Pa dobro, ja ne razumem zašto…
Ne, čekam da otvorite.
Dakle, član 39. stav 3. U toku Narodne skupštine predsednik poslaničke grupe može ovlastiti jednog člana da predstavlja poslaničku grupu za određenu tačku, o čemu predsednik poslaničke grupe u pisanom obliku obaveštava predsednika Narodne skupštine do otvaranja pretresa o toj tački dnevnog reda.
Aleksandra Jerkov, imam to obaveštenje.
Znam, ali šta se dešava u slučaju da neko ko je ovlašćen ranije, nešto mu se nedaj Bože desi …
Vi ste predsednik grupe, imate i zamenika, jasan je Poslovnik.
Znam, ali mi bismo želeli da ipak prihvatite ono što smo predložili, s obzirom na to da je ta praksa postojala.
Zahvaljujem. Vi ste tu, verujem u vaše sposobnosti, imate i zamenika. Poslovnik je jasan, znači trebali bi tri osobe da promenimo sada. Smatram da nisam povredila Poslovnik i mislim da sam vrlo tolerantna bila i prema vašoj poslaničkoj grupi. Molim i vas za jednak odnos prema meni. Reč ima narodni poslanik Branka Karavidić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Naša namera ja bila da popravimo član 4. tako da smo u rečenici koja glasi – javno informisanje je slobodno i ne podleže cenzuri, dodali i reč - i autocenzuri. U načelnoj raspravi smo kritikovali, odnosno sugerisali na to da je naše mišljenje da u Srbiji danas postoji autocenzura. Obrazloženje koje smo dobili o Vlade kaže – amandman se odbija iz razloga što autocenzura nije predmet zakona, već je stvar ličnog integriteta svakog pojedinca. Slažem se sa time, međutim, u kodeksu novinara Srbije stoji definicija da se autocenzura smatra kršenjem profesionalnih i etičkih normi. Ne mislim da će ove dve reči bitno uticati, ali će se bar država, odnosno Vlada, prihvatiti to da autocenzura postoji, ili možda odbijanjem ovog amandmana da autocenzure nema. I dalje mislim da je disciplinovanje novinara, koje sam navela u načelnoj raspravi, navelo mnoge da primene autocenzuru kao vid zaštite. Još jednom vas molim da razmislite i da prihvatite ovaj naš amandman. Hvala.
Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Predlažem da se ovaj amandman ne prihvati iz razloga koji su jasno precizirani u odgovoru koji smo dobili od Vlade i koji je predlagač i sam citirao. Dakle, ovo definitivno nije materija koja treba da se reguliše kroz sam zakon. Ako se slažemo da je to stvar ličnog integriteta i pitanje samo pojedinca, kako će se kao čovek postaviti? Da li, dakle, želi da sebi postavi neka ograničenja koja postavlja isključivo sam, to onda definitivno nije nešto što treba da bude rešeno u okviru zakona. Mi možem diskutovati na temu da li takvih pojava u društvu ima ili nema, ali da li treba da budu zakonsko rešenje bez mogućnosti da ih zakon prati, a i bez potrebe da to zakon radi, jer je to opet lična stvar, mislim da je više nego jasno. Hvala
Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Hvala, uvažena predsedavajuća. Ovde prosto moram da reagujem, inače uvažavam uvaženu koleginicu Karavidić, zato što je zaista bila na samom Odboru veoma konstruktivna, ali uvoditi termin autocenzura, to je pomalo vređanje prema novinarima, jer bi to otprilike značilo da se novinar trudio da napravi tekst ili prilog, radio je ko zna koliko na tome, a onda iz čista mira sam sebe cenzurisao i to povukao. Sada bi to trebalo kao zakonom da se reguliše. Potpuno je besmisleno, kako mi znamo da li uopšte neko uvodi sebi nekakvu cenzuru, jedino da špijuniramo njegov hard disk možda ili da vidimo šta je on to pisao pa ne želi da pusti, a to je potpuno bezveze. Zašto o ovome govorim? Zato što je, to mi je nekako ostalo nedorečeno, sadašnji Zakon o informisanju, koji je inače tadašnja vlast donela, u liku i delu poslanika preko puta, uvela je potpunu cenzuru u medijima, i to isključivo da bi zadržali vlast jer ih je Mlađan Dinkić tada uslovio da mora takav zakon da se donese i onda su naravno glasali za jedan takav zakon koji su osudili svi, OEBS, Saša Janković kao zaštitnik građana i sva novinarska udruženja. Apsolutno su svi to osudili i to su se najviše oslonili na cenzuru. Znači, Zakon koji je potpuno cenzorski je trenutno na delu, a sada se ovde traži nekakva termin, autocenzura, znate, ja stvarno da ulazim u misli nekog novinara ili bilo koga ne mogu, a nisam sklon ka tome da vređam kolege novinare, da su skloni tome da sami svoje tekstove povlače posle tolikog truda. Tako da, zaista ovako nešto je potpuno besmisleno i jednostavno to je nemoguće čak regulisati zakonom i da hoćete. Hvala vam.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Mirko Krlić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, potpuno prihvatajući argumente prethodne dvojice poslanika, ja samo želim da još nešto dodam vezano za definisanje autocenzure koja se ovde spominje. Autocenzura je više puta spomenuta i na Odboru za kulturu informisanje od uvažene gospođe poslanice iz DS, pokušavajući da se autocenzura veže za takozvanu cenzuru, s tim da se ona sprovodi na takav način što Vlada ili predstavnici vlasti i policije, ili već ko, sprovodi cenzuru, pa se onda ona kao reflektuje na autocenzuru kod novinara u Srbiji. To, pre svega, nije slučaj i svako ko se bavi ovim poslom u poslednjih desetak godina zna da to tako ne funkcioniše. Autocenzura u Srbiji je, pre svega, produkt mita i korupcije. Autocenzura u Srbiji se sprovodi preko marketinškog prostora, preko prostora reklame, preko prostora finansijskog stanja u samim medijima i tu treba tražiti rešenje za autocenzuru. Onog trenutka kada uradite neki tekst ili neku emisiju, a javi se marketinški mag, jave se dežurni sponzori i kaže – od 1. više nemate ugovor, tu je u stvari koren glavnih problema. Mene čudi da ovi predlozi dolaze iz poslaničke grupe ili dolaze od opozicije koja je u svojim redovima doskora imala predsednika koji na Harvardu može predaje kako se sprovodi autocenzura i marketinška ucena u Srbiji. Prema tome, to što postoji neznanje, sasvim je u redu, ali imate načina da se informišete. Pitajte svog dojučerašnjeg predsednika, on će vam objasniti kako ovo funkcioniše. Hvala.
Molim vas, nemojte niko da napada poslanike zato što podnose amandmane. To je pravo svakog poslanika, da podnese amandman na način na koji zna to da uradi i sa sadržinom koju želi. Reč ima narodni poslanik Branka Karavidić. Izvolite.
Ja ću se opet obratiti ministru, a ne ostalim kolegama i nadam se da neću proći kao kolege Pavićević i Živković juče, da neću biti optužena za opstrukciju. Naime, ako se u kodeksu kaže da je autocenzura kršenje profesionalnih normi, ne razumem zašto formulacija autocenzure ne može da uđe u Zakon o informisanju? To je pod broj jedan. Znači, ponovo pitanje ministru. Još jednom bih samo da potkrepim svoju tvrdnju. Ako se desi da šef deska „Novosti“ u danu kada se formira Vlada iznese svoje mišljenje o tome kako vidi ministre i funkcionisanje Vlade i nakon toga bude smenjen, ako se novinar Spajić i još mnogi nađu u situaciji da posle nekog vremena budu smenjeni zbog toga što su izneli svoje mišljenje, gospodo, to se zove autocenzura. Znači, zastrašuju se drugi da iznesu svoje mišljenje. Navešću na kraju orkestrirani napad na urednike RTS, gde je Otadžbinska uprava reagovala time što je rekla da se orkestrirano vrši napad na premijera Vučića. Molim vas, to je moje mišljenje i ne odustajem od njega. Zahvaljujem.
To vam je neki fiktivan primer izgleda, pošto vidim da ste pomešali nešto. Za reč se javio ministar. Izvolite.
Poštovana predsednice, uvaženi poslanici, moram da vam skrenem pažnju da kodeks koji ste pročitali predstavlja samo regulaciju, a zakon predstavlja pravni akt. Čini mi se da upravo ovim zakonom je napravljen okvir kojim je moguće osnažiti, između ostalog, i samo regulaciona tela, kakva predstavlja, recimo, Savez za štampu. Čini mi se da u ovom trenutku fokusiranje na autocenzuru, koju je zapravonemoguće sankcionisati. Kako mislite da kaznite nekog novinara koji, po vašem mišljenju, je sam sebe cenzurisao? Čini mi se da ulazimo ovde u raspravu o nečemu što je bilo pre mesec dana, godinu dana, tri godine, pet godina. Mi smo napravili jedan takav okvir koji može da omogući daleko bolji i sigurniji položaj i novinara i njihovih udruženja i da napravi daleko bolji sistem informisanja i objektivniji sistem informisanja za naše građane, a pri tome mi sada ovde donosimo novi zakon posle jednog zakona u kome su mnoge odredbe proglašene neustavnim. Nadam se da sam vam dao zadovoljavajući odgovor.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Hvala. Uvažena predsedavajuća, uvažena gospođo Karavidić, ja sam rekao da volim sa vama da polemišem, jer mislim da ste konstruktivni. Ja razumem vaše nastojanje vezano za ovaj amandman, ali ovo što ste malopre navodili, to nije autocenzura. To bi možda mogli da budu neki primeri cenzuri, ali pošto ste i prošli put rekli da znate ko stoji iza smene šefa deska u „Večernjim novostima“, ja vas pozivam da nam kažete ime i prezime čoveka koji stoji iza smene šefa deska „Večernjih novosti“, tim pre što čoveka i poznajem, jer mi je bio urednik i smatram ga čak i dobrim novinarom, ako baš hoćete da znate. Ja bih voleo da nam kažete, a ne ovako, nabaci se javnosti, a onda nećete da kažete ko stoji iza toga. Pozivam vas da kažete ime i prezime, ko je ta osoba koja ovde navodno cenzuriše novinare. Možda ćete se vi prisetiti nekih perioda ne tako davnih, kada je, recimo, jedna šefica informativne službe predsedništva izbacivala jednu televiziju za konferencije za štampu ili kada je, recimo, smenjen glavni i odgovorni urednik dnevnog lista „Alo“. Možda se toga ne sećate, ali je direktno iz predsedništva Srbije tada, dok je bio gospodin Tadić predsednik, stigao nalog da se smeni taj urednik. Evo, ja vam kažem ime i prezime kako je to bilo. Zaista bih vas zamolio da kažete ime i prezime, lepo primer, eklatantno i da svi znamo ko to stoji iza smene urednika bilo kog medija. Hvala vam.
Po Poslovniku, narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Povreda Poslovnika. „Poslanik ne može da se obraća drugom poslaniku direktno“. Molim vas, kolega se direktno obratio drugom poslaniku, što je suprotno Poslovniku. Takođe, u Poslovniku stoji da i predsednik, ako hoće da uzme učešće u raspravi, treba da sedne u klupe i da se javi za reč, a ne da koristi mesto na kome sedi i odatle da učestvuje u raspravi. Vi ste malopre dali sebi za pravo da učestvujete direktno u raspravi na način koji je suprotan Poslovniku. Molim vas da poštujete Poslovnik. Hvala.
Ovo sam shvatila kao molbu. Probaću kao robot da čitam – član onaj, član ovaj i biće svi zadovoljni, nadam se. Što se tiče direktnog obraćanja, u neku ruku ste vi u pravu, ali ja zaista se trudim više od sto dana da nateram poslanike da se obraćaju samo meni. To je mali problem sa poslanicima. Nemamo odredbu gde poslanici krše Poslovnik, tako da razmislite svi kada budete radili na novom tekstu kako je bivša nomenklatura 2009. ili 2011. godine zamislila rad ove Skupštine i sada svi mi ispaštamo. Da li želite da se glasa o povredi Poslovnika? (Marko Đurišić, s mesta: Da.) Zahvaljujem. Po Poslovniku, narodni poslanik Janko Veselinović. Znate da postoji i zloupotreba povrede Poslovnika po Poslovniku.
Član 109. Opomena se izriče narodnom poslaniku, predsedavajuća, stav 4, ako se neposredno obraća drugom narodnom poslaniku. Nemate vi šta da naterujete narodne poslanike. Vi imate Poslovnik i treba da ga primenjujete. Ako treba da ga još jednom pročitate, pročitajte ga. Možemo sačekati da ga pročitate.
Ne treba. Znam to sve.
Ako znate Poslovnik, onda nema potrebe da vi sa narodnim poslanicima sto dana razgovarate o primeni Poslovnika. Jeste Poslovnik donet u vreme u kome vi niste bili narodni poslanik, ali ovaj Poslovnik i sada važi. Zakoni koji budu doneti, podzakonski akti, pa i Poslovnik, koji praktično uređuje rad Narodne skupštine, važi dok ga god vi ne izmenite. Pošto ga niste izmenili…
Ne mogu ja da ga izmenim. To znate.
To može vaša poslanička grupa, odnosno vladajuća koalicija, odnosno Narodna skupština, kada bude pripremljen novi. Pošto niste pripremili novi, ja vas molim, ne samo u ovom slučaju, nego inače da primenjujete Poslovnik i da ne izvrdavate primenu Poslovnika time što vi niste sposobni to da primenite. Ako niste sposobni, podnesite ostavku.
Neću podneti ostavku. Ne, ne. Neću podneti ostavku.
Moraćete da primenjujete Poslovnik, ukoliko želite…
Da li se slažete da primenjujem Poslovnik?
Nemojte pretiti.
Ne, ne. Kažem samo - da li se slažemo?
Ako niste sposobni da primenjujete Poslovnik, podnesite ostavku.
Dobro.
Sada vas molim da primenite Poslovnik na govor gospodina Đukanovića.
Moja je dispozicija da li ću primeniti kazne. Ne želim da primenjujem kazne. Juče je jedan poslanik, koga jako dobro poznajete, živite sa njim 24 sata, prišao govornici bez mog odobrenja. To bi bilo drastično, a ja mislim o 250 narodnih poslanika, jer bi inače nastavila da radim sa jedno 49 do 50, a znate na koga se odnosi. Vrlo rado ćemo glasati o povredi Poslovnika. Da li to želite? (Da) Predsednik zna dobro Poslovnik. Ostavku neću podnositi, a ni poslanici ne mogu da podnose ostavke zbog tuđih grešaka. Želim da uđem u istoriju ovog parlamenta kao neko ko će sa poslanicima lepo da sarađuje, a neće ih bez preke potrebe kažnjavati, bez obzira što vi stalno vršite pritisak na mene da kažnjavam poslanike. Molim da uđe u zapisnik da ću odoleti tom izazovu, koliko god mogu, do granice pristojnosti. (Zoran Živković, sa mesta: Ja vas potpuno razumem.) Hvala. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović.
Pokušaću što kraće. Vi ste već ušli u istoriju srpskog parlamenta…
Dobili ste reč po amandmanu, a u istoriju sam ušla danom izbora.
Tako je. Upravo to sam hteo …
Nemojte, opominjaće me vaš kolega pored, ako sad ne pričamo o amandmanu.
Dakle, autocenzura ne može da se sankcioniše zato što je to unutrašnji i psihološki proces. To je tačno. Međutim, ako ga mi sada ne stavimo u zakon, kršimo kodeks i kršimo medijsku strategiju, kao i mnoge međunarodne akte koji su doneti tim povodom, pa ako hoćete i mišljenja izneta u EU. Ako nije nešto podložno sankciji, to ne znači da ne može ući u zakonski predlog. Da je to tačno, onda bi reči savesnost, pravednost, poštenje i ostali pravni standardi mogli da se izbace, jer nema sankcije. Ne postoji sankcija za ne savesnost, jer je ne savesnost lični odnos koji neko ima ili nema. U ovom slučaju, auto cenzura, tu bih napravio jednu devijaciju, na srpskom jeziku se zove kukavičluk, ali nije to novinarski kukavičluk. To je kukavičluk sijaset urednika koji su ostali, nisu smenjeni, a koji danas ne dozvoljavaju da bilo kakve informacije, osim najminimalnije, o onome što kaže opozicija, može da se pojavi u medijima. Taj njihov kukavičluk prenose na novinare, koji znaju da nema potrebe da nude materijal, jer urednik, gospodin ili gospođa, neće da ga objavi. Kada se spominje gospođa, kada već pričamo o gospođama koje su smenjivale urednike, kaže jedan uvaženi kolega, znam na koga misli. Bilo je toga u vreme Borisa Tadića. Sada je taj sistem doveden do savršenstva. Sada više niko nikog ne mora da zove. Što im ta gospođa ne smeta? Ja je lično poznajem, ona je sada jedan od rukovodilaca direktora firme koja se zove, nisam siguran, ali je vodi gospodin Veselinović i ta ista gospođa koja je to radila, navodno, kako oni kažu, smenjivala, sada je u vašem taboru. Kontroliše sve medije i sve sekunde. Taj koji kaže ovde u Skupštini da je u Srbiji bio mrak cenzure…
Da li koristite vreme poslaničke grupe?
Da, ali ne znam zašto … Odmah sam rekao. Nije mi jasno kako je moguće, kada pričamo o medijskim zakonima, da se ova Skupština ponaša kao izolovana kutija, obložena stiroporom, gde se ne čuje vapaj neslobode koji dolazi spolja. Da li iko od vas gleda RTS? Da li vi pratite državne medije? Da li pratite „Pink“? Da li ste na tim televizijskim stanicama videli nekoga iz opozicije, osim da je to jedna ili dve sekunde, i to krajnje benigno? I sada neko od vas meni da kaže da je to tako sjajna, profesionalna procena, da toga nema. Taj koji kaže da je za vreme Borisa Tadića bio veći mrak, nego danas, taj ima ozbiljan problem sa realnošću, ozbiljan problem zato što se tada znalo protiv koga se ne sme, i to priznajem, mada ja u tome nisam učestvovao, nisam učestvovao, ali su se zato mogle pisati druge stvari. Ljudi su gostovali po emisijama, a ja vama dajem sada nagradu kada me vidite na RTS da gostujem. Dajem nagradu, kome god hoćete od vas. Vi sada meni pričate da nema cenzure u Srbiji. Vi sada meni pričate da ti urednici ne sede u svojim kancelarijama i tresu se zato što neće da trpe taj pritisak. Bolje da ništa ne puste, bolje da nema nikog, nego samo ono što je premijer vikao dok je držao lekciju u Skupštini. Nema nikakvih drugih pitanja, već samo klimanje glavom opozicije. Sada hoćete da se svi, u redu, ne znam za druge, ali da se DS ponaša, da smo mi igračka u vašoj kutiji od stiropora i da mi vama ovde govorimo kako je sve sjajno. Strategiju niste primenili. Kodeks ne primenjujete. Lepo vas pitamo – kako stavite jedan termin u jedan akt, a taj termin ne priznajete u drugom aktu, već kažete ovo je pravni akt? Znate li šta je sve pravni akt? Postoji i politička volja. To je dovela uvažena gospoda iz većine do savršenstva. Oni kažu da ima političke volje. Juče kažu – kritikujte svom snagom. Dajte nam onda mogućnost da kritikujemo. Hoćete da kritikujemo po hodnicima i u Takovskoj, da se deremo na zgradu, kao što su i oni radili. Radićemo i to. Kažem im sada, javno im poručujem. Da li neko misli, gospodine ministre, da će norma da definišu život do krajnjih granica… Vi vrlo dobro znate šta se dešava, vrlo dobro znate da gospođa koja je označena kao, ne znam, đavo je sada osoba od najvećeg poverenja u režimskoj firmi gospodina Veselinovića. Ta ista za koju optužuju DS. To je vaš problem. Ima mnogo prebega iz DS kod vas, pa kad krenete da nabrajate zašto ne valjamo, odjednom krenete prst u svoje oko da gurate. Zato pozivam i apelujem da kroz usvajanje ovog amandmana pokažemo svest o tome šta se u našem društvu dešava, da pokažemo svest da neke pojave, na žalost, postoje, da usvojite ovaj amandman, jer stojim iza njega, da pokažete da ste bolji nego što je bila tada DS, ako imate kapacitet za to. Molim vas, ljudski, bez namere da se svađamo. Izvinite što gledam u vašem pravcu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika.
Gospođo predsednice, u velikoj sam dilemi. Nadam se da ćete i vi i ostale kolege i gospodin ministar da mi pomognete. Da li je prethodni govornik juče u vremenu od 16,00 do 19,00 časova, kada je bio prisutan premijer Vlade gospodin Vučić, imao auto cenzuru, pa nije smeo da uđe u salu ili je imao strah od premijera, jer nije govorio ni pre, a ne govori ni sada snagom argumenata, već snagom mržnje? Snagom mržnje kojom ne bira sredstva, pa zadire u privatne kompanije i privatne firme, i to mu daje pravo, nekad demokratsko pravo. Ne razumem kako može privatna firma da se naziva režimskom firmom i kako može jedan narodni poslanik da zadire ko će u privatnoj firmi raditi ili neće raditi? Drugo pravo koje je prekršeno jeste to da svi novinari koji jedno časno, teško i opasno zanimanje, ne samo na ovim prostorima nego bilo gde na kugli zemaljskoj da se nazivaju kukavicama. To je sramotno, to je strašno. Naročito od onog čoveka koji nije definisao da li ima autocenzuru ili ima strah jer nema argumente. U svakom slučaju, u jučerašnjem danu od 16,00-19,00 sati, kada je premijer i cela Vlada ovde odgovarala i mogla da odgovara na ovakve besmislice i ovakve optužbe, autocenzura kod gospodina Stefanovića je radila. Ili je to bio strah. Tako da bih vas zamolio, i vas i sve prisutne da mi odgovorite šta je na delu kod gospodina Stefanovića?
Bolje da odgovori narodni poslanik Borislav Stefanović.
Ovo je replika, da znate. Ovo je jedna od onih situacija kada bih ja trebao ovde da se nekome pravdam, što ja, naravno, neću učiniti. Ali ću vam dati za pravo da mislite šta god hoćete. Zaista, bez želje da ulazim u neku svađu. Što se mene tiče, vi gospodo samo mislite da smo mi puni straha, da smo mi autocenzurisani, da mi ne smemo. Znate, ima jedan narodski izraz, kolokvijalni, bez uvrede bilo kome – baš mi se gaće tresu od Aleksandra Vučića. Stvarno, toliko sam se uplašio…
Meni se obraćajte. Hvala.
Inače sam poznat po tome da se bojim njega i njegovih poteza. Ali, imam poštovanje prema instituciji premijera.
Nije lepo ovo što ste rekli.
Nije lepo ni ono što je gospodin Vučić juče optužio Albance da moraju da plaćaju struju.
Moraju svi građani Srbije da plaćaju struju. Ovo je već uvreda za Skupštinu.
Ako mi dozvolite da nastavim.
Apsolutno. Ali, moram da reagujem. Poslanik me iz prve klupe gleda sa neodobravanjem.
Moraju svi građani da plaćaju struju, gospođo predsednice, ali je to malo nezgodno iskorišćeno, sećate se rasprave, zbog toga što, molim vas, sačuvajte reakcije za vaše organe, dakle, nezgodno je kada to govori čovek koji po 15 meseci nije plaćao komunalije. To je malo nezgodno. Ali, dobro. Moram da kažem još jednu stvar. Demokratska stranka ne želi da učestvuje u nečemu što je narušavanje ugleda Skupštine i Vlade. Čuo sam da je bio neki čovek koji je vikao na ljude, da se bahato ponašao. Prosto ne mogu da verujem da ste i vi kao predsednica to dozvolili, a znam da meni ne biste.
Ništa mi nije jasno. Jel vi meni replicirate ili gospodinu Babiću?
Rekli ste da moram u vas da gledam, što ja činim.
Nisam ja nego poslanik iz prve klupe, jedan od.
Izvinite molim vas, vi ste rekli pre pet minuta da tražite još jednom od svih poslanika da se ne obraćaju jedni drugima nego vama.
Da, ali baš mene spominjete a niste tražili repliku na mene.
Zar ja ne smem da vas pitam, kao predsednika Skupštine?
Sama sebi da dam reč ne mogu.
To nije cilj. Ja vas pitam retorički. To shvatate.
Inače je prošlo dve minute i 32 sekunde, replicirali ste i meni i Babiću i ne znam više kome. Puno vam hvala, sigurno ćete dobiti reč, ako to bude bilo potrebno. Znači, repliku je izazvao Borko Stefanović, odgovorio mu je Babić, onda je Borko Stefanović odgovorio. Reč ima Zoran Babić. Bez ljutnje, rekli smo – ko izazove, s onim drugim se završava, pa pazite. Izvolite.
Zahvaljujem se na odgovoru. A potvrđeno je da autocenzure nema, ali da postoji strah zbog nemanja argumenata i zbog toga se radije bira neki ćošak ove Skupštine, što mračniji i što dalji od ove sale, iz kojeg može da se tvituje, može da se procenjuje da li se neko ponaša bahato ili se ne ponaša bahato i odatle, iz tog ćoška, iz te pomrčine, znate kako su neki poslanici hrabri. Znate kako, kad stanu pred ogledalo pa kažu – ne da ću da mu kažem, ma svašta bih mu ja rekao, ma ne bi mogao da mi odgovori. Ali, pomrčina. Tu se ne vodi debata. Zavučeni u mišju rupu, zato što se izriču neke stvari koje nemaju veze sa istinom, nemaju veze sa realnošću, a onda kada možemo da debatujemo u ovoj sali, totalno demokratski, bez ikakvih ograničenja, i to je jučerašnja debata pokazala, ostali smo sinoć do pola 12 i ja sam zahvalan podnosiocima amandmana što su nam omogućili da tako dugo debatujemo o dobrim zakonima, i današnjim podnosiocima amandmana jer ćemo i danas moći da debatujemo, SNS ima i volje i snage da debatuje na pravom mestu, a ne ispred ogledala, u pomrčini, izigravajući mnogo većeg i mnogo značajnijeg nego što to jeste. Poručujem gospodinu Stefanoviću – doći će i naredni poslednji četvrtak u mesecu, baš onako kako ide po Poslovniku. Biće ponovo ovde Vlada. Cela Vlada je sinoć bila u parlamentu, a poslaničke grupe DS nije bilo. Verovatno da su vežbali pred nekim ogledalima kako bi oni to pitali, samo da imaju pravo.
Bila je Gordana Čomić, nemojte molim vas.
Izvinjavam se gospođi Čomić, zaista. Ali, to nije put. To nije pravac. Tako da, hvala vam na odgovoru što nije bilo autocenzure, zato što autocenzure nema… … ali straha zbog nepostojanja argumenata ima.
Hvala. Reč ima Borislav Stefanović, pomenut je. Izvolite.
Zaista nema potrebe za takvim rečima. Gospodine Babiću…
Nemojte, molim vas. Rekli smo da se nećemo obraćati direktno. Ja pokušavam, ali nikako da upamte. Ali, neću da vas kaznim. Izvolite.
Hvala. I vi i ja i svi poslanici su svesni da Poslovnik koji jeste pisala DS i koji ima značajnih nedostataka, naročito kad neko misli da će večno biti na vlasti, a onda ode u opoziciju, što će se i vama desiti, dakle, u toj situaciji, taj Poslovnik izuzetno jasno, precizno i u velikom obimu štiti predsednika Vlade da može da govori koliko god on hoće, bez bilo kakvih ograničenja. To je činjenica. Prema tome, i gospodin koji je govorio, i ja i vi znamo da kada gospodin predsednik Vlade uzme reč, može da govori koliko god hoće i da niko ne može da mu odgovori. Što se tiče budžaka, pomrčine, ogledala, na to neću odgovarati, osim što ću i ovaj put pozvati javno bilo koga od njih, ali prvog i najvećeg i najvažnijeg, a to je gospodin Vučić, neka bira koju god hoće televiziju, kada god hoće…
Dobro, preneću. Ovo je parlament, govorimo o amandmanima. Verujte da građane Srbije ovo uopšte ne interesuje.
Ne, nije tačno.
Niko nije bio u mišjoj rupi. Nikoga nisam prepoznala od poslanika.
Tako je, niste proveravali mišije rupe.
Ne, nema ih u parlamentu.
Hoću da vam kažem jednu stvar. Nije u redu kada jednom poslaniku dajete mogućnost da dovodi u pitanje nečiji integritet i hrabrost.
Nije rekao koga.
Ne, molim vas. Vrlo je jasno gospodin govorio. Kada ja kažem da se ta hrabrost dokazuje delima i da bilo kada na bilo kom mestu u istim minutama…
Prošlo je dva minuta. Hvala.
Oduzeli ste mi vreme.
Koliko hoćete desetinki još? Izvolite. Hajde da pitam parlament koliko želite desetinki minuta za replike?
Voleo bih da imam dva minuta.
Zahvaljujem, zaista ulazimo u neku bezveznu raspravu. Puno vam hvala, biće prilike. Imamo 250 amandmana, ako nastavimo ovako da raspravljamo o kvalitetu zakona, zaista ćemo pokazati građanima Srbije kakav je parlament i bez mišijih rupa. Reč ima narodna poslanica Marija Obradović.
Nadovezaću se na vaš komentar da zaista građane Srbije ne zanima ova vrsta diskusije. Na dnevnom redu su medijski zakoni. Govorimo danas po amandmanima, o onome što je neophodno da se unapredi, o zakonu i rešenja koja su ponuđena u okviru ovog predloga zakona. Ono što govore poslanici opozicionih stranaka, a ne ide u interesu unapređenja ovog zakona i novih amandmana zaista ne treba da zauzima vreme u ovoj Skupštini. Ono što je jako zanimljivo i neobično u ovom parlamentu je da poslanici određene stranke koriste svoje vreme kako bi branili amandman druge stranke. To mi je po malo neobično. Doduše, jesam mladi poslanik. Opaske koje su se mogle čuti u prethodnih 45 minuta zaista ne stoje i jedna su igrarija sa građanima Srbije.
Molim vas o amandmanu. Pokušavamo da se vratimo na materiju.
Šta su mediji kada govorimo o autocenzuri i da li nju treba ubaciti u neka rešenja u okviru ovog zakona? Kaže se da nema dovoljno predstavnika opozicije u medijima. Da li se samo vreme u televizijskim programima nekoliko televizijskih stanica posmatra kao jedini prostor gde neko treba da se pojavi? I ovim je predlogom zakona, a i ranije, precizirano šta su to mediji. Ne možete samo ukoliko vas nema u prva tri medija, recimo najgledanije televizijske stanice, reći da vas nema i da u zemlji postoji cenzura ili autocenzura. Da ne govorimo o tome što vas apsolutno ima, odnosno predstavnika opozicije, u svim medijima. Samo želim da kažem građanima da se u holu Skupštine Srbije svakodnevno nalazi tridesetak televizijskih ekipa i predstavnika različitih medija i apsolutno najveći broj pres konferencija drže predstavnici opozicije. To može da potvrdi i pres služba Skupštine Srbije. Sve ono što oni imaju mogućnost da gotovo 24 sata saopštavaju iz Skupštine Srbije se nađe u etru srpskih medija na najrazličitije načine, bilo da su to štampani, audio ili elektronski mediji. Dakle, ništa od toga ne stoji. O tome da li je premijer vikao ili ne, zavisi od praga koliko neko može da podnese kad sluša. Ja imam vrlo osetljiv sluh i nisam primetila da je premijer vikao, moguće da je malo energičnije govorio. Što se tiče plaćanja struje, to je jedna građanska dužnost. On je samo zamolio, podsetio da treba da se obavlja građanska dužnost sve građane Srbije koji žive na teritoriji te zemlje. Hvala.
Da li ste trošili vreme od grupe, ili vaše od ovlašćenog? Od grupe. Hvala. Ostalo vam je 50 sekundi od dve minute koje imate po amandmanu. Reč ima ministar Tasovac.
Hvala predsedavajuća. Samo bih vam skrenuo pažnju da su novinarska udruženja komentarisala predlog ovog zakona i davali određene predloge kroz amandmane. Ni jedno od novinarskih udruženja nije predložilo izmenu u ovoj tački zakona i uvođenje reči – tačka, autocenzura u zakon i mislim da bi trebali sa malo više poverenja da se odnosimo prema svim novinarskim udruženjima.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz, po amandmanu. Izvolite.
Ovaj amandman naravno ne treba prihvatiti. Čuli smo sve argumente ranije, naročito i argumente predlagača iz drugog pokušaja koji u stvari govore suprotno onome o čemu se zalagao u samom pisanom delu teksta, jer to što je ne znam, neki primer smenjenog nekog urednika, zamenika urednika u nekom privatnom mediju može da izazove negde autocenzuju, pa to se svugde dešava. Promeni se urednik SNN, promeni se urednik BBS, šta sada, to treba nazvati mogućnošću da kod svih ostalih koji rade u tom mediju se izaziva autocenzura? Ono što je bitno reći, znači, jedno je zakon, drugo je kodeks, treće je strategija. Zna se gde šta može da stoji lepo i mislim da je ministar to vrlo dobro objasnio. Sada smo dobili potvrdu šta su rekla novinarska udruženja. Znamo da je EU podržala zakon i Evropska komisija, znamo da imamo podršku svih za ove zakone, za sva tri zakona, svih relevantnih faktora, i Saveta Evrope i OEBS, svih koji su se pitali. Bila je i duga javna rasprava, dugo se o svemu ovome raspravljalo i ne vidim zašto bismo gubili više vreme na to. Opet kažem, ogroman broj amandmana kao juče. Hajde, radićemo, raspravljaćemo, naravno da narodni poslanici imaju pravo, ali jedna je stvar činjenica – ovi zakoni dovode medijsku sliku u Srbiji u poziciju kakva je potrebna da bismo bili deo EU, velike evropske porodice. To je ono što je najvažnije, da već to jednom standardizujemo, da završimo, a pokušavali smo prethodnih godina i decenija i nismo uspevali. Sada konačno uspevamo donošenjem ovog seta zakona i mislim da svi u tome treba da učestvujemo konstruktivno. Ne kažem da nije konstruktivan predlog i da nije naravno pravo poslanika da misli da treba ovo da uđe u zakon, ali većina naravno da odlučuje, pa i sama struka koja nije predložila da se tako nešto nađe u zakonu i mislim da za to više nema ni jednog jedinog argumenta reći, sada ovde iznositi tako neke. Takođe je neozbiljno ako pogledamo i sa te pozicije, ako štitimo naše institucije pa kažemo – ja sam evo spreman sa premijerom u emisiju. Ja, ne kao član SNS, nego i kao narodni poslanik bi zamerio i te kako premijeru i ne bih ga smatrao ozbiljnim premijerom kada bi seo u neku emisiju sa nekim šefom poslaničke grupe. To se nigde ne radi. Znači, šef poslaničke grupe može da bude sa šefom druge poslaničke grupe u emisiji, ne može da bude sa premijerom. Ima priliku ovde kada se raspravlja, da raspravlja sa premijerom u domu Narodne skupštine, gde je i mesto. Mediji ne služe za tako nešto. Onda kada se to kaže ispašće – evo ga pritisak, neće, pravi se autocenzura itd, što uopšte nije tačno. Neke stvari se rade, zna se kako se rade u civilizovanom, u demokratskom društvu, a neke se stvari ne rade. Zato ovaj amandman treba odbiti.
Reč ima narodni poslanik Biljana Hasanović Korać. Izvolite.
Hvala gospođo predsednice. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, diskusija koleginice me je podstakla da se javim po ovom amandmanu i da dodatno dam obrazloženje zašto smo ga podneli. Da postoji autocenzura, čak i kada se izveštava iz ove kuće, govori i događaj koji je bio u prethodnom mandatu. Kada smo imali Nacionalnu konferenciju Ženske parlamentarne mreže u kojoj je učestvovalo preko 150 učesnika izveštači su na svim medijima izveštavali samo da je tu nacionalnu konferenciju otvorio predsednik Skupštine, gospodine Stefanović. Nije spomenuta ni koleginica koja je bila prva koordinatorka te ženske parlamentarne mreže, ni ja koja sam bila druga koordinatorka, ni ambasadori ni drugi brojni gosti i to sve iz straha, jer se zna ko samo sme da se pomene. Drugo, htela bih da postavim pitanje gospodinu ministru. Ako je toliko bilo važno i ako vam je toliko značajno da uvažavate mišljenja Udruženja novinara, zašto niste uvažili i po drugim pitanjima? Mislim da se ovde nisu oglasili upravo zato što postoji autocenzura. Hvala.
Reč ima narodni poslanik mr Zlata Đerić.
U želji samo da neke stvari malo pojasnimo, jer bilo je dosta dobrih amandmana koje sam videla među amandmanima opozicije. Ipak, za ovaj amandman smatram da ne treba da bude prihvaćen, ne zato što dolazi iz redova opozicije, nego zato što bi ovaj amandman bitno oštetio ovaj član. Ovaj član zakona je dobar, za razliku od nekih za koje smatram da nisu tako dobri ni po medije ni po javnost Srbije, ali ovaj član je zaista mislim po meri novinara i javnog informisanja. Cenzura je nešto što je konkretno vidljivo u društvu i može da se prepozna i sankcioniše. Autocenzura je pretpostavka da postoji, ne možemo niti da je dokažemo, niti da je utvrdimo, niti da je vidimo. Autocenzura je, pre svega, ne samo psihološki čin, autocenzura je moralni čin, bez obzira kakav moralni, ona je moralni čin i ona je za svakog, i novinara i čoveka lično, i svako od nas svakodnevno je pod autocenzurom u svim situacijama gde imamo bilo koje javno obraćanje ili komunikaciju, interakciju sa drugim ljudima. Jednostavno, to ne može zakonom da se sankcioniše. Ne može da se predvidi i ne treba da se propisuje zakonom. Ovakve kategorije ne mogu stajati u zakonu. Upravo ovaj član zakona je jedan od članova koji ne treba da bude menjan, nego da bude usvojen upravo ovako kako je predložen. O drugima ćemo nadalje raspravljati.
Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Hvala lepo. Ne sumnjam u najbolje namere predlagača ovog amandmana, ali ne slažem se sa pojmom autocenzure. Autocenzura je jedan deo, to je u stvari posledica cenzure. Mi u Srbiji u ovom trenutku nemamo cenzuru, imamo torturu nad medijima i nad građanima preko svih medija, bez izuzetaka. Do pre neku nedelju sam možda mogao da navedem neke izuzetke, sada ih više nema. Prema tome, mislim da amandman nije adekvatna mera onoga što se dešava u ovoj državi. Cenzura je bila praktično trajna pojava u ovoj državi u poslednjih vek i po. Ako tako govorimo, onda verovatno i kroz celu istoriju. Jedan mali period vremena kada su i javni servisi i nezavisni mediji i privatni mediji imali potpunu slobodu da govore ono što misle da treba da kažu je bio u vreme kada je Vladu Srbije vodio Zoran Đinđić, koji bi, usput, da je živ, na današnji dan napunio 62 godine. Nakon toga, cenzura je ponovo vraćena. To je započeo Koštunica, to je unapredio Tadić i na tome je doktorirao Vučić. Na najvišem nivou cenzure u Evropi danas, ako izuzmemo Belorusiju i možda još neke nama daleke, ali prijateljske zemlje, kao što je Severna Koreja, van Evrope. Ono što je važno za srpsko društvo, to je da svi oni koji žele da u srpskom društvu zavlada istina pruže otpor tome. Pre svega je to posao samih novinara. Zato ne prihvatam izraz auto-cenzure. Svako mora da da otpor pritisku koji je neprirodan, pritisku koji je protivzakonit, pritisku koji je protiv morala, pritisku koji je protiv svega onoga što je trebalo da nam donese 21. vek. Naravno da tu odgovornost imaju i nevladine organizacije. Naravno da ogromnu odgovornost za borbu protiv cenzure ima opozicija, ali najveća odgovornost je na vlasti. Iz primera koje sam pokazao malopre, jasno je da vlast treba da omogući slobodu medija. Zato sam i u načelnoj raspravi rekao da ovaj zakon predstavlja, u tekstu kako je dat i sa izmenama koje smo mi predložili, dobru osnovu za jednu zakonitu borbu protiv cenzure. Ali, u Srbiji ima puno dobrih zakona koji se ne sprovode. Obaveza vlasti je da na konkretnom primeru pokaže da li je spremna da sprovodi zakone koje donosi. To što neki zakon ima podršku novinskih udruženja, strukovnih udruženja, Evropske unije, Saveta Evrope, ne znam koga, to je besmislen argument. Svaki zakon koji dolazi u Skupštinu Srbije od 5. oktobra na ovamo ima podršku ili Evropske komisije ili Saveta Evrope. Svi zakoni, odnosno skoro svi. I ovaj poslednji medijski zakon, koji je bio loš, imao je podršku. I Zakon o privatizaciji, onaj prvi iz 2001. godine, imao je podršku i MMF-a i Svetske banke i svih. To je floskula. Niko više u Srbiji neće da stavi pred javnost Srbije i pred poslanike Srbije nešto što nema otvorenu podršku neke međunarodne institucije. Ali, to je licemerno, to je samo u delu diskusije, a u delu primene mi ponovo imamo srednji vek koji je u Srbiji trajao u devedesetim godinama. Nadam se da će ovaj zakon da učini mali pomak ka tome da se stvore uslovi da se nešto uradi. Ponavljam, najveći posao da ta cenzura postane deo istorije je na vlasti, na opoziciji, na nevladinom sektoru i na sami novinarima. Hvala.
Reč ima Zoran Babić, po amandmanu. Izvolite.
Replika, gospođo predsednice.
Replika? Po kom osnovu? Pomenut je predsednik stranke, čini mi se?
Tako je.
Onda član 104. stav 2. Izvolite.
Zahvaljujem se. Ovde su izrečene mnoge paušalne stvari i to me zaista ne iznenađuje. Ono što je činjenica i što je istina, jeste da je, po mišljenju mnogih međunarodnih organizacija, validnih organizacija i predstavnika medija, Srbija po slobodi medija između svih država na prostoru bivše Jugoslavije na drugom mestu, odmah iza Slovenije, da smo po slobodi medija na boljem mestu od članica EU, kao što je Hrvatska. To je ono što je činjenica. Slobodnu interpretaciju nekoga da smo mi u ne znam u kojem veku mogu samo da uporedim sa tim da kada se cepaju novine pred TV kamerama, na taj način se šalje poruka da bi isto to uradili i sa novinarima, a onda mi to liči na inkviziciju. Izrečeno je ovde da je izvršena tortura nad medijima i nad građanima. Mislim da je tortura nad građanima vršena do 2012. godine, kada je zahvaljujući listi na kojoj je prethodni govornik sa velikim zadovoljstvom bio, čini mi se da je bio i kandidat za premijera, da je ta politika, da su te stranke ostavile 400.000 ljudi bez posla. Ja mislim da je to tortura nad građanima Srbije, a da je tortura nad medijima i jasna poruka poslata medijima kada se pred TV kamerama jedne dnevne novine, možemo se slagati ili ne slagati, ali kada se cepaju na taj način se poziva na linč medija i linč novinara, što je zabranjeno.
Reč ima Zoran Živković, replika. Izvolite.
Da, replika, naravno. Bez komentara na prethodnog govornika. Svako ko u Srbiji želi da razume šta se oko njega dešava i za to ima osnovne sposobnosti, a to je minimum razuma i nešto malo inteligencije, zna da to što sam ja cepao nisu novine. To se prodaje na kiosku, ali za ljude sa kojima se ja družim, za ljude koji drže do sebe, to teško može da se nazove novinama. To je kao, recimo, da imate TV stanicu gde jutarnji program vodi neki poslanik koji je bio uspešan dok je bio u radiju, kad niko nije mogao da ga vidi, a onda je prešao na televiziju. Zamislite državu gde nema cenzure, gde poslanik vladajuće koalicije vodi jutarnji program neke televizije. Drugo, ovde postoji jedan veliki strah od torture, od onih koji vrše torturu. Juče je pominjano ovde neko vezivanje za bandere. Neko je pominjao da sam ja vezivao neke ljude za bandere. To nije normalno. Onome ko je to izrekao, što je posledica nenormalnosti istog, mogu da preporučim da je medicina napredovala od devedesetih godina, kada sam ja navodno vezivao nekoga, i da sada za tu dijagnozu postoje nova sredstva, da postoji nova terapija. Vezivanje za bandere i košulje koje se zakopčavaju na leđima više nisu terapija za to. Ako nekome treba terapija za bolest na koju se žali, ja sam spreman da ga uputim na relevantne stručnjake iz te oblasti. Hvala.
Po Poslovniku, reč ima Vladimir Đukanović. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, reklamiram povredu člana 107. – dostojanstvo parlamenta, zato što su kolege određeni novinari ovde, a neko vređa te novinare jer kaže da rade za medije koji nisu novine, samo se kupuju na trafici. Pri tome, vređa i kolege svojim besmislenim aluzijama, a meni prigovara, između ostalog, da sam radio tako na nekom radiju, gde je inače dotični gostovao kada niko nije hteo nigde da ga primi, ni na jednom drugom mediju. Ali, to više govori o njemu. Ja sam makar svoj posao u životu, kao i svi mi, pošteno radio, a neko je dobijao subvencije od države, pravio vinograde, pozivao narod da ne plaćaju struju, pa je bio jednak kao neki tamo po Preševu i Bujanovcu koji takođe ne plaćaju struju. Šta da vam kažem za takvog čoveka koji mrtav hladan danas dođe ovde i sve nas vređa, a vi ovde nikako ne reagujete? To dovoljno govori o njemu i o medijskoj slobodi, posebno u akciji „Sablja“, gde je on bio, između ostalog, jedna od vedeta. Hvala vam.
Mogu da razumem vašu reakciju u tom smislu, ali vi isto tako znate da poslanik u vreme zasedanja Skupštine ne može da odgovara za izrečenu reč. Prema tome, u tom smislu, po mom mišljenju, nije povređen Poslovnik, ali vas razumem. Da li želite da se izjasnimo o povredi Poslovnika? (Vladimir Đukanović, s mesta: Ne.) Po Poslovniku, reč ima Riza Halimi. Izvolite.
Član 107. – dostojanstvo Skupštine. Poslanik je maločas doveo u pitanje dostojanstvo ove Skupštine, jer otvoreno diskriminiše jednu sredinu, neopravdano i bez ikakvih podataka. Hteo bih u ovoj Skupštini da nam se da izveštaj za svaku opštinu ko koliko duguje i ko koliko zaostaje u plaćanju struje, a ne ovako paušalno da se govori da samo Preševo i Bujanovac ne plaćaju. Ovo je nastavak jučerašnjeg nastupanja, opet po meni sasvim neopravdanog. Otvoreno vam kažem diskriminatornog, kada se ostvarivanje manjinskih i ljudskih prava uslovljava jednim problemom koji je opšte društveno prisutan. Zato, molim vas, dajte malo ozbiljnosti oko ove teme. Zaista sam spreman da o problemu plaćanja struje ovde raspravljamo, ali sa argumentima. Hvala.
Gospodine Halimi, moram da reagujem na vaše izlaganje o povredi Poslovnika. Ja uopšte nisam primetio da je iko ovde spominjao diskriminaciju opština, o kojima vi govorite. Ovde se govori o jednom amandmanu koji je konkretan, govori sa auto cenzuri koja je sada problem ovde, i da li je prihvatiti ili ne. Uopšte ne vidim, ne mislim da je uopšte došlo do povrede Poslovnika. Molim vas nemojte da zloupotrebljavate Poslovnik što ste vi možda nezadovoljni sa jučerašnjom raspravom ili ne znam iz nekog drugog vremena. Molim vas, da ipak budemo korektni u tom smislu i da u tom smislu i koristimo ovaj Poslovnik. On je jeste zato da vi ukažete na povredu Poslovnika, ali ne mogu prihvatim ono što nije bilo. Zato smatram da nije došlo do povrede Poslovnika, ali vaše je pravo da se izjasnite da li mislite da treba u danu za glasanje da se izjasnimo o povredi Poslovnika. Da ili ne? Moram da vas čujem, samo mi molim vas recite da li želite da se izjasni Skupština?
Da, svakako da treba da se izjašnjavamo, ali mislim da ste vi pratili prethodnika da je spomenuo u negativnom kontekstu Preševo i Bujanovac. (Vladimir Đukanović, s mesta: Molim vas, povreda Poslovnika.)
Molim vas gospodine Riza, pretpostavljam da ne želite da se izjasnimo, neću vas više ni pitati. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović, povreda Poslovnika. Izvolite.
Reklamiram povredu Poslovnika član 103. i 104. vezano za repliku zato što malopređašnji kolega koji je ukazao na povredu Poslovnika je više replicirao, dali ste mu bezmalo pravo na repliku. Ako se osetio prozvanim ja mu se izvinjavam nije možda dobro čuo. Povezao sam to neplaćanje struje sa ovim u Nišu kada je jedan poslanik, a koji nema veze sa Albancima, između ostalog pozivao narod da ne plaćaju struju. Govorim o svim neplatišama. Slažem se, ima ih puno i u Beogradu, ima i ih svuda, nekako dole kod vas ima zaista dosta njih koji nisu platili, a kažem, evo poslanik iz Niša je pozivao narod da ne plaćaju struju, tako da ne vidim zašto se našli prozvanim. Hvala.
Gospodine Đukanoviću, molim vas, u tom sam pravcu i reagovao. Vi mene ne slušate. Gospodine Đukanoviću, ne slušate me, a ipak, molim vas da me čujete, ako ste već reklamirali povredu Poslovnika onda morate i vi mene saslušati. Znači, u tom sam pravcu i reagovao i smatram da nije došlo do povrede Poslovnika s moje strane, jedino sam ga možda mogao prekinuti. Želite li da se izjasni– ne. Da li još neko želi povredu Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz. Izvolite.
Povreda člana 107. Predsedavajući molim vas, ovde je počelo znači, dostojanstvo Narodne skupštine da se dešavaju stari koje su neverovatne. Ja sad znam da vi niste to stigli da vidite, pokušao sam da pozovem sekretara. Znači, kolega Pavićević je ustao sa svog mesta i otišao kod zaposlenih u Skupštini da im priča šta je rekao gospodin Halimi, da li se izjasnio za nešto ili ne? Samo proverite da se oko toga ubeđuje, a vi ste sami konstatovali šta i kako u razgovoru sa gospodinom Halimijem. Znači, dajte ovde poslanici sebi daju previše prava. Zna se postoji procedura i dajte da uvedemo red u Skupštinu kako se radi. To se zove mobing. To je čak i krivično delo. Da vi priđete zaposlenom da mu nešto vi objašnjavate. Postoji procedura, postoji sekretar, postoji predsedavajući, to je to.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovani gosti, mogu da razumem da su neki narodni poslanici veoma umorni od jučerašnje rasprave, pozivam se na član 107, koji ukazuje na to da nije dozvoljeno omalovažavanje dostojanstva Narodne skupštine i molim vas da reagujete na ovaj primer da kažemo, izmišljanja, da kažemo, neke fatamorgane koja verovatno postoji kod nekoga. Molim vas da ovaj slučaj ne prođe ne zabeleženo, poštovani predsedavajući, da obavezno ovde, ovu stvar stavimo na izjašnjavanje, jer ovakve stvari ne smeju da se dešavaju. Hvala vam.
Moram da kažem da je član 107. već korišćen, doduše, dozvolio sam da vi ipak reklamirate povredu Poslovnika, ali bez obzira na sve to smatram da ni u ovom slučaju nije došlo do povrede Poslovnika, a vi imate pravo da se izjasnite. Da, znači želite. U redu. Reč ima narodi poslanik Zoran Babić, po povredi Poslovnika. Izvolite.
Gospodine predsedavajući reklamiran povredu Poslovnika član 109. mada bi ovo moglo da se reklamira gotovo ceo Poslovnik. Malo pre, u pauzi dok ste davali reč kolegi Pavićeviću, znate, nikada nisam bio tužibaba i tužakanje mislim da je loš pojam, ali ako u Narodnoj skupštini jedan narodni poslanik u ovom slučaju gospodin Zoran Živković, upre prstom, podigne ruku i ka poslaničkoj grupi SNS, da li prema meni, da li prema gospodinu Martinović ili prema gospodinu Šormazu, kaže – ja ću tebe na banderu. Molim vas, šta to znači? Da li je to tortura? Da li mi kao narodni poslanici sa strahom treba da ulazimo u ovu Narodnu skupštinu? Da li su pretnje normalne? Da li je to poimanje demokratije? Pred kamerama se cepaju novine, a onda se vređaju ti ljudi koji te novine kupuju, nazivajući ih ljudima bez inteligencije. Sada se ovda kolegama narodnim poslanicima preti vezivanjem, ili na banderu. Zna se šta je na banderi. Da li će to ostati neprimećeno? Ne tražim sankciju, ovo je za javnu osudu. Ovo je ruženje ugleda Narodne skupštine. Ovo je unižavanje demokratije. Ovo je unižavanje ljudskih prava. Šta ovo znači? Da ćete sutra dozvoliti da se ovde unese oružje, da neko nišani nekog drugog. Molim vas pratite tok sednice. Spremni smo da debatujemo. Spremni smo da govorimo o činjenicama. Spremni smo da govorimo o istini. Ali, ukoliko nekoga ta istina dovodi do toga da drugog narodnog poslanika šalje „na banderu“, molim vas, našta sve ovo liči.
