Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Sedme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 97 narodnih poslanik. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 95 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Branko Ružić, Siniša Maksimović, Stefana Miladinović, Suzana Spasojević, Olgica Batić, Momo Čolaković. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima 3. tačke dnevnog reda - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O ZDRAVSTVENOM OSIGURANjU Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da sam povodom pretresa u pojedinostima o predlozima zakona iz tačaka 3. i 4. dnevnog reda, pored predstavnika predlagača dr Zlatibora Lončara, ministra zdravlja, pozvala da sednici prisustvuju dr Vladimir Đukić, dr Ferenc Vicko i dr Verislav Vekić, državni sekretari u Ministarstvu zdravlja, Nataša Gudović i Zorica Marković, viši savetnici u Ministarstvu zdravlja, Mira Kontić i dr Nebojša Jokić, samostalni savetnici u Ministarstvu zdravlja i Marko Pavlović, PR u Ministarstvu zdravlja. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Borislav Stefanović, Jovana Jovanović, dr Blagoje Bradić, Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Biljana Hasanović Korać i Branka Karavidić. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za zdravlje i porodicu, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović i Jovana Jovanović. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? Dr Dušan Milisavljević.
Poštovana predsednice, poštovani ministri, koleginice i kolege narodni poslanici, kolega Stefanović je u ovom amandmanu želeo da skrene pažnju na nameru da se promeni struktura članova upravnih odbora i Nadzornog odbora Republičkog fonda zdravstvenog osiguranja. Sa ovim amandmanom je želeo da ispravi tu nameru da Republički fond zdravstvenog osiguranja i dalje ostane, praktično, fond osiguranika. S obzirom da vrlo često govorim da republička Vlada ima svoj fond, on se zove budžet, a da je Republički fond zdravstvenog osiguranja ustanova gde se slivaju svi naši doprinosi za zdravstveno osiguranje koje se svakog meseca odbijaju od naših plata. Ovo je samo jedna želja da se pokuša da se promeni ova namera. Nažalost, ovaj amandman nije prihvaćen, ali se nadamo da ćemo moći da u narednom periodu, u mesecima i godinama koje dolaze da imamo mogućnosti da osiguranici budu sigurniji u te prihode koji im se odvajaju, da oni budu jasnije obaveštavani šta imaju od tog zdravstvenog osiguranja, šta mogu sa svojom zdravstvenom knjižicom da rade. Ovako u mnogim situacijama brojni naši sugrađani i ne mogu da ostvare neka prava iz svog zdravstvenog osiguranja ili možda negde na lokalu se to i trapavije, ono što se kaže, tumači Predlog zakona. Namera ovog amandmana je da očuva jednu nezavisnost Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje, da Republički fond i dalje bude fond osiguranika, a ne da bude fond države, s obzirom da država ima svoj fond, koji se zove budžet, iz koga bi ona mogla da finansira takve stvari. Kolega Stefanović i koleginica Jovana trenutno nisu tu, ali su me zamolili da ovo kažem u njihovo ime da ovakvom jednom namerom republičke Vlade praktično se postavlja jedan znak pitanja da li nama uopšte Republički fond zdravstvenog osiguranja treba, s obzirom da mi možemo da kažemo da imamo stavku u budžetu Republike Srbije iz koje će se zdravstvena zaštita plaćati i finansirati, da svi građani Srbije imaju zdravstveno osiguranje. Oni mene preneli, ja vama rekao i nadam se da ćemo imati prilike da u narednim godinama imamo i neke druge osiguravajuće kuće, koje će možda više i bolje zastupati interese osiguranika, da se bore za osiguranika i da se bore za uslove klinika u kojima će oni biti osiguranik, a kako bi naši građani osiguranici imali mogućnost da se adekvatno leče sa svojom zdravstvenom knjižicom. Hvala vam.
Po amandmanu, dr Aleksandar Radojević.
Poštovana predsednice, ministre, koleginice i kolege, za razliku od mog uvaženog kolege ja se radujem što ovaj amandman nije prihvatila ni Vlada ni Odbor za zdravstvo, obzirom na to da se ovim rešenjem popravlja efikasnost, bitno će se popraviti efikasnost rada Fonda, smanjiće se glomazan aparat upravljačkog odbora Fonda, koji je dokazao svoj rad, odnosno nerad u prethodnih petnaestak godina. Svi smo svedoci, svi vidimo koliko je zdravstvo propalo za ovih 15 godina zahvaljujući tome što je novcem poreskih obveznika rukovodio taj i takav RFZO. Obzirom na to da sve reference pokazuju da je rad u prethodnih 15 godina bio katastrofalan, zaista se radujem što će ova promena uticati na to, siguran sam u to, da rad fonda bude efikasniji i jeftiniji do sada. Hvala.
Po amandmanu, narodni poslanik dr Ninoslav Girić.
Poštovana predsednice, poštovani ministre, članovi Ministarstva, ja sam i u plenumu govorio o ovome, ali mislim da ovaj amandman i amandmani koji na neki način licitiraju sa članovima upravnog odbora, ne treba prihvatiti i jasna je namera tu predlagača. Jasna je namera da se sprovede jedinstvena politika u sistemu zdravstva Republike Srbije. Mislim da je obrazloženje sasvim korektno koje je navela Vlada da se amandman ne prihvati i pozivam poslanike SNS da ne prihvate ovaj amandman. Hvala.
Reč ima narodni poslanik dr Predrag Mijatović.
Poštovana predsednice, gospodine ministre, narodni poslanici, u svakom slučaju, neću ponavljati ono što su moje kolege pre mene izjavile, ali dobro je da ovaj amandman nije prihvaćen, jer se u prihvatanju ovog amandmana skriva jedna stvar o kojoj bi trebalo ovaj zakon da reguliše i reši. To znači, smanjili smo broj članova, što je sasvim u redu, na sedam, međutim, ukoliko bismo prihvatili amandman, mi bismo imali situaciju da pojedine kategorije osiguranika budu diskriminisane sa tim. U ovom slučaju, ako imamo četiri predstavnika ministarstva, odnosno koje bira ministarstvo, na taj način imamo i jednu kontrolnu ulogu koje će ministarstvo, samim tim i Vlada imati nad Fondom za zdravstveno osiguranje, jer smo bili svedoci da se u ranijem periodu Fond za zdravstveno osiguranje postavlja kao regulatorni faktor u zdravstvu, gde je donosio neke propise koji su se kosili sa dobrobiti građana Srbije, a i nisu bili u stanju da prepoznaju neke osnovne potrebe, koje ministarstvo nije moglo da sprovede ili nije imalo upliv u rad Fonda za zdravstveno osiguranje. Na ovaj način, zakonskim rešenjem koje je dato, ministarstvo će imati mogućnosti, regulatorne funkcije, u Fondu za zdravstveno osiguranje, ali u svakom slučaju, ni u kom slučaju ne treba prihvatiti ovaj amandman. Hvala.
Reč ima narodni poslanik dr Dušan Milisavljević.
Po amandmanu. U prvom nastupu sam izneo stavove mog kolege Stefanovića i koleginice Jovane. Sada želim da vam kažem svoj stav. Smatram da je uvek dobro kada se smanjuje nekome, kada se smanjuje broj ljudi koji odlučuju o nečemu i mislim da je 21 član upravnog odbora, sedam članova nadzornog odbora, bila velika brojka, pogotovo što su ti ljudi primali neku apanažu mesečnu koja se kretala od 50 hiljada dinara, a to je na nekom godišnjem nivou bilo oko 100 hiljada evra. Meni je uvek bilo pitanje, šta su ti ljudi odlučivali, s obzirom da su brojni građani bili vrlo nezadovoljni brojnim odlukama RFZO. Ono što ja pozdravljam, dakle, vaša želja da se smanji broj ljudi u upravnom i nadzornom odboru, kako bi se ušteda napravila i ja to pozdravljam. U ime poslaničke grupe mogu da kažem da je to dobra stvar. Mi smo pričali samo o političkoj odluci koju ste vi doneli i koja je legitimna, jer vi imate većinu, imate pravo da preuzmete i političku odgovornost nad ovim fondom i to je sada dovoljno, jer nećemo moći da izbegnemo odgovornost ministra, da se prebacuje na Republički fond, kako se to godinama radilo, s obzirom da su uglavnom bili iz različitih stranaka, pa je jedan radio jedno, drugi drugo i uglavnom su saplitali jedan drugog. Ono što želim da vam kažem, ukoliko pričamo o štednji, o racionalizaciji, treba da budemo iskreni pa da kažemo da li je istina da se u Republičkom fondu od dolaska novog direktora primilo više od 37 novozaposlenih i to nestručnih lica, ljudi koji nemaju iskustva u struci, ljudi koji su fizioterapeuti, ljudi koji su neki građevinski inženjeri, ljudi koji su nestručni da vode Fond? Ako se borimo za racionalizaciju, za uštedu, i to u interesu građana Srbije, onda moramo biti iskreni pa da kažemo, čekajte, ovo nije dobro, možda ti ljudi nemaju više potrebe da rade ovde. Isto ću vas obavestiti da je u nekim vremenima DS jedino imala direktora Fonda koji nije ni bio član DS-a, gospodin profesor Vuksanović i da su u njegovom mandatu ukinute mesečne apanaže za stručne komisije. Znači, to su stručne komisije u Fondu koje su primale dodatke na nekim svojim zasedanjima i mesečne neke dotacije, su ukinute, tako da, možda treba da razmislimo i ovi članovi upravnog odbora, pogotovo što dolaze iz ministarstva, da u cilju smanjenja troška, funkcionisanja Republičkog fonda i da te funkcije budu ili smanjene, ili te neke apanaže ili da budu volonterski, s obzirom da verovatno primaju platu u nekoj od državnih institucija, pa da dodatno ne opterećuju naš budžet. Toliko sam imao da kažem povodom ovog amandmana. Hvala.
Reč ima narodni poslanik dr Muamer Bačevac.
Uvažena predsednice, uvaženi ministre, uvažene kolege, ja bih se pridružio kolegama koji su stava da treba ovaj amandman odbiti. Obzirom da sam se javio malo pre, hteo sam da kažem da ovo na šta je ukazao gospodin dr Milisavljević, zaista nisam čuo da ni u jednom evropskom nadzornom ili upravnom odboru postoji 21 član i da finansijski gubitak iznosi čak, ulaganja u te ljude, oko 100 hiljada evra godišnje. U ovom jednom našem procesu u kojem smo mi krenuli da zatežemo sve šavove države, a po kojima ističu nepotrebni novci, mislim da je ovo dobar. Mislim da će sedam ljudi, ozbiljnih ljudi, moći da nadzoriše i prati rad ove institucije i upravo zbog toga smatram da ovakav amandman treba odbiti.
Po amandmanu, narodni poslanik dr Aleksandar Radojević.
Poštovana predsednice, gospodine ministre, ja sam drugi put po ovom amandmanu, obzirom da je kolega Milisavljević izneo neke kalkulacije o troškovima i ceni koštanja ovog prethodnog upravnog odbora, koji je koštao oko 100 hiljada evra. To je nešto što nije previše, ali ako uzmemo u obzir da on tvrdi da ovih novih, ako postoji 37 zaposlenih ili 27 ili koliko već, pravi dodatne troškove, ja bih se onda zapitao koliki su zaista troškovi koje je RFZO u dosadašnjoj organizaciji pravio? Ako uzmemo u obzir da RFZO dosadašnji, u prethodnih 10 do 15 godina, ima oko 2.200 zaposlenih, da uzmemo da oni primaju bruto platu oko hiljadu evra, to vam je 26 miliona evra godišnje. Samo toliko ili više može da bude nešto što se zove neracionalno poslovanje u Fondu zdravstva. Obzirom na to, lično mislim da ogroman broj ljudi koji radi u tom RFZO, nema potrebe da radi na tom mestu, pitam se zašto prethodne vlade i prethodni režim nije razmišljao o racionalizaciji Fonda, i to na nekom pravom nivou u pravoj meri, a ne da se vodi briga da li je 26 novozaposlenih ili ne.
Reč ima narodni poslanik dr Vladica Dimitrov.
Poštovani ministre, saradnici, ja sam zadovoljan što Vlada ima stav da ne prihvati ovaj amandman i naravno da sam mišljenja, jer se smanjenjem broja članova u upravnom odboru uvodi racionalnost i efikasnost u poslovanju upravnog odbora i uvode se uštede, ali predlogom većine članova, dakle, četiri od sedmoro članova upravnog odbora, da budu predloženi od strane ministra, samim tim Vlade, pa samim tim i skupštinske većine, uvodi se jedan princip koji do sada nije postojao, a to je princip odgovornosti. Naime, dosadašnjim upravljanjem Fondom gde je u upravnom odboru sedeo 21 član, mene podseća na jedan vid samoupravljanja. To je možda pozitivno sa aspekta društvene kategorije koja je predložila svoje predstavnike u upravnom odboru, ali u slučajevima lošeg poslovanja Fonda, praktično ne postoji odgovornost nikoga za loše poslovanje Fonda. Upravo se ovim principom uvodi pravni osnov za odgovornost vladajuće većine, za loše poslovanje, ali i za zasluge za ono što bude dobra poslovna politika Fonda. Zato ovaj amandman ne može biti prihvaćen.
Reč ima dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem gospođo predsedavajuća. Gospodine ministre, uvaženi profesori, koleginice i kolege, ja sam stvarno želeo da sačekam moj amandman da pričam, ali vaša diskusija me ponukala da se javim. Dakle, osnovna stvar o kojoj mi ovde pričamo je menjanje sistema rada Republičkog fonda. Do sada je Ministarstvo zdravlja to koje sprovodi politiku u skladu sa politikom stranaka koje vode Republiku Srbiju. Mi uplaćujemo svi u budžet Republičkog fonda novac za lečenje svih građana Republike Srbije po Bizmarkovom modelu zdravstvenog osiguranja, a upravni odbor kontroliše način trošenja i primene tih sredstava koje smo mi izdvojili za lečenje. Znači, upravni odbor ujedno i kontroliše funkciju Ministarstva u funkciji zdravlja. Vi sada želite da prevashodno politika odlučuje o trošenju i načinu trošenja zdravstvenog novca u Republici Srbiji i tu je moj kolega Dušan Milisavljević potpuno u pravu, onda nama ne treba Fond. Onda trebamo tih 10,5% koliko je još ostalo za zdravstvo u poziciji doprinosa za zdravstvo, prebacimo u republički budžet i onda Ministarstvo to legitimno vodi. To je potpuno ispravna vaša politička odluka, jer vi svoju politiku proklamujete kroz ovakve odluke, vi ste tu potpuno u pravu, vi to možete da izglasate, ali mora da se zna šta se hoće. Znači, mi želimo da ukinemo pravo onih koji pune Fond da odlučuju o načinu trošenja tog novca, pravdajući na hiljadu načina, i želimo da politika koju sprovodi Ministarstvo direktno kontroliše Republički fond. To je moguće. To je izvodljivo, donesete odluku i to je izvodljivo, ali to mora da se zna, da više oni koji su do sada punili fond i kontrolisali da oni to neće biti u prilici. Menjate funkciju, način funkcionisanja Fonda, i to nije problem. Onda možete u sledećem aktu slobodno da ukinete Fond, kao Fond on nije potreban. Normalno, potrebni su ti stručni ljudi ali će biti direktno pod ingerencijom Ministarstva i to je potpuno legitiman politički stav. Ja sam protiv toga i moja stranka Zajedno za Srbiju i SDS i Stranka Zelenih. Protiv toga smo. Mi iznosimo naš politički stav zašto smo protiv toga, ali onda bar budimo dosledni da objasnimo građanima Srbije, šta radimo i kako ćemo od sada da organizujemo sistem zdravstva u Srbiji. Vi imate potpuno pravo na to, imate skupštinsku većinu, imate politiku kojom ste se kandidovali za dobijanje vlasti u Republici Srbiji, i samo je sprovodite, ali hajde da građani razumeju o čemu mi pričamo ovde. Toliko za sada. Hvala.
Reč ima ministar dr Zlatibor Lončar. Izvolite.
Samo da razjasnimo neke stvari. Ovde već krećemo sa stvarima koje nemaju dodirnih tačaka sa istinom. Mislim da vi to znate, ne znam zašto pričate ovo. Šta je poenta ove priče. Baš zbog građana Srbije da znaju. Prvo, 85% njih, a to su zaposleni, penzioneri i zemljoradnici biće u upravnom odboru, to je jedna stvar i to je osnovna stvar. Druga stvar, šta je cilj ovakvog upravnog odbora? Da se ispoštuje mišljenje stručne komisije. Fond ne možemo da vodimo mi ni ne znam ko, zato postoje stručne komisije koje daju predloge i zadatke koji treba da se urade, a ovo je samo jedan kontrolni mehanizam da se ispoštuje ona odluka koju donese stručna komisija. Prema tome, to je jedini cilj. Siguran sam da vi to vrlo dobro znate i meni stvarno nije jasno. Do juče ste pričali jednu priču, danas pričate drugu priču, samo se odlučite koja priča vam odgovara i ništa drugo, ali zbog građana Srbije je bitno da se zna. Stručne komisije koje su formirane od naših najboljih stručnjaka daju uputstva kako će se, šta će se raditi, koji su lekovi potrebni, koje su procedure potrebne, kako se radi i kako se troši, a ovo je samo mehanizam da iskontroliše i taj mehanizam smanjujemo sa 21 na sedam jer mislimo da sedam njih može efikasnije da iskontroliše i bolje nego što je moglo 21 kojima je istekao mandat i slično.
Ministre, vreme po amandmanu. Hvala. Reč ima dr Ninoslav Girić: Izvolite.
Zahvaljujem predsednice. Ja bih isto po ovom amandmanu. Slažem se sa ministrom samo da još posetim pre svega zbog javnosti Srbije. Znate, ova vlada je pet-šest meseci na vlasti, ministarstvo takođe. Mislim da je potpuno jasno šta želi ministarstvo, odnosno Vlada Srbije. Znači, pre svega jedinstvenu politiku, efikasnost, racionalizaciju. Strukturu je vrlo lepo objasnio ministar i mislim da ne treba zloupotrebljavati politički sada na ovaj način jer je jasno šta je namera ovog zakona i mislim da još jednom amandman treba odbiti. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima dr Dušan Milisavljević. Izvolite.
U raspravi se spomenula odgovornost DS u vezi sektora zdravstva i kao ovlašćeni predstavnik želim da kažem, mislim da vi to dobro znate, ali DS jedinu odgovornost svakako ima i meni je lično kao poslaniku DS žao što nismo imali mogućnosti od koalicionih partnera da preuzmemo odgovornost u sektoru zdravstva 2000. godine, a slažem se sa nekim kolegama koji su rekli da su jako loše stvari urađene u nekim godinama od devedesetih pa i dvehiljaditih u sektoru zdravstva. Jako loše, uvek ponavljam primer da je primer takvog jednog lošeg rukovođenja u sektoru zdravstva upravo bila odluka resornog ministra zdravlja da se operiše u drugoj zemlji. oslao je jako lošu poruku kolegama da ne veruje kolegama. Poslao je poruku građanima Srbije da naš sistem nije dobar. Meni je žao što u momentu ga nismo smenili. On jeste bio smenjen u jednoj od rekonstrukcija Vlade, ali jeste da DS nosi odgovornost što ih nije smenila momentalno i što im je dala uopšte mogućnost da rade u tom jednom sektoru kao što je sektor zdravstva. Za javnost, DS nikada nije imala pomoćnika ministra zdravlja, nikada nije imala državnog sekretara u Ministarstvu zdravlja, ni jednog, i nikada nažalost nije imala ministra zdravlja lično. Meni je žao zato što je sektor zdravstva jedan od najvažnijih sektora u republičkoj Vladi zato što vodi računa o zdravlju nacije i žao mi je što su neke male stranke, ucenjivačkim nekim kapacitetom dospele da vode takva jedna važna ministarstva. Evo, ja sam progovorio, jeste možda kada sam imao prilike, ali ja se ograđujem i žao mi je što nismo ušli i u taj sektor ne dozvolivši im da prave takve greške. Vi ministre sada imate priliku, imate i većinsku podršku i u parlamentu, imate sada i mogućnost kontrole iz samog Republičkog fonda i ja se iskreno nadam da mi kao država i kao narod možemo da idemo napred i da krenemo konačno u neku reformu jer 20 godina, vi ste meni četvrti ministar, kako ko od ministara dođe, nešto obeća, ali vrlo brzo ga zaustave ili koalicioni partneri ili ga zaustave administrativni lobiji koji rade ili ga zaustave finansijski zdravstveni lobiji velikih farmaceutskih kuća. Pružam vam podršku da krenemo zajedno jer nam je zdravstvo jako bolesno i zdravstvo moramo zajedno da lečimo.
