Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 220 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da je u sali prisutno 106 narodnih poslanika i da, prema tome, postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Nijedan poslanik nije obavestio da je sprečen da prisustvuje sednici Narodne skupštine. Saglasno članu 80. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvao u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 80. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, zbog potrebe da Narodna skupština što pre usvoji predloge odluka o prestanku dužnosti i razrešenju sudija i nosilaca javnotužilačke funkcije, koje je podneo Odbor za pravosuđe i upravu i predloge odluka o izboru javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca, koje je podneo Visoki savet pravosuđa. Dostavljeni su vam zapisnici sa prethodnih sednica, ali pošto smo konstatovali da u sali nema 126 poslanika sada nije moguće glasanje. U Danu za glasanje ćemo glasati i o zapisnicima. Uz saziv Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini, koje je sazvano na zahtev 102 narodna poslanika, saglasno članu 79. stav 3. Ustava Republike Srbije i članu 162. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, dostavljen vam je zahtev za održavanje Petog vanrednog zasedanja, sa utvrđenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Kao što ste mogli da vidite, za Peto vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini, utvrđen je sledeći D n e v n i r e d: 1. Predlozi odluka o prestanku dužnosti i razrešenju sudija i nosilaca javnotužilačke funkcije, koje je podneo Odbor za pravosuđe i upravu i predlozi odluka o izboru javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca, koje je podneo Visoki savet pravosuđa. Prelazimo na rad po dnevnom redu. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: - PREDLOZI ODLUKA O PRESTANKU DUŽNOSTI I RAZREŠENjU SUDIJA I NOSILACA JAVNOTUŽILAČKE FUNKCIJE I O IZBORU JAVNIH TUŽILACA I ZAMENIKA JAVNIH TUŽILACA Za ovu tačku dnevnog reda primili ste predloge odluka, koje je podneo Odbor za pravosuđe i upravu: 1) Predlog odluke o prestanku sudijske dužnosti sudijama sudova opšte nadležnosti, 2) Predlog odluke o prestanku sudijske dužnosti sudijama sudova opšte nadležnosti i posebnih sudova, 3) Predlog odluke o razrešenju sudijske dužnosti sudija sudova opšte nadležnosti, 4) Predlog odluke o razrešenju sudijske dužnosti sudije Trgovinskog suda u Užicu, 5) Predlog odluke o prestanku dužnosti nosiocima javnotužilačke funkcije; Za ovu tačku primili ste i predloge odluka koje je podneo Visoki savet pravosuđa: 6) Predlog odluke o izboru javnih tužilaca, 7) Predlog odluke o izboru zamenika javnih tužilaca. Primili ste obaveštenje Visokog saveta pravosuđa da povlači predloge za izbor okružnog javnog tužioca u Okružnom javnom tužilaštvu u Prokuplju i opštinskog javnog tužioca u Opštinskom javnom tužilaštvu u Prokuplju. Pored toga, primili ste Izveštaj Odbora za pravosuđe i upravu o razmatranju Predloga odluka o izboru javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca. Podsećam vas da, prema članu 156. stav 3, a shodno članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 156. Poslovnika Narodne skupštine otvaram jedinstveni pretres o predlozima odluka. Da li predstavnici predlagača, Branislav Ristivojević, predsednik Odbora za pravosuđe i upravu i Zoran Stojković, član Visokog saveta pravosuđa u užem sastavu, žele reč? (Da.) Reč ima ministar Zoran Stojković.
Bio je predlog za Prokuplje, tako da je taj predlog povučen. Saslušaću sve primedbe, njihova obrazloženja i eventualno ćemo se izjasniti o još nekim. Hvala.
Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Izvolite, gospodin Milan Marković.
Poštovani predsedavajući, poštovane dame i gospodo, kolege narodni poslanici, ova sednica je počela sa zakašnjenjem i to ukazuje da postoje izvesni problemi u radu ovog parlamenta. Nažalost, oni postoje od formiranja vladajuće većine. Danas smo opet bili svedoci više dogovora i konsultacija koje su urodile nekim rezultatom, ali mislim da to nije dovoljno. Ono što smatram da je vrlo bitno za Srbiju danas i za ovaj parlament, jeste da se dogovaramo, da što više vremena provedemo u razgovoru, ako treba, i da nakon toga odluke koje donesemo budu odluke punog legitimiteta i odluke koje će zaista ostvarivati interes naših građana. Mislim da je važno, pre svega, da na taj način pokažemo stabilnost ove institucije i da na taj način radimo, da budemo integrativni faktor u našem društvu koji će objediniti, u što većoj meri, političke faktore koji odlučuju u većoj ili manjoj meri o sudbini naših građana i naše države. Najpre moram da izrazim nezadovoljstvo poslaničkog kluba DS–Boris Tadić generalnom politikom Vlade Republike Srbije prema pravosuđu, nasuprot izbornim obećanjima. Rad i aktivnost Vlade Republike Srbije u pravosuđu sveo se na kadrovske promene i moram priznati da to nije dobar put ka uspostavljanju nezavisnog pravosuđa. Danas na dnevnom redu imamo Predlog Visokog saveta pravosuđa za imenovanje određenog broja javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca, a sve je posledica Zakona koji smo mi iz DS ocenili kao neustavan, Zakona koji se odnosi na javna tužilaštva koji je ova skupština, na predlog Vlade, usvojila pre nepuna dva meseca. Tada smo upozorili na nekoliko stvari: jedna od njih je da, ne možemo zakonom, samo zato što je stvorena vladajuća većina, ma koja to vladajuća većina bila, mimo Ustava i mimo zakonom propisane procedure smenjivati, kako sudije, tako i javne tužioce. Moram da obavestim ovaj cenjeni dom da je Ustavni sud prihvatio inicijativu, da se razmatra ustavnost tih zakona i da će o tome ova Narodna skupština vrlo brzo morati da se izjasni. No, s obzirom da su to pozitivni propisi, mi danas radimo po njima i ukoliko osporavamo legitimitet, svakako ne osporavamo legalitet i zbog toga danas vodimo raspravu o ovim predlozima. Ovi predlozi su spremljeni veoma brzo. Praktično, i Narodna skupština i Odbor za pravosuđe su bili u nekoj vrsti cajtnota. Na samom Odboru za pravosuđe stvorila se jedna praksa koja nije dobra, koja je daleko lošija od prakse koju smo imali u Odboru za pravosuđe u prethodnom sazivu Narodne skupštine, a to je, da se Odbor sveo na neku vrstu administrativnog tela, koje vrlo olako, bez argumenata daje mišljenja na predloge koje daje Visoki savet pravosuđa. Visoki savet pravosuđa je, a to ćemo u diskusijama u pojedinostima više obrazlagati, ovog puta dao niz predloga za izbor javnih tužilaca, odnosno zamenika javnih tužilaca, niz predloga koji ne samo da nisu odgovarajući sa aspekta dostojnosti, sa aspekta stručnosti, sa aspekta svega onoga što bi trebalo da čini biografiju koju, nažalost, mi članovi Odbora nismo imali priliku da vidimo. Napominjem, članovi Odbora za pravosuđe nisu imali prilike da vide ni jedan jedini dokument na osnovu koga je Visoki savet pravosuđa doneo odluku koju nam je poslao, ali uz to ima čak i predloga koji nisu, ili u najmanju ruku zakonski su dubiozni, odnosno postavlja se pitanje ispunjenja uslova za obavljanje ovih izuzetno važnih i časnih funkcija. Međutim, ono što je nas najviše pogodilo, to je što se ostvarila naša slutnja iz vremena kada smo se ovde borili protiv Zakona o javnom tužilaštvu, a to je, da zbog toga što se zakonom predviđa neka vrsta reizbora, odnosno prestanak funkcije javnim tužiocima koji su izabrani 2003. godine, a za šta sam, ako se sećate, ovde citirao i Ustav i mislim da je potpuno nedvosmisleno da je ta odredba zakona potpuno protivustavna, ostvarilo se ono čega smo se mi tada plašili, a to je da će doći do razrešenja određenog broja tužilaca, a da pri tom nije utvrđen nijedan od zakonom propisanih razloga za njihovo razrešenje. Tako imamo situaciju da neko ko je 20 godina bio javni tužilac, ima svoju kancelariju, ima svoju porodicu, svoj sto, svoje predmete, nema nijednu disciplinsku prijavu, nema nijednu mrlju na karijeri, nema ništa što bi moglo da navede na pomisao da bi protiv njega mogao da se pokrene postupak, da se razreši sa funkcije javnog tužioca. Dolazimo u situaciju da ćemo odlukom ove skupštine i većine koja ovde bude formirana, odnosno koja je već formirana na Odboru za pravosuđe, a to je većina koju čini najveća poslanička grupa SRS i vladajuća koalicija DSS, kao nosilac vladajuće koalicije, zahvaljujući toj većini imamo situaciju da će neki zamenici javnih tužilaca koji su 20 godina radili, kojima nema ništa da se spočita, ništa ružno o njima nema niko da kaže, da će ostati bez svog posla, odnosno bez svoje funkcije. Imamo situaciju da ljudi, koji su pošteno i odgovorno obavljali svoj posao bivaju razrešeni, a da mi ne znamo zašto je do njihovog razrešenja došlo. U formalno-pravnom smislu to neće biti razrešenje. U formalno-pravnom smislu to će biti samo primena odredbe Zakona za koji i dalje smatramo da je neustavan, a koji je donet ovde pre dva meseca, i činjenica da ti ljudi ponovo nisu izabrani na svoje funkcije. Smatram da je nedopustivo i ponižavajuće za Parlament da njegov Odbor za pravosuđe ne bude udostojen ni u toj meri da dobije bilo kakvo pisano obrazloženje Visokog saveta za pravosuđe, osim nečega što izgleda ovako - u tri rečenice Odbor za pravosuđe je davao svoje mišljenje. Bez obzira na nesporno ovlašćenje Visokog saveta pravosuđa da predlaže kandidate za nosioce pravosudnih funkcija, bez ikakvog razloga odričemo se prava našeg, kao narodni poslanici, kroz naše telo Odbor za pravosuđe, da pročitamo u krajnjem slučaju o kojim se to ljudima radi, kakve su im životne i radne biografije kada već treba da dajemo mišljenje. Ako to treba da bude praksa u Odboru za pravosuđe, onda bi bilje bilo i poštenije prema nama ovde da i tu praksu ukinemo i da Odbor za pravosuđe te predmete ne razmatra. Mislim da i sam Visoki savet pravosuđa, a verovatno i određeni ljudi, nosioci javnotužilačkih funkcija koji su učestvovali u ovom poslu napravili su jedan niz administrativnih grešaka. To su administrativne greške za koje ne može biti odgovorno ni Ministarstvo, niti Parlament, još manje Odbor za pravosuđe. Možemo biti samo odgovorni zbog toga što ne tražimo od Visokog saveta pravosuđa, od nosilaca pravosudnih funkcija, od nesporne pravosudne vlasti da poštuje ovaj parlament, barem u onolikoj meri koliko i mi poštujemo nosioce pravosudne vlasti. Reći ću vam jedan primer koji je po meni vrlo loš. Radi se o gospođi koja je bila zamenik javnog tužioca u Trećem opštinskom javnom tužilaštvu. Gospođa se zove Gordana Nedić-Isailović, gospođa je trenutno na porodiljskom odsustvu, bolovanju, ali ova Narodna skupština će svojom odlukom nju praktično razrešiti, odnosno ostaviće je bez posla, verovatno danas, sutra ili prekosutra kada bude glasanje. Suprotno je to stavu javnotužilačke organizacije, a na njeno mesto će doći čovek iz organa za prekršaje koga ne osporavamo i ovom prilikom hoću to da istaknem, dakle, ne osporavam, jer ćemo se svi zajedno potruditi i Ministarstvo pravde, i to je jedan od zaključaka naših sastanaka da se ne desi da ipak ovi ljudi, a pogotovu ovakvi slučajevi, ostanu bez posla, nego da se u prvom narednom izboru reši i njihova sudbina na pravedan i odgovarajući način. Međutim, nisam siguran da smo uspeli da postignemo ovakav dogovor povodom zamenika javnih tužilaca u Novom Sadu. Naime, na mesto zamenika javnih tužilaca Dolovac Zagorke i Jovičić Slobodana, dakle, oni su zamenici u Okružnom javnom tužilaštvu u Novom Sadu sa stažom od preko 20 godina, dolaze zamenici javnih tužilaca iz drugih mesta, dakle, oni imaju svoj posao, imaju plate, imaju od čega da izdržavaju svoje porodice, dolaze na njihova radna mesta, a ovi ljudi protiv kojih niko, dakle, niko nije rekao ništa što bi upućivalo na bilo šta kako je zakonom propisano za njihovo razrešenje, ovi ljudi ostaju bez posla!! Znači, ovi ljudi će ostati bez posla - i u čemu je tu problem i o čemu se tu radi, moram priznati da mi nije jasno, ali bi bilo dobro da zajednički smognemo snage i da to pitanje rešimo. Mi ćemo imati ovde dosta glasanja, naime, ima dosta osporavanja - mislim na izbor za opštinska javna tužilaštva, više njih je, i za okružna javna tužilaštva i za zamenike Republičkog javnog tužilaštva, iz različitih poslaničkih grupa i ovoliki broj, upravo ovoliki broj primedaba poslanika govori da moramo putem našeg Odbora za pravosuđe da vratimo dostojanstvo ovom domu u odnosu na nosioce pravosudne vlasti. Mi ne osporavamo pravosudnu vlast, ali moramo tražiti da uz materijale dobijamo biografije, a ne da se na Odboru za pravosuđe rasprava vodi bez ijednog pisanog argumenta, ili čast izuzecima, nekada se neki poslanik potrudi da nešto nađe, ali nažalost, sada je bilo malo vremena, praktično, dva ili tri dana da razmatramo ovu temu i nismo mogli ni adekvatno da se pripremimo. Zbog toga smo mi kao poslanički klub nakon razgovora sa ministrom pravde i predstavnicima nekih drugih poslaničkih grupa i predsednikom Odbora za pravosuđe i upravu, došli do određenih rešenja koja sigurno smatramo nespornim i koja možda i nisu do te mere nesporna, ali koja prosto moramo da podržimo zbog toga što primenom zakonske odredbe do 15. moramo da izvršimo izbor novih zamenika javnih tužilaca. Postoji niz mesta gde se ne slažemo, gde sumnjamo da se vrši razrešenje, dakle, opet ponavljam da je razrešenje, da ne bi nekim eufemizmom nazvali ono što jeste razrešenje, dakle, da se vrši razrešenje određenih zamenika javnih tužilaca i to isključivo po nekoj političkoj ili nekoj drugoj, ali pre će biti političkoj, simpatiji, odnosno antipatiji. Zbog toga sada preventivno, ne znam kako će izgledati diskusija, ja ovde osporavam izbor i tražim da se posebno glasa o tome, dakle, okružnog javnog tužioca, odnosno zamenika okružnih javnih tužilaca u Požarevcu - Ljubiša Vasić, dakle, Šabac - Radenko Anđelić, Niš - Milovanović Radmila i opštinskog javnog tužioca u Šapcu - Ane Pantelić-Negovanović, naravno, poslanici moje stranke će izneti još neka osporavanja i tražićemo da se Skupština o njima izjasni. Što se tiče Beograda, kao poslanik koji dolazim iz Beograda, moram da kažem da predlozi Visokog saveta pravosuđa u jednom delu jesu dobro koncipirani, ali potpuno nejasno. Odbor za pravosuđe i upravu je intervenisao suprotno stavovima javnotužilačke struke i Visokog saveta pravosuđa, pa je, recimo, izvršio određene promene, da tako kažem, i mi se nadamo da će druge poslaničke grupe nas podržati da ta neka imena koja su osporena, da ipak budu izabrana, jer to su ljudi koji to nesporno zaslužuju. Mislim na slučaj Petog opštinskog javnog tužilaštva, u pitanju je gospođa Zorana Koledin koja je po stavu struke i javnotužilačke organizacije i Visokog saveta pravosuđa nesporni kandidat i u potpunosti zaslužuje mesto koje je ovde definisano. Naravno, u daljoj diskusiji osvrnućemo se i na slučaj osporavanja još nekih zamenika javnih tužilaca, pre svega zamenika, odnosno kandidature gospodina Ostojića, koja je čisto politički motivisana i ponavljam, politička pripadnost ili sumnja u političku pripadnost ili sukob privatni iz detinjstva, školskih dana, studentskih dana, to ne može biti razlog da neko ovde koristi politički uticaj i da razreši javnog tužioca njegove funkcije! Javni tužilac mora da se razrešava funkcije u skladu sa zakonom, ukoliko se utvrde oni razlozi koji su zakonom propisani. Mislim da savest neće biti mirna onima koji su ovo predložili, ukoliko se u prvom narednom izboru za zamenike javnih tužilaca ne ispravi ova nepravda ljudima koji su sada ostavljeni na belom hlebu, ukoliko se ne vrate na posao, a koji su pošteno obavljali 10, 15 ili 20 godina ili dok se ne kaže otvoreno koji je razlog i zašto ovog puta ostaju bez posla, a taj razlog mora biti propisan zakonom. Ja ću sada prekinuti, četiri minuta će mi ostati u slučaju da mi zatreba.