Molim vas samo malo. Gospodine Babiću, slušao sam vas pažljivo. Ovde ne mogu da izigravam ni stražara, ni osmatrača, da li ko diže prst i kako, i koje su njegove namere iza toga, da ja tumačim šta je on mislio u sebi, to ne mogu da radim. Nemojte molim vas, to da tražite od mene. Ako to tražite od mene, moram da priznam da onda nisam sposoban da ovo radim. Tražite nešto nemoguće od mene. Dajte sada, bez obzira na sve, vidim sada uzavrelu atmosferu, hajde da spustimo ton. Ne vodi nam ovo ničemu. Sada ću morati da primenim svoje pravo da jednostavno prekinem raspravu o ovome članu i da pređem na sledeće, a želeo bih da vi to dovedete do kraja i da budemo korektni. Gospodine Živkoviću, šta vi želite? Po Poslovniku? Završavamo i povrede Poslovnika i replike. Izvolite.
Član 109, ali da li ćemo da završimo sa povredama Poslovnika, to zavisi od ponašanja poslanika, to ne zavisi od bilo čije pojedinačne volje. Ja mislim da treba da izreknete opomenu…
Molim vas gospodine Živkoviću, poslanik Babić je koristio član 109. i po Poslovniku nemate pravo.
Nije koristio član 109.
Koristio je član 109. Znači, 107, 109, 103, 104. su korišćeni. Prema tome, nemojte…
Pa dobro, ako neko kaže sve članove, hoćete da se igramo sada?
Hvala vam lepo. Završavamo raspravu po ovom amandmanu i prelazimo na sledeći amandman. Na član 4. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Gordana Čomić i mr Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje su prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Dragomir Karić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Biljana Hasanović-Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović i Goran Bogdanović. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Narodni poslanik Branka Karavidić.
Gospodine potpredsedniče, najpre bih vas zamolila da prenesete gospođi predsednici Skupštine, da ubuduće ne komentariše izlaganja poslanika. Možda ne bih ni reagovala, da je pažljivo slušala ono što sam govorila. Što se tiče člana 5, on glasi – putem medija objavljuju se informacije, ideje i mišljenja, o pojavama, događajima i ličnostima, o kojima javnost ima opravdan interes da zna, pa ide deo koji nama naravno ne odgovara, kaže – bez obzira na način na koji su pribavljene informacije u skladu sa odredbama ovog zakona. Moje kolege i ja smo predvidele da se ovaj deo – bez obzira na način na koji su pribavljene informacije u skladu sa odredbama ovog zakona, brišu i da se umesto njih dodaju reči „a koje su pribavljene u skladu sa zakonom“. Dobili smo obrazloženje Vlade, da li Vlada nije imala vremena, da nam malo podrobnije objasni ili da da više argumenata, ali Vlada kaže – amandman se odbija iz razloga što je odredba u predlogu zakona preciznija od odredbe koja je data amandmanom. Ne mogu da razumem da je njihova formulacija data u članu 5. bolja, nego naša koja kaže da se umesto reči – bez obzira na način na koji su pribavljene informacije. Kada se tako nešto kaže, daje se mogućnost da se novinar, odnosno onaj ko pribavlja informacije služi nedozvoljenim, nezakonitim, nemoralnim načinom da dođe do informacije. Recimo, može da pribegne tajnom snimanju sagovornika, može da se bavi prisluškivanjem, može da se bavi krađom dokumenata. Ja se nadam da će ministar prihvatiti ovaj amandman, jer kažem upravo je naša odredba preciznija, nedvosmisleno govori da se mogu koristiti samo informacije koje su pribavljene u skladu sa zakonom, dok u formulaciji predloga to nije najjasnije rečeno. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović.
Gospodine predsedavajući sad smo došli do jedne kontradiktornosti. Malopređašnjim amandmanom neko je tražio da se uvodi termin autocenzure da se to navodno sprečava, a sada ovim amandmanom zapravo ista poslanička grupa na neki način želi da uvede cenzuru. Šta znači novinar da prikupi informaciju u skladu sa zakonom? Znate, šta novinar nije ni sudija za u prethodnom postupku, nije ni tužilac, a ne radi ni u UKP, nego je novinar. Naravno da novinar objavljuje informacije koje su zaista značajne za ovo društvo, a ono što je on dužan, to je da pozove drugu stranu, recimo ako je u pitanju malverzacija, na primer, po pitanju vinograda, onda je dužan da zove ovoga ko je dobio subvenciju za vinograde, da ga pita, da li ste vi zaista dobili tu subvenciju. Znači, ovako nešto je nemoguće usvojiti, jer bismo onda stavili novinare da budu istražne sudije, a to zaista nije ni normalno. Novinar je slobodan, može da piše, ono što je u skladu sa kodeksom i novinarskom etikom, to je da pozove drugu stranu, da to demantuje ili potvrdi, ali ovako nešto je besmisleno prihvatati.
Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Koristim vreme poslaničke grupe, sa željom da podržim amandman kolega, Marka Đurišića, prof. dr Janka Veselinovića, Biljane Hasanović-Korać, Branke Karavidić, Slobodana Homena, Aleksandra Senića, akademika Ninoslava Stojadinovića i Gorana Bogdanovića i da skrenem pažnju ministru na potrebu da još jednom razmisli o ovom amandmanu, jer se pribavljanjem informacija u skladu sa zakonom odnosi i na ozbiljne primedbe koje u izveštaju Komisije imamo o stanju u medijima, da se na potpuno nezakonit način informacije iz tužilaštva, policije, a u obliku autentičnom, prepričanom dolaze u medije, a tiču se ili istraga ili predloga za istrage. Evropska komisija je vrlo jasno upozorila da je to nedopustivo, tako da vaše odbijanje, da se ovaj amandman prihvati sa obrazloženjem da je preciznije u Predlogu zakona, je u suprotnosti sa komentarima koje imamo od strane ljudi na koje se pozivamo kada govorimo o onome što je podrška ovom zakonu. Sva želja da se i amandmani i odredbe predstave drugačijim nego što jesu je potpuno legitimno kada to radi većina ili predlagač zakona, ali to u ovom slučaju se vidi kolika je laž, mnogo brže nego u slučajevima Zakona o privatizaciji i Zakona o radu, Zakona o stečaju. Ovde se vidi u sledećim danima nakon usvajanja zakona kada se u medijima, bez obzira šta je bio nosač informacija, pojave informacije tipa i vrste na koje je Evropska komisija imala ozbiljne primedbe. I da nije, mislim da mi nemamo spora ovde u društvu, mi u Srbiji, da je nedopustivo da se na nezakonit način od strane davaoca informacija, a ja tu ne mogu da kažem za novinara puno, pošto je informacija zlato i novinarski posao je takav da novinar ne mora da pita odakle je izvor, ali da je ovo jasna poruka onima koji krše zakon ili imaju nameru da krše zakon u davanju informacija medijima. Bar usmeno da čujemo da ćemo uraditi nešto na opaskama iz izveštaja koji se tiču nedopustivih članaka, uvodničara, kolumnista, komentatora, a tiču se informacija koje nikako ne bi smele da budu u medijima.
Reč ima ministar Tasovac.
Pošto ja imam mogućnost da govorim samo dva minuta o svakom amandmanu, da ne bih potrošio vreme kao prošli put, odgovarajući na prvo pitanje, sačekao bih da vidim da li ima još nekih dilema.
Hvala. Vi po amandmanu? Pošto ste vi diskutovali, moram dati reč ljudima koji nisu diskutovali. Reč ima narodni poslanik Dragoljub Mićunović.
Pratim debatu. Rekao sam nešto i u načelnoj raspravi o ovome. Sve možemo da dozvolimo, ali nije dobro da nam neka neznanja se prikradu prilikom ovih rasprava, a da onda tvrdimo da imamo podršku od međunarodnih institucija. O tome ćemo videti kada se otvori Glava koja govori o slobodi medija. Ono što je ovde važno i što želim da kažem, postoji Minhenska konvencija iz 1971. godine i ona vrlo jasno definiše ove probleme. Zadatak je novinara i vlasti da obezbede slobodu informisanja. Drugo, da se bore za istinu. Dakle, ta informacija mora da bude istinita i treće, ne sme se povrediti ni na koji način dignitet građanina. Ne možemo širenjem jedne slobode da ugrozimo drugu slobodu. Dakle, osnovni problem danas u svetu, a kod nas je to dobilo vulgarne razmere, jeste da štampa, bilo da je „Maradoks“, „Špringer“, itd, znamo već, Berluskoni, ko god hoće, uobrazila da ima prava da vam uđe gde god hoće, u kuhinju, u krevet, u bilo koji sastanak sa prijateljem itd, da vam izmisli svakakvu priču jer je to navodno sloboda. Sloboda je sve ono što ne ugrožava slobodu drugih i ne može se tolerisati beskrajna sloboda novinara da on, nije važno na koji način dođe do neke informacije. Zato je ovo pitanje ključno za slobodu i za odgovornost. Nema slobode bez odgovornosti, jer se događa ono što se zove zloupotreba štampe. To nije od juče, o tome su raspravljali oko Džefersona kada je govorio protiv cenzure, kaže – da, protiv toga smo da bude pre, ali smo zato da bude posle, da onaj koji je izgovorio neku reč, objavio neku informaciju za nju snosi odgovornost da je istinita i da nije povredila ničije ljudsko pravo i dostojanstvo. Na taj način se obezbeđuje sloboda. Dakle, neke stvari su opšte poznate i treba da ih poštujemo. Ovde se mnogo štošta čulo. Nisam uvek hteo da intervenišem, recimo da je vrlina zakona da bude fleksibilan kao što je slučaj ovde. Dakle, nije važno odakle, kako, mora da bude precizirano. Ono što karakteriše jednu pravnu normu jeste njena univerzalnost. Ono što važi i za prosjaka, važi i za cara. To je norma i to mora da važi, a ne ostavićemo pa može ovako, može onako. Onda se hvalimo da postoje, ili poduke smo slušali, da postoje leks specijalis koji može da derogira ove univerzalne zakone. Da, ali samo u specijalnim situacijama, ali inače se sve diktature time i služe da specijalnim zakonima ponište opšta prava koja se daju. Molim vas, da u nekim stvarima koje su opšte poznate u teoriji i u praksi demokratije, da nam to ne prolazi tek onako, jer ćemo sutra prilikom implementacije imati taj problem. Nisam hteo da se uključujem oko autocenzure. To ne mora da stoji unutra on mora da se podrazumeva da kada ima autocenzura, to je jedna pojava kao kad kažete da ima nevremena, itd, morate da znate uzroke. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović.
Ja moram da priznam, uvaženog profesora uvažavam kao možda najvećeg živog filozofa trenutno i mogu da se složim sa zaista većinom ovih stvari što je izneo kada komentarišem ovaj amandman. Znate šta? To sada što ste naveli mora da se gleda novinarski kodeks ili etika. Šta znači da se novinar ponaša, da prikuplja informaciju u skladu sa zakonom? Kojim zakonom? Znate, tužilac prikuplja informaciju u skladu sa ZKP, na primer, ili policija isto radi u skladu sa zakonikom o krivičnom postupku. Koji to ovde zakon bi mogao da bude merodavan da bi novinar mogao da prikuplja informaciju u skladu sa tim? Mi da smo ovo sada izgovorili, što donekle mogu da se i složim sa uvaženim profesorom, nas bi ovde optužili za najgoru moguću cenzuru, za najgoru moguću cenzuru bi nas ovde optužili. Ja ne znam da li uvažene kolege čitaju stranu štampu? Pa vi da vidite šta se tamo objavljuje, recimo naslovna strana „Daily Mirror“ ili „Sana“, ili bilo koga od tih renomiranih svetskih časopisa, vi biste se zgrozili. Mi smo mala deca u odnosu na ono šta se dešava u nekoj stranoj štampi, a inače je to tabloidno tzv. novinarstvo. Razvilo se baš u tom periodu kada je prethodna neka garnitura vladala. Ja još nešto moram da kažem, juče je, recimo izašao jedan nedeljnik, kakve tu gadosti pišu, recimo za premijera, da to pas sa maslom ne može da obriše, ali to se ovde štampa i niko o tome ništa ne kaže. Ako već govorimo o nekakvoj cenzuri, ja ću podsetiti još jednom građane, godine 2009. da bi opstali na vlasti, da se ne bi Vlada srušila, donet je zakon o informisanju koji je Dinkić uslovio. Svi ste glasali za to, to je najgori cenzorski zakon. Zato što su ga osudili i OEBS i zaštitnik građana i sva novinarska udruženja za razliku od tog zakona koji ste vi doneli i uveli mrak i cenzuru. Mi ipak danas donosimo zakon koji svi podržavaju i to je ključna razlika. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Mirko Krlić, pa Marko Đurišić.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, meni je žao ako sam malopre izazvao komentar u smislu da sam protiv toga da poslanici imaju pravo da podnose amandman kakav žele. Naravno ne, i pozdravljam predlagače prethodnog i ovog amandmana, jer mislim da su otvorili prave teme, a cilj mog delovanja danas jeste da skrenem pažnju na stanje u novinarskoj profesiji od koje očekujem da upravo ovaj zakon konačno reši. Pokušali smo ovde da definišemo i šta je autocenzura i šta je pribavljanje informacija i šta su činjenice u novinarstvu. Autocenzura, mogu se složiti jednim delom, jeste i kukavičluk, jeste, kako kaže gospođa Đerić, i moralna kategorija. U našem društvu to je socijalna kategorija, 70% medija u koje uđete i pokušate da se zaposlite reći će vam – evo, imate prostor, nađite sebi sponzora, obezbedite sami sebi platu. Tu dolazi do autocenzure, tu dolazi do jedne vrste novinarstva koja se vrši na način kako se vrši, ja o tome govorim i to je ono što se mora završiti. Poznajem novinara koji ima tezgu na pijaci. Svoju apanažu ne dobija u novcu nego dobija u robi pa se čovek snalazi na takav način. To je sramotna pozicija u kojoj se nalazi srpsko novinarstvo i zbog toga je ovaj zakon toliko važan. Setimo se pokojnog prof. Lukača koji je utemeljio naše savremeno novinarstvo. Prva rečenica koju je govorio studentima jeste – novinar koji se bavi marketingom je trgovac, a ne novinar. Druga njegova rečenica – činjenice su svetinja, a komentari proizvoljni. Ako baratamo činjenicama i ako su činjenice važne, novinar ima pravo kao svako autentično biće, kao autor da ima svoje komentare, ali ako se ovim pogodi, onda nema nikakvih problema i odakle je izvor, i kako je izvor došao. Ako barata isključio činjenicama, a na osnovu činjenica izvodi komentare, to je već njegova kreativnost. Kada sam skrenuo pažnju da o ovome možete imati mnogo više saznanja nego što ja imam lično, upravo zbog toga što gospoda marketinškog i medijskog prostora sede u vašim redovima, a takve ne znam u redovima stranke kojoj pripadam.
Reč ima ministar Tasovac. Izvolite.
Moram da vam kažem da je ovaj član 5. bio predmet rasprave tokom donošenja nacrta ovog zakona, čak ja sam sam imao određene dileme, ali onog trenutka kada sam dobio argumentaciju, pre svega od ljudi iz novinarskih udruženja o tome da bi izbacivanje ovog člana zapravo potpuno saseklo krila istraživačkom novinarstvu i da bi potpuno onemogućilo istraživačko novinarstvo i da bi predstavljalo jedan vid zapravo pritajene cenzure. Mi više nismo imali dilemu da li da ga ostavimo ili ne, a takođe, skrenuću vam pažnju da u članu 9. se daje šta su obaveze urednika i novinara, kad su dužni da sa pažnjom i primerenim okolnostima pre objavljivanja informacija koje sadrže podatke određenih pojava i događaja ili ličnosti provere njeno poreklo, istinitost i potpunost. Dakle, ovo je konkretno, ovaj stav 5, on omogućava da se novinari bave istraživačkim novinarstvom, a član 9. jednostavno poziva sve da se profesionalno bave svojim poslom . Nadam se da niko ovde nije protiv toga da se ograniče mogućnosti istraživačkog novinarstva u Srbiji.
Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Upravo je naš amandman, po našem mišljenju, u skladu sa članom 9. i treba da omogući da novinari rade slobodno, ali da rade u skladu sa zakonom. Pričalo se ovde o praksi u svetu. Možda najveći medijski magnat u svetu, Rupert Merdok, bio je vlasnik jednog od najtiražnijih listova u Velikoj Britaniji, „News of the World“ i 2011. godine je otkrivena mreža potkupljivanja, nelegalnog prisluškivanja javnih ličnosti i političara u cilju pribavljanja informacija, ostvarivanja tiraža i profita. Da li mi želimo da stvorimo društvo u kome će neko samo zato što je ekonomski moćan moći nekog da potplati, da nelegalno prisluškuje, da bi mogao da dođe do nekih informacija, da ih objavljuje u medijima, ostvaruje profit ili politički ili neki drugi uticaj? Upravo je formulacija naša koju mi predlažemo ovim amandmanom, jasnija, a ne manje jasna, kako ste vi naveli u odbijanju ovog amandmana, da je ova formulacija preciznija, koja stoji u Predlogu zakona. Naša je preciznija. Znači moraju da se informacije pribave u skladu sa zakonom, svakim zakonom Republike Srbije.Nezakonita informacija ne može da se koristi, jer se onda dovodi u pitanje njena istinitost i, kako kaže član 9, verodostojnost, poreklo. Ne može da se utvrdi na pravi način ako je nezakonito pribavljena i ne može da se ostvari sloboda medija. Molim vas da još jednom razmotrite i da prihvatite ovaj amandman. Verujem da će to pomoći razvijanju istraživačkog novinarstva u Srbiji. Molim vas, gospodine predsedavajući, ovo je vreme šefa poslaničke grupe. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz. (Vladimir Đukanović, s mesta: Povreda Poslovnika.) Izvinjavam se, narodni poslanik Vladimir Đukanović reklamira povredu Poslovnika. Izvolite.
Član 107. dostojanstvo Skupštine. Gospodine predsedavajući, ja ne dozvoljavam, s obzirom da sam dugo godina bio u novinarstvu, da se vređaju kolege novinari. Amandman se ovde odnosi na kolege novinare, a ovde neko priča o vlasniku nekog medija koji je negde nekog prisluškivao. Ne dozvoljavam da se kolege novinari vređaju da su možda neki špijuni ili agenti. Ne pada mi na pamet to da dozvolim. Zašto? Zato što su i oni deo ove Skupštine i oni odavde izveštavaju. Ako neko već aluziju da će novinar da stavlja prislušne uređaje ili da nekog negde prisluškuje, to je zaista ružno. Ja bih molio vas da reagujete i da zaštite kolege novinare koji su, takođe, deo ovog parlamenta i koji odavde izveštavaju. Hvala vam.
Kada bih primenio vaš metod, gospodine Đukanoviću, onda bih morao mnoge ljude da zaštitim, ne samo novinare. Znači, nisu novinari izuzeci od ostalih ljudi. Ovde se mnogo što, šta vređaju ljudi, znate, ali ja to ne mogu da sprečim. Vi dobro znate da, po Poslovniku, poslanik ima pravo da iznese neki stav o tome. Prema tome, ja mislim da nije došlo do povrede Poslovnika, ali vi možete da se izjasnite ako želite da se glasa o povredi Poslovnika. (Vladimir Đukanović, s mesta: Ne.) Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vesna Marjanović, a onda Dragan Šormaz.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Samo doprinos diskusiji kolege Đurišića i pozivanje na primer iz Velike Britanije ili međunarodne štampe i medija. Tačno je da u mnogim, pre svega, britanskim medijima postoje tabloidi koji su dosta dramatični u svom nedostatku kulture i etike, ali isto tako je tačno da tamo postoje mediji koji su primer novinarske etike i koji su obično izvor ozbiljnih informacija, što nije uvek slučaj kod nas, pošto su kod nas gotovo svi mediji postali tabloidni i vrelo često se dešava da se neodgovorne informacije plasiraju kao tačne u sprezi sa državnim institucijama, policijom i drugim bezbednosnim institucijama u zemlji. U Velikoj Britaniji, ako već nju spominjemo, pokrenuta je čuvena, upravo ovo o čemu je govorio gospodin Đurišić, istraga, Levison istraga ili Levison izveštaj, gde je ozbiljna istraga rađena zbog prisluškivanja, u kojoj nisu učestvovali samo vlasnici medija, nego i pojedini novinari i oni su bili predmet istrage. Dakle, ne želimo mi da vređamo novinare. Ja o novinarima, koji pošteno i odgovorno rade svoj posao, imam najbolje moguće mišljenje. Mi samo hoćemo da kažemo da je situacija, kada su u pitanju mediji, postala tolio ozbiljna da međunarodne organizacije, kao što je Savet Evrope, sve više govore o odgovornosti medija, ne samo o njenoj slobodi, koja ne sme da bude upitna. Moje pitanje za ministra, zapravo, pošto ja prva ne bih želela da podržim amandman koji će ograničiti istraživačko novinarstvo – koji su argumenti i koji je dokaz ako novinar primenjuje zakon, da neće moći da dođe do određene informacije, odnosno, da li to znači da postoje situacije u kojima novinar može da prekrši zakon da bi došao do određene informacije? To me, prosto, interesuje, jer je možda moguće, pa vas molim da nam kažete, koji su to argumenti? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz. Izvinjavam se, gospodine Šormaz, još jedanput što sam napravio grešku.
Nije problem, naročito kada je neka od koleginica u pitanju. Džentlmenski možemo da prećutimo. Mislio sam da će možda ministar da odgovori na ovo, ali dobro. U principu, mislim da je dosta precizno napisao i da je ministar dosta jasno to rekao,naročito kada povežemo sa članom 9. zašto je ovaj amandman, neću da kažem da nije dobar, da nije prihvatljiv, nego je suvišan. Nepotrebno je jer je jasno napisano sve. Ono što je bitno takođe za ovaj zakon reći i vezano za sve ovo što smo čuli u raspravi i oko ovog amandmana su dve stvari. Prvo, apsolutno prvi put, ponavljam namerno, kaže nam i EU, ovim zakonom idemo ka tome da se tačno i jasno zna vlasnička struktura. Sad vezano i za ovu prepirku ko je i da li su novinari učestvovali u nekoj špijunskoj aferi ili nisu, ali bitna je uvek vlasnička struktura, bitno je da znamo ko stoji iza kog medija i kako radi. Onda možemo znati i motive, što do sada u Srbiji nije bio slučaj. To do sada u Srbiji, jednostavno, nije bio slučaj. Pozivanje na to da li su neki mediji ozbiljni, tabloidni i tako dalje, da su kod nas svi pretvoreni u tabloidne, znate, govorilo se da dan počinje sa „Politikom“, ali je neko 2008. godine smenio ozbiljno uredništvo „Politike“, pa mi to ovde nismo govorili, koje je bilo i kritički nastrojeno čak i prema vladajućoj strukturi i doveo neozbiljno rukovodstvo, po mom mišljenju, „Politike“, koje je upropastilo „Politiku“ kao novinu, jer je samo služila jednom kabinetu u Obilićevom vencu. Sada govorimo da li će ovako moći novinari ili će moći onako novinari, da li će primenjivati zakon ili neće. Moramo uvek da pogledamo i u svoje dvorište, moramo da vidimo šta smo mi radili. Lepo nam kaže EU, a neko kaže da mu nije bitno kakvo je mišljenje EU. Ako se Evropska komisija sa ovim slaže, a lepo piše da je usklađeno sa odredbama Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju između EU i zajednice i njihovih država članica. Pogledajte, sve je ovde navedeno, cela strana usklađenosti, pa onda imamo potpuno usklađen. Čuli smo malopre u raspravi o ovom amandmanu, pominje se deklaracija iz 1971. godine. Pogledajte, potpuna usklađenost sa Direktivom iz 2006. godine, Evropskog parlamenta i Saveta od 12. decembra 2006. godine i uslovima na unutrašnjem tržišta. Znači, 100% usklađenost. Delimična usklađenost, mada je i to potpuna usklađenost, iako piše da je delimična, zato što usklađenost nije postignuta samo u pogledu odredaba koje su takve prirode da ih može implementirati samo država članica. Znači jedino gde smo delimično uskladili je ono gde i ne možemo potpuno da uskladimo dok ne postanemo deo tog prostora. Stručnu analizu Predloga zakona, pa i ovog člana, uradila je Sandra Bašić Hrvatin, ekspert Evropske komisije. Sve primedbe, prednosti i sugestije date u pismenoj formi i na zajedničkim sastancima od strane evropskog eksperta ugrađene su u tekst Predloga zakona. Neko kaže da mu nije bitno mišljenje. Meni je bitno, zato što želim da Srbija bude što pre za narednih četiri, pet godina najviše deo EU. Nemam dilemu sa sobom šta treba sve uraditi i kako se postaviti da bismo bili tamo. Vidim da neki i danas imaju i dalje dileme vezane za različite slučajeve koji se dešavaju za medijski prostor. Usvajanjem ova tri zakona završavamo veliki deo posla. Naravno sledi, i tu se slažem sa poslanicima opozicije koji su rekli, primena. Posle toga je bitno da sledi primena, ali smo sami sebi dali zadatak. Sada je na tome da ga i primenimo. Zato ovaj amandman ne mislim da je nešto nejasno, ali potpuno precizno je napisano u zakonu i ništa ne menja. Pogledajte, raspravljamo više od pola sata o tom amandmanu, a možda ima nekih koji su suštinski koji su mnogo bitniji.
Reč ima ministar Tasovac. Izvolite.
Za 30 sekundi koliko mi je ostalo da dajem komentare po ovom amandmanu, premalo je to vremena da bi dao sve one argumente koje su ljudi, koji se bave istraživačkim novinarstvom, želeli da ugrade u ovu tačku zakona. Imam jedno drugo pitanje. Ovo je tačka zakona koja nije nova. Ona je iz zakona koji je donet pre 11 godina i ne vidim razlog zašto je onda ta tačka bila nešto što podržava istraživačko novinarstvo, a u ovom trenutku nije.
Na član 8. amandman je podnela narodni poslanik Zlata Đerić. Vlada i nadležni Odbor nisu prihvatili ovaj amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanikZlata Đerić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre, pa ja sam neko ko nerado podnosi amandmane u ovom tekstu, da se briše određeni član. Kao junak iz „Mosta na Žepi“, nekoliko verzija amandmana sam pokušala da napravim i svaki sam precrtavala i shvatila, gledajući član 5. i član 9. ovog zakona, da ovaj član zaista nema smisla da stoji u zakonu. Zbog čega vam to govorim? Član zakona odnosi se na položaj nosilaca javnih i političkih funkcija, što smo svi mi ovde. Znači, izabran i postavljen, odnosno imenovan nosilac javne i političke funkcije dužan je da trpi iznošenja kritičkih mišljenja koji se odnose na rezultate njegovog rada itd, bez obzira na to da li se oseća lično povređen iznošenja tog mišljenja. Dakle, imate član 5. i član 9. koji ovo lepo uređuju, a ovo „dužan je da trpi“, molim vas, to koliko smo mi dužni, koliko sam ja dužna da trpim, ne možete vi da odredite zakonom. To je odredila biologija, psihologija i sve moje lične karakteristike. Trpim do praga moje izdržljivosti. Znači, to je nešto što ovaj član čini toliko proizvoljnim, toliko priprema spinuje u javnosti, čak i medijskoj javnosti, neke posebne okidače koje će te vi, pre svega, kao umetnik, kao stvaralac, kao vrlo senzibilna osoba prepoznati i zavist i sujetu i inferiornost i onda ćemo imati problem sa nečim što će preoblikovati neke momente u javnom mnjenju. Reći ću vam jednu situaciju. Ja sam neko ko je svestan svoje javne političke funkcije i živi u skladu sa tim i spremna sam za javno kritičko mišljenje. Nikada ga ne osporavam, branim svoje stavove u ovom domu već desetak godina. Nedavno smo imali jednu situaciju, svih 250 ljudi, imenom i prezimenom, da smo u jednoj teškoj situaciji za Srbiju, kada su se desile poplava, odvojili od svojih prihoda po 45.000 dinara. Provučeni smo najstrašnije kroz medijsko blato. Išlo se do toga da se ocenjuje kako smo mi to nerado učinili, kao i ostale slične paušalne kvalifikacije. Dakle, nismo mogli ničim odbranimo. Komentari građana koji su stavljeni u te tekstove, preko 2.000, su bili najstrašniji, a nijedan nije u skladu sa onim što ljudi ovde svim srcem i dušom rade i saučestvuju. Pre svega, ovde su ljudi koji dolaze iz tih gradova. To je samo jedan od primera. Zbog toga sam smatrala da je ovaj član trebalo obrisati. Ako već nećete poslušati moj amandman i prihvatiti ga, mislim da su kolege posle mene, iz dve poslaničke grupe iz opozicije, dali možda bolje rešenje. Ja nisam bila toliko mudra, ali barem podržite to, jer je nedopustivo da ovako stoji ovaj član. Hvala.
Na član 8. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada i nadležni Odbor nisu prihvatili ovaj amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanikGordana Čomić.
Član 8. ima rubrum – položaj nosilaca javnih i političkih funkcija. On glasi u predloženom tekstu: „Izabran, postavljen, odnosno imenovan nosilac javne i političke funkcije dužan je da trpi iznošenje kritičkih mišljenja koja se odnose na rezultate njegovog rada, odnosno politiku koju sprovodi, a u vezi je sa obavljanjem njegove funkcije, bez obzira na to da li se oseća lično povređenim iznošenjem tih mišljenja“. Moj amandman je da se posle reči „funkcija“ stavi tačka i da se iz člana briše deo koji glasi: „bez obzira na to da li se oseća lično povređenim iznošenjem tih mišljenja“. Potpuno razumem argumentaciju koleginice Zlate Đerić, a koja se odnosi na reč „trpi“. Ono što je tumačenje, odnosno razumevanje, ovu reč „trpi“ razumem kao obavezu za nosioca javne funkcije, imenovano ili izabrano lice. Svi imaju slobodu da izreknu kritiku, ali potpuno razumem. Ovo je jedan član koji bi bio nemoguć pre 40 ili 30 godina, ali sa promenom odnosa javnosti svetla se stavljaju na sve ljude koji dobrovoljno stupaju na javne funkcije. Niko nas ne tera da budemo poslanici, ministri, ne znam za ministre, nisam bila još, pa ne znam da kažem, ali verovatno ni ministre, ni direktore, ni načelnike. Niko vas ne tera da se bavite javnim poslom. To je dobrovoljna stvar. Ako je dobrovoljna stvar, onda moramo imati svest o tome da postoje dokumenti, da postoji jedna geneza odnosa javnosti u medijima prema ljudima na javnim funkcijama. Čak i neke presude možemo citirati iz Evropskog suda za ljudska prava, gde tog trenutka, kada vi dobrovoljno stupite u prostor javnih poslova, vi se dobrovoljno odričete dela privatnosti. Ako vas lažu, kleveću, to zovem – dužni ste to da trpite. To je proces. Mislim da ovaj član može da ima bolju formulaciju. U svakom slučaju bih da se izostavi deo koji se odnosi na to da li se on ili ona oseća lično povređenim iznošenjem tih mišljenja. To nikoga nije briga. Mislim da ne može da bude uneto u zakon da li polje slobode, kritike za sadržaj poslova ljudi na javnim poslovima, da li to polje slobode treba da se definiše tako da nema veze da li se on ili ona oseća lično povređenim. Imamo drugi problem. Imamo problem što uopšte ne kritikujemo rad ljudi na javnim poslovima ili u jako, jako malom delu. Imamo problem što smo mi naučeni, kao društvo, da diskvalifikujemo ljude, a ne da diskvalifikujemo ono što ljudi rade. To mogu da ilustrujem sa delom debata ovde ili juče kada jedan potpuno neprihvatljiv vrednosni sistem može da povezuje etničko poreklo preko Albanaca i njihovo pravo da imaju udžbenike. Kada se to ne razume, jer je to šaljivo - ne mislimo to mi ozbiljno, nego platite struju, pa ćete dobiti knjige. Znam da nema načina da se takav naš stav, naše sklonost da diskvalifikujemo ljude, a ne da razgovaramo o onome što ljudi rade… Zaista ne mislim da će to da bude u kratkom vremenskom roku smanjeno. Za to sam da svakako ostane ovaj član i da se svi oni, koji žele da stupe na javnu funkciju, imaju u vidu ovaj član, da moraju da budu predmet kritike dobrovoljno. U tom smislu, ta reč „trpi“, tu se sa koleginicom Zlatom Đerić potpuno slažem, ne stoji, ali ne možete da kažete – jedva čekamo mi na javnim poslovima da nas diskvalifikujete, kao i da se izrazi radost što će to da se dogodi. U tom smislu, razumem reč „trpi“. Kada je u pitanju diskvalifikacija koja je definisana na drugi način, a to je povreda ugleda, kleveta, kaljanje časti i sve ostalo, toga ima. Dobro je definisano u ovom zakonu i za onoga ko je sklon takvim tekstovima, komentarima, kolumnama, izjavama, kako god i za onog ko je meta napada. Volela bih da ovo nama svima bude povod da počnemo više da razgovaramo o onome što ljudi rade, a ne o onome šta su i ko su, kako se zovu, kako izgledaju. Još važnije, da razumemo da se ovo odnosi na sve nosioce javnih funkcija. Nema to nikakve veze i nedopustivo je da ako pripadaš opoziciji navijaš da se ovo dešava nekom iz vlasti ili si iz vlasti da navijaš da se ovo dešava nekome iz opozicije. To je dokaz da uopšte ne razumemo koliko je važno podvrći se dobrovoljno kritici javnosti za sve ono što se radi, koliko je važno komunicirati u tom polju kritike i slušati pažljivo zamerke, opaske, predloge ljudi koji nas gledaju, slušaju, ako smo ovako javno izloženi kao što jeste 250 narodnih poslanika ili ako nismo, ako smo u nekom delu izvršne vlasti ili u bilo kom delu vlasti koji je manje dostupan javnosti. Znam da se čini da ništa posebno ne menja da li ćemo prihvatiti ovaj amandman ili ne, ali imala sam želju da iskoristim definiciju ovog člana 8. i kao poziv da možda i u pokroviteljstvu ministarstva da se otvori jedna debata. Ministarstvo to može da radi, dijalog ljudi raznih, onih koji su na javnim poslovima i raznih vrsta javnosti koje po prirodi stvari kritikuju njihov rad, a čiji se sadržaj kritike ovako ili onako završi u nekom mediju. Mislim da bi od toga imali svi koristi.
Vreme preko dva minuta, u iznosu od pet minuta i 17 sekundi će biti oduzeto od poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, povređeni su članovi 106. i 107. Poslovnika. Prvo, prethodni govornik, odnosno gospođa Čomić nije govorila samo o amandmanu nego je potpuno pogrešno, da li svesno ili nesvesno tumačila izjavu predsednika Vlade Republike Srbije, gospodina Aleksandra Vučića. Dakle, on nije rekao i nije pozivao na bilo čiju etničku diskriminaciju nego je rekao da će Vlada Republike Srbije iz budžeta da obezbedi novac za udžbenike svim pripadnicima nacionalnih manjina i nije spominjao samo Albance, nego ako se ne varam i Mađare i Rusine i sve druge. Pozvao je građane, dakle ne Albance nego građane koji žive u Preševu, Bujanovcu i drugim opštinama u tom delu Republike Srbije da plaćaju struju. Što je potpuno normalna stvar, priznaćete u svakoj državi. Dakle, ovo je grubo vređanje dostojanstva Narodne skupštine, jer predsednik Vlade nije bilo koga diskriminisao nego je rekao da će država da učini sve da se omogući pripadnicima nacionalnih manjina da uče iz udžbenika na svom maternjem jeziku kao što je i obaveza svih građana Republike Srbije, uključujući i one koji žive u Preševu, Bujanovcu, Medveđi itd. i Srbe i Albance i druge, da plaćaju struju. Ovo nije prvi put danas da se predsednik Vlade Republike Srbije izlaže jednom linču zato što je juče rekao da građani treba da plaćaju struju. Građani treba da plaćaju struju kao što treba da plaćaju porez i kao što treba da izvršavaju druge svoje građanske dužnosti, a država je tu da im omogući da ostvare svoja prava, i manjinska i građanska i sva druga.
Hvala. Vi znate isto tako da ja mogu da se složim s tim, ali znate i Poslovnik, možete da se izjasnite. (Ne.) Hvala. Reč ima narodni poslanik Riza Halimi, povreda Poslovnika.
Opet dostojanstvo. Ne znam zbog čega ova potreba da se ignoriše ono što se u stvarnosti i zbilo. Moguće da ima potrebe da se traži izvinjenje, ali da se opovrgne ono što se desilo to ne može. Jer, problemi sa udžbenicima nisu ovogodišnji. Oni su godinama, decenijama i ova Vlada i ona prethodna preko ministara su čitavo vreme upozoreni, informisani da nedostaje ogromna većina udžbenika na albanskom jeziku i da više od pola udžbenika u prva četiri razreda, roditelji Albanci plaćaju. Nemaju mogućnost kao druge porodice u Srbiji da imaju besplatne udžbenike. To se ne može rešiti u mesec dana. Ako ozbiljno razgovaramo o ozbiljnoj problematici, moramo priznati da to u mesec dana ne može. Gledajte rokove koje ima Zakon o izdavanju udžbenika i pored najveće volje koje je bilo, predsednik Vlade, to ne može. To je obećanje koje ne može do 1. septembra sigurno da se ostvari. Tako da, kada to povežemo sa strujom, apsolutno mislim da je u pitanju greška i to veoma ozbiljna greška koja javno mora da se prizna. Oko toga nema šta dalje da se sporimo jer, nažalost, takva je formulacija bila, tako je prihvaćeno …
Gospodine Halimi, molim vas, ja sam vas namerno pustio da utrošite vreme koje je predviđeno za povredu Poslovnika. Ja vas molim, a molim vas zbog nekih prošlih vremena, da mi ne prebacite da vršim teror. Znači, vi ste ovde replicirali i mimo teme, mimo dnevnog reda, ako sam ikoga trebao da prekinem, trebao sam vas da prekinem, ali ja vas molim u tom smislu. Ja ovde priznajem javno da sam to tolerisao iz prostog razloga da ne mislite da imam nešto lično protiv vas, ali vas molim da ubuduće stvarno se vratimo na temu. Juče je bila rasprava o struji, i o svemu, a vi i danas govorite, kada govorimo o zakonima sasvim druge prirode. Molim vas da se tako i pridržavamo.
Predsedavajući, član 27. drugi stav. Vi ste dužni da se starate o primeni ovog Poslovnika. Zbog ovoga što ste obrazlagali biću, vi znate koliko vas uvažavam i poštujem, ali sad ću biti možda malo mekši nego što sam imao nameru. Sada ste zaista vi prekršili Poslovnik. Ukazao je kolega Martinović, baš čisto kršenje Poslovnika, dostojanstvo Narodne skupštine 107, od koleginice Gordane Čomić, koja je u svom govoru govorila nešto što nema veze sa amandmanom, vi je niste prekinuli i govorila upravo o tome kako je neko uslovio udžbenike. Možete pogledati u stenogramu i videćete da vam govorim tačno, a vi to verovatno niste čuli, kako je neko uslovio Albance dobijanjem udžbenika plaćanjem struje, ali bukvalno je tako rečeno, maltene citat vam govorim. Onda, posle toga, po drugi put član 107. dobija gospodin Halimi, vi ste sada objasnili zašto ste mu dali reč. Na taj način mi ostali ispadamo diskriminisani. Zašto ste mu dali? Zato što je Albanac poslanik? On je poslanik jedan od 250 i radi po istom Poslovniku kao i mi. Imamo mi ovde koleginica Slovakinja, imamo koleginicu koja je juče govorila po istoj temi rusinske nacionalnosti. Znate šta, to što je Albanac ne znači da treba da govori suprotno Poslovniku. Pogledajte gde smo otišli, a imamo još 200 amandmana da radimo. Treba striktno da se vodi Poslovnik i da se po njemu radi. Neću tražiti da se skupština izjašnjava, ali ću vas zamoliti da ubuduće koncentrisano pratimo šta rade i da radimo.
Gospodine Šormaz, prihvatam vašu kritiku. Ja sam priznao da sam namerno prekršio Poslovnik. A vama hvala što ne tražite da se o tome izjašnjavamo. Po Poslovniku, Riza Halimi.
Gospodine predsedavajući, malo čas ste izneli i dali tvrdnju koja je po meni nejasna. Rekli ste da vas navodno ne optužuju za teror, pa ste zato dali meni reč. Sad čujem poslanika…
Gospodine Halimi, koji je član u pitanju?
Član 103. Sada čujem da je predsedavajući u ovom slučaju povredio Poslovnik kada je izrekao nejasnu formulaciju, da ste mi dali reč zato da vas ne bi optužili da vršite teror, da li ste rekli prema Albancima ili prema nekome, ali, to je vaša rečenica. Ja ne znam zbog čega ja ovde treba da dobijem reč, zbog takvih navodnih optužbi? Ili ovo što gospodin Šormaz govori da su Albanci zaštićena vrsta, pa im treba tolerisati? Ja to apsolutno tako razumem i tako je izrečeno. Pogledajte stenogram, pogledajte beleške. Po čemu sam ja ovde bio privilegovan u radu ovog doma? Ako ima na osnovu tih analiza takvog zaključka, u redu, prihvatio bih. Ali, mislim da ne stoji. Apsolutno ni u čemu nisam bio privilegovan. Čak dosta puta nisam dobio reč kada je trebalo, bilo da su replike ili povreda Poslovnika. Gospodine predsedavajući, želim da objasnite o čemu se radi? O kom to teroru koji ste vi navodno izvršili? Hvala vam.
Hvala, gospodine Halimi. Ja sam vam objasnio da ste vi umesto povrede Poslovnika vršili repliku. I tu sam ja napravio grešku koju sam priznao i zbog koje se kajem. Trebao sam da vas isključim i da vam ne dozvolim da govorite. Ja vas molim da jednu dobrotu i razumevanje ne eksploatišete i da od toga pravite dramu. Dajte da budemo kolegijalni. Nije došlo do povrede Poslovnika i ja vas molim da nastavimo dalje s radom.
Ako bude još povreda Poslovnika, daću pauzu. To je pravo predsedavajućeg. Ili ćemo preći na rad, ili ćemo povređivati Poslovnik do besvesti. To sam došla da preporučim i predsedavajućem. Na član 8. amandmane… Izvolite.
Po Poslovniku.
Pauza pet minuta zato što ne može sednica da se vodi sa povredama Poslovnika i zloupotrebama povreda Poslovnika.
Kako vi možete da znate da ću zloupotrebiti Poslovnik? Hoćete li mi dati reč?
Hoćete da poslušam poslanika Veselinovića za dobacivanje iz klupe? Pauza pet minuta, inače u pauzi ne postoji vikanje. Pročitajte Poslovnik kada predsedavajući može da odredi pauzu i šta se pre toga dešava u sali. [[Posle pauze.]] Na član 8. amandmane su podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović i Goran Bogdanović. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da amandman nije u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, poštovani ministre i gosti, mi smo podneli amandman na član 8. i neophodno je ovde da kažem da nismo zadovoljni obrazloženjem za odbijanje našeg amandmana. Da bi potpuno bilo jasno o čemu se ovde radi, ja ću još jednom da pročitam sadržinu člana 8. i predlog izmene. Član 8. sadrži samo jedan stav u Predlogu zakona. Taj stav glasi ovako: „Izabran, postavljen, odnosno imenovan nosilac javne i političke funkcije dužan je da trpi iznošenje kritičkih mišljenja koja se odnose na rezultate njegovog rada, odnosno politiku koju sprovodi, a u vezi je sa obavljanjem njegove funkcije, bez obzira na to da li se oseća lično povređenim iznošenjem tih mišljenja.“ Mi nemamo dilemu da je ovo dobra formulacija. Naravno da nosilac javne funkcije mora da trpi kritiku. Ja mislim da tu ne sme uopšte da bude nikakve dileme, ali naš predlog je bio da se doda još jedan stav u članu 8. i da taj stav dodati glasi ovako: „Izabranom, postavljenom, odnosno imenovanom nosiocu javne i političke funkcije ograničeno je pravo na zaštitu privatnosti koje se jemči licu na koje se odnosi informacija, ako je podatak koji je sadržan u informaciji od značaja ja javnost, s obzirom na njegovu funkciju.“ U obrazloženju odbijanja kaže se – amandman se odbija iz razloga što je pravo na privatnost Ustavom zagarantovano svakom građaninu. Ali, gospodo, pravo na privatnost nije apsolutno. Pravo na privatnost ograničeno je, prema našem razumevanju, pravom javnosti da zna one informacije koje se tiču funkcije koju to lice vrši. Smatrali smo da bi bilo razumno prihvatiti ovaj amandman na član 8. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Ovaj amandman su predložili poslanici iz više poslaničkih grupa, u istovetnom tekstu. To je zato što je praktično ovaj amandman predložio NUNS da se uvrsti u proceduru i onda je nekoliko nas reagovalo i zato je neuobičajeno da postoje različita obrazloženja na isti tekst amandmana koji su predložili gospodin Živković i gospodin Pavićević i obrazloženje za ostale predlagače, iako je tekst amandmana praktično isti. Ja pozivam ministra, s obzirom da se u raspravi kod prethodnog člana, člana 5, pozivao na stav novinarskih udruženja kako ne bi prihvatio naš amandman, da sada upravo uvaži ovaj amandman i prihvati ga, jer on originalno dolazi kao predlog Nezavisnog udruženja novinara Srbije. Ovo je bilo vreme šefa poslaničke grupe, predsednice. Hvala.
Dve minute ste imali pravo. Vi ste potpisnik, je li tako? (Marko Đurišić, s mesta: Jedan od.) Vi ste potpisnik. Ništa niste trošili, samo vreme. (Marko Đurišić, s mesta: U redu, može i tako.) Znači, vi ste u ime svoje grupe govorili, u ime svih potpisnika. Gordana Čomić se javila.
Mislim da je na dnevnom redu amandman koji su potpisali Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Oko toga hoću da se javim. Dakle, koristim vreme poslaničke grupe.
Oni su i zajedno, a vi ste odvojeno. Malo je komplikovano. Samo izvolite.
Ne, ja sam skroz posebno.
Dobro, zajedno, odvojeno, posebno, samo izvolite.
Hvala. Dakle, tekst koji je predložen, uz svo uvažavanje što je to predložio NUNS, evo zašto je dobra rasprava, ne odnosi se na istu stvar na koju se odnosi tekst člana 8. u osnovnom tekstu zakona, onako kako ga ja čitam. Jedno je zaštita privatnosti, a drugo je obaveza da se trpi kritika. Trpljenje kritike ne mora da zadire u privatnost. Koliko mi to teško doživljavamo, imamo primera koliko god hoćete, sijaset, uključujući i, recimo, izveštavanje sa ove sednice, jer bi primena ovog zakona podrazumevala da novinar zna da je nosilac javne funkcije dužan da trpi kritiku. I to što se sve čulo, bez obzira da li se odnosi na to što jedan narodniposlanik govori za drugog narodnog poslanika, ili narodni poslanik ministru, ili narodni poslanik predsedniku Vlade, to ako je sadržaj onoga što se govori, nešto što je rečeno, a ne diskvalifikacija ličnosti, čak i onda, nažalost, mora da bude javno dostupno. Kada je u pitanju zaštita privatnosti, onda bih ja volela kada bi ovo mogao da bude drugi stav istog člana, zbog toga što, kada je zaštita privatnosti u pitanju, to nije samo reč o tome da morate biti dostupni medijima koji od vas žele informacije, nego zato što ste na javnoj funkciji, samo jedan primer da kažem, vi ste u obavezi da vaše imovinsko stanje, vaše porodične veze, vaše interesne veze budu dostupne javnosti. To nije slučaj sa nekim drugim zanimanjima. Ali, ponavljam, ovo je dobrovoljna stvar. Ako pre nego što stupite u prostor javnih poslova znate da ste obavezani time da se odreknete dela privatnosti, koji čak ide i u ono o čemu mnogi od nas ne misle, recimo, fotografisanje nekoga na javnoj funkciji na mestu i sa ljudima koji se onom koji fotografiše čine zgodnim, teško da možete da kažete – zašto me je slikao, fotografisao u lovu, u restoranu ili me je fotografisao na plaži? Moraš unapred da znaš da ljude koji slušaju i gledaju ono što rade ljudi na javnim funkcijama zanimaju takve stvari. U tom smislu je možda zaštita privatnosti, ali je to po meni različito od onoga što prvi stav definiše kao reč „trpi“, koja podrazumeva da se mi dobrovoljno odričemo dela slobode, koji možda ne bi u privatnom životu da nismo na javnim funkcijama, da smo onim što govorimo i onim što radimo slobodni i dostupni za svaku vrstu kritike i opaske. To je jedan proces koji traje već dvadesetak godina u razvijenim demokratijama i uvek ima da se doradi i uvek ima da se popravi i uvek postoji neki slučaj koji je presedan, koji se pojavi, pa kaže – aha, onda ćemo i ovaj deo ponašanja ljudi na javnim poslovima staviti u zakon. Pošto je spominjana Velika Britanija, u Velikoj Britaniji, nakon velikog skandala u „House of Commons“ sa poslanicima Donjeg doma, postoji skoro legalizovan izraz „daily test“ koji se odnosi na tabloide koji prate poslanike britanskog parlamenta. Sve ono što prođe kroz takav tabloid bude predmet i etičkih komiteta i rasprava u „House of Commons“, s tim što je tu nekoliko situacija drugačijih. Tu se razlikuje vrednosni sistem društva. Mnogo je manje diskvalifikacija ad personam. Mnogo je manje diskvalifikacija na osnovu ličnosti. Mnogo je manje onoga – poništi ga i onoga što se u sportu kod nas zove dijalogom kada se obraćaju sudiji – ne pričaj s njim, nabodi ga. Mnogo je manje toga, a mnogo više komentara na ono što je neko na javnoj funkciji uradio. Da bi mi stigli zajedno do te odgovornosti, da se više priča o onome što smo uradili nego o onome ko smo, kakvi smo i da li nam se može ili ne može diskvalifikovati po bilo kom ličnom svojstvu, mislim da su potrebna oba stava, a možda je čak moguće, mada nije, za odbor, ali, eto, bar da ostane javno zabeleženo. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima dr Vladimir Pavićević, podnosilac, dve minute. Vi ste ona grupa zajedno.
Ako vi tako kažete u redu. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice, poštovani gosti i ministre, samo bih hteo da dodatno obrazložim. Mislim da je neophodno da se unese ovaj član, stav 2. i ukoliko bi se taj stav 2. prikučio stavu 1. člana 8, mi bismo samo doprineli poboljšanju sadržine ovog predloga zakona. Već smo zaključili da ovaj predlog po svojoj sadržini nije u nesaglasnosti sa Ustavom Srbije. Tu nema nikakve dileme. Druga stvar, sadržina našeg amandmana kojim predlažemo unošenje stava 2. je standard na osnovu člana 8, člana 10. Evropske konvencije o ljudskim pravima, Evropskog suda za ljudska prava. Prema tome gospodo, ako mi ovde često ili s vremena na vreme, koristimo argument da smo za sadržinu ovog predloga zakona dobili podršku nekih evropskih međunarodnih organizacija za čije delovanje vezujemo izvesne standarde, onda mislim da tih standarda treba u celosti da se pridržavamo. Mislim da član 8, član 10. Evropske konvencije o ljudskim pravima čini deo tih standarda kojima mi treba ovde da se prilagodimo. I na samom kraju, u tački 3, kao jedan dodatak ovome, pazite, ovo da se trpi kritika, da bude neka vrsta obaveze nosioca javne funkcije, ja mislim treba da se tiče i onih podataka koji su sadržani u nekoj informaciji koja se tiče privatnosti, ali samo onda kada je ta informacija od značaja za javnost, s obzirom na njegovu funkciju. Ne govorim ovde o tome da li je neko lep, da li se oženio, razveo, nego samo ako je važna za javnost, s obzirom na tu funkciju koju osoba obavlja. Ne verujem da će škoditi na bilo koji način ako se ovaj stav 2. priključi stavu 1. člana 8. ovog predloga zakona.
Hvala. Po amandmanu, dr Aleksandar Radojević, vreme poslaničke grupe.