Hvala. Reč ima dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem Gospodine ministre, niste u pravu. Ja se izvinjavam što moram direktno da se obratim, ali niste u pravu. Znači, lekarske komisije i danas i juče i sutra dok vi ne budete promenili, u fondu donose odluke o medicinskim pitanjima, ne radnici fonda. Gro radnika fonda su ekonomisti i pravnici. Ima lekara koji predsedavaju komisijama, ali što se tiče struke, to evo kolege same znaju da vaše kolege su oni koji su najuspešniji, najkvalitetniji, delegirani u te komisije. Recimo, za retke i teške bolesti, profesorka Jelena Vojinović sa niške dečije klinike Kliničkog centra u Nišu je u toj komisiji. Ona nije radnik fonda, ona je radnik Kliničkog centra. Znači, struka je uvek odlučivala o onome što se tiče zdravstva u Republici Srbiji u Republičkom fondu. Ja mislim da su gospoda profesori bili članovi tih komisija, ne, ili vaše kolege. Ja se izvinjavam, ali kolege sa vašeg Kliničkog centra su sigurno u tim komisijama. Mi ovde govorimo ne o zastupljenosti, nego o faktoru prevage u odlučivanju, o tome pričamo. To je suština priče. Ja ne znam u čemu sam ja to menjao stav u odnosu na Fond, možda kada sam kritikovao zašto su Fond i Ministarstvo dozvolili da se uzme 300 miliona sa budžeta Republičkog fonda da ode u budžet Republike Srbije i da se pomogne Penzioni fond, pa ja imam pravo na to. Ja mislim da je to pogrešno. Mislim da je uzimanje tog novca pogrešno, jer u isto vreme imamo nedostatak specijalnosti koje završavaju ljudi o svom trošku. U isto vreme imamo smanjenje pozicija u Republičkom fondu. U isto vreme imamo i dalju centralizaciju. Vi imate pravo da centralizujete sistem. Moje je pravo da kažem da to nije dobro. Sistem treba decentralizovati. Vi ga još više centralizujete i to je potpuno legitimno. Imate pravo. Imate skupštinsku većinu i mi ovde donosimo zakone, ali nemojte meni da uskratite pravo da kažem da je to pogrešno i da argumentujem zašto je to pogrešno. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik dr Predrag Mijatović.
Hvala. Ponukan sam diskusijom prethodnih i gospodina pre tog koji je diskutovao, niko ne govori, niti pomišlja na to da treba ukinuti RFZO. Nemojmo dovoditi građane u nedoumicu i u razmišljanje da uopšte postoji takva ideja. O tome niko nije govorio, pogotovo ne ovaj zakon. Govorili smo o nečemu drugom. Mi smo smanjili broj, što ste i vi prihvatili, sa 21 na sedam, to stoji. Međutim, ima jedna druga stvar, RFZO mora da bude medijator, protočni bojler. Novac koji se skuplja od osiguranika se stiče u RFZO. Međutim, distribuciju tog novca, to je ono što mi hoćemo da postignemo sada ovim zakonom, da postoje stručne komisije koje će odlučivati o tome kako i na koji način će se neka od tih sredstava koristiti, ne da ima diskreciono pravo i apsolutno pravo da to radi RFZO preko svog Upravnog odbora, koji je drugačije delegiran, a na ovaj način delegiranja u upravne i nadzorne odbore, mi stičemo mogućnost i pravimo mogućnosti i Ministarstvo i Vlada preko Ministarstva da vrši kontrolu kako i na koji način preko stručnih komisija će se vršiti distribucija tog novca. Ne možete nam to osporavati. Na kraju krajeva, Vlada koja je izabrana, izabrana je natpolovičnom većinom građana Srbije. Apsolutno ima pravo i kontrole novca u RFZO. Hvala.
Reč ima narodni poslanik dr Slobodan Gvozdenović.
Prethodni diskutant opozicije čini mi se da nije do kraja izneo neke tačne podatka kada je rekao da su lekari koji rade u RFZO ljudi koji nisu profesionalci i nisu zaposleni u RFZO. U Valjevu imate jedan primer da ljudi koji rade u prvostepenoj komisije jesu lekari koji su na platnom spisku Republičkog fonda zdravstva. Imate jednog hirurga, jednog neuropsihijatra, jednog fizijatra. Ti ljudi su napustili svoj posao u bolnici i počeli da rade kao profesionalci u filijali RFZO u Valjevu. Apsolutno nije tačno. Možda ste mislili na drugostepene komisije i u drugostepenim komisijama je tačno da rade lekari koji su zaposleni u opštoj bolnici u Valjevu, ali u prvostepenoj komisiji, gde se najveći broj odluka donosi, gde se štite interesi RFZO sede profesionalci, stalno zaposleni u RFZO. Drugo, spočitavanje podnosilaca amandmana i oni koji brane ovaj amandman da politika odlučuje o načinu trošenja novca zdravstvenih osiguranika u Republici Srbiji je potpuno za mene jedna lobotomirana logika. Kako može politika da odlučuje, odnosno oni koji sprovode politiku, da odlučuju o nečemu kada im je narod dao taj legitimitet? Niko nije izvukao loz ili srećku na lutriji, pa onda počeo da vodi neku politiku, nego je za to morao da dobije glasove naroda. Isto tako, oni koji pune fond su oni koji su glasali ovu Vladu i ovu politiku da štiti njihove interese. Prema tome, ne možemo se služiti tim primitivnim misterijama i zavaravati građane da se nešto ne znam šta dešava izmenom ovog Zakona o RFZO, nego potpuno jedne logične stvari, jer promena u društvo mora biti i, nažalost, te promene u ovom momentu moraju biti brže i smelije i onih samih sanjara o promenama. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić, po Poslovniku.
Reklamiram član 107. Prihvatam energičnu diskusiju, energično branjenja stavova…
U čemu je povreda Poslovnika?
U tome što su me okarakterisali da imam lobotomiranu politiku.
Vi ste lekar, vi znate šta znači lobotomirana politika.
Znači da nema mozga. Ja mislim da bi vi to trebalo da sprečite. Stvarno vas molim, prihvatam svaku argumentaciju, ali kolege, ja se vama s dužnim poštovanjem obraćam.
Ne možete se direktno obraćati kolegama po povredi Poslovnika, samo predsedavajućem.
Znam da se ne mogu obraćati kolegama, ali vas molim da skrenete pažnju da se to više ne ponovi.
Molim poslanike medicinske struke da ne upotrebljavaju izraze – lobotomirana politika. Ja ne vidim u čemu sam povredila Poslovnik. Da li želite da glasamo o povredi Poslovnika? (Blagoje Bradić, s mesta: Da.) Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Koristim vreme poslaničke grupe, kao neophodan komentar na ovo što smo čuli u razmeni narodnih poslanika koji su podneli amandman i brane stav da se izmenom sastava upravnog odbora, ne broja, nego sastava, praktično izuzima iz mogućnosti odlučivanja većinskog, koje potiče od toga ko pravi Fond i stavlja se u većinsko odlučivanje Vlade, legitimno i legalno. Samo da bi bilo van svake sumnje, šta to znači? To znači da porodica od četvoro ljudi živi u svojoj kući i da zove troje svojih komšija da bi odlučivali o tome da li će njihova kuća biti krečena ili neće. To - to znači. Moj stav o Fondu i PIO i RFZO je odavno jasan. To fond nije. Ovim što ste sada stavili u amandmanu ste dokazali da to fond nije. Zna se šta je fond i kako fond mora da posluje. Ovim ste poslali jasnu poruku da je to samo jedna kasica indirektnog budžetskog korisnika u trezoru, a da se više briše i osnov po kojem je uopšte Fond napravljen. Već sam jednom ministra zamolila da se tema reformi Fonda ozbiljno stavi u raspravu u Skupštinu, jer je potrebna, jer kako je nedopustivo stanje da ni ministar finansija, ni ministar zdravlja praktično ne može da ima direktan uticaj na tok novca u Fondu i na odlučivanje u Fondu, tako je i ovo nedopustivo da tražite kao međurešenje da u našoj kući, gde živi nas četvoro, mi zovemo troje komšija da umesto nas jednog odlučuje o tome šta će biti s našom kućom. Svaki zaposleni u Srbiji, koji radi 40 godina, izdvoji iz svoje zarade oko 25 hiljada evra ustremljeno na kurs evra i izračunato na različite nominalne i procentualne iznose doprinosa. Taj novac se ne vidi u budžetu, taj novac je u konsolidovanom budžetu i o tom novcu je odlučivao Fond i najviše direktor Fonda. Kada vam je rečeno – nemojte toliko da kršimo sva pravila, tako što ćemo odlučivanje staviti na Vladu, a Vlada nije među onima koji su formalno osnivači Fonda, onda to samo to znači. Da li ćete vi biti odgovorni što Fond ponovo ne donosi podzakonske akte na vreme, što se Fond oglušuje o Zakonom ozdravstvu propisane odredbe, što Fond smatra da mu se može da probija rokove i da sam odlučuje o svemu što mu se može, da ne kontaktira sa građanima, čitav niz kritika ja imam, to će sada biti isključivo vaša odgovornost, uz koju dodajemo da ste sami preuzeli da u ime Vlade, odnosno Ministarstva, donosite odluke o Fondu. Stručne komisije nikad nisu bile problem, ali je te dve milijarde evra oduvek bio problem i način na koji se o tome odlučuje je oduvek bio problem, tako da molim ministra da ovu raspravu iskoristi, ne za izrazito ponavljanje neistinitih stvari od strane onih koji ga podržavaju, nego da iskoristi za izrazitu nameru da na vašu inicijativu ili inicijativu Odbora za zdravstvo u ovoj Skupštini otpočne debata, koja može da traje tokom vašeg mandata ili sledećeg mandata, o tome kako da zaista od Fonda napravimo Fond ili da ne postoji Fond, nego da se zna da doprinosi idu nevidljivo u budžet i da onda više nemamo priče sa posebnim planovima organizacijama i ostalo. Mi smo otvoreni za sve vrste predloga i ideja, koje se toga tiču. Hvala vam.
Reč ima ministar Lončar, replika.
Ja se izvinjavam, ako možete da mi pojasnite. Kažete, sve to što ste naveli nije sprovođeno, je li tako? Imali ste u Fondu sve zastupljene. Znači, njih 21. Zašto oni nisu reagovali? Sada tražite da opet budu tu. Ko će da zastupa 800.000 nezaposlenih? Nema veze. Samo mi odgovorite na ovo, kažete – niste zadovoljni, a imali ste ono što sad vi predlažete. Recite, šta je problem?
Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Fond je problem. Vi ćete isti problem imati. Problem je Fond, što vam je definicija Fonda da upravlja sredstvima, što vam definicija Fonda nikad nije primenjena otkad je Fond osnovan. To je problem. Da li ćete imati može mi se ili nije to moj posao u skupu svih onih koji reprezentuju one koji su formalno po osnivanju Fonda osnivači ili ćete imati one koji nisu formalno osnivači koji će isto govoriti – može mi se, meni je sve jedno, rezultat će biti isti. Ono što ste vi ovom odlukom uradili je da ste izbrisali ideju kojom je Fond osnovan. Vaše pravo. Ono što je moja molba vama je – otvorite diskusiju o Fondu u celini i onda ćemo naći zajedničko rešenje ili će Fond biti Fond, pa će se onda znati ko je odgovoran u Fondu, za šta i gde Fond ulaže novac, kako posluje Fond, ili je Fond ili nije Fond, ili će ići sav novac u budžet i onda ćemo opet znati po programskom budžetu šta će to biti što će biti finansirano iz doprinosa. Da je Fond zaista radio ono što treba, da nije kao i mnogo šta drugo može mi se, nije to moj posao, neću da donesem podzakonski akt, mi ne bi imali problem, razne vrste problema u zdravstvu koje imamo zbog Fonda. Sada je Fond za nabavku lekova i opreme. Sada vi kažete da sa ovima ne može se komunicira, jer su uštogljeni i ukalupljeni u ono neću da radim to što mi kažu zajedno sa direktorom ili bez direktora. Ja ne govorim imena, ja govorim o stavu i vi kažete - aha, sada ću ja da smanjim broj i da budu ljudi koji će sprovoditi ono što Ministarstvo kaže. Legitimno, ali to nije Fond. Da li se sada razumemo? Nadam se.
Da li je replika? Izvolite.
Vi tražite da bude onako kao što je bilo do sada, a to nije imalo efekta. Znači, njih 21, svi zastupljeni, po zakonu su trebali da to kontrolišu i da se radi, i to nisu uradili. Sada kažemo okej, to nije bilo dobro, menjamo da funkcionišemo drugačije, po zakonu, a vi kažete – ne vratićemo opet ove što nisu funkcionisali da bi ispoštovali neku formu. Druga stvar, razumeju ljudi nije sporno, što se tiče reforme, moram da vam kažem jednu stvar, mi smo u ozbiljnom problemu, ali ja nisam siguran da mi imamo previše vremena i da mi možemo da eksperimentišemo. Šta ja mislim? Pa da imamo jedno, drugo, treće, četvrto rešenje. Jedino za šta mi imamo vremena da uzmemo, da vidimo gde se pokazala neka dobra praksa sa sličnim brojem stanovnika, sa sličnim razvojem, sa sličnim novcem koji se ulaže. Ako budemo krenuli jedan, drugi, treći, četvrti model, međumodel, razgovaramo, pričamo, plašim se da toliko vremena nemamo. Možemo samo, po meni, da vidimo, jer ja sam siguran da toliko možemo da čekamo po ovome, jedan sistem, drugi, treći sistem, da improvizujemo, da mi smislimo nešto novo, da izmislimo toplu vodu ili slično. Mislim da ćemo morati da se ugledamo na neke sisteme koji su slični, a koji su imali rezultat.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Slavica Đukić Dejanović.
Poštovane koleginice i kolege, uvaženi ministre, jasno je da bez reformi unutar sistema osiguranja nema reformi u zdravstvu. Jasno je da je postojeća situacija u državi više nego delikatna. Neko mora da preuzme odgovornost za popravljanje atmosfere u zdravstvu. Juče smo na Odboru imali prilično jedinstveno razmišljanje o tome da to mora biti nosilac izmena zdravstvene politike, tj. Ministarstvo zdravlja. Kako ćemo ići u reforme ako to ne formalizujemo na neki način i kako ćemo operativnije, nego do sada raditi, ako to ne učinimo na način da tamo gde se odlučuje o distribuciji sredstava, kojih ima jako malo, imamo najneposredniji uticaj države? Da je količina novca u Fondu neuporedivo veća nego što jeste, mogli bismoda razgovaramo o strukturi zastupljenih svih koji izdvajaju svoja finansijska sredstva. Međutim, situacija u zdravstvu je zaista alarmantna. Radi informisanja građana, mislim da jeste važno da se podsetimo da finansiranje ide iz dva izvora. Jedan deo daju građani, penzioneri, poljoprivrednici, zaposleni, ali drugi, ogroman, deo ide iz budžeta. Znate, oprema, prostor, sve što je potrebno za te bitne segmente zdravstva se zapravo finansira iz budžeta. Dakle, ako država ne bude u ovom momentu pokrenula u okviru izmena zdravstvene politike, koja do sada nije bila adekvatna, slažem se sa svim učesnicima u raspravi, neće moći da nam padne sa neba ni jedno kvalitetno rešenje. Da bismo otpočeli reforme u sistemu osiguranja, Ministarstvo mora imati veći uticaj, a to je jedino moguće na način kako je predloženo tekstom izmena ovog zakona.
Reč ima narodni poslanik Ljubica Mrdaković Todorović.
Povodom ovog amandmana htela bih da kažem da RFZO, u suštini, treba da bude servis građana i da naše građane zanima kako će imati zdravstvenu zaštitu u narednom periodu, a ne koliko članova ima upravni ili nadzorni odbor Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje. Izuzetno cenim i poštujem moje kolege Nišlije iz opozicije, ali ponukana njihovom diskusijom, moram da ih podsetim, tačno je da nisu imali u prethodnih 10-15 godina direktnog predstavnika u Ministarstvu zdravlja. Isto tako dok se nisu raspali, gospodin je bio bivši direktor, bio je tadašnji direktor RFZO Filijale Niš. Njihovi članovi iz DS su bili direktori kako zdravstvenih ustanova na primarnom nivou zdravstvene zaštite, tako i na sekundarnom i na tercijarnom nivou u mnogim sredinama. Želim damo da ih podsetim kakvu situaciju, konkretno u Gradu Nišu, su ostavili, kakva dugovanja smo preuzeli, šta su oni preduzeli po tom pitanju da ne dođe do toga, a bili su u sistemu vlasti. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Jovana Jovanović.
Hvala predsednice. Malo sam zakasnila na početak rasprave o amandmanu pa bih se sad uključila, s obzirom i da sam sa kolegom predlagač. Vidim da očigledno neke stvari nisu bile najjasnije. Mi ne govorimo da je sporan ovaj broj članova Upravnog odbora koji vi predlažete. Bilo je reči o tome malopre u raspravama. Broj članova Upravnog odbora uopšte nije sporan. Mi se slažemo sa racionalizacijom u tom pogledu, ali u nekim drugim pogledima mi se ne slažemo, jer smatramo da vama od količine novca zavisi i ko je upravljač ovim Fondom. Mi smo želeli da umesto četiri člana koje vi predlažete, da budu tu na predlog ministra nadležnog za poslove zdravlja, da tu bude i jedna osoba, predstavnik Udruženja osoba sa invaliditetom. Svi smo govorili o tome da oni koji pune taj Fond, građani koji pune taj Fond novcem treba da utiču na to kako se raspolaže sredstvima iz tog Fonda. Jednostavno, smatramo da će bolje uticati na to na koji način se raspolaže sredstvima, na koji način se taj novac raspoređuje i ko je više zainteresovan za te teme od onih koji žele da na ovaj način unaprede sistem zdravstvene zaštite.
Reč ima ministar Lončar.
Jel su do sad bili predstavnici invalida u Fondu i šta je bio problem da do sada regulišu, to što vi kažete da će sada regulisati?
Reč ima narodna poslanica Jovana Jovanović.
Hvala vam. Ne želim samo da se stvori slika, pošto ste rekli da do sada jeste bio prisutan jedan predstavnik Udruženja osoba sa invaliditetom, ne želimo da se stvori slika da je jedino taj predstavnik osoba Udruženja sa invaliditetom taj koji je zaslužan za to što Fond možda nije dovoljno dobro funkcionisao. Ja sam samo rekla da je umesto toliko članova ministarstva…
Nemojte ministre da dobacujete.
…možda bolje i možda racionalnije da i sada i dalje bude tu jedna osoba koja bi predstavljala osobe sa invaliditetom, od tih 14 osoba manje, čini mi se sada u odnosu na ovaj 21 član. Nemoguće je da je svih ovih trinaestoro dobro funkcionisalo, samo je problem u toj jednoj osobi.
Reč ima narodni poslanik Vladica Dimitrov.
Pošto je rasprava otišla isuviše široko, neću se vratiti. Dakle, smenjivanjem članova Upravnog odbora uvodi se racionalnost i efikasnost u poslovanju Upravnog odbora, uvode se uštede. Ja ću ponoviti, ali se ovim predlogom uvodi i odgovornost, jer za sve što je Fond do sada radio, vi ste kritikovali vlast. Vi niste kritikovali predstavnike osiguranika u Fondu. Vi niste ste kritikovali predstavnike invalida niti penzionera. Vi ste kritikovali vlast. Kada vlast predloži mehanizam kontrole i pravni osnov za odgovornost, vama to ne odgovara. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić, po kom osnovu?
Ja sam se javio po osnovu replike, ako mogu da dobijem, gospođi Mrdaković, koleginici, jer me je pomenula.
Ne možete sada. Prošlo je 30 minuta. Možete po amandmanu da diskutujete.