Da li još neko želi reč? U ime predlagača, reč ima ministar Zoran Stojković.
Ja se izvinjavam što vam oduzimam vreme, ali sam zaista neprijatno iznenađen ovom prethodnom diskusijom. Ja sam mislio da je na dnevnom redu izbor nosilaca tužilačke funkcije. Ovde su izneti neki potpuno neargumentovani politički stavovi i mislim da nisu korektni čak ni prema ovom ministarstvu ni prema dnevnom redu po kome se danas raspravlja. Ovde je rečeno da je ovo ministarstvo, odnosno da se stalno bavilo kadrovskim pitanjima. Vi ste svi tu, pa mi recite vi kada je bilo rasprave uopšte o kadrovskim pitanjima u pravosuđu do danas? Do danas mi smo doneli 19 nacrta (predloga) zakona, jedan deo je prošao kroz Skupštinu, ostaju još dva i mi ćemo dobiti kompletnu pravnu oblast vezanu za Ministarstvo pravde. Prvi put se ovo iznosi. Zaista je nekorektno reći da se iznosi bez kriterijuma. Prvi put je Visoki savet, znači nadležan organ raspravljao i stavio predlog. Vi imate priliku da o njemu raspravljate. U prethodnom periodu, vi niste ni znali kada je predložen i kada su razrešeni zamenici, a kamoli da pričate o nekim kriterijumima, jer predlagao je moj prethodnik, a razrešavala je Vlada. Ovde se netačno govori o tome da neki dolaze, a nisu bili, a neki odlaze, a tu su. Ovde u najvećem broju slučajeva desilo se ono što sam ja i tvrdio, jedan broj postavljenih na takav način, bez ikakvih kriterijuma, od strane izvršne vlasti nije mogao ni da se javi više na konkurs, jer nije ispunjavao zakonske uslove, a po njima je tada biran. Druga stvar koja je ovde bitna, većina ovih koji se vraćaju, a oni kažu da dolaze sa strane, to su ljudi koji su na takav način bez kriterijuma oterani. Prema tome, molim vas, vodite računa o tome da na određen način mi otklanjamo jednu nepravdu i jedno nezakonito formirano telo koje je radilo i ponašalo se onako kako nije smelo po Ustavu. To je moja molba da se držimo bar ovoga o čemu se danas raspravlja.
Da li još neko želi reč? Replika, izvolite, u svojstvu predsednika Odbora za pravosuđe i upravu, gospodin Ristivojević.
Samo bih kratko intervenisao u svojstvu predsednika Odbora za pravosuđe i državnu upravu na izlaganje uvaženog kolege Markovića oko nekih stvari koje po mom skromnom sudu jednostavno ne stoje. Odbor za pravosuđe može da radi, i nikako drugačije ne može da radi, osim u okvirima koje mu daje zakon. Verujem da svi dobro znate i oni koji su bolje i lošije pazili na ovoj skupštini da u odnosu na prethodni stari način izbora javnih tužilaca su nastupile značajne promene. Sada je isključiva i samo isključiva nadležnost za davanje predloga za izbor javnih tužilaca na Visokom savetu pravosuđa. Jedino što Skupština može da uradi to je da ih izabere ili da ih ne izabere. Činjenica je čak da naš Poslovnik, danas već zastareo, u svom članu 49. koji reguliše nadležnost Odbora za pravosuđe i upravu govori o formiranju predloga za izbor sudskih ili javnotužilačkih funkcija i tako dalje, davanju mišljenja na predloge za izbor tužilaca koje donosi Republički javni tužilac. To su sve zastarele odredbe koje se odnose na prethodne stare zakone koji su regulisali ovu materiju. Po prirodi stvari, ovo je praktično bilo prvi put da Odbor za pravosuđe na ovaj način odlučuje o predlozima koje je uputio, ponavljam, Visoki savet pravosuđa. Oni uopšte nisu došli iz politike. To je, inače, značajan napredak u odnosu na prethodnu i staru situaciju iz 2003. godine, kreirano onim promenama zakona o tužiocima, a verujem da se svi dobro sećate, kada je Vlada postavljala tužioce. Podvlačim, Vlada, čak ne ni Republički tužilac nego Vlada. Mi smo učinili jedan vrlo značajan, rekao bih, demokratski iskorak, a to je da formirano, uslovno rečeno, stručno telo, kao što je Visoki savet pravosuđa u kom je pokušan da se stvori balans između političkih zahteva, ali i stručnih zahteva u postavljanju i kreiranju predloga za funkciju javnih tužilaca u kojem bi prevagu u tom balansu imala stručna funkcija na uštrb političke. Vrlo je malo predstavnika politike u tom Visokom savetu pravosuđa, samo ministar, a ostalo su sve ljudi iz struke. Na isti način, tim predlogom zakona u određenoj meri je smanjena uloga Narodne skupštine, time što ona isključivo može da izabere ili ne izabere određeni predlog za javnog tužioca. To je značajan napredak u odnosu na prethodno rešenje. Spram takvog zakonskog rešenja, Odbor isključivo i samo može da radi. Sasvim je prirodno da je u nekim starim sazivima Odbor za pravosuđe dobijao kompletne biografije tužioca, kada je Odbor i formirao predlog. Odbor se inicijalno izjašnjavao o ljudima koji su se prijavljivali na konkurs za tužioce i normalno je da dobije čitavu njegovu biografiju, dobije sve podatke o njemu. Sada predlog formira Visoki savet pravosuđa i svi ti kriterijumi se sagledavaju na tom telu. Kaže uvaženi kolega Marković da ovoliki broj primedaba govori da je Visoki savet pravosuđa radio loše. Ja bih rekao , toliki broj primedaba koji se pojavljuje u Skupštini govori obrnuto, Visoki savet pravosuđa je radio dobro. Radio je bez političkog upliva, baš zato što u njemu političkog upliva nema, zato su svi oni koji bi želeli da ostvare određeni politički upliv koristili još jedino preostalo mesto koje imaju, a to je ova skupština. Zato sada pokušavaju i reaguju u ovoj skupštini, pokušavajući da naruše taj određeni balans. Zakon dozvoljava narušavanje tog balansa. Znači, mi u Skupštini imamo to i verujem da niko ne osporava da izabere ili...
Molim vas, vreme.
Završiću. Ono što želim da kažem, nije tačno da je na ovom odboru bilo ko krio bilo kakve papire i da je neko krio bilo čije biografije i da se na ovom odboru pokušao bilo ko da zaustavi ili ne zaustavi, progura ko ne zaslužuje da bude tužilac. Spram izuzetno redukovane uloge Odbora za pravosuđe u odnosu na prethodne funkcije, ostala je njegova izuzetno mala uloga, a to je da neko mišljenje da u pogledu predloga koji je neko drugi, sasvim drugo telo formirao i ništa više od toga. To je daleko manje od onoga što je nekada, ranije, radio Odbor kada je formirao predloge, ali opet je više od onoga što je bilo 2003. godine kada je Vlada postavljala tužioce. Možete misliti po kakvim kriterijumima su ti tužioci postavljani 2003. godine kada ih je samo Vlada postavljala. Hvala.
Izvolite, gospodin Tomislav Nikolić. (Milan Marković: Replika.) Ne, izvinite, vi ste izazvali repliku i time se završava odgovor na vašu izazvanu repliku. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, dosadašnji tok rasprave me sve više ubeđuje da sam u poslednjih 14 dana prisustvovao zanimljivoj sceni da se na bojnom polju između DS i DSS-a pojavio Tomislav Nikolić i da su 14 dana okrenuli cevke na Tomislava Nikolića. Prošao sam neoštećeno kroz to bojno polje, a vi videćete, a i videli su mnogi od vas, a evo sada nastavljate ponovo tamo gde ste stali. Zar nije bilo dovoljno ovo što se desilo u nedelju da shvatite da mora drugačije i u ovoj skupštini da se radi i da glume više nema. Jedni druge optužujete za nedostatak demokratičnosti, a na ovom zakonu se vidi šta Srbiju čeka ako jedna demokratska stranka vrši vlast ili druga. Vi ratujete preko hiljada ljudi koji obavljaju svoje funkcije danas u zemlji. Kako se kome drzne i kako kome padne na pamet, on ugrozi egzistenciju hiljade ljudi kroz zakon koji može da progura u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Slušam žalopojke o tome šta će se desite primenom ovog izbora tužioca i zamenika. Tačno je, ali to se sve desilo pre samo godinu dana. Tada je jedna druga demokratska opcija poništila sve izbore da bi ona birala svoje tužioce i zamenike tužilaca. Danas nova demokratska opcija poništava izbor iz 2003. godine, svi ostaju bez posla, a onda vi odlučujete ko će posao dobiti, a ko ne. Gde su mandati na koje su ti ljudi izabrani? Taj koji je konkurisao za tužioca, da li je znao da ćete mu grubo većinom u Skupštini ukinuti mandat i da će ponovo neka nova skupštinska većina da odlučuje može li on da obavlja funkciju ili ne može. Kakve tu ima demokratije? Kakve demokratije ima ako čovek ne zna bar onaj minimum na koji je izabran, hoće li uspeti da održi ili neće, bez obzira na sastav Skupštine. Nemojte da me ubeđujete da od sastava skupštinske većine zavisi ko će da bude tužilac, ko će da bude sudija. Zar to ne zavisi od kvaliteta, od stručnosti, od spremnosti, od njegove biografije radne koju prilaže kada konkuriše. Danas ceo dan čekamo da se dogovorite. Formirate partijske ćelije u tužilaštvima. Zadovoljavate interese onih političkih stranaka koji će glasati za ove izbore danas. Šta od toga može da ima Srbija? Šta tu može da bude dobro? Nije prošao nijedan dan ljubavi, a prva sednica, pokazuje, u stvari, koliko se razlikujete i koliko je samo jedan izbor bio važan za vas, a onda se nastavlja sve po starom. A vas ja sada pitam, s kakvim mi obrazom ovde danas držimo sednicu? U petak, noću, došlo je do grubog vandalskog napada na jednog građanina Novog Sada u Temerinu. On je Srbin. Napad su izvršila petorica iz Temerina. Oni su Mađari. Ostavili su grafit - držite se Mađari, Mađarska je naša jedina otadžbina. On se bori za život u novosadskoj bolnici. Njegovo povređivanje je lično. Povređivanje Đorđa Martinovića koje se desilo, a neki od vas se još nisu ni rodili, na Kosovu i Metohiji, bilo je uvod u zlo koje se posle toga razvilo na Kosovu i Metohiji. Ko je zaustavio informaciju u subotu, nedelju, do ponedeljka uveče. Koji tužilac nije reagovao, koji zamenik tužioca nije reagovao? Ko je naredio da javnost u Srbiji ne sazna ni u subotu ni u nedelju - da li je to ministar, da li je predsednik Vlade, ko je naredio, predsednik Skupštine? Ko nas to tri dana drži u blaženom neznanju, da li to neko više brine o bezbednosti u Srbiji od njenih građana. Devet miliona, koliko građana Srbije ima, moralo je tog jutra da zna šta se desilo! Nikome ne dajem za pravo da on ima preče pravo da zna informaciju od drugih ljudi. Ako mislite tako da vodite državu, džabe zakoni, džabe izbori i reizbori, jer je kadar sve tanji. Otkako ste došli na vlast jednu garnituru sudija ste skinuli, jednu garnituru tužilaca i zamenika. Sada ste skinuli drugu garnituru i sudija i tužilaca i zamenika. Zar mislite da Srbija ima toliko kvalitetnih ljudi? Pogledajte šta piše u ovim listama, pre dve godine položio pravosudni ispit. Odbor je još rekao - nije važno u kom mesecu, nećemo valjda da cepidlačimo da mora da ima baš dve godine staža. Još da primate pripravnike na najviše pravosudne funkcije u zemlji, e to je problem s kojim se mi sa vama suočavamo. Nastavili ste manir da se nova vlast sveti staroj vlasti. A, ne znate da jednog dana treba da budete jedna vlast. Inače, duva vetar, ako se ne budete čvrsto držali, svi vi što se nazivate demokratama, odoste, nećete ući ni u Parlament. Valjda vam je to sada jasno, posle svega. Još ovog puta vam je svet pružio podršku, uplašio građane Srbije - ako vi ne pobedite zlo će da bude! A, kada bude zlo sada pošto ste pobedili i kad se ništa dobro ne bude desilo, čime ćemo posle da plašimo građane Srbije. Ovo nije tema dnevnog reda za vanredno zasedanje. Jer, svi ti ljudi koji su obavljali posao mogu da ga obavljaju i dalje. Taj zakon je donet da biste kaznili ljude koje je postavila Demokratska stranka. I ako vas pobede na vanrednim parlamentarnim izborima ove godine ja treba da čekam zakon Demokratske stranke da kazne ljude koje ste vi postavili. I, Srbija će da se vrti samo oko toga ko je pobedio i ko postavlja svoje ljude. Zato tužioci koje vi postavite ne diraju vaše ljude, a tužioci koje ćete vi da postavite neće da diraju vaše ljude. Zato kriminalci sada finansiraju i jedne i druge, da bi bili mirni kada vi postavljate i kada oni postavljaju te ljude. U tome je sva stvar u Srbiji. Ali, da sam na vašem mestu više se sa ovim ne bih igrao. Ovi rezultati izbora vam pokazuju s čim sve više ne smete da se igrate. Sa strpljenjem građana Srbije više ne smete da se igrate. Jer, kada ima 15 na jednog, pa se od tih 15 niko ne oseća kao pobednik, izuzev Borisa Tadića, kome čestitam izbor za predsednika Republike, a svi ostali strpe od toga šta se desilo uz njihovu podršku, onda vam se, to je očigledno politički, ne piše ništa dobro. Što se nas tiče mi ćemo vam ukazati na greške u predlaganju. Mi ćemo poimenice prozvati ljude koji ne zaslužuju da te funkcije obavljaju. Mi nećemo glasati ni u načelu ni kada bude glasanje po osporenim kandidatima, a ako stvorite većinu - vladajte, ako ne stvorite predložite raspuštanje Narodne skupštine Republike Srbije.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč? Replika?
