Poštovani narodni poslanici, oblast socijalne sigurnosti između naše zemlje i provincije Kvebek u Kanadi do sada nije bila regulisana nikakvim međunarodnim ugovorom. Naime, postoji Sporazum o socijalnoj sigurnosti između Republike Srbije i Kanade iz 2014. godine. Međutim, njime nisu obuhvaćeni naši osiguranici koji žive na teritoriji Kvebeka i zbog toga što, u skladu sa pravnim propisima Kanade, ova kanadska provincija ima posebne ingerencije da zaključuje sporazume o socijalnoj sigurnosti. Imajući u vidu navedeno, postojala je potrebe da se reguliše ovaj akt. Imajući u vidu brojnost državljana Republike Srbije koji žive i rade u ovoj kanadskoj pokrajini, činjenica je da pokrajina Kvebek ima, kao što sam već rekla, ovaj posebni penzijski plan koji se razlije od kanadskog, koji potrebu daljeg razvijanja i učvršćivanje prijateljskih odnosa i saradnje u ovim oblastima, pa i u oblasti socijalne sigurnosti. Dve strane su se dogovorile da započnu pregovore u cilju zaključivanja ugovora o socijalnoj sigurnosti, radi sveobuhvatne zaštite osiguranika na celokupnoj teritoriji Kanade. Ugovorom je uređeno ostvarivanje prava iz penzijskog i invalidskog osiguranja, zdravstvenog osiguranje i zdravstvene zaštite, kao i osiguranja za slučaj povrede na radu i profesionalne bolesti. Takođe, bitno je naglasiti da u odnosu na Sporazum o socijalnoj sigurnosti između Republike Srbije i Kanade ovim ugovorom su obezbeđena neka dodatna prava za osiguranike. Naime, ona se odnose na oblast zdravstvenog osiguranja koja nije deo Sporazuma sa Kanadom i u okviru ovog ugovora se odnosi na upućena lica i na naše studente koji odlaze u ovu provinciju. Ovaj ugovor je od izuzetnog značaja u oblasti penzijskog i invalidskog osiguranja, pre svega zbog građana Srbije koji žive i rade u Kvebeku i kojima zaključivanje ovog ugovora omogućava da ostvare sva prava iz ovih oblasti. Napomenula bih da Republika Srbija primenjuje sporazume o socijalnom osiguranju sa 31 državom, od kojih je većina članica EU, a u kojima živi i radi veliki broj naših građana. Takođe, u poslednjih nekoliko godina zaključeni su ovakvi sporazumi i sa Republikom Grčkom, Ruskom Federacijom i Kinom, a u narednim mesecima očekujemo i zaključivanje sporazuma sa Tunisom i Azerbejdžanom, kao i stupanje na snagu sporazuma sa Francuskom. Takođe, pokrenute su i inicijative za zaključivanje ovakvih sporazuma i sa Holandijom i Italijom. Hvala.
Hvala. Ministre Ružiću, vi? Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedniče Narodne skupštine, poštovani narodni poslanici, koleginice i kolege, Pred nama je Predlog zakona o potvrđivanju Protokola za izmenu i dopunu Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Sjedinjenih Američkih Država o naučno-tehnološkoj saradnji, koji je zaključen 23. aprila 2010. godine, koji je Vlada Srbije utvrdila i uputila u skupštinsku proceduru sa obrazloženjem, pratećim materijalom koji ste dobili od strane Ministarstva prosvete, nauke i tehnološkog razvoja i u saradnji sa Ministarstvom spoljnih poslova. Suština predloženog Zakona o potvrđivanju Protokola je da se on odnosi na Sporazum o naučno-tehnološkoj saradnji čija je važnost i primena isticala 21. januara. Sama svrha ovog Sporazuma između Srbije i SAD jeste jačanje naučnih i tehnoloških potencijala potpisnica, širenje i razvoj odnosa između najširih naučnih i tehnoloških zajednica obeju zemalja, kao i unapređenje naučne i tehnološke saradnje u oblastima od obostrane koristi u miroljubive svrhe. Glavni cilj ovog Sporazuma i ove saradnje je razmena ideja i informacija, stručnog znanja i tehnologija u miroljubive svrhe, kao i zajedničko učešće u naučnim i tehnološkim pregnućima od obostranog interesa. Sporazum daje osnovu za razmenu istraživača, naučnika, inženjera tehničkih eksperata, organizovanje zajedničkih seminara, naučnih konferencija i sastanaka, obuku i unapređenje stručnog znanja istraživača, sprovođenje zajedničkih istraživačkih projekata i studija, uspostavljanje partnerstva između javnog i privatnog sektora baziranog pre svega na nauci, kao i uspostavljanje drugih oblika saradnje na naučnom, inženjerskom i tehnološkom nivou u bazičnim i primenjenim naukama. Američka strana je decembra 2020. godine inicirala produženje ovog Protokola za još deset godina, što je srpska strana prihvatila kao dobar korak u bilateralnim odnosima dve zemlje. S obzirom da je sam Protokol isticao 21. januara, nije bilo nikakvih smetnji da se jedna ovakva inicijativa prihvati, naravno usaglasi i uvede u normu. Protokolom ne samo da se utvrđuje i definiše nastavak, već i unapređenje i intenziviranje saradnje između srpske i američke strane u svim naučno-istraživačkim i tehnološkim oblastima u narednih deset godina. Već u toku usaglašavanja teksta Protokola utvrđeno je da će se period potvrđivanja zaključenog Protokola odvijati u procedurama koje tada nisu bile moguće završiti do 21. januara 2021. godine. Dogovorili smo da se sprovedu procedure koje će omogućiti privremenu primenu Protokola do njegovog stupanja na snagu u skladu sa nacionalnim procedurama obeju strana. Strane su odgovarajuću komunikaciju obezbedile privremenu primenu Protokola u celini, što je važno sa aspekta nemanja diskontinuiteta u primeni ovog Protokola. Trećeg marta 2021. godine u muzejskom kompleksu „Mihajla Pupina“ u njegovom rodnom mestu Idvor, ambasador SAD u Srbiji, njegova ekselencija Entoni Gotfri i moja malenkost potpisali smo Protokol za izmenu i dopunu Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Sjedinjenih Američkih Država o naučnoj i tehnološkoj saradnji. Ono što se menja u Aneksu, uređuju se prava intelektualne svojine koja mogu nastati u aktivnostima u realizaciji saradnje između institucija iz SAD i Srbije u narednih deset godina. Imajući u vidu protok vremena i aktuelnost prava intelektualne svojine, novim Aneksom pravna zaštita intelektualne svojine koja može nastati u daljoj naučnoj-tehnološkoj saradnji, usklađena je sa važećim propisima u ovoj oblasti dve zemlje, naravno važećim propisima dve zemlje i naravno u skladu sa svetskim standardima. Kao što ste i, verujem, pročitali, finansijska sredstva za potpisivanje pojedinačnih sporazuma ili ugovora o saradnji institucija dve strane na osnovu ovog protokola biće obuhvaćeno u finansijskim planovima, nosilaca i učesnika u tim konkretnim oblicima saradnje. Ono što svakako jeste značajno, to je da SAD jesu važan partner Republici Srbiji ne samo na političkom nivou, već i na ovom naučno-tehnološkom. SAD predstavljaju jednu od vodećih svetskih sila na području naučno-tehnološkog razvoja i od posebnog značaja je pažnja koja se poklanja međunarodnoj saradnji u funkciji razvoja, kao i rezultate koje postiže osmišljenim planiranjem povezivanja naučno-tehnološkog i privrednog razvoja. Tako da, saradnja sa takvim partnerom, imajući u vidu naučne i druge kapacitete SAD, svakako može da doprinese i doprinosi daljem razvoju naših naučno-tehnoloških potencijala. Ne bih dužio i govorio o dosadašnjoj saradnji sa SAD, takođe želim samo da napomenem da je Republika Srbija potpisnica 54 međunarodna sporazuma koja regulišu naučnu saradnju. Dakle, 54 bilateralna, uglavnom, sporazuma i da imamo jednu plodotvornu saradnju sa velikim brojem zemalja koje upravo na polju nauke i tehnološkog razvoja imaju zavidne rezultate. Svi znamo da bez naučno-tehnološkog razvoja prosto nema ni jednog sveopšteg progresa bilo koje države, pa tako i Republike Srbije. Hvala.