Dobro, nema veze. Koristiću vreme… Da, po amandmanu. Dakle, ja jesam bio predstavnik, gospođo predsedavajuća, tj. bio sam direktor Republičkog fonda u vreme kada su direktori zdravstvenih ustanova bili iz DS i naši koalicioni partneri, ali sam bio direktor i u vreme kada su bili direktori iz SNS. Znate šta sam uradio? I jedni i drugi su od mene dobili krivičnu prijavu za nenamensko trošenje budžetskih sredstava.
To baš nije po amandmanu.
Pa, nije. Nije pohvalno za direktore, za mene kao direktora Fonda jeste vrlo pohvalno, jer sam štitio budžetske pare. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Hvala vam na pojašnjenju. Reč ima narodni poslanik dr Ninoslav Girić, o amandmanu.
Kratko ću. Slažem se sa kolegom, sa ministrom, ali bih podsetio na ključne reči cele ove priče. Efikasnost, racionalizacija, kontrola trošenja sredstava, jedinstvena politika i ono što je najvažnije to je odgovornost. Ovu odgovornost preuzima na ovaj način Vlada odnosno ministarstvo. Prema tome, tu su stvari vrlo jasne, ne treba ih ponavljati. Amandman treba odbiti i mislim da treba završiti diskusiju po tom pitanju. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dušan Milisavljević.
Slažem se sa kolegama iz vladajuće većine. To je nešto što govorim već godinama. Kada su kolege poslanici rekli da se ovo radi da bi se uvela kontrola u Republički fond. Dragi moji, ja se apsolutno slažem sa tim. Nikakva jasna kontrola nije bila u Republičkom fondu. Ja sam to i ministru Lončaru i ministarki Đukić Dejanović pričao da se Fond oteo kontroli. To je samo pokazatelj da su direktori Fonda bili samo rukovođeni odlukama svojih upravnih odbora, da nisu slušali stavove republičkih vlada i stavove skupštinskih većina, nego su imali svojih dve i po milijarde evra i oni su trošili taj novac kako su trošili. Građani Srbije su žigosali Republički fond kao jedan jako otuđen centar moći, otuđenu instituciju koja je trebala da štiti njihova prava, a ona to nije štitila. Upravo zato podržavam da se kaže – sada smo mi odgovorni, to je uredu, i da vidimo kako ćemo u narednom periodu da radimo. A ne da se u periodu Republički fond ponaša tako da ne ume da sprovede javne nabavke, da ne može mnoge tendere da napravi pa su mnoge bolnice uskraćene najsavremenijim aparatima ili aparatima koji su nam pokvareni, sa kojima radimo svakodnevno zato što ljudi u Fondu nisu mogli da urade te tendere. Jasno je donet zakon. Ako imate zakon radite po tom zakonu, ako nemate mogućnosti, kažite – ne umemo da radimo taj tender. Dajte onda iz Ministarstva ili iz bilo kog drugog sektora će doći pravnici pa će vam oni uraditi. Ono što me je vređalo i što sam pričao i u prošlom sazivu i u ovom sazivu, primamo neke ljude u taj Republički fond koji su fizioterapeuti, koji su građevinci, koji su turizmolozi, koji su sa nekih „Megatrend“ univerziteta, ljudi koji ne znaju gde su došli, a zvanično primaju platu i onda se čudimo kako je Fond došao u tu situaciji. Nadam se da u narednom periodu neće biti toga i da će Fond stručnije i odgovornije raditi u interesu samih osiguranikam. Pokazatelj cele priča i potvrda cele priče jeste da, vi ministre ste rekli da to nije otuđen centar moći, pričao sam vam da jeste, čak i vas nisu hteli da slušaju ni Slavicu Đukić Dejanović, oni sada slušaju, ali upravljaju odlukama svog upravnog odbora. Sada uvodimo jednu pristojniju komunikaciju, odlučivanje i sam rad Fonda. Vama ću dati savet, pošto krećete da preuzimate odgovornost u određenim segmentima zdravstvenog sistema Srbije, s obzirom da je veliki broj mladih lekara na birou, da svake godine medicinski fakulteti izbacuju kvote i kvote i da ti mladi lekari završavaju na birou, da pokušamo i tu da nađemo način da se smanji ta maloupisna politika dokle god se ti mladi lekari na birou ne zaposle. Ovako je samo hiperprodukcija kadra, a ta deca samo idu ka inostranstvu. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik dr Vladica Dimitrov.
Hvala. Ja sam iz ove vaše diskusije upravo shvatio da se slažete sa nama, odnosno da smo vas ubedili da su upravo naši argumenti oni pravi i da je ovo reforma koja će dati neki rezultat. Zato vam se zahvaljujem na tome.
Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Blagoje Bradić, Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Biljana Hasanović Korać i Branka Karavidić. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da amandman nije u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik, dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem vam se gospođo predsedavajuća. Gospodine ministre, uvaženi profesori, koleginice i kolege, evo sada par reči u ovih dvadesetak, tridesetak minuta da porazgovaramo i o ovom amandmanu, koji je podnela stranka Zajedno za Srbiju zajedno sa Socijaldemokratskom strankom i Strankom zelenih. Pošto ja vidim da naši amandmani ma kako bili dobronamerni i ma kako bili obrazloženi neće biti prihvaćeni, ja ću se obratiti malo građanima Srbije, da njima objasnim šta mi sve ovo raspravljamo ovde, da im pojasnim prvo šta je to Fond i zbog čega se mi protivimo predlogu Ministarstva i Vlade da se menja upravljačka struktura Fonda, ponavljam struktura, a ne broj. Fond kao institucija je dobrovoljno, tj. kod nas u Srbiji, zakonom regulisano sakupljanje novca za određenu delatnost, a ona se zove zdravstvo. Fond ne leči, Fond plaća lečenje, Fond je banka para za zdravstvo koju svi radni ljudi iz Srbije uplaćuju solidarno da bi oni kojima je pomoć potrebna mogli u zdravstvenim ustanovama, u planu mreže koje su da dobiju tu zdravstvenu uslugu i da se leče. Zbog toga upravni odbor Fonda po logici stvari čine ljudi koji pune budžet. To je, kako je i Zakonom o zdravstvenoj zaštiti regulisano, po paritetnoj osnovi u zavisnosti od procenta struke ili profila koji puni budžet, pa tako imate da zaposleni imaju 40 i nešto posto njih koji pune budžet i oni su u dosadašnjem Fondu imali 14 predstavnika. Imali ste penzionere na drugom mestu kojih je 1.920.000 i oni su sa 28% bili zastupljeni i imali ste ostale koji su sukcesivno kako je njihov procenat tako i dobijali mesta, pa ste imali da u Fondu ima predstavnike sindikata, znači radnih ljudi, oni su delegirali svoje predstavnike, pa ste imali predstavnike penzionera, pa ste imali predstavnika Privredne komore ispred privatnika, pa ste imali predstavnike poljoprivrednika, jer i oni pune taj Fond. Vlada je predložila da se smanji broj i bilo bi potpuno isto, tj. Fond bi ostao u toj funkciji kako je zamišljen da je to procentualno smanjeno, pa da recimo imamo dva predstavnika sindikata i po jedan predstavnik svih ovih grupa kojih ima manje koji uplaćuju u Fond. Šta se sada hoće? Ovom izmenom zakona ćemo dati mogućnost da ministar ispred Vlade i u ime Vlade predloži četiri člana od budućih sedam članova upravnog odbora. Ostala tri će biti - jedan predstavnik zaposlenih, to je ispred sindikata, jedan predstavnik poljoprivrednika, jedan predstavnik penzionera. Mislim poljoprivrednik ili Privredna komora, nije ni bitno. Biće ih troje ili trojica. Time dovodimo u situaciju Fond da nemaju odlučujuću reč oni koji daju pare za to solidarno lečenje, nego ima politika koju reprezentuje Ministarstvo, politika Vlade, ma koja Vlada bila. To je kao što sam rekao vaše legitimno pravo. Ali, vi menjate suštinu Fonda, pa sam Zakon o zdravstvenoj zaštiti u članu 209. kaže – propisano je da osiguranici u upravnom odboru treba da budu zastupljeni ne samo uzimajući u obzir kategoriju, već i brojnost pojedine kategorije osiguranika. Mi menjamo Zakon o zdravstvenoj zaštiti, a nismo promenili član 209, ko delegira. Znači, mi protivzakonito delegiramo ovde, jer nigde ne piše da Vlada delegira većinu u Fondu, nego osiguranici, znači, oni koji su napravili Fond, to nije budžet Republike Srbije, to nisu pare o kojima odlučuje politika, nego odlučuju predstavnici onih koji pune taj budžet. To je ono oko čega se mi sporimo, oko čega se ne razumemo. Da li to možete da izglasate? Pa možete, imate 210 u skupštinskoj većini, možete da izglasate. Možete da izglasate da je zemlja kockasta, a kamoli da se promeni upravljanje u Fondu. To možete, ali mora da se zna šta se time postiže. Fond nije samostalan ni sada, sva akta koja donese Fond, a podsećam vas da je direktor Fonda član Srpske napredne stranke i ja potpuno uvažavam trud i rad gospodina Babića, jer je prvi put, ja jesam opozicioni poslanik, ispada da ja jedni branim Fond ovde, prvi put je da specijalista socijalne medicine dođe na čelo Fonda, gde mu je i mesto, jer to je specijalnost iz medicinske struke koja se bavi organizacijom zdravstva i oni to najbolje znaju. Zato su i amandmani koje smo mi podneli. U tim amandmanima ima predstavnika socijalne medicine koji se bave analizom i radom zdravstvenih ustanova. To što se priča da je Fond do sada loše radio, pa loše je radio zato što je svako Ministarstvo moralo da da saglasnost na bilo koji akt Fonda. Ne postoji akt Fonda koji može da izađe iz Fonda bez znanja Ministarstva. Pa i taj čuveni pravilnik ugovaranja koji se sada pravi za sledeću godinu može da se napravi u Fondu kako hoćete, na to mora da da saglasnost Ministarstvo zdravlja i to je potpuno u redu i to treba tako da bude. Upravni odbor kontroliše kako se realizuje taj pravilnik i kako zdravstvene ustanove dobijaju novac. Upravni odbor gleda kako se troši novac, jer novac Fonda nije za investicije u zdravstvu, on je za plate zaposlenih, lekove, sanitetski potrošni materijal i troškove funkcionisanja zdravstva. Investicije u zdravstvu radi Ministarstvo preko republičkog budžeta. Kupovina opreme, zidanje zgrada, to je posao Republičkog budžeta, a ne Fonda. Da ne mešamo babe i žabe. Potpuno imate pravo da donesete takvu odluku, ali građani moraju da znaju da oni koji pune budžet više nemaju odlučujuću reč u trošenju tih para. Znači, mi pravimo Fond što nije budžet, nemojmo to da mešamo. Odlukom Skupštine, predstavnika građana, više ti građani nemaju predstavnike u većini da odlučuju o funkcionisanju Fonda, nego ima politika, ma koja bila, ma koja stranka vodila Vladu. Zbog toga mislim da je amandman koji smo podneli mi - Zajedno za Srbiju SNS i Zeleni Srbije prihvatljiv…. Izvinjavam se, SPS.
Slučajno je pogrešio.
Gospođo predsedavajuća, molim da mi vratite ovih par sekundi. … da je smislen i da je u funkciji poboljšanja zakona, ako želite da ostavite da Fond funkcioniše onako kako je osmišljen i napravljen. Priče da u Fondu postoje ovakvi i onakvi lekari, to su lekarske komisije, ali one kolege komisije o kojima smo mi pričali, to su pozivne komisije eminentnih stručnjaka iz cele Srbije i iz pojedinih oblasti. Oni kreiraju zdravstvenu politiku. Fond to samo sprovodi u smislu finansiranja. Fond ponavljam, ne leči, on plaća lečenje. I ono što je rekla uvažena koleginica Gordana Čomić, problem je u dve milijarde evra, ko će kontrolisati, da li oni koji pune te dve milijarde evra ili će kontrolisati dnevna politika, ma koja ona bila. Više nije ni dve milijarde evra. Našom odlukom je to smanjeno za 300 miliona evra. Onda pitanje – zašto sam ja protiv toga? Pa jesam protiv toga. Zašto? Zato što napadamo direktno, smanjujemo mogućnost lečenja. Doneli smo odluku gde 30 milijardi dinara uzeto iz Fonda i prebačeno u Penzioni fond. Verujem da je upravni odbor bio protiv toga. Verujem, nisam bio prisutan, ali verujem. Onda imamo da specijalizacije koje su deficitarne moraju ljudi sami da plaćaju, a govoreno je da je ušteđeno 300 miliona evra. Pre neki dan direktor Babić je izašao i rekao da se uštedelo još 100 miliona evra na tenderima za lekove, a mi imamo smanjena prava za produženo lečenje, za produženu rehabilitaciju, pa imamo liste čekanja, pa imamo tendere koji su završeni u novembru mesecu, a trebali su da budu tenderi za celu 2014. godinu, a te javne nabavke su hvaljene da će za ugradni materijal kod katarakte, kolega, za ugradni kod katarakte završeno pre nepunih mesec dana. Kad će se realizovati taj tender? Dovodimo Fond i srpsko zdravstvo u problem zbog nedostatka para koji će se pojaviti, ne ove godine, nego sledeće godine, iz prostog razloga što svi tenderi koji su sada završeni se plaćaju po zakonu Ministarstva finansija sa valutom plaćanja 120 dana i sve te obaveze će biti prenete u sledeću budžetsku godinu. Tek sledeće 2015. godine ćemo videti posledice ove odluke koju danas donosimo i koju smo doneli pre par meseci. U trenutku kad je potrebno, u Fondu ima mnogo para i onda to skinemo, a posle toga paralelno pričamo da nema novca. Pričamo da ima para u Fondu, onda formiramo Fond za lečenje retkih bolesti kod dece, gde mi treba da uplaćujemo dobrovoljni prilog, a podsećam vas, deca su obavezni vid zdravstvenog osiguranja. Do sada je to bilo finansirano iz Fonda. Komisija u Fondu je odlučivala da li će se finansirati lečenje ili ne. Ne znam kako će biti u novom pravilniku, hajde da sačekamo donošenje pravilnika, da ga prihvati ministarstvo, da pogledamo kako se koji segment srpskog zdravstva tretira u pravilniku i na šta pacijenti imaju pravo, a na šta nemaju. Ako već imamo uštedu od 100.000 evra, pa što ne ukinemo participaciju? Što ne ukinemo participaciju? Da li imamo višak novca? Da li ste uspeli da napravite tenderom viškak novca, kvalitetne i pošteno vođene tendere? Jeste. Pa, zašto taj novac da ide na drugu poziciju, neka bude za onu za šta su ljudi odvojili pare. Oslobodimo ih participacije. Zašto duplo da plaćaju? Bojim se da je to samo politički marketing i da ćemo dovesti u problem onaj deo funkcionisanja društva koji se teško vadi iz problema, naročito naše zdravstvo, koje kuburi sa novcem godinama unazad. Zdravstvo u Srbiji ima para samo u ovoj sali, van ove sale nema para u zdravstvu. Ono što sam vam rekao u načelnoj raspravi, mi uredbom, zakonom, odlukom možemo da prepakujemo budžet kako hoćete, jedan problem je kod zdravstva – razboljevanje, bolest ne možemo uredbom da smanjimo. Ovakvim načinom smanjujemo mogućnost lečenja. Ne sumnjajući uopšte u dobru nameru vas ministre, apsolutno ne sumnjam, iskreno ne sumnjam, ali mislim da je ovakva odluka, kada se Republički fond dovodi pod direktnu funkciju politike i kada se menja način funkcionisanja Fonda, to je osnova Fonda da o Fondu odlučuju oni koji daju novac, a ne politika, da ćemo u budućnosti imati ozbiljnih problema. Zato vas još jedanput molim da prihvatite naš amandman, kako bi ostavili funkciju Fonda da bude onakva kakva je bila do sada. Zahvaljujem se za sada.
Moram prvo da dam nekom poslaniku reč, da bi oslobodila sistem za ministra. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Peranović, pa dajem ministru reč, jer nemamo tabelu od 250 ljudi. Neka od poslanika SNS odustane da bi ministar mogao da se prijavi. Treba mi jedno mesto. Prijavite se sada ministre. Hvala.
Poštovana predsednice, uvaženi ministre, gospodo iz ministarstva, uvažene kolege poslanici, zaista ova rasprava sada izgleda besmisleno. Prethodnih dana smo govorili o reformama, o uštedama i upravo Ministarstvo i Vlada su predložili da se sa 21 člana Upravnog odbora skine na sedam članova. Kolega Bačevac reče da je taj upravni odbor koštao, ako ne grešim, 100.000 evra godišnje. Zar ovo nisu uštede, zar ovo nisu reforme? Mislim da ovakav upravni odbor za sedam članova može biti i racionalan i operativan i u službi svih građana Srbije. Amandman koji je predložen u potpunosti treba odbiti, a sada ću izneti nešto što sam zapazio. Dozvolite mi i da sam pogrešio, evo, i predlagač amandmana je tu koji je naveo da ovaj upravni odbor ima devet članova. Od tih devet članova tri koje predlaže ministar, jedan član Ministarstva zdravlja iz sektora nadležnog za lekove, dva člana specijalisti socijalne medicine, jedan član na predlog Komore zdravstvenih ustanova, jedan član predstavnik osiguranika, jedan član predstavnik osiguranja koji obavljaju samostalnu delatnost, jedan član predstavnik osiguranika penzionera i jedan član predstavnik osiguranika poljoprivrednika. Ako ja znam da brojim, ovde je predloženo osam članova za Upravni odbor. Gospodo, nije sporno prihvatiti neki amandman. Od kolege Milosavljevića prihvaćeno je četiri amandman. I o ovome se moglo raspravljati, ali ovde je predloženo osam članova,a rekli ste da treba Upravni odbor da ima devet. Još jedna stvar, raspravljamo o tome kako će taj upravni odbor da troši nečije pare. Čiji je taj fond? Da li je osnivač Fonda država? Čuli smo da on treba da bude servis, jedan protočni bojler, pa o čemu mi onda dalje. Na kraju, da ne dužim građani su u martu jasno prepoznali i kome treba da daju podršku. Neće ovde biti nikakvih zloupotreba i ne znam zašto se neko prepoznaje u tome da će taj upravni odbor gde predlaže ministar četiri člana imati kontrolu novca i da će trošiti nečije pare. Ne, gospodo, Ministarstvo ne mora, kako smo juče čuli na Odboru, da predloži četiri člana samo iz Ministarstva. Može biti neko iz Udruženja invalida, ako ministar proceni da treba da predloži takvu osobu. Još jednom, nemojte se naći uvređeni, zašto ste predložili lobotomiran Upravni odbor? Hvala.
Reč ima ministar Zlatibor Lončar.
Izvinjava se, ali opet vas nisam razumeo. Prvo kažete da branite Fond, a onda iznesete sa čime sve niste zadovoljni u Fondu, pet stavki ste izneli, pa onda kažete da to treba da odlučuju ljudi koji su do sada sedeli u Upravnom odboru, pa onda kažete da to ide na saglasnost. Samo mi objasnite šta je vaš konačan stav, za šta ste se odlučili, da li su ovi ljudi koji su sedeli u Upravnom odboru, njih 21 i zastupljeni svi koje vi tražite, da li su oni dobro radili, da li treba da rade i dalje? Da li podržavate Fond ili ga kritikujete? Samo mi to razjasnite, to ne razumem.
Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Da, replika kolegi. Da, kolega, potpuno ste u pravu. Primetili ste ono što sam i ja primetio, ali kasno, kada je već predato. U kucanju je pogrešeno. U principu, ako postoji dobra volja, vi imate moć, imate Odbor za zdravstvo koji može sada da ispravi amandman i da ostavi suštinu. Suština je, gospodine ministre, da ja štitim Fond kao instituciju i kako je zamišljen. Fond je mesto gde svi građani Srbije odlukom svih građana Srbije uplaćuju novac i time se finansira lečenje i oni odlučuju o tome kako će taj novac da se troši. Zato se i zove Fond. Vi i ja napravimo fond, damo naše pare i mi odlučujemo, ne kolega od preko puta, nego vi i ja, jer smo mi formirali fond. To je suština fonda. Vi imate pravo, to ponavljam, da promenite način odluke u fondu – da svi uplaćujemo, a da politika, ma koja bila, vodi glavnu reč u tome. To je legitimno, ali mora da se zna da vi menjate osnovnu premisu Fonda i funkcionisanje Fonda. To je suština. Koliko će članova biti? Koliko god hoćete nije bitno. Da li je ušteda sedam? Neka bude sedam, ali neka ostane struktura Fonda u odluci da oni koji pune Fond, tako je zamišljen Fond, odlučuju o trošenju novca. Druga alternativa koju predlaže ministar i Vlada i koju vi podržavate je da se oni koji pune budžet Fonda više ne pitaju i nemaju odlučujući glas o trošenju novca, nego predstavnici koje odabere ministarstvo, tj. Vlada. To je legitimno vaše pravo i ja to ne sporim, ali to više nije Fond, to su budžetske pare. Onda ukinimo Fond i neka bude sve u budžetu i to može. Šta izigravaju ova tri predstavnika, jedan predstavnik sindikata, je li imaju moć odluke?