Mislim da sam i malopre imao pravo na repliku, ali nije važno. Bilo bi bolje da sam dobio pravo na repliku, jer bi otklonio neke nedoumice. Dakle, poslanički klub Demokratske stranke - Boris Tadić jeste opozicija u ovom parlamentu, i to što su mnogi podržali kandidaturu Borisa Tadića na predsedničkim izborima nije razlog da ovaj poslanički klub ne kaže šta misli o aktima koji dolaze na dnevni red. To je prosto tako. Znači, mi ovde iznosimo ono što mislimo da jeste, i da nas ne bi pogrešno tumačili ljudi iz drugih stranaka moram da objasnim šta sam mislio. Znači, kada sam rekao za Odbor za pravosuđe, to je jedna principijelna stvar, zato što sam bio član tog Odbora u prethodnom mandatu i opet ponavljam - nije sramota, nije kršenje zakona, nije ništa strašno ukoliko Odbor za pravosuđe dobije malo više podataka o kandidatima koji idu na izbore. Znači, u tome ne može biti ništa loše, ako dobijemo npr. kopiju njihove prijave. Zašto je loše ako dobijemo kopiju njihove prijave? Koji se to zakon time krši što ćemo dobiti kopiju prijave? Ili, sad treba da razmišljamo na Odboru za pravosuđe koliko je dugo neko pripravnik, ili kada je položio ovo ili ono, ili zašto je studirao deset godina. Dajte da vidimo, to može da piše. Zašto bi sedeli na Odboru sa tri lista obrazloženja o čoveku koji se bira. O tome se radi. Nije bitno ko čini većinu u tom odboru. Bitno je da to postane način rada i ja želim da mi radimo na taj način. Bilo bi mnogo manje problema i u Skupštini, i ne bi bilo potrebe da danas pravimo nanovo razgovore oko toga da se i mi o ovom predlogu Visokog saveta pravosuđa upoznamo na adekvatan način i da ga bolje obradimo. Što se tiče mog utiska, on jeste takav i rekao sam da je Ministarstvo pravde moglo mnogo više da poradi po pitanju našeg pravosuđa. Ne može biti argument za sadašnji rad Ministarstva pravde ili loše rezultate rada sadašnjeg Ministarstva ono što je radilo Ministarstvo pravde u nekom prethodnom ministarstvu. Ni ja se ne slažem sa mnogim stvarima koje su rađene, ali moram da vas podsetim - poslanička grupa DS - Boris Tadić je podržala sve promene, a posebno one koje je pominjao kolega Ristivojević, a koje se tiču izbora javnih tužilaca. Mi smo išli čak i korak dalje. Naš predlog je da, nosioci pravosudnih funkcija imaju slobodne, demokratske izbore unutar svoje struke, i kada neko kaže - ja hoću da budem predsednik Vrhovnog suda, izvoli pa se kandiduj, pa unutar tvoje struke, oni koji te najbolje poznaju neka na tajnim izborima odluče da li ti jesi ili nisi za predsednika Vrhovnog suda. Siguran sam da će se u Srbiji za godinu ili dve, ili pet ili deset, tako birati. To je trend suda u zemljama gde postoji ovako jako pozicionirano nezavisno pravosuđe. To nezavisno pravosuđe mora unutar sebe imati demokratske procedure i za to se zalaže Demokratska stranka, jer to sad i nije ništa novo. Ovo što sada neki odlaze, a neki dolaze, kažem da je tačno to što sam rekao i nemojte govoriti da sam rekao nešto što nije tačno. Kao što je tačno da je 90 ili 80% ovog predloga korektno i usaglašeno i razumeli smo ga, tako kažem i da ima 20% onih koji nisu dobri predlozi. Ali, nisam kritikovao ministre. Nema potrebe da ovde neko bude advokat Visokog saveta pravosuđa sem ako nema neki poseban interes da bude advokat Visokog saveta pravosuđa. Što se tiče uticaja politike, ne zaboravimo kako je sve ovo teklo. Prvo je ovde donet većinom glasova Zakon kojim su smenjeni predsednici sudova. Predsednik Vrhovnog suda koji je predsednik Visokog saveta pravosuđa je smenjen protivustavno i protivzakonito. Ima politike u tome, što da se lažemo i da kažemo da nema. Ponavljam, Dolovac Zagorka, Jovičić Slobodan, zamenici javnog tužioca u Novom Sadu su ljudi koji ostaju na belom hlebu, nemaju posla. Nemojte reći da to nije tačno. Na njihovo mesto dolaze zamenici javnog tužioca koji imaju posao, imaju hleb, imaju od čega da hrane porodicu, dolaze iz tužilaštva koje je dalje 50 kilometara, o tome se radi. Nema ovde priča o emocijama, ovakvim i onakvim. Svako se bori za svoje ideje. Smatramo da je ovo vrlo bitno nacionalno pitanje, državno pitanje - kako će se vršiti izbor zamenika javnih tužilaca. O tome se ovde radi. Znači, rad Visokog saveta pravosuđa će biti sve bolji i bolji, to je sigurno. Probleme u pravosuđu mi priznajemo, one koji su bili. Da u prethodnom periodu nije bilo grešaka ta vlada bi sada bila na vlasti i zato i postoji demokratija, da se menja ko je loš, da ne bude više na tom mestu, da se popravi, da se menjaju vlade i da uvek dođe bolja. Mi tu nemamo nikakvu dilemu. Ali, žao nam je što za ovo vreme, za koje ste imali priliku da bude bolji to niste bili, i država tako ne napreduje. I još jedna stvar - nisam rekao da iko krije bilo kakav papir u Visokom savetu pravosuđa. Samo kažem da pozicija Visokog saveta pravosuđa mora da bude jača, sa više digniteta, sa više poštovanja prema nama koji smo članovi tog Odbora. Glupo je da dižemo ruku i da glasamo o nečemu o čemu dobijemo tri reda obrazloženja. Prosto je to tako. Svi se tu slažu, zamenik predsednika, svi članovi Odbora za pravosuđe. To govorim zbog nas, a ne zbog ne znam čega. Bolji će biti rad.
Da li još neko želi reč? Izvolite, replika prvo.
Uvaženi kolega, gospodine Markoviću, želeo bih samo da uporedim vreme kada ste imali priliku da kreirate prilike u pravosuđu, recimo 2003. godine: za Republičkog tužioca ste postavili čoveka koji nije ispunjavao ni elementarni uslov da ima dovoljan broj godina radnog iskustva. Pa, posle ste menjali zakon da uskladite to sa njegovim godinama; za predsednika Vrhovnog suda ste postavili gospođu Brkić, koja u životu nije ni dan sudila u okružnom sudu, a postala je predsednik okružnog suda iako je bila jedna od osrednjih sudija u Opštinskom sudu u Novom Sadu. Bila je više na bolovanju nego što je sudila. I, onda, hop za predsednika okružnog suda, pa hop za predsednika Vrhovnog suda Srbije. Pa valjda prvo mora da bude izabrana za sudiju Vrhovnog suda Srbije da bi bila predsednik. To je stanje iz vremena kada ste imali priliku da utičete i da kreirate prilike u pravosuđu. Stanje koje imamo sada jeste da se ti ljudi ne biraju na taj način. Ako ništa, a ono bar ispunjavaju elementarne uslove, a ono bar dolaze iz struke. Za Republičkog tužioca postavljen je čovek koji nije bio tužilac, bio je policajac. Znači, poredim ovo vreme i to prethodno vreme. Sadašnji način rada u pravosuđu je izuzetan napredak u odnosu na to. Nije idealno. Za 10 godina će verovatno biti bolje, ali je sigurno značajan napredak u odnosu na ono što ste uspeli da kreirate. Moje pitanje je – ako vi za ovom govornicom kažete da nije bilo dobro, što niste 2003. rekli da nije bilo dobro, zašto sada?
Po Poslovniku, narodni poslanik Milan Marković.
Po Poslovniku se javljam. Mora da se govori istina i moram reći jednu stvar. Prvo, da li sam bio za ili protiv nečega, vi prosto ne znate, niste bili tada u Skupštini, niti ste učestvovali u radu Odbora za pravosuđe i upravu i ne vredi da o tome pričate. Druga stvar, koalicija od 18 stranaka je činila prethodnu Vladu. Nije u redu da se Demokratskoj stranci spočitavaju neke stvari koje nemaju neke veze sa Demokratskom strankom. Znači, Ministarstvo pravde nije držala Demokratska stranka, Ministarstvo zdravlja nije držala Demokratska stranka, držao je G17 plus, da ne nabrajam. Znači, jeste suština da idemo napred. Slažem se, promenjene su odredbe zakona i svi se slažemo u pogledu javnog tužilaštva, da idemo napred. Ali, korak unazad je bilo to što smo izvršili smenu predsednika suda zakonom. To je bio korak unazad, kao što mislim da je korak unazad ovo što se sada dešava. Visoki savet pravosuđa će verovatno smoći snage i radiće bolje iz godine u godinu. Mi se svi tome nadamo i radićemo to da bude bolje. Nema potrebe da se vraćamo u stara vremena i jedni druge podsećamo šta je ko tada radio, jer mislim da bismo otvorili jednu strašno ružnu priču. Treba da se okrenemo budućnosti i da razmišljamo kako ćemo to raditi ubuduće. Kritike su na ovo, nisu toliko bile direktno upućene vama. Ne znam zašto vi branite Visoki savet pravosuđa. Kritike su na način rada koji je ovoga puta doveo do ovakvog predloga. Idemo dalje, trudićemo se svi zajedno da nam bude bolje.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Stevanović.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Predlog Visokog saveta za pravosuđe o izboru javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca. Za svako od ovih mesta konkurisalo je više ljudi, čak više desetina ljudi i na osnovu nekih kriterijuma, Visoki savet za pravosuđa je dao svoje predloge. Dakle, ne stoji primedba, bar se to meni čini, da je to neko radio po partijskom osnovu. Ali, koji su to kriterijumi, to se moramo pitati. To jeste, pretpostavljam, stručnost, pretpostavljam neki rezultat u radu, ali mi se čini da za svakog od ovih ljudi treba postaviti pitanje, to je po nama, a kada kažem nama, mislim na poslanički klub SPO-NS, da li su ti ljudi, svako pojedinačno, dostojni te funkcije? Po meni, to bi morao da bude prvi kriterijum. Verovatno da nisu svi. Zato smo imali Odbor, zato i imamo primedbe sa Odbora, zato danas imamo primedbe, pojedinačne, poslanika i poslaničkih grupa. Dakle, da li su dostojni funkcije? S obzirom na to da i mi imamo primedbe kao poslanički klub, pitam vas da li je dostojan funkcije neko ko u slučaju "barska magistrala", nakon svedočenja Mihalja Kertesa i svih dokaza koji postoje, ne podiže optužnicu protiv Mihalja Kertesa, protiv Legije i ostalih. Odgovor je – nije dostojan funkcije! Taj neko se zove Milun Dragutinović. Mi nikako ne možemo biti za to da on bude izabran na mesto zamenika javnog tužioca. Dakle, to je konkretna primedba. Pitam dalje – da li je dostojan funkcija neko ko je pre više godina držao u zatvoru, bez ikakvog zakonskog osnova, predsednika SPO i njegovu suprugu više od 45 dana? Taj neko se zove Veselin Mrdak. Odgovor je naš, a nadam se i svih ovde, da nije dostojan funkcije. Zato vas molim da ovako posmatramo stvari, da ovako i glasamo i tražim da se, pored ostalih imena koje ćemo verovatno čuti, nađu i ova dva imena o kojima ćemo pojedinačno glasati i ubeđen sam da nećemo dozvoliti da oni obavljaju ove funkcije.
Da li još neko od predsednika ili predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su, saglasno članu 89. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele poslaničke grupe: SPO-NS, SRS, DS i DSS. Dajem reč narodnom poslaniku Sanji Čeković, a neka se pripremi narodni poslanik Snežana Lakićević-Stojačić.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo poslanici, pred nama je Predlog zakona o izboru tužilaca, koji ima predloge koje SPO i NS ne mogu da podrže, imena koja su se za proteklih 13 godina pokazala kao loša, imena ljudi koji su pokazali da su kao tužioci ostrašćeni i da su za vreme svog vršenja vlasti to radili na način kako ne treba da vrši lice koje vrši tako važnu funkciju. SPO i NS neće podržati izbor gospodina Veselina Mrdaka, jer smatramo da čovek koji je 1993. godine pokazao sve ono najgore u vršenju te funkcije, koji je 1993. godine, po nalogu tada Miloševićevog režima, maltretirao 45 dana u zatvoru predsednika SPO i njegovu suprugu, ne zaslužuje ne naš glas, nego zaslužuje veliku osudu i nas i celokupne srpske javnosti. SPO je, zahvaljujući lošem pravosuđu, prošao kroz težak period i mi ne želimo da se to ponovi ni nama, ni svima vama koji se bavite politikom u Srbiji. Zbog svega toga, apelujem i na vas – krenimo pravim putem, birajmo za tužioce ljude koji to zaslužuju, ljude koji će sa ponosom nositi tu funkciju i ljude koji neće imati u sebi partijsku ostrašćenost. Dakle, SPO i NS glasaće protiv izbora Veselina Mrdaka.
Reč ima narodni poslanik Snežana Lakićević- Stojačić; kada dobijemo spisak idemo redom dalje.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, gospodine ministre, po našim saznanjima Visoki savet je na sednici dana 21. juna ove godine, na kojoj je trebalo da raspravlja o kandidatima i predloži ih Narodnoj skupštini Republike Srbije, predloži ličnosti za izbor funkcije tužioca i zamenika tužioca, postupio suprotno Zakonu o Visokom savetu pravosuđa i sopstvenom Poslovniku o radu, a na taj način grubo prekršio i povredio prava pojedinih kandidata za nosioce ovih važnih tužilačkih funkcija. O čemu se radi? Visoki savet je na sednici bez rasprave glasao o Predlogu odluke o izboru zamenika javnih tužilaca. Sastanak je počeo tako što je članovima Saveta dostavljen unapred otkucani spisak na kome je u zaglavlju pisalo - Odluka Narodne skupštine Republike Srbije, a ostavljen je prazan prostor na kome treba uneti datum održavanja sednice Narodne skupštine i na takav način verifikovati unapred pripremljenu odluku o izboru kandidata za ove važne funkcije tužilaca i zamenika javnih tužilaca. Samim tim ignorisan je stav tužilačke organizacije o tome koje bi kandidate trebalo predložiti. Rukovodilo se, nažalost, nekim drugim nama nepoznatim kriterijumima. Došlo je do očiglednih propusta, propusta koji u svakom slučaju moraju zavredeti našu pažnju i za koje smatramo da treba da upoznamo i poslanike Narodne skupštine, ali isto tako i javnost Republike Srbije. Neki ljudi, koji dugo godina vrše odgovorne funkcije, ili su zamenici javnih tužilaca na ovaj način bivaju razrešeni. Ne radi se o konkretnom razrešenju nego prosto o njihovom neimenovanju na ponovna mesta zamenika javnih tužilaca bez ikakvog obrazloženja. Visoki savet nije imao uvida u njihove biografije, nije raspravljao o njihovim imenima i na njihova mesta su birani neki drugi ljudi koji, po nama, ne zaslužuju da budu izabrani na te funkcije. Konkretne i najdrastičnije primere kršenja koji se tiču Vojvodine imamo u Okružnom sudu u Novom Sadu gde nisu izabrane dve gospođe koje više od 20 godina rade u Okružnom tužilaštvu, a to su: Slobodanka Jovičić i Zagorka Dolovac. Na njihova mesta predloženi su ljudi koji već vrše funkciju zamenika opštinskog javnog tužioca u Somboru. Njihov kvalitet ne osporavamo, ali smatramo da je potpuno neodgovorno da u ovom trenutku žene koje su ceo svoj radni vek provele u Okružnom tužilaštvu faktički ostaju bez radnog mesta. Onda imate preporuku - nemojte da talasate, u septembru će, ako budete dobri, biti ponovo izbor javnih tužilaca, pa imate šansu da možda u tom nekom drugom cugu ad hoc neko vas predloži i budete ponovo izabrani. Naravno da garancije nema i da to nije obrazloženje sa kojim se bilo ko, ko je odgovorno usavršavao posao koji se radi, može složiti. Naravno da mi na to imamo primedbu. Na sličan način nije prihvaćena kandidatura Stanka Vujića, zamenika Republičkog javnog tužioca i isto tako ni o njegovoj biografiji i stručnim sposobnostima nije se raspravljalo. Dražen Kendrašić, takođe zamenik Opštinskog javnog tužioca u Novom Sadu, iako se takođe radi o reizboru, nije prošao i o njemu takođe nije raspravljano na toj sednici. Ovakav način rada sednice Visokog saveta pravosuđa proizveo je činjenicu da predsednik Advokatske komore Srbije, gospodin Vladimir Šešlija, nije učestvovao u glasanju o Predlogu odluke o izboru tužilaca. Ovaj njegov stav podržala je Advokatska komora Vojvodine koja se obratila javnosti i vrlo decidno rekla i stavila primedbe na brzinu odluke i usvajanje odluke o predlozima za imenovanje javnih tužilaca i njihovih zamenika na poslednjoj sednici Vrhovnog saveta pravosuđa 21. juna, ukazavši na to da su spiskovi unapred pripremljeni i kao takvi faktički predočeni poslanicima Republike Srbije. U izjavi Advokatske komore Vojvodine kaže se da je na ovaj način bačena senka na nezavisnost Saveta od uticaja izvršne vlasti i obezvređen smisao odluke Ustavnog suda i poslednjih izmena zakona iz oblasti pravosuđa. Na ovaj način smatra se da se vrši 'legalistički' pritisak izvršne vlasti na pravosuđe, pošto se određenim kandidatima kaže da ukoliko budu dobri imaju šansu da u nekom narednom roku ponovo budu izabrani. Onda pred skupštinski Odbor stiže predlog kandidata za izbor Republičkog tužioca i zamenika okružnih i opštinskih tužilaca i na Odboru se ponovo dešava nešto što je potpuno neuobičajeno. Pre svega, Odbor za pravosuđe bio je zakazan za petak u 16,00 časova da bi pojedinim poslanicima sa liste Demokratske stranke - Boris Tadić tek u 13,15 časova stiglo obaveštenje da Odbor za pravosuđe počinje sa radom u 13,00 časova. Naravno da neki od njih nisu mogli prisustvovati i naravno da samim tim nisu mogli staviti svoje primedbe ili upoznati članove Odbora sa primedbama koje su želeli da predoče. Nakon toga dobijamo Izveštaj Odbora u kome se osporavaju pojedini ljudi za koje smatramo da su bez razloga osporeni i dobijamo od Odbora primedbu na određena rešenja Vrhovnog saveta pravosuđa, pa se osporavaju opet ljudi koji imaju izuzetno velika iskustva i izuzetno ozbiljnu i uspešnu karijeru na mestima na kojima su i do sada radili. U najvećem broju se radi o reizboru, a neki od njih sa pravom pretenduju da budu izabrani na te važne funkcije. Ja se iskreno nadam da ćemo u nekim zajedničkim naporima ovu vrlo važnu oblast, koja je neophodna Srbiji, da uspemo da razdvojimo izvršnu vlast od sudske vlasti. To je neophodno iz svih razloga za koje se svi zaklinjemo. Ovakav način izbora sudija i ovakav način rada Visokog saveta pravosuđa nikoga od nas ne može da uveri da idemo pravim putem.
Izvolite repliku u svojstvu predsednika Odbora.