Hvala. Pošto ministar Nedimović nije tu, Darija, hoćete li vi da obrazložite? Izvolite.
Poštovani poslanici, pred vama je i Sporazum o saradnji u oblasti, izvinjavam se, Sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o saradnji u oblasti biljnog karantina i zaštite bilja. Naime, imajući u vidu da je poslednjih godina intenzivirana saradnja između Republike Srbije i Ruske Federacije u fitosanitarnoj oblasti, usled povećanja izvoza pošiljaka koje podležu obaveznom fitosanitarnom pregledu, uglavnom voća i povrća i pojačanom kontrolom koju je uvela ruska strana radi sprečavanja uvoza robe iz zemalja kojima je Ruska Federacija uvela sankcije, javila se potreba za inoviranjem postojećeg Sporazuma koji je postojao između Vlade Ruske Federacije i Vlade Savezne Republike Jugoslavije u oblasti karantina i zaštite bilja, koji je potpisan 31. oktobra 1996. godine. Tokom 2018. godine sa ruskom stranom su otpočeli pregovori na usaglašavanju teksta i potpisivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o saradnji u oblasti biljnog karantina i zaštite bilja. Potpisan Sporazum doprineće olakšavanju procedura i snižavanju barijere prilikom izvoza iz Republike Srbije na tržište Ruske Federacije, pre svega voća i povrća, semenog i sadnog materijala, kao i ostalih proizvoda biljnog porekla koji podležu fitosanitarnom preglegu. Takođe, Sporazum pruža osnov za dalje i detaljnije uređenje svih pitanja iz fitosanitarne oblasti, kako u pregovorima, tako i na nivou stručnih službi obe zemlje, što će svakako doprineti povećanju obima robne razmene, proizvoda biljnog porekla, a samim proizvođačima i izvoznicima će obezbediti veći profit. Hvala.
Hvala. Prelazimo na izvestioce nadležnih odbora. Odbor za rad, socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva. Reč ima Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani predsedniče. Uvaženi ministri, dame i gospodo narodni poslanici i poslanice, poštovani građani Republike Srbije, Odbor za rad i socijalna pitanja, društvenu uključenost i smanjenje siromaštva na svojoj sednici razmatrao je Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije, odnosno između Vlade Republike Srbije i Vlade Kvebeka u oblasti socijalne sigurnosti. Predložio je da Narodna skupština usvoji ovaj Predlog ugovora pre svega zato što on na jedan sveobuhvatan način reguliše pitanja iz PIO naših državljana koji rade u Kvebeku, zatim što reguliše pitanje povrede na radu, zatim što reguliše pitanje profesionalnog oboljenja, zatim što reguliše pitanje zdravstvene zaštite i zdravstvenog osiguranja. Kvebek je jedna od deset provincija u Kanadi, najveća po svojoj površini i druga po gustini naseljenosti. Glavni grad je Kvebek, a inače jedan od najurbanijih gradova i najnaseljenijih je Montreal. Negde se procenjuje da u ovoj provinciji kanadskoj radi oko deset hiljada naših radnika i da će svakako potvrđivanje ovog ugovora o socijalnoj sigurnosti pre svega biti u njihovom interesu. Na ovaj način pokazujemo da Republika Srbija, sem što vodi računa o otvaranju novih radnih mesta i zapošljavanju naših građana ovde u Srbiji, i te kako vodi računa i o našim radnicima koji su iz različitih razloga otišli iz naše zemlje i posao pronašli u nekoj drugoj zemlji. Takođe, pregovori su vođeni otprilike tri godine od 2016. godine. Potpisan je 19. juna 2020. godine. Ovaj period je bio neophodan da bi strane ugovornice usaglasile sva pitanja koja su ovim sporazumom regulisana, a jedno od osnovnih načela koji je ovim sporazumom predviđeno to je načelo jednakosti, kao i načela sa biranja staža osiguranja. To je i te kako važno za naše građane, s obzirom da ima građana koji na primer imaju 10 godina radnog staža u Srbiji i po godinama tog staža ne mogu da ostvare pravo ovde u Republici Srbiji, ali imaju na primer i 10 godina radnog staža u Kvebeku. Na taj način našim građanima daje se mogućnost da ostvare pravo na penziju upravo radi ovog principa sabiranja. Naravno da su regulisane i lične penzije i porodične penzije i invalidske penzije. Ono što je i te kako značajno to je da će se penzije direktno uplaćivati na račun korisnika na primer ako naši državljani žive u Srbiji direktno će biti uplaćivano iz Kvebeka u konvertibilnoj valuti bez ikakvih troškova i ikakvih dažbina koja se tiču oduzimanja tog iznosa zbog rada na obradi penzije, itd. Takođe, moram da istaknem, vrlo značajno u ovom sporazumu, to je položaj i naših studenata koji studiraju u Kvebeku, kojima se takođe što se tiče zdravstvene zaštite i zdravstvenog osiguranja pruža im se ta mogućnost na korišćenje. Ono što je razlika ovog sporazuma u odnosu na sporazum sa Kanadom koji je potpisan još 2014. godine jeste upravo to što sa ovim ugovorom garantuje pravo na zdravstveno osiguranje i zdravstvenu zaštitu i to trajno. Kao što su novčana davanja trajna, kao što se direktno isplaćuju, tako je i pravo na zdravstveno osiguranje trajno. Naveli ste već da Republika Srbija upravo vodeći računa o svojim državljanima koji rade u drugim zemljama ima potpisan 31 ugovor, uglavnom su to evropske zemlje, ali moram da napomenem da su to i sve susedne zemlje nekadašnje SFRJ, kao i da od 1. februara 2020. godine važi Ugovor o socijalnoj sigurnosti sa Narodnom Republikom Kinom prema tome se našim radnicima računa osiguranje u penzijski staž iako rade u Kini, kao i kineskim radnicima koji rade ovde u Srbiji. Politika ove Vlade sem toga da osigura položaj naših radnika u inostranstvu je takođe otvaranje novih radnih mesta. Samo Aleksandar Vučić otvorio je preko 230 fabrika i zaposleno je oko 400 hiljada ljudi. Moram da istaknem takođe da se od dolaska SNS kanadski investitori odnosno državljani Kanade u Republici Srbiji otvorili su preko 300 privrednih subjekata, a od onih koje želim da navedem ovom prilikom to je fabrika u Odžacima koja je otvorena još u vreme kada je današnji predsednik bio premijer Vlade Aleksandar Vučić, a naravno moram da istaknem i otvaranje fabrike kanadske u Aleksincu, prvi pogon je otvoren, ali nova fabrika koja će zapošljavati preko hiljadu radnika biće otvorena tokom ove godine. Prema tome, Srbija je zemlja koja krupnim i snažnim koracima ide napred. Srbija je zemlja kojoj je MMF kao jedinoj zemlji na svetu je predvideo rast od 5% BDP i nadamo se da sadašnje generacije, ali i generacije naše dece neće odlaziti u inostranstvo, već posao nalaziti u našoj zemlji. Zahvaljujem.
Hvala. Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo, dr Muamer Zukorlić. Nećete kao izvestilac? Izvinjavam se, pošto ste se prijavili. Gospodine Rističeviću, vi želite kao izvestilac? (Da.) Odbor za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu.