Rekli ste replika?
Da. Hvala.
Reč ima dr Darko Daketić.
Poštovana predsednice, poštovani ministre, članovi njegovog tima, uvažene kolege narodni poslanici, pre svega svi smo zajedno svesni situaciji u zdravstvu, svi smo svesni da novca nema, a isto tako smo svesni i neophodnosti da se reforme u zdravstvu što pre učine. Ono što bih hteo da kažem jeste da ova diskusija na ovaj način izlaganja, predlaganja i saopštavanja određenih ideja po meni nije dopustiva. Evo iz kojih razloga. Pre svega, građani moraju znati da je sadašnja opozicija za vreme svoje vladavine u ranijem periodu zaista imala mogućnost i priliku da promeni, ne samo upravni odbor, nego da učini sve one neophodne reforme u zdravstvu koje su zaista i tada bile neophodne kao i danas. Međutim, to nisu učinili. Sada traže da se poveća na ovaj način njihovim predlozima. Oni obrazlažu da se na taj način povećava briga u finansijskim sredstvima, ne samo u RFZO, već da se na taj način poveća kontrola tih sredstava. Lično mislim da će se na ovaj predloženi način sa izmenama u Upravnom odboru RFZO uspostaviti ta preko potrebna kontrola trošenja novca, a svesni smo još jednom o kakvim aferama se priča u javnosti unazad nekoliko dana ili desetina dana. Dakle, značajno je da postavimo stvari na svoje mesto. Značajno je da sve ono što se dešavalo unutar, ne samo RFZO, već unutar zdravstvenog sistema uopšte, pre svega ne dopustimo da se dogodi više. Isto tako, čuo sam od opozicionih poslanika jednu konstataciju da upravni odbor u ovom formatu koji je do sada postojao nije bio dobar i da ti ljudi koji su bili u upravnom odboru nisu branili interese onih osiguranika koji su ih delegirali, ako sam dobro razumeo. Čemu onda ne menjati? Evo, imamo predlog da se to promeni, a to je praktično uvod u reformu o kojoj pričamo danas, jer fondovska sredstva, pa gde se troše fondovska sredstva? Troše se u zdravstvu, troše se za osiguranike, troše se za prostor, za opremu itd. Ono što je vrlo bitno jeste da pre svega sada kada se predlaže promena nečega što nije dobro, sada je to problem. Iskreno, ja tu ne vidim problem. Ja sam video problem u ranijem periodu i kada pored ovakvog Fonda i ovakvog Upravnog odbora Fonda koji je bio u ovom formatu, sa predstavnicima mnogih osiguranika u sastavu od 21 člana, opet nije bilo odbrane interesa tih ljudi koji su ih delegirali i tih branši. Ono što je takođe sigdifikantno, mislim da ta praksa da se uvek proguta nešto, a u ovom slučaju to je član upravnog odbora u predlogu, mislim da treba da pripada prošlosti. Hvala vam puno.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Ljubica Mrdaković Todorović. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Predloženi amandman, naravno, treba odbiti, ali bih moje cenjene i uvažene kolege iz bivšeg režima, budući da imam utisak da kod njih u ovom trenutku vlada amnezija, htela bih na neke stvari da ih podsetim. Naime, 2006. godine Ministarstvo zdravlja i tadašnja Vlada Republike Srbije, na čelu sa DS, i Republički fond za zdravstveno osiguranje su izglasali zakon da se stomatološka zdravstvena zaštita za većinu građana naše zemlje ukine. Mislim da kolega iz opozicije, pošto je stomatolog, zna o čemu pričam. To sada trenutno stvara problem. Znamo da se stomatolozi ne finansiraju iz sredstava RFZO, što u sveukupnoj situaciji dovodi do kolapsa u zdravstvenom sistemu. O tome kako, kada i na koji način je neko štitio budžetska sredstva u vreme kada je dotični gospodin bio direktor RFZO filijala Niš, ja sam bila radnik najveće ustanove primarnog nivoa zdravstvene zaštite, i to što pominje krivične prijave i svom predstavniku iz DS i mom iz SNS, odlično mi u Nišu znamo kako, na koji način i pod kojim okolnostima. Koliko je nešto otuđeni centar moći, odnosno koliko je RFZO otuđeni centar moći, odnosno pojedine filijale, tačno se sna da direktori pojedinih filijala nikada nisu potpisali bilo koji ugovor o finansiranju sa zdravstvenim ustanovama, a mnogi od njih i ne znaju koje su zdravstvene ustanove iz plana mreže. Hvala.
Zahvaljujem. (Blagoje Bradić, s mesta: Replika.) Možete samo po amandmanu. Reč ima dr Blagoje Bradić, po amandmanu. Izvolite.
Dakle, šta reći i po amandmanu? Uz svo uvažavanje kolega koji diskutuju, ja bih molio samo da se vratimo priči o amandmanu, jer o funkcionisanju Fonda i razlogu za smanjenje i nesmanjenje broja članova i o tome kako je funkcionisalo srpsko zdravstvo priča bivši pomoćnik ministra srpskog zdravstva, koji sedi kao narodni poslanik. Moje pitanje je – šta ste vi, kolega, uradili za srpsko zdravstvo kao pomoćnik, koje je to prosvetljenje nastupilo godinu i po do dve nakon bitisanja na mestu pomoćnika ministra? Što to niste radili kada je bilo vreme? Što se tiče funkcionisanja Fonda i otuđenih centara moći, postoji nešto što se zove Republički fond i što je banka novca za lečenje građana Srbije. Republički fond nije deo Ministarstva zdravlja, Republički fond je banka novca. Ministarstvo zdravlja leči, a Republički fond u ime osiguranika ugovara potreban broj usluga. Ministarstvo zdravlja sa planom mreže može da ugovori, poštovane kolege, sa Zanzibarom lečenje. Republički fond zakupljuje onaj deo kapaciteta Ministarstva zdravlja koji je potreban za lečenje osiguranika. Zato je potrebna autonomija u odlučivanju o upravljanju novca Republičkog fonda. Kako mislite da funkcioniše Republički fond koji je pod uticajem dnevne politike, kada otvorimo vrata i kada izjednačimo privatno i državno zdravstvo?Normalno, moraće drugačije da se finansira državno zdravstvo, da ne bude otkupa plana, nego po fakturi ono što uradite da se plati da prevede. Kako mislite da će tada moći politika da odlučuje da li će se finansirati više privatno ili državno zdravstvo? O tome odlučuju oni koji daju pare, Fond. Mi smo se skupili i dali pare na gomilu da se lečimo i mi odlučujemo. Tako funkcioniše Fond. Ovo što vi hoćete da donesete odluku znači da ne odlučuju oni koji pune budžet Fonda, nego će odlučivati politika. To je legitimno pravo i ja ne sporim to uopšte. (Aleksandar Radojević, s mesta: Šta je onda problem?) Problem je što objašnjavam ljudima da je to pogrešna odluka. Zahvaljujem.
Molim vas, moramo prvo obrisati listu da bi dao reč gospodinu ministru, ali prvo imamo povredu Poslovnika. Molim vas, morate sačekati red. U redu, moram prvo izbrisati listu.
Dame i gospodo narodni poslanici… Molim vas poštovani predsedavajući da li sam ja dobio reč?
Niste dobili reč. Molim vas sačekajte. Morate da dobijete reč zato što ste po povredi Poslovnika, imate prednost. Sačekajte gospodine Laketiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam opet dobio reč.
Da li me razumete, poslanici se javljaju, veliki broj poslanika. Mi ovde imamo samo šest mesta za prijavu. Znači, morate dopustiti da se čovek prijavi da bi mogao da dobije reč.
Poštovani predsedavajući, moje ime i prezime stoji ispred vašeg lika.
Gospodine Pavićeviću, niste dobili reč, molim vas. Reč ima narodni poslanik Aleksadar Peranović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, reklamiram povredu Poslovnika, član 106. gde govornik može govoriti samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. U datom amandmanu sam jasno naveo da je ovaj amandman pogrešan. O čemu mi diskutujemo danas? Imamo predloženih osam ljudi, odnosno osam članova. Navodi se da Upravni odbor po amandmanu koji je predložio kolega iz bivšeg režima ima devet. Zaista smatram da je besmisleno govoriti danas o ovome jer ako treba deveti član da bude iz Poštanske štedionice ili bilo koje druge ustanove, ja ne bih to mogao prihvatiti. Zahvaljujem.
Reč ima ministar Zlatibor Lončar. Izvolite.
Ako možemo da razjasnimo konačno, a mislim da smo blizu. Da li ste vi za to da ostane po istom, ako sam vas dobro razumeo iz vašeg izlaganja? Da li ste vi za to da svi budu zastupljeni i da oni odlučuju, kao što su odlučivali do sada? Sada vas pitam kao kolegu. Jeste li vi za to da ovo ostane isto? Vi se zalažete da oni koji su bili do sada, da odlučuju i da to ostane tako? Vi ste zadovoljni kako se radilo i vi ste za to da to ostane tako? Sve zamerke koje ste izneli na račun Fonda, šta s tim? Ko će to da ispravi? Molim vas, samo mi objasnite, da meni bude jasnije, da li ste za to da ovo ostane kao što je bilo, i pored svih vaših zamerki koje imate?
Zahvaljujem, gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik dr Darko Laketić.
Hvala vam, gospodine predsedavajući. Pre svega, ja zaista ne razumem opozicionog poslanika koji me je pomenuo u diskusiji, evo iz kojih razloga. Prvo, on objašnjava kako je upravni odbor RFZO-a bio sasvim drugačiji, kako su u upravnom odboru RFZO-a bili zastupljeni skoro svi predstavnici osiguranika i komentariše na taj način da su oni branili interese tih osiguranika a da ministarstvo nije imalo upliv u sve to što se dešavalo, a u isto vreme samo konstatuje da u tom periodu praktično Ministarstvo zdravlja nije imalo nikakav uticaj na rad RFZO-a i da je RFZO bila jedna nezavisna ustanova, institucija, koja je radila na svoj način. Nakon toga, u svom kasnijem izlaganju me pominje kao pomoćnika ministra koji je trebao sasvim drugačije, šta je uradio sa sredstvima i finansijama RFZO-a. Mislim da je taj moj raniji sagovornik i sadašnji zaista obrazac jedne kontroverzne osobe. Ono što mogu da kažem, na čemu ja insistiram, jeste da se utvrdi trošenje sredstava RFZO-a, ne samo u filijalama u Beogradu, već i u filijali u Nišu, da se utvrdi eventualno postojanje milionskih šteta za refundacije, koje nisu bile validne, da se utvrdi da li su postojali mrtvi ljudi koji su uvedeni u osiguranje da bi se izvršila refundacija. To je ono što mora, po zakonu, da se utvrdi i da se vidi da li se to zaista i dešavalo, i ne samo u Nišu već i u drugim filijalama. To je moj zahtev i moj predlog vama, gospodine ministre, da se i time pozabavite u nekom periodu.
Vreme.
Dakle, to je nešto na čemu moramo bazirati tu pojačanu kontrolu. Zahvaljujem.
Reč ima prof. dr Slavica Đukić Dejanović. Izvolite.
Dame i gospodo, možda ne bi bilo loše da pitamo osiguranike šta oni misle? Oni misle da im treba dobro organizovana zdravstvena ustanova u kojoj mogu da dobiju zdravstvenu uslugu na najkvalitetniji način, a ko će o tome odlučiti, ipak oni imaju poverenja u državu. Ja mislim da su možda ovo i pitanja i odgovori. Naš narod kaže – nije mi žao na malo, nego na nepravedno. A uvek ocenjuje da je nepravedno ono što ide od države, ako misli da nije u redu. Zato mislim da mi u ovom momentu upravo zahteve o kojima kolega Bradić govori jedino možemo realizovati tako što ćemo u one instance gde se odlučuje kako će ići distribucija para za zdravstvo, one koji najbolje poznaju zdravstvene probleme ustanova, njihovi predstavnici u upravnom odboru, mi nikada nećemo moći da imamo predstavnike svih grupa, jer onda bi trebalo da upravni odbor broji stotine ljudi i opet nećemo biti zadovoljni, opet ćemo nekoga ispustiti. Dakle, dva argumenta. S jedne strane, pravilna distribucija sredstava mora uključiti kod odlučivanja one koji najbolje znaju potrebe zdravstvenih ustanova. Zbog toga se ja zalažem za ovaj predlog i zbog toga kolega Bradić i ja često razgovaramo i složimo se oko mnogih stvari, ali danas zaista ne mogu da se složim. Prosto, kontraargument svemu o čemu govorite je potreba da se zadrži slično stanje. To je neprihvatljivo. S druge strane, čuje se ovde da ima problema oko finansijskih tokova novca. Znate, pored onih struktura koje su unutar svake ustanove dužne da o tome vode računa, htela bih da podsetim da inspekcijske finansijske službe imaju pravo i moraju sve kontrolisati. Prema tome, mi sa ova dva pristupa apsolutno možemo korektno rešavati i možda jedino korektno. Prosto imam utisak da se mi ovde ne razumemo. Ne sporim da svi lekari koji pre svega učestvuju u raspravi ovde imaju najbolje namere. Ali, ako smo svedoci činjenice da naš osiguranik ne pita ko mu sedi u upravnom odboru nego pita kakva mu je zdravstvena usluga, mislim da nema nijednog razloga da jedinstveno, kako smo to juče na Odboru, i ovde se ponašamo u skladu sa predlogom koji imamo pred sobom i da za njega glasamo. Dakle, ne za amandman.
Zahvaljujem, gospođo Đukić-Dejanović. Reč ima narodni poslanik dr Mileta Poskurica. Molim vas, samo se ponovo prijavite. Ima veliki broj prijava i morate razumeti da sistem ne može to da izdrži. Izvolite.
Dugo sam na stend baju, ali, evo, došao sam do reči, ispred stranke, kao ovlašćeni predstavnik. Nisam se javljao ni po prvom amandmanu, sličan je ovom drugom. Suština je samo u broju onih koji će obnašati funkciju upravnog, odnosno, videćemo i kasnije, nadzornog odbora. Diskusija vodi u sasvim jednom drugom, meni nejasnom pravcu. U pravcu nekakve kritike da se politika, tako što će ministar postaviti veći broj članova, direktno uključi u zdravstvo. Ja ne znam sistema u Srbiji, ministarstva, u kojima ili ministar jeste političar ili je po volji političke stranke izabran. Da li to znači da u Srbiji ništa neće funkcionisati jer je negde ministar baš iz te političke stranke i čitavo ministarstvo i ostali resori i državne institucije, da neko ne sme da se školuje, da neko ne sme da se leči, jer to ima političku konotaciju? Ja ne vidim šta je sporno. I da nema, čak bi trebalo predložiti da tamo budu ljudi koji će predložiti ministarstvo. Zašto? Ne samo zato što će to biti operativnije, nego što ta nužna interakcija koja postoji između dva stuba zdravstvenog sistema mora da funkcioniše koordinirano. Taj samoupravni model koji sada ne valja, ne iskazuje se žal što je manji, neka i bude malji, ali je bio reprezentativan čist samoupravni model u kome su se svi abonenti usluga prijavljivali srazmerno procentu po ključu, pokazuje mnogo slabosti, sem glomaznosti, pokazuje ničim objašnjiv predominantni uticaj trošenja sredstava za različite potrebe, čak često predimenzionirane. Sećate se afere sa citostaticima. Čak su se izmišljali citostatici, pa ogroman broj citostatika koji nije bio potreban, pa ljudi ili jesu ili nisu dobijali, pa u delu nabavke opreme,recimo kada se odlučuje o materijalu za dijalizu, a sa druge strane vam stigne sasvim druga donatorska vrsta mašina koja se koristi, a onda na fond ide nabavka potrošnog materijala. Tu usaglašenosti nikakve nije bilo. Da je bilo Ministarstvo da kaže – čekajte, imamo 400 stotine mašina koje je Tomica podelio za noć, za tri meseca, urnisao sistem u Srbiji. Doveo mašine koje i sada leže kao pokojnici ispod čaršava, neupotrebljene. Onda je Fond morao da nađe kompatibilne dijalizatore. Da je tu bio čovek iz Ministarstva rekao bi- čekajte, ovo nije kompatibilno, ovakva vrsta donacije nije od koristi. Onda morate prilagoditi tendere koje radite, nekakvoj drugoj vrsti linija, setova, da mašine koje nam stoje pokrivene prašinom, jer nam nisu ni potrebne bile tog časa, ali neka donacija je došla. Nikada to nije ispitano uopšte. Opusom Tomičinog rada nikad se niko ozbiljnije nije bavio, nikada mi neće biti ni jasno zašto, ali dobro, to je tako kako je, dakle ta strana priče. Drugo, mi smo svi svedoci da smo ovde usvajajući budžet, izvršili i procenu stanja finansijskih sredstava Fonda, zar na njemu ne postoje particije koje su opredeljene za šta i gde novac ide. Na stranu, kontrole svake vrste koje moraju da budu. Ne vidim u čemu je ta loša spona, koga će predložiti ministar, možda čak nekog iz strukture koje ste vi ovde predočili u amandmanu. Drugo, u amandmanu nije predočeno čak ni krunska većina onih koji bi bili korisnici fonda po strukturi osiguranika. Opet imate nekih ljudi, socijalna medicina, ovoga ili onoga. Dakle, ne vidim razloga da se ogromna prašina diže oko toga, da li će se uključiti u taj rad Ministarstvo. Ono ne može da preusmeri pozicije. Treća stvar, kada narod negoduje, kada deca, vladine organizacije treba da se leče. I kad štrajkuju ili mitinguju, ili pokazuju javne manifestacione skupove nezadovoljstva da država nema para, kao što zaista nema, da sve pokrije, ali ne idu pred Fond, idu pred Ministarstvo, prozivaju ministra. Mora ministar da bude uključen preko svojih ljudi koje bude tamo predložio da budu, da na neki način može da se ozvaniči i učini koherentnim i zajedničkim rad ta dva sistema, jer jedno bez drugog ne mogu biti apsolutno samostalni i potpuno nezavisni. To bi onda bio potpuno neprimeren način trošenja sredstava i izgubila bi bila svaka kontrola. Zato mislim da ne treba ovome preterano dugo raspravljati, iako to može biti politički vrlo korisno, da se ubaci, kobajagi, kontrolni mehanizam, ministarstvo i politički uticaj. Imate politički uticaj i u sistemima kontrole obrazovanja, inspekcijama obrazovnim, u sanitarnim inspekcijama, carinama, svuda možete reći – imenuje se neko telo u drugom resoru ministarstva, ono je pod političkom kontrolom ono nije za građane Srbije od koristi. To je potpuno neodrživa priča, zaista. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, dr Poskurica. Reč ima narodni poslanik dr. Vladica Dimitrov.
Hvala predsedavajući. Nisam bio direktor fonda ili filijale fonda, i ne mogu sa predlagačima amandmana da diskutujem na paritetnoj osnovi, ali pošto se on obraćao građanima, kao građanin, osiguranik, od čije plate se deo sredstava izdvaja za Fond zdravstva, mene zanima kako se troši novac i još više me zanima ko je odgovoran za trošenje tog novca. Vi se obraćate građanima, ali ja vam garantujem da građanin nije imao pojma kako se troši njegov novac, a još manje običan građanin kome se vi obraćate, imao uticaja gde će njegove pare da odu. Konstatovali smo svi da nešto nije valjalo, da nešto nije dobro, da nešto treba promeniti, i mi smo predložili princip uvođenja odgovornosti. To traže građani, odgovornost. Vama to ne odgovara. Recite nam zašto vama ne odgovara uvođenje odgovornosti i zašto da se mi vraćamo na stari sistem, koji i vi sami kritikujete? Hvala.