Poštovana predsednice, gospodine ministre, poštovane kolege, želim samo da ukažem par rečenica na ovaj član i na ovaj amandman. Naravno, da je svaki nosilac javne funkcije dužan da trpi kritičke stavove medija na svoj račun, naravno, time se i uputio u svet javnog života i politike. Međutim, jako je važno da se ono što je privatnost svakog lica takođe poštuje i da to ne bude pomešano jedno sa drugim, što se jako često dešava u lokalnim medijima i do danas, naročito u onim lokalnim medijima koji su daleko od nekog velikog sveta i velike javnosti, pa se onda ljudi koji su na javnoj funkciji, umesto da se kritikuju, da se javno kritikuju za učinjeno ili ne učinjeno, lažno predstave svojoj sredini, tako da imamo nešto za posledicu što se zove negativna selekcija ljudi. Svi ljudi koji su od struke, nauke i ugleda, onda ako budu oljagani u lokalnim medijima jedno dva puta, tri puta, beže sa funkcija. Tako da imamo situaciju da najbolji, najkvalitetniji ljudi vrlo retko budu spremni da prihvate javne funkcije u svojoj lokalnoj sredini. Zbog toga apelujem i na Ministarstvo i na pravosudne organe i na sve nosioce javnih funkcija da se ne dozvoli mešanje ove dve stvari. Dakle, da nosioc javne funkcije bude dužan da trpi kritike, ali kritike koje su istinite, ali istovremeno da njegova privatnost putem Ustava bude zaštićena. Hvala vam.
Hvala vam. Ministar Tasovac. Izvolite, ministre.
Zahvaljujem se. Čini mi se da u ovom trenutku možda ljudima koji nas gledaju nije do kraja jasno o čemu pričamo. Ono što je bila ideja predlagača, to je da nosioci javnih funkcija koji su dobrovoljno tu stupili moraju da budu svesni da su izloženi kritici. U ovom trenutku mi amandmane možemo da grupišemo u tri kategorije. Jednu koja predlaže da se taj član u potpunosti briše. Drugu, koja predlaže da se doda još jedan stav, čime se da kažem još pojačava na neki način ova priča čak i ugrožavanjem privatnosti. I treća stvar, treći amandman je da se stavi tačka, čime se na neki način malo još ublažava ova priča. Tako da čini mi se da uz obrazloženje koje smo dali zbog čega ne prihvatamo ovaj amandman, da smo našli upravo onu pravu meru. Znači, svako ko je preuzeo javnu funkciju dužan je da čuje kritiku, da je istrpi, jer u krajnjoj liniji to je naša dobrovoljna bila odluka.
Reč ima dr Ljubiša Stojmirović. Vreme poslaničke grupe.
Pa evo i sada iz izlaganja ministra vidi se da postoji dobra volja da se neke stvari prihvate, ali moramo da budemo svesni u kom vremenu živimo i kakvi su uslovi u kojima živimo. Svedoci smo da je mnogo toga ružnog bilo napisano, rečeno, prikazano o pojedinim javnim ličnostima. Zato mislim, iako mi se sviđa predlog kolege Pavićevića, mislim da u ovom trenutku ne treba prihvatiti ovaj amandman i on ostaje za neka bolja vremena kada i mi budemo bolji, odnosno mnogo bolji nego što smo sada. Hvala.
Ministre potrošili ste vreme. Dva minuta po amandmanu. Moram prema svima biti ista. Žao mi je. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Dragomir Karić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović.
Podneo sam amandman na član 10, koji da je prihvaćen i kada bi bio prihvaćen bi glasio – Ustanove javnih medijskih servisa na republičkom, pokrajinskom, regionalnom i lokalnom nivou i drugi mediji koji deluju u skladu sa načelima javnih medijskih servisa, posebno su dužni da o pojavama, događajima i ličnostima izveštavaju pravovremeno i nepristrasno, da omoguće izražavanje svih stavova, podvlačim, svih stavova i mišljenja koja su zastupljena u zajednici, da u duhu tolerancije podstiču raspravu o svim temama od interesa za javnost, da proizvode raznovrsne programske sadržaje i da teže najvišem nivou kvaliteta usluga. To je ono što sam predložio da se promeni u samom članu, pri čemu naravno tražim u izmeni ovog člana kako bi zakon bio u skladu sa medijskom strategijom do 2016. godine koju je Vlada usvojila 28. septembra 2011. godine. Naravno, da Vlada ne mora da prihvati ovaj amandmani žao mi je što ga nije prihvatila. Naravno, da očekujem da Vlada kaže da su ovo stvari koje inače postoje, inače se svi servisi time rukovode. Rekao bih da nas nažalost život demantuje i da stvari zaista ne idu u pravcu pokrivanja svih relevantnih i političkih pojava i stavova, a naročito kada su oni različiti u odnosu na glas onoga ko vrši vlast u našoj državi na bilo kom nivou. Imali smo primer nedavno u Smederevu, govorim ovo kao primer, sa kojim ste vi upoznati, s kojim su medijska udruženja tj. udruženja novinara već negativno reagovala, gde je gradonačelnica Smedereva koja je prvostepeno optužena osuđena za krivično delo. Prosto, žena nije dozvolila da se kaseta sa zasedanja Skupštine grada emituje, na kojoj se vidi šta pričaju opoziciono obore. Ovakva jedna odredba, ona nije imperativne forme, ali bi svakako doprinela da mi kažemo da to u zakonu piše, pa da kasnije kao društveni rad to i sprovedemo.
Zahvaljujem. Na član 10. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Milorad Stošić i narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Zahvaljujem. Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, kolege narodni poslanici, član 10. glasi – ustanove javnih medijskih servisa i drugi mediji koji deluju u skladu sa načelima javnih medijskih servisa posebno su dužni da u pojavama, događajima i ličnostima izveštavaju pravovremeno i nepristrasno i da omoguće izražavanje ideja i mišljenja koje su zastupljena u zajednici da podstiču na raspravu u duhu tolerancije o svim temema od interesa za javnost, da proizvode raznovrsne programske sadržaje i da teže najvišem nivou kvaliteta usluga. To je Vlada predložila. Moj amandman glasi da iza reči „ustanove javnih medijskih servisa“ se dodaje „na republičkom, pokrajinskom, regionalnom i lokalnom nivou“. Zašto sam ovo ovako napisao svi znamo da će sredinom sledeće godine svi lokalni mediji koji su pod ingerencijom ili koje finansiraju lokalne samouprave biti privatizovane, jer država izlazi iz lokalnih medija i onda ćemo dobiti, ako ne usvojimo amandman koji sam podneo ja i kako kaže predsedavajuća, gospodin Stošić, dobićemo da imamo jednake mogućnosti svih građana Republike Srbije da na isti način koriste usluge javnog medijskog servisa, i da nemaju svi ista prava kod ostvarivanja javnog interesa. Trenutno iz budžeta Republike Srbije, a kasnije iz takse i po ovom zakonu će tako ostati, se finansira RTS 1. i 2. i 3. i programa Radio Beograda, kao Republički javni servis koji pokriva teritoriju cele Republike, i imamo finansiranje RTV 1. i 2. program i tri radijska programa koji se isto finansiraju na isti način kao i RTS građanima, tj. novcem od svih građana Republike Srbije. Ako ne budemo usvojili ovaj amandman polovina teritorije, više od polovine, 65% Republike Srbije južno od Save i Dunava i polovina naših sugrađana, tj. sunarodnika neće imati isto pravo i mogućnosti da koriste javni medijski servis kao što imaju naši sugrađani, sunarodnici u Vojvodini i kao što imaju zahvaljujući ovom zakonu i RTV i građana koji žive naših sunarodnika u Beogradu, jer oni po zakonu o glavnom gradu imaju Studio B. Time će građani juga, južno od Save i Dunava plaćati tv pretplatu, bilo da ona ide preko budžeta u narednom periodu do stupanja na snagu zakona o taksi, kad počnemo da je plaćamo kao taksu, ali neće imati ista prava da koriste usluge servisa kao što imaju građani Srbije koji žive u Beogradu i u Vojvodini. Te vas s toga molim da u danu za glasanje podržite ovaj amandman, kako bi smo, ja sam za to da svi imamo iste obaveze, ma gde bili i živeli na teritoriji Republike Srbije omogućili da ma gde ko živeo na teritoriji Republike Srbije ima ista i prava. Ja vam se zahvaljujem.
Hvala. Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević, Enis Imamović, Riza Halimi, Šaip Kamberi. Vlada i Odbor za kulturu, informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Riza Halimi.
Hvala gospođo predsednice. Na član 13. ovog zakona podneli smo amandman u smislu celokupnog i po meni celishodnijeg obezbeđivanja u ostvarivanju prava nacionalnih manjina na informisanju na sopstvenom jeziku, s tim što u postojećoj formulaciji figuriše kratko, objavljuje informacije na jezicima nacionalnih manjina, a u predloženom amandmanu stoji – objavljuju programske sadržaje i informacije kojima se zadovoljavaju potrebe nacionalnih manjina za informisanje na sopstvenom jeziku. Znači, u celosti formulacija ove odredbe ostaje ista, samo što ukratko rečeno u pravcu informisanja na jezicima nacionalnih manjina, ovde je prošireno na to da ne bude samo direktno informisanje spomenuto, nego se dodaje i objavljivanje programskih sadržaja i informacija, a koje zadovoljavaju potrebe nacionalnih manjina u oblasti informisanja. Mislim da je trebalo prihvatiti ovaj amandman. Ne menja suštinu zakonske odredbe ali je dopunjuje da bi bila jasnija i obavezujuća. Nije prihvaćeno, a mislim da je bilo bolje da se omogući celishodnija i sveobuhvatnija formulacija.
Zahvaljujem, dva minuta i četiri sekunde. Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević, Enis Imamović, Riza Halimi i Šaip Kamberi. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje su prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Milorad Stošić, po amandmanu? (Milorad Stošić, s mesta: Ja po Poslovniku.)
Molim vas, prekršili ste Poslovnik, nedozvoljavajući mi da govorim po amandmanu broj 10. za koji sam se javio, podneo amandman. Molim vas da u nekom drugom javljanju imate u obzir, da mi date reč.
Svakako ću vam dati reč. Samo da znate, predsednik, predsedavajući, ne rukovode tehnikom. I u prošlom sazivu i u ranijim sazivima, kada se javi više od pet poslanika, mi to nemamo na ekranu. Došlo je do greške, ne mojom krivicom. Daću vam reč svakako. Da li želite da glasamo? Ne mogu u nazad da idem, jer to već procedura ne dozvoljava.
Ne želim, hvala.
Zahvaljujem na razumevanju. Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Vlada i Odbor za kulturu, informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Olena Papuga.
Amandman koji smo podneli odnosi se javni interes u javnom informisanju, a između ostalog, predložili smo da se u stavu 7. posle reči „i zdravlja ljudi“ doda „negovanja interkulturalne, međuetničke komunikacije, negovanja duha tolerancije i vrednosti multi kulturnog društva i razvijanja pluralizma ideja i mišljenja“. Između ostalog odredba predložena amandmanom bila je predviđena u verziji Nacrta ovog zakona. Sada ga u ovom predlogu nema, tako da smatramo da postoji poseban kvantum informacija od značaja za život i rad građana na nivou AP i jedinice lokalne samouprave, čije je objavljivanje javni interes u oblasti javnog informisanja. Među definisanim javnim interesima nalazi se infomisanje na jezicima nacionalnih manjina što je svakako za pohvalu, što je zakonodavac prepoznao to kao vrednost. Međutim, poneka istraživanja beleže visoku etičku distancu u Vojvodini, kao i samogetoizaciju manjinskih zajednica, mediji zatvoreni u svojoj sredini, svoj jezik, doprinose stvaranju etičke distance. U ovako definisanim javnim interesima članom 15. Predloga zakona, moguće je pročitati da se država Srbija opredeljuje za getoizaciju manjinskih zajednica, odnosno da podstiče da nacionalne zajednice u Srbiji, posebno u Vojvodini, gde živi najviše pripadnika nacionalnih zajednica, žive ne jedni sa drugima, nego jedni pored drugih. Savremene evropske vrednosti na koje se toliko pozivamo zasnivaju se na suživotu, nego upravo na isprepletanosti kulture i jezika, tzv. interkulturalnosti. Država Srbija mora u etičkoj komunikaciji interkulturalnosti da prepozna javni interes, pogotovo kada je informisanje u pitanju i to ne samo zbog dobre prakse u EU, nego i zbog toga što je getoizacija nacionalnih zajednica, što može biti uzrok razno raznih političkih i društvenih turbulencija, jer znamo šta se desilo poslednjih godina, devedesetih godina u Bosni. Odredba u međuetičkoj komunikaciji u multikulturalnosti može da omogući opstanak i razvoj medija koji imaju sadržaj na više jezika, a koji su veoma važni za Vojvodinu. Oni mogu da budu ugroženi medijskom reformom, ako se ne prepoznaju kao posebna vrednost. Ukoliko se ne prihvati naš amandman, zakon će, po našem mišljenju i dalje postizati getoizaciju manjinskih zajednica, što mislim da je opasno.
Zahvaljujem. Vaš je bio na član 15, da li je tako? (Olena Papuga, sa mesta: Da.) Na član 15. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Gordana Čomić i Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Član 15. je na rubrumu javni interes i u svojim stavovima definiše šta je to javni interes u oblasti javnog informisanja. Predlog moj i koleginice Aleksandre Jerkov je dodavanje još jedne tačke, koja glasi – podrška proizvodnji medijskih sadržaja u cilju podizanja interesovanja građana za javne poslove, javnost rada organa vlasti, raspolaganje sredstvima u javnoj svojini, kvalitet usluga koje građani dobijaju od javnog sektora i svrsishodnost troškova nastalih na teret sadašnjih ili budućih poreskih obveznika. Dakle, znam da je prvi komentar na to zašto je to već uvršteno u tačku 7. ili zašto o tome sami organi javne vlasti daju informacije da je on bio prvi, ali ovde se ne radi o tome da neko ko je na javnoj funkciji daje informaciju. Ovde se radi o tome da u zakonu pa onda u programskim predlozima vi imate koliko god malo obavezu svakog medija da informiše građane o tome kako funkcioniše sistem. Verujte mi da je to obrazovni program prve vrste. Dakle, on se, ovo nije vezano za stav bilo koga ko je vlast, opozicija, imenovan, postavljen, možete naravno, ne mešam se u proizvodnju medijskih sadržaja da se koriste ljudi koji to znaju da rade, ali ovde se radi o kontinuiranom obrazovanju ljudi o tome šta je to što se poreskim novcem svih finansira, zašto se finansira, koji su putevi novca, koji su putevi procedure, na koji način proceduralno je građanin u obavezi i pravu prema sistemu ili usluzi bilo koje vrste. Dakle, ja sam to kolokvijalno zvala, što nije moglo naravno da bude u amandmanu, školski program za bolji sistem, jer kada imate informaciju o tome šta je to što imate prava na osnovu Ustava i zakona da očekujete kao korisnik od sistema, da onda imate i načina i proceduru, a procedura je kultura u uređenim društvima, da to od medija i zahtevate. Sasvim je razumljivo objašnjenje da će to biti u nekim drugim medijskim sadržajima, ja to ne sporim, ali mislim da smo svi zajedno u trenutku kada je važno, evo neka bude kolokvijalno, da ne bi bilo zabune, da zakonom odredimo svi sami sebi obavezu da će posle u konkursima biti i proizvodnja „tog školskog sadržaja“ za sistem, kako sistem funkcioniše. Da li će biti zainteresovanih? Ja verujem da hoće. Ako ne, onda će se javiti u nekom narednom periodu. Hvala vam.
Milorad Cvetanović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, kolege poslanici i poslanice, naravno da smo protiv prihvatanja ovog amandmana koji je iznela gospođa Olena Papuga. Moram da reagujem na opasku da se određena društvena grupa, tj. društvena manjina, zatvara u geto.
Molim vas da govorite u mikrofon, da bih i ja čula. Izvinjavam se, javite se po drugom amandmanu, grešku ste napravili.
Molim?
Napravili ste grešku, pričate o nekom drugom amandmanu.
Ne, pričam o amandmanu koji je sad iznela gospođa Olena Papuga.
Samo u mikrofon, moram da priznam ne čujem vas.
O amandmanu broj 15. govorim.
Dobro, obratiću pažnju onda malo više.
Objašnjenje tog amandmana od gospođe poslanice Olene Papuge je da država Srbija jednu određenu društvenu grupu, tj. nacionalnu manjinu, ako se dobro čujemo, svrstava u geto.
Nije to taj amandman. Evo i poslanica iz vaše poslaničke grupe to govori. Molim vas, da ne bi pravili probleme, daću vam po tom amandmanu, grešku ste napravili. Verujem vam, i ja preskočim amandmane, koliko ih ima. Hvala.
Meni nije problem, ja sam se javio na konto tog amandmana, a verovatno nisam bio u sistemu, zbog toga.
Nemoguće da stalno greše predsedavajući, isključuju vas iz sistema, ne daju vam ovo-ono, to je već neverovatno. To više nema na planeti. Na član 15. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Aida Ćorović i Jovana Jovanović. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima Jovana Jovanović.
Poštovana predsednice, uvaženi ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, naš amandman se odnosi na javni interes u javnom informisanju i odnosi se na dodavanje jedne tačke, koja bi glasila – borba protiv korupcije kao prioritet od javnog informisanja. Koleginica Aida Ćorović i ja smo ovim amandmanom želele da borbu protiv korupcije stavimo kao prioritet od javnog interesa za sve naše građane i smatram da bi na taj način ova tema postala jedna od bitnijih stvari koje će biti podržane iz javnih izvora, što još uvek nije situacija. Smatramo da treba dati podršku i medijskim produkcijama koje se bave istraživačkim novinarstvom i promocijom borbe protiv korupcije, što predstavlja neophodan element u borbi protiv korupcije, a što je definisano i u Nacionalnoj strategiji za borbu protiv korupcije. Smatramo da su mediji ključni kada je ova tema u pitanju, jer u svojim izveštavanjima oni na neki način, neću reči primoravaju, ali na neki način podstiču i teraju državne organe da sve slučajeve korupcije ispitaju u potpunosti, ali uloga medija je i da obaveštavaju građane o tome šta je sve oblik koruptivnog ponašanja. Smatramo da svest mora da postoji i kod novinara, ali i kod vlasnika medija koji bi novinarima trebalo da omoguće slobodu rada. Hvala.
Reč ima Marija Obradović, vreme od grupe. Izvolite.
Hvala. Htela sam da sačekam da čujemo sva tri amandmana na ovaj član 15. i da dam jedan zajednički komentar, nadam se da će biti konstruktivan zato što ova diskusija je poprimila pravi ton, ovako treba da izgleda, da probamo da ovaj predlog zakona unapredimo što je moguće više, da ga preciziramo što je moguće više i pokazujeda i ovi amandmani različitih poslaničkih grupa žele samo da još detaljnije preciziraju određene ponuđene opcije. Nisu prihvaćeni ovi amandmani, u ovako detaljnoj formi, ali ja ću sada ponuditi drugačiji pogled na to. U ovom predlogu zakona je predviđeno projektno finansiranje medija. Ove teme koje su se čule u okviru ova tri amandmana su teme koje treba da budu u projektima za projektno finansiranje medija. Dakle, sve ove oblasti koje su pomenute mogu biti teme koje će posebno nositi svaki projekat i ponuđeni određeni programski sadržaj, jer i borba protiv korupcije koja treba da se prikaže kao prioritet od javnog interesa, može da bude naslov za odlučan niz i informativnih i obrazovnih emisija i emisija u kojima se komunicira sa gledaocima. Takođe i interesovanje građana za javne poslove, odnosno podizanje tog interesovanja, zatim svrsishodnost troškova koji nastaju na teret sadašnjih i budućih poreskih obveznika na osnovu podizanja interesovanja građana za javne poslove i ono što je veoma važno, negovanje interkulturalne međuetničke komunikacije, negovanje duha tolerancije i vrednosti multikulturalnog društva, sve su to teme koje ja sada sugerišem i urednicima medija i novinarima kolegama da se zaista ovim pozabave jer mogu da donesu ozbiljne sume novca i svojim redakcijama i svojim medijima i da značajno doprinesu podizanju standarda i obrazovnih i duhovnih i moralnih u svojim zajednicama. Hvala.
Reč ima Olena Papuga. Izvolite.
Hvala koleginici Mariji Obradović. Ja samo hoću da pojasnim. Ja sam govorila o getoizaciji nacionalnih saveta. Znači, govorila sam o tome da u zakon treba uvrstiti što je više moguće interkulturalnost, da ne živimo u ponekim sredinama jedni pored drugih, a ne jedni sa drugima. Zato mislim da je javni interes u medijskoj sferi taj da podstiče što više suživot, a ne getoizaciju.
Hvala. Reč ima Gordana Čomić. Izvolite. Dvadeset sekundi vam ima grupa.
Dovoljno. Javni interes i opšti interes, koji je ovde definisan za medije, samo napomena, mi nemamo procedure, niti imamo to definisano u slučaju kršenja da se pokrene postupak. Problem je kod Arhuske konvencije. Kada je upitanju javni interes, opšti interes, zaštita i unapređenja životne sredine, ne može se pokrenuti postupak, tako da bi bilo dobro da u okviru ovog zakona i to pokrenemo kao temu za neki drugi potez.
Hvala. Potrošili ste vreme grupe. Poslanička grupa Demokratska stranka nema više vremena. Ostalo je vreme predsednika poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Marija Obradović. Izvolite.
Hvala. Izuzetno uvažavam aktivnosti i posvećenost koleginice Papuge u radu ovog parlamenta, i profesionalno i privatno. Mislim da je reč getoizacija suviše jaka kada govorimo o ovom predlogu zakona. Područje Vojvodine u Srbiji je zaista jedan simbol poštovanja ljudskih prava i mislim da je prejaka reč. Treba da radimo na tome da zajedno živimo, a ne jedni pored drugih, ali vi zaista i vaša poslanička grupa u parlamentu to i dokazuju, da u Srbiji ima prostora za mnoge nacionalne manjine. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milorad Cvetanović, po amandmanu. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, evo ponovo se javljam po amandmanu broj 15. i da izrazim svoje neslaganje sa upotrebom prejakog izraza „getoizacija“, jer sam izraz „getoizacija“ znači nastavimo zatvaranje neke društvene manjine u geto od ostatka društva. Mislim da se ovde apsolutno ne radi ni o kakvoj getoizaciji. Na kraju, lokalne samouprave imaju pravo da u sufinansiranju, na osnovu projekata koje će dostaviti lokalni mediji i na osnovu budžeta sa kojim budu raspolagale, odluče koliko će kome javnom mediju moći u okviru te lokalne samouprave da izađe u susret. U ovom trenutku ekonomska situacija u kojoj se nalazimo jednostavno, pored naše ekstremno dobre volje, ne dozvoljava da apsolutno finansiramo sve vrste javnih medija u Srbiji. Ne vidim razlog zašto, ako bi se to dozvolilo bilo kojoj nacionalnoj manjini, druga ne bi imala na to pravo? Ne znam kuda bi nas to onda dovelo? Hvala.
Hvala. Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević, Enis Imamović, Riza Halimi i Šaip Kamberi. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Riza Halimi. Izvolite.
Hvala. Gospođo predsednice, koristiću i vreme predstavnika poslaničke grupe. Mi smo ovim amandmanom u članu 16. stav 1. tačka 3. pored postojećeg rešenja da se omogućava nacionalnim savetima nacionalnih manjina da osnivaju ustanove i privredna društva radi ostvarivanja prava na javno informisanje, dodato je u okviru te odredbe potreba da se formira redakcija za programe na jezicima nacionalnih manjina u okviru javnih servisa na nacionalnom i pokrajinskom nivou. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman sa obrazloženjem da bi njegovim prihvatanjem bila ugrožena institucionalna nezavisnost javnih medijskih servisa. Ne slažem se sa ovim odgovorom je ako bi i dalje ostavili da problematiku informisanja na jeziku manjina ostavimo autonomiji javnog servisa, jer je on nezavisan, mislim da apsolutno nije prihvatljivo, jer znamo kakva je dosadašnja praksa bila. Sedam godina postavljam pitanja i do sada nemam odgovor - zašto na RTS-u nema nijednog minuta na albanskom jeziku? Za problematiku nacionalnih manjina u Vojvodini je i do sada bilo rešenje i dalje ostaje rešenje da će biti javni servisi na tom nivou verovatno, pored drugih razloga, da bi se kompletnije informisali, da bi ta prava iz informisanja ostvarivali pripadnici nacionalnih manjina. Šta sad da radimo za drugi deo? Ostaje samo RTS, nema više regionalnih javnih servisa ni opštinskih koje je finansirala lokalna samouprava. Ako se ne obavezuje javni servis, u ovom slučaju RTS, da ima redakcije na jezicima manjina, onda mi rizikujemo da i dalje čuvamo dosadašnju, po meni, veoma lošu praksu. Neću da govorim o praksi koja je kod drugih manjina, ali znam kakva je situacija kada je upitanju informisanje na albanskom jeziku. U redu je što je ostavljena ta mogućnost kao mogućnost da nacionalni saveti imaju tu ulogu, ali će veliko pitanje biti, znajući finansijske kapacitete nacionalnih saveta, a pogotovo Nacionalnog saveta albanske nacionalne manjine, koji se već godinu i po diskriminiše jer su im smanjena za najmanje 30% sredstva za informisanje. Oni ne mogu da održe ni nedeljnik jedan, jedan list. I sa tim su prekinuli, sa izdavanjem tog nedeljnika, jer nemaju finansijskih sredstava. Gde onda sa ovakvim stanjem mogu da finansiraju lokalniradio ili TV? Znajući tu situaciju koja sa privatizacijom može da se desi u privatizovanim medijima, znajući praksu i sudbinu dosta solidnih firmi koje su nakon privatizacije propale, otvoreno postavljam pitanje – ako mi ne budemo obavezivali malo preciznije preko zakonskih odredbi da javni servis obavi i tu delatnost kada je upitanju informisanje na jeziku manjina, onda se po meni celokupna ova problematika ostavlja u poprilično velikoj neizvesnosti u daljem periodu. Zato smo dali ovu varijantu, da se i preko zakonske odredbe obavezuje javni servis da ovu delatnost stručnije i organizovanije sprovodi u praksi. Hvala vam.
Hvala. Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Olena Papuga. Izvolite.
Hvala, predsednice. Ovim amandmanom smo predložili da upravljanje u ustanovama na jezicima nacionalnih manjina bude tripartitno, odnosno da jedna trećina u upravnom odboru budu predstavnici nacionalnih saveta, da jednu trećinu određuju zaposleni iz ove ustanove o kojoj se radi, a jedna trećina da budu predstavnici novinarskih udruženja i organizacija civilnog društva koji se bave pravima nacionalnih manjina i slobodom izražavanja. Između ostalog, ovosmo predložili iz razloga da bi se sprečio nedozvoljeni uticaj na medije, čiji su izdavači Nacionalni saveti nacionalnih manjina, odnosno uticaj republike na medije, koje su sa područja AP KiM. Amandmanom se utvrđuje da se oni osnuju kao ustanove ili fondacije, te da se aktom o osnivanju i statutom ustanove, odnosno fondacije, posebno uređuju način izbora i imenovanja organa upravljanja ustanove ili fondacije i odgovornog urednika takvog medija, pri čemu većinu članova upravnog odbora mora da čine nezavisni članovi iz reda zaposlenih. Mediji kojima su osnivači Nacionalni saveti nacionalnih manjina izuzimaju se iz procesa privatizacije i oni će biti svojevrsni servisi medijskih manjinskih zajednica. Činjenica je, međutim, da u Predlogu zakona ne postoji deo koji će omogućiti nezavisnost uređivačke politike ovakvih medija, već oni mogu da budu samo oglasne table manjinskih elita. Dakle, ovaj zakon ne garantuje slobodu medija i izražavanje na jezicima nacionalnih manjina. Ovo pitanje je važno, jer smo u nedavnoj prošlosti imali brojna kršenja medijskih sloboda na jezicima manjinskih zajednica. Poslednji stav člana 16. Predloga zakona je, zapravo, prikrivanje da se upravljački odbori čine nezavisnim od uticaja nacionalnih saveta. To je verovatno posledica dogovora manjinskih sa većinskim zajednicama, pretpostavljam da je to tako. Ovo govorim iz jednog svog ličnog iskustva, pošto sam članica Rusinskog nacionalnog saveta. Radim u medijskoj kući na jeziku nacionalne zajednice kojoj je osnivač Nacionalni savet. Daću vam jedan konkretan prilog uz ovo, a to je dešavanje sada pre nekoliko dana. Znači, izbori za nacionalne savete nisu raspisani, pošto zbog izmena zakona itd, mandati nacionalnih saveta, između ostalog i nacionalne zajednice kojoj ja pripadam je isti kao i petog jula... Znači, nacionalni savet ima mandat da obavlja samo neke tehničke poslove. Nije nigde definisano šta nacionalni savet kada mu istekne do izbora novog može da radi. Direktoru novinsko-izdavačke ustanove i profesionalnog pozorišta ističe mandat negde 17. septembra, ali je brže bolje, sada su već raspisani konkursi, da bi ovaj Nacionalni savet, koji nema mandat, ja mislim da ga nema, ima samo neki tehnički mandat, brže bolje izabrao direktora i da bi ga postavio do izbora novog Nacionalnog saveta. Ja ne znam, zato i govorim o uticaju stvarno nacionalnih saveta u uređivačku politiku i mislim da je ovim zakonom još više to upotpunjeno. Zato smo i predložili u ovom amandmanu da upravni odbori ne budu onako jednosmerno usmereni, da možda stvarno razmislite o tome da se ta „tri, tri, tri“, mi to zovemo „tri,tri,tri“… Znači, da nacionalni saveti imaj tri člana, da redakcije imaju tri člana i možda neke civilne organizacije da dobiju neku ulogu u tim nacionalnim savetima, kako ta uređivačka politika da ne bi bila pod punom kontrolom nacionalnih saveta. Iz iskustva mogu da vam kažem da je to stvarno tako. Jednostavno, hoću još nešto da vam kažem, možda stvarno da razmislite o tome, jer uticaj nacionalnih saveta je jako velik, u nekim zajednicama možda manji, u nekim ne, ali ja govorim iz ugla Rusinskog nacionalnog saveta, gde je taj uticaj stvarno veliki. Nacionalni saveti nacionalnih manjina će ovim odredbama dobiti politički monopol nad informisanjem na jezicima nacionalnih zajednica, što je, po meni, zabrinjavajuće. Iz Predloga zakona o javnom informisanju i medijima izbačeni su delovi u kojima bi medijima, koje su osnovali Nacionalni saveti nacionalnih manjina, bila garantovana autonomija uređivačke politike. Delovi su nestali iz predloga Nacrta, jer je postojalo to tripartitno uređivanje upravnih odbora u tom nekom prednacrtu, ali jednostavno je to sada izbačeno. Tako da vas molim da još jednom razmotrite to. Meni je drago što nacionalni saveti imaju ulogu u medijima, ali ne baš takvu kakvu im daje ovaj zakon o kome danas govorimo.
Na član 17 amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, članovi Vlade Srbije, predložio sam da se član 17. promeni i da glasi u skladu sa usvojenom Medijskom strategijom do 2016. godine. „Republika, autonomna pokrajina, odnosno jedinica lokalne samouprave obezbeđuje iz budžeta deo sredstava za ostvarivanje javnog interesa u oblasti javnog informisanja. Jedinica lokalne samouprave obezbeđuje iz budžeta najmanje 2% za ostvarivanje javnog interesa u oblasti javnog informisanja. Deo sredstava u iznosu od 60% namenjen je finansiranju regionalnih javnih servisa, a ostatak od 40% projektnom finansiranju komercijalnih medija. Javni servisi nemaju pravo konkurisanja za dobijanje sredstava putem projekata koje raspisuju Republika, autonomna pokrajina i jedinica lokalne samouprave“. Ovo je naš pokušaj da damo predlog kako bi to trebalo, po nama, da izgleda na lokalnom i regionalnom nivou. Da ste prihvatili naše sugestije da se ti mediji ipak očuvaju i sačuvaju, kao što postoji u drugim državama EU, i da na neki način zaštitimo te medije od političke samovolje i stranaka na vlasti u tim opštinama ili budućim regionima ili u pokrajini. Ovim se detaljno definiše koliko procenata bi trebalo da se izdvoji i koliko procenata bi išlo za projekte, da ne kaže neko da nismo protiv projektnog finansiranja. Smatramo da bi na ovaj način sačuvali informisanost naših građana, vezano za lokalne teme, za regionalne teme. Sačuvali bi ono što ne funkcioniše već duže vreme. Sačuvali bi, ako hoćete, i te novinare da rade svoj posao, bez opasnosti da će ostati bez njega. Ako, vidimo da hoće, ti mediji će biti privatizovani i ti ljudi će, nažalost, završiti na ulici, znajući da smo nacija vrlo spretna i stručna u davanju projekata. Nažalost, u proteklih, ne znam koliko godina, 10 pokazali da ne možemo ta sredstva da iskoristimo i da su ljudi profesionalno počeli da se bave pisanjem i pravljenjem projekata. Hvala.
Reč ima ministar Ivan Tasovac.
Moram da vam kažem da mi nemamo mogućnost da propisujemo lokalnoj samoupravi koliko će izdvojiti za bilo koju oblast. To je razlog. Druga stvar, legitimno je osporavati odluku države da izađe iz vlasničke strukture medija. Međutim, ne znam koliko je to racionalno u ovom trenutku, obzirom da to predstavlja jedan evropski standard u ovom trenutku. Nikako ne bih plašio, u ovom trenutku, ljude da će ostati bez posla. Projektno finansiranje obezbeđuje ljudima mogućnost da kroz manje produkcije, ne samo da prave kvalitetnije programe, nego da imaju i veću zaradu.
Reč ima narodna poslanica mr Mirjana Đoković.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, kolege poslanici, želim da navedem primer dobre prakse, a to je grad Čačak, koji je ove godine iz svog budžeta opredelio 13 miliona dinara za finansiranje medija. Imam pouzdan podatak da gradovi u okruženju nisu izdvojili toliko sredstava. Predlažem da se ovaj amandman odbije zbog toga što znam da budžet grada Čačka u ovoj kalendarskoj godini iznosi oko tri milijarde dinara. To bi značilo da bi morali da izdvojimo za medije oko 60 miliona. To bi u ovom trenutku, kada je ekonomska kriza na snazi, pa i u gradu Čačku, bilo zaista neprihvatljivo, da izdvojimo 60 miliona za finansiranje lokalnih medija. Grad Čačak ima jednu regionalnu frekvenciju, jednu lokalnu televiziju, kao i niz produkcijskih kuća. Potrudili smo se da u ovoj 2014. godini izdvojimo oko šest miliona za direktne prenose sednica Skupština grada, oko četiri miliona za direktno finansiranje i projektno finansiranje i tri miliona smo opredelili za finansiranje programskih sadržaja za bezbednost saobraćaja. Ovo mogu da potkrepim i činjenicom da svaka medijska kuća, kako TV „Galaksija“, tako TV „Telemark“, a i ostale produkcijske kuće imaju veoma uspešne svoje marketing službe, pa evo tu vidim upravo način da oni mogu da nađu dodatna sredstva za finansiranje svojih pogromskih sadržaja i svakako za finansiranje i opstanak svojih medija na lokalnom nivou. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo Đoković. Reč ima narodna poslanica Marija Obradović. Izvolite.
Hvala. Ja ću se pridružiti komentarima ministra Tasovca da zaista ne treba plašiti ni zaposlene u medijima, ni urednike redakcija, niti ljude koji na bilo koji način sada su finansirani iz državnog budžeta, da će po usvajanju ovog zakona apsolutno ostati bez posla, da će biti ugašeni svi regionalni i lokalni mediji, da više ne postoji mogućnost da se čuje informacija onog trena kada bude izglasan ovaj zakon. To je apsolutno pogrešno zbunjivanje, obmanjivanje građana, jer svako ko se ozbiljno bavi medijima, obradovao se trenutku kada može da se finansira na pravičan način uz komisije, uz propisane procedure, ono što on želi da plasira gledaocu i zna da će biti pronađen novac za to. Jer, kada zaista ponudite dobar proizvod koji interesuje gledaoce, konzumente usluga vašeg medija nema razloga da brinete. Znam mnoge kreativne urednike novinare koji su bili zarobljeniu gradskim državnim redakcijama, da tako laički nazovem, jer nisu imali razumevanje urednici, niti je bilo dovoljno novca u okviru onoga što je predviđeno tim državnim ili opštinskim budžetom, da oni urade i realizuju određeni projekat. Posebno kako se menja i ambijent u našoj državi i privredni ambijenti i kako usvajamo mnoge evropske vrednosti, neophodno je da se menjaju naši programi, da upoznajemo građane sa tim novim vrednostima i zbog toga je neophodno da se pronađu i drugi načini finansiranja. Ako uvek budemo u okviru onoga i budemo tako ležerni da određena količina novca stiže svakog meseca ili nakon određenog perioda na naše račune, tu teško da će biti kreativnosti, teško da ćemo moći da sprovedemo tržišnu utakmicu, a tržišna utakmica je izlazak na otvoreno tržište gde zaista samo kvalitet, upornost, posvećenosti i rad pobeđuju. To je nešto što može da da rezultat u Srbiji. Na tome treba da insistiram. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo Obradović. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanikGoran Ćirić. Izvolite.
Poštovani gospodine ministre, poštovani predsedavajući, poštovane koleginice i kolege, naš amandman u članu 17. kojim se dodaje novi stav 2. koji glasi - jedinice lokalne samouprave, opštine i gradovi obezbeđuju za ostvarivanje ciljeva iz stava 1. ovog člana, iznos od najmanje 2% budžeta. Izuzetno za gradove veće od 300.000 stanovnika taj procenat ne sme biti manji od 1%. Povlačenje države iz vlasništva u medijima i promena načina finansiranja obezbeđuje i obavezuje vlasti na republičkom, pokrajinskom i lokalnom nivou da obezbede deo sredstava iz budžeta za ostvarivanje javnog interesa u oblasti javnog informisanja i da sredstva raspoređuju na osnovu sprovedenih javnih konkursa. Mi smo od premijera juče čuli mnoge optužbe na račun nekih poslanika da su pozivali ljude da ne plaćaju električnu energiju i struju, a ja ne mogu drugačije da shvatim njegovo obećanje da ne treba plaćati tv pretplatu, nego kao direktan poziv da je i ne treba plaćati. Obećao je da će ukinuti tv pretplatu i zbog toga je svakako smanjen procenat finansiranja javnog servisa u Republici Srbiji. Mislim da je važno kada govorimo o toj analizi trenutnih procesa u državi, a jasno je da lokalne samouprave sa sve manje para raspolažu, jasno je da imamo veliki problem u javnom finansiranju i da to vodi ka jednom procesu centralizacije, jer lokalne samouprave imaju sve manje tog prostora. Govorim o pravu jednog dela teritorije Republike Srbije da ima svoj javni servis. Želim da kažem da je pokrivanje ovim delom budžeta, obaveznim taksama koje su uvedene ovim zakonom, jedino na teritoriji grada Beograda i Vojvodine, dok na ostalom delu teritorije Srbije to nemamo. Hvala.
Hvala. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Stošić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Milorad Stošić.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, u sklopu ovog zakona sam podneo više amandmana, kao i amandman na član 10. za koji nisam dobio reč. Sada ću po amandmanu na član 17. Predložio sam da se stav 2. menja i glasi – za pojedinačna davanja može se opredeliti najviše 5% sredstava od ukupno opredeljenih sredstava za ostvarivanje javnog interesa putem javnih konkursa. Jedinica lokalne samouprave obezbeđuje iz budžeta najmanje 2% za ostvarivanje javnog interesa u oblasti javnog informisanja. Deo prikupljenih sredstava u iznosu od 60% je namenjen za finansiranje regionalnih javnih servisa, a ostatak od 40% projektnom finansiranju komercijalnih medija. Javni servisi nemaju pravo konkurisanja za dobijanje sredstava putem projekata, koje raspisuju republika, autonomna pokrajina i jedinice lokalne samouprave. Ovo sam predložio da bi ispoštovali jedan viši akt koji je donet pre nekoliko godina, a to je Strategija o razvoju sistema javnog informisanja koja svojim jednim delom planira i formiranje tih regionalnih javnih servisa. Na ovaj način kroz dozvoljavanje da jedinice lokalne samouprave opredeljuju određena sredstva za javne servise, daje mogućnost lokalnim samoupravama da one sagledavaju interese lokalnog stanovništva, lokalnih građana. Na neki način da imaju pravovremenu i pravu informaciju. Kada ovo govorim, ne govorim samo o jugoistočnoj Srbiji, govorim i o severozapadnoj Srbiji, o Šumadiji, jer smo kroz raspravu u prošlom sazivu imali veoma jake i široke argumente za osnivanje ovih regionalnih javnih servisa. Samo ću napomenuti još jednom činjenicu koju sam kroz načelnu raspravu govorio, to je da je 36.000 Nišlija potpisalo inicijativu za ostankom niške televizije kao regionalnog javnog servisa. Odlukama Skupštine grada Niša u dva saziva da niška televizija bude javni regionalni servis. Kada govorimo u interesu građana, kada govorimo o volji građana moramo na neki način poštovati tu volju građana, jer 36.000 Nišlija nije dalo svoj glas radi reda, već su dali glas radi želje da imaju svoje javno glasilo koje će ih informisati o lokalnim problemima, o problemima grada, regiona. Tako da na ovaj način samo pružamo mogućnost lokalnoj samoupravi da ona opredeli sredstva i da finansira na neki način te lokalne medije. Još jednom pozivam i ministra i sve nas da razmislimo i da imamo jednu situaciju, ravnopravnu u celoj Srbiji, da ne dozvolimo da država bude suvlasnik ili vlasnik samo dva javna servisa RTS i RTV, već da damo mogućnost da ako Strategija predviđa, da imamo i te regionalne servise i da jednostavno budemo svi i pravovremeno i objektivno informisani o onome što interesuje građane, a ne o nekim pitanjima koja ne interesuju lokalne građane. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz.
Gospodine ministre, vezano za ovaj amandman, mislim da je naravno vaša namera dobra i sve ono što su preporuke brisale i što je zahtev medijske scene u Srbiji treba ispoštovati. Mislim da je prethodni kolega govorio o nečemu što je, čini nam se, po mom dubokom uverenju, nakon praćenja svih analiza, nešto što je u potpunosti opravdano i čini mi se da će danas glavna tema biti, pored regionalnih javnih servisa, finansiranje lokalnih servisa, odnosno lokalnih televizijskih i radio stanica i opravdana bojaznost narodnih poslanika da ćemo uz sve dobre efekte koje donose ovi zakoni imati i neke loše. One će prouzrokovati gašenje nekih lokalnih medija, a ono za šta smo sada sigurno, to je da nije predviđeno postojanje regionalnih javnih servisa, uz uvažavanje, naravno, i potrebu da se na medijskoj sceni Srbije otvori tržišna utakmica, pre svega u konkursima za projektno finansiranje, mislim da bi svima nama bilo lakše. Vršio sam neke analize na osnovu odgovora ministarstava u skladu sa amandmanima koje sam i sam podneo, da vidimo sa koliko sredstava zaposleni, budžetskih sredstava iz lokalnih samouprava, iz budžeta Republike Srbije raspolažu određeni mediji i to će nam biti taj matematički deo, biće nam najbolja osnova za raspravu o budućnosti naših medija. Predsedavajući, ako prekoračim vreme, moliću, koristiću vreme poslaničke grupe i ovlašćenog predstavnika. Recimo, ako uzmemo kao primer RTV Kragujevac, ona iz budžeta grada Kragujevca na godišnjem nivou dobija 365.000 evra ili 42.000 evra mesečno. Za šest regionalnih javnih servisa ako bismo kao parametar uzeli troškove koje ima RTV Kragujevac, to bi značilo da bi za šest regionalnih javnih servisa trebalo izdvojiti 2.191.000 evra. Sa druge strane, mi imamo izdvajanje iz budžeta za RTS, potrebna izdvajanja, šest milijardi dinara na godišnjem nivou ili 52.173.000 evra i za RTV 1.678.000.000 ili 14.591.304 evra. To je ukupno 66.765.217 evra. Samo 3% sredstava koje izdvajamo za RTS i RTV su potrebna da funkcioniše šest regionalnih javnih servisa. U prethodnim pitanjima koja sam kao narodni poslanik postavljao gospodinu Bratislavu Petkoviću, dok je bio ministar kulture, imam odgovore gospodina Petkovića. On je obećao u pisanim dopisima da će Ministarstvo pronaći najbolja rešenja kako bi se ostvarilo pravo građana na objektivno i pravovremeno informisanje o svim događajima značajnim za njihovu sredinu. Sa ovakvim zakonskim predlozima plašim se, pored toga što ne postoje regionalni javni servisi, a to nam je i analiza privatizacije pokazala, da mi, pored toga što nećemo imati regionalne javne servise, da ćemo izgubiti i neka lokalna značajna glasila za informisanje ljudi o specifičnim događajima vezanim za njihovu sredinu. Naravno da je projektno finansiranje dobro zbog tržišne utakmice i mi ga kao poslanička grupa u potpunosti podržavamo, ali se naprosto tu radi o finansiranju koje možda neće moći u potpunosti da pokrije 24 sata radio ili TV programa, kao što sada rade lokalni mediji. Recimo, mi imamo tu i neki disbalans vezan za broj zaposlenih sa istim kvalitetom programa medija sa nacionalnom frekvencijom. RTV B92 ima nešto više od 350 zaposlenih, a RTS 5.200 zaposlenih. Čini mi se da mnogo manji broj ljudi radi podjednako ili sličan kvalitet programa kao RTS. Zbog toga bih ministre molio, pošto će ovo biti tema, čini mi se, koja će dominirati ovog dana da, kada pričamo o ovome, pričamo jezikom brojki. Brojke su neumoljive. Kada iznesemo matematičke podatke, onda će nam biti lako da svi ostanemo u uverenju da smo u pravu u svojim stavovima ili da odustanemo od svojih uverenja i da kažemo da nismo u pravu. Zato bih molio da u budućnosti kod rasprave o ovim temama vi nama iznesete neke bitne podatke od kojih sam deo sada pomenuo. Hvala vam.
Zahvaljujem. Za reč se javio ministar u Vladi, Ivan Tasovac. Izvolite.
Moram da vam skrenem pažnju da iz vašeg izlaganja se stiče utisak kao da mi u ovom trenutku ukidamo regionalne javne servise, a regionalni javni servisi ne postoje. Postoje određene gradske televizije koje se u potpunosti finansiraju iz budžeta lokalnih samouprava. Tako da, mislim da bi to bilo jako bitno da ljudi shvate. Mi ovde govorimo o lokalnim televizijama. Opet kažem, legitimno je pravo svakoga da osporava odluku države da se povuče iz vlasničke strukture medija. Samo se tu onda slažemo oko toga. Drugo, mi smo predvideli ono što i jeste evropska praksa, jer ne znam ni jednu evropsku zemlju koja nema svoj javni servis. Predvideli smo postojanje dva javna servisa, uvažavajući činjenicu da RTV ima programe na jezicima 11 nacionalnih manjina, zato što, između ostalog, informisanje na maternjem jeziku nacionalnih manjina je jedna od vrlo bitnih stvari za čitav ovaj set zakona. Još jedna stvar, opet se vraćam. Propisivati lokalnim samoupravama koliko će izdvojiti iz svog budžeta zaista bi predstavljalo ugrožavanje njihovog suvereniteta.
Zahvaljujem gospodine Tasovac. Reč ima narodni poslanik Nebojša Tatomir.
Poštovani ministre, poštovani predsedavajući, koliko ja shvatam, ovde jedan deo narodnih poslanika u stvari ne shvata pojam regionalnih televizijskih centara na pravi način. Samo bih se nadovezao na vašu priču, znači, mi nemamo regionalne televizijske centra, a praksa u svetu je ovakva – javni servis neke države ili državna televizija u nekoj zemlji svojom unutrašnjom organizacijom predviđa regionalne centre u svojoj državi. Kada javni servis RTS, on bi trebao svojom unutrašnjom organizacijom da predvidi regionalni centar npr. u Nišu. To su radnici koji pripadaju javnom servisu, to je nezavisno. Jel tako? Oni bi morali da proizvode celodnevni program. Da bi se to desilo mi moramo da imamo prvo finansijski jak javni servis, odnosno RTS. Nadam se da će uvođenjem takse od 2016. godine javni servis RTS da ima stabilnu finansijsku situaciju i da će moći da planira u nekom sledećem periodu rad svojih regionalnih centara. Ovo o čemu vi pričate, to su lokalne televizije, to nije regionalni centar. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz. Izvolite, vreme poslaničke grupe.
Hvala, predsedavajući. Samo da bismo se u potpunosti razumeli. Govoreći o ovom amandmanu, ja sam govorio o neophodnosti tržišne utakmice na medijskom prostoru Srbije i podržavam u potpunosti projektno finansiranje. Ko je najbolji, neka dobije na konkursu pravo da prenosi određene lokalne događaje, skupštinu, da organizuje celodnevni program, da pokreće javna glasila, itd. To uopšte nije sporno. Vi pričate, ministre, da sam ja pričao o ukidanju regionalnih javnih servisa, a ja sam pričao o neophodnosti da oni postoje. Odgovor je da nema novca, a ja mislim da novca ima, ali da nije dobro raspoređen. Jer, recimo, na „Niškoj televiziji“ je prosečna plata 26 hiljada dinara i sa 80 i nešto zaposlenih imaju 24 sata dnevno radijskog i televizijskog programa. Sada pričam pod pretpostavkom da će na konkursu „Niška televizija“ da postane regionalni javni servis, da je to predviđeno zakonom. Ja pričam i molim da pričamo jezikom brojke. Samo 3% onoga što svi građani Srbije sada kroz budžet i pretplatu, a sutra kroz taksu, odvajaju za finansiranje dva javna servisa, samo 3% od toga je potrebno da se finansira šest regionalnih javnih servisa. Ja samo o tome pričam. Ne govorim o višku zaposlenih. Smatra se da ih na RTS-u ima 3.000, na RTV ima 1.450 zaposlenih, na RTS 5.200. O tome uopšte ne govorim. Pričam o tome da je samo 3% tih sredstava dovoljno da se finansira šest regionalnih javnih servisa. Sadašnja medijska scena u Srbiji je takva da će, po mom dubokom uverenju, radi ostvarivanja ciljeva za koje se i vi zalažete, i medijska strategija biti neophodna da se formira šest regionalnih javnih centara, uz ostanak onoga u zakonu što je fenomenalno rešenje, što je tržišna utakmica, a to je – projektno finansiranje. Ko na konkursu za određene projekte pobedi i bude najbolji i najpovoljniji ponuđač, neka prenosi određenu dobit.
Za reč se javio narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Jel kao podnosilac amandmana ili poslaničku grupu?
Zahvaljujem. Za reč se javio narodni poslanik Milorad Stošić. Izvolite.
Mogu da prihvatim da možda neki narodni poslanici nisu u toku šta je javni, regionalni, a šta je lokalni javni servis, ali kada govorimo o regionalnim javnim servisima, govorimo o jednom dokumentu koji je donela Vlada Republike Srbije. Govorimo o Strategiji o javnom informisanju koja predviđa šest regionalnih javnih servisa. Znači, nije bitno da li ti regionalni javni servisi sada postoje ili ne postoje, ali postoji jedan dokument na osnovu koga je trebao biti izrađen ovaj zakon, koji predviđa šest regionalnih javnih servisa. Ovo što je govorio gospodin Čikiriz, provlači se neko ubeđenje da ne postoji dovoljno finansijskih sredstava za osnivanje regionalnih javnih servisa. U potpunosti ta teza ne može da prođe, jer sa 26 hiljada prosečne plate u „Niškoj televiziji“ ili sa podatkom mesečne plate preko 200 hiljada za nekog ko je zaposlen u RTS-u, iluzorno je pričati o nemogućnosti ili nemanju finansijskih sredstava da se isfinansiraju regionalni javni servisi. Nama je u interesu, gospodo draga, da mi imamo na lokalu, kroz regije, kroz regione, kroz lokal, kroz gradove, opštine, da imamo javno informisanje onakvo kako žele građani tih gradova i opština, odnosno tih regiona. Uz puno uvažavanje, ja volim da gledam „Beogradsku hroniku“, ali mene kao Nišliju mnogo više interesuje šta se dešava na Panteleju, Duvaništu ili nekom drugom naselju grada Niša, nego šta se dešava na Banovom brdu, šta se dešava u krugu „dvojke“, itd. Ako želimo da zadovoljimo interese građana širom Srbije, onda treba da razmišljamo upravo u delu koji predviđa Strategija – formiranje regionalnih javnih servisa, da pokrijemo čitavu Srbiju. Hvala.