Dame i gospodo narodni poslanici, Odbor za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu je na svojoj sednici podržao Zakon o sporazumu između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije. Šta više, pozdravio je taj sporazum s obzirom da se radi o biljnom karantinu i zaštiti bilja. Kao što je većini poljoprivrednika poznato, a verujem i većini narodnih poslanika, radi se o značajnom tržištu, državi našem prijatelju koji se često zalaže za naše nacionalne državne interese, a ta saradnja sa njima je još dragocenija jer je rezultirala izvozom na hiljade tona voća i povrća, što je obuhvaćeno ovim sporazumom. Radi se o fitosanitarnoj kontroli kojom jedna i druga strana međusobno kontrolišu izvoz i uvoz. Moram da upozorim naše poljoprivrednike po ko zna koji put da Rusija više nije Sovjetski Savez, da se tamo ne može izvoziti sve i svašta, da su ruske kontrole, kontrole u Rusiji, Belorusiji daleko strožije nego kontrole prilikom izvoza u EU i da moraju dobro da paze da ne dolazi do prepakivanja od strane trgovaca, nakupaca voćem i povrćem. To je jednom rezultiralo i hapšenjem u Republici Srbiji. Mi smo majstori da izigramo sami sebe i ja upozoravam poljoprivrednike koji izvoze recimo 132 hiljade tona jabuka, izvoze ukupno voća oko 180 hiljada tona ili 180 miliona kilograma da se nije igrati sa izvozom od 180 miliona kilograma, da bi neko prepakovao nekoliko šlepera i na crno zaradio neki novac jer time podriva i ugrožava srpsku ekonomiju, a time i ekonomsku moć naših poljoprivrednika, a često se radi o malim poljoprivrednim gazdinstvima koji na hektar, dva ili na nekoliko hektara gaje jabuke, kruške, šljive, breskve, kajsije i na taj način stvarno donose novac svom poljoprivrednom gazdinstvu, na takav način izdržavaju svoje porodice, školuju decu, kupuju odeću, obuću, kupuju mehanizaciju i moram reći da od kada sam ja predsednik Odbora za poljoprivredu da od tada gotovo polovinu Odbora čine stalni članovi i da smo u svrhu što bolje saradnje i proizvodnje voća i izvoza uspeli deo podsticaja sa ratarstva da prebacimo na voće, tako da subvencionišemo i sadnju voća, subvencionišemo ograde, subvencionišemo stubove, subvencionišemo, podstičemo proizvodnju time što dajemo 50 do 65% troškova i prilikom izgradnje zalivnih sistema. Sve to doprinosi kvalitetnoj proizvodnji voća koje nalazi svoje tržište u Srbiji. Ukoliko želite da imate ukusnu voćku, ukoliko želite da imate slatku voćku morate da imate i odgovarajuće sadnice, odnosno morate proizvodnju da vršite po standardima, jer danas, ponavljam, Rusija više nije Sovjetski savez, ne možete u Rusiju izvoziti sve i svašta, već to mora da bude takvo voće kakvo su oni uvozili dok međusobno nisu uveli sankcije sa EU. Tu šansu koju nam pruža EU sankcijama koje uvodi Rusiji i Rusija odgovara kontra sankcijama, ta šansa za naše voćare ne sme biti upropašćena neodgovornim postupcima pojedinaca. Stoga, moje upozorenje vezano za biljni karantin i zaštitu bilja da će gotovo svaka prevara od strane ruskih organa biti otkrivena, a to će napraviti nemerljivu štetu Republici Srbiji, poljoprivrednim gazdinstvima, posebno malim poljoprivrednim gazdinstvima o kojima se radi prilikom izvoza voća. Postoje veliki voćnjaci, za njih sam takođe zabrinut, ali najviše za male farmere, jer njih ima puno i mali farmeri nisu samo predmet poljoprivrede, već predmet demografije. Ukoliko oni ne opstanu na područjima gde sad rade, proizvode voće, te teritorije će se prazniti. Da vas podsetim da je i starosna struktura 62 godine na selu i ukoliko napravimo neku brljotinu sa voćem i povrćem, ukoliko pogasimo te male farmere i mala poljoprivredna gazdinstva onda će ta teritorija ostati pusta, a to će biti i bezbednosni problem, problem suvereniteta i integriteta Republike Srbije. Stoga, još jednom opominjem sve one koji proizvode voće i koji trguju voćem i povrćem da im ne pada na pamet da prepakuju naše proizvode, odnosno da im menjaju nekim stranim i da na takav način ugrožavaju sami sebe. Hvala.
Zahvaljujem. Prelazimo sada na predsednike, odnosno predstavnike poslaničkih grupa. Pre toga, želim samo da, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Isto tako, samo da vas podsetim da ćemo danas raditi po tačkama dnevnog reda od 5. do 7, a sutra ćemo nastaviti sa preostalim tačkama. To znači izbor sudija i raspravu u pojedinostima, po amandmanima koji su podneti na zakone. Na kraju popodnevne rasprave ćemo imati glasanje. Sada prelazimo na, kao što sam rekao, poslaničke grupe. Reč ima dr Muamer Zukorlić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministri sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, format, kvalitet i kapacitet svakog pojedinca može se meriti po kapacitetu i sposobnosti da uspostavlja odnose sa drugim ljudima. Isto tako, format, kapacitet i kvalitet jedne države ili svake države meri se po njenom kapacitetu da uspostavlja odnose sa drugim državama. Zato, i ma koliko to izgledalo da tema protokolarnih odnosa sa drugim zemljama, odnosno potpisivanje i potvrđivanje i sporazuma i protokola o određenoj saradnji predstavlja rutinski deo našeg rada ovde u Narodnoj skupštini. To je mnogo više od toga. Pre svega, iz razloga što pre nego li neki protokol ili sporazum dođe pred nas, narodne poslanike, ovde u Skupštinu na potvrđivanje, odnosno na raspravu i potvrđivanje možete samo zamisliti, i to javnost treba da zna, šta sve treba da se uradi da dođe do jednog takvog protokola, da su u pitanju instance i instance, od prvih koraka, da kažem, u pripremi tog sporazuma, a pre toga u dogovoru, zapravo, odnosno dogovaranju tih sporazuma i protokola. Tako da, ovde se to najčešće ne vidi, već prosto izgleda kao, eto, tamo taj sporazum je došao od nekud, a mi ovde dignemo ruke, progovorimo koju reč i eto idemo dalje. Nije to tako, pa makar to bio daleki Kvebek ili bile svetske sile kakve su SAD i Rusija. Dakle, radi se o jednom veoma delikatnom, mukotrpnom i veoma važnom poslu koji se ne može obaviti inertno i ne može se obaviti sam od sebe. Zato ove diskusije na ovakve teme i na ove teme koje imamo ovde u Narodnoj skupštini, da, prevashodno jeste smisao da mi, narodni poslanici, kroz te diskusije, a potom i kroz glasanje zapravo damo podršku, ali to je ono što je formalni aspekt naše uloge kada su u pitanju ovakve tačke dnevnog reda. Suštinski, ovo jeste možda i jedini prilika da i građani Srbije zapravo čuju i znaju o ovim sporazumima ne samo načelno i proceduralno, već i suštinski, u pogledu njihovog značaja, njihove težine i određenih implikacija, što zapravo jeste smisao uloge državnog aparata i državnih službi, državnih organa, ali isto tako što uvek ne znači da se podrazumeva da je sve to lako odraditi i da sve to uvek mora biti kvalitetno. Zato, kada mi narodni poslanici dobijemo materijale sa obrazloženjima, onda možemo zapravo bliže da se upoznamo sa kvalitetom tih sporazuma, odnosno i sa svim tim silnim trudom i stručnošću koja se zapravo ulaže i koji se