Hvala, dr Dimitrov. Reč ima narodni poslanik dr. Blagoje Bradić.
Zahvaljujem se. Dakle, gospodine ministre samo dve reči da odgovorim dve reči na ono što ste me pitali. Da, ja sam za to da Fond ostane Fond. Suština Fonda je da u njemu prevagu u odlučivanju imaju oni koji daju novac, ja mislim da smo se tu razumeli. Predlog koji sam dao, mislim da je konstruktivan, jer je vrlo potreban kod pravljenja lista lekova neko iz Ministarstva zdravlja, koji radi na poslovima analize tih listi, lekova, psihoaktivnih supstanci, vrlo su potrebni predstavnici iz Instituta za javno zdravlje, jer oni prate kako se to sve, što zamisli Ministarstvo, i što finansira Fond, odvija na terenu, i vrlo su potrebni predstavnici Komore zdravstvenih ustanova, ne direktori zdravstvenih ustanova, nego neko, jer oni imaju upošljene koji znaju šta je problem koje zdravstvene ustanove. Za to sam da Fond ostane u suštini ono što jeste. Mi ovde raspravljamo o Fondu koji je kao Fond zamišljen i napravljen gde su u upravljačkim organima ljudi koji učestvuju u punjenju Fonda. Vi hoćete da promenite, vi imate pravo na to, ali budite svesni da to više nije Fond, to pokušavam da vam objasnim. Kakav je to Fond gde nas četvoro ulažemo pare, a odlučuje peti, ma ko da je taj peti. Nije bitno. Suština Fonda je izmeštena. Imate pravo na to, ali treba da se čuje i da se zna. Za to sam da se zadrži način funkcionisanja Fonda, da se, eventualne greške u radu dopune stručnim ljudima, ali odluku o trošenju para treba da imaju oni koji daju pare. Ja zastupam taj interes i mislim da sam dovoljno jasan. Da li ste vi u pravu? Ja mislim da niste. Ja mislim da niste, ja vas ne pokušavam,ja pokušavam amandmanom i na Odboru da objasnim zašto mislim da to ne valja što se radi. Zašto mislim da moramo da sklonimo takav način odluke, da moramo da ostavimo pravo ljudima koji pune Fond da odlučuju o sudbini tih para. Nisu stručni. Nisu, dajmo im struku da bude u upravnom odboru, kao što sam predložio, da im pomognu u radu. Ali, hoćete da kažete da oni koji pune novac, i koji daju novac, nisu sposobni da raspolažu sa novcem, da li to hoćete da kažete? Niste u pravu. Niste u pravu. Pričamo o tome, opet ću pomenuti, pričamo o tome da je problem u finansiranju, nema dovoljno para, država je u problemima, a rekli smo da, vi ste pričali, stajali iza stanovišta bivšeg ministra Krstića, da 300 miliona je višak u Fondu. Pre par meseci, gledamo se u oči ovde, i prebacili ste u penziono. Sada nema para. Kako nema. Malo ima, malo nema. Jel ima ili nema para u Fondu? Da li je kriv upravni odbor? Nije, nije ni pitan. Mi smo pitani ovde. Mi imamo tu moć da uradimo. Ima nas dosta lekara. Vi ste iz državnog zdravstva, ja sam iz privatnog zdravstva, a ja branim državno zdravstvo da mu ostane novac. Dobro, trudim se koliko mogu, i koliko mi pamet daje. Stoga vas molim da još jednom razmislimo da moj nedorečeni amandman ispravite, tu imate moć, imate glasove, i da ostavimo Fond u suštini kako je zamišljen sa svim onim izmenama do kojih smo došli ovde sada kroz razgovor, šta treba popraviti, ali da suština ostane ista, da oni koji daju novac u Fond imaju prevagu, odluku trošenja tog novca, to je suština priče. Zahvaljujem.
Zahvaljujem dr Bradić. Reč ima narodni poslanik Ninoslav Girić.
Zahvaljujem predsedavajući. Poštovani ministre, članovi Ministarstva, koleginice i kolege, ja se zaista neću više javljati po ovom amandmanu. Mislim da ga svakako treba odbiti i zbog tehničke neispravnosti. Dakle, predlagač amandmana nije ni pročitao svoj amandman i naveo strukture fali mu jedan član, naveo je devet članova, a osam je u ovome. Dakle, podsetiću još nešto, govorio je o svim problemima u zdravstvu, naveo liste čekanja, te liste nisu od pre šest meseci, te liste čekanja traju, ne znam koliko godina. Govorio je o tenderima. Kakvi su tenderi bili u ranijem periodu? Ali mislim da ovaj amandman i ove amandmane koji licitiraju sa brojem članova upravnih i nadzornih odbora, ne treba uopšte raspravljati i mislim da se ovaj amandman odbije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Aleksandar Radojević.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, koleginice i kolege, ja se pitam ko bi bio ovaj deveti član po predloženom amandmanu kolege Bradića, ako su ovde svi pobrojani i napisani. Šalu na stranu. Hoću da kažem da ono što je radio Fond do sada, ono čime se bavio Fond do sada je bavljenje samim sobom, a ne bavljenje onima koji pune Fond i ne bavljenje onima koji taj novac iz Fonda treba da troše, odnosno pacijentima. Najperfidniji su načini na koje je Fond vadio pare za sebe i za svoje ljude. Navešću vam jedna primer – EU je neke 2006. ili 2007. godine, investirala u veliki broj zdravstvenih centara u Čačku u pravljenju pogona za proizvodnju parenteralnih rastvora za proizvodnju infuzija. Infuzione rastvore su vrlo uspešno pravili zdravstveni centri širom Srbije do pre pet ili šest godina, kada je odlukom Fonda prekinuto da se koristi to što prave pogoni za proizvodnju parenteralnih lekova. Za šire građanstvo, jedna boca od pola litra infuzionog rastvora, natrijum hlorida sastoji se od četiri i po grama kuhinjske soli i nešto malo manje od pola litra vode. Ono što je taj pogon koji je finansirala EU zarad racionalnosti u zdravstvu pravio u Čačku za 30 dinara, sada je odlukom Fonda prebačeno da se dovozi iz „Hemofarma“ iz Vršca ili iz „Zdravlje“ Leskovca. Taj rastvor u Čačku sada košta 70 dinara. Tog rastvora se prosečno troši 4.000 boca tokom nedelje u Čačku. Dakle, pomnožite to sa 40 zdravstvenih centara u Srbiji sa svim Kliničkim centrima i sa svim onima koji su imali priliku da proizvode svoje parenteralne rastvore sa nešto malo kuhinjske soli i čiste destilovane vode, a RFZO je zarad racionalizacije, valjda trošenja para ljudi koji pune taj Fond, ukinuo to i odredio da se mora preko posrednika nabavljati negde na strani. Prosta je logika da RFZO, verovatno preko svojih posrednika do sada napravi dobar dil sa onima koji dovoze, te infuzione rastvore i vozaju širom Srbije ili ih uvoze sa raznih strana. To je jedan od hiljada primera na koje načine je trošen novac ljudi koji su svojim učešćem i svojim novcem plaćali ono što se zove njihovo lečenje. Da ne ulazimo u analizu svih tih primera, ali ostali bi sedam dana kada bi pričali, moram da zaista kažem da je bilo jako kreativno od njihove strane to što su radili, akrobacija na koji način su isisavali novac poreskih obveznika, odnosno zdravstvenih osiguranika, tako da lek nikako ne dođe do njih. Suština ove promene sada je da imamo efikasan upravni odbor, naravno i nadzorni odbor koji će nadam se odgovorno kao što je i Vlada Republike Srbije u novom sazivu odgovorna, moći da distribuira novac teško zarađen i odvojeni novac poreskih obveznika da služi lečenju pacijenata, njihovom lečenju i da služi popravljanju standarda zaposlenih u zdravstvenoj zaštiti. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Radojević. Reč ima prof. dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući gospodine Bečiću, poštovani ministre Lončar i poštovani gosti, imam tri zapažanja koja se tiču amandmana na član 1. ovog predloga zakona, a koji je branio malo pre ovde gospodin Bradić. (Ninoslav Girić, s mesta: Koji član?) Član 1. menja se i glasi…
Molim vas gospodine Giriću, nemojte da dobacujete.
Molim vas gospodo da pažljivo pratimo. Ovde se neke zamerke saopštavaju opozicionim poslanicima zbog tehničkih grešaka, a ovde imamo narodne poslanike koji ne znaju o čemu raspravljamo danas, izgleda.
Nastavite gospodine Pavićeviću.
Hvala. Dakle, tri su zapažanja, poštovana gospodo i molim vas za pažnju jer ja bih hteo da saopštim ta zapažanja pa da vidimo kako da popravimo ovaj tekst zakona. Prvo zapažanje, ministre Lončar, vama. Kada je gospodin Bradić ovde obrazlagao svoj amandman, vi ste naravno saopštili da odbijate taj amandman, ali se očekuje jedno obrazloženje za odbijanje. Ne očekuje se od jednog ministra u Vladi da postavlja pitanja narodnim poslanicima, pa da onda narodni poslanici odgovaraju ministru na pitanje. Nije to praksa u Skupštini, poštovani gospodine Lončar, evo i na osnovu Ustava, samo da vam kažem. U Ustavu naše države u članu 99. kaže – Narodna skupština nadzire rad Vlade. Narodni poslanici su, poštovani gospodine Lončar, oni koji vama neprestano treba da postavljaju pitanja i u okviru amandmanske rasprave, a vi ste ovde naš gost koji ste došli da odgovarate na ta pitanja a ne da ih postavljate, gospodine ministre. Zato vas molim da odgovorite na sva ova pitanja, gospodina Bradića, umesto što vi njemu postavljate pitanje. Druga stvar, koja se tiče amandmana na član 1, poštovana gospodo, ja sam ovde pažljivo slušao, jedan od osnovnih razloga za odbijanje ovog amandmana, za čak diskvalifikaciju predlagača u jednom delu, što strašno zameramo ovde, bilo je jedno saznanje da amandman ima tehničku grešku. Pazite, gospodin Bradić je vode prihvatio da postoji tehnička greška u vidu jedne vrste nedorečenosti. On se izvinio zbog toga i predložio kako da ispravimo tu grešku, poštovana gospodo, a ja vas podsećam da ministar Lončar kad god dođe u ovu skupštinu pošalje predloge zakona i obrazloženja zakona koja imaju pravopisne greške, tehničke greške, stilske jezičke greške, pa onda to nije prepreka za poslanike naprednjačke većine ovde da prihvate taj predlog zakona. Evo i gospodin Lončar je prekjuče ovde sam potvrdio da je po treći put napravio propuste takve vrste ovde. Poštovana gospodo, ti propusti mogu da se poprave, to je očigledno ili na primer, mi smo i juče imali raspravu ovde, gde je gospodin Babić na primer, šef poslaničke grupe SNS, sam priznao da je pogrešio što je u obrazloženju jednog predloga zakona ostavio nacrt zakona. Šta smo mi trebali da uradimo? Da li je trebalo sada da kažemo – gospodo, ne možemo danas uopšte da razgovaramo o tom predlogu zakona jer je gospodin Babić napravio tehničku grešku. Molim vas, kada se primećuju tehničke greške opozicionih poslanika, onda treba ja mislim da imamo jedan normalni sled stvari, da ispravimo to ako se može, a ne da negujemo kulturu u kojoj je ministru moguće prihvatiti sve, sve vrste tehničkih i pravopisnih grešaka, i šefu poslaničke većine ovde da se takođe prihvati sve, a kada se primeti tehnička greška opozicionom poslaniku, onda je to velika zamerka, ne možemo da diskutujemo. Treće zapažanje povodom amandmana koji je ovde branio gospodin Bradić. Poslanici SNS, evo aj sam to evidentirao ovde govoreći o ovom amandmanu i gospodin Dimitrov i gospodin Girić i gospođa Mrdaković, sada izašla, ali bila je tu i gospoda Peranović i Laketić, oni su se svi pozivali na odgovornost, poštovana gospodo, na etiku odgovornosti, a šta kaže ministar Lončar malo pre ovde u dijalogu sa gospodinom Bradićem i sa ostalom gospodom? On kaže – gospodo, nemamo mi mnogo vremena da raspravljamo o različitim modelima, da biramo između različitih opcija, nego moramo brzo da delamo i onda ovde pošalje jedan predlog zakona za koji kaže da se primenjuje od 1. januara 2016. godine, a u okviru člana 59. kaže – a može i do prvog januara 2020. godine da traje prilagođavanje. Kakva je to odgovornost, poštovana gospodo, kada se kaže – nema se vremena, a ovamo se ostavlja izvesnim akterima vreme od sada. Koliko je to do 2020. godine? Šest godina da se prilagodimo, poštovana gospodo. Držimo se te odgovornosti i etike odgovornosti, pre svega. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Pavićeviću, ali složićete se uvaženi profesore da nije isto tehnička greška u amandmanu i obrazloženje amandmana ili zakona. Zahvaljujem Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se kao pacijent. Prijavio sam se jedno pet puta, ali izgleda sistem danas samo prepoznaje doktore. Pacijenata u Srbiji ima osam miliona, doktora ima 22 hiljade. Pacijenata koji su po struci zemljoradnici ima negde oko dva miliona. Nas ovde ima jedan, bilo nas je dvojica pa je jedan abdicirao, prestao je da bude vinogradar. Znači, učestvujemo sa 0,4% u Narodnoj skupštini, kao pacijenti zemljoradničkog tipa da to tako nazovem, a ovo ima veze sa sastavom upravnog odbora, videćete. Doktora ima ovde preko 20, u Srbiji ih ima 22.000, znači ima ih 0,4, odnosno manje, ali zato u Skupštini ima preko 10%. Kad su lekari i advokati u pitanju, e to je onda rasprava nad raspravama. Kad su zemljoradnici u pitanju, to se završi sa sažaljenjem, suzama, simpatijama - naše šanse su na selu itd, ali kad dođe do dodele novca, kada dođe do raspodele, onda ta rasprava bude - nema para, nema ovoga, nema onoga. Kada se raspravljalo o advokatima, onda se kaže oni moraju da budu paušalci, kad se raspravlja o lekarima oni moraju da budu paušalci. Dakle, kad se ovde vodi rasprava, ja bih voleo da se ona vodi o pacijentima. Ja bih podržao amandman gospodina Bradića, ali sam je priznao da je nedorečen. Ja bih ga podržao i u drugoj verziji, i ovako je nedorečen, ja ću glasati za njega, ali da gospodin Bradić nabroji samo stranke koje čine izbornu listu na kojoj je izabran, ali bez podsećanja s obzirom da sam primetio da meša stranke. U jednom trenutku je rekao da je SNS tu, a mislim da nije. Takođe to mogu da pomenem i onom drugom kolegi koji je pre mene govorio. Zahvaljujući onima koje će oni propustiti, te koalicije su prešle cenzus i danas su zato to naše drage kolege. Da se vratim na Upravni odbor. Ja podržavam svaku uštedu. Juče sam podržao uštedu od tri i po miliona, ali za ta tri i po miliona što smo juče uštedeli na političkim strankama, na svim političkim strankama, i na strankama opozicije, hajde da za taj novac kupimo 2.000 krava. Uštedeli smo tri i po miliona. Ako kupimo 2.000 krava to nam je onda novac. Roba je novac. To uvek imamo. Tih 2.000 krava na mleku i mesu, da kažem žive vage, će dati četiri miliona godišnje. Ušteda tri i po miliona, pretvorimo u krave, domaćini ljudi, svake godine imamo četiri miliona evra veći društveni proizvod na selu. Ako se to preradi u našim mlekarama i iako se to preradi u našim mesarama i klanicama, to neće biti četiri, to će biti osam miliona, tako da te male uštede mogu da budu velike zarade. Danas, ako usvojimo ovaj zakon, uštedećemo sto hiljada evra, koliko sam ja razumeo. Za sto hiljada evra može da se kupi 3.000 suprasnih nazimica. Možda je nekom smešno, ali one će svake godine da oprase i stvore mogućnost za 60.000 tovljenika. Ako ih mi seljaci utovimo, to će nam dati godišnje 1.200.000 evra. Ako to pretvorimo i preradimo u suhomesnate proizvode, imaćemo svake godine od ove uštede 3.000.000 evra. Zato se ja zalažem da sve ove uštede koje napravimo gurnemo u poljoprivredu i prerađivačku industriju. Zašto ovo govorim? Ako 6% bruto domaćeg proizvoda ide u zdravstvo, ako sam ja to dobro izračunao, ako uvećamo društveni proizvod, onda nećete imati dve milijarde. Ako ga sa 30 i nešto miliona povećamo na 60, onda ćemo, gospodo zdravstveni radnici, gospodo pacijenti, imati u tom fondu daleko više para, duplo para, ukoliko povećamo bruto društveni proizvod. Zato se ja zalažem da sve ove uštede koje stvorimo idu u proizvodnju. Kad smo već kod zemljoradnika, moram da kažem gospodinu ministru, a i budućim članovima Upravnog odbora, od kojih će jedan biti zemljoradnik, koliko sam razumeo, u Nadzornom odboru nećemo imati, u Upravnom odboru ćemo imati predstavnika reprezentativnog udruženja, ja ću svakako pogledati koje je to reprezentativno udruženje i ko će nas zastupati. S obzirom da ima problem na selu. zemljoradnici i radnici nisu jednaki, nemaju ista prava. Nećete mi verovati, ali ću objasniti. Ukoliko radnika gazda nije prijavio, ukoliko mu nisu uplaćeni doprinosi, on teško može da se leči, ne može da ima te usluge, ali ako pređe kod poslodavca koji ga prijavi, od tog trenutka počinju da mu uplaćuju doprinos, od tog trenutka on ima pravo da se leči. Kod zemljoradnika to nije slučaj. Ukoliko ste imali preskok od tri godine, za to vreme niste mogli da se lečite, morali ste lekarske usluge da plaćate, ali dug niko neće da vam izbriše. Ako krenete, ako ste dužni za 2010, 2011, 2012. i 2013. godinu, doći će da vam uzimaju imovinu zato što niste uplatili te doprinose. Ako uplatite 2014. godinu, takva mogućnost ne postoji da je uplatite. Da bi mogli da se lečite vi morate prvo da nivelišete du,g pa da uplatite tekuću godinu, pa tek onda da se lečite. Kod zaposlenih taj slučaj nije i ja ću moliti tog čoveka u Upravnom odboru, a molim i sve vas da to dobro razmislite, jer se ljudima zbog neplaćenih doprinosa u periodu 2007, 2008, 2009. i 2010. godina pleni imovina zato što to nisu platili, iako u to vreme nisu mogli ni da koriste usluge, a tim gore što sad ne mogu da uplate samo 2014. godinu i ne mogu da se leče, dok radnik kome poslodavac ne uplaćuje zdravstveno osiguranje, pređe kod drugog poslodavca koji to uradi, on od tog trenutka ima pravo da se leči. Mislim da je to jedna nepravda koja je načinjena zemljoradnici i da moramo naći način, ja shvatam da je teško, bilo koji da to ispravimo. Što se tiče ukupnih sredstava, ja se slažem sa gospodom lekarima da je sredstava malo. Ono što nas pacijente zanima svakako je da mi hoćemo da se smanje u čekaonicama redovi. Mi želimo kvalitetnu uslugu, a ona košta. Mi hoćemo da se smanje redovi u čekaonicama, da se skrati ona lista i rok čekanja za važne operacije, hemoterapije itd. i hoćemo da imamo kvalitetne lekove i kvalitetno lečenje. Da bi to imali, mi moramo, a poljoprivrednici će se truditi, da podignemo i prerađivačku industriju što bliže mestu proizvodnje, da uvećamo taj bruto društveni proizvod da bi imali više novca za lekare, za lekove, za zdravstvene usluge. Ovako siromašna država bogatoj Nemačkoj poklanja lekare. Svaki lekar koji ode je poklon Nemačkoj od najmanje 100 hiljada evra. To ministar najbolje znamo. Mi imamo dovoljno zdravstvenog kadra. Nama treba novca. Novac se proizvodi. Ovde obično raspravljaju oni koji znaju kako se novac troši, a ne kako se zarađuje.Naš problem je veliki. Našom poljoprivredom, našom privredom su upravljali potrošači, a ne proizvođači. Zato nam je proizvodnja slaba i mi moramo da uvećamo proizvodnju. U suprotnom ćemo se samo ovde jalovo raspravljati oko preraspodele siromaštva. Ja sam zato da trošimo više, ali da prvo proizvedemo robu, da napravimo novac, da zajedno svi podelimo, da lekari imaju super plate, da ne idu u Nemačku, da imamo najkvalitetnije zdravstvene usluge, ali, dame i gospodo, možda bi to imali da nije 400 hiljada ljudi u proteklom periodu, u proteklih sedam, osam godina ispalo iz privrednog landa. Sada vas pitam koliko bi to bilo penzijskih doprinosa, zdravstvenih doprinosa više, koliko bi robe proizveli više? Mi moramo da se učimo na njihovim greškama. Ne treba da se učimo na svoja. Njihove greške i učenje na njihovim greškama je naša najbolja škola. Mi nećemo kao oni da zavrćemo ljudima ruke. Mi treba da zavrnemo svoje rukave i da omogućimo našim građanima da zarade novac i da se više ne bavimo preraspodelom siromaštva. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima dr Darko Laketić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, uvaženi kolege narodni poslanici, ja postavljam pitanje s kojim pravom gospodin Pavićević poziva na odgovornost ranije govornike kada većina njih nije apsolutno učestvovala u izvršnoj vlasti ili učestvovala je u nekom kratkom vremenskom pravom, s kojim pravom kada se zna da je njegov šef bio premijer države, a stranka na čijoj listi je izabran bila dugogodišnji nosilac vlasti? Posle ovako, po meni, malicioznih komentara, ja se zaista moram okrenuti političkoj astrologiji, jer po datumu osnivanja, koliko mi se čini, mislim da je Nova stranka u političkoj astrologiji znak raka, ali je definitivno u podznaku tumora. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima prof. dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući gospodine Bečiću, poštovani gospodine Lončar, poštovana gospodo, dve su stvari koje sada hoću ovde da kažem. Ja sam pominjao poštovanu gospodu iz SNS zbog toga što mi svi zajedno ovde, ovog jutra, danas, raspravljamo o amandmanima na jedan predlog zakona, a ovde konkretno na amandman na član 1. Predloga zakona, koji je ovde branio gospodin Bradić. Sva pomenuta gospoda, poštovani gospodine Bečiću i poštovani gospodine Laketiću, sva gospoda su se pozivala na princip odgovornosti unutar sistema zdravstva u našoj državi, koliko sam ja razumeo. Ja sam pokušao to pozivanje na princip odgovornosti da vežem za jedan deo govora gospodina ministra Lončara, u kojem je on tražio da se brzo odlučuje, da se ne raspravlja o različitim modelima. Nemamo vremena - rekao je gospodin Lončar. Onda sam pročitao u drugom predlogu zakona da se primena tog predloga zakona predviđa za 2016. godinu, a prilagođavanje delovanja izvesnih institucija i drugih formacija tom predlogu zakona predviđa se za 2020. godinu, poštovana gospodo. Šta sam ja zaključio? Da unutar današnje rasprave o jednom amandmanu na član 1. ovog Predloga zakona imamo poslanike napredne stranke koji se pozivaju na jedan princip koji neguje u politici u Srbiji Nova stranka, a to je princip - etika odgovornosti, ali da je taj princip etika odgovornosti u suprotnosti sa onim što ovde sada zagovara i o čemu priča i o čemu raspravlja gospodin Lončar. Zato vas molim da i ubuduće kada raspravljamo, raspravljamo o onome o čemu je zaista tačno govoreno danas, a ne o nekim prošlostima od pre 10 godina, pet godina, jer mi možemo i o tome da pričamo, ali kada to bude tačka dnevnog reda. Hvala.