Zahvaljujem. Za reč se javio narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Hvala vam. Razumem uvažene kolege poslanike koji su možda svoj radni vek i uopšte svoj životni vek proveli u nekoj eri kada je televizija tek nastajala. Međutim, u eri digitalne televizije, a mi ćemo morati 2015. godine da završimo proces digitalizacije, sve to sad što tražite je potpuno besmisleno, zato što u eri digitalne televizije moći ćete da imate RTS koja će potpuno različiti program moći da pušta u Nišu, potpuno različit u Beogradu a potpuno deseti u Valjevu, na primer, ako ima regionalni centar. Prema tome, nikakve potrebe nema za ovim što ste rekli. Slažem se s vama da je bila strategija da se da šest regionalnih centara, ali to je bilo kad su se dodeljivale frekvencije. Ubuduće više neće biti dodela frekvencija, nego ćete imati digitalnu televiziju, gde možete da kombinujete različite vrste programa. Samim tim, potpuno je bez veze razmišljati da se ne znam koliko javnih servisa otvara po Srbiji, jer jednostavno, niti građani mogu to da plaćaju, niti to ima ikakve svrhe u eri digitalne televizije i naprednih tehnologija. Hvala.
Zahvaljujem. Za reč se javio narodni poslanik Saša Mirković. Izvolite.
Kolega Đukanović je u prethodnom izlaganju dosta toga rekao od onoga što sam ja hteo. Rekao bih kolegi narodnom poslaniku koji je pričao pre Đukanovića da je nezgodno kad bi imali sada 24 regiona i 24 nova regionalna javna servisa. Prosto, to je jedan veliki namet za građane, a svaki region već ima svoj program kroz Javni servis, da li je to RTS ili RTV, koji je zastupljen u popodnevnom terminu, u gledanom terminu, emisiju koja se zove „Regioni danas“. To dopunjava to što se zove informacija iz svakog regiona. S druge strane, pomoć medijima je u svakom slučaju dobra kroz ovog što je ministarstvo koncipiralo, kroz programe i projekte, jer na taj način će svaka televizija izlaziti kurentno na tržište. Do sada je po zakonu bila obaveza, tj. RRA je raspisivao, čini mi se da je bilo 50% da bude sopstvenog programa, sada je to smanjeno na 25% i to je dobra stvar za televizije, tako da će se skoncentrisati na tih 25% i ako 25% bude dobrog programa, oni mogu komercijalno da izlaze na tržište. Imajući u vidu da je ministarstvo kroz ovaj zakon mislilo, a takođe i Vlada Republike Srbije, i na to da pokrije to što se u nekom prethodnom vremenskom periodu zvalo regionalni javni servisi, ali ja moram da vam kažem da to nije bilo u prethodnih nekoliko godina, da je to bilo pre jedno deceniju i po otprilike i da su ti regionalni javni servisi kroz javne tribine bili nametani u javnoj raspravi po zakonu. Dosta evropskih zemalja imaju zakon sličan ovome i ja ću u Danu za glasanje podržati zakon u celosti, iako sam uložio jedan amandman. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Za reč se javio narodni poslanik Milorad Stošić. Izvolite.
Modernizacija u svim sferama života veoma je bitna, pa, kao što reče uvaženi poslanik, i modernizacija u javnom informisanju kroz digitalizaciju veoma je bitna i dobro je što će je biti. Drago mi je što ćemo mi u Nišu imati mogućnost da gledamo poseban program koji je pravljen za Niš. Ali, jednostavno, mi u Nišu želimo da taj program rade Nišlije, a ne da ga radi neko u Beogradu pa da nam servira kako ćemo ga mi gledati u Nišu. Stvar je u tome da mi i u ovom delu izvršimo decentralizaciju. Stalno govorimo o nekoj decentralizaciji, a svakim novim zakonom mi centralizujemo svaku oblast. Zbog toga, a i zbog modernizacije i digitalizacije, taj program, koji se tiče Niša, koji se tiče jugoistočne Srbije, Šumadije ili severozapadne Srbije, treba da rade ljudi koji tamo žive, jer oni najbolje znaju probleme tih krajeva i tih gradova. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Stošiću. Za reč se javio narodni poslanik Saša Mirković. Izvolite.
Očigledno, malopre kolega nije dobro razumeo. U svakom regionalnom centru u Srbiji postoji već ekipa RTS koja radi. To je tzv. dopisništvo i to su uvek ljudi iz gradova gde se nalazi dopisništvo RTS i oni prave regionalni program. To dnevno ide kroz emisiju „Srbija danas“, itd. Nekoliko emisija ima takvog karaktera, ima ih na Drugom programu, a postoje i na Prvom programu nedeljom, „Žikina šarenica“ i još neke mnoge druge emisije, tako da je javni servis uglavnom pokrio sve regione, ako ne sve, onda je tu TRV. Smatram da ljudi rade po dopisništvima, ljudi iz sredina odakle dolaze, tako da ti ljudi prave taj program. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospodine Mirkoviću. Za reč se javio narodni poslanik Mirko Čikiriz. Imate samo vreme šefa poslaničke grupe. Izvolite.
Koristiću vreme šefa poslaničke grupe i ovlašćenog predstavnika. Da se u potpunosti razumemo, digitalizacija će biti nešto što je neophodno, što je budućnost, naša potreba i što je zahtev Brisela. Mi ćemo to sprovesti za godinu i po dana. Ako predvidite u zakonu postojanje regionalnog javnog servisa, npr. u Kragujevcu, televizija koja želi na konkursu da postane regionalni javni servis moraće da ispunjava sve te uslove, između ostalog i da bude digitalna televizija. Nemam ništa protiv da na konkursu pobedi bilo koja televizija, ali je bitno da se bavi temama sa lokala. Sada ću vam reći kakva je medijska scena u Kragujevcu i zbog čega sam uporan u ovom nastojanju. Za Televiziju Kragujevac se na godišnjem nivou izdvaja iz gradskog budžeta 365.000 evra. Sutra, kada bude proces privatizacije, voleo bih da dođe investitor koji će biti spreman svake godine da izdvoji taj novac za finansiranje radio-televizije i sa druge strane da na tržištu, od komercijalnih usluga i drugih usluga sa kojima rade, radio-televizija, pozitivno posluje. Dve regionalne frekvencije postoje, imaju dve televizije u Kragujevcu, Televizija Kragujevac, finansirana iz gradskog budžeta i jedna privatna televizija Kanal 9, koja je u ogromnim finansijskim problemima. Ono što je moja bojazan je da ćemo sa ovim rokom privatizacije i sa time što niste predvideli postojanje regionalnih javnih servisa da Kragujevac kao grad sa 200.000 stanovnika možda ostati bez televizije. Sa druge strane, čuli smo da ćemo u popodnevnom terminu imati nešto što će na RTS i RTV ličiti na emisiju „Srbija danas“. To je rekao gospodin Mirković, a pošto je to tumačio, nisam rekao ministre da ste vi to rekli, da se razumemo. Šta će to značiti? To će značiti da ćemo mi u tih sat i po ili dva, koliko traje ta emisija, moći da se dotaknemo po jednog događaja iz svakog okruga južno od Beograda. Negde se desila saobraćajna nesreća, negde je održana sednica skupštine grada, negde je isključena struja, desilo se nasilje u porodici i ja mislim da to nije ono što će zadovoljiti građane koji žive na toj teritoriji. Drugo, s obzirom da svi emiteri moraju da poštuju programsku šemu, znači da zadovolje kulturne sadržaje, sportske, opše informacije, da vode debate o bitnim temama itd, kako će izgledati, recimo, informativni program Javnog servisa RTV? Oni uopšte neće moći u svakoj informativnoj emisiji da obuhvate sa događajima svaki region. To je ono o čemu ja pričam, a da smo predvideli da Novi Sad bude centar regionalnog javnog servisa, onda će regionalni javni servis moći da se bavi tim temama koje su bitne za život građana na tom području. Hvala.
Zahvaljujem. Za reč se javio ministar u Vladi, Ivan Tasovac. Izvolite.
U potpunosti razumem strah da se neće pojaviti neko ko će privatizovati, ali to ne može biti opravdan razlog da se odustane od toga da država izađe iz vlasničke strukture medija. Još jedna stvar, ono što mislim da je važno u ovom trenutku, oko čega smo se svi složili, a to je da u ovom trenutku mi imamo dva javna medijska servisa. Ostalo su lokalne televizije i mi smo uspeli da zadržimo oba javna medijska servisa. Otvaranje još novih šest regionalnih servisa naprosto nije sa ekonomske tačke izdrživo, obzirom da smo i ovo jedva uspeli da obezbedimo do uvođenja takse, znači kompletno iz budžeta. Ali, reći ću vam još nešto drugo. I meni je bitno ovde u Beogradu da znam šta se dešava u Kragujevcu i šta se dešava u Nišu i šta se dešava u Vranju i šta se dešava u drugim gradovima, a to regionalni servisi ne mogu da mi priušte, zato što to može upravo da priušti javni servis. Ako vi mislite da nas ne interesuje šta se dešava van Beograda, to je zaista argument koji ja ne mogu da prihvatim, pre svega neko kao ministar kulture i koji zna šta se dešava i u drugim gradovima. Ali, ono što mislim da je dragoceno ovde i što se nadam da rukovodstvo i RTS i RTV pažljivo sluša, to je kakve su potrebe građana Srbije i na koji način moraju da unaprede svoj program kroz vreme.
Zahvaljujem gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik Saša Mirković. Izvolite.
Još jednom i neću se više javljati po ovoj tački. Naravno ministre, ali sada niste u pravu, jer onda ne bi bilo šest, onda bi trebalo da bud24 regionalna servisa ili 29. jer zašto bi neki region ostao tj. okrug ostao bez televizije. To je to što mi uvek gledamo, znači, da zamenimo ono što je dobro, nečim što ne valja. U ovom slučaju, menjamo nešto ovim zakonom koji ste predložili, nešto što ne valja, nečim dobrim. Putujem redovno kroz Srbiju, kada uključim radio stanice uvek imate lokalne radio stanice na terenu gde se nalazite i naravno radio „S“ ili radio „B92“ ili RTS radio Beograd 1, Beograd 2 itd. Znači, pokrivenost postoji. Dozvole postoje već po konkursu RRA koje su podeljene, one važe do digitalizacije. Digitalizacija omogućava mnogim lokalnim medijima da izađu na internet da izađu na digitalnu televiziju i da tu pronađu sredstva kojima će da se finansiraju. Naravno, ukoliko budu interesantni na lokalu, televiziji ili radiju, verovatno će građani na lokalnu više da gledaju ili slušaju taj mediji koji priča o lokalnim temama, jer samim tim zato što im je interesantna lokalna tema. Ako treba da se plasira, znači, tema koja je bitan za ostale građane Srbije, a da se zna sa lokala postoje centralni mediji koji će upošljavati na taj način ljude baš iz mesta, tipa dopisnici, pisanih medija ili dopisnici elektronskih medija. Na taj način u samim lokalnim sredinama da otvaraju nova radna mesta, ali da ih plaćaju bukvalno iz svojih budžeta iz Beograda. To je još jedna dobra star u ovom zakonu. Mislim što će ovaj zakon omogućiti u nekom narednom vremenskom periodu. Kažem, odličan ste zakon napisali i apsolutno vas podržavam.
Zahvaljujem gospodine Mirković. Za reč se javio narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Opet pokušavam da nekako pojasnim ljudima, mada to zaista teško ide, mi smo navikli na nešto što je savremeno. U eri digitalne televizije, vi jednostavno iz jednog centra možete da emitujete kakav hoćete program u bilo kom regionu. I između ostalog u nekom centru, ako bi bio regionalni centar RTS u Kragujevcu, može odatle da se emituje potpuno drugačiji program RTS u tom momentu u odnosu na ono što se emituje u Beogradu. Razumem da će možda RTS ostaviti one centralne, udarne emisije da svi gledaju, recimo, „Žikinu šarenicu“, „Jedna pesma, jedna želja“, „Dnevnik“ i tako to, ali moći ćete gomile drugih emisija u produkciji recimo tog regionalnog centra u Kragujevcu da napravite i da se to emituje baš u Kragujevcu, zato što je to prosto u eri digitalizacije moguće. Možete priloge da stavite na portal koliko hoćete i da skinete i da gledate samo taj prilog. Prosto to je nešto što digitalna televizija omogućava. Ovo što vi sada pričate, ja se slažem sa vama, ali to je u eri kada su se dodeljivale frekvencije. Frekvencije se više neće dodeljivati. Idemo u digitalizaciju i to je nešto što je dobro. Ovde vidim jedan problem, nadam se da će država to uspeti da reši putem ministarstva koje u svojim ingerencijama ima telekomunikacije, to je kako da do svih građana dođe digitalni signal, zato što je to zaista problem. Ali, što se tiče ovih ostalih stvari ne morate da brinete, svaki region će apsolutno imati zastupljenost i programa i čega god hoćete i moći će da gleda ono što se naravno njih tiče u tom regionu. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Đukanoviću. Pre nego što vam dam reč gospodine Čikiriz, samo da konstatujem, nije problem vi trošite vreme šefa poslaničke grupe i neki poslanici se javljaju već nekoliko puta, samo još jednom da napomenem da smo mi na amandmanu na član 17, koji mislim da nema mnogo veze sa ovim o čemu raspravljate. Izvolite. Narodni poslanik Mirko Čikiriz.
Hvala predsedavajući. Pokušaću ja da nađem vezu. Naprosto diskusija ide u pogrešnom smeru. Postoje narodni poslanici koji mešaju termine, okrug i region. Region je nešto što obuhvata više okruga. Ja pričam o centru regionalnog javnog servisa koji bi obuhvatao više okruga. Argumentacija ključna, nije ni digitalizacija ministarstva, ni ništa, nego nepostojanje sredstava. Mi ćemo plaćati za godinu i po dana taksu. Ona će biti maksimalno 500 dinara. Tri i po miliona električnih brojila je u Srbiji. Ako bi maksimalna taksa bila 500 dinara, to bi na godišnjem nivou bilo milijardu 750 miliona eura. Ako bi naplativost bila 50% samo, to bi bilo negde blizu 900 miliona eura, a za funkcionisanje regionalnih javnih servisa, na primer u Televiziji Kragujevac je potrebno malo više od dva miliona eura. Ja pričam da novca ima, ako razmišljamo u istom pravcu. Ima ga i na pretek. Pritom, kolega Stošić je pomenuo plate zaposlenih u javnim servisima koje su preko 200.000 dinara. Direktorka Televizije Kragujevac ima 49.000 dinara. Znači, hajde da usaglasimo plate, hajde da svi direktori imaju makar plate kao narodni poslanici 100.000 dinara ili plate kao ministri 100.000 dinara. Zbog čega ministre neka voditeljka obavlja društveno važniji posao, ili voditelj od ministra, ili od premijera, ili od predsednika države.
Zahvaljujem gospodine Čikiriz. Neću biti sada nekorektan da pročitam ovaj amandman, da vidite da nikakve veze nema sa ovim što ste sada vi govorili. Za reč se javio podnosioc amandmana, narodni poslanik Milorad Stošić.
Samo bih da ne bude neke zabune ovde, ispada sada da pojedini poslanici brane zakon, a reč je o jednom amandmanu. Molim vas da niko ovde nije dao primedbe na zakon, već razgovaramo i govorimo o jednom amandmanu koji treba da obezbedi određena sredstva za funkcionisanje nekih lokalnih javnih servisa. Prema tome, ovaj zakon ima mnoga dobra rešenja, između ostalog i što se tiče i transparentnosti i projektnog finansiranja, ali mislim da jedan broj narodnih poslanika govori uopšteno o zakonu, a ja bih želeo da se kroz ove diskusije osvrnemo samo na ovaj segment amandmana, po članu 17, što znači da je zakon u celini prihvatljiv, ali mi želimo da ovim samo poboljšamo u delu taj zakon. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milorad Cvetanović.
Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre, mislim da je predlagač zakona bio veoma jasan ovde kada je rekao da će lokalna samouprava učestvovati u sufinansiranju lokalnih medija na osnovu konkursa i projekata. Koliki će nivo tih sredstava biti i kolika će sredstva biti izdvojena iz budžeta, složićete se da je to stvar lokalne samouprave. Čini mi se da se ovde ima za shodno da se vodi jedan vid presije na lokalnu samoupravu, koliki će procenat i koliki će nivo sredstava izdvojiti. Izdvojiće onoliki nivo sredstava koliki bude mogla da uradi to. O toj visini će odlučivati odbornici određene lokalne samouprave. Takođe mislim da je predlagač ovde ovim zakonom napravio jednu odličnu stvar, a to je što će u budućnosti takođe sprečiti manipulaciju lokalnih medija u predizbornim kampanjama, što je bio slučaj na mnogo mesta.
Amandman na član 17. zajedno su podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Olena Papuga.
Ovim amandmanom smo ipak hteli da odredimo da lokalne samouprave treba da učestvuju u finansiranju lokalnih medija, pa smo predložili da se stav 3. menja i da glasi – da su lokalne samouprave dužne da u svom budžetu obezbede najmanje 1,5% sredstava namenjenih za ostvarivanje javnog interesa u oblasti javnog informisanja. Mislimo da ipak treba da postoji dobra volja, ali da je ponekad dobra volja jako relativna stvar. Znači, da dobra volja lokalnih samouprava da finansiraju ili ne finansiraju lokalne medije, sve zavisi od nekog predsednika Skupštine, opštine ili gradonačelnika ili opštinskog veća, tako da je neophodno urediti garancije koje će obezbediti da država na svim nivoima, a posebno lokalna samouprava izdvaja sredstva za medijske sadržaje, odnosno da će se sredstva koja su u medijski sektor ulagana kroz finansiranje medija i medijskog sadržaja, i subvencionisanih javnih preduzeća i ustanova koje su se bavile informisanjem, i dalje opredeljivati za informisanje, ali kroz konkursno, odnosno projektno finansiranje medijskih sadržaja. Država mora da bude garant u ostvarivanju javnog interesa u medijskoj sferi na lokalu. U suprotnom, ovaj zakon može da ima suprotan efekat od očekivanog, može da, umesto da unapredi medijsku scenu, doprinese gašenju velikog broja medija i otpuštanju novinara i drugih zaposlenih. Izlazak države iz medijske sfere bez garancije, da će lokalne samouprave i dalje izdvajati sredstva za informisanje, može da dovede do gašenja lokalnih i regionalnih medija. U tom slučaju, ovaj zakon će favorizovati velike centrlane medije u odnosu na regionalne i lokalne, što nije prihvatljivo i vodi daljoj centralizaciji zemlje. Ministar je spomenuo, istina, da RTV informiše na 11 jezika i to je tačno. Emisije na jezicima nacionalne zajednice, uglavnom informišu o tome šta se dešava u određenoj nacionalnoj zajednici. Trude se da informišu o svom identitetu, trude se da informišu šta se dešava u jednoj nacionalnoj zajednici u sferi obrazovanja i informisanja, službene upotrebe jezika i pisma, najviše u kulturi. Retko koja redakcija se na jeziku nacionalne manjine, a u okviru sada već javnog servisa, RTV se retko kada bavi lokalnim stvarima u kojima žive pripadnici nacionalnih zajednica i time se bave lokalni mediji. Po mom mišljenju, čuli smo raznorazna tumačenja i vaše tumačenje o prodavanju toga da će to biti dobro i da ljudi neće ostati bez posla, da će informisati, da, možda, ali će to biti dobra volja lokalnih čelnika, da li će finansirati, kakvi će projekti biti itd. Podržavam i poslanika Stošića iz Niša i druge poslanike koji su branili lokalne i regionalne medije. Navešću vam primer jedne televizije u Kovačici, a to je opština sa većinskim stanovništvom slovačkog, ali i mađarskog i rumunskog stanovništva. Oni već više od 50 godina informišu na četiri jezika, na rumunskom, mađarskom, srpskom. Stavljanje te televizije i radija u neki komercijalni nivo, na privatizaciju, mislim da će stvarno ugasiti taj medij, jer ko će se baviti medijem na lokalu u jednoj opštini koja prati četiri jezika. Ta osoba koja će privatizovati taj medij neće od toga dobiti ništa, jednostavno sve se danas gleda kroz komercijalu, sve se danas gleda kroz neku materijalnu prizmu, tako da mislim da će stvarno ti mediji… (Predsedavajući: Vreme.) … koristim vreme poslaničke grupe.
Zahvaljujem, gospođo Papuga. Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? (Ne) Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Stošić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući, gospodine ministre. Član 18. govori o sledećem, govori o konkursima i kaže – konkursi se raspituju za projekte, pod jedan – proizvodnja medijskih sadržaja; pod dva – organizovanje i učešće na stručnim, naučnim i prigodnim skupovima kao i unapređivanje profesionalnih i etičkih standarda u oblasti javnog informisanja i da ne čitam član na dalje, da ne gubim vreme. Moj predlog je da se briše ovo „prigodnim“ iz člana 18. tako da bi član 2. glasio –organizovanje i učešće na stručnim, naučnim skupovima, kao i unapređenje profesionalnih i etičkih standarda u oblasti javnom informisanja. Ono što je interesantno…
Gospodine Bradiću, molim vas, vi se niste javili po vašem amandmanu, javili ste se po amandmanu Milorada Stošića.
Ne, pa ja sam podneo amandman. Ja sam mislio da ste meni dali zato što je moj amandman.
Ne, ne, nisam još došao do vašeg amandmana.
Ja se izvinjavam.
Da li neko želi po amandmanu gospodina Stošića? (Ne) Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Izvolite gospodine Bradiću.
Samo bih vas molio ono vreme koje sam iskoristio da skidate od ovih dva minuta, jer to je moj amandman. Hvala. Odgovor ministarstva je – amandman se odbija iz razloga što bi prihvatanjem amandmana na član postao nedovoljno jasan i precizan. Znači, ovo što ja tražim da se briše prigodnim i da član 2. glasi – organizovanje i učešće na stručnim, naučnim skupovima, kao i unapređenje profesionalnih i etičkih standarda u oblasti javnog informisanja je nedovoljno jasno, a jasnije je i određenije ovo što je predložilo ministarstvo koje kaže – organizovanje i učešće na stručnim, naučnim i prigodnim skupovima. Sad ja pitam gospodina ministra – šta je to prigodni skup? Ko određuje šta je prigodni skup? Gde piše šta su prigodni skupovi, jer oni koji organizuju skupove i žele da se njihov skup prenese? On treba da zna šta je to što treba da ispuni taj skup da bi bio prigodan i da bi se preneo. Molim vas da uvažite moj amandman mislim da je smislen, da je jasan i da zakonodavcu daje jasne i precizne smernice kako da primeni ovaj član. Ovako ostavljamo mogućnost da neko u Nišu to prigodno tumači na jedan način, drugačije u Beogradu, na treći način u Zaječaru i u Novom Sadu, te molim da zakon bude jednak, jasan i isto tumačen na teritoriji cele republike. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem gospodine Bradiću. Za reč se javio ministar u Vladi, Ivan Tasovac. Izvolite.
To će sigurno biti regulisano kroz pod podzakonska akta, a da bi vam pojasnio znači reč „prigodan“ koja je meni privukla pažnju, o čemu se radi i kako drugačije definisati, recimo, jubileje. Obeležavanje jubileja velikog rata, Nikole Tesle, Pupina. Znači, podrazumeva se da je to sa jedne strane, sa druge strane kako okarakterisati tačno odlaske na razne stručne skupove, novinarska udruženja, skrenuo bih vam na to pažnju, konferencije, znači, ali taj deo,dobro ste primetili to će biti regulisano kroz pod zakonska akta.
Zahvaljujem. Za reč se javio narodni poslanik Saša Mirković. Izvolite.
Hvala. Ja ću samo takođe kolegi da pomognem iz Nove demokratske stranke, a ovim i ministru, kako bi ste recimo, u pravu je ministar, jeste, zapadne za oko, ali je pravilno upotrebljena reč, kako bi ste recimo projekat „Gitarijade“ nazvali? Tako da, izvolite od večeras do ponedeljka na „Gitarijadu“.
Zahvaljujem. Za reč se javio doktor Blagoje Bradić, ali vi nemate vremena više. Želite li od poslaničke grupe? (Blagoje Bradić, s mesta: Ne.) Zahvaljujem. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i mr Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Koleginica Aleksandra Jerkov i ja smo podnele amandman koji definiše raspisivanje konkursa, a tiče se člana 15. o kojem sam već govorila, koji definiše šta je to javni interes. Kada utvrdimo u ovom članu šta je javni interes onda ovde govorimo o tome da se za zadovoljavanje tog javnog interesa, za podršku proizvodnji medijskih sadržaja, raspisuje konkurs. Kao što smo tamo pokušali da dopremo do predlagača predlogom za posebnu tačku kojom ćemo da imamo obrazovanje za sistem u kojem živimo, jer znanja i informacija, ko god da je, nije u poziciji da bude ravnopravan pregovarač bilo kome ko ima bilo kakvu moć javnu, na bilo kom mestu, tako ovde želimo da amandmanom obezbedimo da se konkursi koji raspisuju organi iz stava 1. ovog člana, misli se na konkurse za zadovoljavanje javnog interesa, najmanje jednom u tri godine moraju biti obuhvaćene sve oblasti koje su definisane članom 15. Dok smo pravili ovaj amandman, bilo je diskusije kako da rečima formulišemo to što hoćemo, da ne bi bilo zbog načina na koji je definisan član 15. o tome šta je sve javni interes i kako možemo da konkursom podržimo da se ne desi da jedna jednostavno izostane stalno, pa da bude eto niko nije zainteresovan za obrazovni program, eto niko nije zainteresovan za kulturne sadržaje, eto niko nije zainteresovan za kritičko učenje o kritičkom mišljenju, jednostavno nije zainteresovan. Postoji zakon tržišta kom sam ja privržena, ali progresivna društva su ona koja razumeju gde tržište završava i gde time počinje kočenje progresa u jednom društvu. Prihvatite ovaj amandman budućnosti radi, kad tad će biti izmenjen ovaj zakon ovakvim amandmanom.
Zahvaljujem. Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, profesor dr Janko Veselinović, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović i Goran Bogdanović. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima Biljana Hasanović Korać. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Član 24. reguliše konkursnu komisiju. Ovde je, između ostalog, rečeno u stavu 3. da članove stručne komisije iz stava 1. ovog člana imenuje rukovodilac organa koji je raspisao konkurs. U stavu 4. kaže – većina članova komisije iz stava 1. ovog člana imenuje se na predlog novinarskih i medijskih udruženja ukoliko takvi predlozi postoje itd. Ovo „ukoliko takvi predlozi postoje“ je za nas vrlo nedefinisano, jer nigde ne stoji obaveza da rukovodilac organa traži mišljenje od novinarskih i stručnih udruženja. Da bi takvi predlozi i postojali on mora da ih obavesti da dostave svoje predloge kako bi mogao da uzme te predloge u obzir prilikom imenovanja te stručne komisije. Zato smo mi predvideli da se u članu 24. posle ovog stava 4. dodaju stavovi 5. i 6. koji glase: „Rukovodilac organa iz stava 3. ovog člana dužan je da pošalje novinarskim i medijskim udruženjima poziv za dostavljanje predloga za članove komisije“ i stav 6: „Udruženje iz stava 5. svoje predloge dostavlja u roku od 15 dana od dana prijema poziva. Sledstveno ovome, dosadašnji stav 4. bi postao stav 7. Ovim smo hteli da na neki način obavežemo rukovodioca da traži predloge za članove komisije, pa ukoliko, ostavili smo i primeren rok od 15 dana, u tom roku od 15 dana ne dostave, onda on više nema obavezu da čeka. Amandmanom je jasno precizirana obaveza rukovodioca organa koji je raspisao konkurs da uputi poziv novinarskim i medijskim udruženjima za dostavljanje predloga za članove komisije. Međutim, Vlada je odbila amandman iz razloga što predloženo rešenje pre predstavlja materiju podzakonskih akata. Mi smatramo da ovo nije materija za podzakonske akte, nego za zakonske akte, jer podzakonski akti služe samo da preciznije regulišu neku oblast, ne mogu da daju veća zakonska ograničenja nego zakon i zato bi ovo ograničenje rukovodioca, odnosno stvaranje njegove obaveze da traži to mišljenje moralo da stoji u zakonu. Ako ne stoji u zakonu, neće moći da se proširi to ograničenje podzakonskim aktom. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Za reč se javio Ivan Tasovac, ministar u Vladi. Izvolite.
Ovde u odgovoru je rečeno da je to pre predmet podzakonskog akta. Zaista nisam pravnik i ne mogu da sumnjam u ono što je tu rečeno, ali samo vas molim da zamislite situaciju da se ne pozovu predstavnici novinarskih udruženja da budu članovi komisije. Da li mislite da je to nešto što je uopšte moguće i da je to nešto što bi prošlo tek tako? Potpuno opravdano bi bilo da bude vrlo burna reakcija čitave medijske zajednice. Mi smo upravo zbog toga i predvideli da oni budu ljudi koji će biti u tim komisijama, da bi obezbedili punu transparentnost, jer oni će o svom radu komisijama i pisati. Mislim da je to vrlo dobar primer kako funkcionišu komisije u okviru Ministarstva kulture, u svim oblastima. Dvadeset i šest komisija je imalo potpuno otvoren rad, bio je otvoren za medije i za sve one koji su učestvovali u projektima i bili zainteresovani, tako da mislim da je vaša bojazan ovde potpuno bez osnova.
Zahvaljujem, gospodine Tasovac. Za reč se javio narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Samo mi recite, koje vreme želite da koristite? (Janko Veselinović, sa mesta: Vreme ovlašćenog predstavnika.) Izvolite.
Hvala. Javio sam se po ovom amandmanu, ali ministar u svom izlaganju mi je dao dodatnu inspiraciju činjenicom da prejudicira kako će se ponašati neka buduća vlast prema medijima. Dakle, vi kažete - teško je zamisliti da neko ne pozove predstavnike medijskih udruženja u tu komisiju. Pa, sve u ovoj zemlji je teško zamisliti, ali se ipak dešava. Ovde se dešavaju najčudnije stvari i, za razliku od uređenog, civilizovanog sveta, dešava se da imamo medijske ne slobode u Srbiji na najvišem mogućem nivou. To su rekli svi koji su pratili stanje u medijima u Srbiji, pa je moguće da i predstavnici medija ne budu u ovoj komisiji. Da ste to uredili ovim zakonom, onda ne bi postojala ta bojazan. Imate ubedljivo najgore pravnike u svim ministarstvima u Vladi Republike Srbije. Čitao sam obrazloženja raznih ministarstava, ali ovakve konstatacije i ovakve ne pravne konstatacije i izraze nigde nisam čuo. Ministre Tasovac, pošto niste pravnik, u podzakonskim aktima se reguliše način realizacije pojedinih prava i obaveza. Podzakonskim aktima se ne propisuju nova prava i obaveze. Ne možete podzakonskim aktima propisati neku obavezu nekoga koja nije predviđena u zakonu. Možete samo propisati način na koji će se te obaveze realizovati. U tom smislu, ne samo u ovom članu, u mnogim članovima piše puno stvari koje ne samo kao da nije pisao pravnik, nego neko ko se uopšte ne razume u ovu sferu. Dakle, katastrofalna su vam objašnjenja za neprihvatanje predloga. Govorićemo po nekim članovima posebno o tome.
Zahvaljujem, gospodine Veselinoviću, uz jednu molbu, da ne koristite reč „necivilizovan“ i ne pominjete neke pravnike u ministarstvu sa takvim kvalifikacijama. Reč ima ministar Ivan Tasovac. Izvolite.
Da ne bude zabune. Znači, zakon je jasno predvideo da su članovi konkursne komisije, između ostalog, iz redova članova novinarskih udruženja i medijskih udruženja. Takođe, ali i predsedavajući je već rekao, zaista bih molio da ljude koji su radili na ovim zakonima ne diskvalifikujete ovim rečnikom. Takođe mi je drago što sam vas ja, iako nisam pravnik, uspeo da inspirišem.
Zahvaljujem, gospodine Tasovac. Reč ima narodna poslanica Marija Obradović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SNS. Izvolite.
Hvala. Moram da reagujem na to i da kažem nešto sasvim suprotno, u šta će građani biti sigurni i verujem da će biti na mojoj strani. U ovoj zemlji, u Srbiji se ne dešava ništa ni manje, ni više nezamislivo ili nepredviđeno nego u ostatku civilizovanog sveta i Evrope, niti u regiji u kojoj se mi nalazimo. Tako su ove ocene vrlo neprimerene, nemaju mesto u diskusiji. O tome koliko je ovaj zakon dobar ili loš, odnosno kakva je sloboda medija u Srbiji, govore bolje stavovi i međunarodnih institucija i međunarodnih stručnjaka, a i domaćih novinskih i medijskih udruženja. Ja ću još jednom podsetiti, jer uporno se govori protiv toga i zanemaruju se te činjenice, i „Transparentnost Srbije“ i Udruženje novinara Srbije i NUNS, svi su potvrdili da je ovaj set medijskih zakona u skladu sa osnovnim intencijama medijske strategije, a nakon analize predloga zakona, ocenjeno je da je predlagač prihvatio najvažnije sugestije medijske zajednice. Ovo je objavljeno u svim dnevnim listovima. Konkretno sam izdvojila citat Agencije TANJUG, Agencije BETA, objavljeno u listu „Blic“ 29. jula u 18 časova i 14 minuta. Da sa tim završimo, da više ne zbunjujemo građane, a ja ću ovo uporno ponavljati, a da ne govorim o potvrdama međunarodne zajednice, o ocenama Evropske komisije, koje je više puta ponovljeno, jako je zanimljivo da su predstavnici svih političkih stranaka u razgovoru sa gospodinom Majklom Devenportom potvrdili da će podržati ovakav predlog zakona i brojna medijska novinska udruženja. Dakle, ne treba zbunjivati dalje građane. Još jedna netačna informacija. Koleginica Biljana Hasanović-Korać tokom prepodnevnog izlaganja rekla je da, kada govorimo o cenzuri medija, rečeno je da mediji nisu izveštavali o Nacionalnoj konferenciji Ženske parlamentarne mreže, jer su samo želeli pod uticajem cenzure ili autocenzure da izveštavaju o pojavljivanju gospodina Nebojše Stefanovića, tadašnjeg predsednika Skupštine Srbije. To je sasvim izvučeno iz konteksta, stavljeno u dnevno-političke svrhe, odnosno u svrhu objašnjavanja jednog amandmana u okviru ovog zakona. To je netačno. Ono što je moje mišljenje, a naročito oni koji poznaju gospodina Stefanović, da mediji, novinari, koji su tada izveštavali nisu zainteresovani za temu rodne ravnopravnosti. Nismo dovoljno obratili njihovu pažnju, nismo im možda dovoljno sugerisali koliko je važna ta tema. To jeste jedan od zadataka Ženske parlamentarne mreže, ali stavljati u taj kontekst predstavnike, funkcionere SNS, pa pobogu ja sam u to vreme bila prva koordinatorka i jedna od onih koja je zajedno sa vama to pripremala. Zar nije isto predstavnicima medija da li ću tu biti ja ili će biti Nebojša Stefanović? Dakle, to je neko iz SNS. Stvar je o nedovoljnom interesovanju za temu rodne ravnopravnosti. Dakle, nemojte ponovo zbunjivati, to se sve vreme radi. Hajde da se vratimo konstruktivnoj raspravi o ovom predlogu zakona. Hvala.
Za reč se javila Biljana Hasanović-Korać. Izvolite.
Replika, pošto sam prozvana direktno. Moram da pojasnim, pogrešno sam shvaćena.
Nemate mogućnost za repliku, možete samo da koristite vreme poslaničke grupe. Ja nisam ništa mogao da primetim da bi vi imali mogućnost za repliku.
Demantovala je koleginica ono što sam ja rekla. Ja moram da pojasnim.
Gospođo Hasanović-Korać, da li želite da koristite vreme poslaničke grupe? Izvolite.
Želim da koristim. Navela sam to kao primer autocenzure novinara. Nisam rekla da je kriv predsednik Skupštine, nego da je događaj, koji je bio druge prirode, predstavljen u medijima tako da je samo naglašeno da ga je otvorio predsednik Skupštine. Mediji se uopšte nisu bavili time šta je ženska mreža, čime se ona bavi, ko je vodi, ko je došao na tu Skupštinu. To je tačno. Mogu da se pogledaju snimci. Ne okrivljujem ni predsednika Skupštine. Nije on uticao na to, nego su se novinari sami autocenzurisali i želeli da prikažu ono što oni smatraju bitnim i ono što je pogodno za njih.
Reč ima narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović.
Pretpostavljam da mi nećete dati repliku, pa ću koristiti vreme šefa poslaničke grupe. Osvrnuću se na ovo što je uvažena koleginica Obradović rekla. Mi smo pričali o dve sasvim različite teme, ja i gospođa Obradović. Ja sam pričao o medijskoj sceni u Srbiji, medijskoj sceni danas, juče u Srbiji, dakle u poslednje dve godine. Nisam pričao o kvalitetu ovih zakona, nego o medijskoj sceni u Srbiji. Pričao sam, istina, o kvalitetu ovih zakona u smislu njihovih loših obrazloženja zbog čega nisu prihvaćeni amandmani. Nećemo valjda dobiti ocenu da je medijska scena u Srbiji zadovoljavajuća. O tome da je ona loša kažu svi zvanični, verodostojni izveštaji koji postoje na tu temu u poslednjih godinu, dve dana. O tome da su ovi zakoni dobri, možemo da se sporimo, možemo mi iz opozicije da kažemo da ima puno dobrih rešenja i da bi oni verovatno u Velikoj Britaniji, Francuskoj i Danskoj dali i polučili dobre rezultate. Plašim se da u ovakvoj Srbiji, kakva jeste danas, oni mogu dati bilo kakve rezultate da se ova današnja medijska scena popravi. Tu je naša osnovna bojazan i tu je naša bojazan za medijsku scenu u nekom narednom periodu i ozbiljno se plašimo kako će ona izgledati kada je ovakva danas.
To je pretpostavljam razlog više da glasate za ovaj moderan, evropski zakon o informisanju. Reč ima narodni poslanik Marija Obradović.
Medijska scena, medijske slobode, stanje nije odlično, treba ga unapređivati uvek, ali ko je doneo zakone i po kojim zakonima se ovo sve odvijalo? Zbog čega menjamo ovaj zakon? Znači, ovi koji su doneli prethodni, nisu ga dobro doneli u dobroj formi, nisu ga dobro sprovodili. Ne možemo sada da krivimo novinare što je ovakva medijska scena ili oni ne rade dobro ili nisu dobro obrazovani ili možda političare koji pritiskaju te jadne novinare. Ovo što govorim je suviše vulgarno, prosto i ne treba na ovaj način da se izražavamo. Zato i donosimo novi, bolji zakon koji, slažemo se svi, je dobar, samo u nijansama ga popravljamo. Popravljamo zakone koje ste vi doneli. Vi ste doprineli tom zakonskom osnovom da stignemo ovde gde se nalazimo danas.
Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese zakone iz dnevnog reda ove sednice. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović.
Moram da priznam, možda ima logike u ovom amandmanu, ali teško da bi u ovakvom obliku mogao da se prihvati. Verujem kada bi se modifikovao, da je bio modifikovan, mogao da bude prihvaćen. Znate, ako ga neko podnosi iz straha kakvi će biti članovi neke komisije, razumem zato što je to možda autoprojekcija iz nekog prethodnog perioda. Baš da vidim tog člana, recimo, RRA ili bilo kog drugog organa koji bi smeo išta da kaže na onu medijsku kampanju koju ste vi vršili protiv Tomislava Nikolića u predsedničkoj kampanji. To je bilo nešto najmonstruoznije što je mogao neko da zamisli i niko nije smeo ni A da kaže zato što je znao da rizikuje da bude izbačen sa posla. Zato razumem vaš strah. Svesni ste šta ste radili. S obzirom da ste donosili onakav zakon kakav imamo danas, koji je uneo potpunu cenzuru u našim medijima, a mi to ipak menjamo sa daleko boljim zakonima, koje svi hvale, i unapređujemo medijsku scenu, verujem da nemate razloga da strahujete, jer nama je cilj da mediji budu što slobodniji i da se nikada ne vratimo na ono što ste vi nekada radili.
Reč ima narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović.
Još jedno pojašnjenje, nadam se da će biti dovoljno. Dakle, ne znam da li neko u ovoj sali od narodnih poslanika i uvaženog ministra smatra da je loša medijska scena u Srbiji posledica lošeg zakona iz ove oblasti. Smatram da u to ni mala deca ne veruju. Loša medijska scena je posledica uticaja izvršne vlasti na medije, na ovaj ili onaj način, u poslednjih par godina, ali ona se dramatično promenila u poslednje dve godine. To što će biti promenjeno nekoliko odredbi postojećih zakona, neće ništa popraviti u tom smislu…
Gospodine Veselinoviću, do sada sam tolerisao da se ne govori o amandmanu koji je na dnevnom redu. Molim vas da se vratite na amandman, jer to više neću tolerisati. Izvolite.
Uzeli ste mi 15 sekundi kroz vaše komentare. Malopre ste sa mesta predsedavajućeg govorili kao govornik, a sada ste mi isključili mikrofon.
Reč ima ministar u Vladi Ivan Tasovac.
Samo bih molio da preciziramo. Mi ovde ne menjamo nekoliko članova, nego donosimo set medijskih zakona. Druga stvar, da biste uredili jednu oblast, mislim da je prvi korak da uspostavite zakonske okvire koji su po nekakvim standardima Evrope i koji su po standardima koji garantuju slobodu medija. Mislim da je to prvi korak, a drugi korak je da delujete parapsihološki. Zaista verujem da je ovo pravi način.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović i Goran Bogdanović. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica poslanica Biljana Hasanović Korać. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Poštovani gospodine ministre, želim da vam se obratim,godinama pratim vašu profesionalnu karijeru i smatram da ste zaista tu postigli velike uspehe i zaista cenim sve što ste uradili, posebno što ste uradili na popularizaciji Filharmonije i to je samo jedan deo naše kulturne scene. Ono što sada pokrivate je zaista mnogo šire i ja razumem da vi, pošto niste pravnik, da imate problema nekada, da ono što želite da postignete u okvirite u pravne okvire. Trideset i pet godina sam pravnik i radila sam u različitim strukama i u lokalnoj samoupravi i kao advokat i sada radim ovde. Sve dok nisam došla ovde radila sam na primeni prava, i znam da iz prakse često ima problema zato što zakone pišu stručnjaci koji sede u kabinetima i nemaju direktne kontakte u primeni prava i zato pokušavamo da našim amandmanima omogućimo da, kada zakon dođe u primenu bude što bolje primenjen. Očigledno da time što smo podneli samo 15-akamandmana na ovaj zakon želimo da popravimo zakon. Mi nismo rekli – zakon ne valja, nismo podneli na svaki član „da se briše“, zato što ne želimo da bude donet. Naprotiv, i zato smo i ovaj amandman na član 25. podneli, gde predlažem da se menja stav 1. koji sada glasi – odluku o raspodeli sredstava donosi rukovodilac organa koji je raspisao konkurs, a na osnovu obrazloženog predloga komisije. Smatrali smo da ova formulacija, a na osnovu obrazloženog predloga komisije nije dovoljno obavezujuća za rukovodioca da poštuje stručno mišljenje komisije, pa smo predložili da se taj stav preformuliše i da glasi – na osnovu obrazloženog predloga komisije, rukovodilac organa koji je raspisao konkurs donosi odluku o raspodeli sredstava. Amandman je odbije sa obrazloženjem da je predloženo rešenje istovetno rešenju u predlogu zakona. Znate, svaki pravnik koji bi pročitao jedno i drugo rešenje video bi da nije to istovetno i da nema istovetnu obavezujuću snagu. Zahvaljujem.
Na član 25. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Gordana Čomić i Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 26. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Borislav Stefanović, narodni poslanik dr Blagoje Bradić, narodni poslanik Milorad Stošić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Mi smo ovim amandmanom, tj. ja sam, a i u istovetnom tekstu i druge kolege, u članu 26. dodali stav 3. koji glasi – da narativni i finansijski izveštaj o sprovedenim projektnim aktivnostima se dostavlja nadležnom organu javne vlasti, tj. nadležnom državnom organu. U slučaju da su projekti finansirani iz inostranstva, kako se ne bi narušila sloboda i ravnopravnost konkurencije na domaćem tržištu. Mi smo svedoci da smo u proteklih godina u našu zemlju ušla značajna finansijska sredstva u oblasti informisanja, nekada su ona realizovana nekada ne, a da o tome nema prave evidencije niti kontrole kako su i za koje namene utrošena. Poput domaće državne pomoći, finansijska podrška iz inostranstva utiče na slobodnu konkurenciju na domaćem tržištu, zbog toga je neophodno da komisija za zaštitu konkurencije analizira, odobrava ili zabranjuje taj vid finansijske pomoći iz inostranstva domaćim medijima. Mislim da bismo na ovaj način u značajnoj meri pospešili transparentnost, red, poštovanje zakona i ravnopravnost na medijskom tržištu u Srbiji. Ne vidimo razlog zbog čega je Vlada uopšte odbila ovaj amandman, s obzirom na činjenicu da ide u pravcu dalje regulative, inače dosta divljeg medijskog tržišta u Srbiji. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić. Izvolite.
Kao podnosilac amandmana, dva minuta. Dakle, da ne bih ponavljao ovo što je kolega Stefanović rekao, samo ću prokomentarisati obrazloženje Vlade, tj. ministarstva i pravne službe ministarstva zašto je ovaj odbijen. Kaže – amandman se odbija iz razloga što svaki organ može da kontroliše sredstva koja je sam odobrio na konkursu ili po drugom osnovu. Ja ovde govorim o tome da su sredstva, tj. mi koji smo podneli ovaj amandman smo u obrazloženju rekli – proteklih godina u našu zemlju ušla su zanačajna finansijska sredstva u oblasti informisanja, a da o tome nema prave evidencije niti kontrole kako su i za koje namene utrošena. Poput domaće državne pomoći i finansijske podrške iz inostranstva utiču na slobodnu konkurenciju na domaćem tržištu, zbog toga je neophodno da Komisija za zaštitu konkurencije analizira, odobrava ili zabranjuje taj vid finansijske pomoći iz inostranstva domaćim medijima. Molio bih vas gospodine ministre, na osnovu ovog obrazloženja da mi prokomentarišete ono što je odgovorilo Ministarstvo, da se amandman odbija iz razloga što svaki organ može da kontroliše sredstva koje je samo odobrilo na konkursu ili po drugom osnovu, a govorimo o stranoj pomoći. Pa da vidim kako su to našli vezu.
Reč ima ministar Tasovac.
Ministarstvo kulture i informisanja odgovara za ona sredstva koja ono dodeljuje, a ne možemo da preuzmemo kontrolu sredstava od nekih drugih izvora. Sa druge strane, mislim da bi to delovalo kao jedan priličan pritisak na medije da im tražimo da dostavljaju kao Ministarstvo kulture i informisanja, kompletne izveštaje o njihovom poslovanju. Mi treba da regulišemo da našim građanima bude dostupno, javno i vidno svaki onaj vid državne pomoći, jer to mi dodeljujemo, to je novac iz budžeta i to je novac građana.
Hvala. Na član 26. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Gordana Čomić i mr Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 27. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Babić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 28. amandmane su zajedno podnele narodne poslanice Gordana Čomić i mr Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Amandman kojim se posle člana 28. dodaju naziv i član 28a zajedno su podnele narodne poslanice Gordana Čomić i mr Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 30. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Čomić.Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 31. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Gordana Čomić i mr Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 32. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Borislav Stefanović, zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićevi i zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović iGoran Bogdanović. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović.
U ovom amandmanu sam predložio da u skladu sa promenama koje smo dali kao obrazložene predloge u ime DS, da se stvari preciziraju. U članu 32. posle stava 3. smo dodali još jedan stav - da pravna lica iz ovog člana ne mogu neposredno ili posredno osnovati republika, pokrajina ili jedinica lokalne samouprave itd. Šta je suština? Pošto je jasna stvar i opšte pravilo savremenog medijskog prava da organima javne vlasti, to jest kako se kolokvijalno to zove država, ne pripada pravo da osnivaju medij, osim uskog kruga izuzetnih slučajeva. Da bi se ovo pravilo učinilo sasvim vidljivim potrebno je u članu 32. uneti predloženu odredbu na način na koji je to bilo učinjeno u tekstu nacrta zakona. Mi nikada nismo ni tvrdili da država treba da osniva medije, i to apropo onog vašeg odgovora od pre nekih sat i po vremena, mi smatramo da treba osnovati regionalne i lokalne javne servise, a ne državne medije. Smatramo da država treba da se povuče iz medija, naravno, i da bi to doprinelo transparentnosti vlasničkih udela i svega ostalog. Kroz ovaj amandman mi samo celokupan predlog DS i nekih strukovnih udruženja preciziramo, naravno, i žao nam je što ako već ovo ide uz liniju vašeg stava o medijskim zakonima ne vidim zašto je ovaj amandman zaista odbijen. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Hvala lepo. Čuli ste tekst, pošto je istovetan. Obrazloženje kojim je odbijen amandman glasi da se odbija iz razloga što je rešenje koje je predloženo amandmanom sadržano već u članu 142. stav 1. Predloga zakona, što nije tačno. Ako pogledate član 142. stav 1. tu se govori, to su prelazne i završne odredbe, tu se govori o privatizaciji državnih medija, odnosno medija gde postoji vlasništvo države, AP ili lokalnih samouprava. Znači, ovim članom 142. stav 1. se ne sprečava osnivanje novih medija koji bi bili u vlasništvu republike, AP i jedinice lokalne samouprave. Zato mislim da treba da se prihvati ovaj amandman koji samo precizira dalju nemogućnost osnivanja medija od ovih subjekata. Svaki mediji koji je u rukama republike, pokrajine ili lokalne samouprave nije nezavistan. To je iskustvo Srbije. Svaki medij, bez obzira koja vlast da je bila od kada postoji TV, pa do danas je uticala, pod navodnicima, na svoje TV, svoje radio stanice i to mora da bude prekinuto. Naravno, mnoge privatne TV su pod velikim uticajem ili čak pod potpunim uticajem nekih političkih stranaka, ali one bar ne nose ime javni servis i ne finansiraju se, bar ne direktno, od novca građana. Tako da bi ovakvo rešenje koje je dato u amandmanu zauvek otklonilo mogućnost da se ponovo desi da država, pokrajina ili lokalna samouprava osniva nove servise, odnosno svoje partijski servis.
Reč ima narodni poslanik dr Janko Veselinović. Izvolite.
Dakle, na bazi amandmana koji smo podneli. Ministre, nadam se da sada shvatate da ovo nije parapsihologija. Zadubili ste se, gledate sada šta su vaši pravnici napisali, jel tako? Dakle, mi smo tražili da se onemogući osnivanje medija, štampanih medija, ovde se piše o izdavaštvu, od strane republike, pokrajine i grada. Vi ste rekli da ne prihvatate naš amandman zato što je to regulisano u članu 142, a u članu 142. ne piše o osnivanju medija, nego o gašenju medija, odnosno o njihovoj, bolje rečeno, privatizaciji. Gde smo sada? Vi ste ostavili mogućnost da republika, pokrajina, grad mogu osnovati štampane medije, koji posle mogu biti privatizovani. Šta sada imamo? Vi branite tezu da treba ukinuti elektronske medije regionalne, a ovim ste omogućili osnovanje štampanih medija. Gde je vaša doslednost u ovom zakonu i šta se zaista desilo sa vašim pravnicima ovo obrazloženje? Postoji ozbiljan problem. Da li ste možda pročitali ovo obrazloženje?
Reč ima ministar Ivan Tasovac. Izvolite.
Očigledno da postoji ozbiljan problem zato što ste se vi malopre zalagali za parapsihologiju, a ja sam govorio o nacrtu ovog zakona. Druga jedna stvar, zaista, ako ćemo da se bavimo književnim tekstom ovde, pošto čujem dosta primedbi na račun da li je književno to lepo rečeno, mislim da to zaista nije mesto. Dakle, samo mi objasnite, ako postoji jasno vreme do kada država mora da izađe iz medija, što je definisano. Gde onda u obrazloženju ovde vi imate nekakve dileme?
Reč ima narodni poslanik dr Janko Veselinović, replika, pošto se obraćao direktno. Izvolite.
Hvala predsednice. Ministre, stvarno ne znam šta da vam kažem. Postoji odredba u zakonu gde se govori o tome koja lica mogu osnovati medije. Mi smo hteli da izuzmemo od toga državu, pokrajinu i lokalne samouprave. Prelazne i završen odredbe se odnose na privatizaciju medija. Da li će država izaći ili neće iz nekog medija, to je jedno pitanje? Drugo pitanje, da li ih može osnovati? Znači, ona izlazi iz postojećih medija, ovo je pravno pitanje, a da li može osnovati to je drugo pitanje. Dakle, vi možete osnovati jednu instituciju, a uporedo možete da ugasite drugu instituciju. Niste u pravu ministre. Imate ozbiljan pravni problem. Može bilo koja lokalna samouprava, bilo koja republika ili pokrajina narednih dana osnovati štampani medij, i tačka.
Zoran Živković nema pravo na repliku. Žao mi je, vama se nije obraćao ministar [[Zoran Živković: Nije replika, po amandmanu.]] Imate 40 sekundi ako vam to nešto znači. Izvolite.