ulažu u pripremu takvih sporazuma, a ono što mi ovde činimo je neka vrsta verifikacije, odnosno potvrde i to je onaj završni čin. Kažem, osećam potrebu i smatram da je između ostalog uloga nas narodnih poslanika da zapravo dublje, detaljnije približimo suštinu značaja tih sporazuma i građanima Republike Srbije, odnosno onima koji su nas birali, odnosno onima pred kojima mi odgovaramo. Tako da, sa jedne strane, koliko god mi ovde u Narodnoj skupštini imamo ministre, predstavnike Vlade i predstavnike drugih organa iz službi, da na neki način ovde polože račune, pa ako treba i da budu kritikovani, ali ne zaboravimo da kritika kolokvijalno uvek znači negativan stav, ali suštinski i jezički ne treba da znači kritika uvek negativan stav. Treba postojati i postoji i pozitivna i negativna kritika, zato da bismo imali kredibilitet i kredibilnost da nekada i iznesemo negativnu kritiku ukoliko ne zaboravljamo i pozitivne kritike, zapravo će naš kredibilitet i slušanost naše reči zapravo biti efektnija i biti bolje primljena i kod samih građana. Što se tiče prve tačke koja je pred nama danas, Sporazum sa Vladom Kvebeka o socijalnoj sigurnosti, dakle, socijalna sigurnost je jedan od veoma bitnih aspekata i u našoj zemlji, ali pre svega i u odnosima sa međunarodnim faktorima, državama i drugim subjektima međunarodnih odnosa i međunarodnog prava. Zapravo, to je jedan od aspekata koji, čini mi se, kod nas ni politički, pa ni akademski, odnosno intelektualno, a isto tako ni medijski možda nikada nije dobio pravu poziciju ili pravi tretman u dimenziji, da kažem, suštinskog patriotizma. Mi obično imamo pristup patriotizmu, onaj konvencionalni, moram kazati staromodni, koji se ogleda u nekoj vrsti utrkivanja, iskazivanja ljubavi prema svojoj zemlji, prema svom narodu, što je potpuno u redu, pogotovo ukoliko je iskreno i pogotovo ukoliko je kulturno i civilizacijski primereno i ukoliko je oslobođeno određene dnevno-političke patetike, što je teško merljivo i teško na neki način definisati, ali često zaboravljamo da je to najlakši aspekt patriotizma. Najjednostavnije je biti patriota za mikrofonom, bilo skupštinskim, bilo medijskim, bilo kojim drugim. Dakle, retorički patriotizam je najčešći, najlakši i najjeftiniji, a u dnevno-političke svrhe i najefektniji. Zato je on najčešći. Međutim, malo nas se usuđuje, zapravo uključuje ili upućuje u ono što bi trebalo biti suštinski patriotizam, a to je zapravo odnos prema građaninu, pogotovo odnos prema onim temama koje nisu same po sebi tako atraktivne. Znate, socijalne teme nikada nisu politički atraktivne, osim ukoliko su drastično humanitarno vidljive, pa onda mogu poprimiti zanimljivost ili zanimanje od strane političara, medija, odnosno šire javnosti. Zato bih sugerisao da u budućnosti malo više posvetimo pažnje toj vrsti patriotizma. Za mene je, na primer, kvalitet zemlje, snaga jedne države, da, ona se može meriti i po konvencionalnim standardima merljivositi, o kojima sada neću da govorim, ali u meri u kojoj jedna zemlja ima snage, kapaciteta, svesti, inicijativnosti, odgovornosti da joj bude bitan jedan student koji je možda i samoinicijativno otišao u Kanadu da studira, ili u Australiju, ili se izgubio ne znam po kojoj osnovi, radi obrazovanja, avanture, rada, bilo čega, nebitno je, u toj meri u kojoj jedna zemlja zna za tog svog građanina, u meri u kojoj je taj građanin njoj bitan, pogotovo ukoliko nam taj građanin nije ovde glasački interesantan, što je za nas političare najčešće bitno i najčešće interesantno, jer mi ne zaboravljamo one od kojih nam neposredno ovisi naš status u vlasti, u Narodnoj skupštini, to je nekako refleksna aktivnost i refleksna reakcija na građanina i to ne bih smatrao višim stepenom našeg kvaliteta i naše odgovornosti, ali ne zaboraviti onog građanina koji nam nije neposredno ciljna grupa koja nam je potrebna za naše političke poene, glasove i političke potrebe. To su zapravo ti građani koji su rasuti po svetu, pogotovo što znamo, evo, ta tema će sigurno biti tretirana kroz razne druge naše političke aktivnosti, uključujući i međustranački dijalog, koji je već aktuelan i koji je otpočeo, da recimo brojke naših građana koji učestvuju na izborima u dijaspori su veoma male, one nisu toliko interesantne da bismo se mi značajno bavili njima, odnosno posvetili im pažnju po toj liniji, po liniji uskog ili neposrednog stranačko-političkog ili izbornog interesa, ali zato tu dolazi do izražaja državotvorna svest, nacionalna svest, zapravo stvarna politička svest i odgovornost, bilo na kojoj poziciji da se nalazimo. Zato želim izraziti svoje zadovoljstvo što država pokazuje ovaj kapacitet da jednog dana potvrđujemo Sporazum sa Republikom Lesoto, drugog dana sa Kvebekom, trećeg dana sa zemljama koje tek nastaju, za koje su mnogi čuli, za koje mnogi nisu čuli, to zapravo potvrđuje kapacitet i kvalitet same države. Lako je dohvatiti se mikrofona i kazati mi smo lideri u regionu, mi smo najjači, najbolji, najlepši. Time samo skrenete pažnju svetala da se proprati naš stvarni kvalitet, ukoliko to ne bude propraćeno onim što zaista država prema svojim građanima, ma gde oni bili, treba da radi. Zato će narodni poslanici Stranke pravde i pomirenja podržati sve sporazume, svakako uključujući i ovaj sa Vladom Kvebeka o kome govorim. Naravno da su teme socijalne politike nepresušne teme, ali nećemo ih nastojati iscrpeti sve u današnjem danu, odnosno u današnjoj raspravi. Što se tiče Protokola sa SAD o naučno-tehnološkoj saradnji, on je meni posebno zanimljiv iz razloga što imam više informacija kroz nadležni obor koga predvodim, a zato se nisam uključivao kao izvestilac odbora, da prosto ne bih u nekoliko minuta dva puta govorio na tu temu, što mislim da nije potrebno. Definitivno teme naučno-tehnološke saradnje, odnosno teme same nauke i tehnološkog razvoja su teme koje nisu samo krovno i titularno interesantne. Istina, to jesu teme oko kojih postoji puni konsenzus kod svih političkih struktura i faktora u pogledu njihovog značaja, ali nisam baš siguran da smo svi uvek jednako spremni da uđemo u suštinu ovih tema, ne samo u pogledu njihovog tretmana u međunarodnim odnosima i uspostavi i održanju određenih sporazuma i protokola o saradnji, već i u pogledu samog značaja. Ono što treba pozdraviti, što ovog trenutka želim da naglasim, jeste da poslednjih godina imamo ozbiljne iskorake, barem u pogledu pokazivanja svesti sa pozicije nadležnih državnih organa, kada je u pitanju nauka i tehnološki razvoj, ne samo svesti u nekom načelnom smislu, već i kroz konkretne korake. Pogotovo želim, po ko zna koji put, pozdraviti i podržati ideju daljeg otvaranja naučno-tehnoloških parkova, što jeste postolje ili izgradnja igrališta na kojima se tek mogu, ne samo igrati ozbiljne naučne utakmice, već, pre svega, pre igrališta su zapravo to rasadnici u kojima ćemo moći omogućiti i neku vrstu testa, probanja, oprobavanja, a to znači i otkrivanja stvarnih talenata, što mislim da jeste još