Vreme. Zahvaljujem, profesore Pavićeviću. Reč ima šef poslaničke grupe SNS Zoran Babić, povreda Poslovnika.
Reklamiram povredu Poslovnika, član 107, gospodine predsedavajući. Nije problem što vi predstavljate gospodina Pavićevića sa - profesore. Vi to ne znate da gospodin Pavićević nije profesor, već docent. Problem je što se gospodin Pavićević odaziva na - profesore. Nije problem što ja nisam lekar, što ja nisam doktor, problem bi bio kada bi se odazivao na – doktore Babiću. Ali, ja to nisam. Ja sam diplomirani mašinski inženjer. Pa, da li se to onda gospodin Pavićević kosi sa etikom njegove stranke i sa profesorskom etikom i sa poslaničkom etikom i sa svim mogućim etikama, kada se odaziva na nešto što nije? Opet kažem, vi ste prekršili Poslovnik, da, jer vi jedino možete da prekršite Poslovnik, tako što kolegu Pavićevića umesto docenta, vi ga nazivate - profesore doktore. Ali, profesor nije. Problem je u tome što protivno načelima, protivno etici, protivno poslaničkoj etici. Uostalom, dobro, da je poslaničke etike Nove stranke, gospodin Živković bi već davno bio na pisarnici i predao ostavku na mandat narodnog poslanika, ali je problem što mi ovde danima i danima slušamo o profesoru Pavićeviću, a profesora Pavićevića nema u sali. Ne postoji takav čovek. Docent – da, u redu je, ali ne razumem kako se čovek odaziva na nešto što nije. Što ne pozivate neke druge ljude da se pozivaju na nešto što nisu? Sigurno da bi ustali ovde i rekli - mi to nismo i upozorili vas, ali ovako, vi gospodina Pavićevića svakodnevno podižete na hijerarhijskoj lestvici i on to prihvata, iako to nema nikakve veze ni sa etičkim normama, ni sa čim ispravnim ni u ovoj sali, ali ni u našem društvu i na taj način krši norme i u okviru svoje stranke…
Vreme, gospodine Babiću.
…jer ako ga iz te stranke isključe, ostaće samo jedan član i tada će biti u problemu. Tako da vas upozoravam, ali vas molim i da upozorite gospodina Pavićevića da je loše kada se odaziva na nešto što nije.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Ja sam dužan da dam objašnjenje. Ja samo čitam što ovde piše, a ovde ne bi pisalo da neko to nije prijavio. Tako da, ja se izvinjavam što čitam ono što piše i izvinjavam se ako je to tačno, a ja nisam to znao, izvinjavam se. (Zoran Babić, s mesta: Pa, to je plagijat, gospodine predsedavajući.) Gospodine Babiću, molim vas nemojte dobacivati. Molim vas, gospodine Babiću, dozvolite da završim. Ja ću sada zamoliti, pošto ću dati reč doktoru Vladimiru Pavićeviću, da li smem da koristim naziv – profesore doktore? Izvolite, gospodine Pavićeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući gospodine Bečiću, poštovani ministre Lončar i poštovana gospodo, povređen je član 108. Poslovnika Narodne skupštine. Da obrazložim. Veliko mi je zadovoljstvo i drago mi je kada u svom govoru šef poslaničke grupe najveće stranke u ovoj Skupštini moje prezime pomene i po više od pet puta. Da nije bila povreda Poslovnika, ja bih sigurno imao pravo na repliku, ali pošto je to bila povreda Poslovnika, a ja smatram da je u okviru korišćenja te povrede Poslovnika gospodin Babić uradio nešto što je trebalo vas da izazove da intervenišete, onda ja reklamiram povredu Poslovnika. Poštovana gospodo, ja sam docent na Fakultetu političkih nauka Univerziteta u Beogradu. Ja sam tu svoju titulu i zvanje prijavio kada je to od mene traženo u ovoj Skupštini i ne samo to, nego kada je gospodin Bečić i kada su druga gospoda koja predsedavaju sednicama Narodne skupštine meni govorili da sam profesor doktor, ja sam se na jednoj sednici i javio, da se provere stenografske beleške ovde, poštovana gospodo. Da saopštim poštovanoj gospodi da ja još uvek nemam profesorsko zvanje, nego da imam zvanje docenta na Beogradskom univerzitetu. Poštovana gospodo, očigledno ta moja intervencija nije bila dovoljna da spreči npr. gospodina Bečića i drugu gospodu da me oslovljavaju i predstavljaju kao profesora. To za mene nešto znači. Ja mislim da to znači možda i za ovu gospodu koja su narodni poslanici. Kada jedan narodni poslanik na jednog predsedavajućeg ili predsednicu ostavi takav utisak u svom delovanju i u Skupštini, da oni pomisle – evo ga profesor i stalno govore profesor, meni je to veliko zadovoljstvo. Hvala.
Samo da dam objašnjenje. Nisam mogao da prekinem gospodina Babića, kao što ste tražili od mene, iz razloga što sam morao da saslušam ono što je hteo da mi kaže. Dao je neku informaciju koju ja nisam znao. Ja se izvinjavam Skupštini što sam koristio tu titulu za gospodina Pavićevića ovih dana. Ja sam samo čitao u amandmanima, kada uvaženi doktor Pavićević predloži amandman, pisalo je – profesor doktor Pavićević. Ja sam to samo čitao, tako ga oslovljavao. Molim službu Narodne skupštine da više u amandmanima ne koriste titulu profesor doktor Vladimir Pavićević za uvaženog doktora Pavićevića. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, povreda Poslovnika.
Član 104, poštovani predsedavajući. Kada bi vi sa dobrom namerom ili nekom drugom namerom prozvali i rekli – reč ima doktor Babić, ja bih se okretao oko sebe i ne bih ustao, jer ja to nisam. Ja sam diplomirani mašinski inženjer. Ponosim se svojim zvanjem stečenim na Beogradskom univerzitetu, na Mašinskom fakultetu Beogradskog univerziteta, ali je problem kada vas neko prozove – profesore, a vi to niste i to smo saznali sada iz priznanja gospodina Pavićevića i vi ustanete i to prihvatite. Gospodine Bečiću, meni to u najmanju ruku liči na plagijat, na plagiranje nečega što nije urađeno, na svojatanje titule koja nije njegova i to se sve mesecima i danima čuje u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Da je gospodin Pavićević odgovoran i da ste ga prozvali sa - profesore Pavićeviću, valjda ne bi ustao s mesta, valjda bi i on gledao po sali koji je to profesor Pavićević u Domu Narodne skupštine. Takvog nema, gospodine Bečiću. Onda čovek ustane, troši vreme, govori, poziva se na to, još kaže da se profesorska diploma i zvanje stiče na taj način što predsedavajući, ili predsednica parlamenta, u njemu vide, eto, tako nešto. To je strašno, gospodine Bečiću. Koliko pričam ovde, verovatno bih do sada dobio zvanje akademika, koristeći iste ove modele gospodina Pavićevića. Evo, molim vas da me oslovljavate sa akademiče Babiću. Ali, ja to nisam.
Vreme, gospodine Babiću.
Ja neću ustati na tako nešto, kao što gospodin docent Pavićević ustaje na zvanje profesora, a to nije. Veoma je loše što se poziva na nešto što nije i što nije zaslužio. Kada bude zaslužio, ja ću biti prvi koji će mu čestitati.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Srećom, akademska zvanja se tako ne stiču. Zamolio bih vas da se izjasnite da li želite da se skupština izjasni u danu za glasanje? (Ne) Ja sam još više zbunjen, pošto sam čak i upozoren pre nekog vremena, pre nekih mesec dana, od strane studenata gospodina Pavićevića preko interneta, zašto ne koristim zvanje „profesora“ Pavićevića, kada sam nazivao samo doktore Pavićeviću. To sam lično pročitao na internetu i tada sam vodio računa da koristim titulu „profesore“, jer sam bio ubeđen da studenti Fakulteta političkih nauka znaju da koriste zvanja. Izvolite, doktor Pavićević. Prijavite se, molim vas. (Vladimir Pavićević, sa mesta: Ne radi sistem.) Moraću da obrišem listu, pa se ponovo prijavite. Morali smo da sačekamo dr Vladimire Pavićeviću, da služba resetuje sistem da se ukloni profesor.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, gospodine Bečiću, poštovani gospodine ministre Lončar, poštovani gosti iz ministarstva, povređen je, mislim, član 112. našeg Poslovnika Narodne skupštine. Dozvolite mi, molim vas, da obrazložim zašto smatram da je učinjena ovde izvesna povreda Poslovnika naše Narodne skupštine. Naravno, još jednom se zahvaljujem gospodinu Babiću, poštovani gospodine Bečiću, što je i u ovom govoru moje prezime pomenuo više od pet puta i što bih na osnovu toga imao pravo i na repliku da je redovni tok sednice.Drugim rečima, da ne govorim o povredama Poslovnika. Radi preciznosti i istine, što mislim da treba da budu karakteristike, odlike našeg zajedničkog rada u jednoj instituciji koja predstavlja svetilište političkog života u Srbiji, a to je Narodna skupština naše države, poštovana gospodo, moram da dodam još jednu stvar. Ne samo da sam se uvek, gde je god trebalo, prijavljivao na onaj način koji podrazumeva da se očita tačno ono što ja jesam, nego sam ovde insistirao da i predsedavajući i predsednica Skupštine uvek koriste one informacije koje su tačne. Čak sam predlagao da kada se navodi moje ime i prezime, kada mi se daje pravo na reč, da se čak ni ne čita ni moje zvanje, ni moja titula, poštovana gospodo. Meni to „docent“, to „doktor“, kada se pojavi ovde na ovom ekranu, ne znači ovde. Meni znači moje ime i prezime, poštovana gospodo. Moj predlog je, poštovani gospodine Bečiću, da uvek ubuduće samo kažete – reč ima Vladimir „Pavićević“, kako bi rekao gospodin Babić, ili „Pavićević“, kako bi rekao gospodin Laketić, ili „Pavićević“, kako bi rekao npr. gospodin Vučeta Tošković, poštovana gospodo. Hvala.
Gospodine dr Vladimire Pavićeviću, ja imam i domaće vaspitanje i ne možete me sprečiti da ne koristim vašu titulu i sa uvažavanjem ću vas uvek prozvati kao doktor Vladimir Pavićević. Reč ima profesor, izvinjavam se, narodni poslanik dr Darko Laketić.
Hvala. Gospodine predsedavajući, ja nisam prijavio da sam profesor. Prvo ta ispravka. Ja sam doktor Darko Laketić, iako sam doktor medicinskih nauka. Reklamiram povredu Poslovnika, čl. 107. i 108. Pre svega, vi ste dužni da se starate o redu na sednici Narodne skupštine, a ja smatram da sam doveden u zabludu zato što sam ja mog sagovornika u replici nazvao „profesorom Pavićevićem“ pod utiskom vašeg prozivanja. Stoga mislim da je u redu da se i vi, a i gospodin Pavićević, izvinite u to ime. S druge strane, razumem da je oslovljavanje prijalo, ali shodno njegovim godinama zaista nisam sumnjao u njegovo zvanje i iz tih razloga mislim da sam opet na taj način doveden u zabludu. Insistiram da se, što se toga tiče, i vi izjasnite. Hvala.
Zahvaljujem, dr Laketiću. Nisam za vas koristio titulu profesore, nego je po redu bila prof. dr Slavica Đukić Dejanović, pa sam hteo da njoj dam reč, pre nego što sam video da ste se vi po Poslovniku javili. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević, po Poslovniku.
dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući gospodine Bečiću, poštovani ministre Vlade u ostavci, koliko sam razumeo… [[Isključen mikrofon.]]
Sa ovim završavamo dr Pavićeviću. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, gospodine predsedavajući, gospodine profesore u ostavci, upravo smo doznali da ste na to zvanje dali ostavku, ali reklamiram član 103, 106, 107, 108, a posebno član 109. Kaže – ako prekida govornika u izlaganju ili dobacuje, odnosno ometa govornika ili na drugi način ugrožava slobodu govora. Ko god je ovde želeo da govori, kada pogledamo na ovu stranu, profesor u ostavci Pavićević, stoji i svojim mahanjem, stajanjem, ometa govornike koji su sa ove strane zaprepašćeni i iznenađeni da je jedan predavač dozvolio da se oslovljava sa „profesore“. To ima svoje konsekvence. On je za mene kao profesor, dok ste ga tako oslovljavali, gospodine predsedavajući, bio autoritet. Ja ga nisam smatrao predavačem, nego profesorom. Nekoliko puta sam glasao za amandmane samo zato što ih je predložio „profesor“. Tako ste ga oslovljavali. Ovo ima implikacije i tražim da se proveri da je to etički odgovorno, akademski čestito koliko puta se to upotrebilo, koliko puta je došlo do te greške, kako je došlo do te greške, kako neko ko je predavač, bude oslovljavan sa „profesore“? Kako mene ne oslovite sa „profesore“? Tu je neko morao da se predstavi. Možda se radi o lažnom predstavljanju. To nije etički odgovorno. Još nešto mora da se proveri. Od polovnih delova ne mogu da se naprave nova kola, pa ja tražim, etički odgovorno, da se vidi da li od polovnih političara može da se napravi nova stranka? Hvala.
Da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje? (Ne.) Reč ima narodni poslanik dr Dušan Milisavljević, po Poslovniku.
Poštovani predsedavajući, nije bitno kako koga prozivate, važno je da mu spomenete ime i prezime. Reklamiram član 106. i apelujem na vas kao predsedavajućeg da se vratimo na temu dnevnog reda, jer danas raspravljamo o dva važna zakona iz sektora zdravstva. Uvek se borim da zdravstvo ne bude tema političkih prepucavanja i nadmudrivanja. Apelujem da se vratimo na temu dnevnog reda, na rad sa amandmanima i da pošaljemo sliku građanima da vodimo računa o sektoru zdravstva. Moje je zalaganje da se ovde priča o temi dnevnog reda, a ona je svakako poboljšanje kvaliteta zdravstvene zaštite, a za šta se zalažemo svi ovde u sali i polako da se vratimo u sektor zdravstva, a ne politike i da se vratimo na sektor odlučivanja o amandmanima, a ne o titulama i ostalim stvarima. Hvala puno.