Samo kratka replika uvaženoj koleginici. Ono što je zanimljivo to je da bih mogao ovde da istupim i po Poslovniku, da reklamiram povredu Poslovnika, a to je da je uvažena koleginica povredila dostojanstvo ove skupštine tako što je uvredila mene, tako što je izrekla jednu neistinu za ovom govornicom. Odbor za pravosuđe i upravu prvo je bio zakazan u petak, a zatim je na predlog većine članova odložen za ponedeljak, a između ostalog i članova iz Demokratske stranke, odnosno iz vašeg poslaničkog kluba i na licu mesta je na tom Odboru dogovoreno kada će i za koliko sati biti pomeren Odbor, pa smo se sa 18,00, sa 17,00, sa 16,00, sa 15,00, sa 14,00 časova na kraju dogovorili za 13,00 časova i Odbor je zaista i počeo u 13,15 u ponedeljak, sa 15 minuta akademskog zakašnjenja, da se da svakome ko eventualno kasni i radio je sve do 16,30 časova. Onaj ko je želeo da dođe mogao je, svi su bili uredno obavešteni. Od tri člana Odbora koji predstavljaju poslanički klub Demokratske stranke dvojica u petak nisu došla. Verovatno je to način da nam kažu šta u stvari misle o radu Odbora, o samom Odboru, a možda i o radu ove Skupštine kada se na tako važnu sednicu uopšte ne pojave. Ja u tone ulazim. Odbor je otvoren za svakog, čak i za one koji nisu članovi Odbora, svako može da dođe. Transparentan je, kako se to kaže, otvoren, javan i svako može da dođe, da radi, da kaže šta ima. Znači, ovde najoštrije odbijam takvu ideju da je vreme zakazivanja Odbora bilo tajno, da je bilo ko koga prevario u vezi sa tim. Odbor je zajednički, na predlog većine članove, odlučio da se sa petka pomeri na ponedeljak i na licu mesta odredio vreme. Sekretar nije zvao nikog posebno da obaveštava o tom vremenu. Svi su bili na licu mesta obavešteni o vremenu. Samo oni koji nisu bili tamo bili su pozvani.
Reč ima ministar.
Ja želim samo da vam kažem da sam zaista zadivljen lakoćom korišćenja neistina u ovoj Skupštini. Vođen je sastanak Visokog saveta i nikakvog mog uticaja nije bilo. Ja 90% ljudi ovde čak ni ne znam i priča o nekom predlogu, to je ono što je na kraju nakon donošenja odluke urađeno tehnički da se pošalje Skupštini. Međutim, ja se divim onima koji mogu da iznesu neistine, a da ne pocrvene. Moram vam reći, mogu da vam donesem ako treba tone materijala koji je razmatran i potpuno po drugačijim spiskovima, sa svim biografijama, pa ćete se uveriti u potpunu neistinu, ali ovde je izašla na videlo jedna stvar koja izgleda muči određenu grupu. Određen broj advokata iz Novog Sada očigledno ima problem što dolazi do promene u tužilaštvu. Mislim da je to sada izašlo na videlo. Nemam više šta da kažem.
Izvolite, narodni poslanik Snežana Lakićević-Stojačić, replika.
Zahvaljujem se predsedavajućem. Sekretar skupštinskog odbora ima obavezu da obavesti telefonski one članove odbora koji nisu prisustvovali sednici kada je dogovoreno njeno odlaganje i kada je zakazana sednica za neki drugi dan. Dakle, ukoliko je dogovoreno nešto usmeno, onda se to ne podrazumeva da će samim tim oni poslanici koji nisu prisustvovali sednici odbora to sami po sebi znati. Neko mora da im javi i za to služi sekretar odbora, pa samim tim je prekršena odredba o sazivanju sednica i blagovremenog obaveštavanja poslanika. Pogrešila sam, s petka na ponedeljak, permutirala sam dane. Tačno je, u ponedeljak za četiri je bila zakazana, održana je, kako ste i vi sami rekli u jedan sat, s tim da su naši poslanici obavešteni u 13,15 časova. Što se tiče onoga što je gospodin ministar malopre rekao, ne radi se o stavu nekolicine advokata iz Novog Sada, nego kao što sam vrlo precizno napomenula – o odluci Advokatske komore Vojvodine, što je mnogo značajnije, vrlo ozbiljna institucija, a isto tako radi se i o podršci Advokatske komore Vojvodine, stavu koji je na sednici Visokog saveta pravosuđa imao predsednik Advokatske komore Srbije. Dakle, obe advokatske komore, i Vojvodine i Srbije, iznele su iste primedbe i zauzele zajednički stav oko onoga – na koji način su donošene odluke i na koji način se raspravlja na sednici Visokog saveta pravosuđa. Hvala.
Povreda Poslovnika, narodni poslanik Branislav Ristivojević.
Ovaj put vas neću štedeti kao prošli. Izlazim da reklamiram povredu Poslovnika. Ne obraća se koleginica sa dužnim poštovanjem prema meni kao poslaniku ovde, ali i kao članu odbora. Laže, nije tačno - u jedan je gospodin Marković bio obavešten uredno o sednici, a zašto u ponedeljak nije došao, ne znam! Sedeli smo svi zajedno, odlagali smo za šest, za pet, za četiri, za tri, za dva i na kraju smo se složili da u 13,00 časova možemo da odložimo sednicu u ponedeljak. Zašto vi pričate da ga je neko lažno obavestio da je sednica u četiri, ja ne znam.
Izvolite, Snežana Lakićević-Stojačić.
Nijednog trenutka, nijednom poslaniku u Narodnoj skupštini Republike Srbije nisam rekla da laže i sigurno da nikada, kada budem govorila za ovom skupštinom, to nikome neću reći. Ja sam samo prenela činjenice koje sam saznala od kolega poslanika koji su članovi Odbora za pravosuđe. Molim vas da to što imate da kažete, kažete za govornicom. Poverila (poverovala) sam i verujem poslanicima sa liste DS – Boris Tadić.
Izvolite, replika.
Odbor za pravosuđe se završio u jednoj vrlo lošoj atmosferi, što je nažalost praksa postala na Odboru za pravosuđe. Ono što smo tada dogovorili, a što vi kažete da nije tačno, što smo mi čuli, jeste nastavak u ponedeljak u 16,00 časova. Posle sam ja pitao gospodina Vučkovića, on jeste dobio obaveštenje, recimo nije bio na Odboru. Na Odboru je bio dogovor da bude u 14,00. Svi su ustali, krenuli su. Vi ste imali jedan mali duel sa gospodinom Ristićem, niste ga ispoštovali, ni kao kolegu ni kao poslanika. Nakon toga gospodin Ristić i ja smo izašli. Da li ste vi dogovorili za 13,00 posle toga, ne znam. Očigledno je neko javljao da je u 13,00 časova, jer je javljeno gospodinu Vučkoviću, on je otišao u 13,00 časova. Meni je u 13,30 telefonom javljeno da je Odbor u 13,00, a ja sam krenuo na Odbor u 16,00. Ovo je ono što je sa naše strane istina. Tako je ispalo. To je samo dokaz da bi bilo bolje da se odbori vode u boljoj atmosferi. Gospođa Lakićević nije kriva. Nažalost, naš zadnji odbor se neslavno završio u jednoj diskusiji koja nije bila tolerantna. Nije bitno ko je odgovoran. Verovatno je došlo do pogrešne informacije. Znam da je bilo pitanje – da li može 16,00 časova i da li će se završiti do kraja. Posle toga smo mi izašli. Nije bitno, ne znam zašto smo se dokačili toga.
Molim vas da ne pominjete imena. Izvolite.
Rasprava je uredno vođena u petak, svi smo sedeli na Odboru. Ja sam prvo predložio šest sati po podne da bi bilo dovoljno vremena, jedan je rekao da ne može jer ima Odbor za bezbednost, drugi ima ovaj odbor, smanjivali smo sa pet, četiri, tri, dva i na kraju smo se našli na jedan. To je sve trajalo pola minute. Hoćete sada – neću, hoćete u pet – neću, hoćete u četiri – neću, na kraju u jedan. Nisam vama ništa prigovorio. Prigovorio sam koleginici Lakićević-Stojačić koja je malopre rekla da ne zna okolnosti, nego prepričava ono što je drugi rekao. I ne zna šta se dešavalo. Zato sam za nju rekao da govori neistinu, ne za vas.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Goran Davidović, a neka se pripremi narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Uvaženi predsedavajući, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, poštovani ministre, pretpostavljam da, Ho Hkada je Visoki savet pravosuđa predlagao zamenike tužioca, da se rukovodio profesionalnim, moralnim, ljudskim kvalitetima. Međutim, lično smatram da kada je u pitanju predlog koji je došao iz Jagodine i kada je u pitanju predloženi kandidat Slavica Atanasković, svakako je izbor mogao da bude drugačiji. Razlozi zbog kojih ovo pominjem su da ipak neko ko je studirao 14 godina sa prosečnom ocenom 6,35, sa radnim iskustvom, u nekakvoj fiktivnoj firmi, od sedam godina i sa početkom karijere tužioca u 45-oj godini, nije preporuka ni od strane Visokog saveta pravosuđa, a svakako nije preporuka ni da ovaj kandidat dobije podršku u ovoj skupštini. Koristim priliku da apelujem na kolege narodne poslanike, da ovog kandidata koji dolazi ispred Jagodine, pomenutu gospođu Slavicu Atanasković Skupština ne podrži za mesto zamenika okružnog tužioca. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, a neka se pripremi narodni poslanik Slobodan Vučković.
Dame i gospodo narodni poslanici, jutros su poslanici SRS, jedine opozicione stranke u Srbiji čekali da počne sednica Narodne skupštine, došli su na vreme, pre 10,00 časova, javljeno je – počećemo u 14,00 časova; u 14,00 časova poslanici SRS su bili ispred sale, opet ništa, još sat vremena smo čekali. Čekali smo da bismo dočekali ono što smo slušali već godinama – svađe, prepirke, optužbe za laž, falsifikate, izmišljotine između onih koji su trebali juče da slave, ili prekjuče, video sam ih pre nekoliko dana na ulicama Srbije, slavili su, a danas nastavljaju po starom, pokazujući da za sve što smo govorili da smo bili potpuno u pravu. U pravu su ovi jedni kad govore o ovim drugima i u pravu su ovi drugi kad govore o onima prvima. To je jedino potpuno sigurno da je istinito. Što se tiče principijelnosti u borbi za samostalnost tužilačke funkcije, rekao bih da su i jedni i drugi potpuno isti. Nikakve razlike nema, a mi ne znamo sa ovog spiska nikoga, nijedan nije član SRS, nije izašao iz kompjuterske baze podataka naše političke stranke. Iz vaših stranaka jeste i sve vreme ste raspravljali samo o tome da li u Subotici, u Užicu, Zrenjaninu, kao što jeste, nisam slučajno naveo, ostaju kadrovi DS i GSS i da li su u Novom Sadu dva ili tri čoveka iz DS menjaju ljudima iz DSS ili ne - da li je to rasprava koja treba da se vodi u najvišem domu Srbije, u vrhovnom zakonodavnom telu, da li je to način na koji treba da se razgovara. Jedni znaju šta je bilo na sednici Visokog saveta pravosuđa, a jedni znaju šta je bilo i pre sednice Visokog saveta pravosuđa, a mi ne znamo. Iz onoga što smo dobili ne možemo tačno ni da zaključujemo, a ni da ocenjujemo, mislim na ove kandidate. Jedino što znamo da u vašim svađama i u vašim raspravama, jedino je bitno bilo, a ovaj nam je nekada počinio neko zlo, ovaj nam nekada nije počinio neko zlo, ovaj nam je učinio uslugu, pa mog kriminalca nije gonio. Mi u SRS ne znamo ime nijednog od tužilaca koji su gonili i trpali su, mislim na zatvor i Vojislava Šešelja i Tomislava Nikolića i mnoge druge i nikome od njih se svetili nismo, niti ćemo, jer za nas je važno da tužilaštvo bude samostalni državni organ, ono, za razliku od sudija, za razliku od pravosuđa, dakle, to nije nezavisni državni organ, ali je samostalni državni organ i ne smeju političke partije na ovako brutalan način da se mešaju u izbor tužilaca kao što se danas mešaju. Ovde bi danas trebalo očekivati i trebalo je očekivati, pošto čujem da je u konfederalnom parlamentu danas raspravljano o tome, te je ministar Ljajić odgovarao na to da li su ugroženi Mađari, da vidimo kako je moguće i kome je to palo na pamet, kom to zločincu danas u Srbiji pada na pamet da stavlja drveni štap u anus nekom čoveku samo zato što pripada drugoj naciji i to je brojka od petoro ljudi, odnosno petorica su to i palo im je na pamet da jednom čoveku urade, a radili su i gore stvari, vršili su nuždu na njemu. O tome su ćutali mediji u Srbiji, o tome su ćutali tužioci i policija dva dana, dva dana niko to nije smeo da objavljuje - zašto?! Zato što je trebalo da se kaže, ti moraju da glasaju za Borisa Tadića, ne sme da se kaže da su Srbi ugroženi i da su to Srbima radili, dva dana je prećutkivano da bi se juče taj zločin obnarodovao, iako su svi nadležni državni organi bili upoznati sa tim. Zašto danas ne govorimo o problemima koji muče Srbiju, o vizama o kojima ste govorili, zašto nam je Rumunija juče uvela vize, zašto će Bugarska za koji dan da nam uvede vize, zašto danas ne govorimo o onome o čemu ste pričali da je najvažnije, o lancima i katancima, kada nove lance i katance na fabrike u Srbiji stavljate, svi zajedno, Tadić, Karić, Koštunica nikakve razlike nema, svi ste režim. Za jednu stvar se zabrinite, mi sami danas smo imali 46 posto protiv Tadića, Karića, Koštunice, svih režimlija, samo nam je četiri posto falilo. Dakle, samo četiri posto, kiša je pala na vas, sa 25 posto ste pali na pet posto podrške u biračkom telu i plakali – ne plakali, isto vam se piše, nestajete sa političke scene, toliko da znate. Što se tiče volje građana Srbije, vrlo brzo, videćete, zbog tužilaca, zbog lanaca i katanaca i zbog salate koju danas uvozite u Srbiju zajedno sa Karićem i zbog katanaca koje stavljate, zato ćemo uskoro sve da vas počistimo sa više od 50 posto, ono što niste ni sanjali, čemu se niste nadali. Hvala vam najlepše.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Vučković, a neka se pripremi narodni poslanik Zoran Krasić.
Dame i gospodo narodni poslanici, član sam Odbora za pravosuđe ove skupštine, ali sam bio i član Odbora za pravosuđe i upravu one prve višestranačke Skupštine koja je birana 1990. godine i koja je 1992. godine izabrala oko 2.300 sudija i nekoliko stotina javnih tužilaca. Moram da kažem da ovaj napredak o kome je ovde bilo reči nije nikakav napredak u odnosu na to vreme, jer ovo je veliko nazadovanje. Tada smo mi savesno i mesecima birali sudije i javne tužioce. Mesecima je to trajalo, svakog radnog dana u nedelji smo se mi sastajali, imali vremena za konsultacije, birali, imali obaveštenja, pribavljali obaveštenja itd. Danas smo u jednoj situaciji koja je dovela Narodnu skupštinu u jedan ponižavajući položaj, članove Odbora za pravosuđe i upravu takođe. Molim vas, mi smo dobili materijale o izboru, odnosno o Predlogu Visokog saveta pravosuđa u četvrtak, u petak je zakazana sednica, protivno Poslovniku, jer po Poslovniku, mora da se zakaže sednica odbora pet dana unapred, a može neki put i u kraćem roku, ako je to opravdano, a da li je to ovde bilo opravdano, ja ne znam. Molim vas, ja vas podsećam, na brzu ruku sam izvršio jednu proveru, 800 kandidata je ovde bilo za javne tužioce i za zamenike javnih tužilaca. Predložena su 72 kandidata, i recite mi ko je to u stanju da pročita, a kamoli da proceni i da prikupi obaveštenja od četvrtka do petka kada je bila zakazana sednica Odbora za pravosuđe. Ja na taj odbor namerno nisam došao, jer ne prihvatam da se za jedan dan o tako krupnim pitanjima izjašnjavam, ali sam došao na ovaj drugi odbor koji je zakazan za ponedeljak 28. juni. Moram vam reći, tu je sa gledišta ozbiljnog rada takođe bila jedna katastrofa, prelazilo se sumarno, na brzinu, takođe, bez određenih podataka, a posebno bez podataka relevantnih od strane Visokog saveta za pravosuđe. Ja moram da vam kažem da u odnosu na Visoki savet pravosuđa, ja lično imam velike primedbe, ali ne samo ja, imaju i članovi Odbora, odnosno sa Visokog saveta pravosuđa. Pred sobom imam dopis gospodina Vladimira Šešlije koji je član Visokog saveta pravosuđa kao predsednik Advokatske komore. On je protestovao pismeno Visokom savetu za pravosuđe što je materijal njemu dostavljen u petak 18. juna a sednica sa ovako obimnim materijalom, sa 800 kandidata i sa 72 predložena kandidata, ta sednica je zakazana za 21. juni, dakle, za tri dana. On je protestovao, on se uzdržao od glasanja, on smatra da je advokatura koja je po zakonu zastupljena u Visokom savetu pravosuđa onemogućena jednostavno da izvrši svoju funkciju i obavestio je o tome i Visoki savet pravosuđa i ovim pismom je obavestio poslanike u Narodnoj skupštini, bar je nas obavestio. Sa tim pismom, protestom gospodina Šešlije, kao predsednika Advokatske komore Srbije, saglasila se u svemu i Advokatska komora Vojvodine, čije pismo takođe imam. Dakle, ove brojke od 800 kandidata i 72 predložena kandidata najbolje kazuju da se ništa ne može rešiti u roku od jednog dana, kako je i bila zakazana sednica od četvrtka na petak, a onda je bila u petak odložena da bi članovi Odbora za pravosuđe mogli za dva dana, za vreme vikenda da prikupe određena obaveštenja. Neozbiljnost velika i napredak nikakav u odnosu na raniji rad ove Narodne skupštine. Izveštaji koji su dostavljeni Odboru za pravosuđe u Skupštini Visokog saveta pravosuđa, osim što su manjkavi sa ove tačke gledišta da određeni članovi Visokog saveta pravosuđa uopšte ne mogu da uzmu učešća i odbijaju da uzmu učešća u radu Saveta, kao što je gospodin Šešlija, vrlo su sumarni, vrlo kratki i sadrže, imate pred sobom sve te biografije, nekoliko šturih rečenica, nepotpunih, ko se kada rodio, kada je diplomirao, gde je radio, nikakve ocene nema, ni u jednom izveštaju o radnim kvalitetima predloženih kandidata, a kamoli o moralnim ocenama određenih kandidata. U toku sednice Odbora za pravosuđe čuli smo da su neki predloženi od strane Visokog saveta pravosuđa pod krivičnim progonom, odnosno da su protiv njih ponesene krivične prijave. Valjda bar takav podatak smo mogli dobiti za pojedine kandidate. Zašto je bilo potrebno da se sve ovo radi po hitnom postupku? Zašto ovako hitnom za dva tri dana? Ne vidimo nikakvu potrebu za tim, a pogotovo što je to pred leto, bez obzira na ove rokove, jer mi smo rokove mogli da produžimo, a da savesno razmotrimo i da se dogovorimo, kao što se i sada dogovaramo, pa zato ova sednica i kasni, temeljno i ozbiljno o svim kandidatima. Kada bismo imali jednu veću dozu odgovornosti, mislim da bi Narodna skupština trebalo da odbije sve predložene kandidate kao protest i da zatraži jedan drugi rok i sebi da odredi drugi rok da se na jesen izjasnim o svemu ovome. To bi bilo dostojno jedne skupštine koja vodi računa o svom dostojanstvu.