jedna od, na neki način, aksioma u pogledu definiranja naših naučnih potencijala. Dame i gospodo, za ozbiljnu nauku i za ozbiljan tehnološki razvoj nije dovoljno da imate samo ideje i volju. Dakle, za razvoj ozbiljne nauke i za ozbiljan tehnološki razvoj potrebna je ozbiljna država. Postoje stvari u kojima se vi možete individualno dokazati. Postoje oni prvi koraci u pogledu inovativnosti, inicijativnosti, gde je talentiranost najbitnija. Ali, već u drugom, trećem i sledećim koracima, bez jake države, bez bogate države, bez države u kojoj su nadležni organi svesni da razvoj nauke i ozbiljan tehnološki razvoj zahtevaju ozbiljna budžetska sredstva. Pa, pogledajte danas ko su giganti u nauci. Giganti u nauci su oni koji su giganti u novcu, giganti u bogatstvu. Ne samo da su to nužne relacije, već prosto drugačije ne može. Znači, ne radi se ovde o volji da li će neko da uložili ili neće, već nema novca bez nauke, ozbiljnog tehnološkog razvoja, niti ima ozbiljnog tehnološkog razvoja i nauke bez novca. To su stvari koje su prosto uzajamno uslovljene. Ono što me raduje, jeste da uprkos svih nedaća brojnih, ekonomskih, političkih, socijalnih, sa kojima se ova zemlja posebno proteklih godina i zadnje tri decenije suočava, da u ovom uspinjanju ozdravljenja privrede poslednjih nekoliko godina zapravo ovaj momenat nije zapostavljen, jer najlakše je budžetski zaboraviti, zapostaviti nauku i obrazovanje, jer se oni po inerciji nekako doživljavaju kao teret i kao balast. Zapravo, tu se meri stvarni kvalitet sposobnosti i svest rukovodstva svake države. Dakle, nije tajna da promašaje u privredi, čak i velike promašaje u privredi, ako jedna vlast upropasti zemlju privredno i ekonomski, to jedna dobra vlast, sledeća dobra vlast može da ispravi za čak nekoliko godina, ne tako dugo, što smo na kraju imali u praksi kada je u pitanju prošla i ova vlast kao pokazatelj da je to moguće i koliko je moguće čak i kada izgleda nemoguće. Ali, ono što je sigurno a na šta želim, po ko zna koji put, skrenuti pažnju, da promašaje u obrazovanju, u oblikovanju naše dece i masovnom oblikovanju a posebno oblikovanju talentovane dece ili dece izuzetnih talenata i sposobnosti, takve promašaje ako napravite u jednoj ili dve decenije, da biste ispravili posledice treba vam najmanje tri decenije. Zato je to ono što treba da bude fokus našeg interesovanja. Izražavam radost što, uprkos svim nedaćama, pa čak i ovoj poslednjoj, sav ovaj udar kovid pandemije i sve ostalo, nisu nas izbacili iz rute, nisu nas omeli, ni u pogledu svesti, ni u pogledu odgovornosti, ali ni u pogledu praktičnog i operativnog ponašanja. Zato bodrim nastavak sa naučno-tehnološkim parkovima. Između ostalog, jedna od važnih tačaka našeg političkog sporazuma jeste osnivanje, formiranje, izgradnja i otvaranje naučno-tehnološkog parka u Novom Pazaru, što uz auto-puteve, uz pruge, gasovod i sve ono o čemu smo više puta govorili smatram najbitnijim, čak sa najviše radosti očekujem osnivanje tog naučno-tehnološkog parka u Novom Pazaru, gde ćemo sve te silne talente i od dece koja imaju dobru porodičnu podršku ali i od one silne dece sa naših brda, gudura i visoravni, Pešterskih, Bihorskih i svih drugih dobiti šanse da zapravo u tom rasadniku nauke i znanja pokažu šta znaju, umeju i kasnije dobiju od države podršku i budu forsirani onako kako to i zaslužuju, što će biti zapravo na dobrobit zajednice, društva, države, u budućnosti, a što ćemo dokazati da ne moraju naša deca pokazati svoje sposobnosti kada pobegnu, već da je moguće i ovde pokazati i dokazati sve te sposobnosti. Želim ovom prilikom da istaknem, smatrajući to elementarnom korektnosti, da smo za ovo kratko vreme sa aktuelnom postavkom na čelu Ministarstva prosvete unapredili, značajno unapredili odnos koji je inače bio solidan i sa prošlim sastavom rukovodećeg dela Ministarstva i da na tome jako dobro sarađujemo, kao i da smo kroz odbor zapravo imali veoma temeljite analize, ne samo na ovu temu već i na sve druge koje su pred nama, što ja mislim da jeste smisao. Dakle, da imamo takav odnos gde možemo zapravo imati punu slobodu u međusobnim odnosima, da iznesemo i pozitivnu i negativnu kritiku ako treba, ali da zapravo pokažemo kapacitet da smo na istoj strani, da smo na istom putu, da se borimo za isti cilj i da ne može biti zakonodavna vlast uspešna a izvršna neuspešna i obrnuto – izvršna uspešna a zakonodavna neuspešna. Dakle, mi smo tu u tandemu i raduje me da smo zapravo i nakon proteklih izbora u ovom mandatu dobili novu energiju, novi zamah i u strukturi Odbora za obrazovanje i u strukturi Ministarstva. U tom pogledu, podrška i ovom sporazumu, kao i ovom trećem sa Rusijom, za koga više nemam vremena da iznosim svoje stavove, ali podrška je neupitna. Svako dobro, pa se vidimo još puno puta.
Zahvaljujem se potpredsedniku Narodne skupštine. Reč ima predsednik poslaničke grupe SDPS, narodni poslanik Branimir Jovanović.
Hvala, predsedavajuća. Poštovani ministri, poštovani predstavnici ministarstva, koleginice i kolege, mi smo i prošle sednice u plenumu raspravljali o sporazumima koji su veoma bili važni, sporazum sa SAD, sa Kinom i sa Francuskom. Ali, sporazumi o kojima danas raspravljamo su podjednako važni, posebno sa razvoj nauke i tehnologije, samim tim za razvoj naše privrede. Važni su i sa aspekta socijalne sigurnosti naših državljana koji rade u inostranstvu, a važni su i na planu spoljno-trgovinske razmene poljoprivrednih proizvoda, tačnije oblasti koja se tiče fitosanitarnih pitanja. Najpre bih nešto rekao i izdvojio Protokol koji se oslanja na Sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade SAD o tehnološkoj saradnji. Ovo je još jedan u nizu sporazuma koji govori o tome da se naši odnosi sa SAD poboljšavaju, da idu u jednom pozitivnom smeru i gradimo sve bolje odnose sa SAD, što je rezultat jedne dobre spoljne politike. Definitivno su svi ovi sporazumi signal za investitore koji dolaze iz SAD da mogu da investiraju u Srbiju, da mi imamo jedan stabilan pravni sistem, da smo stabilno političko podneblje za sve one koji žele da dođu da investiraju u Srbiju, da se bave naukom i da ulažu u istraživanje. Razvoj svakog savremenog društva zasniva se na razvoju nauke i tehnologije. Naučno-tehnološka dostignuća čine temelj ekonomski razvijenih država, prožimaju sve aspekte ljudskih života, naročito u vreme gde je jako izražena globalizacija, u vreme gde je sve brži naučno-tehnološki napredak. Upravo to potvrđuje sve one koji zastupaju teoriju da nauka, tehnološki razvoj i inovacije su najvažniji generator privrednog razvoja svake države. Navešću dva primera koji dokazuju da je veoma bitno da država konstantno ulaže u istraživanje i razvoj. To su primeri Izraela i Južne Koreje. Izrael je lider u ovoj oblasti. Izrael ulaže na godišnjem nivou 4% svog BDP-a u istraživanje i razvoj i kada vidimo koliko vredi ekonomija Izraela i vidimo ta ulaganja u nauku, u istraživanje, u razvoj, dolazimo do godišnje cifre od čak 14 