Gospodine ministre, uz najbolje namere, ovde grešite zato što nije dovoljno dobro rešeno pitanje daljeg neosnivanja, jer to ničim nije zabranjeno. Mnoge lokalne samouprave imaju u svojim statutima pravo da osnivaju medije koje ne gasite ovim zakonom. Zato, prihvatanjem ovog amandmana zakon postaje bolji, bez da se pomeri vaša namera, nego samo imamo preciznu definiciju i bilo bi dobro da prihvatite naš amandman. Deset sekundi.
Hvala, odlično. Ministre, da li ste hteli reč? Samo momenat jedan, mala konsultacija, to je isto poželjno. Molim da se za razumevanje za pauzu od 10 sekundi. Ministre želite reč? Reč ima ministar Ivan Tasovac. Izvolite.
Ono oko čega se slažemo to je da od 1. jula, kada je predviđeno da mora biti završen izlazak države iz vlasničke strukture medija, znači oko toga se slažemo, međutim meni se čini da ovde ima osnova da se u ovom periodu sada, do 1. jula sledeće godine, manje od godinu dana, da se predupredi ta situacija. Tako da, ako bi mogli samo još jedanput da pogledamo ovaj stav ili ako može pauza.
Mi smo praktično u pauzi. Može pauza jedan minut, da ministar još jednom pročita. Hvala. [[Posle pauze.]] Ministre, izvolite.
Zaista niko nije mogao da pretpostavi da bi neko osnovao medij za sledećih par meseci, da bi ga posle toga privatizovao, ali prihvatićemo ovaj amandman, zato što mislim da je on potpuno na tragu upravo ovih zakona.
Hvala. Na član 38. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Gordana Čomić i mr Aleksandra Jerkov.. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Na član 39. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Gordana Čomić i mr Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 39. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović i Goran Bogdanović. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Biljana Hasanović Korać.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Na član 39, koji reguliše sadržinu registra i predmet registracije, podneli smo amandman i to na stav 1. tačku 8. Predložili smo da se ona izmeni, tako da glasi: „Dokument koji sadrži podatke o pravnim i fizičkim licima koja neposredno ili posredno imaju udeo u osnivačkom kapitalu izdavača bez obzira na visinu udela, podatke o njihovim povezanim licima u smislu zakona kojim se uređuje pravni položaj privrednih društava i podatke o drugim izdavačima u kojima ta lica imaju udeo u osnivačkom kapitalu, bez obzira na visinu udela.“ Predloženim amandmanom se postiže veći stepen transparentnosti u pogledu vlasništva u medijima. Smatramo da podaci o udelu u osnivačkom kapitalu izdavača treba da budu dostupni, bez obzira na visinu tih udela, što je u krajnjem slučaju bila i preporuka Agencije za borbu protiv korupcije. U samom Predlogu zakona je limitirano na upis udela većih od 5% i u tome se razlikuje naš amandman od teksta Predloga zakona. Vlada je odbila naš amandman iz razloga što se upisom do 5% udela u osnivačkom kapitalu štiti medijski pluralizam i obezbeđuje transparentnost vlasničke strukture. Ako pažljivo pročitate ovo obrazloženje Vlade, onda proizilazi da je Vlada u stvari prihvatila naš amandman, jer sama kaže da upis kapitala do 5% obezbeđuje medijski pluralizam i obezbeđuje transparentnost vlasništva. Ovo je zaista nedopustivo da nam se daju takva obrazloženja, da se amandman odbija iz razloga iz kojih u stvari proizilazi da se on prihvata. Molim da nam date dodano obrazloženje. Žao mi je što ministar nije trenutno tu, ali ovo obrazloženje i odbijanje zaista su kontradiktorni.
Zahvaljujem. Na član 39. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Nema pauze, imamo na stotine amandmana, a vidim da se poslanici snalaze što se tiče pauze. Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Dragomir Karić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 47. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović i Goran Bogdanović. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne ) Na član 50. amandman je podnela narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 52. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 52. amandman je podneo narodni poslanik Dragomir Karić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 55. amandman je podnela narodni poslanik Zlata Đerić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Zlata Đerić.
Zaista mi je žao što gospodin ministar nije trenutno u sali, ali stvarno smatram da će mu saradnici preneti da ovaj amandman može, odnosno da ovaj amandman treba da bude usvojen, pre svega jer je razložan i samo čini ovaj član zakon konkretnijim i usaglašava ga samog sa sobom. Zašto? Zato što amandmanom predlažem da se u stavu 2. reč „mogu“ menja rečju „moraju“. Zašto? Zato što se govori o predstavnicima inostranih medija i dopisništva inostranih medija. Drugi stav glasi: „Radi lakšeg obavljanja novinarskog posla, predstavnik inostranog medija i dopisništvo inostranog medija mogu da se upišu u evidenciju inostranih predstavnika i dopisništva koji se vode u ministarstvu nadležnom za poslove javnog informisanja, na osnovu čega se izdaje odgovarajuća legitimacija“. Treba da stoji glagol – moraju da se upišu ako hoće legitimaciju. Tri ostala stava, prvi, treći i četvrti stav govore upravo o tome da oni moraju da se upišu. Mogu znači da i ne moraju. To je vrlo konkretna razlika između sadržaja tog glagola. Znači, u zakonskom tekstu treba da stoji – moraju da se upišu da bi dobili odgovarajuću legitimaciju. Ako kažemo – mogu da se upišu, to znači da mogu dobiti legitimaciju i ako se ne upišu. Podrazumevaju ova druga dva stava da oni upravo moraju da se upišu i upravo to treba da stoji u ovom drugom stavu. Zbog toga sam podnela ovaj amandman i mislim da je to vrlo prihvatljivo i u ovom trenutku i da ministar može naknadno da se izjasni, a i treba da se izjasni da se ovaj amandman usvoji. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Na član 57. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne ) Na član 57. amandman je podneo narodni poslanik Dragomir Karić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 58. amandman je podnela narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 59. amandman je podnela narodni poslanik Zlata Đerić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Zlata Đerić.
Samo ću kratko. Zahvalila bih se za razumevanje i prihvatanje ovog amandmana, koji je u suštini po svojoj prirodi isti kao prethodni amandman koji sam podnela. Znači, samo jednu tehničku stvar popravlja u samom članu zakona i zahvaljujem se za to razumevanje. Upravo zato ne vidim razloga da onaj prethodni nije prihvaćen. Hvala lepo.
Na član 68. amandman je podneo narodni poslanik Momo Čolaković. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 69. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Gordana Čomić i mr Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Član 69. govori o pravu na uvid i pravu na kopiju i u svom originalnom predlogu teksta zakona kaže: „Izdavač je dužan da čuvane zapise stavi na uvid i dostavi njihovu kopiju na zahtev suda, drugog nadležnog državnog organa, regulatornog tela za oblast elektronskih medija kao i zainteresovanog lica, bez odlaganja i najkasnije u roku od tri dana od dana prijema pismenog zahteva“. Koleginica Aleksandra Jerkov i ja smo podnele amandman kojim se dodaje stav 2, koji glasi: „Izdavač neće biti dužan da čuvane zapise stavi na uvid, odnosno dostavi kopiju zapisa ako je tražiocu dostavio adresu na internetu sa koje se besplatno može preuzeti zapis u neizmenjenom obliku“. Prosto, smatrale smo da u eri kada će praktično sva razmena informacija, kao i svo čuvanje informacija biti na veb 2.0 jeste već ili će još biti razvijeno, da treba naglasiti da izuzmemo iz prometa podnošenja zapisa i slanja kopije i papir i sve druge nosače informacija i zapisa, koliko je to moguće, ako već postoji na internet stranici adresa sa koje se sve ono što tražioca ili bilo koga od onih definisanih članom 69. zanima da ima. On ništa bitno ne menja u zakonu, prosto, pomaže da ako je već sredstvo kao što je internet i veb 2.0 tu, da bude iskorišten i u zakonu. Hvala.
Hvala. Na član 72. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Gordana Čomić i mr Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić.
Član 72. govori o zloupotrebi prava na uvid u zapis medija. Imale smo dilemu da li uopšte ostaviti u Predlogu zakona mogućnost da se definišem članom zakona zloupotreba prava na uvid. Ta je oblast dosta skliska i zgodna za tumačenje i u svom originalnom tekstu član 72. glasi: „Izdavač ima pravo da odbije zahtev za uvid i izradu kopije zapisa ako tražilac zloupotrebljava svoje pravo, a naročito ako nerazumno često podnosi zahtev ili ako ponavlja zahtev za uvid u isti ili već dobijeni zapis“. Najveća nezgoda sa ovim članom je u tome da onaj ko informaciju treba da da, onaj ko treba da da uvid u zapis medija, da on ceni da li tražilac zloupotrebljava to pravo. Kada je u pitanju donošenje zakona, ja se više pouzdajem u deo ljudskog karaktera kojim imate zabranu nekog ponašanja, zaprećenu nekakvog sankcijom od najtežih krivičnih preko prekršajnih do one možda na prvi pogled najlakše, od osude vašeg neprihvatljivog ponašanja u društvu u kojem živite. Ali to da će svako po prirodi stvari znati tačno da proceni kad neki tražilac zloupotrebljava, ne bih volela da stoji ni u jednom zakonu, glasala ja za njega ili ne. Koleginica Aleksandra Jerkov i ja smo predložile izmenjeni tekst člana 72: „Izdavač ima pravo da odbije zahtev za uvid i izradu kopije zapisa ako tražilac zloupotrebljava svoje pravo tako što ponavlja zahtev za uvid u isti ili već dobijeni zapis, odnosno za zapis koji je u neizmenjenom obliku besplatno dostupan na internet adresi na koju je tražioca izdavač uputio“. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Hvala, predsednice. Smatram da je formulacija člana 72. krajnje korektna i da u principu odgovara onome što podrazumeva zaštitu interesa. Ali, postoji jedan problem i jedna dilema. Ministre, šta u slučaju ukoliko se kao tražilac pojavljuje sud? Za sud ne možemo reći da zloupotrebljava neko svoje pravo ukoliko traži informaciju. U tom slučaju dolazimo u jedan veliki problem. Ako sud potražuje podatke koji su i te kako potrebni, naročito kada su u pitanju istražne radnje u javno-tužilačkoj istrazi ili u krivičnim predmetima, s obzirom na nezavisnost suda i s obzirom na težinu i delikatnost predmeta, naročito gde su u pitanju krivični predmeti, onda tražioca ne možemo identifikovati u sudu. Drugo, postavlja se pitanje u vezi ovog člana kada govorimo o naknadi štete. Rečeno je – ako sud odbije predlog za zabranu, izdavač ima pravo na naknadu štete koja je prouzrokovana neosnovanom zabranom. Sud ne može izdati neosnovanu zabranu. Sud odlučuje u granicama zakona. Sud poštuje zakon. Dakle, u toj situaciji, postavlja se pitanje – ko o tome može da odluči? Ko je to iznad suda koji odlučuje da li je zabrana osnovana ili neosnovana? Jedino je sud nadležan za tako nešto. Iznad njega ne postoji niko. Na taj način ćemo doći u situaciju da ugrožavamo nezavisnost pravosuđa. Poslanička grupa SPS smatra, iz jedne dobronamerne sugestije, samo da bi trebalo razmisliti prilikom praktične primene ovog dela zakona. Hvala.
Na član 73. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović i Goran Bogdanović. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać.
Zahvaljujem gospođo predsednice. Moram da iskažem zadovoljstvo što nam je ovaj amandman prihvaćen. Naime, ovim amandmanom smo tražili da se član 73. dopuni tako da se pored naravno ljudskog dostojanstva i ugledan i nepristrasnosti suda i drugih nadležnih državnih organa zaštiti i nezavisnost ovih organa, jer je nezavisnost ovih organa, neprikosnovena ustavna kategorija. Svima nam je jasno, i ovde smo već toliko puta pričali o važnosti zaštite ljudskog dostojanstva, ali isto tako je jako važno da se zaštiti i nezavisnost, ugled i nepristrasnost sudova i drugih državnih organa. Znamo da je kod nas vlast podeljena na zakonodavnu, izvršnu i sudsku i svaka ova grana vlasti je nezavisna i mora da ima određeni ugled i dostojanstvo i nepristrasnost u radu kako bi postizala rezultate. Vrlo smo često bili i svedoci da su u medijima dizala hajka na pojednu od ovih grana vlasti. Neću dirati u sudstvo, a bilo je i toga. Navešću kao primer zakonodavnu vlast kada se novinari bave time kako se oblače poslanice u Skupštini, da li nose sandale sa otvorenim prstima, kakav je jelovnik u skupštinskom restoranu, a ne bave se tačkama dnevnog reda i problemima koji tište građane. Zbog toga izražavam zadovoljstvo što je ovaj amandman prihvaćen. Istovremeno koristim priliku, ministre niste bili tu kada sam govorila o amandmanu na član 39. pa vas molim da se konsultujete sa vašim savetnicima, jer je on odbijen, a iz obrazloženja koje je dato u odbijanju proizilazi da je prihvaćen. Zahvaljujem.
Hvala vam. Na član 74. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović i Goran Bogdanović. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Branka Karavidić.
Zahvaljujem gospođo predsednice. Naime, član 74. se bavi objavljivanjem informacija u vezi sa krivičnim postupkom i on kaže – informacije iz krivičnog postupka koji je u toku mogu se objaviti ako iznete na glavnom pretresu, ili ako su pribavljene, ili ako su mogle biti dobijene od organa javne vlasti na osnovu zakona kojim se uređuje pristup informacijama od javnog značaja. Mi smo dodali novi stav 2. koji kaže – zabranjeno je objavljivati informacije iz postupka koji vode nadležni organi, a koji prethode krivičnom postupku pred sudom, koje su dobijene na bilo koji način osim putem javnih saopštenja, ili na konferencijama za medije nadležnih organa. U načelnoj raspravi smo pričali puno o tome da se tabloidi utrkuju ko će pre na naslovnoj strani da nekog optuži. Konstatovali su svi, pa i gospodin Majkl Devenport, da podaci cure iz zvaničnih istraga, te mi nije jasno zašto Vlada nije htela da prihvati ovaj naš amandman kojim se čini uređuje taj deo i dovodi u red upravo to pitanje? Još jednom vas molim da razmotrite ovaj naš amandman. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Hvala. Imajući u vidu da je ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS, naša drugarica i gospođica Dijana Vukomanović, već istakla nešto što se smatra apsolutnim poštovanjem prezumpcija nevinosti, onda smo na jednom polju identifikacije problema kako taj problem rešiti kroz sistemska rešenja. U svakom slučaju, dobro je što podaci koji su u javnotužilačkoj istrazi ili u postupku istrage nisu obuhvaćeni ovim članom i što ništa što bi moglo da omete istragu ili istražne radnje ne sme da bude objavljeno preko sredstava informisanja, jer smo bili svedoci i u skorijem i u ranijem vremenskom periodu da su se mediji bukvalno utrkivali oko toga šta će se pojaviti u sredstvima informisanja, koje će se to istražne radnje preduzeti, koje ne, koji će se dokazi izvesti, koji neće i na taj način smo dolazili na polje bukvalno ugrožavanja pretpostavke nevinosti. U svakom slučaju, ovo bi trebalo da bude jedno dobro sistemsko rešenje, tim pre što se u postupku bilo koji dokaz koji se izvodi može podvesti pod sumnju da li će okrivljeni imati mogućnosti da utiče na svedoke, da li će ti svedoci biti subjektivni nakon komunikacije sa okrivljenim, ili na bilo koji drugi način ga dovesti u vezu sa potencijalnim svedocima koji takođe mogu da utiču na tok postupka. Ovde se može podržati jedna inicijativa, mogu tako slobodno da kažem, da se kompletan krivični postupak mora zaštititi od objavljivanja na bilo koji način i da samo pravnosnažna sudska odluka sa komentarom treba da bude objavljena preko sredstava informisanja, a to podrazumeva da se preko pravnosnažne sudske odluke verifikuje sve ono što je bilo u dokaznom postupku, jer je tada dokazni postupak okončan. Nemaju više, bilo ko od institucija pravosudnog sistema, potrebe da izvode dokaze, ni tužilac, ni sud. Stoga bi krivični postupak trebalo zaista da bude u tom pravcu zaštićen i mislim da bi o tome trebalo razmisliti. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Ivan Tasovac.
Ako mogu samo da dam obrazloženje za ovaj član 39. Znači, piše – upisom do 5% vlasništva, a u predlogu je više od 5%. Ova greška je u kucanju obrazloženja. Znači, uz izvinjenje, jer da nije bila greška, prihvatili bi taj amandman.
Hvala ministre. Na član 76. amandman je podnela narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 82. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 82. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vesna Marjanović i mr Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima podnosilac Vesna Marjanović.
Zahvaljujem gospođo predsednice. Mi smo obrazloženjem ovog amandmana naveli da pretpostavljamo da se radi o grešci i sad kada smo dobili mišljenje Vlade, to samo potvrđuje da, ja verujem, se i dalje radi o grešci, da je Vlada pogrešila u tumačenju ovog amandmana, kao i u tumačenju člana 8. Evropske konvencije o ljudskim pravima na koji se poziva u ovom obrazloženju. Dakle, član 8. Konvencije, odnosi se na ne mešanje javne vlasti u vršenje prava kada su u pitanju poštovanje privatnog i porodičnog života, a ovaj amandman se odnosi na onaj deo, odnosno na stav u ovom članu koji se odnosi na političke funkcionere. Ako ostane ovako kako je predloženo, vi praktično sužavate, odnosno ograničavate pravo na objavljivanje informacija političkim funkcionerima na one okolnosti koje se tiču nacionalne bezbednosti, javne sigurnosti, ekonomske dobrobiti zemlje, itd. Dakle, razgovarali smo o članu 8. u kome smo potvrdili da je, kada su u pitanju politički funkcioneri, tumačenje prava na privatnost se ne može posmatrati na isti način kao kada su u pitanju ostali građani, dakle, tumači seširoko. Ako ostane ovako, verujte mi, član 8. konvencije se ne odnosi samo na političke funkcionere, odnosi se na pravo građana u najopštijem smislu. Sigurna sam da vi niste hteli da ovde ograničite to pravo, pošto smo već razgovarali povodom člana osam, da ono treba da se postavi široko. Obratite pažnju, pozvali ste se na član 8. Konvencije, on se ne odnosi na političke funkcionere, odnosi se na građane, a ovaj stav se odnosi na političke funkcionere i ako pažljivo pročitate, dolazimo do zaključka da će smeti da se objave podaci iz privatnog života političkih funkcionera samo u okolnostima koje se tiču nacionalne bezbednosti, ekonomske sigurnosti, itd, a to nije slučaj kada su u pitanju…
Potrošili ste vreme i poslaničke, sada nemate ni par sekundi. Hvala. Na član 83. amandman je podnela narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li se neko javlja za reč? (Ne) Na član 84. amandman je podnela narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li se neko javlja za reč? (Ne) Amandman kojim se posle člana 84. dodaju novi naziv i član84a, podneo je narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li se neko javlja za reč? (Da) Reč ima Borislav Stefanović. Izvolite.
Podneo sam amandman kojim se dodaje 84a, koji glasi – lice čije su pravo ili interes povređeni neistinitom, nepotpunom ili netačno prenetom informacijom, može zahtevati od onoga od koga informacija potiče, izvori informacija, da je kao neistinitu, nepotpunu ili netačnu prenetu opozove ili demantuje, kako se često to kolokvijalno naziva, od odgovornog urednika je da opoziv objavi. Izvor informacija može da zahteva od odgovornog urednika da objavi opoziv njegove neistinte, nepotpune, odnosno netačno prenete informacije. Izvorom informacije smatra se onaj ko je kao takav označen. Ako izvor informacije nije označen, ne može se utvrditi zahtev iz stava jedan, podnosi se protiv odgovornog urednika. Povređeni može zahtevati da izvori informacije, odnosno odgovorni urednik, objavljenu informaciju označi kao neistinitu, nepotpunu ili netačno prenetu, da ispravi ili dopuni, da saopšti da ne raspolaže dokazima za iznete tvrdnje, itd. Pravo na demant ili opoziv, bilo je sadržano u jednoj od prethodnih verzija nacrta zakona. Smatram da je neophodno regulisati ga opštim zakonskim tekstom o javnom informisanju i medijima i to pre svega što je ono samo prepoznato ali ne i precizno regulisano zakonom o obligacionim odnosima u članu 199, što samo po sebi otvara mogućnost protivrečne primene i jednog od klasičnih sredstava pravne zaštite u sferi medijskog prava, a što bi dalje vodilo ka pravnoj nesigurnosti u postupku ostvarivanja i zaštiti interesa medijskih poslanika i fizičkih i pravnih lica na koja se odnosne informacije u medijima objavljuju. Smatramo da bi ovo u velikoj meri doprinelo daljem preciziranju i lakšem korišćenju prava koja su preneta u Zakon o obligacionim odnosima, nije nam jasno zašto Vlada ovo objavljuje i naravno da na tome zaista insistiram kao član Demokratske stranke, koja je u prethodne dve godine na svaki mogući način bila na lažnom stubu srama preko režimskih tabloida i smatramo da bi stvar u velikoj meri doprinela da se takve stvari izbegnu u budućnosti. Hvala.
Amandman kojim se posle člana 84. dodaje novi član 85. zajedno su podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović i Goran Bogdanović. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa ustavnim i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima, narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala. Ovo je praktično istovetan amandman, kao i amandman gospodina Stefanovića. Predložilo ga je Nezavisno udruženje novinara Srbije koje voli ministar da istakne kada mu ponestane argumenata, pa onda kaže kako je to udruženje i neka drugapodržali određena rešenja, ali evo ovde nije našao za shodno da prihvati ovaj amandman sa obrazloženjem da pravo na opoziv nije materija Predloga zakona. Da nije materija Predloga zakona i naš amandman upravo uvodi u ovom članu i kasnije još razrađuje pravo na opoziv, kao javni institut koji je, kao što smo čuli postojao u nekim verzijama nacrta, na kraju se nije našao ovde i mi mislimo da bi bilo korisno da se ovaj institut koji je novi, možda zato se ne nalazi u svim evropskim regulativama i standardima koji su predviđeni kao neki minimum. Mislimo da je ovo jedan korak napred, da ne moramo da čekamo da postane ovo deo evropskog standarda, i evropskih regulativa, pa onda da ga uvodimo u naš pravni sistem, i da sada kada donosimo novi zakon o informisanju, možemo da uvedemo i pravo na opoziv, koje bi dodatno uredilo medijsku scenu Srbije i pomoglo da ima što manje netačnih i neistinitih informacija, a da građani budu kvalitetno i tačno i istinito informisani. Smatramo da je obrazloženje neprihvatljivo, kojim je Vlada odbila ovo, ona uopšte nije sa nama polemisala zašto ovaj opoziv ne treba da se nađe kao deo zakona, a u nekim ranijim verzijama smatralo se da to ipak može da se nađe. Mislimo da nema prepreke da se taj institut opoziva nađe u zakonu. Prihvatanjem ovog amandmana i kasnije amandmana koje razrađuju objavljivanje opoziva u skladu sa zakonom. Hvala.
Reč ima ministar Tasovac.
Opoziv se pojavljivao samo u nekim od prvih nacrta zakona i bio je razmatran, uključujući i vrlo aktivno učešće stručnjaka Evropske komisije. Stav je bio da je u potpunosti zadovoljavajuće, što je u skladu sa Evropskom regulativom i standardima, a predviđeno je pravo na odgovor i ispravku informacije. Sa druge strane, moram da prokomentarišem, ni u kom slučaju, nijedno novinarsko udruženje nisam spominjao u trenucima kada mi nedostane argumenata, jer bih isto tako mogao da shvatim da u nedostatku vaših argumenata vi sada spominjete jedno od novinarskih udruženja, a nikako to nisam na taj način doživeo.
Reč ima Vladimir Đukanović.
Da smo recimo mi podneli ovakav amandman, mi bismo bili optuženi da smo najgori cenzori. Jutros smo slušali čitave tirade o tome kako u ovoj državi postoji cenzura, autocenzura ili već ne znam šta. Ovim amandmanom se traži cenzurisanje pisanja i slobode štampe. Ovim amandmanom vi zapravo zahtevate da vam novinar otkriva njegov izvor informacija. To je zaista nešto što nije primereno i naravno da krši osnovne postulate slobode javnog informisanja i delovanja svakog novinara. Prema tome, ovako nešto je potpuno neprihvatljivo. Da kažemo, dragi građani svi koji ovo gledate, jutros smo imali potpuno jednu priču od iste poslaničke grupe, a sada imamo potpuno drugačiju priču i traži se od nas da prihvatamo ovakve stvari koje su zaista neprihvatljive. Opet ponavljam, da je SNS ovako nešto podnela, bili bismo optuženi da smo najgori cenzori, ali ja vas razumem u skladu sa onim što ste 2009. godine doneli ovde, pretpostavljam da želite da se nastavi cenzura u medijima. Ja to ne bih voleo nikako, niti bilo ko iz SNS i zato ovaj amandman nismo spremni da prihvatimo.
Na naziv iznad člana i član 87. amandman je podnela narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Niko. Na član 87. amandman je podneo narodni poslanik Momo Čolaković. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Momo Čolaković.
Poštovana predsednice, članovi predsedništva, poštovani ministre sa saradnicima. Podneo sam tri amandmana na član 87, 89. i 91. Radi se o istoj terminologiji, vezano za kampanju. Odbijen je predlog amandmana 1, 2. i 3. sa obrazloženjem – amandman se odbija iz razloga što je uobičajena terminologija u zakonima predizborna kampanja. Ja bih vas molio da mi pokažete te zakone, a ja ću sada citirati zakone. Zakon o finansiranju političkih aktivnosti se precizno kaže, ovo govorim i zbog toga što sam učestvovao u pripremi i izglasavanju ova dva zakona. Izborna kampanja je skup aktivnosti političkih subjekata od dana raspisivanja izbora do dana proglašenja konačnih rezultata izbora. U Zakonu o izboru narodnih poslanika, u članu 50. se kaže – izborna kampanja. Isto to se kaže u članu 100. – izborna kampanja. Smatram da ovo nije od suštinskog značaja, ali mislim da bi bilo dobro slediti zakone i ne davati obrazloženja koja nisu u skladu sa zakonom. Ukoliko vi smatrate da ne treba prihvatiti amandman, nemam ništa protiv.
Na naziv člana i član 88. amandman je podnela narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 89. amandman je podneo narodni poslanik Momo Čolaković. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 89. amandman je podnela narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje su prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 91. amandman je podneo narodni poslanik Momo Čolaković. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.)
Ja sam zamolio ministra u vezi sa zakonom za obrazloženje oko terminologije.
Reč ima ministar Tasovac. Izvolite.
Kao što ste sami rekli, ovo suštinski ne menja stvari, da li je predizborna ili izborna kampanja. Ukoliko je to jedina tačka u kojoj smo mi došli do nekog malog razmimoilaženja, ne mogu ništa drugo nego da izrazim svoje veliko zadovoljstvo.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Momo Čolaković. Izvolite.
Poštovani ministre, ja sam citirao zakone. Lično mislim da se moraju zakoni uskladiti. Ne postoji predizborna kampanja ni u jednom zakonu, samo izborna. Aako vi to tako hoćete, ja stvarno nemam ništa protiv. Lično mislim da bi vi to mogli prihvatiti.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 91. amandman je podnela narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Amandman kojim se posle člana 91. dodaje naziv i članovi 91a, 91b, 91v i 91g podneo je narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Takođe i kod ovog amandmana mi nije jasno zašto Vlada, tj. nadležni ministar nije prihvatio ove amandmane. To je preciziranje stvari koje za sada nisu jasno precizne i nisu dovoljno temeljne i usmeravaju nas isključivo na Zakon o obligacionim odnosima, član 199. Da prihvatite ovaj amandman, mi bismo imali jasne rokove za objavljivanje demantija tj. opoziva, rok za tužbu za objavljivanje opoziva i rok za objavljivanje opoziva na osnovu presude. Dakle, sve one stvari koje svakodnevno, nažalost, imamo i stvari zbog kojih trpi i javnost i pojedinci koji su neodgovornim ponašanjem ljudi, naročito u režimskim tabloidima. Mi tražimo da se kroz ovaj amandman jasno preciziraju rokovi koliko dana, najdocnije 60 dana od dana objavljivanja informacije, onda urednik je dužan da demanti, kao izvor informacija, odmah, bez odlaganja, u narednom broju objavi. To je sve ono što je manje-više donekle i postojalo u našoj praksi, u medijima, ali kao što znate, u poslednje dve godine, u jednoj dosta neregulisanoj atmosferi i situaciji nije moglo da se precizira. Mi zbog toga predlažemo da ova stvar bude vrlo precizna i da se tačno zna i kad je urednik dužan da objavi i kad se demanti objavljuju i kad je rok za podnošenje tužbe i kad je rok da se ta tužba objavi u mediju koji je izvršio određenu pravnu povredu. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Tasovac. Izvolite.
Kao što sam rekao, što se tiče opoziva, o tome je bilo reči na radnim grupama i postoje samo negde na samom početku, na prvim nacrtima zakona, ali pošto nismo prihvatili vaš amandman, vezano za opoziv, malo bi bilo apsurdno da prihvatimo rokove. Nisam pravnik, ali pretpostavljam da bi to bilo pravno neodrživo.
Hvala. Amandman kojim se posle člana 91. dodaje novi član 92, 93, 94. i 95. zajedno su podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Biljana Hasanović-Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović i Goran Bogdanović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Naravno da ne bi bilo logično da, kada ministar nije prihvatio da u zakon uđe pravo na opoziv, budu prihvaćeni ovi članovi koji definišu kako to pravo i u kojim rokovima može da se ostari. Ono što sam ja hteo da kažem još jednom prilikom kratke rasprave o ovom pravu, koje nažalost neće verovatno ući, ali videćemo u danu za glasanje kakav će biti konačan ishod, potpuno mi je bila neverovatna tvrdnja da se ovo pravo na opoziv našlo u zakonu, da bi time predlagač bio optužen za uvođenje cenzure. Ne znam da li je, kada je to izgovoreno, pročitano šta znači pravo na opoziv, u kojim slučajevima se ostvaruje i na koji način se ostvaruje. Niste vi to rekli. To je diskusiji do ovde bilo rečeno. Nije ovo upućeno vama, ministre. Nisam hteo tada da se uključujem u diskusiju, ali evo sada govorim o tome, kako se pravo na opoziv komentarisalo kao uvođenje cenzure. Naprotiv, da je ovaj institut uvršten u ovaj zakon, postojala bi veća sigurnost i zaštita i interesa onih o kojima je informacija preneta ili o izvoru informacije. Smatramo da je šteta što se nije otišlo korak dalje od neke minimalne evropske prakse i standarda i štoje nije ceo ovaj institut prava na opoziv uvršten u Zakon o javnom informisanju, ali verujem da će se to desiti u budućnosti. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Tasovac. Izvolite.
Rekli ste evropska praksa opoziva. Ovaj zakon je bio u Briselu i nismo dobili nikakvu primedbu. (Marko Đurišić, s mesta: Nije praksa, ali biće jednog dana.) Mi donosimo zakon u ovom trenutku.
Hvala. Na član 98. amandman je podnela narodni poslanikmr Aleksandra Jerkov. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 98. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Biljana Hasanović-Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović i Goran Bogdanović. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Nama je drago što je Ministarstvo prihvatilo amandman. On je tehničke prirode. Mi smo reč „beznačajna“, koja se našla u Predlogu zakona, predložili da se zameni rečima „tako da ne utiče na istinitost, potpunost i tačnost same informacije“. Hteo sam ovo da kažem više zbog javnosti i drugih kolega koji možda nisu stigli da pročitaju šta je suština ovog našeg amandmana, ali i da ukažem da su svi naši amandmani rađeni na ovaj zakon, pošto je ovaj poslednji, u najboljoj želji da se popravi predlog teksta. Negde je to Ministarstvo prepoznalo, a negde, nažalost, nije. Nije nam bila namera da se bavimo nekom opstrukcijom ili da pokušavamo da se ovde zakon ne usvoji, nego da ga poboljšamo, svesni naše uloge i snage u ovom parlamentu, ali smo eto neka naša znanja iskoristili. Nekad je to prepoznato, nekad nije. Mi ćemo se i dalje za to zalagati i o tome ćemo raspravljati i za ostale zakone. Hvala.
Hvala. Na član 107. amandman je podnela narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 137. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 142. amandman je podneo narodni poslanikZoran Babić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje su prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 142. amandman je podnela narodni poslanikmr Aleksandra Jerkov. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 142. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Olena Papuga. Izvolite.
Amandman koji smo podneli odnosi se na privatizaciju medija. U članu 142. Predloga zakona posle stava 3. smo predložili da se doda novi stav 4. koji glasi: „U privatizaciji medija mogu da učestvuju samo ona pravna lica koja se najmanje tri godine bave informativnom delatnošću, kao i pravna lica kojima su osnivači fizička i pravna lica koja se duže od pet godina bave informativnom delatnošću.“ Protekla privatizacija medija u Srbiji bila je bezuspešna, jer u velikom broju slučajeva medije su kupovala preduzeća i pojedinci koji nisu imali za krajnji cilj opstanak određenog medija koji su kupili. To su kupovali često iz razloga što su bile dobre nekretnine itd. Drugi su kupovali medije sa namerom da ih unište i ugase. Često su u privatizaciji medija učestvovali potpuno nestručni ljudi zbog čega su mnogobrojne privatizacije medija propale. Zato smo predložili da privatizaciju mogu da izvrše ta lica koja imaju neke veze sa medijima. Hoću samo još jedno da kažem. Napisali ste da se naš amandman odbija zbog necelishodnosti. Brojala sam u ovim izveštajima o amandmanima da je skoro trećina, polovina amandmana odbijena zbog nesvrsishodnosti, svrsishodnosti, celishodnosti itd. Jednom rečenicom. Pogledala sam u rečniku srpskog jezika, koji je izdala Matica srpska, šta to znači. Ne razumem da li te amandmane niste gledali, da li ste ih površno gledali, jer ste koristili sinonim za tu reč svrsishodan, nesvrsishodan, celishodan itd. Ne znam o čemu da mislim. Stvarno sam pogledala u rečnik, jer ste ta tri termina koristili u odbijanju amandmana.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 142. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Stošić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 142. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 143. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Milorad Stošić i narodni poslanik Blagoje Bradić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 143. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 145. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Babić. Vlada i nadležni odbor su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O ELEKTRONSKIM MEDIJIMA Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Nenad Čanak, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić, Dejan Čapo, Aida Ćorović, Jovana Jovanović, Marko Đurišić, Biljana Hasanović Korać, Slobodan Homen, prof. dr Janko Veselinović, Branka Karavidić, akademik Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović, Dubravka Filipovski, Vesna Marjanović, Nataša Vučković, Borislav Stefanović, dr Blagoje Bradić, Dragan Šutanovac, Goran Ćirić, Zlata Đerić, dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević, Enis Imamović, Riza Halimi, Šaip Kamberi, Zoran Babić, Vladimir Pavićević, Zoran Živković, Gordana Čomić, Saša Mirković i mr Aleksandra Jerkov. Narodni poslanici Marko Đurišić, Biljana Hasanović Korać i Slobodan Homen, pisanim putem, 30. jula 2014. godine povukli su amandman koji su zajedno podneli na član 9. Primili ste izveštaje Odbora za kulturu i informisanje i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aida Ćorović i Jovana Jovanović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Biljana Hasanović Korać i Slobodan Homen. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Branka Karavidić, dr Ninoslav Stojadinović i Goran Bogdanović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Dubravka Filipovski. Vlada i nadležni odbor su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 5. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović, zajedno narodni poslanici Olena Papuga i Dejan Čapo i zajedno narodni poslanici Aida Ćorović i Jovana Jovanović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vesna Marjanović i Nataša Vučković. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Vesna Marjanović.
Tačno je ono što konstatuje Vlada u obrazloženju da je ovom rečenicom konstatovana funkcionalna i finansijska nezavisnost regulatora. Ideja našeg amandmana je, imajući u vidu da se često dešavalo da konstatacije da se određena regulatorna nezavisna tela definisana zakonom nisu dovoljno poštovala. Naše je mišljenje, ukoliko se amandman prihvati, da od ove pasivne konstatacije unapređujemo normu u aktivnu konstataciju, koja podrazumeva da će se regulator aktivno baviti odbranom svoje nezavisnosti, kao i da se ističe zabrana državnim organima da tu nezavisnost ugrožavaju. To ne menja suštinu. Naprotiv, mislim da je od jedne pasivne, neutralne konstatacije poboljšava u jednu aktivnu.
Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Gospodine ministre, kolege narodni poslanici, član 5. govori o regulatornom telu za elektronske medije i on kaže da regulatorno telo za elektronske medije, u daljem tekstu: regulator, osnovano ovim zakonom, je samostalno nezavisno regulatorno telo, organizacija sa svojstvom pravnog lica koje vrši javna ovlašćenja u cilju, pa navodi, delotvornog sprovođenja utvrđene politike u oblasti pružanja medijskih usluga u Republici Srbiji, unapređivanje kvaliteta i raznovrsnosti elektronskih medija, doprinosi očuvanju i zaštiti slobode mišljenja, izražavanje u cilju zaštite interesa javnosti u oblasti elektronskih medija, zaštite korisnika usluga elektronskih medija, a u skladu sa odredbama ovog zakona, a na način primeren elektronskom društvu. Regulator je funkcionalno i finansijski nezavistan od državnih organa i organizacija, pružalaca medijskih usluga i operatera. Sedište regulatora je u Beogradu, predlažem da sedište regulatora bude u Kragujevcu i obrazlažem sledeće. Usvajanje ovog amandmana bilo bi u potpunoj saglasnosti sa proklamovanim ciljem svih političkih partija o neophodnosti decentralizacije zemlje. Pošto je uloga regulatora podjednako važna za sve emitere, smatram da iz geografskih, ali i ekonomskih razloga je najprihvatljivije da sedište regulatora bude u Kragujevcu. Vlada je odbila amandman i obrazloženje je sledeće – preseljenjem sedišta regulatora iz Beograda u Kragujevac proizvelo bi nepotrebne troškove za državu, ali nisu jasni korisni efekti koji bi se time postigli. Korisni efekti koji bi se time postigli gospodine ministre, a to kažem inače Vladi, da sve ono što smo zagovarali u smislu decentralizacije države, a to podrazumeva da se decentralizacijom trudimo da stvorimo politički uslov da svi građani Srbije pored obaveza koje treba svi da imamo u ovoj zemlji, iste i jednake obaveze, da imamo ista prava i mogućnosti. Uopšte ne vidim da u 21 veku u eri elektronike regulator ne bi bio u Kragujevcu. To nije mnogo za decentralizaciju, ali to je pokazivanje dobre volje i namere Vlade da narednim koracima, decentralizacijom sve delove države učini interesantnim za život u istoj meri, na isti način i da svim građanima pruži iste mogućnosti. Pošto je ovo odbijeno, uopšte se ne bunim i prihvatam vašu odluku. To je stvar politike i to je politička odluka. Ovo je drugo političko pitanje koje se otvara ovim setom zakona. Prvo je regionalni servis koji Vlada odbija da otvara, a drugo je odbijanje decentralizacije. Jedno je politička priča a drugo je kada to treba da implementiramo u zakon i da sprovedemo u delo. Hvala.
Na član 5. amandman sa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman sa ispravkom. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Marjanović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Vesna Marjanović.
U pitanju je po mom mišljenju jedna nelogična odredba, jer ako među ovlašćenim predlagačima predvidite Udruženje filmskih, scenskih i dramskih umetnosti i Udruženje kompozitora u Republici Srbiji, a navedete da profil članova Saveta mogu biti samo medijski stručnjaci, postavlja se pitanje zbog čega onda omogućavate predlagačima iz umetničkih udruženja da daju svoje predloge? Istina, ovde postoji odredba - i slično, ali verujem da gospodin ministar koji je umetnik ne bi voleo da se pod odredbom - i slično podrazumeva da to mogu biti i ljudi iz kulture. Mislim da je vrlo važno da u situaciji kada pre svega u elektronskim, ali i u štampanim medijima sadržaja iz kulture gotovo da nema, da insistiramo na tome da upravo umetnici budu članovi regulatora, jer je to možda jedina garancija da mogu da utiču na to da programi iz kulture budu prisutni i kvalitetni u našim elektronskim medijima. Mislim da je ovo pitanje važno i za kulturu, a i da je logično, tako da bih očekivala od gospodina ministra da jedan ovakav amandman prihvati. Hvala.
Hvala. Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Zlata Đerić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Vesna Marjanović i Nataša Vučković. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Dejan Čapo.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, koleginice i kolege poslanici, poslanička grupa LSV je podnela amandman na član 9. vezan je za ovlašćene predlagače, članove Saveta. Vlada je odbila taj amandman iz razloga što predloženo rešenje kako piše u obrazloženju – suštinski ne menja navedenu odredbu Predloga zakona. Mi smo želeli da se dodaju određeni stavovi vezano za nacionalne savete, nacionalnih zajednica, crkava i verskih zajednica, da se osim njih ubace u tekst i ogranizacije, udruženja građana koje se bave zaštitom prava nacionalnih manjina, kao i zaštitom i promocijom verskih sloboda. Mislimo da tapiju na ova pitanja nemaju samo nacionalni saveti nacionalnih manjina, naravno i crkve i verske zajednice, jer mislimo da se ovim amandmanom omogućava šira participacija stručne javnosti u radu Saveta, posebno civilnog sektora. Na taj način mislimo da se time podiže nivo medijske slobode i da je to sve u skladu sa evropskim vrednostima, koje su na različite načine već predstavljene u ovom predlogu zakona. Hvala.
Hvala. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Branka Karavidić, dr Ninoslav Stojadinović i Goran Bogdanović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević, Enis Imamović, Riza Halimi i Šaip Kamberi. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević, Enis Imamović, Riza Halimi i Šaip Kamberi. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Vesna Marjanović i Nataša Vučković. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman sa ispravkom su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Biljana Hasanović Korać i Slobodan Homen. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Babić. Vlada i nadležni odbor prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 11. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Vesna Marjanović i Nataša Vučković. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Vesna Marjanović i Nataša Vučković. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Aida Ćorović i Jovana Jovanović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Borislav Stefanović, i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovani ministri, poštovani gosti, ja sam ovde izbrojao da postoji sličan amandman, i to pet amandmana, na isti član predloga zakona, a to je član 14. Formulacije su jezičke drugačije, ali smisao svih amandmana je isti. Mogli bismo da ga smestimo u formulaciju koju smo mi ponudili, Zoran Živković i ja. Mi predlažemo da se član 14. ovoga predloga zakona menja i da glasi – član saveta bira se na period od pet godina i može biti biran još jednom. Mi nudimo sledeću argumentaciju. Kako stoji sada u ovom predlogu zakona mislim da svi mogu da tumače samo na jedan način tu sadržinu, a to je da jedna osoba, na primer da zamislimo to, može ceo svoj radni vek da provede u savetu. Mi smatramo da to nije uredu. Druga stvar, neophodno je, nama se čini, da postoji vremensko ograničenje za osobe koje sede u tom savetu i naš predlog je da to bude, da kažemo, dva puta po pet godina maksimalno, možda bih mogao da kažem i jednom, jer naravno da to smanjuje, ovaj predlog koji mi nudimo, mogućnosti korupcije. Zamislite kada neko zasedne 30 godina, 35 godina, 40 godina na jedno mesto, a naročito kada se radi o ovakvoj vrsti tela. Ne postoji nijedan nezavisni organ u okviru kojeg postoji neograničena mogućnost boravka u tom telu i ja smatram, gospodo, da zakoni naši u našoj državi treba da budu opšti, ne pristrasni, a nikako da se prilagođavaju interesima pojedinaca. Zato molim da se prihvati ovaj amandman. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Po ovom amandmanu konkretno pozivam predlagača da pogleda obrazloženje koje je dobio od Vlade. Amandman sa ovim sadržajem jeste usvojen, tako da ovo ograničenje o kome smo upravo slušali jeste postalo sastavni deo zakona. Hvala.
Reč ima ministar Tasovac.
Samo formulacija, može biti ponovo biran najviše još jednom.
Gospodine Pavićeviću, po kom osnovu?
Imam pravo kao samostalni poslanik.
Po amandmanu, znači? Izvolite.
Po amandmanu, naravno. Ja uvek pričam o tački dnevnog reda. Dame i gospodo, poštovani predsedavajući, nisam primetio i priznajem da je ova naša formulacija prihvaćena kroz zapravo unošenje u predlog zakona jednog drugog amandmana. Žao mi je, potpuno sam usmeren na pokušaj da dobro argumentujem naše amandmane i veoma mi je drago da suštinski danas imamo prihvaćen i drugi amandman koji su predložili, između ostalih poslanika, i poslanici Nove stranke. To je u dosadašnjoj skupštinskoj praksi u ovom sazivu bio ne zabeležen slučaj i mislim da je ovo veoma dobro. Hvala.
Na član 14. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Aida Ćorović i Jovana Jovanović. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Dejan Čapo.
Hvala predsedavajući. Samo bih se nadovezao na ovo što su moji prethodnici rekli. Amandman poslaničke grupe LSDV bio je u suštini isti, samo malo drugačije jezički formulisan. Mislim da smo uspeli svi zajedno da ipak utičemo da se ova stvar na ovaj način implementira kao zakonsko rešenje, da onemogućimo da bilo ko doživotno može da bude član Saveta regulatora i da ga ograničimo samo na dva mandata. Dakle, smatram suštinski da je i ovaj naš amandman prihvaćen, iako je malo drugačiji jezički formulisan. Hvala puno.
Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Biljana Hasanović-Korać i Slobodan Homen. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje su prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Biljana Hasanović-Korać i Slobodan Homen. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Branka Karavidić, dr Ninoslav Stojadinović i Goran Bogdanović. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Olena Papuga i Dejan Čapo. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 22. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Vesna Marjanović i Nataša Vučković. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Biljana Hasanović-Korać i Slobodan Homen. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Dejan Čapo.
Hvala predsedavajući. Poslanička grupa LSDV je podnela amandman na član 23. kojim se utvrđuje predlog strategije. Želeli smo da se ispoštuje i zakon o utvrđivanju nadležnosti AP Vojvodina, koji u članu 62. kaže da se javno informisanje koje se odnosi na pokrajinski nivo, predviđeno je da AP Vojvodina preko svojih organa u oblasti javnog informisanja u skladu sa zakonom donosi strategiju razvoja u oblasti javnog informisanja na teritoriji AP Vojvodina u skladu sa republičkom strategijom u oblasti javnog informisanja. Amandman je odbijen iz razloga, kako ste vi ovde naveli, celishodnosti. Mi mislimo da se ono što se ne nalazi jasno definisano u zakonskom rešenju, posle toga se ne mora ni primenjivati, jer smatramo da je zaista osnovano i neophodno predvideti saradnju i regulatora i nadležnog organa AP Vojvodine u oblasti javnog informisanja u pripremi predloga strategije razvoja medijske usluge, pre svega što se ova strategija donosi na period od sedam godina. Hvala lepo.
Olena, nemate vremena. Samo jedan ima pravo. Poslaničko vreme grupe ste istrošili. Hvala. Na član 26. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Vesna Marjanović i Nataša Vučković. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 27. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Vesna Marjanović i Nataša Vučković. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 27. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Biljana Hasanović-Korać i Slobodan Homen. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 34. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Član 34. u rubrumu kaže: „finansijski plan“ i govori o tome kako se finansira regulator, telo kojim se bavi ovaj deo zakona. Koleginica Aleksandra Jerkov i ja smo podnele nekoliko amandmana na svaki od ovih zakona i ovde smo podelile, tako da je ovaj moj amandman samostalan i radi se o stavu: „Ako je razlika prihoda nad rashodima negativna, nedostajuća sredstva obezbeđuju se iz budžeta Republike Srbije“. Amandman koji sam podnela kaže da se taj stav menja i glasi: „Ako je razlika prihoda nad rashodima negativna, nedostajuća sredstva obezbeđuju se iz budžeta Republike Srbije tako što se u izmenama i dopunama Zakona o budžetu za tekuću godinu ili u Zakonu o budžetu Republike Srbijeza narednu godinu odlučuje o poziciji sa koje će biti isplaćena nedostajuća sredstva“. Teško da možemo da ne prihvatimo ovaj amandman sa obrazloženjem da se to podrazumeva u ovom stavu. Ništa se ne podrazumeva, pošto ovako kako je napisano mi koji treba da kontrolišemo budžet ne znamo ko će odlučiti o isplati nedostajućih sredstava, ministar finansija, Vlada, i sa koje pozicije će ta nedostajuća sredstva biti isplaćena. Samo postoji osnov da, ukoliko regulatoru nedostaje finansijskih sredstava, postoji obaveza budžeta Republike Srbije da se ta sredstva isplate. Smatram da je ovo amandman koji doprinosi transparentnosti javnih sredstava koja su namenjena regulatoru u slučaju manjka prihoda nad rashodima. Drugi deo ovog amandmana je više jezički, verbalni i zbog toga sam pomenula Aleksandru Jerkov, jer je ona stručna za to. Dakle, reči: „veb sajt“ da se zamenjuju sa: „internet stranici“, ali znam da je to isto tako dozvoljeno kao i moj predlog. Hvala.
Na član 34. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Marjanović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 38. amandman sa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici Vesna Marjanović i Nataša Vučković. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman sa ispravkom. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 38. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Biljana Hasanović Korać i Slobodan Homen. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 53. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Član 53. govori o zaštiti autorskih i srodnih prava i glasi: „Regulator se stara o tome da se svi pružaoci medijskih usluga pridržavaju propisa o autorskim i srodnim pravima“. S obzirom da autorska i srodna prava, em što predstavljaju deo koji je jedan od važnih sektorskih delova evropskih integracija Srbije, em što ih ima definisanih u drugim propisima, em što imamo i udruženja i organizacije koje se bave autorskim i srodnim pravima, dakle, jedna međusektorska tema, smatrala sam da zaslužuje jezičko proširenje ovaj član 53. i da treba da glasi: „Regulator se stara o tome da se svi pružaoci medijskih usluga pridržavaju propisa o autorskim i srodnim pravima, u skladu sa propisima koji regulišu autorska i srodna prava i kada druga institucija ili organizacija ima nadležnost praćenja primene propisa iz te oblasti“. Osnov za ideju amandmana je međusektorska oblast i mislim da bi bilo dobro da predlagač razmisli o ovom amandmanu ili da pokuša da u dogovoru sa odborom, ili kako god, proširi tekst ovog člana zakona, jer on će da proizvede probleme u primeni zbog toga što će biti sukoba negativnih nadležnosti oko teme koja je vrlo osetljiva i biće vrlo, vrlo pažljivo promatrana tokom monitoringa i skrininga poglavlja koji definišu ove propise. Hvala vam.
Hvala. Na član 67. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Babić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 67. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Branka Karavidić, dr Ninoslav Stojadinović i Goran Bogdanović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 78. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, Biljana Hasanović Korać i Slobodan Homen i zajedno narodni poslanici Olena Papuga i Dejan Čapo. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 80. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 80. amandman je podnela narodni poslanik Dubravka Filipovski. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 80. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Član 80. definiše rubrovom subjekte koji ne mogu biti imaoci dozvola u poglavlju pružaocima medijskih usluga na osnovu dozvole i u svom originalnom tekstu glasi: „Imalac dozvole ne može da bude: 1) Republika Srbija, AP i jedinica lokalne samouprave, 2) privredno društvo, ustanova ili drugo pravno lice čija su sredstva u celini ili delom u javnoj svojini, odnosno čiji je osnivač Republika Srbija, AP ili jedinica lokalne samouprave, 3) politička stranka“. Moj amandman dodaje tačku 4) koja glasi: „crkva i verska zajednica“, pošto je sasvim logično da se iz prava imaoca po istom sledu isključe i crkve i verske zajednice, uz već navedena pravna lica. Ja spadam u onu grupu pripadnika političkih stranaka ili ljudi koji se bave javnim poslovima, da mislim da je dobro što smo Zakonom o crkvama i verskim zajednicama uredili to polje, da je to polje ljudskih prava i verskih sloboda, ali da moramo pažljivo i u zakone koji se dodiruju tog nespornog ljudskog prava voditi računa, te smatram da treba da u ovom zakonu bude - a ni crkva ni verska zajednica ne može da bude pružalac medijske usluge. Samo da dodam, ja spadam i u one koji smatraju da je potrebno uvesti porez crkvama na usluge i na imovinu, jer se bave gotovinom koja je u sivoj zoni, pa tako mislim da i u ovom smislu treba da bude u ravnopravnom gledanju na sve druge. Svaka vrsta dozvole podrazumevala bi čitav niz drugih propisa koji su nedostajući kod nas i koji bi verovatno predstavljali problem, s obzirom na različit finansijski status i različit uticaj crkava i verskih zajednica kod nas i na zvanik tradicionalne crkve i zato je bolje da ih isključimo iz prava. Hvala vam.