Reč ima narodni poslanik Branislav Ristivojević, replika.
Danas je Odbor za pravosuđe na tapetu, pa u svojstvu predsednika moram da repliciram opet. Sednica Odbora za pravosuđe zakazana je odmah nakon što nam je stigao materijal. Znači, materijal je stigao u četvrtak, četvrtak pre podne se štampao i zakazana je odmah za sutradan, za petak. Ne vidim šta može da bude od toga brže. Jedino da smo zakazali četvrtak-petak na noć, pa da ljudi dobiju materijal što pre u ruke. Po prirodi stvari, malo je vremena da se neko od četvrtka do petka upozna sa materijalom i po prirodi stvari je normalno bilo da će neko predložiti odlaganje i sa tim je zakazana sednica u petak da će vrlo verovatno neko odlaganje predložiti, ali bar smo se u petak videli i uzeli materijal u ruke. A da je sednica bila zakazana kojim slučajem u ponedeljak, onda bi se neko u ponedeljak setio da kuka kako mu pošta nije dostavila na vreme materijal i sl. Sednica je bila zakazana baš zato da Odbor bude siguran da su svi materijal dobili u ruke. Što se tiče toga koja je skupština bila bolja, ona prva višestranačka ili ova, a tada su isključivo političke partije postavljale tužioce, a danas telo u kom prevagu i maksimalan upliv ima struka. Ne znam šta je kvalitet, da li tada kada su partije delile tužilačka mesta, uvaženi gospodine, ili danas kada to predlaže skoro isključivo i u nadležnosti jednog stručnog tela. Treće, što se tiče tih dopisa kojima mašete ovde, mene živo interesuje zašto nisu upućeni ovoj skupštini, Odboru za pravosuđe, nego su upućeni vama i onda ih vi donosite za ovu govornicu. Da li ima neka tajna veza između tog gospodina Šešlije i vas ili tog gospodina iz Advokatske komore Vojvodine i vas kada samo vi imate te dopise, a mi svi ovde nemamo i ne možemo da raspravljamo o njima. Zaista ne mogu o tome da se izjašnjavam, kada taj papir niti sam video, niti sam ga dobio, niti u svojstvu poslanika, niti u svojstvu člana Odbora za pravosuđe. To su neka tajna dokumenta i tajni papiri. Hvala.
Tražite repliku? Ne vidim da vas je... dobro, izvolite.
Pošto je gospodin predsednik Odbora tražio od mene objašnjenje, ovaj dopis upućen je Visokom savetu pravosuđa, a ja imam samo njegovu kopiju. (Branislav Ristivojević: Zašto mi nemamo?) Ne znam zašto vi nemate gospodine. (Branislav Ristivojević: Otkud vama?) Dobio sam ga od gospodina Šešlije. Niste vi Visoki savet pravosuđa. (Branislav Ristivojević: Pokažite papir.) Zašto da vam podelim? Prema tome, Visokom savetu pravosuđa je uputio gospodin Šešlija, predsednik Advokatske komore, pa stavlja primedbu da advokatura koja po Zakonu jeste član Visokog saveta pravosuđa ne može da učestvuje ravnopravno u postupku. Drugo, želim da kažem, od četvrtka na petak u stvari sa 800 kandidata gde je predloženo 72. To se smatra normalno, uprkos Poslovniku koji kaže da u roku od pet dana, kaže Poslovnik, istina, može i kraće u opravdanim slučajevima. Da li je ovo opravdan slučaj sa ovolikom problematikom, sa ovakvim dnevnim redom, sa toliko kandidata da se od danas do sutra održava sednica Odbora za pravosuđe. To je neozbiljno.
Nema potrebe sa ovim da gubimo vreme. Kolega mi je sada dao i ja sam pogledao ovaj dopis. Znači, 26. je bio Visoki savet pravosuđa za sudove, a ovaj dopis nosi datum 25. Visoki savet je za sudove zakazan pre ravno skoro mesec dana i gospodin Šešlija je tada tražio da se za sudove, a ne za tužioce, jer je on održan pet-šest dana ranije, tražio je da se odloži zato što ima proslavu. Mesec dana se čekalo. On traži odlaganje dan pre. Ovo je tačno, ali radilo se govorim vam, Visoki savet za tužioce je održan ranije, znači, 26. je bio Visoki savet za izbor sudija. Prema tome, ne znam, jer ako je slato bilo šta za tužioce, to nisam dobio niti video do sada. Ili je naknadno, ali gledamo da je to slato Komori Vojvodine, odnosno jasno mi je da neki dogovor ima, pa se šalje pismeno. Kažem Visoki savet za tužioce je održan ranije da bi mogao da stigne za vanrednu sednicu. Znači, 26. je održan Savet za sudije. Imala se u vidu molba gospodina Šešlije da se odloži, jer je imao neku proslavu. To nije prihvaćeno od većine.
Hvala. Izvolite.
Gospodin ministar je tražio objašnjenje i nije dobro interpretirao. Malopre sam mu dao ovo da pogleda, nije dobro pogledao. Pročitaću vam taj deo, podsećam da su spiskovi prijavljenih kandidata za izbor javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca, a molim vas, radi se o tužiocima, a ne o sudijama, dostavljenim u petak 18.6, a sednica je zakazana za ponedeljak 21.6. Dakle, radi se o javnim tužiocima i radi se o roku od petka do ponedeljka za spremanje i pripremanje rasprave.
Hvala. Prvo je reč tražio gospodin Vučić, povredu Poslovnika, pa povredu Poslovnika gospodin Ristivojević. Izvolite.
Milina vas je gledati dame i gospodo narodni poslanici, vratiste se na ono isto što ste na petnaestak dana zaboravili. Prevarili narod, pa ajde sada opet "ovo nanovo". Ono što smo govorili gospodin Nikolić i ja danas, mi od toga nećemo odustati. Mi tražimo informaciju i od MUP-a Srbije i od ministra pravde o zločinu koji se dogodio u Temerinu, a pročitaću zašto tražimo. Naime, u prethodnom periodu, a vezano za ovu temu, povodom zamenika okružnih javnih tužilaca, gospodin Miodrag Surla zapisao je sledeće, kaže, u skladu sa izvedenim dokazima, a između ostalog, na glavnom pretresu, vrši izmenu optužnice protiv Ljuana i Bekima Mazrekua. To su albanski zlikovci koji su počinili brojna zlodela, a sada ćete čuti koja, a čućete i šta se dogodilo - što su sa više pripadnika bande učestvovali u napadu na grad Orahovac u periodu od 17. do 22. jula 1998. godine, kojom prilikom su ubijeni meštani Kostić Anđelko i Nikolić Rajko, a istovremeno kidnapovana su 43 lica, koja su najpre odvedena u Mališevo a zatim zajedno sa otetim licima iz drugih mesta odvedeni u selo Klečka u opštini Lipljan, što su zajedno činili grupu od 100 kidnapovanih ljudi. Znam da ovo nekoga ne interesuje ali građane Srbije interesuje pa vas zato molim za malo pažnje. Tu su najpre mučeni, a slušajte sad, gde je Ljuan Mazreku silovao jednu devojčicu srpske nacionalnosti, starosti između 12 do 15 godina, a jednom dečaku starosti oko osam godina odsekao uvo, dok je Bekim izvršio silovanje više ženskih osoba srpske nacionalnosti, nakon čega su njih dvojica, zajedno sa još 18 drugih pripadnika bande, izvršili masovno streljanje mučenih i masakriranih lica, umišljeno ih lišavajući života. Šta se dogodilo? Da li je prema tom tužiocu, odnosno zameniku tužioca bio korektan odnos? Ne! Ta dva zlikovca su pomilovana, obojica, i to dvostrukom odlukom pomilovanja. Odlukom pomilovanja su pomilovani oni koji su silovali srpske devojčice. Zato danas tražim informaciju o zločincima iz Temerina, da čujemo zašto i kako je nekom palo na pamet da stavlja drveni štap u anus nekom drugom čoveku, u ovoj zemlji. Da tu priču jednom završimo. Tražićemo to i na tome insistirati. Pročitao sam vam ovo da ne bi palo na pamet Borisu Tadiću da ih pomiluje zato što su glasali za njega. Da ne padne na pamet ni njemu niti bilo kome drugom u Srbiji! Zato tražim informaciju od ministra pravde i informaciju o tome ko je taj majčin sin koji je to zaustavio dva dana, da se ne čuje u Srbiji. Ko je taj koji je zabranio medijima da se o tome govori u Srbiji? Ko je taj koji je tu informaciju pustio tek u ponedeljak, iako se to dogodilo gotovo tri dana ranije? Zašto je ta informacija prikrivana od građana Srbije? Kome pada na pamet da zločince u Srbiji štiti? Zato tražim od vas tu informaciju i ukoliko je ne dobijemo za pola sata ponovo ću izaći za govornicu da je tražim, jer takvi zločini u Srbiji ne smeju da se ponove. flaša i Đorđe Martinović su počeli i doveli zlo na Kosovo i Metohiju. Plašim se da se ovim ne uvodi zlo u Vojvodinu. To nećemo da dozvolimo nikome ko vlada, ni režimu Tadića, Karića i Koštunice i nikome ko ubuduće ovom zemljom bude vladao. Hvala.
Gospodine Vučiću, reklamirali ste povredu Poslovnika. Razumem vašu potrebu da to kažete ali to nije...
Izvinjavam se gospodine predsedavajući.
Molim. Gospodin Ristivojević je tražio repliku. (Odustaje.) Za reč se javio narodni poslanik Zoran Krasić, a neka se pripremi Slobodan Živković. Izvolite.
U okviru ove tačke dnevnog reda možemo samo da konstatujemo da smo kao posledicu dobili jedno stanje uzrokovano neozbiljnim, pogrešnim i zluradim intervencijama za protekle četiri godine u oblasti pravosuđa. Mi smo suočeni sa problemom dobrovoljne, nasilne i Sabljom izazvane i sprovedene lustracije u tužilaštvu, a šire posmatrano i u sudovima. Mi danas moramo da pomenemo gospodina Batića kao idejnog kreatora pročišćenja u tužilaštvu, koji se prosto iznenadio kada je tamo negde 2001. godine konstatovao - zamislite, oni nisu podneli ostavke, moraćemo mi nešto da uradimo. I, naravno, intervencije su išle prema Zakonu o javnom tužilaštvu od novembra 2001. godine i taj kontinuitet je bio prisutan sve do pre mesec i po dana kada je takođe promenjen Zakon o javnom tužilaštvu. Dobili smo situaciju da neko zbog nestručnosti i nedostojnosti, kako to u zakonu stoji, mora biti razrešen. Ovde se menjao zakon nekoliko puta, pa smo 2003. godine dobili kategoriju - zamenika javnih tužilaca, kojima je prestala tužilačka funkcija zbog promene zakona, a oni gotovo da nisu ni dobili pojedinačni pravni akt kojim se na neki način utiče na njihov status u tužilaštvu. Znači, jedno pismo, jedno obaveštenje je bilo sasvim dovoljno, ili poput onog opštinskog javnog tužioca u Nišu, koji prođe kroz kancelarije gde se nalaze zamenici i kaže - od sutra nemate više potrebe da dolazite na posao, zakon je promenjen, prelazne i završne odredbe su jasne, rokovi su istekli, vi sutra niste više zaposleni u tužilaštvu. I, sada, to treba da se ispravi. Ovim predlogom Visokog saveta pravosuđa donekle je to ispravljeno u nekim opštinskim javnim tužilaštvima, kao i u okružnim javnim tužilaštvima, ali ta nepravda nije ispravljena u većini opštinskih javnih tužilaštava, gde su ljudi pomereni iako imaju 10 do 15 godina iskustva i baš iskustva na tužilačkim poslovima u tom tužilaštvu. To je prvi problem sa kojim je verovatno bio suočen Visoki savet pravosuđa. Ljute se neki, sada advokati, a bivši zamenici, jer je za svako mesto konkurisalo po 15 a negde i 60 kandidata, mahom ljudi koji su proterani 2002. i 2003. godine. Obećano im je sa ove govornice da će imati blagi prioritet u odnosu na druge kandidate, međutim Visoki savet pravosuđa to očigledno nije uvažio. Drugi problem je postupak. Postupak izbora, šire posmatrano, od dana kada je objavljen konkurs do praktično današnje sednice. U potpunosti se slažem sa onim poslanicima koji su ukazali na to da mi na sednici Odbora nismo imali mogućnosti da izvršimo kompletan uvid, ali moram da kažem i da je nadležnost Skupštine po principu - uzmi ili ostavi. Zvanični predlagač je samo Visoki savet pravosuđa, a Skupština može to da izglasa ili eventualno da se sa ove govornice ospori izbor nekog od predloženih kandidata, pa da se posebno glasa o tome. U tom domenu se kretao i Odbor za pravosuđe. Ako se pogledaju ovi predlozi videće se da je prisutan i nepotizam u najmanje četiri slučajeva. Za dva kandidata moram da kažem da je Odbor za pravosuđe reagovao i da je gotovo jedinstveno osporio izbor ta dva kandidata. Druga dva kandidata su nažalost ostala na spisku. Izdvojio sam mišljenje i iskoristiću današnju raspravu da osporim njihov izbor, jer u nekim tužilaštvima praktično imamo zatvoreni pravosudni krug. Bliski rođak u okružnom sudu, drugi u opštinskom, rođaci u okružnom i opštinskom javnom tužilaštvu, a ako se tome još dodaju i veštaci, ta grana vlasti, u liku tih sudija i tog javnog tužioca, više liči na porodicu nego na nešto što je vezano za zakon i nešto što treba da reprezentuje državu koja garantuje političku jednakost i ravnopravnost svim građanima pred Ustavom i pred zakonom. Tako se formira pravosudni monopol. Rezultat tog pravosudnog monopola je i činjenica da u ovom spisku za nekoliko opštinskih javnih tužilaca imamo situaciju da se prijavio samo jedan kandidat. To je lažna slika. Zašto lažna slika? Postoji mnogo više zainteresovanih, ali im je neko blago savetovao – ne konkuriši, biće izabran ovaj koji je i dalje v. d. javni tužilac, pa nam se desilo da se na nekoliko mesta pojave, kao predloženi kandidati za izbor, ljudi za koje se u najmanju ruku može reći da su bez opšte zdravstvene sposobnosti za zasnivanje radnog odnosa, uzimajući specifičnost tužilačke funkcije. Na nekoliko mesta je Odbor prihvatio moju sugestiju i jedna ili dve kandidature su osporene, ali ima takvih slučajeva još. O čemu mi danas, kao narodni poslanici, treba da vodimo računa, uzimajući u obzir i izmenjeni Zakon o javnom tužilaštvu? To znači da Visoki savet pravosuđa predlaže, a mi biramo, pa nekoga izaberemo a nekoga ne izaberemo. Ako pođemo od jednog kriterijuma – da svako od nas, ako kojim slučajem uđe u neki sud ili neko tužilaštvo, ne bi smeo da doživi neprijatnost da ga tužioci, sudije, daktilografi, oni koji vode upisnik, prozovu i kažu – pratio sam prenos, čuo sam kako se birao zamenik opštinskog ili okružnog javnog tužioca, izabrali ste čoveka koga ne odlikuje ni stručnost, ni dostojnost da obavlja tu funkciju. Da ne bismo doživeli to, verovatno da svi imamo, ako ništa drugo, onda makar moralnu obavezu da se raspitamo ko su ti koji su predloženi da se izaberu za tužioce. Svako ko bi pokazao minimum interesovanja, dobio bi vrlo kvalitetan odgovor u tužilaštvu i sudu – ko može, a ko ne može. Obično se kaže - kakav glas bije nekog stručnog saradnika, da li u sudu, da li u tužilaštvu, da li već postojećeg zamenika tužioca. Znači, ništa komplikovano, samo porazgovara sa ljudima koji su malo u toj oblasti. Kada se to sagleda, rezultati su sledeći: Peto opštinsko javno tužilaštvo u Beogradu – predložen je kandidat Lopušina Dragan. Njegove stručne sposobnosti ga ne devalviraju, ali ima veliki problem dostojnosti, da li bi mogao taj posao da radi. Dalje, Opštinsko javno tužilaštvo u Lazarevcu – Gajić Milorad. Da ne vadim spisak koji gresi se stavljaju tom čoveku - on dolazi iz Lajkovca, poznat je po mnogim predmetima i da ne ređam dalje, jer želim da zaštitim tu funkciju. Verovatno u Boljevcu, zato što je bio jedini kandidat, predložili ste Prvulović Nebojšu, ali samo zato što je jedini. Ako je u pitanju struka, verujte, mogli ste i boljeg da pronađete. Da li treba pominjati Bigović Milana iz Kosovske Mitrovice? Što se tiče radikala, uvek problematičan kandidat. Da