta Evrope, pravo pred Savetom Evrope da pokrenu. Naravno da je sasvim moguće da ćemo u primeni imati različite situacije. Moguće je da bude veliki broj predmeta i očekujem da će, naravno, pod uslovom da ovaj zakon bude usvojen, poslovnikom Ustavni sud urediti način kako će postupati u ovim postupcima,kako će se sudije izvestioci baviti ovim poslovima, način odlučivanja Ustavnog suda je uređen samim Ustavom i tu za ovaj zakon nije bilo previše mogućnosti za bilo kakva drugačija rešenja. Ovo o čemu je gospodin Batić govorio, sve mogu da prihvatim kao primedbu, osim da se ignorantski odnosim prema protestu. To nije tačno. Imao sam sa predstavnicima sindikata u poslednje dve ili tri nedelje tri sastanka i tri susreta u najrazličitijim formatima. U petak smo imali sastanak ministar Rasim Ljajić, ministar finansija Cvetković, danas je takođe bio sastanak gde je ponovo bio ministar Cvetković, ministar Milan Marković za državnu upravu, predstavnici Ministarstva za rad i socijalnu politiku, dakle, imamo komunikaciju sve vreme. U tim intervalima između sastanaka pomoćnici ministara, moji pomoćnici iz Ministarstva pravde, pomoćnici iz drugih ministarstava takođe drže komunikaciju. Delim, gospodine Batiću, vaše uverenje da su zarade u administraciji pravosudnoj male i ne vidim da ima bilo ko razuman da će reći drugačije, ali zarade ili plate u upravi su još niže. Nema nijednog mesta u upravi koje je bolje plaćeno od mesta u pravosudnoj administraciji. Govorim o klasičnoj upravi, ne o agencijama, Narodnoj banci ili bilo čemu drugom. Zarade u pravosudnoj administraciji su po pojedinim pozicijama veće, i to čak i do 20%, ima i onih sistematizovanih mesta koje imaju jednaku zaradu kao u upravi. Dakle, nema nikoga u državnoj upravi ko je bolje plaćen od onoga ko obavlja istu vrstu posla u pravosudnoj administraciji. To su činjenice. Sindikat, jedan od dva reprezentativna sindikata, izneo je zahtev da te zarade budu povećane za 100%. Voleo bih da te zarade mogu da budu povećane pet puta, ali ne mogu da podržim nijedan zahtev koji nije ostvariv. Iskoristiću ovu priliku da potpuno razjasnimo stvari. Nije moguće povećati ni za jedan jedini dinar zaradu ljudima koji rade u pravosudnoj administraciji, a da se ne povećaju zarade svima u državnoj upravi. Ministar finansija je izneo poziciju da to nije moguće pri ovim okolnostima i ovim prilikama. Kao vi ovde u Narodnoj skupštini, tako i celokupna izvršna vlast, i celokupna uprava, i sudovi, uključujući i sudove, i tužioce, i zamenike tužilaca, svi mi primamo ovde zarade od novca koji daju građani Srbije tako što plaćaju porez. Da bi bile povećane zarade: moramo da uvedemo neke nove poreze ili da povećamo postojeće poreze, ili da Srbija uđe u vrlo ozbiljnu inflaciju tako što će se obezvređivanjem novca povećavati zarade koje će imati zaposleni koji su korisnici budžeta. Spreman sam, to ću još jednom da kažem, rekao sam to i malopre ovde predstavnicima javne reči, spreman sam da podržim svaki zahtev koji je ostvariv i održiv. Neću, kao ministar pravde, podržati nijedan zahtev koji će građane Srbije dovesti do toga da imaju inflaciju, koja je nedopustiva, jer smo zlo te vrste jednom svi zajedno prošli. Želeo bih da vidim kome možemo da smanjimo prinadležnosti iz budžeta da bismo povećali na drugoj strani. Zakon o budžetu će se vrlo brzo naći ovde pred Skupštinom Republike Srbije i mislim da je to prilika da i ovo pitanje potpuno i temeljno raspravimo. Pozvao sam nekoliko puta predstavnike oba reprezentativna sindikata da uđu aktivno u radnu grupu, koju sam osnovao kao ministar pravde i koja treba da utvrdi koliko treba zaposlenih da bude u Srbiji da bismo mi imali efikasno i nezavisno pravosuđe. Mislim i na nosioce pravosudnih funkcija, dakle, na sudije, tužioce i zamenike tužilaca, ali isto tako i na one koji su zaposleni u pravosudnoj administraciji. Pozivam ih ovde pred vama, takođe, još jednom, da svi zajedno kao ozbiljni ljudi raspravimo to pitanje, da vidimo da li je adekvatan broj 13.800 zaposlenih i nešto više od toga, koliko sada ima u pravosudnoj administraciji, da li možda treba da bude više ili, kako govore prve analize, taj broj treba da bude niži. Ali, nemam nikakvu potrebu, niti želju da to utvrđujem sam ili da utvrđuje radna grupa u kojoj nema zaposlenih iz pravosudne administracije. Mislim da svi zajedno imamo priliku da utvrdimo koliko je potrebno zaposlenih da bi radilo efikasno pravosuđe. Sve ostalo jeste regulisano propisima. Mislim da je dobro da se svi držimo zakona i da niko ne ulazi u neprijatnosti zbog toga što se zakon krši. Zakoni se moraju poštovati, inače nećemo imati priliku da živimo u jednoj uređenoj i pristojnoj zemlji. Hvala.
Hvala, gospodine Petroviću. Odbor za ustavna pitanja je zakazan za 17,30 časova. Time završavamo današnji rad. Nastavak sednice je sutra u 10,00 časova. Hvala.