Reč ima Dragomir Karić, po amandmanu. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, osvrnuo bih se samo malo na amandman 80. kada je u pitanju plaćanje poreza verskih zajednica. Imajući u vidu od 1944. godine pa na dalje šta su sve pretrpele sve verske zajednice u Srbiji i širom ovog regiona, plaćanje poreza za njih mislim da u ovom trenutku nije dobro. Normalno, ja podržavam da verske zajednice, ne samo crkve, kažem verske zajednice, ne plaćaju poreze, tako da se tu ne bih složio sa koleginicom gospođom Čomić. Hvala.
Gordana Čomić, po kom osnovu? (Gordana Čomić, s mesta: Replika.) Reč ima Vladimir Orlić, po amandmanu.
Zahvaljujem. Dakle, još jednom samo skrećem pažnju predlagaču amandmana na obrazloženje koje smo dobili od strane Vlade. Na drugom mestu, u zakonu u članu 72. konkretno reguliše se ovo pitanje. Bez želje da ulazimo u suštinu želje predlagača amandmana da se određena tematika uredi na određeni način, ovde imamo čisto tehničko pitanje, dakle, ako bi amandman bio prihvaćen bili bismo u koliziji sa drugim članom za koji nije predložena korekcija. Tako da je to dobar razlog da se amandman ne prihvati. Hvala vam.
Hvala.
Znate kako, verske slobode su apsolutno nešto što je zagarantovano. Svako može da radi što želi po tom pitanju i moram da priznam da lično kao verujući čovek, ne bi mogao nikako da se složim sa ovako nečim da crkvama ne dozvolite da mogu da imaju, odnosno da budu imaoci dozvola. Tim što pre, ni na jednom od tih medija koji postoje ne možete da čujete ništa ni ružni, niti bilo kog ugrožavaju, čak naprotiv, imate koliko god hoćete, ljudi koji zahtevaju tu vrstu duhovnog sadržaja. Zaista mi nije jasno zašto bi neko ako, možda nije pristalica toga, ako je možda čak i ateista, što svakako uvažavam, zašto ne biste uvažili drugu stranu koji ima želju da tako nešto sluša ili u krajnoj liniji možete da okrenete stanicu i imate toliko drugih stanica. Tako da ne vidim razloga zašto bi se verske zajednice ovako nešto uskratilo, jer zaista lično uživam da slušam i radio „Slovo ljubve“ i tako neke druge stanice, a verujem da i druge konfesije vole da imaju svoju neku stanicu, tako da zaista ovako nešto neprihvatljivo. Hvala.
Gospođa Čomić, ponovo ste se prijavili za repliku. (Gordana Čomić, s mesta: Ne mogu da verujem generale, da ne prepoznajete repliku. Molim vas.) U redu. Izvolite.
Generale, hvala vam. Zaista razumem argumente i višedecenijskog trpljenja crkava u jednopartijskim društvima kao i potrebu Mirjana ili pripadnika bilo koje grupe da budu u medijskom, da tako kažem, kontaktu sa onima koji propovedaju, šire religiju, odnosno koji su verujući. To ne sporim, ja sam to jasno kazala. Problem je što ovaj zakon podrazumeva i učešće javnih finansija i zato sam spomenula. Dakle, mi ovde ako ne kažemo da crkve i verske zajednice ne mogu da budu imaoci dozvola na medijske usluge, tada mogu svi oni koji inače plaćaju porez na usluge nisu u sivoj ekonomiji, a korisnici su prava na medijske usluge, da postave pitanje ravnopravnosti. To je jedan mali segment. Ne slažem se da je sporno da se u odnosu na član 72. ovaj član ne usvoji, pošto u slučajevima ovakvih procedura uradi se zastoj u glasanju i onda se usklade članovi koji među sobom eventualno su u koliziji. Drago mi je da imam odziv na temu, jer smatram da treba otvoriti debatu u društvu o uvođenju poreza, PDV, zbog ogromne količine gotovog novca koji ide kroz crkve i verske zajednice i urediti porez na imovinu kada su crkve i verske zajednice u pitanju. Ako se većina složi da ne treba, naravno, nemam ništa protiv, to što ću biti u manjini ne znači da neću biti u pravu, ali je ta tema neophodna našem društvu, jer je merljiva i jer jeste problem za mnoge ljude koji traže u fiskalnoj politici onaj minimum ravnopravnosti koji se podrazumeva. Hvala vam gospodine potpredsedniče još jedanput na prilici da iskoristim repliku.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Znate šta, uvaženi predsedavajući, zanimljiv mi je ovo amandman i naravno da je dobro da se otvori ovakva polemika, ali znate čak i u onom najrigidnijem komunističkom periodu nije padalo na pamet da uvodi poreze na crkvu, odnosno na crkvene usluge. Znate, pripadnici stranke koji se zalažu sada za ovako nešto morali bi prvo da se suoče sa tim da godinama nisu naplaćivali od raznih tajkuna poreze, a hoće već sada da naplaćuju crkvi. To je zaista nešto što je neprimereno i mislim da bi prvo trebali da krenu od toga da se ljudima koji po 15, 20 godina nisu nikakav porez plaćali, a pljačkali su ovu državu, prvo njima porez da se naplati, a onda tek možemo da razgovaramo o ovakvim stvarima koje su zaista vrlo osetljive. Hvala vam.
Vi gospođo Čomić želite repliku. Znam da je mala replika, ali ona sada vuče jednu za drugom, a mislim da je bezpotrebno. Vi ne možete ni jednu, ni drugu stranu ubediti. Znači, nećemo više repliku. Reč ima narodni poslanikVladimir Orlić. Izvolite.
Zahvaljujem, reći ću vrlo kratko bez želje da prebacim težište rasprave na sadržaj člana 72. na njega ukazujem ne samo zato što sam želeo da prikažem tehnički, proceduralni problem, već i zato što u tom članu 72. se nalazi dobar osnov iz kog je zapravo crkva i verska zajednica i sadržana kao jedan od mogućih aktera koji će učestvovati u medijskom radu kroz licencu. Nismo sada na tom članu, tako da nema smisla da dalje raspravljamo o njemu, ali posledica postojanja ovakvog člana sa kojim pretpostavljam ni predlagač ovog amandmana o kome sada pričamo broj 80. nije imao zamerke, na koji nije imao zamerke jeste i to što se član 80. ne uređuje na način koji je predložio predlagač amandmana. Dakle, to je to i zbog toga predlažem da amandman na član 80. ne prihvatimo. Hvala vam.
Na član 88. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Babić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 92. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vesna Marjanović i Nataša Vučković. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 93. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da)
Ovaj amandman koji se odnosi na deo teksta član 93. već sam ga spomenula u prethodnom članu kada sam govorila o upotrebi izraza na srpskom jeziku. Dakle, član 93. govori o oglasu za javni konkurs i potpuno je logično da tretira oglas za javni konkurs i na internet stranici. U zakonu je ovde, u Predlogu zakona je izraz „veb-sajt“, ćirilično, što predlažem da se menja sa „internet stranicom“ bez insistiranja na tome da se amandman prihvati i sa punom svešću o tome da je „veb-sajt“ takođe dozvoljen i da verovatno ni lektori, ni jezički stručnjaci ne bi imali nekih problema, ali osim što insistiram da se amandmana prihvati, prosto mislim da je dobro da na ovakvim amandmanima povedemo raspravu ovde o upotrebi engleskih izraza koji se prevode na srpski jezik pošto će toga biti. Postoje zakoni gde morate da ostavljate u original engleski izraz iz raznih razloga, za ovu raspravu je nebitno, ali postoji mnogo, tek nas čeka zakona, gde će biti izraza gde smo mi, poput onog kako smo posrbili engleski jezik, govorimo „pejstujem“, „kopujem“, „tenksujem“ i ostalo. Da nam se ne bi dogodilo bez ikakve pažnje da se to prosto uvuče u zakone. Dakle, „veb-sajt“ je naravno podnošljivo, ali to nas čeka, tako da neka bude za raspravu da li „internet stranica“, da li „veb-sajt“, da li u prevodu, da li sa crticom ili bez. Samo toliko. Hvala vam.
Hvala. Na član 100. amandman je podneo narodni poslanik Saša Mirković. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 100. amandman je podnela narodni poslanik Dubravka Filipovski. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 106. amandman je podnela narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 107. amandman je podnela narodni poslanik Dubravka Filipovski. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 110. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Babić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 113. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Molim predsedavajućeg da uvaži, da u argumentaciji o ovom amandmanu,moram se osvrnuti na amandman koji je podneo Odbor za kulturu, i na amandman na član 114. bez namere da govorim protivno članu 106, ali je prosto neophodno zbog moje odluke o ovom amandmanu. Dakle, amandman se odnosi na imenovana i izabrana lica i u 1. stavu je u redu, a u 2. stavuje u originalnom tekstu Predloga zakona glasio – Članovi Saveta koji su izabrani sa liste kandidata koji su predložili jedinstveni ovlašćeni predlagači iz člana 9. tačka 5. i 7. ovog zakona, zamenjuju dva člana, čiji mandat prestaje, koji se na predlog Odbora nadležnog za kulturu i informisanje Narodne skupštine bili izabrani prilikom poslednjeg izbora članova saveta. Ja sam imala dilemu i da odredim ko su ti ljudi i da preformulišem kako treba, te je moje rešenje bilo da se u članu 113. stav 2. briše. Međutim, Odbor za kulturu i informisanje podneo je takođe amandman na taj stav i to je uradio izvanredno jasnim tekstom, tako da ja povlačim amandman i mojim usmenim povlačenjem, ovaj amandman prestaje da bude predmet rasprave i predmet glasanja. U tom smislu je moje pitanje – da li je potreban onda amandman na član 114. kojim sam ja rekla da - Članovi Saveta Republičke radio-difuzne agencije nastavljaju sa radom kao članovi Saveta Regulatora do izbora članova na osnovu ovog zakona. Ako ministar smatra da je izmenom 2. stava člana 113. i moja izmena u članu 114. suvišna, onda ću biti spremna i da povučem i taj amandman, prosto da prestane da bude predmet rasprave i da se ne glasa o tome.
Hvala. Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Odbor za kulturu i informisanje podneo je amandman na član 113. stav 2. Predstavnik predlagača na sednici Odbora za kulturu i informisanje prihvatio je ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 114. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Taj stav koji govori u prelaznim i završnim odredbama o kontinuitetu RRA glasi – Članovi Saveta RRA nastavljaju sa radom kao članovi Saveta Regulatora. Predlog mog amandmana je da ovaj deo rečenice ostaje, dakle - Članovi Saveta RRA nastavljaju sa radom kao članovi Saveta Regulatora do izbora članova na osnovu ovog zakona. Time bi bili obuhvaćeni i članovi koji nisu birani na osnovu stava 2. člana 113. i naravno novi članovi, pošto će se na njih u nekom sledećem izboru odnositi obaveze i pravila izbora jedinstvenih predlagača na osnovu ovog zakona kada stupi na snagu. Samo molim, pošto smo razjasnili stav 2. člana 113. o tome ko će biti i kada zamenjen, s obzirom da znam da od devet članova Radiodifuzne agencije, 2015, 2016. godine su kada ističe dvojici, a jedan član je nažalost preminuo, Svetozar Stojanović, tako da je na njegovo mesto stupio drugi i imamo tri člana saveta koji su izabrani na poslednjem izboru Odbora za kulturu i informisanje. Da li je jasno šta se dešava sa Regulatorom i bez mog amandmana ili ne? Ako vi smatrate da jeste, ja sam spremna da povučem amandman da se ne bi raspravljalo i glasalo.
Hvala. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O JAVNIM MEDIJSKIM SERVISIMA Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač, Arpad Fremond, Zoltan Pek, Anamarija Viček, Mirko Čikiriz, Dragomir Karić, Zoran Živković, Vladimir Pavićević, Borislav Stefanović, dr Blagoje Bradić, Nenad Čanak, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić, Dejan Čapo, dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević, Enis Imamović, Riza Halimi, Šaip Kamberi, Vesna Marjanović, Gordana Čomić, prof. dr Janko Veselinović i Zoran Babić. Primili ste izveštaje Odbora za kulturu i informisanje i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Čikiriz. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz.
Ukoliko prekoračim vreme od dva minuta, koristiću vreme ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Naime, pošto sam dugo pratio stanje medijske scene u Srbiji i bio aktivni učesnik Kragujevačke inicijative, i učestvovao na svim javnim raspravama i debatama, silno sam se obradovao kada je Ministarstvo pravde 2011. godine, septembra meseca usvojilo strategiju razvoja medijske scene u Srbiji. Nakon toga su dolazile do nas, aktivnih učesnika, različite informacije koje su se kretale u dva smera. Prvi smer je bio da će medijska strategija biti promenjena pod interesom, pod uticajem medijskih interesnih lobija, a druga da će ostati na snazi, ali da neće biti primenjena u zakonskim rešenjima. Zbog toga sam preventivno za ovih nekoliko godina, nekoliko puta postavljao pitanje Ministarstvu kulture i informisanja, da li će biti promenjena medijska strategija i da li će biti formirani medijski regionalni centri. Dobio sam uveravanja u pisanom obliku da će medijska strategija biti ispoštovana i da će građani na svom području preko regionalnih javnih servisa dobijati informacije od značaja za njihov život. Međutim, bez obzira što su medijski zakoni u osnovnim načelima, posebno prva dva, sasvim dobri, bez obzira što je vaša namera odlična u svim strateškim pravcima, podržavamo i ovu Vladu Republike Srbije i vaše ministarstvo, a posebno što se tiče izlaska države iz vlasničke strukture medija, transparentnosti vlasništva i svih ostalih značajnih načela. Ono za šta se zalažemo, to je ono za šta se zalagalo i ovo ministarstvo kulture nekoliko godina, a sada odustalo. To je za formiranje šest regionalnih javnih medija. Zbog čega? Pre svega, ne samo zbog strategije, već i zbog potrebe građana Srbije. Evropska komisija i niz evropskih institucija su dale jako pozitivno mišljenje u pogledu medijske strategije. Predloženi tekst zakona po našem mišljenju je trebao da bude u duhu sa medijskom strategijom i interesom svih građana Srbije koji žive van teritorije Pokrajine Vojvodine, a one se ogledaju u dobijanju blagovremenih i specifičnih informacija sa područja, na kome ti građani žive i rade, a koje je pokriveno frekvencijama regionalnih javnih servisa, odnosno, trebalo bi da bude. Predloženi amandman je u skladu sa nizom preporuka ministara SE, jer bliskost stanovništva lokalnim i regionalnim javnim servisima predstavlja suštinsku neophodnost. Ti servisi treba da budu prilagođeni potrebama i očekivanjima građana. Lokalne regionalne vlasti treba da iskoriste visok stepen decentralizacije i kapacitet za nezavisne akcije u pružanju tih servisa. Decentralizacija u oblasti javnih servisa mora biti u skladu sa načelima koezistentnosti i jedinstva primena javne politike za dobrobit svih građana, koordinaciju i teritorijalnu solidarnost. Neophodno je razvijati brend preduzeća javnog servisa tako da sadržaj bude lako prepoznatljiv u obilju i ostalih medijskih sadržaja i servisa. Ukoliko se zakonom ne predvidi postojanje regionalnih javnih radio-televizijskih servisa, bili bi diskriminisani građani južno od Beograda, jer ne bi bili u ravnopravnom položaju. Kada je u pitanju ostvarivanje javnog interesa, u oblasti javnog informisanja na lokalnom i regionalnom nivou, javni interes za informisanjem nije manji u Kragujevcu, Vranju, Leskovcu, Pirotu, Nišu, nego u Vojvodini. Evropska komisija je preporučila kako bi trebalo da izgleda medijska scena i preporučuje postojanje 10 do 15 regionalnih javnih servisa u Srbiji. Evropska iskustva nam govore da Austrija ima devet regionalnih javnih servisa, Nemačka 11, Švedska 19, Velika Britanija 11, Danska osam, Norveška 11, a regionalni javni servisi postoje i u Hrvatskoj, Mađarskoj i Bugarskoj. Ministarstvo u svom odgovoru kaže da se ovaj amandman ne prihvata zbog toga što uvođenje regionalnih medijskih servisa zahteva značajna javna sredstva koja se u ovom trenutku ne mogu obezbediti. Ono u šta sam ja ubeđen, na osnovu analize postojećih javnih sredstava, da javna sredstva postoje ali da nisu dobro raspoređena. Zbog toga postavljam sledeća pitanja: koliko novca RTS i RTV čije postojanje kao javnih servisa u potpunosti podržavamo, kao blago od nemerljivog nacionalnog značaja, koliko godišnje novca dobijaju iz budžeta Republike Srbije? Zatim, koliko RTS dobija godišnje novca od pretplate koju plaćaju građani Srbije? Koliko RTS ostvaruje prihoda od drugih izvora? Koliko novca bi trebalo za finansiranje šest regionalnih javnih servisa? Da li postoji veliki disbalans u primanjima zaposlenih koji rade u javnim servisima RTS i RTV, jer postoje i podaci koji ukazuju da mnogi imaju i preko 200 hiljada dinara platu, ali većina ne. Da li su prosečne plate u lokalnim i medijima sa regionalnom frekvencijom višestruko manje i koliko će novca dobijati iz takse, koliko ministarstvo predviđa da će se dobijati novca od takse kada taksa bude uvedena na tri i po miliona brojila u Republici Srbiji? Molim vas da mi date te podatke, da bismo mogli na podlozi brojki da raspravljamo i da vidimo da li ima tih sredstava? Hvala.
Reč ima ministar Tasovac.
Ponovo pominjete regionalne medijske servise, umesto da koristite pravu reč, a to su lokalne televizije, koje se finansiraju u ovom trenutku u potpunosti sa budžeta. Moramo da se dogovorimo oko terminologije. Ovde niko ne ukida javne servise, odnosno regionalne servise, a vi stalno govorite o tome. Opet kažem, u potpunosti je legitimno da smatrate da država treba da se povuče iz vlasničke strukture svih medija i da onda tražite izuzetak za šest, sedam, devet ili 13 gradova. To je vaše pravo. Ali, poređenje sa Austrijom, Nemačkom, Švedskom, u ovom trenutku u odnosu na njihov BDP, mislim da zaista nije do kraja racionalno.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Ivana Stojiljković.
Poštovana predsednice, cenjeni ministre, dame i gospodo poslanici, želim da kažem da SNS ne može da podrži amandman koji je podnet na prvi član Predloga zakona o javnim medijskim servisima kojim se traži da se zakonom formira i obuhvati i rad šest regionalnih javnih medijskih servisa. Želela sam da dam obrazloženje, ali je cenjeni ministar već donekle odgovorio. Ovim zakonom se pre svega uređuje rad javnih medijskih servisa, odnosno ustanova RTS i RTV, odnosno republički i pokrajinski javni medijski servis. Dakle, predmet ovog zakona nisu regionalni javni servisi, ne zato što SNS ne podržava njihovo formiranje i kao što je već rekao ministar, oni postoje kao način da se obezbedi bolje i pravovremeno informisanjena regionalnom nivou, već zato što trenutna situacija u republičkom budžetu ne omogućava da se to tako zvanično i obezbedi u većem broju. Treba napomenuti da na ovaj način formiranje šest regionalnih medijskih servisa traži definitivno veća finansijska sredstva. Prema podacima RRA, trenutno postoji 48 regionalnih radio-stanica i 30 regionalnih televizijskih stanica, koje najvećim delom obavljaju upravo ovaj svoj zadatak. Ja dolazim iz Zlatiborskog okruga i mi smo iz unutrašnjosti, mogu da pohvalim sve radio i televizijske stanice sa regionalnom frekvencijom, da zaista vrše na najvišem nivou informisanje javnosti i u našim sredinama. Zato je upravo pomoć regionalnim frekvencijama odnosno ovim medijima sa regionalnom frekvencijom i njihovom radu od velikog značaja u smislu informisanja lokalnih sredina. Sigurni smo da će javnost a i novinari razumeti zašto odbijamo ovaj amandman i zašto ne možemo da ga prihvatimo, ali svakako da težimo budućoj decentralizaciji medijskog prostora. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Saša Mirković. Izvolite.
Ja sam se javio i prilikom amandmana za prošli zakon, ali smo isto pričali o javnim servisima pa samo da dopunim ponovo kolegu Čikiriza. Nemoguće je da imamo šest regionalnih javnih servisa koji do sada nisu postojali, a ne 24. Ne bi bilo korektno prema ostalim okruzima. Hteo sam samo da dodam na ovo što je reko ministar malo pre, vrlo je nezgodno da se deli pretplata, tj. taksa, da kabl-operateri, uopšte regulišu to sa RTS-om, zato što nemaju svi građani Srbije, nije kablirana cela Srbija, 67% Srbije je kablirano, 33% nije, tako da bi bukvalno imali podelu građana na one koji imaju kabl i one koji nemaju kabl i koji iz etra gledaju RTS. Jedino je logično rešenje ovo koje je Vlada donela. Slažem se s ministrom kada je malo pre rekao u vezi BDP između skandinavskih zemalja i kod nas, da je to malo u disproporciji, tako da je to prosto nemoguće da imamo i javne servise i ovoliki broj lokalnih medija. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Nebojša Tatomir.
Poštovana predsednice, poštovani ministre, obratio bih se dragom kolegi. Vi ste donekle u pravu, ali opet mešate neke stvari. Znači, treba da definišemo šta je regionalni i javni centar. Daću vam primer Francuske. Na severu Francuske centar regiona je grad Lil. U gradu Lilu postoji regionalni televizijski centar. Međutim, taj regionalni televizijski centar pripada francuskoj državnoj televiziji. Znači, taj regionalni televizijski centar emituje svakog dana program 24 sata dnevno za svoj region. To je ono što vi želite da imamo, jel tako? Pri tom se svakog dana između 12 i 12.30 sati uključuje na nacionalnu mrežu francuske televizije. Taj regionalni javni centar u Lilu finansira državna francuska televizija. Taksa ili pretplata u Francuskoj je 120 evra godišnje i to mora da se plati kada se plaća porez. Francuska državna televizija ima pet svojih kanala. Besplatnih. Šta to znači? Ako pretpostavimo da bi Niš trebalo da ima svoj regionalni centar, onog trenutka kada mi imamo jak javni servis koji može to finansijski da podrži, a moći će onog trenutka kada se bude uvela taksa 2016. godine, javni servis ili RTS, koji ima svoje dopisništvo, studio u Nišu, je li tako, u Kragujevcu…
Poslaniče, obraćajte se meni. Hvala.
… Znači RTS je taj koji će morati svojom unutrašnjom organizacijom da napravi prosto regionalni javni centar u Kragujevcu ili u Nišu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz. Imate četiri minuta i 30 sekundi.
Hvala, predsedavajuća. Biće dovoljno. Ministre, ja sam postavio konkretna pitanja oko novca. Ni na jedno nisam dobio odgovor, ali ću ga dati ja. Budžetom za ovu godinu RTS dobija šest milijardi dinara za svoje funkcionisanje, plus ima novac od pretplate i od komercijalnih usluga. To je nešto više od 52 miliona evra i ima 5.200 zaposlenih. Radio-televizija Vojvodine dobija milijardu i 678 miliona, odnosno skoro 15 miliona evra i ima 1.450 zaposlenih. Sada me slušajte dobro. Samo 3% od toga, odnosno oko dva miliona i 200 hiljada evra je dovoljno da se iz ovih sredstava finansira postojanje šest regionalnih javnih servisa koji bi imali do 50 zaposlenih, odnosno ukupno 300. Mi s jedne strane imamo 6.650 zaposlenih i 66 miliona i 756 hiljada evra, a s druge strane, samo sa dva miliona i 200 hiljada evra. Možemo da finansiramo postojanješest regionalnih javnih servisa. Ja ne vidim razlog zbog čega se to ne radi? S druge strane, kada bude za godinu i po dana, kada svi građani Srbije obavezno budu plaćali taksu, koja će biti u maksimalnom iznosu od 500 dinara, na tri i po miliona brojila u Srbiji, pod pretpostavkom da plaćaju svi, to bi bilo na godišnjem nivou milijardu i 750 miliona evra. Znamo da naplativost neće biti takva. Neka bude i 50%, to je skoro 900 miliona evra, a opet samo dva miliona i 200 hiljada evra, otprilike, pričam na osnovu nekih parametara koji sada postoje na našoj medijskoj sceni, je dovoljno za šest regionalnih javnih servisa. Zbog toga će tek biti novca i zbog toga ta argumentacija da za osnivanje šest regionalnih javnih servisa nema novca, uopšte ne stoji. Još jedna ispravka. Ja nikada danas nisam govorio o lokalnim javnim servisima. Tačno znam o čemu pričam. Nisam pričao ni o regionalnim frekvencijama. Nisam mešao status regiona i okruga, kao što rade mnoge kolege. Molio bih, ministre, da pričamo jezikom brojki. Pogledajte stanovništvo južno od Dunava. Preko četiri miliona građana Srbije. Oni će davati RTS-u pretplatu. Traže 3% od toga da im se vrati da bi imali svoje regionalne javne servise koji će se baviti informisanjem o njihovim temama, od značaja za njihov život. Ovim predlogom zakona se kaže ne može. Ne možete, građani, da dobijete 3% od onoga što dajete Srbiji. Neću da idem na drugu stranu i da pričam o tome kolike su zarade mnogih zaposlenih na RTS i na RTV, jer ne bih da tema ide na tu stranu, niti je po meni relevantno. Ako vi smatrate da je u redu da neka voditeljka ima duplo veću platu od vas i od narodnih poslanika i da ima veću platu od predsednika Republike i predsednika Vlade, da obavlja društveno značajniji posao, odgovorniji itd, to vama ostavljam na procenu, ali ja se sa njom ne slažem. Ono što je moje ubeđenje na osnovu ovih iznosa koje sam rekao da novca ima, da novac nije raspoređen i u duhu sa politikom moje stranke o decentralizaciji Srbije, medijskoj, finansijskoj, institucionalnoj, nasuprot vašeg stava o centralizaciji Srbije, ja iznosim svoj stav. Hvala.
Hvala. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Čikiriz. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Hvala. U skladu sa generalnim uverenjem DS i strukovnih udruženja koja su nam poslala predloge za amandmane, takođe smatramo, i ovaj amandman je u tom duhu, da suštinski treba da se promeni član 2. i da treba da glasi: „Javni medijski servis iz stava 1. o kojem je govorio kolega, su republički, pokrajinski i regionalni javni medijski servisi“ i posle stava 4. dodaje se novi stav 5. koji glasi: „Regionalni javni medijski servisi su javne medijske ustanove“. Dakle, još jednom ponavljam, ne država već javna medijska ustanova. Naravno, to je u skladu sa Medijskom strategijom i na osnovu člana 45. stav 1. Zakona o Vladi, Vlada je donela Strategiju do 2016. godine, u delu 3. tačka 1. programske funkcije, doslovce stoji – obaveze i funkcije javnog radio-televizijskog servisa ostaju javni servisi na republičkom, pokrajinskom i regionalnom nivou. Smatramo da bi ovo bilo, kako smo i malopre čuli dosta slikovito i temeljno prikazano i sa finansijskog aspekta izvodljivo i smatramo da ne postoji bilo koji način koji će sa jedne strane regulisati tržište da lokal dobije informaciju. S druge strane, nejednakost uspostavljena postojanjem samo dva javna servisa, jednim centralnim i jednim vojvođanskim, pri čemu ovi južno od Save i Dunava su ovim definitivno diskriminisani i najmanji je problem regionalno postaviti javne servise, a ne da ih bude 26, već mnogo manje, opet bi to bila kakva takva informacija i kakva takva mogućnost da stvar može dalje da funkcioniše.
Narodni poslanik Vladimir Đukanović, po amandmanu. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, ja bih ovo mogao da prihvatim da je ostala situacija da ćemo i mi dalje dodeljivati frekvenciju, ali mi idemo u eru digitalizacije. U eri digitalizacije ovako nešto je suvišno, besmisleno i nema potrebe za ovako nečim, jer se i program može regulisati kako god želite, s obzirom da je digitalna televizija. Kada neko ovakve stvari predlaže, onda je osnovno pitanje ko će da plati te javne medijske servise? Vidite da jako teško ide i sa pretplatom da prosto uzmete od građana ono što je definisano zakonom. Vi kažite građanima. Ja nemam ništa protiv ako bi, recimo, regionalni medijski servis, recimo, zlatiborskog okruga, pa onda kažite građanima i Užica i Arilja i ko već tu sve potpada, na primer, da će morati da plate taj servis iz svog džepa, jer to se, prosto, ne finansira iz budžeta, finansira se od građana. Ako građani to baš budu želeli, pa u redu, ali mislim da nikome to nije u interesu, posebno kada se ide u eru digitalizacije. Ono što moramo da razlučimo kada govorimo o RTV, pa ona je televizija AP, koja je definisana Ustavom Republike Srbije kao takva jedna teritorijalna celina. Mi nemamo Ustavom definisane regione. Imamo okruge kao adminstrativne jedinice, ali oni nemaju ni blizu takve ingerencije kao što ima pokrajina, tako da i tu ne možemo čak da se složimo. Zato je dobro što je napravljeno da imamo samo dva javna servisa, a za ovo ostalo, znate, ako vi zaista smatrate da u eri digitalne televizije je potrebno imati u svakom regionu neki regionalni servis, kažite građanima da to moraju svakako onda i da plate. Hvala.
Hvala. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Gospodine ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, neću pričati o delu koji sam predložio, a što je odbila Vlada. O tome je dovoljno rekao gospodin Stefanović i gospodin Čikiriz. Znači, radi se o istoj temi, isti je amandman, na isti član. Samo ću građanima Srbije koji žive u Šumadiji, istočnoj, zapadnoj i južnoj Srbiji da prepričam i pojasnim ono što je upravo bilo, zadnjih desetak minuta, tema o kojoj se priča u ovoj sali. Mi ćemo sredinom sledeće godine, setom zakona koji se sada usvaja, da privatizujemo, tj. da država izađe iz vlasništva, čitam između redova, lokalne samouprave svih lokalnih medija koje su one osnivale. Znači, biće na tenderu i biće privatizovane, tako da više lokalni mediji neće postojati na ovaj način na koji su do sada postojali, da će oni biti privatizovani i da neće više biti finansirani od lokalnih samouprava. To kaže set ovih zakona. Set ovih zakona kaže da će pretplata prestati da se plaća od donošenja ovih zakona i da će sve ono što je trošak Radio televizije Srbije, oba elektronska programa i tri radio programa, kao i dva programa Radio televizije Vojvodine i tri programa Radio Vojvodine, biti finansirani iz budžeta i to je ovo što je kolega Čikiriz rekao. To je nekih 7,5 milijardi iz budžeta, a onda će nastaviti da plaćaju taksu koja se sada zove pretplata, tada će biti taksa i svi ćemo plaćati 500 dinara za javni servis. Javni servis u Republici Srbiji je Radio televizija Srbije, koja pokriva celu teritoriju i plaća se od tih 500 dinara. Javni servis je i Radio televizija Vojvodina sa svoja dva televizijska programa i tri radijska, koji će se plaćati iz tih isto 500 dinara. Mi tražimo da javni servis, koji se finansira iz pretplate, od tih 500 dinara bude i u Šumadiji, bude u istočnoj, zapadnoj i južnoj Srbiji. Kolege kažu da to nije opravdano i da ne treba. Mislim i naša poslanička grupa, a vidim i kolege koje su diskutovali, da je to politički loše, da pravimo građane prvog i drugog reda. Oni koji žive u Šumadiji, istočnoj i zapadnoj Srbiji će plaćati pretplatu i neće imati ista prava, javne informacije, količine javne informacije i vrste javne informacije, zbog toga što je nemoguće vremenski to uraditi i odraditi. To već vidimo kako izgleda, kao što će imati Beograd i Vojvodina. To je osnovni problem o kome sada diskutujemo. Mislim da je to štetno i da bez potrebe otvaramo veliki politički problem. Bez potrebe pravimo građane prvog i drugog reda i mislim da će ministar do kraja ove rasprave, a i narodni poslanici koji žive u Šumadiji, istočnoj, zapadnoj i južnoj Srbiji glasati za ovaj amandman i dati pravo svojim sugrađanima da imaju isto pravo kao građani Beograda i Vojvodine. Zahvaljujem.
Na član 6. amandman sa ispravkom je podneo narodni poslanik Dragomir Karić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Nada Lazić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, ovaj amandman pod brojem 6. odnosi se na javnost medijskog servisa, odnosno odnos javnog medijskog servisa prema javnosti. Mi smo ovde podneli amandman, koji se odnosi na stav 2, alineja 5, odnosno radi se o tome da se izveštaj o radu, koji javni medijski servis treba da podnese Narodnoj skupštini i Savetu regulatora, mi smo predložili da se taj izveštaj podnosi i Skupštini APV, pozivajući se na odredbe člana 62. Zakona o utvrđivanju nadležnosti AP Vojvodine po kome je utvrđeno da APV, preko svojih organa u oblasti javnog informisanja, utvrđuje javni interes građana Vojvodine u oblasti informisanja, radiodifuzije, donosi strategiju u skladu sa republičkom strategijom, obezbeđuje deo sredstava ili druge uslove za rad javnih glasila na jezicima manjina, uspostavlja saradnju na regionalnom nivou, itd. Znači, ono što su nadležnosti ovim zakonom definisane, kada je informisanje u pitanju za teritoriju Vojvodine i predloženim amandmanom da se Izveštaj Radio televizije Vojvodine dostavlja i Skupštini AP Vojvodine, omogućava se ostvarivanje ovog člana 62. Zakona o utvrđivanju nadležnosti i ovlašćenja AP Vojvodine. Nažalost, ovaj amandman je odbijen sa konstatacijom da je u Predlogu zakona dat celishodnije, šta god to značilo. Hvala lepo.
Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević, Enis Imamović, Riza Halimi i Šaip Kamberi. Odbor za kulturu i informisanje nije prihvatio amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Pre nego što dam reč Rizi Halimi, reč ima narodni poslanik Dejan Radenković po povredi Poslovnika.
Uvažena predsednice, pokušao sam u razgovoru sa vama i nametnula se ova tema… Pozivam se na član 27. Kao predsednik Skupštine …
Izvinjavam se kada je razgovor bio, ne znam. Nisam vas razumela.
Član 27. samo da objasnim o čemu se radi. Tražim da nam se obezbede normalni uslovi rada. U potpunosti tek sada razumem bivšu koleginicu Jorgovanku Tabaković, koja se vrlo često žalila da joj ovde stalno duva kao da smo na Himalajima. Neću da me građani Srbije pogrešno shvate, ali pola kolega je ovde i prehlađeno i boli ih uvo i svi imamo probleme. Znači, neka neko preduzme neke mere, ovo nije humano, ako ste ikako u mogućnosti. Ako niste, u redu je. Mi ćemo izdržati, stoički, koliko smo u mogućnosti da radimo u ovakvim uslovima. Ovo nije humano. Govorim u ime mnogih kolega, koji nemaju hrabrosti da kažu. Molim vas, kao predsednika Skupštine, da preduzmete nešto. Stvarno nema smisla.
Biću iskrena, ne mogu da preduzmem ništa. U pojedinim delovima sale uopšte ne radi hlađenje, a mislim da građani Srbije ne bi dobro razumeli ovo. Ako vi mislite da sam neki deo Poslovnika, koji se odnosi na tehničke uslove rada, prekršila, vrlo rado ćemo glasati. Preporučujem kolegama, koji imaju problem da se premeste i da pređu u neke prednje delove sale. Ovde nema trunke vazduha, pa vodimo sednicu. Hoćete li da glasamo o tome? (Ne.) Zahvaljujem vam puno. Zaista ne mogu tu ništa da preduzmem. Reč ima narodni poslanik Riza Halimi, po amandmanu.
Znači, naš amandman na član 8. stav 1. tačka 1) je otprilike iste sadržine kao i amandman koji je podnela druga poslanička grupa. Iste je prirode, a tiče se ove razlike u formulaciji, kada su u pitanju standardi, poštovanje jezičkih i govornih standarda. Kada su u pitanju standardi na jeziku manjina, oni su ograničeni prostorno, a kaže se na području na kome se program emituje ili u odgovarajućoj srazmeri, količinski. U načelu sam govorio o ovoj problematici. Kvalitet se ili poštuje ili se sprovodi ili ne sprovodi. Kada su u pitanju jezici manjina, ne možeš ga ograničiti na prostoru i u količini. To nema smisla. Pošto mi nismo dobili u vašem izveštaj odgovor, ali pretpostavljam da je isti odgovor kao kod amandmana naših kolega. Mislim da je korišćena reč „celishodnije“, da je rešenje u zakonu „celishodnije“. Stvarno ne vidim šta je tu celishodnije. Kad je njihov govor u pitanju, standardi ne mogu u potpunosti da se sprovode i da se poštuju, nego po meni veštački se izraz iz Zakona o službenoj upotrebi jezika i pisma, gde se kaže da u opštinama gde manjine čine većinu i gde su svojim statutima predvideli službenu upotrebu, tada mogu koristiti i jezik i pismo. Ali, ja ne vidim zašto se to izjednačava kad je u pitanju govorni standard. To mi je apsolutno nejasno, i na osnovu tog odgovora koji ste dali je još nejasnije. Apsolutno nije jasno zašto je to celishodnije ili svrsishodnije. U tački 6. predložili smo, ono što sam već prethodno govorio o problemu koji se očekuje nakon ovih korenitih promena u medijskim zakonima, da će se ozbiljno ugroziti informisanje na jeziku manjina i da je po svemu sudeći ono što je sigurnije i zato je država rezervisala, sačuvala pravo da ima svoj javni servis, onda zašto se to ne obezbeđuje i za informisanje na jeziku manjina van Vojvodine? Sad govorim o prostoru van Vojvodine, jer je ipak praksa u ovoj godini drugačija. Ako već postoji taj javni servis za Vojvodinu, a u drugim delovima ne postoji, onda zašto bar redakcijama za informisanje na jeziku manjina ne predvideti da se obezbedi ozbiljnije i kvalitetnije informisanje. Stvarno mi je nejasno zašto je to odbijeno. Hvala vam.
Zahvaljujem. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Olena Papuga.
Hvala predsednice. Mi smo takođe amandmanom reagovali na ovu rečenicu – u odgovarajućoj razmeri nacionalne manjine na područjima na kojima se program emituje. Jednostavno upotreba jezika i pisma nacionalnih manjina regulisana je posebnim zakonom, te su reči u odgovarajućoj srazmeri adekvatne, a nije ni određeno koja je to srazmera i kako se to utvrđuje. Ja bih vas ministre pitala, Liga socijaldemokrata Vojvodine je dala 11 amandmana, na sedam amandmana ste nam odgovorili rečju – celishodan, i ovde ste odgovorili – celishodan. Znači, jednom rečenicom od 11 amandmana u sedam ste nam odgovorili da je to celishodnije ili da je zakonom određeno celishodnije. Sada objasnite u ovom amandmanu - amandman se ne prihvata, jer je rešenje sadržano u Predlogu zakona celishodnije. Sedam puta ste nam tako odgovorili.
Hvala. Reč ima ministar Ivan Tasovac. Izvolite ministre.
Moram da vam odgovorim na pitanje. Otkriću vam jednu tajnu. Dakle, ministar ne odgovara lično na svih 268 amandmana, a reč celishodnije znači da jednostavno smatramo da je već našim predlogom ovog člana u potpunosti regulisano to pitanje dovoljno jasno.
Hvala. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Sabina Dazdarević, Enis Imanović, Riza Halimi i Šaip Kamberi. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Riza Halimi.
Hvala, gospođo predsednice. Ovde je sad po meni u pitanju Zakon o službenoj upotrebi jezika i pisama, koji je po meni neopravdano dat upravo u odgovoru Vlade i Odbora da se naš amandman ne prihvata zato što je rešenje ponuđeno Predlogom zakona i u duhu je zakona. Postavljam pitanje – u stavu 1. član 9. se kaže – javni medijski servis dužan je da u programima koristi srpski jezik, ćirilično pismo i znakovni jezik kao oblik komunikacije gluvih i nagluvih osoba. Nigde nema jezika i pisama nacionalnih manjina. Verovatno ima stručnjaka iz ove oblasti. Molim vas, objasnite mi, šta ima veze sa Zakonom o službenoj upotrebi jezika i pisama, gde apsolutno nisu spomenuti jezici i pisma nacionalnih manjina? Ako smatrate da stav 2. daje odgovor na moje pitanje, mislim da apsolutno nije ozbiljno, jer se tu samo indirektno, ne decidno citira zakon. Kaže – upotreba srpskog jezika nije obavezna u programu namenjenom pripadnicima nacionalnih manjina, ali se ovi programi mogu titlovati na srpskom jeziku. Ako vam ovo znači sprovođenje Ustava i zakona, stvarno bi hteo da od stručnjaka čujem da li to stoji. Tvrdo sam ubeđen da apsolutno nije ispoštovan ni Ustav ni zakon. Titlovanje zavisi od ekonomičnosti, zavisi od interesovanja, ako je nešto stvarno interesantno od programa na jezicima manjina, može, što da ne, da se titluje i da svi naši građani mogu i na svom jeziku to da prate. Ali, naravno takvog interesovanja nema uvek. Međutim, titlovanje i na osnovu te formulacije kojom ste indirektno stavlja do znanja da će biti programa na jeziku manjina ne sprovodi se direktno Ustav i Zakon o službenoj upotrebi jezika i pisma. Hvala.
Hvala. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Čikiriz. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz.
Budući da su RTS i RTV pravna lica, ovim amandmanom predlažem da i regionalni javni servisi imaju statuse pravnih lica. Malo pre je kolega iz SNS jako lepo pričao o francuskim iskustvima i sve je to tačno. Naime, šta su najbolja evropska iskustva? Regionalni javni servisi negde posluju u okviru nacionalnih javnih servisa, a negde postoje i kao samostalna pravna lica. Ovim amandmanom ne nudim ni jedno ni drugo rešenje, samo tražim da budu ono što su RTS i RTV. Sa druge strane, što se tiče finansiranja, evropska rešenja su da se javni servisi finansiraju iz budžeta, iz komercijalnih usluga ili na konkursima za određene projekte ili kombinacijom ta tri metoda. Prema tome, u prethodnim zakonima ste ministre, predvideli sve ove oblike finansiranja, što je dobro. Sada samo tražim, pošto i sada ima dovoljno novca za regionalne i javne servise, a sa taksom će ih tek biti, da naprosto prihvatimo zahtev preko četiri miliona građana južno od Beograda i da opet ne bi građani Vojvodine pogrešno razumeli, nikakvu posebnu korist od RTV u pogledu informacija od lokalnog značaja neće imati ni Vojvođani, jer naprosto na teritoriji Vojvodine postoje 44 opštine.
Reč ima ministar Tasovac.
Mi smo doneli u Skupštinu Predlog zakona o javnim medijskim servisima koji definiše dva javna medijska servisa, jedan je RTS, a drugi RTV. Vi uporno govorite o regionalnim servisima koji se ni na koji način ne razmatraju u ovom predlogu zakona. U potpunosti sam razumeo ono što je vaša ideja, ali mi ovde dajemo predloge i rešenja funkcionisanja dva medijska javna servisa.
Hvala ministre. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović.
Hvala gospođo predsednice. U članu 13. dodaje se novi stav 3. koji glasi – regionalni javni servisi proizvode i obavljaju audio, odnosno audio-vizuelni medijski sadržaj na najmanje šest televizijskih i šest radijskih programa na teritoriji Republike Srbije. Stav 4. menja se i glasi – RTS, RTV i regionalni javni servisi proizvode i objavljuju medijske sadržaje kao elektronsko izdanje na internetu. Dosadašnji stav 4. postaje stav 5. I dalje smatramo da je ovaj predlog zakona u suprotnosti sa medijskom strategijom i ono o čemu su i kolege govorile, usvajanjem ovog amandmana donekle bi se smanjila diskriminacija građana Srbije južno od Save i Dunava, tj. južno od Beograda koji ne bi bili u ravnopravnom položaju. Ministre, vi vrlo dobro znate, ili bi trebalo da znate, da kada dođete u Narodnu skupštinu i kada vam poslanici predlažu amandmane ili izmene zakona, mi sada stvaramo zakon. To što ste vi na Vladi zamislili i mislite da je irelevantno što vam mi govorimo, a sa čime se vi u startu ne slažete, govori ili da ne razumete prirodu i svrhu Narodne skupštine ili smatrate da je irelevantno, pošto u startu vi to ne prihvatate, da mi o tome ne pričamo. Na nama je da pokušavamo, a na vama je da odbijate, kao što i radite sve vreme, ali nemojte onda da nam govorite – znate, mi smo u startu protiv toga, pa što nam to objašnjavate. Mi moramo da pokušamo to da uradimo. Bez obzira što ste vi ministar, mi vas poštujemo lično, razumete, ali vi ste sada predstavnik Vlade koja je svoj sud ovim promenama donela, ali nemojte da obesmišljavate zakonodavni proces. Hvala.
Reč ima ministar Tasovac.
Ni na koji način ne obesmišljavamo proces. Mislim da te to mogli da vidite i po amandmanima koji su usvojeni. Ovde naprosto sučeljavamo mišljenja i pogled na ono šta su mogućnosti u ovom trenutku i šta je najcelishodnije. Znam da to nije omiljena reč, iz obrazloženja, ali eto omaklo mi se.
Hvala. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Zahvaljujem gospođo predsedavajuća. Gospodine ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, u članu 13, koji govori o javnom servisu i koji su to javni servisi na teritoriji Republike Srbije, dao amandman da i pored RTS i RTV i regionalni javni servisi proizvode i objavljuju medijske sadržaje kao elektronsko izdanje na internetu i da oni budu javni servis. Jedno od obrazloženja koje sam dobio kod odbijanja je da RTV mora da postoji zato što je to stečeno pravo, i ja sam za to i glasam za to da postoji, jer državni javni servis ne može da ispuni funkciju istovremeno istim kvalitetom na teritoriji cele Republike. Zato je dobro da Vojvodina ima RTV sa jednim i drugim TV kanalom i tri radio kanala. To isto tražim, zbog tog kvaliteta javne misli, informacije i javnog servisa, i za Šumadiju, istočnu, zapadnu i južnu Srbiju, ali jedan od argumenata je bio – zato što u Vojvodini ima puno nacionalnih manjina i oni imaju svoje redakcije kojima zadovoljavaju svoja Ustavom zagarantovana prava kao nacionalne manjine. Onda pitam, gašenjem lokalnih televizija, gašenjem javnih servisa koji su bili u funkciji lokalnih samouprava ne postojanjem regionalnog servisa šta ćemo raditi sa nacionalnim manjinama južno od Save i Dunava, šta ćemo da radimo sa Vlasima, sa Bugarima, sa Albancima, šta ćemo da radimo sa njihovim pravima? Gde će oni da zadovolje svoje? Po ovome što kaže ministar Tasovac, to bi trebalo da bude u RTS. Znači, RTS će otvoriti redakcije za sve nacionalne manjine, a onda ne date da postoje regionalni servisi za 4,5 miliona građana Srbije ispod Save i Dunava, koji uredno plaćaju i ispunjavaju svoju obavezu pretplatom. To je malo nelogično. Još jedanput vas molim, ministre, vi imate mogućnost da date predlog, a apelujem na kolege poslanike, jer našim glasanjem i prihvatanjem amandmana to postaje zakon, da prihvatite ove amandmane i omogućite građanima Srbije i Šumadije, istočne, zapadne i južne Srbije da imaju ista prava kao što imaju iste obaveze sa ostatkom Srbije. Zahvaljujem se.
Hvala. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Čikiriz. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz.
U članu 13. Predloga zakona se potvrđuje faktičko stanje i ja ga u potpunosti podržavam, RTS treba da emituje dva TV programa od nacionalnog značaja, što u potpunosti podržavam, tri radijska programa, u potpunosti podržavam, RTV dva televizijska, tri radijska programa takođe, u potpunosti podržavam. Amandmanom tražim da se dodaje novi stav kojim se kaže da svaki RJS pre svega južno od Beograda, ali i za potrebe Vojvodine, pruža medijske usluge sa najmanje jednom televizijskom i jednim radijskim programom u regionu za koji poseduje odgovarajuće dozvole za emitovanje TV i radijskog programa i da se doda još jedan stav koji kaže – RJS pružaju medijske usluge kao elektronsko izdanje na internetu. Vi ministre nama kažete da mi uporno pričamo o RJS koji ne postoje. Pa, zato i pričamo što ne postoje, da postoje. Zato i pričamo što ne postoje južno od Dunava, da je to potreba građana južno od Dunava koji plaćaju za ostala dva javna servisa pretplatu. Plaćaće taksu, a neće imati svoje RJS.
Hvala. Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Čikiriz. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz.
Hvala lepo predsedavajuća. Članom 15. predlažem da savet regulatora donosi odluku o uslovima koje na konkursu treba da ispunjavaju zainteresovani radio-televizijski servisi za dobijanje statusa RJS, da raspisuju konkurse za dobijanje statusa RJS, da biraju najboljeg ponuđača, da RJS stiču pravo na pružanje medijskih usluga nakon dobijanja odgovarajuće dozvole za pružanje medijskih usluga u skladu sa zakonom kojim se reguliše oblast elektronskih medija. Ovo je ključna stvar vezana za primedbe danas da nama sledi digitalizacija itd. Kao poslanik iz Kragujevca i Šumadije nemam ništa protiv da ako sedište jednog RJS bude u Kragujevcu, da RTS i RTV na konkursu dobiju pravo da budu i u Kragujevcu RJS, znači ne forsiram nijednu kragujevačku TV, nijednu drugu TV ili radio stanicu, samo me interesuje da imamo televiziju koja će redovno da nas izveštava o svemu onome što je značajno za život ljudi, građana u tom regionu. Zbog toga, ministre, mi ćemo verovatno i kod ostalih amandmana, vi ćete pričati - pa ne gase se regionalni javni servisi jer nisu ni predviđeni da postoje, a ja tražim da ono što ste predvideli u medijskoj strategiji bude i u zakonu, da to prihvatimo svi i da glasamo svi za to i da zaista ovaj set medijskih zakona u finalnom obliku dobije svoju najbolju formu na opštu korist svih građana Srbije.
Na član 17. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Mirko Čikiriz. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li želite reč? (Ne.) Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima Nada Lazić.
Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, član 19. se odnosi na delokrug rada upravnog odbora javnog medijskog servisa, a u obavezi njegovoj je, između ostalog, usvajanje izveštaja o radu i poslovanju javnog medijskog servisa koji treba da dostavi Narodnoj skupštini i Savetu regulatora i obaveštava javnost. Naša intervencija na ovom amandmanu je bila da se ovaj izveštaj dostavlja i Skupštini AP Vojvodine, upravo u skladu sa odredbama člana 62. Zakona o utvrđivanju nadležnosti AP Vojvodine, s obzirom, kao što sam to već navodila u jednom od prethodnih amandmana kada smo isto insistirali na podnošenju izveštaja da se ovakav izveštaj podnese i Skupštini AP Vojvodine, da ona ostvaruje svoja ovlašćenja u oblasti informisanja i ne vidim razlog zašto je ministarstvo odbilo opet sa čuvenom formulacijom da je u Predlogu zakona dat celishodniji predlog. Hvala lepo.
Hvala. Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor, Eliva Kovač, Arpad Fremond, Zoltan Pek i Anamarija Viček. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima Laslo Varga.