li treba pominjati Jovanović Dragana, kandidata za opštinskog javnog tužioca u Opštinskom javnom tužilaštvu u Kruševcu? Jedini kvalitet u pogledu struke i dostojnosti su rodbinski odnosi sa jednim političarem, a ide kao sudijski saradnik na mesto opštinskog javnog tužioca. Dalje, osporen je kandidat Stojanović Desimir u Majdanpeku, mada je bio jedini. Dobro je što je Visoki savet pravosuđa prihvatio naše primedbe da povuče sve predloge vezane za Okružno i Opštinsko javno tužilaštvo u Prokuplju. Dobro je što je Odbor za pravosuđe prihvatio našu intervenciju i isto učinio kada je u pitanju izbor okružnog javnog tužioca u Subotici i opštinskog javnog tužioca u Subotici. Mislim da je to bila jednoglasna odluka prilikom glasanja. Ako pogledamo ovu drugu odluku o izboru zamenika javnih tužilaca, Republičko javno tužilaštvo je za zamenika Republičkog javnog tužioca predložilo Đorđa Ostojića. Ako ništa drugo, biće makar upamćen po tome dok je on bio Republički javni tužilac, 12.000 je uhapšeno. Od tog broja, ne znam da li ima četrdesetak protiv kojih se vodi postupak. Vi razmišljajte kako ćete da nadoknadite štetu, a već se javljaju oni koji su nezakonito uhapšeni, koji su držani u pritvoru po 20, 30 i ko zna koliko dana, a znam za jedan predmet – 105 dana. Kako će to da se naplati? Među kandidatima za zamenika Republičkog javnog tužioca nalazi se i Dragutinović Milun. On ima problem dostojnosti. Ako pogledate predlog za Prvo opštinsko javno tužilaštvo u Beogradu, kada su u pitanju zamenici, onda su gotovo svi drugi koji su se kandidovali bolji nego ova trojica koje ste predložili za izbor, i u pogledu struke, i u pogledu radnog staža i u pogledu profesionalne hrabrosti da se uhvate u koštac i da krivično gone tamo gde je opasno. Ne znam koji je kriterijum zadovoljila Zorica Zečević kad je predložena, kada gotovo svi kandidati koji su otpali za nekoliko koplja ispunjavaju sve uslove i predstavljaju kvalitet u odnosu na predloženog kandidata. Slično je i sa Četvrtim javnim tužilaštvom, gde ste predložili Nikolić Aleksandra, čiji izbor, naravno, osporavamo. Što se tiče Petog opštinskog javnog tužilaštva u Beogradu, gotovo svi kandidati koji su konkurisali, bolji su od ova dva koje ste vi predložili: Dvornik-Mihajlović Ivana i Koledin Zorana. To što je neko napravio karijeru u tužilaštvu od 2003. godine, od ablj, a došao iz neke zemljoradničke zadruge ili advokatske kancelarije svoga oca ili nekog prijatelja, to je politički problem onih koji protežiraju pojedine kandidate. Ali, ako se pogleda zakon i koje uslove treba da ispunjava kandidat, onda moram da vam skrenem pažnju da pogledate biografije pojedinih kandidata. Polovina njih nema ni četiri godine i jedan mesec radnog staža, što je neophodni uslov za izbor za zamenika opštinskog javnog tužioca. U nekim biografijama nema ni kada je položio pravosudni ispit, niti koliko uopšte ima radnog staža. Dobro je što se u Valjevu vraćaju oni koji su oterani. Nije dobro što ste za zamenika opštinskog javnog tužioca u Preševu predložili Naumović Trajka, jer on, pod teretom velikog broja krivičnih prijava, znao je gde treba da se učlani i napravi tužilačku karijeru. Radikali to neće da podrže, jer tu nema ni struke, ni dostojnosti. Zaječar – Marković Ivan. Učlanio se u jednu od vaših stranaka pre nekoliko meseci i to mu je garancija struke. Druga garancija mu je da Markovići drže pravosuđe. Što se tiče Jagodine, Tanasković Slavica je predloženi kandidat i za nju radikali neće glasati iz jednog prostog razloga što ona ne zaslužuje, a ona se sada nalazi u jednom dvojcu u tom tužilaštvu. Ja ne otvaram pitanje problema opštinskih tužilaca poput Požarevca i da ne ređam dalje, gde su neki ljudi tužilaštvo shvatili kao svoju firmu. Jedan od tih primera je svakako i Jagodina. Ako idemo dalje onda Kragujevčani najbolje znaju zašto radikali ne bi glasali za Jeftić Mariju koja je predložena za zamenika Opštinskog javnog tužioca u Kragujevcu, a to znaju i ovi poslanici iz Kragujevca. Tužilac može da ima svoj politički stav, ali nije dobro ukoliko je ostrašćen, vezan i ukoliko ga partijska pripadnost i političke simpatije gone da javnotužilačku funkciju podređuje političkim interesima. Verovatno je Niš dobar primer da se ukaže šta je Demokratska stranka tamo sve poništila. Tako su predložili Milovanović Radmilu. Jeste advokat, ali ima boljih kandidata. Za zamenika Opštinskog javnog tužioca Pavlović Nataša je postala stručna zato što se učlanila u jednu stranku, a Ćirković Dragana je totalno nepoznata što se tiče tužilaštva u Nišu. Tamo ima puno kandidata koji su konkurisali, koje je ablj obrisala i ove novotarije Demokratske stranke kada je upitanju Zakon o javnom tužilaštvu. Kada je u pitanju Niš, kao i šabačko pravosuđe, tu se knjige pišu. Što se tiče Novog Sada i zamenika u Okružnom javnom tužilaštvu, verovatno Gvojić Željko ne bi ispunjavao uslove koje zakon propisuje. Slično je sa Opštinskim javnim tužilaštvom u Požarevcu, gde je predloženi kandidata Atanacković Jovanka, a da vas podsetim da ste za zamenika Okružnog javnog tužioca u Pirotu predložili Savić Nikolu koji je pre nekoliko godina, da ga ne bi zvanično razrešili, sam otišao iz tužilaštva, primirio se kao advokat posle nekoliko godina, postao blizak nekima i postao zvanično kandidat Visokog saveta pravosuđa. Radikali za njega neće glasati, kao ni za Lazović Branislava koji je predložen za zamenika okružnog javnog tužioca u Smederevu. Postao je kandidat zato što je podržao, pomogao, a i hvali se da je član jedne nove stranke koja se formira. Što se tiče predloženog kandidata za zamenika Opštinskog javnog tužioca u Staroj Pazovi, predložili ste Nešković Slobodanku. To je predlog Slobodana Miloševića, ne onog iz Haga, nego sudije Vrhovnog suda, jedan od deset njegovih predloga. Ona je bila zamenik sekretara Izborne komisije, pokazala se. Radi na nekim krivičnim predmetima protiv čelnika u toj opštini i naravno ti predmeti spavaju u ladici. Vatreni je član jedne od stranaka koja više nije na vlasti, ali je u koaliciji i to je jedini njen kvalitet. U Šidu isto. Vatreni član jedne vrlo male omb strankice. To je jedini kvalitet i dokaz stručnosti. Što se tiče Subotice, po biografiji može da bude blistava karijera, ali radikali nikada neće glasati za Aleksić Milijanu. Slično je sa jednim od kandidata za zamenika opštinskog javnog tužioca. Što se tiče Užica sve je jasno. Napredak u karijeri i pravo da se vrše tužilačke funkcije ostvarene su zahvaljujući ko je čija kćerka, to treba da znate, ko se na vreme učlanio 5. oktobra u stranku, ko je pokušao da zavede red u Okružnom javnom tužilaštvu, tako da Vidaković Zoran nije naš kandidat, za njega nećemo glasati. Slično je i sa Radibratović Željkom, a što se tiče Opštinskog tužilaštva u Užicu mi osporavamo Gačić Mariju i Janković Anu. Čačak, Čačani znaju ko je Aranđelović Dragan i od kada pravi karijeru - što ablj, što 5. oktobar. U Šapcu verovatno vam je poznato kakva je situacija. Na sednici Odbora za pravosuđe pomenuta su i neka imena van pravosuđa koja diktiraju i haraju i koja su napravila čudo u tom opštinskom javnom tužilaštvu. Na kraju, da ne bude neke veće zabune, danas na Pravnom fakultetu u Beogradu je jedan događaj. Da li deca upisuju ili polažu prijemni, velika je gužva. Svako od njih je došao do Pravnog fakulteta sa velikom nadom. Verovatno će manje od 10% njih da završi iz ove generacije. Verovatno će 1% od njih da bude u prilici da vrši funkciju tužioca ili sudije. Oni su otišli na Pravni fakultet sa velikom nadom, oni veruju. Da bi ta deca koja se danas upisuju verovala u tu profesiju kojom žele da se bave povlačite ove predloge, odustajte od ovih gde smo osporavali ovo, pokušajte neki red da zavedete i više se volite nego što se svađate. Vi ste na istoj strani samo vas niko nije obavestio.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Živkucin, a neka se pripremi narodni poslanik Boško Ristić.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama su brojni predlozi za javne tužioce i za zamenike javnih tužilaca koje nam je ispostavio Vrhovni savet pravosuđa. Među tim brojnim predlozima za tužioce i za zamenike javnih tužilaca svakako je po nama, iz Srpskog pokreta obnove i Nove Srbije, najzanimljiviji i najskandalozniji predlog Visokog saveta pravosuđa da zamenik u Republičkom javnom tužilaštvu bude Milun Dragutinović. To je neverovatno skandalozan predlog, jer osim šture hronologije njegovog napredovanja u karijeri mi ne možemo iz ovoga što smo dobili od Visokog saveta pravosuđa da zaključimo šta je to što Miluna Dragutinovića preporučuje da i dalje obavlja ovu veoma važnu i odgovornu funkciju u pravosuđu. Šta je to čime je Milun Dragutinović zaslužio da i dalje bude zamenik javnog tužioca u Republičkom javnom tužilaštvu, a s obzirom na to da to ovde ne možemo da pročitamo, ne možemo da vidimo, onda nam ne ostaje ništa drugo nego da zaključimo da Miluna Dragutinovića preporučuje njegovo svojsko petogodišnje zalaganje da zataška zločin na Ibarskoj magistrali, da zataška ono što su zločinci učinili u tom stravičnom zločinu i da pokuša da zataška sve one koji su bili saučesnici i koji su bili suorganizatori onoga što se događalo 3. oktobra 1999. godine na Ibarskoj magistrali. Podsetiću vas – Milun Dragutinović u svojstvu javnog tužioca je nadležan kada je reč o zločinu na Ibarskoj magistrali. Milun Dragutinović je taj koji uprkos brojnim materijalnim dokazima, koji uprkos osvedočenim falsifikatima onih koji su pomagali u zataškavanju zločina na Ibarskoj magistrali, koji uprkos izjavama svedoka, koji uprkos priznanju samog Mihalja Kertesa koji je nesporno glavni, ključni čovek u zataškavanju zločina na Ibarskoj magistrali, Milun Dragutinović i pored svega toga nije podigao optužnicu protiv Mihalja Kertesa, Milun Dragutinović nije podigao optužnicu ni protiv Milorada Ulemeka – Legije, ni protiv Milorada Bracanovića, ni protiv Branka Đurića. Dakle, Milun Dragutinović je taj koji štiti zločince, štiti pomagače u izvršenju zločina, štiti saučesnike u zataškavanju zločina i Milun Dragutinović je taj koji u skladu sa činjenicama u njegovom delovanju postaje i sam saučesnik zločina. Samo ću vam ukratko pročitati šta se događalo i šta je to Mihalj Kertes uradio, a Milun Dragutinović zna, zna čitava javnost, uneseno je i u zapisnik kao dokaz, i pored toga Milun Dragutinović ne preduzima ništa. Naime, odmah nakon četvorostrukog ubistva na Ibarskoj magistrali, kamion ubicu Službe državne bezbednosti Mihalj Kertes, dodelio je Jedinici za specijalne operacije je 2. septembra 1998. godine. Nakon tog stravičnog zločina, Mihalj Kertes u saglasju sa Radomirom Markovićem čini seriju falsifikata. Najpre Mihalj Kertes naređuje da se uklopi rešenje od 2. septembra 1998. godine kojim je kamion marke mercedes 35 dodeljen MUP-u Srbije, tako što će se to rešenje falsifikovati i promeniti u rešenje kojim se kamion marke mercedes dodeljuje EPS-u, tačnije Površinskom kopu u Belaćevcu. Milun Dragutivnoć sve to zna. Takođe zna da je Mihalj Kertes u knjizi Savezne uprave carina, u tzv. knjizi koja se zove 'kontrolni' pobrisao belilom da je primalac kamiona MUP Srbije i preko toga ispisuje svojeručno da je primalac kamiona EPS. Potom Mihalj Kertes izdaje novo rešenje u kojem vlastitim potpisom kaže da je kamion ubicu 2. septembra 1998. godine dodelio EPS-u, odnosno rudniku, i da je kamion preuzeo i odvezao u rudnik izvesni Desimir Prodanović. Sve ove falsifikate koje je učinio Mihalj Kertes trebalo je da potpiše i Petar Rajić koji je u to vreme bio načelnik u Saveznoj upravi carina i to načelnik za dodelu vozila, ali Petar Rajić to odbija. Nije želeo da učestvuje u falsifikovanju i prikrivanju zločina. Zbog toga 21. novembra 1999. godine Petar Rajić gubi život u saobraćajnoj nesreći, zamislite, na Ibarskoj magistrali. Kada je Rajić uklonjen, Mihalj Kertes ispod svojih krivotvorenih rešenja potpisuje mrtvog čoveka, tako da mi imamo, to ću vam i posle pokazati, potpis kojim se na rešenju o predaji vozila EPS-u nalazi ime mrtvog čoveka, odnosno falsifikovan je potpis Petra Rajića. Mihalj Kertes potpisuje i Desimira Prodanovića, takođe pokojnog, smrtno ranjenog od albanskih terorista, koji je baš u vreme kada je Mihalj Kertes pisao ovo rešenje poginuo, a piše na tom rešenju da je Desimir Prodanović taj koji je preuzeo vozilo i odvezao ga u Belaćevac. Desimir Prodavnović, uzgred budi rečeno, dok je bio živ, nije ni znao da upravlja motornim vozilom. Posle svega Mihalj Kertes na zahtev Radomira Markovića, u decembru 1999. godine isti takav kamion marke mercedes 35 poklanja Legijinoj jedinici za specijalne operacije, poklanja ga bazi u Lipovici, farba ga u zeleno i na taj način pokušava da obmane istragu i pokušava da uveri istražitelje da je reč o tom kamionu koji nije učestvovao u atentatu na Ibarskoj magistrali. Sve ove navode istrage, sve ove nepobitne dokaze, sve ove falsifikate Mihalj Kertes je priznao na svedočenju 6. marta 2001. godine, Mihalj Kertes je sve ove navode ponovio u svedočenju 28. januara 2002. godine. Ovde pred sobom imam fotokopiju dopisa Savezne uprave carina kojim Savezna uprava carina obaveštava MUP Republike Srbije da se teretno vozilo marke mercedes 35 dodeljuje EPS-u iako je već odavno konstatovano, iako je MUP Srbije upravo zahtevao da se taj zločin prikrije na ovaj način. Ovde je potpis falsifikat. Ovde je Mihalj Kertes potpisao pokojnog Petra Rajića koji je, podsetiću vas, odbio da potpiše ovakav dopis. Ovde pred sobom takođe imam falsifikovano rešenje Savezne uprave carina na kojem piše da se vozilo marke mercedes tih karakteristika dodeljuje EPS-u sa potpisom Mihalja Kertesa. Falsifikat je, jer već tada to vozilo nije postojalo, bilo je uništeno, odnosno oštećeno u zločinu na Ibarskoj magistrali. Takođe pred sobom imam i zapisnik o primopredaji mercedes kojim Desimir Prodanović tobože prima vozilo i tobože ga vozi u Belaćevac u rudnik. Desimir Prodanović već tada nije bio među živima i to je neverovatan, očigledan falsifikat. Zašto vam ovo pokazujem i zašto vas podsećam na ove činjenice? Iz prostog razloga što je nekom u Visokom savetu pravosuđa palo na pamet da predloži Miluna Dragutinovića da bude zamenik u javnom tužilaštvu i to u Republičkom. Nama se predlaže da čovek koji je avanzovao prošle 2003. godine ostane na toj visokoj pravosudnoj funkciji i pored činjenice da je čovek nesporni saučesnik onih koji su izvršili zločin na Ibarskoj magistrali. Postavlja se pitanje ko je taj ko štiti Mihalja Kertesa, osim Miluna Dragutinovića. Nije sporno da Milun Dragutinović nije jedini koji štiti Mihalja Kertesa. Postavlja se logično pitanje - šta je to što štiti Mihalja Kertesa, šta je to što štiteći Mihalja Kertesa promoviše Miluna Dragutinovića i forsira ga da i dalje obavlja visoku pravosudnu funkciju?! Postavlja se takođe pitanje, sasvim logično pitanje, ako je i pored ovolikih očiglednih dokaz Milun Dragutinović bio u stanju da ignoriše potrebu da podigne optužnice, ako je i pored činjenice da je čitava srpska javnost bila usredsređena na taj slučaj na suđenje u vezi sa zločinom na Ibarskoj magistrali, da je Milun Dragutinović i to ignorisao, onda se nameće zaključak šta će se tek događati sa nekim slučajevima koji dopadnu šaka Milunu Dragutinoviću, a koji nisu tako jasno, decidno i precizno dokazani. Nameće se, takođe, pitanje šta će se događati sa slučajevima koji dopadnu šaka Milunu Dragutinoviću, a koji nisu pod lupom cele javnosti. Nije teško zaključiti šta se sve tu može izroditi. Dakle, mi smo u SPO i NS, kada smo videli ovaj predlog, prvo, nismo verovali, a onda smo se zaista zapitali zašto se to radi, zašto se to događa, koji su to motivi i ko su ti ljudi kojima ovako nešto pada na pamet. Milun Dragutinović, da zaključim, nema ni profesionalnih ni moralnih kvalifikacija da obavlja ulogu, odnosno funkciju zamenika javnog tužioca u Republičkom javnom tužilaštvu. Poslanički klub SPO i NS će glasati protiv ovog predloga, jer smo sigurni da on nije dostojan da obavlja tu funkciju. Hvala lepo.