milijardi dolara, što je impozantno za jednu državu koja ima devet miliona stanovnika. Slično je i u Južnoj Koreji. I ova država se opredelila za sličan iznos BDP-a, kada govorimo u procentima, da ulaže u istraživanje i razvoj, s tim što je ovo mnogoljudnija zemlja, zemlja koja ima veću teritoriju, razvijeniju privredu i ta suma dostiže do 63 milijarde dolara na godišnjem nivou. Tako da, ako pogledamo samo ove dve zemlje, lako ćemo naći uspešnu formulu za ekonomski razvitak i one su dokaz da ulaganje u nauku, u tehnologiju, u istraživanje je pravi recept za privredni zamajac svake zemlje. Nije lako u ovoj oblasti održati korak sa najrazvijenijim zemljama. U prilog tome ide i teza da je EU postavila sebi zadatak da do 2020. godine ulaganje u nauku, istraživanje i razvoj bude 3% BDP-a i samo su dve države članice EU prešle ovaj prag, to su Austrija i Švedska. To samo pokazuje koliko je teško pratiti najrazvijenije države sveta. Kada vidimo gde se Srbija nalazi na ovoj mapi, možemo reći da smo i uspešni. Mi se nalazimo u rangu sa nekim članicama EU kao što su Slovačka, Hrvatska i Bugarska, kada govorimo o ulaganju u nauku i razvoj. Mislim da imamo osnovan razlog za optimizam, jer zaista poslednjih godina je na polju naučno-tehnološkog istraživanja i u oblasti nauke uopšte postignut značajan napredak. Mi smo postavili prioritet da uspešno zaokružimo proces digitalizacije, i to odlično radimo, i dobro radimo posao koji se tiče prekvalifikacije za IT sektor. Podsetiću da je Vlada pre tri meseca usvojila Strategiju naučnog i tehnološkog razvoja Republike Srbije za period od 2021. do 2025. godine pod nazivom „Moć znanja“ i naravno da je Ministarstvo prosvete odigralo veoma važnu ulogu u ovoj strategiji. Kada govorimo o nazivu „Moć znanja“, mislim da je to najprikladniji naziv i da taj naziv zapravo pokazuje da smo mi opredeljeni da uvek u prvi plan istaknemo i znanje i nauku, kao osnovu za naše dalje napredovanje, kao osnovu za naše obrazovanje i dobro je što pridajemo posebnu pažnju ovoj oblasti. Strategijom je predviđeno osnaživanje, odnosno jačanje naučno-istraživačkih institucija, ulaganje u infrastrukturu i na ovaj način će se ove institucije bolje pozicionirati na jednoj regionalnoj ali i na evropskoj mapi kada govorimo o istraživanju i nauci. Ove institucije biće osposobljene da rešavaju mnogo kompleksnija pitanja, nego što to sada čine, ali sa druge strane, dobro je što strategija podrazumeva i ulaganje u pojedinca, u mlade naučnike. Mislim da će pojedinci na ovaj način ubuduće biti sposobni da učestvuju u nekim složenijim projektima koji su pred njima i da će oni na taj način stvarati novo znanje, nove tehnologije, što donosi i nova radna mesta našoj zemlji. Kada govorimo o unapređivanju ove oblasti moramo istaći da važnu ulogu ima i sistem zaštite intelektualne svojine. Upravo zaštita intelektualne svojine je ključan deo ovog protokola koji se oslanja na Sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade SAD i važno je da mi obezbedimo takav jedan pravni okvir da će te pravne norme efikasno uređivati ovu oblast, a bez toga ni zainteresovani inovatori ne bi širili i unapređivali svoje znanje, niti bi primenjivali to znanje u praksi. Čuo sam i ranije tu priču i uvek je vredi pomenuti, da kada kažemo za nekoga kada ukrade nešto iz prodavnice on izaziva naše podozrenje i opravdano ga deklarišemo kao lopova, ali kada neko iskopira neki kompjuterski softver, kada neko iskopira neovlašćeno knjigu u kopirnici, imam utisak da smo na ravnodušni na to. Moramo zbog toga da povedemo računa, jer i onaj ko je napisao knjigu, ko je objavio naučni rad i on treba da živi od svog rada, treba da ga stavimo u isti rang sa onim ko napravi veknu hleba i prodaje u pekari. To je njegov proizvod. Zato moramo da budemo svesni značaja zaštite intelektualne svojine, jer se trećina svetske trgovine upravo oslanja na nematerijalna dobra i na usluge koje štiti intelektualna svojina. LJudi često dele muziku, filmove, knjige na internetu. Nisu ni svesni da krše prava intelektualne svojine, čak je to postalo toliko uobičajeno da ljudi ne razmišljaju, uopšte da prave prekršaj. U Srbiji je prema nekim podacima preko 100.000 ljudi zaposleno u tim kreativnim industrijama. To su IT sektor, muzička industrija, film, radio difuzija i upravo piraterija nanosi veliku štetu i konkretno tim industrijama, ali i nanosi veliku štetu i čitavoj privredi. Zbog toga je važno da podržimo ovakav Sporazum, jer i on na neki način reguliše ovu oblast zaštite intelektualne svojine posebno u vremenu kao što sam rekao izražene globalizacije, gde je internet omogućio da čitav svet bude zaista jedno veliko selo i da je sve svima dostupno gde god da žive na zemaljskoj kugli. Zakon, zapravo treba da bude efikasno sredstvo koje omogućava kreativnim ljudima da žive od svog rada. Mi smo kao društvo dužni da podržavamo kreativnost, dužni smo da podržavamo kreativnu industriju. Podsetiću da broj prijavljenih patenata na svetskom nivou se tokom godine meri u milionima, kao i broj prijavljenih žigova i broj industrijskog dizajna. Dobar pravni okvir, poštovanje bilateralnih sporazuma i međunarodnih konvencija, o čemu mi danas i govorimo zapravo je prava osnova za jednu pravnu sigurnost, da se unapredi ambijent za spoljnotrgovinsku razmenu, da se ulaže u nove ekonomije, odnosno industrije koje se oslanjaju upravo na zaštitu prava i intelektualne svojine. Korist od toga imaju svi oni koji zarađuju od naučnog istraživačkog ili umetničkog rada, ali korist posredno treba da imaju svi građani, jer na taj način mi dobijemo jednu predvidljivost jednog poslovnog ambijenta u kojem se posluje i na taj način povećavamo šanse za povećanje i domaćih i stranih investicija. Za pohvalu je i što je naše zakonodavstvo usaglašeno sa zakonodavstvom koje važi u razvijenim državama Evropske unije i usklađeno je sa međunarodnim standardima. Podjednako je važan i Ugovor o socijalnoj sigurnosti između Vlade Republike Srbije i Vlade Kvebeka, zapravo samo treba da reguliše jedno pitanje koje nije regulisano Sporazumom između Vlade Republike Srbije i Kanade i o tome je gospođa ministarka malo pre i govorila. Sprovođenje ovog Ugovora obezbeđuje ostvarivanje prava iz PIO, prava na osnovu povrede na radu, profesionalne bolesti i Zdravstvenog osiguranja. Podsetiću da je Srbija potpisala sporazume sa 29 država koji se upravo odnose na socijalnu sigurnost. Upravo ti sporazumi omogućavaju ljudima koji su radili u tim državama da lakše ostvare pravo na penziju, ne računajući bivše jugoslovenske republike, naša država isplaćuje penzije koje su ostvarene u Srbiji u 27 zemalja sveta i to je, otprilike 13.000 korisnika, nešto malo više. LJudi koji su radili u inostranstvu i deo staža koji su ostvarili u nekoj drugoj zemlji često su u nedoumici kako da ostvare pravo na penziju. Strana penzija, isto kao i naša, ne dobija se po automatizmu i postoje dva načina da se ona ostvari. Ako smo potpisali ugovor o