Zahvaljujem gospodine Milisavljeviću. Ja ne mogu da prekršim Poslovnik ako dajem poslanicima reč po osnovu javljanja po Poslovniku. Reč ima narodni poslanik Predrag Mijatović, po amandmanu.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Ako se vratimo na amandman, mislim da predlagač amandmana i kroz svoju diskusiju i kroz predlog ovog amandmana, ponovo dovodi, pogotovo svojom diskusijom, dovodi u zabludu osiguranike, tj. građane Republike Srbije. Svojom diskusijom vi ne branite prava osiguranika kako kažete i način kontrole trošenja sredstava, nego branite autonomnost Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje. Iz cele diskusije i cele vaše odbrane, samo to izlazi da što više, odnosno da ostane RFZO potpuna autonomna institucija koja će uzeti novac i s tim novcem potpuno autonomno raspolagati bez ikakve kontrole i bez mogućnosti upliva na to kako će se taj novac trošiti. Još jedna stvar stoji, da RFZO vrlo često se ponaša kao potpuni regulator zdravstvenog sistema Republike Srbije. Bili smo u situaciji da moramo od Republičkog fonda da tražimo dozvolu za popunu radnih mesta ,za nabavku nekih novih sredstava, znači, apsolutno Ministarstvo nije imalo nikakvu mogućnost, nego je o svemu tome samo odlučivao Fond. Tako da sada sa ovim zakonom i sa ovom promenom, odnosno, ovim zakonom koji sada donosimo, mi ipak uvodimo red u taj sistem, uvodimo jedan regulatorni faktor kao što je Ministarstvo zdravlja, koje u svakom slučaju radi u interesu svih građana Republike Srbije, ne jedne strane koja je na vlasti i nikada to neće ni biti, tako da nemojmo se odbranom autonomije RFZO braniti na ovaj način. Dozvolimo da Ministarstvo mora da ima regulatornu funkciju, mora da ima uticaj na rad Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje, ni u kom slučaju to ne može biti RFZO, biti autonomna institucija, koja će odlučivati o svemu bez ikakve kontrole. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik, dr Gordana Zorić.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, već evo puna dva i po sata raspravljamo o dva slična amandmana. Pretpostavljam da naši građani iz čitave ove diskusije teško mogu da izvuku zaključak šta je za njih dobro, a šta nije dobro i da li su njihova prava ugrožena. Radi se o sledećem – predloženi amandman svakako ne treba prihvatiti zato što je Vlada predložila izmenu Zakona o zdravstvenom osiguranju gde se planira smanjenje broja članova Upravnog odbora RFZ sa 21 na sedam, što je značajna ušteda u situaciji kada para nema važno je svaki dinar gde god se može uštedeti. Ovim potezom se štede značajna sredstva. Ono što je bitnije zbog čega predloženi amandman, a i prethodni ne treba prihvatiti je da se predlaže drugačiji sastav upravnog odbora. Ono što je Vlada predložila da četiri člana upravnog odbora od sedam predloženi Ministarstvo, odnosno ministar, ima značaja jer građani za sve što ne valja u zdravstvenom sistemu krive Vladu. Ako Vlada nema uticaj na funkcionisanje Fonda za zdravstveno osiguranje, kako može da sprovodi zdravstvenu politiku? To je nemoguće. Prema tome, Srpska napredna stranka će glasati za predlog Vlade i dati mogućnost Vladi da utiče na funkcionisanje Fonda, jer u situaciji kada se po osiguraniku prosečno odvaja 211 evra na godišnjem novu, ako sam dobro čula, to je jako mala suma i sa tom sumom se ne može pružiti adekvatna zdravstvena zaštita našim građanima. Znači, mora se voditi računa o svakom dinaru da bi se od prikupljenih sredstava izvukao maksimum. Zato će Srpska napredna stranka podržati predlog Vlade, a neće podržati predložene amandmane kojima bi se sastav članova upravnog odbora promenio u odnosu na predlog Vlade. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik, dr Gordana Barišić.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, ja bih na početku ovog izlaganja i ove diskusije po amandmanu želela da izrazim žaljenje zbog kršenja Poslovnika u članovima 105, 106, 107. i 108. Ja kao lekar-psihijatar, često se ovde osećam kao da sam u ordinaciji, a ne u ovom visokom domu. Inače, što se tiče ovog amandmana kolega iz opozicije je na član 1. Predloga zakona o izmenama Zakona o zdravstvenom osiguranju, smatram da je neprihvatljiv iz više razloga. Pre svega, u obrazloženju jasno stoji da je ovaj amandman neprihvatljiv, jer je predložena izmena u suprotnosti sa odredbama člana 219. Zakona o zdravstvenom osiguranju. O drugim razlozima ne bih govorila i ne bih se ponavljala, jer je jasno rečeno. Ovom prilikom pokušavam da razumem kolege iz opozicije što se ovoliko bore da se eventualno nešto promeni i u ovim amandmanima žele da nam pokažu svoju želju da se u zdravstvenom osiguranju dođe do nekih izmena, ali ne razumem kada su u prethodnom periodu od 10, 15 godina bili u prilici da menjaju i ministre iz ovog resora, zašto su ih podržavali. Stoga, pozivam svoje kolege iz Srpske napredne stranke da ovaj amandman ne prihvatimo, a da Predlog zakona prihvatimo u celosti. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović i Jovana Jovanović. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili ovaj amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Jovana Jovanović.
Hvala poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, ovim amandmanom kada je u pitanju nadzorni odbor da pojasnim nekim kolega, mi ne tražimo da se eliminiše uticaj Vlade, jer da tražimo da se eliminiše uticaj Vlade na upravni i nadzorni odbor, mi ne bismo predlagali amandman u ovom obliku već bi glasio da nema uopšte članova Vlade na predlog ministra, nadležnog za poslove zdravlja. Mi smo želeli da i u nadzornom odboru, želeli smo da smanjimo uticaj predstavnika Vlade u Republičkom fondu za zdravstveno osiguranje i u Nadzornom odboru Republičkog fonda, jer, opet ponavljam je to obesmišljavanje Fonda. Zašto smo predložili da ubacimo jednog predstavnika i u nadzorni odbor udruženja osoba sa invaliditetom, zato što ste i u obrazloženju Predloga zakona ministre rekli da je potrebno zadržati učešće najbrojnijih kategorija. Podsećam vas da predstavnika, odnosno osoba sa invaliditetom u Srbiji ima preko 550.000. Ponavljam po ko zna koji put, u Republičkom fondu za zdravstveno osiguranje se ne nalazi samo novac predstavnika političkih partija, nalazi se novac svih građana Srbije i smatramo da svi građani Srbije preko svojih predstavnika treba da imaju uticaj na raspolaganje novcem iz tog fonda, a ovim postupkom vi Fond stavljate u funkciju isključivo političkih partija i isključivo dnevno-politički dešavanja. Podsećam vas još jednom da kao što je uloga parlamenta da vrši nadzor nad radom ministra, tako je i uloga Nadzornog odbora da vrši nadzor nad finansijskim poslovanjem Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje. Mogu da postavim jedno pitanje – ko nama garantuje da se neće desiti takva situacija, da kada bude bila naredna rekonstrukcija Vlade u januaru koja se najavljuje, da vas možda ministre neće smeniti, zajedno sa vama i one članove Upravnog i Nadzornog odbora koje ste vi predlagali i ukoliko Republički fond ne funkcioniše kako treba, onda ta naredna vlada koja bude bila tu neće prati ruke od toga što ste vi radili, šta su radili oni članovi Upravnog i Nadzornog odbora koje ste vi predlagali. Govorim o tome da je potrebno uvesti u princip lične odgovornosti, a ne političke podobnosti. To je suština.
Zahvaljujem gospođici Jovanović. Reč ima dr Slobodan Gvozdenović. Izvolite.
Vidite i sami da je Vlada odbila ovaj amandman iz istih razloga iz kojih je i prethodni odbila. Tu je zaista sad postao običaj, čini mi se, pisanja ovih amandmana kao kad deca u petom razredu osnovne škole pišu na temu „Prvi dan proleća“ ili „Moja mama“. Jednostavno, odbrana RFZO više nije moguća kao tekovina realnog socijalizma. Ja sam očekivao možda i da se pojavi neki amandman da upravni i nadzorni odbor RFZO ili Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje uđu i samoupravne interesne zajednice i zbor radnih ljudi i radnički saveti. Tako da Vlada ima jasan koncept i jasan stav kojim Srbija treba dalje da ide. Srbija je duboko zagazila u promene ili reforme, kako god ih nazvali. Jednostavno, to više ne može da se spreči. Prema tome, amandman, kao i prethodni, je neprihvatljiv. Pričati da Vlada ne treba da ima uticaj na novac kojim raspolažu, odnosno, koji novac građana Srbije, a isti ti građani su istu tu Vladu i birali zaista postoje komična. Ali, nije problem što je to komično, nego je problem što RFZO ne može biti otuđen od kontrole Vlade i od nadležnog ministarstva, jer jednostavno brojne zloupotrebe u periodu od 2000. godine pa na ovamo nakon petooktobarske revolucije i dolaska ovih tzv. reformatora, revolucionara na vlast su otkrile brojne malverzacije. Setimo se samo afere sa vakcinama i jednostavno takva jedna stvar mora se prekinuti - novac staviti pod kontrolu i svako smanjenje uticaja Vlade, koju je birala ogromna većina građana, koja je faktički dobila plebisitarnu podršku na prethodnim izborima predstavlja jednu običnu političku demagogiju. Zato predlažem da se ovaj amandman odbije.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Dušan Milisavljević, po amandmanu. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, prekršili ste član 107. i opet moj pokušaj da…
Izvinjavam se, povreda Poslovnika ili po amandmanu?
Povreda Poslovnika. Član 107. Ne treba da čitam pošto vi jako dobro znate da korišćenje uvredljivih izraza nije dozvoljeno u ovoj sali. Javljam se zato što koleginica kada je obrazlagala amandman, koleginica je mlada poslanica i ko god da je narodni poslanik ne bi trebali da karakterišemo negativno njegov pokušaj da doprinese poboljšanju nekog amandmana ili zakon. Tako da kvalifikacija kolegina koji je rekao jako je uvredio predloženi amandman. Ja nisam podnosilac ovog amandmana, ali u želji…
Izvinjavam se. Molim vas, pošto ovo što vi sada govorite nisam čuo. Malo je buka u sali. Nekad nešto kao predsedavajući ne čujem. Stvarno ne znam o čemu govorite. Molim vas recite mi.
… stenografske beleške su tu. Uvredljivo se govornik obratio na pisanje predloženog amandmana i ja ne želim da koristim te reči. Znači, ja poštujem svakog kolegu i želim da u tom tonu raspravimo, pogotovo kad su zakoni iz zdravstva.
U redu je. Pogledaću u stenografskim beleškama. Da li želite u danu za glasanje da se izjasnite. (Ne) Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Blagoje Bradić, Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Biljana Hasanović Korać i Branka Karavidić. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da amandman nije u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Hvala vam gospodine predsedavajući, gospodine ministre, uvaženi profesore, koleginice i kolege narodni poslanici, koleginice i kolege doktori, dragi moji građani Srbije, drage moje Nišlije, evo, pokušaću u ova četiri minuta, pet, koliko imam ukupno još vremena na raspolaganju, da sumiram ono što smo do sada pričali kroz ovaj amandman koji je identičan kao i amandman jedan, a koji osnovnu premisu ima da Republički fond za zdravstveno osiguranje i dalje ostane Fond, a svi fondovi imaju pravilo kako se osnivaju i kako se njima rukovodi. Za to se mi zalažemo i Zajedno za Srbiju, za to se mi zalažemo i za SPS i za to se zalažemo i iz naše koalicione stranke Zeleni Srbije. ( Narodni poslanik Aleksandar Martinović, s mesta: Iz SPS?) Molim? Ne. „P“ ne „N“. ( Narodni poslanik Aleksandar Martinović, s mesta: SPS?) Tako je. Hajde da ne dezavuišemo ovu priču. Mislim da je tema vrlo ozbiljna. Ono što skupštinska većina će izglasati danas tj. sasvim evidentno je, da odlučivanje koje su do sada imali građani koji su davali sredstava u Republički fond za zdravstveno osiguranje neće više biti na njihovoj strani, nego će odlučivati, kao što su rekle moje kolege iz opozicije, dnevna politika tj. na predlog Ministarstva zdravlja imaćemo četiri predstavnika u odnosu na tri predstavnika onih kategorija koje su zastupljene u Fondu po osnovu procentualne zastupljenosti u plaćanju tog doprinosa za zdravstvo. To je, poštovani građani, sasvim legitimno pravo skupštinske većine, ali se bojim da to neće doneti boljitak u srpskom zdravstvu jer ono što je do sada odlučivano i pored upravnog odbora koji je bio predstavljen kako je predstavljen, procentualno, su donošene odluke koje nisu, koliko vidim, išle na dobrobit srpskog zdravstva, nego su išle u paketu kao politička odluka. Podsetiću vas da mimo odluke Republičkog fonda koji se sada menja i nadzornog odbora je doneta odluka da se 2% doprinosa sa pozicije zdravstva prebaci na poziciju penzija i time godišnje umanji budžet za zdravstvo za 30 milijardi dinara ili 300 miliona evra. U isto vreme imamo problem sa specijalizacijama, imamo problem sa participacijama. Imamo problem sa nedovoljno kadrova. Imamo sijaset problema u Srbiji. Ono što je interesantno da u ovoj sali kada treba uzeti novac od zdravstvenog osiguranja onda ima para, a kada treba da se nešto investira i kada treba da se odobre specijalizacije u zdravstvenim ustanovama o trošku države, onda nema para. Mislim da ovim nećemo pomoći srpskom zdravstvu. Ko je u pravu, videćemo vrlo brzona završnom računu RS, budžeta RS. Videćemo na usvajanju budžeta za 2015. godinu. Opet ćemo pričati o tome i još jednom insistiram da ostavimo Fonda kakav jeste tj. da upravljački mehanizam bude u rukama onih koji daju novac u Republički fonda. Da li treba dodati članove koji će stručno pomoći? Da, to je i amandmanima dati, ali suština Fonda je da oni koji daju novac njime i upravljaju. Ovim, poštovane kolege, mi to oduzimamo pravo njima. Molim vas da u Danu za glasanje još jednom razmislite i prihvatite moj predlog sa suštinom da građani imaju pravo da odlučuju o načinu trošenja para koje oni daju. Uz svo uvažavanje Ministarstva zdravlja i njihovog nastojanja da učine zdravstvo u Srbiji kvalitetnijim. Jedno je zdravstvena politika, a jedno je odlučivati o novcu i načinu trošenja para. To su dve različite stvari i umesto da decentralizujemo način odlučivanja, da ga približimo građanima, mi ono što je centralizovano sada, i on je i sada centralizovan, činimo još centralizovanijim tako što ukidamo odluku upravnog odbora Fonda tj. oni koji čine budžet tog Fonda, koji ga pune i stavljamo samo da bude jedna kap ledenog brega Ministarstva. Ponavljam, vi imate pravo da donesete tu odluku. Mislim da ta odluka nije u korist građana Srbije. Nije u korist srpskog zdravstva pa vas molim zbog toga da još jednom razmislite i prihvatite naše amandmane. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem gospodine Bradić. Reč ima dr Aleksandar Radojević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, koleginice i kolege, naravno da sam protiv ovog amandmana, još jednog u nizu koji želi da zadrži status kvo u ovoj oblasti. Zašto sam protiv toga? Samo da podsetim uvaženog kolegu da je za prethodnih 12 godina, koliko je njegova vladajuća većina držala zdravstvo u svojim rukama, potrošeno neverovatnih 27 milijardi evra. To je ogromna suma novca koja je išla prema pacijentima, a završila je negde usput. Suština ovih početnih, prvih izmena ovog zakona i ovih promena u funkcionisanju i nadziranju nad radom Fonda upravo je u tome da se vrati kontrola nad radom Fonda, da se vrati kontrola nad trošenjem novca i da se omogući da taj novac koji se teškom mukom prikupio od poreskih obveznika ove države usmeri prema pacijentima, lekarima, sestrama i onim zaposlenim koji se brinu o zdravlju našeg naroda. Ono što je tragično je da neki ljudi ne uviđaju šta se dešavalo u prethodnih 12 godina u sistemu zdravstva. Reći ću vam jednu polu anegdotu, polu tužnu stvar, da sam 20 godina radeći u ordinaciji, 2010, 2011. godine počeo da menjam sistem uzimanja anamneze od pacijenata, jer se ispostavilo da od terapije koju propišem pacijentima vrlo često ne uspeju da nabave, da kupe ili da dođu do lekova koji su im potrebni, pa sam onda, umesto kako ste, prvo pitanje postavljao – da li ste koristili propisanu terapiju? Iznenađen sam bio kada sumi rekli da su koristili samo mali deo toga i to ono što su mogli da kupe, što je bilo najjeftinije. To je počelo od 2010. godine, 2011. godine su već počeli da traže i da naručuju u ordinaciji da im pišem jeftinije lekove koje mogu sebi da priušte. To su direktne posledice vaših 12 godina rukovođenja i državom i Fondom zdravstva i zdravstvenim sistemom. Zbog toga je ovo samo početak onoga što treba da dovede odgovorne ljude na vlast, odgovorne ljude u nadzorne odbore RFZO, odgovorne ljude u upravne odbore, a odgovorni ljudi su već u Vladi. Srpska napredna stranka će podržati ovu izmenu zakona i siguran sam da će svima biti bolje u ovoj državi, a naročito onima kojima je najpotrebnije, bolesnim ljudima u ovoj državi.
Zahvaljujem gospodine Radojeviću. Reč ima narodni poslanik dr Dušan Milisavljević.
Kao ovlašćeni predstavnik. Kada se u raspravi kaže da je bivši režim napravio jako veliku štetu u sektoru zdravstva u proteklih 12 godina, od 2000. do 2012. godine, zamolio bih vas da pokušamo da svi zajedno pobedimo to u sebi i da se okrenemo šta ćemo raditi dalje, jer kada bih vam rekao, radim na klinici 21 godinu, ako se setim šta smo imali u bolnicama od 90-tih godina do 2000. godine, da nismo imali antibiotike, da nismo imali lekove, da smo morali kineske i indijske antibiotike da dajemo našim građanima, da su sve evropske kuće pobegle iz Srbije, da smo primali platu 2,5 marke, pa šta ćemo onda da pričamo. Prvi put sada to pričam, sa željom, predsedavajući, da se vratimo ovim reformskim zakonima.
Molim vas da govorite onda u duhu ovog amandmana koji je podnet na član 2.
Jeste predsedavajući, ali kao predsedavajući morate da imate iste aršine prema svim poslanicima. Ne možete prethodnom govorniku da dozvolite da kaže da je neko uništio 12 godina sistem, a ja vam kažem da smo mi nasledili katastrofa sistem, gde je bila i SRS i SPS. Onda se vraćamo non stop u istoriju, a nikako ne idemo napred. Moja želja je da idemo napred.
Gospodine Milisavljeviću, molim vas. Samo ponavljam ono što vi govorite. Drugo, ne znam kakve veze ima SRS, ona je sada u koaliciji sa vama. Molim vas, vratite se na amandman.
Hvala puno.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić, imate 30 sekundi. Izvolite.
Zahvaljujem vam se. Samo još jedanput želim, neću replicirati, nema potrebe, stvarno ne vidim osnov da nešto kažem, ne vidim suštinu toga što ste rekli, uz svo uvažavanje, samo bih još jednom zamolio kolege da razmisle. Amandmane koje sam vam podneo su urađeni u saradnji sa Institutom za javno zdravlje, iza ovoga stoji struka, nije ovo sve iz moje pameti. Ljudi kojima je ovo posao su rekli šta su manjkavosti i kako ih treba ispraviti. Još jedanput želim ovom prilikom da se zahvalim Institutu za javno zdravlje iz Niša i dr Draganu Nikoliću koji je svesrdno pomogao u pravljenju ovih amandmana, tako da građani Srbije znaju da postoji i drugačiji način razmišljanja. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Dejan Nektarijević.
Drage kolege, ministre, predsedavajući, ovde se stalno izbegava suština. Suština je da RFZO ili Republički fond do sada nije dobro radio, čak i u ovom obliku upravnih odbora. Ovde se pominju upravni odbori, 21 član, svi predstavnici zaposlenih, penzionera, zemljoradnika i to bih ispoštovao kada bi oni stvarno do sada nešto odlučivali u Republičkom fondu. Vidi se da je prethodni kolega radio u Fondu i da bi on tu čitavu situaciju da ostavi kao što je do sada bilo, a onda nije do sada bila dobra. Nešto mora da se menja. Voleo bih da vi kao opozicija nama date konstruktivne predloge da li mi negde grešimo tako što prebacujemo kontrolu, čak to ne bih zvao odgovornost, kontrolu na Vladu. Ovde, u svim ovim detaljima koje smo do sada slušali fali kontrola trošenja sredstava budžetskih. Do sada je to radio RFZO onako kako je on to zamišljao. Mislim da je ovo tek početak, zajedno sa ovim elektronskim umrežavanjem, početak kako treba uspostaviti kontrolu nad celokupnim zdravstvom, jer mnogo sredstava se troši netransparentno i nije podložno kontroli. Stoga bih ja odbio ovaj amandman i podržao bih i buduće predloge Vlade, odnosno Ministarstva da se uspostavi kontrola. Da li se to sada svidelo ili ne svidelo nekome što je to polako podložno centralizaciji, očito da tako mora da bude da bih dobili titulara koji je odgovoran samim tim što kontroliše sredstva. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Aleksandar Radojević.
Samo kratko, obzirom da kolega Bradić ne vidi suštinu priče, a suštinu priče je teško videti iz kabineta RFZO, tamo su debeli zidovi, tamo se jako odvoji od pacijenata. Suština se vidi u ordinaciji, suština se vidi kod pacijenta kome je potrebna pomoć i koga vi morateprvo da pošaljete iz neke ustanove u tzv. Fond da mu se overi uput, a Fond ne radi subotom i nedeljom, a Fond ne radi popodne, Fond nema vremena za hitne pacijente, pa onda bude vraćen pet puta na to da overi nesrećni uput da bi došao do nekoga ko se zove tercijalni nivo zaštite. Pri tom, imate potpis, pečat, faksimil lekara koji stoji i odgovara onim svojim imenom, prezimenom, dijagnozom i traženjem pomenute usluge na višem nivou. Umesto toga vi ste izmislili desetine komisija koje vrlo često nisu iz struke i uopšte nisu u priči koja se dešava na konkretnom pacijentu i oni određuju da li će pacijentu biti pružena usluga ili neće. Da bi se videla suština, mora se ući u ordinaciju, mora se ući u salu, odnosno u sobu bolesničku, da prođete sa pacijentima i da produžite terapiju koji su otpočeli dan ranije, kada vam sestra kaže – nema tog leka doktore, pa vi onda trećeg ili četvrtog dana se prvo okrenete prema sestri, pa pitate – šta ima od lekova, da bi mogli da produžite te terapije. To ste vi uradili za ovih 12 godina sa ovakvim sistemom zdravstvene zaštite i sa ovakvim funkcionisanjem RFZO. Zbog toga se i menja to, zbog toga je ovo početak promene koji mora da omogući celovitu reformu zdravstvenog sistema i da dovede novac do lekara, do sestara, a naročito do pacijenata.