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Boško Ristić, a neka se pripremi narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedniče i predsedništvo, meni je žao što ministar pravde sada nije prisutan da čuje kritike koje ima poslanički klub DS na način kako su predlagani kandidati za izbor za najviše pravosudne funkcije u državi. Pre svega bih se vratio na pređašnje izlaganje u ovom visokom domu gde sam osporio ustavnost zakonskih predloga, pre svega Zakona o sudijama, Zakona o visokom savetu pravosuđa i Zakona o tužilaštvima. Inače, Ustavni sud je i prihvatio moju inicijativu da se izvrši ocena ustavnosti ovih zakona, pa je ta inicijativa prosleđena Parlamentu i da se u roku od 60 dana izjasni o osnovanosti ove inicijative. Ovo jeste u vezi sa temom o kojoj raspravlja Skupština Srbije, jer se postavlja pitanje legitimiteta i samog Visokog saveta pravosuđa da daje predloge Skupštini za izbor kandidata za nosioce javnotužilačkih funkcija. Kada je reč o sastavu Visokog saveta pravosuđa, želim da podvučem da Visoki savet pravosuđa nema legitimitet i ne predstavlja nezavisnu i samostalnu sudsku vlast u Srbiji, a zbog čega? Pre svega, zbog toga što nije biran od svih sudija i svih tužilaca u Srbiji, kako bi izvukao legitimitet za svoja postupanja. Posebno je pitanje koje želim da postavim ministru pravde, a učestvovao je u konstituisanju Visokog saveta pravosuđa, a koji se konstituiše na taj način što po funkciji ministar pravde, predsednik Vrhovnog suda i Republički javni tužilac čine uži sastav ili deo užeg sastava Visokog saveta pravosuđa. Međutim, u Srbiji ne postoji predsednik Vrhovnog suda, ne postoji Republički javni tužilac, već postoje vršioci dužnosti. Postavlja se pitanje, kada od Visokog saveta pravosuđa dobijemo predlog za izbor Republičkog javnog tužioca i predsednika Vrhovnog suda koji sada vrše tu dužnost, da li će oni moći da učestvuju u radu Visokog saveta pravosuđa i da li će moći kao članovi Visokog saveta pravosuđa da budu birani za vodeća mesta u srpskom pravosuđu, jer Zakon o Visokom savetu pravosuđa sprečava članove Visokog saveta pravosuđa da budu birani za najviše funkcije ili da napreduju u službi. Upravo ta koncepcija kako je postavljena Zakonom o Visokom savetu pravosuđa stvara konfuziju. Smatram da su vršioci dužnosti i predsednika Vrhovnog suda i vršilac dužnosti Republičkog javnog tužioca korektni u profesionalnom i u svakom drugom smislu, ali su sada sebe doveli i ovim zakonom u poziciju da ne mogu biti predloženi za kandidate za ove visoke pravosudne funkcije. Postavlja se pitanje predloga koji je uputio Odbor za pravosuđe i upravu, a ja želim da podsetim predsednika ovog Odbora, koji je malopre polemisao sa članovima Odbora, a koji dolaze sa liste DS, upravo o načinu vođenja sednica tog Odbora i o uskraćivanju prava poslanicima da učestvuju u raspravi u tom o Odboru. Ja sam, kao poslanik, iskoristio svoje pravo da prisustvujem sednici Odbora za pravosuđe i upravu i stavio sam primedbu da je prekršen Poslovnik u članu 49. stav 2, koji daje i definiše ovlašćenja Odbora za pravosuđe i upravu. Odbor za pravosuđe i upravu, kada su u pitanju predlozi za nosioce tužilačkih funkcija ima pravo po Poslovniku, kaže, podvlačim, član 49. stav 2. da daje mišljenje na predlog Republičkog javnog tužioca da se izaberu zamenici javnih tužilaca koje bira Vlada. Ovo očigledno govori o neusaglašenosti odredbe člana 49. stav 2. sa Zakonom o javnim tužilaštvima, ali i sa Ustavom Republike Srbije. Ja sam tražio da se Odbor izjasni, pre svega da li je nadležan da upućuje predlog Skupštini. S obzirom na to da je predsednik Odbora uskratio meni pravo da se Odbor izjasni o primedbi na kršenje Poslovnika, koristim ovu priliku da se Skupština izjasni, odnosno da uputi ovaj prigovor Administrativnom odboru koji bi razrešio ovaj sukob koji imamo u ovim opštim pravnim aktima. Želeo bih da upoznam i opštu javnost i poslanike u ovoj skupštini da je Zakon o tužilaštvu i predlog Visokog saveta pravosuđa ništa drugo nego razrešenje pojedinih, odnosno jednog broja nosilaca javnotužilačkih funkcija, a bez prava da učestvuju u raspravi o svom radu, da imaju mogućnost da se na demokratski način se izjasne o tome da li su dobro radili bez obzira na period kada su birani. Ovde imamo jednu linearnu smenu nosilaca javnotužilačkih funkcija samo zato što su birani u određenom periodu. Na taj način oni su stavljeni u nepovoljan položaj ili u neravnopravan položaj sa ostalim nosiocima javnotužilačkih funkcija. To jeste bila jedna od tema, a time se i bavi moja inicijativa koju sam podneo Ustavnom sudu Srbije i usvojena je, a sada je prosleđena Skupštini na izjašnjavanje. Postavlja se pitanje celishodnosti ovog izbora, s obzirom na to da će verovatno upravo ove odredbe pravosudnih zakona koje sam pomenuo biti osporene i biti stavljene van snage, odnosno uklonjene iz pravnog sistema Srbije. Želim posebno da naglasim da međunarodna pravna dokumenta koja definišu položaj i poziciju nosilaca javnotužilačkih funkcija i opštih pravosudnih funkcija imaju posebnu pravnu zaštitu gde se kaže da niko ne može razrešavati tužioce osim u slučajevima koji su predviđeni za razrešenje sudija i da to može činiti samo organ, nezavisni pravosudni organ, koji predstavlja nezavisnu sudsku vlast. Prema načinu izbora, Visoki savet pravosuđa ne predstavlja nezavisnu sudsku vlast i nezavisan pravosudni organ. Inače, razrešenja tužilaca u Srbiji su protivna članu 106. Ustava Srbije koji glasi - i funkcija javnog tužioca je stalna. Javnom tužiocu ne može prestati funkcija niti može biti protiv svoje volje razrešen dužnosti, osim u slučajevima predviđenim za sudiju, na način utvrđen zakonom. Upravo, način razrešenja sudija predviđa da predlog ide ka Velikom personalnom veću u slučajevima kada sudija ne vrši svoju funkciju dostojno, odnosno u skladu sa zakonom. Na ovakav način je grubo prekršen Ustav i podneću inicijativu za ocenu ustavnosti odluke ove skupštine i na odluke i Visokog saveta pravosuđa i na odluke Odbora za pravosuđe i upravu Narodne skupštine. Očekujem da će Ustavni sud ponovo, po peti put prihvatiti inicijativu za ocenu ustavnosti i osporiti ovakvo ponašanje Visokog saveta pravosuđa. Izgovor za ovakvo ponašanje je navodna kratkoća roka. Ministar pravde koji je ovlašćen od Visokog saveta pravosuđa da zastupa njegov predlog u Odboru za pravosuđe Skupštine kaže, morali smo ovako brzo da zakažemo sednicu i Visokog saveta pravosuđa i da u kratkom roku dostavimo predlog parlamentarcima na izjašnjavanje, iako nisu imali mogućnost da te predloge provere na terenu, jer su birani od građana. Navodno, ukoliko do 15. jula ne izvršimo reizbor tužilaca ostaće bez posla, ali prijatelji i dragi poslanici, uopšte želim da pitam celokupnu javnost, ko je kriv zbog toga što je Visoki savet pravosuđa i Ministarstvo pravde došlo u cajtnot da do 15. jula mora navrat-nanos da razrešava i bira tužioce. Zar nije bilo celishodnije da ministar pravde predloži ovom parlamentu da pomeri rok koji se odnosi na 15. juli tekuće godine zbog nemogućnosti Visokog saveta pravosuđa da blagovremeno pripremi predlog za kandidate za nosioce javnotužilačke funkcije. Prema tome, celishodnije je bilo da ova sednica Skupštine uopšte ne bude održana, kao i da se ne odlučuje o predlogu Visokog saveta pravosuđa, pre svega zbog toga da bi ministar pravde mogao Parlamentu da podnese Predlog zakona za izmenu Zakona o tužilaštvima, gde bi se rok 15. juli pomerio za najduže mesec dana i na taj način stvorile opšte pretpostavke da stručna javnost učestvuje u predlaganju kandidata za javne tužioce i njihove zamenike. Posebno želim da osporim način na koji radi Visoki savet pravosuđa. On više liči na rad neke masonske lože, jer se ne zna kada se zakazuje, ne znaju se predlozi koji su bili upućeni Visokom savetu pravosuđa, jer je pravo Odbora za pravosuđe i upravu republičke Skupštine da bude upoznat sa predlozima kandidata koji su otišli ka Visokom savetu pravosuđa kako bi se blagovremeno pripremili. Ustav Srbije predviđa da Narodna skupština bira tužioce i njihove zamenike. Kada se kaže bira, to znači da nadležni Visoki savet pravosuđa treba da stavi veći broj kandidata između kojih bi se izbor obavio. To jeste jedna od odluka koja je osporena u ovom zakonu i sadržajni deo inicijative o kom se Ustavni sud izjašnjavao i tu inicijativu smatra umesnom. Nije tačno obrazloženje koje smo dobili kao sastavni deo predloga kandidata za izbor za tužioce i zamenike koji se sastoji iz tri rečenice. Dakle, obrazloženje je dato jedinstveno za sve kandidate i stoji u najkraćem da su svi dostojni za obavljanje javnotužilačke funkcije i da ispunjavaju zakonom propisane uslove. Međutim, kada smo prešli na razmatranje pojedinih predloga, utvrdili smo da to uopšte nije tačno, da takvo jedno linearno i blanko dato obrazloženje ne pije vodu, zato što mnogi predloženi kandidati ne ispunjavaju upravo zakonom propisane uslove. Neki su pod istragom, a neki nisu dostojni da obavljaju javnotužilačku funkciju. To smo dokazali i na samom Odboru za pravosuđe i upravu je osporen veliki broj kandidata upravo iz tog razloga. Nažalost, novi pravosudni zakoni nisu napravili pomak u reorganizaciji pravosuđa. Tačno je i slažem se sa konstatacijom nekih mojih prethodnika koji su govorili danas pred ovim parlamentom da je stanje u pravosuđu loše. Bilo je loše i 2000. godine i 5. oktobra, loše je i sada kada je nova Vlada preuzela ingerencija nad pravosuđem. Zbog čega? Zato što zakoni koji su doneti kao podloga za reformu u pravosuđu ne odgovaraju suštini i cilju. Reforme pravosuđa moraju da budu korenite, a garancije sudijske, samostalnost i nezavisnost, moraju biti date u samom Ustavu, a očekujem da će ova skupština smoći političku snagu, odgovornost i postići dogovor upravo oko ovih garancija u budućem ustavno-pravnom aktu. Ove promene koje sada imamo ne obezbeđuju nezavisnost sudske vlasti, jer postoji unutrašnja samostalnost nosilaca sudijskih i javnotužilačkih funkcija u odnosu na vrh pravosudne vlasti. Pre svega, mi nismo dobili jasno definisanu sudsku vlast. Ko čini sudsku vlast i odakle izviru njihova ovlašćenja. Dobili smo jednu oligarhiju koja je godinama taložena u Vrhovnom sudu Srbije koji bira članove Visokog saveta pravosuđa i sada uz pritiske političkih snaga oličenih pre svega u predstavnicima koji čine sastav, uži sastav Visokog saveta pravosuđa vrše uticaj na izbor kandidata za pravosudne funkcije. U tom kontekstu, podržavam govor kolege Vučkovića i stav koji je izrazila Advokatska komora Srbije preko svog predstavnika gospodina Šešlije, predsednika Advokatske komore Srbije, koji se uzdržao od glasanja u vezi sa izborom kandidata za javne tužioce i njihove zamenike. Tako, da ne bismo dezavuisali javnost. Jedna sednica, druga sednica. Gospodin Šešlija je uskratio svoj glas i nije hteo da učestvuje u glasanju, zato što se duboko ne slaže sa načinom kako je ta sednica zakazana, sa načinom kako su predlagani kandidati, a čuli ste iz izlaganja gospodina ministra da i on sam kaže da ne poznaje 90% kandidata. Kako ste gospodine ministre odlučivali o tim kandidatima? Kako ste svoj glas dali tim kandidatima? Nije mi jasno kako se konstituisao Visoki savet pravosuđa, ponovo postavljam pitanje ministru koji je sada ušao u salu, kada po samom zakonu i Visokom savetu pravosuđa predsednik Vrhovnog suda i Republički javni tužilac čine uži sastav Visokog saveta pravosuđa zajedno sa nekim drugim licima. Postavlja se pitanje, da li vršioci dužnosti mogu da budu članovi Visokog saveta pravosuđa. Nije mi jasno na koji način su se konstituisali. Još jedna stvar koja diskriminiše Skupštinu u kontroli ovih javnih ovlašćenja koja ima Visoki savet pravosuđa je to što nema svog predstavnika u Visokom savetu pravosuđa. Do sada je bila bar mogućnost da sve tri grane vlasti na ustavom propisan način koordiniraju postupak izbora za najviše pravosudne funkcije, a ovog puta je Skupština uskraćena. Došli smo u poziciju da dobijemo oktroisani predlog o kome imamo kratak rok da se izjasnimo bez mogućnosti provere na terenu. Ipak, poslanička grupa DS i ja u njeno ime, imam zadatak da osporim pojedine kandidate za nosioce javnotužilačkih funkcija i zamenika, jer smo dobili informacije sa terena da sledeća imena treba osporiti. Detaljnije smo se izjašnjavali na Odboru za pravosuđe gde smo za svaku primedbu izneli konkretan razlog i konkretne podatke. To su: u Okružnom javnom tužilaštvu u Požarevcu Ljubiša Vasić, u Šapcu Anđelić Radenko, u Nišu Milovanović Radmila; u Opštinskom javnom tužilaštvu u Šapcu Pantelić-Negovanović Ana; u Okružnom javnom tužilaštvu u Kraljevu Antonijević Avram, u Okružnom javnom tužilaštvu u Pirotu Savić Nikola; Republički zamenici: Stanko Vujić, okružni tužilac u Novom Sadu Zoran Pavlović, zamenik okružnog tužioca u Novom Sadu Željka, a proveriću prezime, a drugi je Siniša Keserić. Neko od sledećih govornika će dati prezime ovog kandidata. Zahvaljujem se na pažnji.