Gospođo predsednice, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, o važnosti medijskih zakona za nacionalne zajednice smo detaljno govorili u raspravi u načelu. Oblast medija je svakako jedna od najvažnijih oblasti za očuvanje identiteta manjinskih zajednica. Iz tog razloga je izuzetno bitna i usaglašenost seta medijskih zakona sa Zakonom o nacionalnim savetima nacionalnih manjina, odnosno sa nadležnostima ili ovlašćenjima nacionalnih saveta u oblasti obaveštavanja. Za nas je izuzetno bitno i u današnjem ili sadašnjem trenutku, a i u budućnosti izbegavanje bilo kakvih kolizija ili mogućnosti za različita tumačenja s jedne strane Zakona o nacionalnim savetima, a s druge strane zakona koji regulišu oblast medija, obrazovanja, službene upotrebe jezika ili kulture. Iz tog razloga je izuzetno važno i poštovanje jedne odluke Ustavnog suda iz januara ove godine. Tom odlukom je Ustavni sud ocenio saglasnost, odnosno nesaglasnost pojedinih odredaba Zakona o nacionalnim savetima nacionalnih manjina sa Ustavom Republike Srbije. Između ostalih, Ustavni sud je ocenio i pojedine odredbe tog zakona koje se odnose na ovlašćenja nacionalnih saveta u oblasti medija. Ustavni sud se bavio sa svim nadležnostima nacionalnih saveta u oblasti medija. Dakle, i sa nadležnostima koja se odnose na javne medijske servise, i to sa jedne strane u delu koji se odnosi na ovlašćenja, ocenio je ustavnost ovlašćenja koja se odnose na nadležnosti nacionalnih saveta u postupku imenovanja upravnih odbora, programskih saveta i direktora, odnosno odgovornih urednika javnih medijskih servisa. S druge strane, Ustavni sud je ocenio i nadležnosti nacionalnih saveta koje se odnose na mogućnost uticaja na rad javnih medijskih servisa. U toj odluci je Ustavni sud utvrdio da neke odredbe Zakona o nacionalnim savetima nisu u saglasnosti sa Ustavom, a pre svega one odredbe koje se odnose na mogućnost nacionalnih saveta da utiču na izbor ili imenovanje članova upravnih odbora, programskih odbora i generalnih direktora javnih medijskih servisa i delimično na postupak imenovanja odgovornih urednika programa na jezicima nacionalnih manjina. S druge strane, u jednom delu je Ustavni sud utvrdio da i deo ovlašćenja nacionalnih saveta koja se odnose na imenovanje odgovornih urednika programa na jezicima nacionalnih manjina jeste u skladu sa Ustavom. Kao što sam napomenuo, Ustavni sud je cenio i ustavnost odredaba koje regulišu mogućnost uticaja nacionalnih saveta na rad javnih medijskih servisa. Ustavni sud je ocenio da su te odredbe u skladu sa Ustavom Republike Srbije. Ovaj naš amandman se odnosi na deo ovlašćenja nacionalnih saveta u postupku imenovanja odgovornih urednika programa na jezicima nacionalnih manjina na medijskim servisima. To ovlašćenje Zakon o nacionalnim savetima predviđa. Ustavni sud je utvrdio ustavnost tog ovlašćenja, a prihvatanjem ovog amandmana će Zakonom o javnim medijskim servisima biti utvrđena procedura u kojoj će nacionalni saveti biti u mogućnosti da vrše ovo ovlašćenje. Dakle, ovim amandmanom se propisuje obaveza direktora javnih medijskih servisa da pribave mišljenje pre upućivanja predloga za imenovanje odgovornih urednika programa na jezicima nacionalnih manjina od nacionalnih saveta. Ovim će se uspostaviti procedura za poštovanje jednog prava koje proizilazi iz Zakona o nacionalnim savetima. Želeo bih ovu mogućnost da iskoristim, zaista kratko, da skrenem pažnju i na onaj drugi deo ovlašćenja nacionalnih saveta koja imaju u odnosu na javne medijske servise, koji neće biti regulisan ovim zakonom, ali jeste regulisano dosta neprecizno Zakonom o nacionalnim savetima i nadam se da će biti regulisano i novim zakonom o nacionalnim savetima, a to je deo ovlašćenja koji se odnosi na uticaj na rad javnih medijskih servisa. Naime, ovim zakonom se, na naše zadovoljstvo, stvara mogućnost uticaja nacionalnih saveta na rad javnih medijskih servisa i to u članu 4. stav 1. tačka 4) ovog zakona, kada će zakonodavac utvrditi da zabrana samo nezakonitog uticaja postoji u odnosu na javne medijske servise. U Zakonu o nacionalnim savetima postoji i postojaće zakonit uticaj, odnosno mogućnost zakonitog uticaja na rad javnih medijskih servisa. Naše je očekivanje, to želim da kažem javno predstavnicima ministarstva, gospodinu ministru i predstavnicima ministarstva, kada budemo radili na novom zakonu o nacionalnim savetima nacionalnih manjina, mi ćemo svakako insistirati i na ovom drugom delu ovlašćenja nacionalnih saveta u odnosu na javne medijske servise, budući da je, o tome smo i ja i predsednik naše poslaničke grupe detaljno govorili, Ustavni sud utvrdio da su i ona ovlašćenja koja se odnose na mogućnost uticaja na rad javnih medijskih servisa od strane nacionalnih saveta u skladu sa Ustavom. Naravno, želim ovom prilikom da se zahvalim na prihvatanju ovog našeg amandmana. Ovim smo rešili jedan važan aspekt ostvarivanja prava manjinskih zajednica u oblasti obaveštavanja u odnosu na javne medijske servise. Ostaje onaj drugi deo koji ćemo nadam se zajednički rešiti kada budemo donosili nov zakon o nacionalnim savetima ili izmene i dopune. Hvala vam.
Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, vreme vam teče. Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Amandman na član 25. predlog zakona koji sam podneo, kaže da se broj deset menja sa brojem pet, odnosi se na godine iskustva kandidata za funkciju direktora. Mislim da je ovim amandmanom data šira mogućnost da se veći broj stručnih, mladih kadrova javi i konkuriše, da limitiranjem sa 10 godina iskustva kao što se traži u zakonu maksimalno sužavamo eventualan broj kvalitetnih kandidata ne sporeći kvalitetnost onih koji imaju deset godina radnog iskustva. Oni će i ovako, ionako konkurisati ali mislim da bi ovim amandmanom dali šansu mladim stručnim ljudima koji imaju šta da kažu o ovoj oblasti, da mogu da konkurišu. To je bio jedini razlog. Ne, da bi se nestručni i nedovoljno verzirani ljudi konkurisali, nego da i kod mladih ljudi kojih ima puno, koji su kvalitetni i stručni da im damo šansu da mogu da konkurišu, a neosporno oni koji imaju 10, 15 godina radnog iskustva sa ovim karakteristikama oni će i ovako i onako da konkurišu. Hvala lepo.
Hvala. Na član 28. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Marjanović. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Vesna Marjanović.
Hvala predsednice. Smatram zaista neprihvatljivim da se izbor programskog saveta RTS, RTV obavlja na način na koji je to sada predviđeno. Još uvek važećim zakonom postojala je drugačija procedura. Ovim izmenama je došlo do promene, prvo u toliko što više nema narodnih poslanika u sastavu Programskog odbora što mislim da je prihvatljivo, ali ono što smatram u krajnjoj liniji neobičnim i neprihvatljivim, a nakon mišljenja Vlade sam zaista iznenađena, a to je da se Narodna skupština po prvi put nalazi u ulozi predlagača, da izbornu funkciju vrši Upravni odbor jedne javne institucije, u ovom slučaju javnog servisa. Dakle, ako Skupština kao nosilac suvereniteta ima izbornu funkciju, bira Vladu, bira sudije, bira tužioce, a ne može da bira članove Programskog odbora, a obrazloženje Vlade je da bi to uticalo na njihovu samostalnost. Pa, nema veće garancije samostalnosti nego kada vas izabere Skupština. Dakle, Upravni odbor će moći da smeni članove Programskog odbora kad god bude želeo. Valjda treba da budu samostalni upravo na upravne organe javnog servisa. Dakle, molila bih, mene čudi da Ustavni odbor ovo prihvatio ali molila bih predlagača da nam objasne tu logiku. Očekivala sam drugačije obrazloženje neko, zbog razloga efikasnosti ili nečeg drugog, ali samostalnost članova programskog Odbora je sada mnogo više upitna nego da ih bira Narodna skupština Republike Srbije.
Reč ima ministar.
Kada bira, dakle, Upravni odbor on je i odgovoran za kvalitet programa. Ovde bi mogli da dođemo u situaciju da sa čisto stručne strane Skupština postane odgovorna za kvalitet programa jednog od javnih servisa. Ovde da bi se jasno videlo gde je odgovornost, znači, to je bio osnovni razlog. Ne znam da li sam bio dovoljno jasan.
Reč ima narodni poslanik Vesna Marjanović.
Ne, i dalje to ne razumem, zbog toga što je Programski savet predviđen da daje nezavisno mišljenje o kvalitetu programa RTS ili RTV. U ovom slučaju, mi ćemo imati Upravni odbor koji će da nameće svoje mišljenje Programskom odboru. Dakle, vi ste, možda ne vi lično, znam da niste vi pisali obrazloženje, ali Vlada je dala kao obrazloženje da je razlog zašto je to tako, da se obezbedi njihova samostalnost. Hoću da kažem da oni apsolutno neće biti samostalni na ovaj način. Prosto mislim da u praksi nije poznato, kažem vam, nije Skupština odgovorna ni za presude sudija, a mi biramo sudije. Dakle, ne prihvatljivo mi je da Skupština može da bira sudije, vas kao ministre, a ne može Programski odbor da im time upravo garantuje samostalnost da nezavisno mogu da odlučuju o programu RTS i da daju jedno mišljenje koje bi unapredilo taj program. Oni upravo treba da nadograde ono što predlažu upravni organi RTS. Znate, mi biramo i Zaštitnika građana. Dakle, zaista tu ne vidim logiku.
Reč ima ministar. Izvolite.
Samo da pojasnim, dakle, Narodna skupština ona predlaže 30 ljudi, 30 kandidata za članove Programskog saveta, a onda Upravni odbor, znači, od tih 30 bira 15. Samo ako nije problem, dakle – nadležni odbor Skupštine predlaže Upravnom odboru listu od 30 kandidata za članove Programskog saveta koji odražava teritorijalnu, nacionalnu, versku, polnu i drugu strukturu stanovništva.
Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Moram da prokomentarišem ovo obrazloženje ministra. Ovako kako je on obrazložio ne vidim uopšte ni potrebu da postoji Programski savet, to može da radi uređivački kolegijum javne ustanove. Znači, Programski savet treba da bude nezavistan od Upravnog odbora da bi mogao u punoj funkciji da obavi ulogu koja je predviđena zakonom. Zato mislim da je potpuno neophodno da se ovaj amandman prihvati kako bi se obezbedila samostalnost u radu Programskog saveta. Inače, realno nema potrebu uopšte da postoji. Hvala.
Hvala. Na član 28. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević, Enis Imamović, Riza Halimi i Šaip Kamberi. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 29. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Marjanović. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da)
Hvala gospođo predsednice. Dakle, zaista ne postoji, mislim ni u našem pravnom sistemu je nemoguće da Skupština, da parlament bude predlagač bilo kome, a naročito upravnim organima javnih ustanova ili bilo kojoj drugoj instituciji. Mislim da ako prihvatimo ovo rešenje da mi kao parlament sebe na neki način degradiramo. Degradiramo i samu instituciju Programskog odbora. Gospodin Đurišić je tačno rekao, onda nema potrebe da ona postoji jer onda Upravni odbor može da odlučuje o tome kako će program da izgleda. Suština Programskog odbora jeste da bude nezavistan od upravljačkih organa televizije, a izbor u Skupštini im obezbeđuje samostalnost veću nego bilo koji drugi način izbora. Dakle, neverovatno je da Skupština bude predlagač, a da Upravni odbor ima izbornu funkciju. To zaista nigde ne postoji.
Reč ima narodni poslanik Saša Mirković.
Poštovana predsednice, poštovane kolege poslanici, što se tiče ovog amandmana i koleginice koja je podnela amandman, apsolutno podržavam ministra i ministarstvo u ovome što su doneli predlog da Skupština izabere 30 članova koje će predložiti Upravnom odboru za programski savet i da to budu ljudi koji su mahom iz struke i koji znaju šta je televizija. Tako da apsolutna podrška i idemo u dobrom smeru što se toga tiče. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 29. amandman sa ispravkom su zajedno podneli narodni poslanici dr. Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević, Enis Imamović, Riza Halimi i Šajip Kamberi. Vlada nije prihvatila amandman u osnovnom tekstu, a o ispravci se nije izjasnila. Odbor za kulturu i informisanje nije prihvatio amandman sa ispravkom. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Izvolite. Ne znam ako se ne prijavite. Morate da se prijavite. Ja ne znam ako se ne prijavi niko da li hoće ili ne. Vraćamo se naravno da ne bi povredili Poslovnik. Poslanik Halimi ima reč.
Uredu. Imali smo amandman na član 29. Predloga zakona i naravno se ovde radi o načinu predlaganja članova saveta, i da se u ovoj problematici omogući i nacionalnim savetima nacionalnih manjina da daju predloge. U okviru celokupne ove problematike kod medijskih zakona o mogućnostima da se aktivnije uključe nacionalne manjine u ostvarivanju Ustavom i zakonom garantovanih prava. Mislim da je sasvim u redu da se omogući ovo što je traženo ovim amandmanom, to je suština, ali je nažalost, Vlada to odbila.
Hvala. Na član 29. amandman sa ispravkom podneo narodni poslanik Mirko Čikiriz. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandmanu skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz. Izvolite.
Hvala predsedavajuća. Da je ministarstvo uradilo ono što je predvidelo u svojoj strategiji razvoja medija u Srbiji, mi bi imali regionalne javne servise, a oni treba da imaju i sve organe neophodne za njihovo funkcionisanje. U ovom amandmanu sam predložio da članove programskog saveta regionalnog javnog servisa bira upravni odbor regionalnog javnog servisa. Samo zbog građana Srbije ću reći, naravno kod dobijanja dozvole za rad određenog javnog servisa tačno se zna koje sadržaje ta televizijska ili radio stanica treba da emituje, od kulturnih sadržaja, sportskih, ozbiljnih društvenih tema, vremenske prognoze itd. Ali, pošto sam ja predložio da članovi upravnog odbora regionalnog javnog servisa kao analogno rešenje koje postoji za članove upravnog odbora RT Vojvodine, trebaju da imaju prebivalište na teritoriji zone pokrivanja regionalnog javnog servisa oni bi takođe, kao stručnjaci iz svojih oblasti trebali da u onim slobodnim terminima osmisle program koji bi bio jako interesantan građanima sa te teritorije, poput dobre emisije koja je gledana i van Šumadije, „Šumadijski prag“, koju emituje televizija Kragujevac itd. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Na član 34. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Borislav Stefanović i dr. Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandmanu skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 36. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandmanu skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Mislim da treba da sačekamo ministra, ako se slažete.
Ne moramo po Poslovniku, zaista. Tu je državni sekretar. Izvolite.
Dobro. Suština ovog amandmana sa tekstom – briše se, je u tome da se isključi taksa za plaćanje TV pretplate kao način finansiranja javnih servisa. Evo i ministra. Zašto to tražimo? Ne samo što je bilo predizborno obećanje, nego i zbog razloga celishodnosti, što je danas popularna reč. Mislim da je potpuno nepotrebno da se uvodi jedan novi porez, a taksa je porez, jedna vrsta poreza, na nešto što sa obrazloženjem da to garantuje nezavisnost javnih servisa. To ne garantuje nezavisnost javnih servisa. Pravosuđe se finansira iz budžeta direktno, pa to ne znači da nije nezavisno, ili ako nije nezavisno, teško da je finansiranje razlog za nedostatak nezavisnosti. Prema tome, imali smo duge vremenske periode u modernoj srpskoj istoriji, kada su se javni servisi finansirali direktno iz budžeta. Pominjem, ponovo, 2001. godina, 2004. godina, bez bilo kakvog uticaja ili sa vrlo malim uticajem, uvek ima nekog uticaja vlasti na nezavisnost tih medija i svi se slažemo oko toga da je to bilo neko zlatno vreme nezavisnosti javnih servisa. Drugi izvori finansiranja, a pre svega, finansiranje iz budžeta je sasvim dovoljno da dođemo do toga da finansije budu dovoljne. Drugo, taksa koja je 50 evra godišnje, puta 3,3 miliona strujomera. To je 165 miliona evra. Ja sam se konsultovao sa ljudima koji to znaju, da je za finansiranje oba javna servisa dovoljno manje od 80 miliona. Šta će onda onih 85 još? Imam još 10 amandmana na tu temu, pa ću dalju argumentaciju da nastavim na tu temu. Mislim da nema razloga da ulazimo u tu zamku da je to nekakav običaj EU, tačno je da tamo postoji i taksa kao rešenje, ali postoje i države gde nje nema. Vlast je odgovorna za to da mediji budu nezavisni.
Hvala. Isteklo vam je i onih par sekundi, dok sam ja još malo pričala.
Mislite za ovaj amandman?
Dve minute i plus 15 sekundi koje ste imali i to je to.
Isteklo za ovaj amandman?
Apsolutno, sve smo se razumeli. Znam da imate. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović.
Inače, izuzetno cenim ljude koji kažu da su tokom akcije „Sablja“, da je to bio zlatni period našeg novinarstva. To su svi novinari osetili na svojoj koži, posebno oni koji su na pravdi Boga u zatvoru bili. Da mi nešto kažemo građanima. Taj produkt pretplate koji je bi do sada, nije izmislila SNS, izmišljao je neko ranije. Vidimo dokle je doveo građane taj sam RTS da ljudi to nisu želeli da plaćaju. Dragi građani, mi nemamo razloga nikoga ovde da obmanjujemo. Postoje tri načina, vezano za RTS. Jedan je bio ova pretplata, vidimo da to nije išlo najbolje. Drugi način je taksa koja se uvodi. Treća stvar je da ugasite RTS, odnosno imate još nešto, da to pređe na budžet, a treća je da ugasite RTS i da nemamo nikakav javni servis. Mislim da nikome nije u interesu, prosto bi to bilo nenormalno da neko gasi javni servis i da nemamo jedan takav medij. Imamo dve solucije, ili će biti neka vrsta pretplate, tj. taksa koja se predviđa i koja ne može više da bude, a dobro je što ste to definisali zakonom od 500 dinara ili da to bude na budžetu? To ne može, zato što se država povlači iz svih medija. Prema tome, mora da se pronađe neki modus kako da se RTS finansira. Ono što je meni strašno, to je način kako je do sada funkcionisao RTS u eri ove pretplate koju ste vi bili uvodili, doveo do gneva ljudi, pa čak možete da pročitate i po društvenim mrežama, nažalost, da su ljudi došli do toga da traže da RTS čak bude ukinut. Ja to nikada ne bih mogao da prihvatim, a vašim brisanjem ovoga što tražite da se briše, vi tražite da se RTS ukine, jer nema drugog načina, kako mislite da je finansirate? Kako mislite da joj obezbedite nezavisnost? Kažite onda otvoreno građanima da želite da ukinete RTS, a ja mislim da to nije u interesu celokupnog društva, pa i samog naroda.
Za reč se javio narodni poslanik Zoran Živković. Po kom osnovu? (Zoran Živković, sa mesta: Replika) Mislim da niste pomenuti, za repliku, ali izvolite.
Naravno da je besmisleno optuživati bilo koga da želi da ugasi javni servis, RTS i RTV. Naravno da i u ovom članu je pored takse, predviđena su još četiri izvora finansiranja, prema tome nije ugroženo. Ponavljam, RTS je postojao i 2001. do 2004. godine. Vi ste pomenuli „Sablju“, ja sam ponosan na tu akciju i ja vam obećavam da će se to ponoviti, možda to neću raditi ja, voleo bih da to mogu, ali će se stvoriti…
Gospodine Živkoviću, molim vas da poštujete dostojanstvo Narodne skupštine. Reč ima narodni poslanikSaša Mirković. Izvolite.
Siguran sam da treba pružiti priliku ovom zakonu, a treba pružiti i priliku Javnom servisu sa novim menadžmentom koji funkcioniše u veoma otežanim uslovima i treba im pomoći u ovom trenutku, pre svega, zbog broja ljudi koji rade u samom Javnom servisu i u RTV tako da apsolutno podržavam ministarstvo što nije prihvatilo ovaj amandman. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Za reč se javio po amandmanu Vladimir Đukanović. Izvolite.
Ima jedna narodna poslovica - čega se pametan stidi, dalje ne bi da je citiram, ali ako se neko ponosi onim što se tada zbivalo, a povezaću, naravno, odmah to sa ovim amandmanom, a tada se zbivalo da su novinari morali da idu da referišu šta će da pišu. Bukvalno su morali da idu da referišu i da dolaze na brifinge da im se kaže šta će da napišu, a oni koji nisu bili dovoljno poslušni obično im se gasio mediji ili bi recimo bili uhapšeni. Imate primer kolege iz Kragujevca koji je bio 20 i nešto dana na pravdi Boga u zatvoru i nikad mu nije došla optužnica, ali vi ako želite da ponovite period kada ko zna koliko je ljudi bilo uhapšeno, a posle ste olakšali građane Republike Srbije što ste im iz džepa izvukli pare da morate tim ljudima tamo naknadu štete da platite, ne daj Bože da se to više ikada ponovi i Bogu hvala da vi nikada nećete biti na vlasti. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodine Đukanoviću. Gospodine Živkoviću, po kom osnovu? (Zoran Živković, s mesta: Replika.) Nemate pravo na repliku. Na član 37. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Članom 37. se predviđa uvođenje takse, razrada te teme sa visinom od 500 dinara, rekao sam da ako imamo saznanje da je 3,3 miliona brojila u Srbiji, da je to 165 miliona evra na godišnjem nivou, ako se uzme u obzir da će recimo 25% vlasnika brojila da dobije neke olakšice iz nekih razloga, da je to 25% manje i dalje ostaje 125 miliona evra, a malopre sam pričao sa ljudima koji znaju tu oblast, koji su mi rekli da je za javne servise potrebno 80 miliona. Moje pitanje je u ovom slučaju - gde je tih 20? Zašto moramo da otimamo od građana stalno za neke takse? Kažemo - ukidamo pretplatu, uvodimo taksu. Smanjujemo nezaposlenost, a u stvari povećavamo broj ljudi na birou. Pričamo o tome da otvaramo sve tajne, a ugovore držimo u sefovima. To su stvari koje su nepotrebne za ovaj zakon. Mi smo naravno, nas obojica, poslanika Nove stranke u ovom parlamentu smo dali svoj doprinos poboljšanju zakona i ja se zahvaljujem ministru što je prihvatio amandman koji su podneli još neki poslanici i nas dvojica zajedno. To je dokaz da mi ne želimo da pravimo bilo kakvu opstrukciju, nego upravo to da poboljšamo ovaj zakon, ne uvođenjem takse, nego finansiranjem iz budžeta tako što se odredi 80 miliona evra u dinarskoj protivvrednosti ili kako se već pravi Zakon o budžetu, 60 za ili 62 za RTS, 18 za Vojvodinu, to je ista garancija finansijske stabilnosti kao i pretplata koja se vezuje.
Vreme. Zahvaljujem, gospodine Živkoviću. Reč ima ministar u Vladi, Ivan Tasovac. Izvolite.
Evo, ovde može da se stvori jedan nesporazum, a zato što vi bazirate vašu računicu na cifri od pet stotina dinara, a zakon je vrlo precizno ograničio da je to limit, to je maksimalna cifra kolika može da bude taksa. Tokom prelaznog ovog perioda kada se finansira iz budžeta tokom godinu i po dana, biće optimizovani troškovi i tačno kolike su potrebe i RTS i RTV i onda će se znati koliki će biti iznos takse, ali ono što je meni drago, to je da ovde u parlamentu postoji potpuni konsenzus o neophodnosti postojanja javnih servisa.
Zahvaljujem gospodine ministre. Za reč se javio narodni poslanik Saša Mirković. Izvolite.
Samo sam hteo jednu informaciju, da HRT recimo, ima budžet od 200 miliona evra godišnje, tako da nije tačan podatak da ima radio televizija sa mnogo manjim brojem radnika, nego što ima RTS.
Zahvaljujem gospodine Mirkoviću. Za reč se javio narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Red je da se građanima Srbije objasni da oni u svakoj varijanti plaćaju RTS, čak i sada kada bude na budžetu ovih godinu i po dana, jer i budžet se puni od poreskih obveznika i to je opet na neki način, građanin izdvaja i plaća RTS. Samo pozivam sve one koji se sada zalažu da to može da ostane i dalje na državnom budžetu, pa onda kažite da ste protiv preporuka EU. Oni nam preporučuju da država mora da se povuče iz medija i mi smo to usvojili, između ostalog, zato smo i pohvaljeni. Prema tome, ako ne želite taksu, a vidimo da je sa pretplatom jako loše išlo, taksa je inače obavezujuća pa prosto morate to da platite, kažite onda građanima da ne želite RTS i da želite da ga ugasite ili vi smislite neki, ne znam kakav sistem da RTS opstane ali ovo je jedan jedini sistem, ili da bude na državnom budžetu ili da postoji neka vrsta pretplate, odnosno taksa ili jednostavno da ugasite RTS. Verujem da nikome nije u interesu da ugasi RTS. Hvala.
Hvala gospodine Đukanoviću. Za reč se javio dr Vladimir Pavićević po osnovu amandmana, imate četiri minuta.
Poštovani narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovani ministre, želeo bih samo da intervenišem na ovo što je sada rekao gospodin Đukanović. Molim vas, ni jedan od nas dvojice bilo čime, a naravno u vezi sa našim amandmanom na član 37, ni u jednom trenutku nije rekao da se zalaže za to da Javni servis ne postoji, da RTS ne postoji. Vrlo dobro nas je razumeo i ministar, jer je ministar ovde malo pre rekao da mu je veoma drago da u ovoj Skupštini, ako sam ja to dobro razumeo, postoji apsolutna saglasnost da RTS treba da postoji. Poštovani predsedavajući, samo da se razume ovde, čak ako se ukine taksa za Medijski javni servis na osnovu prethodnog člana 36. imamo druge izvore finansiranja. U tački dva lepo piše – iz sredstava budžeta. Prema tome, ništa se ne menja u RTS osim što smo protiv takse i smatramo da finansijska nezavisnost javnog servisa neće biti garantovana taksom. Suprotno tome, naše iskustvo sa pretplatom je takvo da ukoliko građani primete da se, na primer, taj javni servis nalazi u rukama vlasti, što je bio slučaj za sve vreme dok je postojala pretplata, prosto će građani da reaguju i oni će da kažu – nećemo da plaćamo. Gospodo, zato mi kažemo, odgovornost za nezavisnost i samostalnost javnog servisa pre svega zavisi od toga na koji način Vlada tretira Javni servis i mi tražimo pozivajući se na iskustvo iz perioda od 2001. do 2004. godine, gde isto kao i ovde, postojala su sredstva iz budžeta, da tu praksu pokušamo još jednom da ponovimo. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Pavićeviću. Za reč se javio narodni poslanik Saša Mirković. Izvolite.
Ne bih se složio sa nekim kolegama u sali da treba to posmatrati na ovakav način kao što je kolega ispred mene govorio iz jednog prostog razloga - RTS u prethodnih nekoliko meseci, od kada je novi menadžment došao na RTS, ima pre svega mnogo novih emisija, drugačiji je program, počeli su da proizvode dosta samostalnog programa. Druga stvar, nemojte da zaboravite da mi ovde po ceo dan sedimo i da pričamo u Skupštini, a da RTS to emituje. To je televizija koja na svaki način treba i građanima Srbije i državi Srbiji. Prema tome, treba pomoći na svaki mogući način i ne treba ubeđivati da ne treba taksa. Treba taksa. Da li je mogao da se nađe neki način da se to kablo-operaterima reši, to je već druga priča. Verovatno je ministarstvo, kada je sagledalo, u pravu što se tiče podele plaćanja, da ne može da se razgraničava da jedni građani plaćaju kabl, a da drugi građani plaćaju etar. Samo iz tog razloga treba podržati Ministarstvo što se tiče ovog zadnjeg zakona o ovom medijskom setu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Zarad istine prema građanima zašto sam ja pomislio da vi možda želite da se RTS ugasi? Inače, meni je drago da se vi ovako deklarativno zalažete, ali vi ste predložili amandmanom da se član 37. briše, a u članu 37. je definisano kako se finansira osnovna delatnost RTS i tražili ste da se to obriše, a niste ponudili nikakvu alternativu. Sada ovde čujem od vas da možda želite da se nastavi neko budžetsko finansiranje. Pa, to je prvi prigovor od svih kolega novinara i raznih udruženja da će se time narušiti nezavisnost rada RTS, ako bi nastavila država Srbija da finansira tu televiziju iz budžeta. Prema tome, budite onda iskreni, kažite da ste tražili da se ovo obriše, a niste ponudili ni jednu jedinu alternativu i zato sam ja pomislio da vi zaista možda želite da se javni servis ugasi.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, mene neke diskusije od mojih kolega jako fasciniraju. Često su imali običaj da kažu – pa, nije počeo svet od kada je SNS došla na vlast. Slažem se, Srbija postoji mnogo duže nego vlast SNS. Način finansiranja javnog servisa jeste presudna stvar da on bude nezavistan, da ne zavisi od budžeta Republike Srbije. To svi mi znamo, ali nemojte, ko Boga vas molim, više period 2001-2004 da ističite kao najveće tekovine demokratske revolucije, zato što je baš u tom periodu bio ukinut čak i prenos sednica Skupštine Srbije. Jeste, iako neki odmahuju glavom, ukinut je od marta meseca 2003. godine do septembra i konačnog pada te Vlade 2003. godine. Izmislili ste tada da zbog vanrednog stanja treba ukinuti, a vanredno stanje je prošlo 1. maja. Sednice su bile sve do septembra, a nije bilo prenosa. Da li su to tekovine demokratske revolucije? Da li je li to nezavisnost medija? A obezbeđivala su se sredstva iz budžeta, u tome i jeste problem. Mogao je tada svako da naređuje javnom servisu da radi, ko je bio u vlasti, kod koga su bile poluge, da ima finansije, da radi šta on hoće. Sada ovim zakonom konačno i ta priča se skida. Ne može više. Mogu predstavnici opozicije, predstavnici bivšeg režima da se trude, ja nemam ništa protiv za svaku njihovu konstruktivnu diskusiju, pažljivo sam slušao, ali hajde da malo pogledamo realno. Srbija nikada u svojoj istoriji nije imala bolji set medijskih zakona nego danas na ovoj sednici Skupštine i sutra to treba da izglasamo, ukoliko, naravno, bude dovoljno poslanika koji će da podrže ovaj zakon. Svi delovi i međunarodne javnosti koji se bave time i domaće javnosti čiji nečiji lični interes nije ugrožen ovim zakonom kažu da je ovo najbolji set zakona. Molim vas da se vratimo na diskusiju i da govorimo ono što je stvarno bilo u prošlosti, gde smo stekli iskustva i mi, ali i vi kako ne treba da se radi i šta su to loši zakoni i da priznamo jedanput da neko u ovoj Vladi bolje radi nego neka prethodna vlada, mnogo bolje, mnogo efikasnije, mnogo brže, mnogo iskrenije i mnogo više u interesu građana Srbije.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Za reč se javio ministar u Vladi Ivan Tasovac. Izvolite.
Ako govorimo o načinima kako je moguće finansirati javni servis, prepoznajemo tri načina. Jedan smo probali. To je pretplata preko trećeg lica. Pri tome, mislim da broj brojila koji ste pominjali nije tačan, ali suštinski ništa ne menja ovo. Druga varijatna je budžet. Treća varijanta je taksa. Ove varijante smo probali i nije baš najbolje funkcionisalo i taksa je negde najrasprostranjenija u ovom trenutku kao oblik finansiranja javnih servisa svuda u Evropi. Znači, ovo je rezultat rada radnih grupa koje su radile na nacrtima i široke debate i konsultacije sa evropskim stručnjacima i svega ostalog. Ono što mislim da je jako bitno, to je da u sledećih godinu i po dana ćemo upravo i primenjivati ovo što vi predlažete za stalno, a to je budžet. Na osnovu kompletne analize i Ministarstva finansija i Ministarstva privrede i svega, ovo je najodrživiji način. Sada govorim o ekonomskom aspektu. To je druga stvar što ja apsolutno smatram da je to i u smislu slobode medija, odnosno slobode javnih servisa, odnosno mogućnosti da oni budu oslobođeni svakogpolitičkog uticaja apsolutno najbolji način. Opet vam kažem, molim vas, nemojte licitirati u ovom trenutku sa ciframa, zato što je vrlo jasno i u predlogu ovog zakona, znači do 500 dinara. Mogli bi da izvlačimo sada računicu i na 200 dinara.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovani ministri, poštovani gosti, želeo bih da kažem tri stvari čisto radi pojašnjenja za sve nas koji učestvujemo u ovoj raspravi. Nas dvojica smo zaista predložili da se u celosti briše član 37. ali u članu 37. svi stavovi tiču se takse za javni medijski servis. Gospodo, za član 36. nismo predložili da se član briše u celosti, nego smo predložili samo da se briše samo stav 1. tačka 1) a to znači takse za javni medijski servis. Gospodo, to znači da, ukoliko ukinemo taksu, što mi ovde zapravo predlažemo, ostaju sledeći izvori finansiranja za javne servise – tačka 2) sredstva iz budžeta, tačka 3) neto korisnici od komercijalne eksploatacije sadržaja itd. Molim vas samo da budemo ovde precizni oko onoga šta se ovde predlaže. Druga stvar, oko nečega što je rekao gospodin Saša Mirković poslanik, a ne ovaj Saša Mirković koji nastupa u ime Vlade sada ovde, tačno je da postoje novi programi na RTS-u, naravno, ali to što su programi novi ne znači da javni servis više nezavisan od delovanja izvršne vlasti. Ja mislim da su glavni sud o tome u kojoj meri je javni servis nezavisan u odnosu na izvršnu vlast dali upravo građani Srbije, gde smo čuli od jedne poslanice iz vladajuće većine ovde pre dva dana, mislim na gospođu Vukomanović, jedan podatak i siguran sam da je tačan, zato što gospođa Vukomanović uglavnom u svojim istraživanjima koristi takve podatke, da 75% građana Srbije ne plaćaju. Jednim delom sigurno zbog ekonomske situacije, ali drugim delom zato što su građani Srbije procenili da se javni servis nalazi u rukama vlasti i neće zato da daju novac, gospodo. Treća, poslednja stvar, i time ću da završim, gospodine predsedavajući, kada govorimo o 2003. godini, tačno je i saglasan sam s gospodinom Arsićem da su ukinuti direktni prenosi sednica Narodne skupštine početkom 2003. godine, ali su, gospodo, prenosi ukinuti u okviru vanrednog stanja. Zašto je uvedeno vanredno stanje? Zato što je ubijen predsednik Vlade ove države, gospodo. O tome valjda takođe treba da razmišljamo kada raspravljamo o Poslovniku.
Zahvaljujem. Gospodine Pavićeviću, dao sam vam deset sekundi više. Nemate više vremena kao samostalni poslanik. Za reč se javio ministar u Vladi Ivan Tasovac. Izvolite.
Potpuno svesni realnosti i toga kolika je pretplata, mi upravo zato i napuštamo taj model pretplate preko trećeg lica i zato se ukida TV pretplata. U prelaznom periodu, kada će se finansirati iz budžeta, a kako ste vi rekli, to se pokazalo kao dobar i nezavistan model, o čemu postoje različita mišljenja, i kada se stabilizuje RTS, ja potpuno verujem da onda on ima direktan i odnos sa svojim gledaocima. Mora da se uspostavi taj nivo interakcije. Možda će tada građani reći da im uopšte ne treba javni servis. I RTV isto tako. Meni se čini da je ovo sada u ovom trenutku apsolutno jedini mogući model. Prvo, iz budžeta dajemo godinu i po dana vremena da se stabilizuju finansije. Drugo, posle toga se uvodi taksa kao najrasprostranjeniji model u čitavoj Evropi.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Za reč se javio narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, opet se ovde u ovom domu iznose neistine. Povod jeste bilo da se ukinu TV prenosi u Narodnoj skupštini Republike Srbije, atentat tada na predsednika Vlade, gospodina Zorana Đinđića, uvođenje vanrednog stanja, koje je u međuvremenu oglašeno neustavnim, ali ja sad postavljam jedno prosto pitanje – a šta mogu narodni poslanici da urade? Ne mogu ništa. Vanredno stanje je suspenzija jednog dela Ustava. Čak su i naša prava bila suspendovana tim vanrednim stanjem, koliko god to vama smetalo.
Gospođo Čomić, molim vas, nemojte dobacivati.
Ne sećam da je vanredno stanje bilo do septembra meseca 2003. godine. A trebalo je. Verovatno zato da bi tadašnju opoziciju pozatvarali, pošto drugačije niste mogli ništa drugo da uradite sa njom. Koliko se ja sećam, baš zbog toga što su ukinuti TV prenosi u Narodnoj skupštini Republike Srbije, poslanička grupa, ili bar grupa narodnih poslanika koji su pripadali tada Socijal-demokratskoj partiji otkazala je poverenje tadašnjoj Vladi. Možete da klimate glavom koliko god hoćete, kada je počelo da se trese, kada je broj 126 počeo da pada ispod, onda je vraćen prenos sednica Narodne skupštine. Ali, ako su to tekovine demokratije, ko boga vas molim, nemojte više da nas učite demokratiji.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Za reč se javio narodni poslanik Vladimir Đukanović.
Moramo da kažemo građanima istinu. Nisu samo u vreme „Sablje“ ukidani TV prenosi, ukidani su i kasnije, i to baš od poslanika na čijoj listi se nalaze predlagači ovog amandmana. Tada su nam uveče puštali snimak skupštinskog zasedanja. Toliko o toj demokratiji. Veoma sam zadovoljan što je podnosilac amandmana konačno priznao da se on zapravo zalaže za budžetsko finansiranje RTS, pošto vidimo šta je u amandmanu predložio. Moram da kažem građanima Srbije da to znači da mi imamo državnu televiziju, a onda bismo imali televiziju Vlade Republike Srbije, jer se to finansira iz budžeta. Ali, nije mi onda jasno zašto su to ukidali, kada smo to već imali 2000. godine. Zašto su to ukidali pa su pravili javni servis? Onda neka nam još kažu da nisu baš za preporuke EU da se država povuče iz finansiranja svih televizija a i neka nam kažu da su protiv novinarskih udruženja koji će prvi da nam skoče za vrat kako to država utiče na RTS ako je Vlada Srbije finansijer te iste televizije. Drago mi je što su to sada priznali i neka građani Srbije to i znaju. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Đukanoviću. Na član 37. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Dragan Nikolić. Izvolite.
Javio sam se po prethodnom amandmanu, gospodine predsedavajući. Stvarno ne razumem zašto vi nemate jednak tretman prema svim poslanicima u ovoj Skupštini.
Gospodine Nikoliću, niste bili u sistemu. Da ste bili, dobili biste reč, kao što ste je i sada dobili.
Bio sam u sistemu, pokazivalo mi ovde. Toliko mogu da razlikujem, jer sam završio malo više škole od nekih koji su davali amandmane ovde i koji napišu samo dve reči – briše se.
I sekretar mi kaže da niste. Gospodine Nikoliću, molim vas…
Molim vas da drugi put zaista vodite računa, u suprotnom ću ja da se javljam rukom. Zaista sam hteo da komentarišem ove genijalne amandmane koje su dali poslanici Zoran Živković i …
Gospodine Nikoliću, danas imamo problema sa sistemom i moguće je da niste registrovani. I sekretar mi sugeriše da niste bili u sistemu, jer da jeste, dobili biste reč, kao što ste je sada dobili. Da li želite da govorite po ovom amandmanu?
Po ovom amandmanu ne. Čekaću genijalne pronalaske Proke Pronalazača.
Zahvaljujem se. Na član 37. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 38. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Gordana Čomić i zajedno Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić. Izvolite.
Amandman se tiče člana 38, koji ima rubrum – obveznik plaćanja takse i paradigma je od primera kako izgledaju najbolji zakoni. U digresiji, nikad dobra od debate ako, s jedne strane imate stav – ovaj predlog zakona je najbolji, svaki amandman grozan a predlagač još gori i obrnuto – ovaj predlog zakona je najgori, a svaki amandman super. Nažalost, doći će još vremena dok to ne svedemo na raspravu o temi. Član 38. koji definiše obveznika plaćanja takse kaže: „Obveznik plaćanja takse je svako fizičko i pravno lice koje je korisnik merila električne energije po stambenoj jedinici odnosno poslovnom prostoru“. Nigde više vam ne treba merilo električne energije. Ovo je član koji je ostao od obveznika plaćanja pretplate. Ono što će graditi obveznik plaćanja takse, radiće podnošenje svojih podataka na evidencionom listu i u onome sledećem članu, 39, kaže se tačno šta sve mora da sadrži onaj ko je obveznik plaćanja takse. Nema električnog brojila. Sledećih godinu i po dana plaćaće se javni medijski servis iz budžeta. Nema električnog brojila. U obrazloženju sam namerno napisala – ako ostavite ovaj član, onda kažete svima nama, taksa je isto što i pretplata, pošto ćemo da plaćamo preko električnog brojila. A nije. Zato vas molim da ovaj član izbrišete, pošto možete umesto električnog brojila da pišete bilo šta. Način na koji će se ustanoviti sistem registra je obaveza javnih servisa. Treće lice potpuno ispada iz sistema. Slažem se apsolutno sa tim da se sistem uredi, kako god. Znam koliko je teško dati dobru poruku o tome da li da javni servis plaćaš pretplatom, taksom ili iz budžeta i da je razlog mnogo komplikovaniji za nezavisnost. Ali, molim vas, ovo izbrišite. Ne može da bude osnov to da je on pretplatnik a da odatle dobijate podatke. To ne može.
Vreme, gospođo Čomić. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala. Apsolutno podržavam argumente koleginice Čomić. Slušamo ovde kako se pretplata ubirala preko trećeg lica, a sada će to, bože moj, biti taksa i to nije isto i te dve stvari nemaju veze jedna s drugom. A onda stavite u članu 38. da je obveznik svako pravno ili fizičko lice koje je korisnik merila električne energije po stambenoj jedinici odnosno poslovnom prostoru. Znači, to je član koji apsolutno ne može da se nađe u ovom zakonu. Sledeći član govori o tome šta sve treba da se vodi za evidenciju obveznika. Nažalost, tu se spominje ED broj. Znači, to govori o tome da javni servis ne misli da radi ništa kako bi došlo do naplate takse. Znači, godinu i po dana, ovo vreme koje zakon predviđa, je sasvim dovoljno vreme da utvrde evidenciju obveznika koji trebaju da plaćaju taksu, a ne da samo uzmu sada ovu evidenciju koja postoji u Elektrodistribuciji jer onda ne vidim ni potrebu za ovih godinu i po dana. Imamo evidenciju, hajde odmah da uvedemo taksu. Hvala.
Zahvaljujem. Za reč se javio ministar u Vladi, Ivan Tasovac. Izvolite.
Samo da pojasnim. Znači, korisnik električnog merila služi samo za personalizovanje zato da bi imali bazu podataka. Ovo što kažete da odmah uvedemo taksu, a kako bi procenili visinu te takse? Potrebno je prvo da se ustanovi tokom ovih godinu i po dana koliko ima vremena… (Marko Đurišić, s mesta: Recimo, 500 dinara.) Ne, ne, ja sam samo dao primer, zato što ne možete da izvodite računicu kad smo stavili cifru do 500 dinara, a i ne verujem da smo vi i ja kompetentni u ovom trenutku da se dogovorimo oko cifre. (Janko Veselinović, s mesta: Jeste, jer ste ministar.) (Predsedavajući: Molim vas, nemojte iz klupe da dobacujete.) Mislim da smo pojasnili zbog čega je ovo, a mislim da ideja da se odmah uvede taksa, nije dobra.
Zahvaljujem gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Hvala lepo. Član 38. kao što smo čuli, dokazuje da se samo menja izraz, inače da sistem ostaje isti i da pretplata ostaje preko brojila. To je malo i podsećanje. Tamo u devedesetim godinama to se zvala TV taksa na brojilo, tako da imamo ovde i formalno vraćanje u devedesete na jedan jako loš način. Ponavljam da postoje bolji načini finansiranja, ponavljam da postoji odgovornost vlasti za nezavisnost javnog servisa. Ovako, to je farsa u kojoj vlast kaže – ne, ne, ne, to je nezavisno, to je taksa, to su nezavisni prihodi. Sa druge strane ista ta vlast postavlja menadžera, direktora tog javnog servisa, tako da je vrlo moguće da nam za direktora postave nekog doušnika, iliti informera. Ja se potpuno slažem da je RTS mnogo bolji u zadnjih devet meseci, naravno osim političkog i informativnog programa koji je, naravno, katastrofalan, kao što je bio i pre toga, ali postoji puno novih emisija. Čak je i izbor repriza, onih koje idu pre podne, bolji nego što je to bilo ranije i to treba pohvaliti. Recimo, „Grlom u jagode“ ide sada pre podne, a naveče, naravno, „Srećni ljudi“, kao što je to bilo i ranije. Potpuno je nejasno kako mislite ministre, da nas ubedite da to što je brojilo ponovo deo zakona, dokazuje da nema trećeg subjekta i da smo prešli sa pretplate na taksu. To je, naprosto, neobjašnjivo, kao što je neobjašnjivo i kada kažete da je u zakonu precizno rečeno, gospodine ministre, da je do 500 dinara. Precizno bi bilo da je rečeno 500 ili 426, a kada je do, onda je to neprecizno. Hvala ministre.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Nikolić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, javio sam se povodom ovog amandmana i želim da javnosti Srbije saopštim da poslanička grupa SNS u danu za glasanje neće uopšte glasati po ovim amandmanima koje daju ovoj Skupštini gospodin Zoran Živković i Vladimir Pavićević, jer je stvarno šteta potrošiti struju pritiskajući ove dugmiće. Čak i ove papire, koji su upotrebljeni za pisanje ovih amandmana koji to nisu, jer u svakom papiru piše briše se. Juče smo imali 95 takvih amandmana gde piše briše se, danas imamo desetak od istih autora. Moje shvatanje i poimanje amandmana jeste da popravi, inovira i dopuni zakon, da ideju ministru da on o tome promisli, da uklopi, koliko je moguće, tu novost u zakonski tekst, poboljša ga i da građanima Srbije mogućnost da postupaju sutra u bilo kojoj oblasti o kojoj donosimo zakon na mnogo bolji i kvalitetniji način, da krenemo tamo gde smo svi zamislili, a dobili smo legitimitet na ovim izborima, a to je korak po korak prema EU. Došli smo u jednu apsurdnu situaciju da oni koji su do juče bili za ulazak u EU, svojim ponašanjem, svojim davanjem ovakvih amandmana zapravo čine nešto što je potpuno suprotno tim vrednostima ka kojima težimo i koje su u EU na snazi. Davanje ovakvog amandmana, bez ikakve ideje na koji način, ako nećete ovako, onda morate da date alternativu. Onda sednete zavaljeni u skupštinsku klupu, jer vas mrzi da ustanete, ne poštujete ministra, ne poštujete predsedavajućeg, ne poštujete ostale poslanike, ne poštujete u krajnjoj liniji građane Srbije i ležerno pričate o devedesetim, o nekom zlatnom periodu kada ste vi bili nesrećnim slučajem predsednik Vlade. Kažete da je to tada bilo idealno, a da ovo sada ništa ne valja. Pa, ako ne valja, zašto je SNS dobila 50 i više posto glasova u Srbiji? Zašto smo na poslednjim izborima, kada smo učestvovali u jednoj koaliciji koju je predvodila SNS, dobili 50%? Zašto u ovom trenutku po svim ozbiljnijim istraživanjima javnog mnjenja predsednik naše stranke Aleksandar Vučić uživa 70% poverenja građana Srbije? To i u obrnutoj proporciji vi nikada nećete doživeti, a drago mi je što dajete ovakve amandmane. Što ih više budete pisali sve će vam manji biti rejting. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović, povreda Poslovnika.
Članovi 106. i 107. Prethodni govornik ne samo što nije pričao o tački dnevnog reda, već je po meni narušio dostojanstvo zato što je po ko zna koji put, iako nemam loše mišljenje o kolegi poslaniku, ali mislim da je jako pogrešio, a vi naročito, jer ga niste prekinuli i ponovo smo čuli jednu lekciju o tome koji amandmani su dobri, koji nisu i koji su uvredljivi i koji zamislite, neko piše da se nešto briše. Kada neko nešto drugo napiše što ne može da se popravi, onda mora da se briše. Mislim da nije korektno ovakve stvari ovde da slušamo i da nam ponovo neko meri šta sme narodni poslanik da radi, a šta ne sme. Još jedna stvar, zakoni fizike kažu da nešto što stoji ne može da se pomeri unazad. Dakle, nijedno poglavlje sa EU nismo otvorili. Kako mislite da vas neko usporava kada stojimo? Dajte malo ozbiljnosti. Razmislite malo o onome što pričate. Hvala.
Da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje? (Ne.) Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović.
Možda bih i podržao ovakav amandman da se zaista ovako nešto obriše, ali kada bi ste ponudili alternativu. Ali niste ponudili nikakvu alternativu. Želite na neki način da lišite RTS sredstava. Saberite se, kažite šta hoćete. Hoćete li da to bude državna televizija, ali onda objasnite ljudima iz EU zašto ste to tražili, jer to tamo više ne može. Ili hoćete da bude javni servis. Ako je javni servis građani moraju na neki način da ga plate. Ili hoćete da ugasite RTS? Morate da se opredelite. Jednostavno, tako je kako je, mada građani Srbije u svakoj varijanti plaćaju RTS, čak i da je državna televizija i da Vlada iz budžeta to plaća, budžet se puni od poreskih obveznika, tj. svih nas. Prema tome kako god da okrenete neko mora da plati RTS. Ali ono što bih vas pitao ministre, to je veoma važno posebno sada kada idemo u eru digitalizacije. Znate, pitanje je da li će svi građani Srbije, nadam se da će moći svi da imaju digitalni signal, ali znate kako će neko plaćati tu taksu i da li je država do kraja spremna da svim ljudima omogući digitalni signal, to je veoma važno pitanje. Pitao bih još nešto, dešavalo se, lično znam nekoliko primera, recimo znam ljude koji uopšte nemaju televizor kod kuće. Jednostavno ne žele da gledaju televiziju, izbacili su televizor, uredno im je stizala pretplata. Kako ćemo to rešiti ako imate i dalje ljude koji ne žele da koriste televizor, ne gledaju televiziju, a stiže im taksa da plate za RTS? Kako ćemo u toj situaciji rešiti? Voleo bih da čujem odgovor.
Zahvaljujem gospodine Đukanoviću. Gospodine ministre, znam da ste imali pitanje, ali nemate mogućnost po ovom amandmanu, pa bih vas zamolio po sledećem da odgovorite. Nemate vremena, nemate mogućnost za repliku, takođe ni narodna poslanica Gordana Čomić, isto tako. Na član 39. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima ministar u Vladi, Ivan Tasovac. Izvolite.
Samo da odgovorim na pitanje. Dakle, rok za digitalizaciju je 17. jun 2015. godine, a ovo što ste rekli za ljude koji nemaju televizor, ni u jednom zakonu iz Evropske unije nije predviđeno. Neko se tu, kako da kažem, referisao na priču oko zdravstvenog osiguranja, ali naprosto nije predviđeno da neko nema televizor.
Zahvaljujem gospodine ministre. Za reč se javio podnosilac amandmana, narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Malopre smo imali ubeđivanja da strujomer nema nikakve veze sa ovom taksom, a onda u članu 39. gde se navodi da javni medijski servis vodi evidenciju obveznika plaćanja takse, itd. Na dva mesta se pominje ED broj, to verovatno znači broj Elektrodistribucije, odnosno neka šifra iz distribucije, tako da je to još jedan jasan dokaz, čak ni onima koji to nikako ne mogu da shvate, čak ni onima koji sa svim svojim kapacitetom umnim ne mogu da shvate osnovnu realnost, a to je da je taksa i dalje vezana za struju, odnosno za strujomer. To je jasno kao dan, a ta igra reči, da li je to taksa ili pretplata, to je potpuno nevažna stvar. To je porez koji se uvodi građanima Srbije dodatni, jer su oni kroz pretplatu referendumski pokazali šta misle o tome, ne toliko o programu van politike i informisanja, nego onome što gledaju kroz informativni i politički program od onih koji sada drže vlast, za koje ja ne mogu da shvatim šta im smeta vreme od 2001. do 2004. godine, kada oni tada nisu postojali kao stranka, koliko se ja sećam, ili su možda tada bili u nekoj drugoj stranci. E, to bi trebalo oni sami da reše sami sa sobom. Generalno, tražimo brisanje ovog člana i da se javni servis Radio televizija Srbije i javni servis Radio televizija Beograd finansiraju iz budžeta, na način koji je vrlo jednostavno objašnjen i taj način je mogao da shvati svako, ko ili nije glup ili nije zlonameran. Ja mislim da ovde nema loših ljudi.
Za reč se javio ministar Ivan Tasovac. Izvolite.
Ponavljam još jedanput, EDB broj isključivo je da bi se napravila baza podataka i najracionalniji način da dođemo do te baze podataka, odnosno da RTS i RTV mogu posle toga da počnu da naplaćuju taksu.
Zahvaljujem gospodine ministre. Za reč se javio narodni poslanik Dragan Nikolić.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, javio sam se i, naravno, ovaj amandman nećemo prihvatiti niti ćemo u danu za glasanje uopšte glasati, jer je jedan od onih u nizu besmislenih koji ne donose ništa novo, samo žele da zbune javnost Srbije. Ono što želim da kažem, a što je prethodni govornik pokušao visokointelektualno da nam objasni, a to je da ne postoji nikakva razlika između pretplate i takse. Postoji ogromna razlika između pretplate na RTV koja se plaća mesečno i koja nakon godinu dana od ne plaćanja zastareva, odnosno ne možete da podnesete tužbu. Što se tiče takse, taksa je nešto što je obavezujuće, nešto što ne zastareva i nešto što ljudi imaju apsolutno obavezu da plaćaju. Ukoliko ne budu plaćali, na to naravno ide kamata i nemoguće je nakon početka primene plaćanja takse izbegavati, kao što je to do sada bilo moguće, jer ste imali zagušenje kod sudova, jer ste imali nedostatak diplomiranih pravnika koji su zastupali RTS, a u jednom trenutku je čak i RTS odustala od utuženja, imajući u vidu da je situacija u Srbiji veoma ekonomski loša. Prema tome, razlika je ogromna i to građani Srbije treba da znaju, kada bude uvedena ova taksa, sa tim zaista nema igranja, moraće da se plati. Kako će se doći do evidencije, do moje kuće, do kuće gospodina Aleksandra Martinovića, naravno, neće biti tajna. Mi ćemo se prijaviti i reći ćemo kako, a neki drugi će morati preko EDB da se nalaze, možda i po vinogradima ili već gde. Hvala lepo.