socijalnom osiguranju sa tom zemljom lakše će neko ostvariti pravo na penziju, ako nemamo potpisan taj ugovor onda će svako pojedinačno morati da podnese zahtev konkretnom fondu u određenoj stranoj zemlji. Upravo, kada uporedimo ove dve procedure dolazimo do zaključka i vidimo zašto su ovakvi sporazumi važni za građane koji kada dođu do tog perioda da ostvare pravo na penziju da mogu da ostvare to pravo na mnogo lakši način nego kada nema ovakve vrste sporazuma. Nama iz Socijaldemokratske partije Srbije je veoma važno što vodimo računa i što već godinama sa našim koalicionim partnerima radimo na tome da se na svakom polju poboljša položaj penzionera. Važno je i ističemo da penzijski fond ne sme da se posmatra kao socijalna ustanova, da to mora da bude jedan funkcionalan fond koji će obezbediti svakome dostojanstvenu starost. Mi sada imamo jedan stabilan fond, imamo stabilne finansije i ono što je najvažnije, redovnu isplatu penzija iz realnih izvora. Za kraj, na dnevnom redu i Sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o saradnji u oblasti biljnog karantina i zaštite bilja. Usvajanjem i realizacijom ovog sporazuma mi sprečavamo unošenje i širenje karantinskih i drugih opasnih štetnih organizama i na taj način sprečava moguće gubitke koje mogu da uzrokuju. Kolege pre mene su govorile o značaju ruskog tržišta i potencijalima koje ono ima, odnosno šta sve mi možemo da ostvarimo nastupom na to tržište. Zato je važno da imamo ovakve sporazume, važno je da poštujemo standarde, da poštujemo procedure i samopoštovanjem tih standarda mi ćemo obezbediti jednu sigurnu ulaznicu na velika tržišta, kao što je rusko. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima zamenik predsednika posleničke grupe Jedinstvena Srbija, narodni poslanik Života Starčević. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Uvaženi ministri, gospođo Kisić Tepavčević, gospodine Ružiću, dame i gospodo narodni poslanici, mi danas ovde raspravljamo o predlozima zakona o tri sporazuma, Sporazumu, odnosno Ugovoru sa kanadskom provincijom Kvebek u oblasti socijalne sigurnosti, Ugovor sa SAD o naučno-tehnološkoj saradnji, kao i Ugovor sa Ruskom Federacijom u vezi biljnog karantina i zaštiti bilja. Govoreći o sličnim sporazumima ranije na sličnim zasedanjima i na sličnim raspravama, ja sam isticao da mi iz JS ovakve sporazume sagledavamo kao male korake u pravcu sve jačeg i sve snažnijeg integrisanja Srbije u međunarodne tokove kao male korake u pravcu saradnje Srbije sa čitavim svetom, kao male korake u tzv. tihoj diplomatiji. To su sve razlozi zbog kojih ćemo u danu za glasanje glasati za ove sporazum Kao što sam rekao, svaki od ovih sporazuma jača međunarodnu poziciju Srbije i Srbija zadnjih devet godina ima zaista jednu izrazito snažnu diplomatsku aktivnost i ta snažna diplomatska aktivnost učinila je danas da je danas Srbija snažna, poštovana u Međunarodnoj zajednici, da se reč Srbije čuje i poštuje. Ta diplomatska aktivnost dolazi do značaja nikada više možda nego danas, kada vidimo zadnjih mesec dana imamo, da tako kažem, poplavu raznih non pejpera, raznih pritisaka na državu Srbiju, a sve vezano za naš teritorijalni integritet i celovitost Republike Srbije. I u toj nekoj diplomatskoj aktivnosti mi iz JS smatramo da svi, država, ali i svi politički akteri, moraju dati svoj doprinos u toj borbi za očuvanje teritorijalnog integriteta i suvereniteta Republike Srbije, u toj borbi da Srbija bude ono što jeste i ostane snažna, da ostane svoja. Naravno, Dragan Marković Palma i JS su godinama unazad davali neki svoj mali doprinos gradeći prijateljske veze u mnogim državama, kao što je, recimo, Egipat, koji je svakako važna zemlja Bliskog istoka i arapskog sveta, kao što su Turska i Austrija, koje su kao države vekovima unazad uvek imale svoje interese i bile prisutne na Balkanu, kao što su Rumunija i Bugarska, koji su naši važni susedi i, naravno, kao što je Italija, na primer, država iz koje, pored Nemačke, dolazi najviše investitora u našu zemlju. Zaista smo tog stava da svi politički akteri na političkoj sceni Srbije trebaju da daju, u skladu sa svojim mogućnostima, neki doprinos jačanju pozicija Srbije u Međunarodnoj zajednici. Međutim, svedoci smo da imamo na političkoj sceni Srbije jednu grupaciju, ja bih ih nazvao političkih fariseja i političkih štetočina, koji umesto da rade na jačanju pozicija Srbije, umesto da rade na stvaranju dobrih veza, oni prave štetu Srbiji, uništavaju svojim nastupima i dezavuišu sve ono što se u Srbiji pozitivno radi, jer njima ne odgovara Srbija kakva je danas, snažna, uvažena. NJima jedino odgovara Srbija koja je na kolenima. Zašto? Zato što ako je Srbija snažna i poštovana, oni su marginalne političke ličnosti u takvoj Srbiji. Ukoliko je Srbija slaba i na kolenima, jedino tada i na taj način oni mogu biti dovedeni od strane spoljnih faktora da budu bitni u našoj zemlji. Setimo se samo jedne krajnje nepromišljene štetočinske inicijative Vuka Jeremića pred Međunarodnim sudom pravde u Hagu, koji je naneo veliku štetu našoj zemlji. Setimo se, imamo, recimo, drugi slučaj, u vreme kada pre nekoliko godina italijanski ambasador u Jagodini kaže – dobrodošli u malu Italiju, upravo iz razloga želeći da kaže da ima dosta italijanskih fabrika i investitora koji su došli u Jagodinu, bivša ambasadorka Srbije u Rimu, gospođa Sanda Rašković Ivić, uvlači, naravno, svako ima svoj krug pokvarenosti, pa i Sanda Rašković Ivić, i ta gospođa uvlači počasnog konzula Srbije u taj svoj krug pokvarenosti, u to svoje blato, uvlači čoveka koji izuzetno poštuje Republiku Srbiju, koji je snažno i jako zastupao interese Republike Srbije u svojoj državi, u Italiji, koji je pravio mnogo i privrednih i političkih i svakih drugih kontakata između Italije i Srbije. Ali, to ne odgovara Sandi Rašković Ivić i ovim drugim farisejima. Zašto? Rekao sam njima ne odgovara snažna i poštovana Srbija, već im odgovara Srbija na kolenima, jer samo tada mogu biti važni. Naravno, na taj način prave štetu jer jednog dobrog čoveka, jednog poštovaoca Srbije i ne samo poštovaoca, čoveka koji voli našu zemlju, koji voli naš narod, koji je zaista prijatelj naše zemlje, je morao da se distancira od takvog blata i takvog kruga pokvarenosti ljudi poput Sande Rašković Ivić, koja je, još jednom ponavljam, bila ambasador Srbije u Rimu i koja je svojim lažima opljunula i optužila, naravno lažno, ne samo Dragana Markovića Palmu, ne samo gospodina Veraldija, o kome pričamo, ona je opljunula i optužila i Srbiju i Srbe i srpski narod, i to bez trunke srama. Nedavno sam postavio pitanje – zašto gospođo Sanda Rašković Ivić niste napravili službenu belešku, zašto niste poslali depešu Beogradu ako ste zaista imali ta saznanja o kojima ste pričali, odnosno o kojima ste lagali, odnosno zašto niste radili posao za koji ste primali platu? Da li ste bili opijeni rimskim trgovima, fontanama, mondenskim životom, pa niste imali vremena da radite svoj posao ili je sve ovo u