Hvala vama. Po Poslovniku se javio poslanik Vučić, a potom reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Neću dugo, gospođa Radeta će odmah imati priliku da vam se obrati. Još jednom tražim, na šta sam već ukazao, ali mislim da predsednik Narodne skupštine nije bio prisutan, i neću odustati od toga dok objašnjenja ne dobijemo. Više me, gospodine ministre, ne interesuje ko je štitio interese Borisa Tadića, niti nas to zanima, pa je krio tu informaciju o zločinu koji se dogodio u Temerinu. Interesuje me, pre svega, da se konačno ustanove motivi takvog stravičnog zločina, da nam se ne bi ponovila priča o Ljuanu i Bekinu Mazrekuu, da ne bi palo na pamet nikome, pa ni Borisu Tadiću, da ih abolira od krivičnog gonjenja zato što su glasali za njega, ili zato što je dobio podršku Jožefa Kase. Mi tražimo od vas da nam kažete ko je tužilac, ko je taj koji je iz Novog Sada zabranio da se ta informacija publikuje. Ne interesuju me mediji, ni Tadića, ni Karića, ni Koštunice, bilo ko iz režima, interesuje me ko je taj tužilac, ko su ti ljudi koji su tražili da se zaustavi objavljivanje ovakve informacije. Da vidimo ko je taj koji to pokušava da zataška. Da vidimo kome to pada na pamet da se danas zalaže za to da se ćuti o takvom zločinu. Da li je to zato što sme da se priča samo o stvarnim i navodnim zločinima koji Srbi počine? A, o drugima ne sme da se priča? Da li mi to treba da se klanjamo svima drugima i da budemo građani drugog ili trećeg reda u ovoj zemlji? Samo zato što smo slučajno Srbi, ili to treba da postane uobičajeno i normalno da neko stavlja drveni štap u anus nekom muškarcu zato što je pripadnik druge nacionalnosti, da posle toga po njemu vrše nuždu, da mu spaljuju testise i da o tome nijedna televizija ne obaveštava javnost, da o tome niko ništa ne govori!! Zato što su ti podržali demokratskog kandidata, lažnog naravno. Cela Srbija zbog toga treba da ćuti? E, mogu da ćute mediji, ali ne smete vi gospodine ministre. Vaša je obaveza da izađete za govornicu i da kažete ko je taj zlikovac kome je palo na pamet da ćuti o svemu tome i da sa tri dana zakašnjenja objavi, odnosno to obelodani u javnosti. To je vaša obaveza. Da vidimo - ko je taj tužilac u Novom Sadu? Taj ne sme da bude izabran! Da vidimo ko su ti ljudi i baš me briga da li su kadrovi Demokratske stranke, ove ili one, sasvim je svejedno. Hoćemo da čujemo njihova imena. Da vidimo kakvom je to monstrumu palo na pamet da sa tri dana zakašnjenja to objavi. To je ono što interesuje, ne poslanike ove skupštine, ne nas kao pripadnike političkih stranaka, to je ono što interesuje građane Srbije i od ove priče nećemo odustati. Niko ne može da bude aboliran ili pomilovan samo zato što je pripadnik bilo kog drugog naroda, a Srbe ćemo da gonimo i progonimo, ali zato što su Ljuan i Bekim Mazreku, bunila se Nataša Kandić, pa nije važno što su silovali srpske devojčice, pustićemo ih iz zatvora, kao što smo to već uradili. Pa, nije važno to što su stavljali drveni štap u anus čoveku. Jedva je preživeo. Pitanje je i da li je i u kakvom stanju je čovek, zbog svih ovih zločina koje su radili nad njim. Nije važno, jer to su pripadnici jednog drugog naroda koji su podržali, ne znam ni ja kakvu, demokratiju. E, to nije demokratija. Zličin je zločin i zličinci moraju da odgovaraju. I sutra ću, gospodine ministre, ako na ovo ne dobijemo odgovor, izaći da vas pitam jedno te isto. Ne pitam vas u svoje ime, niti u ime naše političke stranke. Pitam vas u ime svih građana Srbije, jer njih danas ovo mnogo više interesuje od toga da li je neki Šešlija čuo ili nije čuo za vaš sastanak u 13,15 ili u 16,15. Stvarno ne znam o čemu je reč, niti to građane Srbije interesuje. Građane Srbije interesuje kakvi su motivi zločinaca i ko je pomagao zličincima u prikrivanju onoga što se u Temerinu dogodilo. Hvala.
Naravno, daću vam reč po Poslovniku se javio narodni poslanik Marković, ali dozvolite samo pre toga... molim vas, daću vam reč - po Poslovniku. Uvek dajem reč po Poslovniku jer je to moja obaveza, ali molim poslanike - zakon je jednak za sve. Uz puno razumevanje za to da se osude zločini i da se traže odgovori za zločine, jedino je moguće da ljudi odgovaraju za zločine ako se zakon poštuje. To se ne odnosi samo na prethodnog govornika. Neću, još jednom ponavljam - zakon je jednak za sve, dozvoliti da se zloupotrebljava Poslovnik a da se o Poslovniku ne govori dok god sedim za ovim mestom. Izvolite gospodine Markoviću.
To je replika, pomenut je Boris Tadić, predsednik Demokratske stranke. Dakle, gospodin Vučić nije zloupotrebio Poslovnik.
Oprostite, replika ili ...
Replika. Ovde se ne radi o zloupotrebi Poslovnika od strane gospodina Vučića. Ovde se radi o političkoj zloupotrebi zločina, žrtve u korist, ovog puta, SRS. To što niste pobedili na izborima je jedno pitanje. Ali, zašto pominjete gospodina Borisa Tadića? Zašto pominjete gospodina Tadića vezano za zločin koji svi osuđujemo i svi smo uznemireni zbog tog zločina. Samo, mi ne mislimo da treba da izađemo za ovu govornicu i da koristimo taj zločin zarad sticanja političkih poena. Sramota je to što radite. Hvala.
Replika, narodni poslanik Tomislav Nikolić, na pominjanje SRS, izvolite. Molim vas, nije replika na repliku nego na pominjanje SRS. Molim vas, jasno je. Gospodin Marković je dao repliku na izlaganje poslanika Vučića. Izvinite, i poslanik Vučić ne može da odgovori na repliku, naravno, ali je ova replika izazvala pominjanje SRS. Repliku šefa poslaničke grupe SRS, izvolite.
A, na osnovu Poslovnika koji je pisala Demokratska stranka. Dame i gospodo narodni poslanici zločin je zločin prikrivati. Aleksandar Vučić je jasno i glasno rekao - dva dana je prikrivan zločin. I, to je činio onaj koga ste vi iz Demokratske stranke na sednici Vlade postavili za tužioca. Stvar je potpuno jasna. Vama je odgovaralo da se dva dana ne zna šta se desilo u Temerinu. I to je korišćenje zločina u političke svrhe. Mi ovim ukazivanjem na to što se desilo ne možemo da promenimo rezultate izbora, ali je pitanje kako bi to izgledalo da se u subotu ujutru saznalo. Jer, ne zaboravite jednu stvar, kada su izbili nemiri na Kosovu i Metohiji 1998. godine, ja sam sa ove govornice, kao narodni poslanik, pozvao Milana Milutinovića da smiri svoje birače. Jer je on u tim selima u kojima su proterivali Srbe imao po hiljadu i po do dve hiljade glasova. Bilo je moralno od vas da ste u subotu ujutru pozvali birače Borisa Tadića da prestanu da čine zverstva nad Srbima u Temerinu.
Hvala. Po Poslovniku, reč ima narodni poslanik Marković. Izvolite.
Birači Borisa Tadića nisu činili nikakve zločine. Rezultati kažu da su kriminalci glasali za Tomislava Nikolića. To su rezultati iz zatvora. Tomislav Nikolić je bio njihov kandidat.
Gospodine Markoviću, na koji član Poslovnika se pozivate? Izvolite repliku.
Da raščistimo zašto neko glasa za nekog. Ubeđen sam da su ljudi koji su osuđeni i izdržavaju kazne glasali za mene zato što ste vi sakrili kriminalce koji su sa njima trebali da budu u zatvoru. To je jedna stvar. Druga stvar, ako to što su za mene glasali ljudi iz zatvora mene čini kriminalcem, da li Borisa Tadića to što su za njega glasali Mađari, čini Mađarom; da li to što su glasali Muslimani, njega čini Muslimanom? Mi ovoga časa, pošto smo dobili vest da je Zoran Petrović umro, napuštamo sednicu Narodne skupštine. Nas danas Skupština više ne interesuje.
Po Poslovniku se javio Dušan Petrović.
Član 100. Poslovnika. Bez obzira što poslanici SRS napuštaju salu, jedna od važnijih stvari je biti dostojanstven u porazu. Srpski radikali su sada pokazali koliko su nedostojanstveni u porazu. Zloupotrebljavati ljudske tragedije, zloupotrebljavati ljudsku muku, neprimereno je i u svakodnevnom životu, a kamoli u javnim istupima. Pominjati predsednika Srbije u ovakvom kontekstu je politička bruka za državu. Ali, ovo smo gledali od srpskih radikala i do sada i zbog toga srpski radikali nikada neće biti većina u Srbiji.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. (Nije tu.) Reč ima narodni poslanik Bogoljub Pejčić, a neka se pripremi narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Dame i gospodo narodni poslanici, nema radikala, ali je dobro što ih nema, jer taj njihov patriotizam je već simptomatičan, jer oni žele da dokažu da smo mi anacionalni, da mi nikakvog osećaja nemamo prema svom narodu? Želeo bih da se vratim na dnevni red i da postavim pitanje Visokom savetu pravosuđa – otkuda njima tolike hrabrosti, otkuda njima tolike smelosti, i gospodine ministre, da ne kažem i drskosti, da predlože neke ljude za najodgovornije funkcije u tužilaštvu, ljude koji su ostavili u svom radu kriminalne tragove u našem pravosuđu i koji su svojim činjenjem osramotili struku i ponizili pravdu?! Moj prethodni kolega je rekao sve o tužiocu Dragutinoviću. Samo bih želeo da dopunim u jednom, da je taj isti tužilac Milun Dragutinović, faktički, godinama odugovlačio sa optužnicom prema Legiji, koja se kasnije tragično odrazila na smrt Zorana Đinđića. Da je tužilac Dragutinović postupao po zakonu, da brdo dokaza o njegovoj umešanosti u zločinu na Ibarskoj magistrali, a zajedno sa njim i Bracanović, a zajedno sa Bracanovićem i Branko Đurić-Crni, pa i pomenuti Kertes, dakle, da je Legija bio blagovremeno uhapšen na osnovu dokaza kojima je raspolagao tužilac Dragutinović, danas bi bio Zoran Đinđić živ. To je najtragičnija posledica, posle zločina na Ibarskoj magistrali, rada tužioca Dragutinovića. Umesto da tužilac Dragutinović bude lustriran, da bude čak i podignuta optužnica protiv tužioca Dragutinovića, tužilac Dragutinović odlazi na višu funkciju. Dakle, nonsens koga bi teško iko mogao da razume, ko se bavi tom strukom, a isto koji se odnosi i na tužioca Veselina Mrdaka. Koliko juče ste čuli da se Veselin Mrdak slaže da se odvoji iz predmeta Stambolić, atentat u Budvi i nagoveštava se mogućnost da abolira, odnosno oslobodi krivične odgovornosti Pavkovića. Na kraju će ispasti da je i Ivan Stambolić sam sebi kopao raku, da je Ivan Stambolić sam sebi pucao u potiljak. Isti je slučaj sa još jednim tužiocem, a to je tužilac Milan Bojković, koji je vodio i vodi predmet Ćuruvija. Nakon pet godina, tužilac Bojković se ne pomiče u tragovima, iako postoje tragovi, ne pomiče sa svojom optužnicom i on misli da mu je to glavna referenca da sada bude zamenik Republičkog javnog tužioca. Ne, gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, ako ste zaista za reformisano pravosuđe i za otklonu ljudi koji su ponizili to isto pravosuđe, nikada nećete dozvoliti da sluge režima, ma koga, budu opet gospodari pravde. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković. (Nije tu.) Ima reč narodni poslanik Dejan Rajičić, a neka se pripremi narodni poslanik Nataša Jovanović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo poslanici, neću dugo govoriti pored onoga što su rekli narodni poslanici poslaničke grupe Nova Srbija - Srpski pokret obnove i uz pomen imena Veselina Mrdaka i Miluna Dragutinovića, dodao bih još jedno ime koje formalno nema nikakve veze sa prethodnom dvojicom, ali je jako bitno ako želimo da postavimo dobar koncept i dobru organizaciju u pravosuđu, a radi se o gospodinu Zogović Zorinu koji je predložen od strane Visokog saveta pravosuđa za javnog tužioca u Zaječaru, te molim Visoki savet pravosuđa da povuče taj predlog za gospodina Zogović Zorina. Nadam se da će se Skupština sutra izjasniti o ovome i zamolio bih još jednom gospodina ministra Stojkovića, kao predstavnika Visokog saveta pravosuđa na današnjoj sednici Skupštine, da to ime pribeleži. Da ne bih dugo obrazlagao zbog čega, jednostavno on ne zadovoljava, po našem mišljenju, svojim kvalitetima, moralnim i svim ostalim, da obavlja jednu tako značajnu funkciju.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović. (Nije tu.) Reč ima narodni poslanik Dušan Petrović, a neka se pripremi narodni poslanik Petar Jojić.
Gospodine ministre, gospodine predsedavajući, dame i gospodo poslanici, pošto nije sigurno da su u stenografski zapisnik ušla sva osporavanja koja je Demokratska stranka imala na današnjoj sednici, ja ću samo ponoviti da osporavamo predlog da bude izabran za zamenika okružnog javnog tužioca u Novom Sadu Gvojić Željko i za zamenika tužioca u Prokuplju Ranđelović Violeta.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić. (Nije tu.) Reč ima narodni poslanik Milan Stevović. (Nije tu.) Reč ima narodni poslanik Momir Marković. (Nije tu.) Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić. (Nije tu.) Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 89. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović.
Gospodine predsedniče, kolege narodni poslanici, u odnosu na ono što sam kao član Odbora za pravosuđe i upravu izneo na sednici Odbora, s obzirom da smo se o tome izjašnjavali, bio sam u situaciji da od svog kolege dobijem još neke podatke vezano za jedan predlog za zamenika okružnog javnog tužioca u Leskovcu, pa iz tih razloga izlazim u ime poslaničke grupe SPS da osporim dati predlog Visokog saveta pravosuđa za izbor gospodina Stanić Đure za to mesto, s obzirom na to da po našem mišljenju prema svemu onome što smo dobili apsolutno ne postoje uslovi da pomenuti kandidat bude izabran da obavlja tu odgovornu dužnost, jer smatramo da je neprofesionalno i neobjektivno radio svoj posao i da je vršio pritisak na odbornike Skupštine opštine Leskovac u predmetima rešavanja imovinsko-pravnih odnosa po planu parcelacije. To je nešto što je bilo potrebno reći i mislim da smo ostale stvari vezano za ovo rekli na Odboru i, naravno, izjasnićemo se po predlozima.
Pre nego što zaključim jedinstveni pretres o Predlozima odluka, da li predstavnici predlagača žele da daju završnu reč? Reč ima ministar Stojković.
Ja sam saslušao sve predloge i primedbe koje su date. Razmotrićemo iste. Za neke smo prihvatili, govorim za Prokuplje, već je povučen predlog, tako da ćemo se o svemu tome izjasniti.
Zaključujem jedinstveni pretres o predlozima odluka. Pošto smo obavili jedinstveni pretres o predlozima odluka, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o predlozima odluka, o osporenim predlozima na osnovu člana 175. stav 4. Poslovnika, a zatim o svim ostalim neosporenim predlozima u celini. S obzirom na to da je Narodna skupština obavila razmatranje jedine tačke dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 81. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, određujem sredu 30. jun 2004. godine kao Dan za glasanje. Glasanju ćemo pristupiti u 10,00 časova.