Zahvaljujem gospodine Radojeviću. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Replika, nije u negativnom kontekstu, ali molim vas kratko. Izvolite.
Dakle, ni jedan od direktora ne sedi iza debelih zidova Republičkog fonda, nisu debeli, giter pek nije debeo kolega. Da biste znali funkcionisanje morate da pročitate Statut Fonda i normativna akta. Dakle, Statut Fonda lekovito je čitati i morate znati to. Komisije o kojima pričate, to formira struka, ne Fond. Struka propisuje norme ponašanja ili vodiče dobre prakse, kako god, i to ministar zagovara i apsolutno ga podržavam u tome. Mora da se zna šta se kako leči, ali nije to tema. Ovde je tema ko će upravljati, da li oni koji su formirali Fond ili će to raditi politika, to je tema. Zalažem se da ako je Fond, on mora da bude tako koncipiran da upravljaju oni koji daju novac. Vi kažete – politika. U redu je, to je legitimno, ali to više nije fond. To nije fond. To znači da imate pravo da sav novac bude prebačen u budžet, i to je način i tako ljudi funkcionišu u svetu, ali morate da kažete da hoćete apsolutnu političku kontrolu nad sredstvima. A fond čine upravni odbor, ma koji broj članova, čine oni koji pune novac i oni odlučuju o tome kako će se koristiti za lečenje. Oni ne leče. Oni plaćaju tim novcem lečenje koje osmisli ministarstvo i vi kao lekari. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Dušan Milisavljević.
Poštovani predsedavajući, poštovani kolega i ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, jeste sistem zdravstva urušen i pokušavamo svi da ga podignemo. Znači, nije pet ili šest godina, kako kažete, kolega, sistem zdravstva se urušava više od 20-ak godina. Brojni su razlozi tog urušavanja – sankcije, bombardovanje, izolacija Srbije i srpske privrede, ali ono što je najvažnije da se kaže – zbog jednog kriminala i korupcije koja postoji u sferi i zdravstva, to je nešto što su mnogi ministri rekli, ali nisu išli do kraja. Ja vam kažem da su velika sredstva ušla. Evo, složiću se sa vama, od 2000. godine su bile velike donacije, i EU i Svetske banke i pojedinačnih donacija evropskih zemalja i evropskih ministarstava zdravlja, da se sektor zdravstva popravi, koji je od 1990. do 2000. godine bio skroz uništen. Tada je bilo mnogo gore stanje nego sada. Ali, ono što je pitanje, to je ta korupcija koja se desila. Nije rešenje samo da kažemo – to je korupcija, to je neki bivši režim. Svako mora da ima ime i prezime. Znači, ja se zalažem za to da ima ime i prezime i ko je počinio takve stvari da se procesuira. Ono što je važnije, da se novac koji je dat, kojim su građani Srbije otplaćivali te kredite, da se vrati građanima i da konačno imamo imena ljudi koji su zloupotrebili svoj položaj, koji su doveli ovo zdravstvo u ovaj položaj. I dan-danas se rade različite mahinacije. I dan-danas postoji korupcija koja razjeda naše društvo, pogotovo u sektoru zdravstva. Što se tiče zdravstva, ne treba da se svađamo i da se vraćamo u periode 90-ih ili 2000. godine, nego da vidimo da prvo sankcionišemo pojedince koji su napravili brojne propuste i da pokušamo zajedno, i vlast i opozicija, da ovo naše zdravstvo koje jeste loše, to svi vidimo, i lekari i pacijenti, da ga popravimo i da nekim dobrim predlozima, dobrim akcijama, pomognemo da to naše zdravstvo krene dalje. Molio bih vas da se ne vraćamo na pitanje ko je i šta je, nego da se to sve ipak prepusti organima reda, istražnim organima, jer ja isto postavljam sumnju – postoje velike indicije i sumnje da brojni krediti koji su korišćeni za rekonstrukciju kliničkih centara nisu otišli na prava mesta, da se novac koji građani Srbije vraćaju, da su neke firme profitirale i da moramo da kažemo da postoji korupcija. Postoji korupcija i u brojnim tenderima koji su rađeni poslednjih 15-ak godina, postoji brojna korupcija kada smo nabavljali softvere za tu informacionu tehnologiju koju su bolnice uradile, ali za to mora da se kaže ime i prezime. Ne možemo više da bežimo u floskulu – ma, to je bivši režim. Ja sam narodni poslanik Demokratske stranke. Kada sam postao poslanik DS, tri godine sam bio u Odboru za industriju. Ne želim da prihvatim bilo kakvu odgovornost da ja nosim to da je neko nešto radio i da mi se kaže – ma, svi ste vi isti. Nismo svi isti, verujte. Zato kažem – tražim ime i prezime pojedinaca koji su napravili to. Pružam podršku ministru ukoliko krene u taj jedan obračun sa zdravstvenom korupcijom, koja je vrlo ozbiljna, i u farmaceutskim krugovima i u krugovima koji nabavljaju medicinsku veliku i skupu opremu. Ovo je ozbiljna tema i treba da bude jedinstvena, što se tiče parlamenta, da ima podršku u istrajanju u borbi protiv korupcije.
Zahvaljujem, gospodine Milisavljeviću. Reč ima narodni poslanik dr Dejan Nektarijević.
Kolega Milosavljeviću, iznenađujete me. Samo pređite ovamo na našu stranu. Pozdravljam to što ste rekli, ali, šta znači ta rečenica – nenamensko trošenje budžetskih sredstava? I ko je to odgovoran u zdravstvenim ustanovama za tu rečenicu? Veliki broj bolnica nam je u velikim problemima baš zbog nenamenskog trošenja budžetskih sredstava koje ministarstvo do sada nije moglo da kontroliše, niti je kontrolisao RFZO i to je radio kako je ko hteo. U celoj ovoj priči, tu treba pokrenuti i Institut za javno zdravlje, da malo bolje svi rade svoj posao.
Doktore, ja vas molim da se samo malo približite amandmanu.
Pozdravljam predlog ministra i davaćemo mu i dalje podršku.
Doktore Bradiću, nemate mogućnost za repliku. Reč ima narodni poslanik dr Aleksandar Radojević.
Poštovani predsedavajući, ministre, koleginice i kolege, samo kratko na ovo prethodno izrečeno o namenskom i nenamenskom trošenju novca. Prethodni sistem je bio pravi majstor da napravi namenu nečem što u suštini nije namena koja je dobra. Navešću vam jedan banalan primer. Pre sedam ili osam godina su ukinute spremačice koje su radile na odeljenjima, pa se to prebacuje na agencije koje će da angažuju spremačice, da bi se uštedelo. Obzirom da imate infektivnih odeljenja, na kome i sam radim, angažujete spremačice koje rade po nekom ugovoru, koje jedva čekaju da…
Gospodine Radojeviću, molim vas, govorimo sada o amandmanu na član 2.
Upravo navodim primer kako se nenamenski troše pare.
Znam, ali morate se približiti amandmanu.
Dakle, tim angažmanom se htelo uštedeti. Međutim, naneta je šteta i onim ljudima koji su bili zaposleni, koji su radili za pristojnu platu u zdravstvenim ustanovama, i pacijentima i lekarima, jer ti ljudi više nisu znali elementarne postulate higijene, asepse i antisepse, samo su gledali kako da pobegnu sa tog odeljenja na neko lakše. Dakle, za značajno niže pare preko agencija su radili značajno lošiji posao, što je još jedan primer nenamenskog trošenja, odnosno namenskog trošenja, pod navodnicima, novca svih poreskih osiguranika, naravno, pod kontrolom Republičkog fonda zdravstvenog osiguranja u onom prethodnom sastavu i prethodnoj koncepciji.
Zahvaljujem, gospodine Radojeviću. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 4. tačku – PREDLOG ZAKONA O ZDRAVSTVENOJ DOKUMENTACIJI I EVIDENCIJAMA U OBLASTI ZDRAVSTVA Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: prof. dr Dušan Milisavljević, Milan Petrić i Borislav Stefanović, kao i Odbor za zdravlje i porodicu. Primili ste izveštaje Odbora za zdravlje i porodicu i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Dušan Milisavljević. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Petrić i Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik dr Violeta Lutovac.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, poštovane kolege narodni poslanici, amandman na član 13. da se posle tačke 11) uvrsti tačka 12), gde se navodi da je potrebno da postoji sestrinska dokumentacija, zapravo smatram da ovakav amandman ne treba prihvatiti iz dva razloga. Prvi razlog je što je u zakonu jasno naglašeno da se u svim stavkama, od prve stavke do jedanaeste, zapravo navode podaci o pacijentu, a sestrinska dokumentacija nije podatak o pacijentu. Svakako s jedne strane mogu da razumem predlog, jer u različitim zemljama zapravo postoji vođenje sestrinske dokumentacije, ali ovakav predlog zakona je zapravo jedan koncizan predlog zakona, apsolutno jasan, uključuje rad timskog lekara, lekara specijaliste, medicinske sestre i apsolutno su svi podaci dostupni svim članovima tima, tako da uopšte ne prepoznaje mogućnost postojanja sestrinske dokumentacije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Mileta Poskurica.
Zahvaljujem. Mislim da ovo ne treba prihvatiti iz prostog razloga što smo se inače kod načelne rasprave dogovorili oko toga da zakon unosi i takve izmene kojima će se definitivno odrediti šta ide, a šta ne ide u dokumentaciju koju treba trajno voditi i evidencije i da to treba operativcima na terenu, lekarima, sestrama i drugom osoblju, da olakša posao. Dakle, da i zaista u skladu sa promovisanjem načelom smanjimo papirologiju od koje se doktorima kosa na glavi diže i sestrama koje su pisale pisma. Zašto to sa druge strane ne valja? Zato što su mnoge bolnice, sekundarne, tercijalne,uvele to sestrinsko pismo. Zamislite sada, sestra piše kad se prevodi iz recimo iz šoka, na niži nivo intenzivne nege, uputstvo kako će tamo da ga neguje, pa onda ili obrnuto ako ide sa nižeg na viši, šta će na nižeg na viši nivo da piše, šta ona tamo treba da radi ili šta je radila. Sada to onda ide u internu kontrolu kvaliteta, pa se onda interna kontrola kvaliteta iskaže, da je to toliko i toliko procenata sestara nije uradilo sestrinsko pismo, ili to nije bilo validno, pa nema stručni kolegijum, pa se tu neprekidno stvara cirkus, viciozus, neprekidnih papiroloških pratećih dokumenata, koja u srećnija vremena ni postojala, sistem funkcionisao besprekorno, doduše mnogo, mnogo davno, ne sada u zadnjih 10 godina. Dakle, svaki pokušaj da se smanji nepotrebne papirologije, da se podrazumevajući stepen obrazovanja i školovanja naših zdravstvenih radnika, da su kvalifikovani da znaju šta treba da rade, a ne da o svemu tome ponovo pišu i ponovo šalju nekom drugim, i stvaraju neprekidnu komunikaciju. Srpska napredna stranka će ostati na stanovištu gde god može da postoji seča propisa takve vrste, dakle akata papirologije da će to podržati. Hvala.
Zahvaljujem, dr Poskurica. Reč ima dr Darko Laketić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, uvažene kolege narodni poslanici, takođe predlažem da se ovaj amandman ne prihvati iz sledećih razloga. Svaki zdravstveni radnik kada je u pitanju medicinska dokumentacija, dakle, beleži dokumente informacije o bolesniku i svoj rad u jednu zajedničku listu. Ono što je prednost i ono što je, da kažem, preimućstvo ovog načina vođenja evidencije jeste da zajednička dokumentacija je problemski orijentisana. Praktično, zdravstveni problem pacijenta i sam pacijent se nalazi u središtu tog sistema i ovo omogućava da se upravo svi podaci, sve informacije o pacijentu i njegovom zdravstvenom problemu nalaze na jednom mestu, da su dostupni svim članovima tima. Ono što je takođe vrlo bitno jeste, ukazati da je neophodno da ova dokumentacija ne bude preopširna. Isto tako neophodno je da ne bude nepregledna, sa nepotrebnim detaljima itd. Takođe, sestrinska dokumentacija se može voditi posebno u tzv. izvorno orijentisanim sistemima vođenja dokumentacije. U ovom slučaju svi zdravstveni radnici imaju svoje liste, ali je zapaženo da je ovaj način zajedničkog vođenja dokumentacije bolji i pregledniji i u svakom slučaju bolji za pacijenta, nego ovaj izvorni, stoga podržavam apsolutno predlog Vlade. Hvala.
Zahvaljujem, dr. Laketić. Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Dušan Milisavljević. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik dr Dragana Marišić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici i poslanice, smatram da je ovaj amandman neprihvatljiv, jer jasno stoji da amandman na član 15. se ne prihvata jer je odredbama člana 98. Zakona o zdravstvenoj zaštiti, i člana 146. Zakona o zdravstveno osiguranju propisano ko može biti izabrani lekar. Ne razumem toliko zalaganje kolege Milisavljevića, kada su upravo oni uništili stomatološke službe tokom vladavine 2006. godine, a sada se toliko zalažu da se vrate doktori stomatologije, specijaliste opšte stomatologije, u izabrane lekare. Hvala.
Zahvaljujem, dr Barišić. Molim vas po Poslovniku nematemogućnost da se obraćate drugom narodnom poslaniku. Izvolite, dr Dušan Milisavljević.
Poštovani predsedavajući, hvala puno na vašoj blagovremenoj reakciji, što ste opomenuli koleginicu. Neću koristiti nikakve slične reči, samo želim jednim primerom da pokažem da možemo u mirnoj, tolerantnoj atmosferi završiti raspravu o ovim važnim zakonima. Ko je uništio, zašto je uništio, verujte, sve se zna u ovoj Srbiji, nemojte baš tako paušalno da dajete neke izjave. Hvala vam.
Izvolite doktor Dragan Barišić, po amandmanu.
Još jednom bih napomenula da je ovaj amandman neprihvatljiv i jasno stoji, ali građani Srbije treba da znaju da su poslaničke klupe opozicije svedene na svega tri poslanika. Toliko o njihovom zalaganju i o tome koliko žele bolje ovoj Srbiji. Hvala.
Doktorka Barišić, ni poslaničke klupe vladajuće većine nisu baš pune. Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Petrić i Borislava Stefanović. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik doktor Ljubica Mrdaković Todorović. Izvolite.
Predloženi amandman nije prihvatljiv. Svi znamo po Zakonu o zdravstvenoj zaštiti, član 99. između ostalog se kaže, citiram – da izabrani lekar vodi potpunu medicinsku dokumentaciju o zdravstvenom stanju pacijenta. Što se tiče ovog amandmana gde se pominje sestrinska dokumentacija, sestrinska anamneza, mi još uvek u našoj zemlji nemamo zakon o sestrinstvu. Pretpostavljam da su se predlagači ovog amandmana rukovodili zakonima u Hrvatskoj ili u drugim zemljama EU. Mi smo tek na pragu reorganizacije zdravstvenog sistema i novog Zakona o zdravstvenoj zaštiti i nadam se da će i ovo biti u budućnosti pitanje rešeno sestrinske dokumentacije.
Reč ima narodni poslanik Ninoslav Girić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, članovi ministarstva, koleginice i kolege, takođe smatram da ovaj amandman treba odbiti narodnih poslanika Petrića i Stefanovića. U članu 17. dodaje se novi stav i glasi – sestrinska dokumentacija sadrži sestrinsku anamnezu sa dijagnozom plana zdravstvene nege i sestrinsko otpusno pismo. Mislim da je sasvim korektno obrazloženje Vlade, odnosno ministarstva da se amandman ne prihvata iz razloga što podatke u osnovnoj medicinskoj dokumentaciji o anamnezi i dijagnozu unosi nadležni doktor, odnosno doktor specijalista. Dakle, sasvim korektno obrazloženje i mislim da ovaj amandman treba odbiti. Hvala.
Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik profesor doktor Dušan Milisavljević. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Dušan Milisavljević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, poštovani profesore Vekiću, koleginice i kolege narodni poslanici, ušli smo u raspravu o drugom zakonu, o Zakonu o zdravstvenoj dokumentaciji, jednom zakonu na jednom mestu koji posle jako dugo godina obuhvata proceduru medicinske dokumentacije. Jako dobro sistematski on to reguliše. Kao poslanike opozicije, želim da kažem da je ovaj zakon jako dobar. Želim da kažem ono što možda ste znali, možda niste znali, resorni ministar i republička Vlada su prihvatili četiri amandmana koja sam ja uradio. Želim da pošaljem poruku i drugim ministarstvima i drugim poslanicima, da pokušamo da u jednoj mirnoj atmosferi i dobro namerno da radimo u pravljenju zakona, a sa preduslovom da građanima Srbije omogućimo bolji život. Kao što je ministar Lončar bio toliko hrabar pa je prihvatio četiri amandmana, želim javno da kažem, da mu se zahvaljujem na jednom kolegijalnom razmišljanju, jer u zdravstvu ne sme biti one politike nego treba imati kolegijalnost da pokušamo da ovo zdravstvo koje kolege iz vlasti kažu da je uništavano 12 godina, koje kolege iz opozicije kažu da je uništavano 22 godine, da to stavimo malo po stranu i da vidimo kako možemo svi zajedno da ovo zdravstvo koje jeste loše, koje mnogo hramlje, svakodnevno vidimo da popravimo, da ga zajedno popravimo. Ja što se tiče toga uvek sam na raspolaganju da konstruktivnim primerima, predlozima, kritikama, pokušam da skrenem pažnju na neke stvari koje nisu dobro stekli u zdravstvu. Ali, ovo danas je primer kako može i vlasti, i opozicija da rade u interesu naroda, bez one klasične politike koja svakodnevno, ja kao profesor Medicinskog fakulteta u Nišu, ovde slušam. Puno puta mi je jako teško, puno puta me vidite kada izađem iz sale zato što mi je muka od svakodnevnog prepucavanja, nadmudrivanja, a država nam je u sve lošijem i lošem stanju. Znači, ovo je jedan dobar primer, ja se zahvaljujem, ovo su bili amandmani koje sam pokušao da popravim predlog zakona. Zakon je dobar i za ovaj zakon će poslanička grupa DS u Danu za glasanje, glasati. Ja sa zadovoljstvom mogu da kažem - da ćemo nastaviti da dajemo te neke konsultivne predloge kako bi poboljšali i neke zakone koje očekujemo, koji će konačno krenuti sa reformom zdravstva, reformom zdravstvene zaštite reformom, zdravstvenog osiguranja koje, nažalost, 20 i nešto godina, obećavane su, a nisu sprovedene. Hvala puno.
Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Dušan Milisavljević. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu, prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo predloga zakona. Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Dušan Milisavljević. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu, prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo predloga zakona. Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Dušan Milisavljević. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu, prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo predloga zakona. Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Dušan Milisavljević. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu, nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, amandman na član 25. podneo je Odbor za zdravlje i porodicu. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima ministar, izvolite, izjasnite se o ovom amandmanu.
Prihvatamo amandman.
Zahvaljujem. Konstatujem da je ministar prihvatio, predstavnik Vlade prihvatio amandman. Na član 30. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Dušan Milisavljević. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu, nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 33. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Dušan Milisavljević. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu, nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, amandman na član 33. podneo je Odbor za zdravlje i porodicu. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima ministar, izvolite, izjasnite se o ovom amandmanu.
Prihvatamo amandman.
Zahvaljujem. Konstatujem da je predstavnik Vlade prihvatio amandman, koji je podneo Odbor za zdravlje i porodicu. Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Dušan Milisavljević. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu, nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Nastavak je sutra u 10.00 časova. Zahvaljujem.