Zahvaljujem gospodine Nikoliću. Za reč se javio narodni poslanik Mirko Krlić. Izvinite gospodine Krlić, jeste da sam vam dao reč, ali po Poslovniku moram da dam prednost. Reč ima narodni poslanik Vesna Marjanović, po Poslovniku.
Izvinjavam se gospodine Krliću. Član 107, gospodine predsedavajući, molila bih vas da podržite primerom koji je dala danas predsednica Skupštine, opominjući poslanike da se više ne izjašnjavaju o tome čiji su amandmani besmisleni. Juče smo slušali da ih ima mnogo. Prosto je i vaša dužnost, ako već sami poslanici nisu pročitali Ustav i zakone ove zemlje i Poslovnik, da ih podsetite da je ustavno pravo svakog poslanika da podnosi amandmane, a to da li su besmisleni i mnogobrojni nije nikome ovde mesto da procenjuje. Dakle, molim vas zaista, već tri dana prilikom svakog izlaganja se to ponavlja. Predsednica Skupštine je s pravom danas na to upozorila. Molim vas da to učinite i vi. Hvala vam.
Zahvaljujem se. Nadam se da će svi narodni poslanici da se trude da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine i poštuju svoje kolege. Smatram da nisam prekršio Poslovnik. Da li želite da se u danu za glasanje izjasnimo o povredi Poslovnika? (Ne.) Reč ima narodni poslanik Mirko Krlić. Izvolite.
Malopre smo imali pravu trijadu realnosti i inteligencije, imali smo objašnjenje šta je to danas realnost u Srbiji upravo preko ovog primera plaćanja TV pretplate. Čuli smo od gospode koja imaju smisao za realnost da 75% građana Srbije ne plaća pretplatu zato što je u javnom servisu prepoznalo podršku Vlade Srbije, tj. prepoznalo tu vezu između stranke na vlasti i javnog servisa, što govori da 75% građana Srbije, po vašoj logici, podržava upravo vas. To smo videli na martovskim izborima i to je vrlo jasno bilo pokazano. Prosto neverovatno, juče vas je bilo 14 u ovoj sali, a 16 ministara. Pa 100% građana Srbije da vas podržava, nema vas ni za formiranje jedne Vlade. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Znate, kada tako veliki geniji savremene srpske političke misli iz vinograda nam kaže i podnese amandman, a ne da nikakvu alternativu, postavlja se samo pitanje – pa zašto podnosi takav amandman kada su baš oni uveli TV pretplatu? Tada stranka kojoj sam ja nekada pripadao, a kada već govorimo o pripadnosti, tačno je, mi smo nekada pripadali jednoj prilično velikoj i jakoj političkoj stranci, danas smo u još većoj i, Bogu hvala, narod nas je nagradio i tu smo na vlasti, vodimo narod, za razliku od vas koji ste bili nekada u jednoj stranci, a danas ste u nepostojećoj. Pitam vas, što ste uvodili svojevremeno pretplatu za RTS? Zašto niste ostavili da to bude državna televizija i da je kontroliše Vlada Republike Srbije? Odgovorite nam prosto na to. Vi ste ti koji ste to tada uveli, mi smo tada bili protiv toga, i vi ste građanima dali pretplatu zato što ste nam rekli da je to demokratska tekovina. Sada kada smo videli da to baš nije išlo najbolje, da građani neće to da plaćaju, a RTS nekako mora da se finansira, a protivite se zapravo svim da država utiče, bar deklarativno se mnogi od vas protive da država utiče na rad medija. Onda mi predlažemo taksu, e sada ne valja taksa. Lepo vas pitam, opredelite se ljudi za šta ste, da li ste za Vladinu televiziju, da li ste za javni servis svih građana, da li ste da se ugasi RTS? Četvrta opcija ne postoji. Lepo nam kažite šta je alternativa ako usvojimo ovaj vaš amandman i obrišemo čitav član. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodine Đukanoviću. Na član 40. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
U članu 40, koji treba brisati, navodi se način kako se prikupljaju podaci za jedinstvenu evidenciju kojom zajedno rukuju RTS i RTV, način prikupljanja obveznika plaćanja takse da javnom servisu prijavi promenu podataka iz člana 39. u roku od 15 dana od nastanka promene. To je kraći rok nego kad se selite. Poenta u ovom članu, a i u nekim drugim, je obrazloženje Vlade zašto treba odbiti ovaj amandman. Obrazloženje za član 40. glasi – amandman se ne prihvata jer je ova odredba neophodna za sprovođenje zakona. Nađite mi jedan član bilo kog zakona na kugli zemaljskoj koji nije neophodan za sprovođenje zakona. Znači, ovaj odbor Vlade je apsolutno na nivou falširane muzike iz autobusa sa ekskurzije za Niš. To je potpuno besmisleno… [[Isključen mikrofon.]]
Gospodine Živkoviću, ako sam opominjao druge poslanike da poštuju, ja sam sada posle gospođice narodne poslanice koja je reklamirala Poslovnik zamolio sve poslanike da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine i da se ne izriču takve kvalifikacije i zato vas molim da poštujete to. Na član 40. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić.
Dodat je stav koji upozorava na rukovanje podacima o ličnosti. Ja vas molim, kad smo razumeli da ovo treba da se unese u član koji definiše ko rukuje podacima o ličnosti, da se onda podsetimo nepotrebnosti, besmislenosti člana 38. Radio televizija Srbije i RTV prikupljaju podatke od obveznika. Ne može ni jedan ni drugi ništa da ima sa brojilom. Možemo da imamo potpuno nepotreban problem o rukovanju podacima o ličnosti, zato što ste stavili član 38, a u članu 39. kažete da javni medijski servisi prikupljaju na pismeni zahtev od obveznika. Slučajno, greškom, bez ikakvo smisla je ostao podatak. Nedozvoljivo je da RTS i RTV nakon usvajanja ovog zakona direktno komuniciraju sa elektrodistribucijama, nedozvoljivo. To više ne postoji kao treća strana. Ti podaci ne mogu biti u prometu, jer vas član 40. obavezuje. Sami sebe obavezujemo da tražimo na pismeni zahtev od obveznika. Onaj ko će biti obveznik takse će vam dostaviti „ED“. Ovo ne sme da ostane. Nepotrebno pravimo problem i mesto sumnje da će se rukovati podacima o ličnosti na nedozvoljen način. Treća strana prestaje da postoji. Ovde ste mogli da napišete bilo šta onda, jer ne smete da uzimate podatke od elektrodistribucija i to jasno piše u članu 40. gde se kaže – obraćamo se pismenim zahtevom za podatke. Izbrišite taj član 38. i ostavimo van svake sumnje da će se rukovati podacima o ličnosti na zakonom propisan način.
Zahvaljujem, gospođo Čomić. Na član 40. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Nada Lazić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, mi smo sličnu intervenciju izvršili u istom stavu 2. člana 40. koji se odnosi na jedinstvenu evidenciju podataka o obveznicima, kojom zajedno rukuju RTS i RTV. Mi smo predložili da ovde stoji za RTV za obveznike sa teritorije APV, upravo zbog toga što je suština ovog amandmana da evidencija o obveznicima, koja predstavlja jedinstvenu bazu podataka, a kojom ruku RTS i RTV, za obveznike sa teritorije AP Vojvodine, koja se vodi elektronski itd, da ta taksa predstavlja javni prihod i, u skladu sa propisima koji regulišu oblast javnih prihoda, korisnici, u ovom slučaju RTS i RTV, moraju voditi evidenciju obveznika jer se na osnovu nje vrši naplata i prinudna naplata. Nama je ovaj amandman odbijen. U odbijanju stoji da se ne prihvata iz razloga što je rešenje sadržano u Predlogu zakona celishodnije. Pošto je prihvaćen amandman gospođe Čomić, onda bi trebalo valjda da nam stoji u obrazloženju da je celishodniji amandman koji je predložila gospođa Čomić. Hvala vam.
Zahvaljujem. Na član 41. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
U članu 41. se obrazlaže način plaćanja takse. Pošto smo mi protiv te takse, potpuno je prirodno da tražimo da se briše taj član i to je logika koju će, ja mislim, shvatiti svako dobronameran. Ali, opet imamo jedno vrlo interesantno obrazloženje za odbijanje ovog amandmana. Dakle, na član 41. briše se, obrazloženje za odbijanje glasi – amandman se ne može prihvatiti jer je navedenim članom utvrđen način plaćanja takse, što jeste zakonska materija. To je genijalno. Znači, mi predlažemo da se taksa ukine, a obrazloženje da se ne prihvati taj naš amandman je, da ponovim još jednom – zato što je ovim članom utvrđen način plaćanja takse, što jeste zakonska materija. Pa svako slovo, svaki znak interpunkcije u ovom tekstu je zakonska materija, kao što je u prethodnom obrazloženju bilo da je taj član potreban za sprovođenje zakona. Naravno da je potreban za sprovođenje zakona, jer na početku ovog papira piše – predlog zakona, i on će verovatno sutra postati predlog. Naravno da sve što je u njemu jeste potrebno za sprovođenje zakona. Dakle, farsa prebacivanje iz pretplate u taksu preko brojila na potpuno isti način, što, naravno, nema veze sa Ministarstvom kulture i informisanja. Ovo ima više veze sa finansijama, tako da nema razloga, ministre, da vi branite ovo.
Zahvaljujem, gospodine Živkoviću. Na član 41. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 41. amandman je podneo narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, kolege narodni poslanici, pročitaću samo deo člana na koji se odnosi moj amandman. Govori se o načinu plaćanja takse i kaže se da se sredstva prikupljena na osnovu takse uplaćuju na podračun RTS i RTV otvoreno kod uprave za trezor. Sredstva uplaćena na području Republike Srbije van teritorije AP Vojvodine su prihodi RTS. Sledeći stav je – sredstva naplaćena na području teritorije AP Vojvodine raspoređuju se tako što se 70% uplaćenih sredstava raspoređuje Radio-televiziji Vojvodine, a 30% uplaćenih sredstava se raspoređuje Radio-televiziji Srbije. Ja sam predložio da se sredstva koja se naplaćuju van teritorije AP Vojvodine, ne razumem ovu formulaciju, ali ajde, nije bitno, dele tako što će 70% ići Radio-televiziji Srbije kao krovnom javnom servisu u Republici Srbiji, a 30% za regionalne servise koje zagovaram, jer kad ugasimo lokalne medije po samoupravama, po našim opštinama i gradovima južno od Save i Dunava, Šumadija, istočna, zapadna i južna Srbija neće imati isti kvalitet i isti nivo javnog servisa i zadovoljenje javnog interesa kao što je u Vojvodini. Napominjem, da RTS kao krovni servis na celoj teritoriji Republike Srbije, mi južno od Save i Dunava ćemo plaćati 100% i gledaćemo onoliko koliko on može da proizvede program, a u Vojvodini će gledati isto koliko i mi, ali će plaćati 30%. Predlažem, i ja sa tim nemam problem, ali imam problem sa tim da se južno od Save i Dunava u Nišu, Vranju, Leskovcu, Šapcu, gde god, ne dozvoljava formiranje javnih servisa pravdajući se da nema novaca. O novcu odlučujemo mi, Narodna skupština, narodni poslanici, ne Ministarstva. Vi dajete predloge, mi odgovaramo za budžet, a ne Vlada. Narodna skupština usvaja taj akt. Molio bih vas, narodni poslanici, naročito one koji dolaze iz Niša da sutra, u Danu za glasanje podržite amandmane i date šansu da postoje regionalni servisi, da ljudi južno od Save i Dunava koji će imati iste obaveze i moramo da imamo iste obaveze i moramo da plaćamo tu taksu svi, apsolutno, ja sam za to, ali dajte šansu da svi imamo ista prava, ma na kom delu teritorije Srbije mi živeli. Zahvaljujem.
Zahvaljujem dr Obradović. Za reč se javio narodni poslanik Marko Đurišić, izvolite.
Podržao bih kolegu iz moje poslaničke grupe i njegove argumente, ali želim i da ukažem na to da nas je ministar pokušao da obmane malo pre kada je rekao da će se evidencije električnih brojeva koristiti samo za pravljenje baze podataka. Znači, u ovom članu stav 5. RTS dostavlja obrazac iz stava 2. ovog člana o obvezniku koji je korisnik merila i električne energije po stambenoj jedinici, odnosno poslovnom prostoru, koje se nalazi van teritorije AP Vojvodine. Znači, vi postajete obveznik ako imate električno brojilo. To stoji jasno. Znači, niste obveznik zato što vas je u evidenciji obveznika uveo RTS ili RTV, nego ste obveznik zato što imate brojilo. A vi ste nama rekli da će se evidencija brojila koristiti za pravljenje baze. Znači, o tome možemo da govorimo u članu 39. Ali, zašto u članu 41. se govori da se dostavlja obvezniku koji je korisnik merila električne energije po stambenoj jedinici. Znači, mi želimo da se jasno odvoji da se naplaćuje taksa u budućnosti, to je naša ideja, ali vi ovim pravite jednu šaradu i govorite da nije ovo što je bilo pretplata. Jeste, ovo su sve rešenja koja su bila vezana za naplaćivanje pretplate. Ne sme da se spominje nigde električno brojilo. To je prošlost, to ukidamo ovim zakonom.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović, samo mi recite koje vreme koristite? (Janko Veselinović, s mesta: Koristim vreme poslaničke grupe.) U redu, imate tri minuta.
Dakle, hteo bih da na ovom amandmanu još jednom utvrdimo gradivo i dokažemo da Vlada neprihvatanjem ovog amandmana potvrđuje sledeće – 25. marta kada je, tada potpredsednik Vlade, gospodin Vučić obećao da će ukinuti TV pretplatu, nije rekao sledeću stvar – uvešću taksu, i umesto 500 dinara pretplate plaćaćete taksu i osnov za to biće da imate električno brojilo, kao što je bilo i do sada, i to će biti jedini osnov da plaćate tu taksu i tačka. Dakle, u tom smislu obmanuti su građani. Vi ministre to sada svedočite, prihvatamo zakon kojim će građani Srbije plaćati taksu umesto pretplate, osnov za to će biti električno brojilo. U istom iznosu 500 dinara, s tim što će im plate i penzije biti 10-15% manje, najmanje.
Zahvaljujem. Na član 41. amandman… Da li ste želeli po ovom amandmanu, gospodine ministre. Imate reč, ministar Ivan Tasovac. Izvolite.
Znači, ovo je zvučalo vrlo efektno, naročito sa ovim delom taksa od 500 dinara. Još jedanput ponavljam, to je maksimalno koliko će iznositi taksa i još jedanput kažem ovo je najracionalniji način da dođemo do baze podataka. Druga opcija je, kako? Da uvedemo one švedske detektore koji su bili u vreme stare Jugoslavije, nepostojeće.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Marija Obradović. Izvolite.
Hvala. Još jednom da zamolim kolege poslanike da budemo demokratični i da budemo otvoreni ka nekoj konstruktivnoj raspravi. To sam ponovila nekoliko desetina puta danas i da ne plašimo građane biće, neće biti lokalnih medija, svi ćete plaćati, plašite se električnih brojila, sakrivajte ih u vašim domovima. Ne znam kakve poruke se šalju građanima ovog puta. Više puta je i ministar spomenuo, a i ja ću takođe insistirati na tome, da je to jedan način pravljenja evidencije i da je to početak. I da postoje naravno brojan podzakonska akta kojima će biti detaljnije regulisane određene odredbe, a naš je posao poslanika da pored toga što donosimo zakone i nadziremo, da kontrolišemo kako se sprovode ti zakoni. Da li su doneta neophodna podzakonska akta i da pratimo kako se to sprovodi. E, naše će obaveze biti da sve ono što nije definisano ovog puta i što ste čuli i što su zamerke opozicije koje stoje u dobrom delu, da probamo da kroz podzakonska akta da to regulišemo. Hvala.
Zahvaljujem. Za reč se javio narodni poslanik dr Janko Veselinović. Izvolite.
Ministru samo jedan predlog da se složimo oko nečega. Taksa jeste maksimilizovana na 500 dinara,jel tako, ali plata koju će građani primati i penzije nije dovoljno minimalizovana u narednom periodu. Dakle, ne znamo koliko će malu platu i penziju primati građani i da li će moći da plaćaju tu taksu od recimo 450 dinara.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Nikolić.
Gospodine predsedavajući, ministre, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, hteo sam da prokomentarišem samo ovo što je moj kolega uvaženi gospodin Janko Veselinović, rekao, a to je da će se taksa plaćati i da će taksu plaćati svi oni koji imaju električna brojila. To jednostavno nije tačno i služi za stvaranje jedne histerične atmosfere i u ovoj skupštini i plašenje građana Srbije. Naime, električno brojilo će služiti samo kao reper za utvrđivanje ko to ima električnu struju, a po logici stvari taj može da ima i tv prijemnik i radio prijemnik. Ali postoje izjave koje su korišćene i u ranijem periodu i koje će biti korišćene i nadalje, da tamo gde imate električnu brojilo u pomoćnom nekom objektu, u nekom magacinu u nekoj kući na selu, gde inače ne živite i gde nemate električno brojilo i sa tom izjavom pod materijalnom, krivičnom i moralnom odgovornošću se obavezujete i izjavljujete zapravo da tamo nemate tv prijemnik, da ne primate nikakav signal i tamo neće biti naplaćivana ova taksa. To je samo zbog javnosti. Inače, ovo je još jedan u nizu besmislenih amandmana. Imam pravo da to kažem jer svaki od poslanika ima pravo da da amandman. Ali isto tako ja kao narodni poslanik mogu da kažem da li je taj amandman smislen, da li ima smisla ili nema smisla. Kada nema smisla onda kažete da je besmislen. Prema tome, ovi amandmani „briše se“ bez ikakve ideje, bez ikakve inovacije, dopune, davanja novih ideja, za mene može samo da se okvalifikuje, jednom rečju, a to u javnosti Srbije zvuči na pravi način – ovo su besmisleni amandmani. Hvala.
Za reč se javio prof. dr Janko Veselinović po Poslovniku. Povreda Poslovnika.
Član 106. Poštovani predsedavajući bili ste dužni da opomenete narodnog poslanika. Već nekoliko puta je ukazivano da amandmani narodnih poslanika ne mogu da se karakterišu kao besmisleni, da je to tako Vlada ne bi prihvatila određen broj naših amandmana. Znači da bi Vlada bila besmislena. Ja nikada nisam rekao da je predsednik Vlade ili Vlada besmislena, što je prihvatila naše amandmane. Zašto bi mi predlažući amandmane koje prihvata Vlada bili besmisleni? Zašto bi neko stvarao histeričnu atmosferu zato kaže da će građani umesto 500 dinara pretplati plaćati 500 dinara takse.
Gospodine Veselinoviću nemojte da pretvorite povredu Poslovnika u repliku. Ja vas molim. Da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje? (Janko Veselinović, sa mesta: Da.) Na član 41. amandman sa ispravkom je podneo narodni poslanik Mirko Čikiriz. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Mirko Čikiriz.
Gospodine predsedavajući, Srpski pokret obnove apsolutno ima punu svest o tome da javne servise treba neko da finansira. Činjenica da se oni u Evropi finansiraju ili iz budžeta, ili konkursom na projektima, ili iz pružanja komercijalnih usluga, ili kombinacijom sva tri metoda. Mi čak nemamo ništa ni protiv ovog rešenja, jer u svakom slučaju to ide na teret građana Srbije. Budući da su analize pokazale da bi od sadašnjeg nivoa naplatepretplate i onoga što se iz budžeta odvaja za dva javna servisa, samo 3% sredstava bilo potrebno da se finansira šest regionalnih javnih servisa. Predložio sam da sa računa RTS taj iznos se raspoređuje, da taj iznos bude 10% sredstava na šest regionalnih javnih servisa što bi bilo nešto malo više od 1,5%. I poštenja radi, zarad javnosti radi, ja sam malo pre u jednoj diskusiji napravio lapsus umesto milijardu i 750 miliona dinara rekao sam eura, pa se ovim putem izvinjavam. E, sada zbog čega ovo predlažem? Zato što su primera radi na niškoj televiziji prosečne zarade 26.000 dinara. Javnost treba da zna da ni na javnom servisu RTS i Vojvodine nisu prosečne zarade mnogo velike, ali su bolje u odnosu na ovaj prosek i zbog toga da bi se taj prosek poboljšao, ako parametar bila niška televizija. Ako bismo uzeli recimo kragujevačku televiziju, tamo je prosek zarada 32.400 dinara. Novinari koji tamo rade i koji bi, da postoje regionalni javni servisi, ako bi na konkursu dobili status regionalnog javnog servisa oni bi čak bili zadovoljni sa tom platom. Smatram da treba materijalni položaj tih novinara poboljšati. Evo završavam. Recimo, tamo nema ni administracije, samo jedna pravnica. Nemaju ni vozača. Samo tri portira pred penzijom itd.
Na član 42. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Zoran Živković.
Članom 42. se predviđaju olakšice, odnosno oslobađanja od obaveze plaćanja takse. Ali pošto se mi zalažemo za to da se taksa ukine. Kada takse nema onda nema ni uslova za oslobađanje od nečega što ne postoji. Znači, suština našeg predloga je u tome, a obrazloženje Vlade da se odbije je ponovo apsolutno vrh pravne misli. Kaže – amandman se ne može prihvatiti jer je navedenim članom utvrđeno pitanje koje predstavlja zakonsku materiju. Hvala.
Za reč se javio u Vladi Ivan Tasovac.
Ja bih samo pojasnio. Član 42. predviđa čitavu listu osoba koje će biti oslobođene od plaćanja takse, što mislim da je jako bitno, od korisnika prava na novčanu socijalnu pomoć, penzionera sa minimalnom penzijom, osoba sa invaliditetom, da ne nabrajam sada sve. Tako da potpuno svesni toga u kakvoj situaciji su naši građani trudili smo se da taksu, kao jednu vrstu evropske prakse koja se pokazala kao najbolja za javne servise prilagodimo na žalost ovom vrlo, vrlo teškom vremenu u kome živimo.
Za reč se javio narodni poslanik Marko Đurišić.
Ovo je zanimljivo. Ovaj član 42. govori o mogućnostima za oslobađanje od plaćanja takse, kao što je rekao ministar. Slušali smo od kolega kako će moći neko ko nema prijem signala da dođe i da napiše i da se oslobodi takse. To ne postoji u ovom članu. Ne postoji. Ali postoji da potrebna dokumentacija da se oslobodi ako ima više električnih brojila i onda kaže ta osoba treba da donese dokumentaciju koja se sastoji od dokaza o vlasništvu na nepokretnost, dokaz da niko ne koristi objekat. Ne znam koji to organ u državi vam daje dokaz da niko ne koristi objekat. I dokaz o potrošnji električne energije, ne znam šta taj dokaz treba da, šta se dokazuje potrošnjom električne energije, ali je zanimljivo da se govori i o potrošnji električne energije. Znači, ne samo električno merilo, nego i potrošnja električne energije, valjda ako trošite manje od 200 KV, onda ćete biti oslobođeni, jer ne živite tu, recimo, proizvoljno sam rekao. Ja vas molim, razdvojte pretplatu koja se uplaćivala preko električnog brojila taksom. Ovako ste kompromitovali celu ideju takse, jer sve što je vezano za dokumentaciju i za plaćanje i oslobađanje od pretplate je vezano za električno brojilo.
Za reč se javio ministar Tasovac.
Suštinska razlika je u tome što je prethodno, pretplatu je naplaćivao EPS, a u ovom slučaju samo se koristi baza podataka, a taksu će naplaćivati RTS i RTV kao javni servis.
Na član 43. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 45. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da amandman nije u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
U članu 45. kaže – sredstva naplaćena od takse, itd. Pošto smo mi protiv toga da se taksa i naplaćuje, protiv smo svih članova koji se tiču takse i naravno da se to na najjednostavniji način rešava tako što se traži da se amandman briše. To smo uradili u ovom slučaju, i to ćemo uraditi svaki sledeći put kada dobijemo nedovoljno dobar zakon. Da podsetim samo da sam u načelnoj raspravi rekao da je ovo dobar set zakona i složio bih se sa nekima koji su rekli da je ovo najbolji set zakona u istoriji Srbije, samo što nije dovoljno dobar. Može da bude i bolji. Nema potrebe da se propusti prilika, da kada je nešto vrlo dobro, da ne učinimo da postane odlično i to je smisao naših amandmana, kao što je to bilo i u slučaju Zakona o privatizaciji. Dakle, taksa nije nužno rešenje. Jeste dominantno u EU, ali mnoge stvari u EU su dominantne, pa ih mi ne primenjujemo. Recimo, priznanje Kosova, recimo, sankcije Rusiji, pa ne primenjujemo. I u EU postoje države koje su protiv priznavanja Kosova i protiv sankcija Rusiji, pa su i kod njih, kod nekih od njih je i rešenje za finansiranje javnog servisa da je to iz budžeta. Obrazloženje, zašto treba da se odbaci ovaj naš amandman je vrlo interesantno, pa kaže – sredstva od takse su javni prihodi i jedino se mogu koristiti za ostvarivanje javnog interesa. Ko razume, svaka mu čast.
Zahvaljujem gospodine Živkoviću. Na član 45. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Marjanović. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Vesna Marjanović. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Dakle, radi se o jednom aspektu ovog zakona koji nije dominantan ali radi se, dakle, o domaćoj kinematografiji i ukidanju odredbe da se 1,5% prihoda RTS od pretplate, odnosno u ovom slučaju od takse uplaćuje Filmskom centru Srbije za razvoj domaće kinematografije. To možda nije dominantno pitanje za ovaj zakon ali je od presudne važnosti za srpsku kinematografiju. Smatram da ne usvajanjem ovog amandmana nanosimo udarac ovoj veoma važnoj umetničkoj delatnosti koja bi trebalo da bude na srcu Ministarstvu kulture i vama gospodine ministre kao umetniku. Obrazloženje, naravno je takođe zapanjujuće. Kaže se – odbija se amandman zbog toga što se prihodi RTS koriste isključivo u javnom interesu javnog servisa. Ja sada pitam - da li je domaća kinematografija u javnom interesu javnog servisa, a pored toga ne samo da li je u javnom interesu i građana Srbije, nego da li je u komercijalnom interesu, imajući u vidu da prikazivanje domaćih filmova sigurno povećava prihode od reklama? Vi ste gospodine ministre, vidim danas i jedna od vaših saradnica, tokom rasprave u načelu rekli da ne treba da se brinemo za srpsku kinematografiju zbog našeg pristupanja programu kreativne Evrope. Ja sam na sajtu Ministarstva kulture pročitala konkurs i uslove konkursa za program kreativna Evropa gde se pod napomenama, pod tačkom 5. kaže – otvoreni poziv ne važi za sufinansiranje kinematografskih ostvarenja. Svima je poznato, kada je upitanju kinematografija, odnosno program kreativna Evropa da tu ne postoje sredstva za filmsku produkciju, ne postoje. Postoje za razvoj scenarija, za filmske festivale, za podršku umetnicima ali ne za produkciju. Dakle, moje pitanje gospodine ministre, na koji način će se filmska, odnosno srpska kinematografija finansirati u budućnosti?
Zahvaljujem gospođice Marjanović. Reč ima ministar u Vladi Ivan Tasovac. Izvolite.
Jako je lepo zvučalo u prethodnom zakonu ovih 1,5% koji se izdvajaju za Filmski centar Srbije, ali zarad istine treba da kažete da se nikada nisu stvorili preduslovi i da jedan jedini dinar nije bio prebačen Filmskom centru. Sagledavajući tešku situaciju koja jeste u kinematografiji kao i u svim drugim oblastima kod nas, ove godine je Ministarstvo kulture i informisanja izdvojilo tri puta veća sredstva za Filmski centar nego što je bilo prošle godine i zapravo najveća sredstva za poslednjih deset godina. Kao poslednja stvar, ja sam upravo i napomenuo, znači niste korektno interpretirali, dakle usvajanje ovog seta medijskih zakona je preduslov da bi Srbija mogla da pristupi i audio vizuelnom programu kao pod programu u okviru kreativne Evrope, a isto tako zarad tačnosti treba precizirati da je Srbija prva zemlja van EU koja je već pristupila programu kreativna Evropa.
Zahvaljujem gospodine ministre. Nažalost gospođo Marjanović nemate pravo na repliku. Na član 45. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik prof. dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovani ministre i gosti, bilo je neophodno da na član 45. podnesemo dva amandmana i to je jedini takav primer za današnju raspravu zato što smo morali posebno da analiziramo sve one članove ovog predloga zakona koji na neki način referišu novo pitanje takse. U članu 45. nije sve vezano za taksu pa smo mi odlučili, evo ja sam to predložio ovde, da se stav 4. i stav 5. ovog člana 45. potpuno briše uz isto ono obrazloženje koje smo imali za sve članove ovog predloga zakona koji se tiču četvrtog poglavlja predloga zakona finansiranja. Sad, u odnosu na ovaj član 45. naš amandman, moram sada samo jedan kratki komentar u odnosu, takođe na obrazloženje koje je stiglo iz Vlade Srbije. Ja sam saglasan obrazloženja na naše amandmane nisu identična ili nije isti slučaj kao što je bio sa gospođom Papugom, da je celishodnost, svrsishodnost, sinonim i sl. Ne, kod nas su stvarno različita objašnjenja i tu postoji jedna kreativnost autora tih obrazloženja, ali evo na primer koje je obrazloženje za moj amandman na član 45. Kaže – amandman se ne prihvata jer je predloženo rešenje uneto u tekst predloga zakona kako bi se obezbedila kontrola trošenja javnih prihoda. Između ostalog to je bio i zahtev Evropske komisije. Ja zaključujem sledeće, ako se nešto pojavi predlagaču zakona kao zahtev Evropske komisije onda to nužno ulazi u tekst predloga zakona. Pošto se Evropska komisija ne bavi samo pitanjem medija, informisanja i kulture, nego je to jedna institucija EU koja se bavi nizom oblasti politika skoro u svim mogućim oblastima, onda sam se pitao, ako Evropska komisija zatraži od Srbije… (Predsedavajući: Vreme.) … da Srbija uvede sankcije Rusiji, hoćemo li to morati da uradimo? Hvala vam.
Zahvaljujem gospodine Pavićeviću. Na član 51. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Nada Lazić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, ovde se govori o izveštaju o radu i poslovanju Javnog servisa. Prema članu 51. RTS i RTV jednom godišnje podnose Narodnoj Skupštini radi razmatranja, izveštaj. Mi smo samo tražili ovim amandmanom da se doda, da se i Skupštini AP Vojvodine takođe dostavlja izveštaj upravo pozivajući se na odredbe člana 62. Zakona o utvrđivanju nadležnosti APV i smatramo da ovaj predloženi amandman, odnosno izveštaj RTV koji bi trebalo da se dostavlja i Skupštini APV na razmatranje omogućava da se ispoštuje upravo ovaj zakon o nadležnostima APV. Ovde je ministarstvo odbilo ovaj amandman sa onom čuvenom rečenicom – amandman se ne prihvata iz razloga što je rešenje sadržano u predlogu zakona celishodnije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar u Vladi, Ivan Tasovac. Izvolite.
Zato što je osnivač jednog i drugog Javnog servisa Republika Srbija. To je možda moglo da ide iza zapete.
Zahvaljujem. Na član 51. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo predloga zakona. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Amandman je srećom prihvaćen zbog toga što je u originalnom tekstu stajalo – radi razmatranja se dostavlja Narodnoj skupštini. Narodna skupština ne može da razmatra, Narodna skupština može samo da odlučuje o nečemu i srećom da smo se razumeli oko amandmana, ali ja vas povodom ovog amandmana koji je prihvaćen podsećam da isto tako Narodna skupština ne može da predlaže. Imaćemo problem sa procedurom unutar Narodne skupštine o amandmanu koji su podneli moje kolege za predlaganje članova programskom odboru. Narodna skupština ima izbornu i zakonodavnu funkciju, osim što ima nadzornu funkciju nad Vladom i nad svima ostalima. Dakle, mi ćemo morati unutar Narodne skupštine da pronađemo, ako uopšte možemo, proceduru da mi samo nešto predlažemo, jer osnov za to nije u Zakonu o Narodnoj skupštini, ni u Poslovniku Narodne skupštine, ni u Ustavu nemamo. Kao što nemamo da nešto razmatramo, pošto nismo uneli u zakon raspravne sednice Skupštine, mi moramo sve ono o čemu raspravljamo da odlučimo na neki način, da donesemo zaključak, da glasamo o zakonu, da glasamo o amandmanu, da izaberemo lice u bilo koji sektor za koji je Skupština nadležna da se bavi izbornim funkcijama ili da se bavimo biranjem, odnosno izbornim funkcijama unutar same Narodne skupštine. Dakle, molim vas da razmislite još jedanputa o amandmanu do sutra, do glasanja, kao što vas molim da razmislite još jednom sutra do glasanja o amandmanu kojim se briše član da je posedovanje električnog brojila obveznik. Pravo da si obveznik takse može da proističe po ovom zakonu samo zato što imaš radio i TV prijemnik. Ne može zato što imaš brojilo. Osim što način prometa podataka između „Elektroprivrede“ i RTS može da bude jako problematičan sa stanovišta Zakona o zaštiti podataka o ličnosti, jer vam Elektroprivreda Srbije na zahtev daje te podatke i može da kaže na osnovu čega, zašto. Molim vas da razmislite do sutra.
Na član 53. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandmana u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Nada Lazić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, ovde se govori u članu 53. o sprovođenju nadzora nad primenom odredaba ovog zakona, koja treba po ovom datom predlogu datom u zakonu da vrši ministarstvo nadležno za poslove javnog informisanja. Mi smo u našem amandmanu dodali drugi stav u kome smo rekli da Autonomna pokrajina Vojvodina preko svojih organa u oblasti javnog informisanja, u skladu sa zakonom, vrši nadzor nad sprovođenjem zakona kojim se uređuje oblast javnog informisanja na teritoriji Autonomne pokrajine Vojvodine. Da podsetim ponovo da je predloženi amandman usklađen sa odredbama člana 63. Zakona o utvrđivanju nadležnosti Autonomne pokrajine Vojvodine i koji daje ovlašćenja Autonomnoj pokrajini da kao poveren posao vrši nadzor nad sprovođenjem zakona, kojim se uređuje oblast javnog informisanja na teritoriji Autonomne pokrajine Vojvodine. Ovaj amandman nije prihvaćen uz obrazloženje da je rešenje sadržano u predlogu zakona celishodnije. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Na član 54. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Članom 54. se predviđaju kaznene odredbe, kao i u svakom zakonu o haraču, za to da sa 3.000 dinara kazniće se za prekršaj za fizičko lice koje ne prijavi promenu podataka, u skladu sa članom 40. stav 4. To je, znači, ko ne prijavi promenu brojila kroz koje mu dolazi struja do televizora. Novčanom kaznom u visini od 10.000 dinara kazniće se za prekršaj pravno lice koje izvrši tu tešku povredu podataka u skladu sa članom 40. Naravno da je i ovaj član dokaz tome da je ovde od jedne pretplate, koja je imala jedan prividni vid dobrovoljnosti, sada se ovde uvodi harač. Pitanje je ustavnosti ovog zakona i mi ćemo pokrenuti ocenu ustavnosti i pitanje je nekih tumačenja, koje smo čuli malopre, da ne zastareva dug po ovoj taksi. Da li je to u saglasnosti sa zakonom o obligacionim odnosima, koji podrazumeva zastarelost u roku od godinu dana, ali to nije danas tema. Obrazloženje za odbijanje našeg amandmana da se član 54. je, naravno, i dalje vrhunac pravne teorije i prakse - amandman se ne prihvata jer se bez jasnih sankcija zakon obesmišljava.
Zahvaljujem. Na član 55. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandmana u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
U članu 55. su predviđene iste kazne, od 3.000 hiljade dinara za fizičko lice i 10.000 hiljada dinara za pravno lice. Isto, znači ako neko u roku od 15 dana ne prijavi promenu svog strujomera, biće kažnjen sa 3.000 ili 10.000 dinara. Obrazloženje je isto kao i za prethodni stav - amandman se ne prihvata jer se bez jasnih sankcija zakon obesmišljava. Predviđeno je ovim zakonom da se taksa uvodi 1. januara 2016. godine. Garantujem vam da ona neće biti uvedena, samo ćemo danas i narednih godinu dana imati bruku što smo doneli ovaj zakon, odnosno oni koji za njega glasaju, jer 1. janura 2016. godine mi miriše na jedno predizborno vreme, kada sigurno demagoška vlast neće uvesti nikakve nove takse. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 58. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandmana u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Amandman se odnosi na prelazne i završne odredbe na član koji glasi: „RTS i RTV su dužni da do 01. oktobra 2015. godine formiraju jedinstvenu evidenciju obveznika plaćanja takse i donesu odluku o sadržaju i formi jedinstvenog obrasca za naplatu takse i jedinstvenog obrasca za oslobađanje od takse“. S obzirom da ja spadam u one koji navijaju za bolji kvalitet javnih servisa, koji smatraju da je u pitanju proces u kome svi mi učimo i svi mi menjamo svoja znanja, bez obzira da li radimo u javnom servisu ili radimo u Skupštini ili smo korisnici programa, ja navijam da to bude dobar program. Kako su najavljivani ovi zakoni, moj amandman je glasio da se ovaj rok od 1. oktobra 2015. godine, zameni rečima „1. juna 2015. godine“, jer je to logično kada hoćete da jedan dobar proces, koji je obećan ovim zakonima, u najavi bude započet što ranije. Međutim, nakon rasprave, ja nemam nikakav problem da kažem da sam pogrešno procenila i da je moj amandman trebao da glasi – do 31. decembra 2015. godine, da se produži, a ne da se skrati. Pošto ja ne podnosim amandmane koji ni na koji način ne mogu da poprave tekst, ja povlačim ovaj amandman i time on prestaje da bude predmet raspre. O njemu se neće glasati. Zamoliću vas, pošto je ovo poslednji put da se obraćam u raspravi u pojedinostima, da obratite pažnju i na stav 1. člana 59. koji se odnosi na obaveze Narodne skupštine i još jedanputa o ulozi Narodne skupštine, koja će da predlaže nekome nešto na osnovu javnog konkursa koje će da raspisuje i na osnovu akata koji treba da donese. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Narodni poslanici Nenad Čanak, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan zajedno su podneli amandman kojim predlažu dodavanje novog člana 60a. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Nada Lazić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, mi smo dodali ovaj član 60a. Naime, njime želimo da se bez odlaganja, a najkasnije u roku od dve godine od dana stupanja na snagu ovog zakona sporazumno obezbede sredstva za obnovu objekata i opreme RTV, uništenih bombardovanjem 1999. godine. Naime, za one koji ne znaju, a možda mnogi i znaju, RTV odnosno zgrada na Mišeluku, koja je imala tri studija, opremu, proizvodila raznovrsne programe je, nažalost, 1999. godine uništena potpuno u bombardovanju i već 15 godina proizvodi program i emituje ga na deset jezika za dve mreže iz neadekvatnog iznajmljenog prostora. Radi se o bivšoj zgradi „Naftagasa“, koja čak, koliko ja znam, nije ni „Naftagasova“ bila, bez ikakvih realnih mogućnosti za adaptaciju i privođenju nameni. Ne znam da li je iko ikada imao prilike da sedi u studijima u tom prostoru? To su praktično pretvorene bivše kancelarije u studije, gde vam reflektor direktno udara u lice. Zakup za ovako neadekvatan prostor od 2008. godine do danas koštao je ovu kuću blizu pet miliona evra, a privođenjem namene one lokacije na Mišeluku, koja izgleda zastrašujuće i podseća na ružne dane, rešilo bi se pitanje prostora za razvoj za narednih petnaestak godina, čime bi se stvorili uslovi za uvođenje savremene produkcijske tehnologije. Moram da naglasim da i u ovakvim uslovima RTV proizvodi kvalitetan program, raznovrstan program, s obzirom na okolnosti u kojima radi i da bi ovaj problem bilo veoma potrebno i hitno rešiti, da bi se praktično izjednačila sa RTS. Hvala lepo.
Na član 61. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nije prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik dr Janko Veselinović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Koliko imam vremena od poslaničke grupe?
Imate dva minuta po amandmanu i 35 sekundi još vam je ostalo. Znači, ukupno dva minuta i 35 sekundi.
Dobro, daćete mi i ovih 20 sekundi. Hvala predsedavajući.
Prijavite se ponovo, kako bih vam računao vreme iz početka. Izvolite.
Dakle, ovim amandmanom predložio sam da se ispravi nejednakost u koju se stavljaju građani Srbije suprotno ustavnom načelu jednakosti svih građana i suprotno svim zakonskim načelima koje građane stavljaju u jednak položaj. Ovim amandmanom predložio sam da vlasnici radio i TV prijemnika, koji su po osnovu Zakona o radiodifuziji redovno izmirivali svoju obavezu i plaćali radio televizijsku pretplatu javnim radiodifuznim servisima, oslobode obaveze plaćanja takse za javni medijski servis do visine iznosa plaćene radio televizijske pretplate u periodu od 1. juna 2013. do dana stupanja na snagu ovog zakona. Dakle, u ovom predlogu se daje mogućnost da se ispravi nepravda i da se ona pretplata koja je plaćana od 1. juna… Zašto je uzet 1. jun? Zato što je bivši potpredsednik Vlade 23. maja najavio ukidanje TV pretplate i od tada je TV pretplata rapidno pala i ona je u 2013. godini, od mogućih dve i po milijarde dinara, naplaćena svega u iznosu od 379 miliona dinara. Najveću štetu su pretrpeli građani koji su plaćali TV pretplatu. Oni građani koji nisu plaćali TV pretplatu, u odnosu na ove građane, su ostali u privilegovanom položaju. Ovim amandmanom, ministre, predlažemo da se to ispravi, da se ta nejednakost ukloni. U obrazloženju, koje ste dali zašto ne prihvatate ovaj amandman, kažete da se amandman ne prihvata, jer to bio poziv na dalje nepoštovanje zakona i u potpisu i pečat Aleksandar Vučić. Isti čovek koji je najavio ukidanje TV pretplate, tragikomično. Dakle, još jednom ponavljam, prihvatanje ovog amandmana bio bi poziv na dalje nepoštovanje zakona. Dakle, dalje neplaćanje pretplate. Šta, ministre?
Vreme vam je isteklo. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Želim da se pridružim kolegi Veselinoviću i da pružim svima nama priliku da usvajanjem ovog amandmana ispravimo jednu nepravdu. Znači, najveći broj građana nije plaćao pretplatu i verujem da obaveštenje na Fejsbuk nalogu gospodina Vučića, od 23. maja, sigurno nije doprinelo naplati pretplate u periodu od 1. juna do današnjeg dana. Građani koji su plaćali pretplatu, ja sam među njima, pošto ministar nije hteo sa nama da podeli da li on plaća. Ja sam doneo moj račun za električnu energiju za poslednji mesec, možete da vidite 500 dinara je bilo zaduženje. Znači, nisam imao dug. Petsto dinara sam uplatio i za ovaj mesec, iako smo tog dana kada smo plaćali vodili raspravu i najavili ukidanje, ali ja sam platio kao odgovoran građanin. Sada bih želeo da mi ministar kaže, onako bez uvrede, u jednom stripu koji juče izašao u dnevnim novinama, ima dve životinje koje se smeju građaninu koji je redovno plaćao TV pretplatu, koja sam ja od ove dve životinje. Neću se uvrediti, ali mislim da svi oni koji su plaćali pretplatu u poslednjih godinu dana… (Predsedavajući: Nemojte pokazivati karikature u ovom domu. Ja bih vas zamolio.) Koga je to vređam? (Predsedavajući: Nije prikladno za ovaj visoki dom.) Koga sam uvredio? (Predsedavajući: Ako mislite da niste, nastavite. Izvolite.) Mislim da jedino mogu da budu uvređeni ljudi koji su plaćali pretplatu. Mislim da je neophodno da usvojimo ovaj amandman. Ne razumem kako bi usvajanje ovog amandmana bio poziv da se i dalje ne poštuje zakon. Znači, mi ćemo, kada usvojimo ovaj zakon, ukinuti pretplatu. To smo ustanovili. Mi samo želimo da oni koji su plaćali pretplatu, u periodu od 1. juna 2013. do danas, tada je već finansiranje bilo iz budžeta, minimalan broj ljudi je plaćao tu pretplatu, da se ti ljudi ne bi osećali, kao što je predsedavajući mislio da bi bilo uvredljivo, kako sam ja opisao, da budu nagrađeni i da ne plaćaju taksu dok ne dođe do onog iznosa koji su platili ovih godinu i dva meseca. Tako da ne vidim kako je prihvatanje ovog amandmana poziv za nepoštovanje zakona. Mislim da je neplaćanje pretplate i sve što je govoreno u poslednjih, ne samo godinu dana, nego dve i više godina unazad, od strane nekih, da ne treba da se plaća pretplata, da je to loše, da je to poziv za nepoštovanje zakona. Želimo da zaštitimo one ljude koji su poštovali zakon do današnjeg dana, kako bi ga poštovali u najvećem broju i kada usvojimo ovaj zakon i kada hoćemo da plaćamo taksu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Sada smo bili svedoci jednog neverovatnog licemerja od strane određenih poslanika, čija je nekadašnja politička opcija baš uvela televizijsku pretplatu. Uporna je bila u toj televizijskoj pretplati, iako građani Srbije, jednim delom, to nisu plaćali. Umesto da su tada preduzeli neke mere, eventualno da ukinu, oni su to sve puštali i dopuštali su da se urušava sistem RTS, pa i ako je neko postao ta životinja, ne daj bože, možda bi mogli da se zahvale baš vama zbog vaše promašene politike i načina kako da se finansira RTS. Tačno, možda ovo jeste jedna vrsta nepravde, ali izvinite, nismo mi krivi za nju, nego ste krivi vi, koji ste uveli ovakav sistem i potpuno građane Srbije doveli do toga da dobiju javni servis koji suštinski to nije bio i da dobiju nešto što navodno je dug, a nikako ne može da se naplati. Moramo da obezbedimo finansije za javni servis. Pitao sam vas danas i molim vas da nam kažete – imate li alternativu kako da se on finansira? Ako nemate, nemojte da kritikujete čisto radi kritike. Hvala vam.
Zahvaljujem. (Janko Veselinović, sa mesta: Replika.) Gospodine Veselinoviću, nemate pravo na repliku, jer izlaganje govornika nije bilo uvredljivo prema vama. Narodni poslanici Nenad Čanak, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić, Dejan Čapo zajedno su podneli amandman kojim predlažu dodavanje novog člana 61a. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Nada Lazić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre, smatrajući da ne narušimo, kako da kažem, poštovanja građana, koji su bili redovne platiše i sada se pitaju šta će biti sa njima, odnosno kakav će imati tretman, ako se neplatišama otpiše dosadašnji dug zbog neplaćanja TV pretplate, a i dalje stižu računi, odnosno stizali su do prošlog meseca, da je obavezno plaćanje. U tom smislu, da se ovako nešto ne bi vuklo dalje, smo ubacili član 61. u kome kažemo – ovlašćuje se RTV da na teritoriji APV preuzme sprovođenje naplate ne naplaćene pretplate od fizičkih i pravnih lica. Naime, po Zakonu o radiodifuziji, RTS je bila odgovorna za opominjanje neodgovornih obveznika pretplate i njihovo eventualno utuživanje. Kako je ovaj posao nažalost veoma, hajde da upotrebim reč traljavo rađen i onako neefikasan sistem naplate pretplate potpuno se zapravo urušio. U skladu sa rešenjima iz Predloga zakona, posebno iz člana 41. stav 10. prema kojem RTV na teritoriji APV ubuduće vodi postupak naplate neizvršene obaveze plaćanja takse, celishodno je, smatrali smo, omogućiti RTV da se pobrine za naplatu nenaplaćene pretplate, jer još uvek ne znamo šta će biti sudbina onoga što onih koji nisu platili, odnosno kako će to sve izgledati u očima redovnih platiša, kojih je u Vojvodini ipak veći procenat. Hvala lepo.
Zahvaljujem gospođo Lazić. Na član 62. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Zoran Babić. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima ovlašćeni predstavnik SNS poslaničke grupe, narodna poslanica Marija Obradović. Izvolite.
Hvala. Želim da se zahvalim predstavnicima ministarstva jer su prihvatili i ovaj amandman ispred SNS. Istovremeno da se zahvalim i na saradnji tokom pripreme ovog predloga zakona i tokom diskusije u Narodnoj skupštini. Želim da se zahvalim i kolegama poslanicima koji su zaista dali značajan doprinos da unapredimo onaj prvobitni predlog zakona. Iako su se mogle čuti mnoge paušalne ocene i uvrede tokom ove diskusije, posebno upućene vladajućoj većini, zaboravimo to, hajde da upoznamo građane vrlo kratko sa par činjenica. Mi smo govoreći o medijskim zakonima razmatrali oko 220 amandmana. Usvojena su 23 amandmana, uglavnom opozicije, kroz izuzetno konstruktivnu raspravu, posebno na Odboru za kulturu i informisanje. Želim da informišem građane da smo sinoć u 22,00 časa održali sednicu Odbora za kulturu i informisanje gde smo razmatrali ove amandmane, gde su zaista učestvovali i predstavnici ministarstva i opozicioni i pozicioni poslanici i da se vredno radilo. Ova poslednja četiri dana smo zaista vredno radili punom snagom, sve kolege poslanici, sve skupštinske službe i njima se posebno zahvaljujem i u svoje ime i u ime svoje stranke i mislim da ovako predan i efektivan rad može mnogo da pomogne Vladi Srbije, da istraje na ovom jako dugom, teškom i napornom putu. Sutra ćemo po ovoj diskusiji izglasati svih pet reformskih zakona, Zakon o privatizaciji i stečaju i set od tri reformska medijska zakona i time ćemo štiklirati jedan veliki korak napred na onoj listi koraka koja nas čeka ka putu evropskih integracija i unapređenja standarda života građana u Srbiji. Hvala svima još jednom. Posebno se zahvaljujem građanima koji su sa izuzetno velikom pažnjom pratili zasedanje ove sednice poslednjih četiri dana, ovo vanredno zasedanje i još jednom se zahvaljujem kolegama koji su u svojim granicama probali da budu maksimalno konstruktivni. Drage kolege, mislim da je ovo jedini način da ovako pristojnom raspravom i argumentovanom unapredimo sopstveni imidž poslanika i Skupštine Srbije kao najvišeg doma u Srbiji. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar u Vladi Ivan Tasovac.
Uvaženi poslanici, želeo bih da se zahvalim svima koji su učestvovali u ovoj raspravi danas u pojedinostima. Moram da kažem da su neki trenuci ove rasprave bili daleko lakši nego rasprave koju smo vodili, konkretno sa premijerom tokom čitavog procesa priprema ovih zakona. Oko mnogih tački, konkretno oko takse, on bio izuzetno protiv toga. Jednostavno, činjenice koje su predočile i stručna javnost i ono što je najbolja evropska praksa je jednostavno rezultiralo i tome da mi u ovom trenutku imamo u predlogu, jednog od zakona, taksu. Međutim, govoreći o pojedinostima, zaista mislim da smo ovde danas posle čitavog ovog dana izgubili zapravo iz vida, da mi ovde donosimo set reformskih medijskih zakona. Samo bih prošao kratko kroz najvažnije stavke, a to je, kao prvo, u Zakonu o javnom informisanju i medijima, kao krovnom zakonu, država izlazi iz vlasništva u medijima. Uspostavlja se potpuna transparentnost vlasničke strukture. Definisan je javni interes u oblasti javnog informisanja. Zaštita medijskog pluralizma, projektno sufinansiranje. U Zakonu o elektronskim medijima, potpuno usklađivanje sa direktivom EU u audio, vizuelnim medijskim uslugama i takođe se stvaraju kompletni preduslovi da se pređe na, odnosno preduslovi za digitalizaciju. Takođe, imamo zakon o javnim medijskim servisima, tako da mi se čini da ovaj set medijskih zakona je napravio okvir da imamo kvalitetnije informisanje, da možemo građanima da omogućimo daleko kvalitetnije informisanje, da možemo svim pripadnicima medijske zajednice i svim novinarima da omogućimo bolje uslove za rad. Hvala vam još jedanput na svim kritikama. Hvala na tome što ste prepoznali koliko ovde ima novih i važnih stvari i nadam se da ćete sutra glasati za ove zakone. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospodine ministre. Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Pošto je Narodna skupština završila raspravu o tačkama dnevnog reda sednice, saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem 2. avgust 2014. godine sa početkom u 9,00 časova, kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda sednice Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini. Hvala vam puno.