stvari jedna izmišljotina u vašem krugu pokvarenosti? Naravno, farisej nad farisejima u toj grupaciji je gospođa Marinika Tepić, koja optužuje srpski narod, stavlja svoj potpis i traži od ovog visokog doma da usvoji rezoluciju o genocidu u Srebrenici, želeći da optuži svakog građanina Srbije, želeći da optuži državu u kojoj živi, u kojoj ima sve privilegije, da stavi pečat svakom od nas, i našim budućim pokoljenjima, pečat genocidnog naroda, što, naravno, nismo, nikada nismo ni bili, niti ćemo biti. Ta ista Marinika Tepić optužuje, naravno, gnusnim lažima, i Dragana Markovića Palmu i ljude oko njega i JS, izmišljajući lažne afere. Bili ste tokom ovih praznika čak i svedoci da je odmah na svoj tviter nalog i fejsbuk stranicu stavila kako se u Jagodini zastrašuju njihovi funkcioneri, pa im je obijen stan. Naravno da je na prijavu odmah izašla policija i utvrdila da nije bilo nikakvog obijanja stana. Ali, bez obzira, njoj ne valja srpska policija, ona ne veruje policiji, kao što pre nedelju dana nije verovala ni tužilaštvu. Zašto? Ona je farisej sama po sebi. NJoj ne treba ni policija, njoj ne treba ni tužilaštvo. NJoj ne treba ni sud. Ona sama istražuje, ona sama tuži, ona sama sudi i ona sama presuđuje, kao što su to radili fariseji i to znamo par hiljada godina unazad. Zato ih ja nazivam farisejima srpske političke scene. Neće im to uspeti. Oni pokušavaju da optužuju. Oni sude, oni presuđuju. NJima nisu potrebni dokazi. NJima nije potrebna ni istina. Dozvoljeno je da slažu i da guraju te svoje laži kroz medije kao ultimativnu istinu. Oni ne sude Draganu Markoviću Palmi. Oni ne sude aktuelnoj vlasti. Oni sude srpskom narodu, odnosno oni sude, ja bih to nazvao, Šumadiji, Timočkoj Krajini i svim drugim delovima Srbije gde je duboko ukorenjena srpska tradicija, srpska kultura, gde je ukorenjeno sve ono što je pozitivno, čojstvo i junaštvo, sve ono što se kroz istoriju gajilo i negovalo u srpskom narodu. Oni takvu Srbiju preziru, časnu, domaćinsku, tradicionalnu, preziru je iz dna duše. Znaju da jedino ako unište to stablo u Šumadiji, to stablo koje su posadili i Karađorđe i Miloš Obrenović i svi drugi, koje ima jako čvrste korene i jako razgranato stablo koje pokriva čitavu Srbiju, jedino ako unište tu i takvu Šumadiju, tradicionalnu, dobru, snažnu, časnu, oni mogu da postanu koliko-toliko bitni na političkoj sceni. Naravno, oni takvu Srbiju, rekoh, mrze, jer oni žele nešto sasvim drugo. Oni žele orvelovsku, mondijalističku, antiideološku i distopisjku Srbiju, Srbiju koja je sve suprotno od onoga što je bilo u zadnjih nekoliko vekova i što je srpski narod gajio i negovao. Oni žele, naravno, Srbiju na kolenima. NJima ne odgovara snažna Srbija, ali neće to proći. Mi i država Srbija radimo tako što i dalje sarađujemo sa svetom, pratimo sve normalne civilizacijske tokove, ali danas Srbija i štiti sopstvene interese, tradiciju i kulturu. Žilava je Srbija. Duboki su kulturni i civilizacijski koreni da bi ih fariseji obesmislili i uništili. Srbija je uvek bila svet, Srbija je uvek bila Evropa ali Srbija je, pre svega, uvek bila svoja. I kada je bila svoja bila je jaka. Kada je bila na kolenima nije bila poštovana i nije bila svoja. Zato, ove sporazume za koje ćemo glasati u danu za glasanje kao što sam rekao jesu dobri, jesu potrebni, jer Srbija je danas svet, jer Srbija je danas Evropa i Srbija danas jeste svoja. Hvala.
Zahvaljujem. Sledeća je koleginica Marina Raguš. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo ministri sa saradnicima, drage kolege danas se pred nama nalaze naizgled sporazumi koji su nekada u nekim ranijim sazivima parlamenata bili uglavnom rutinska stvar, možda bi se i o nekima malo detaljnije govorilo. Međutim, ono što je važno danas reći građanima Srbije, pogotovo u vremenu kada se svet iz temelja menja, kada jedan mali mikroorganizam nije pleonazam, nego zaista je akcenat na tome zaustavio planetu na tri meseca i pokazao svima nama gde se nalazimo, koliko smo jaki i koliko možemo da odgovorimo izazovima za koje smo mislili da smo spremni ali smo razumeli da baš i nismo. Drago mi je što je gospođa Kisić Tepavčević danas tu sa nama, deo je kriznog štaba i mislim da će se i deo mog obraćanja danas svima vama i građanima odnositi i na taj deo. Ono što je za mene značajno jeste da ova Vlada zajedno sa političkim rukovodstvom Srbije, pogotovo kada su u pitanju ključne oblasti za sve nas, za svakog građanina, za svakodnevno funkcionisanje, Bogu hvala na tome, ne pravi rigidnu razliku između istoka i zapada, severa i juga, već rukovođena isključivo nacionalnim interesima države Srbije, ostvaruje sporazume sa svima gde procenjuje da je od interesa za svakog pojedinačnog građanina Srbije. S tim u vezi, Sporazum o naučno-tehnološkoj saradnji sa SAD je od izuzetnog značaja za državu Srbiju. Sjedinjene Američke Države sa kojima mi neretko imamo političke nesuglasice, velike razmirice opterećene prošlošću, sa razlogom često, kada su u pitanju druge oblasti koje su od interesa za napredak Srbije, kao što je nauka i tehnika, kao što je zdravstvo, kao što je razvoj našeg zdravstva i naših kapaciteta, infrastruktura, su pitanja par ekselans gde se ne prave političke razlike. Naravno da politika, dame i gospodo, ima uticaja na sve i pretpostavka jednog sporazuma jeste politička volja. Ja to dobro znam, kao i kolege, stariji poslanici, imamo na našu radost dosta mlađih poslanika, pa Bogu hvala to nisu osetili, ali mnogima od nas su svojevremeno zbog sankcija, gospodine ministre prosvete, povučene bile povučene ozbiljne stipendije koje su naše možda naučne karijere vodile van granica ove zemlje, samo zbog politike. Ono što je dobro jeste da danas pravimo okvire za generacije koje dolaze. Ono što je od izuzetnog značaja, našim mladim kapacitetima dajemo mogućnost da mogu da se školuju bilo gde, da mogu svoje talente i veštine da pokažu na međunarodnom tržištu. Dame i gospodo poslanici, ja verujem da svi vi znate, pogotovo mlađa ekipa poslanika, danas se samo obrazovanje i sticanje veština iz korena promenilo, danas mlađi naraštaji neretko odbijaju da se uključuju ozbiljnije u obrazovni sistem Srbije. On je obavezan, ali za njih neretko predstavlja rutinu. Danas putem interneta deca se obrazuju, stiču veštine tutorijalima. Navešću vam nekoliko primera. Dečak koga su roditelji osuđivali zbog toga što provodi značajno vreme igrajući igrice postao je jedan od prestižnijih gejmera u svetu, dakle, industrije igara i ne samo to. NJegova igra, njegov softver je zapravo tog dečaka vinuo u neverovatne visine. Ovde u Beogradu, u Srbiji, mi imamo jednu od pet najboljih gejming industrija, kao što je kompanija „Nordeus“. Vlasnik te kompanije je dečko koji je počeo, kao da gledate američki film, iz jednog malog prostora sa nekoliko svojih kolega, a danas mu svetski poznati Murinjo zapravo reklamira određene igrice. „Nordeus“ kompanija je deo digitalne Srbije i zaista rasadnik izvanrednih kadrova kada su u pitanju programeri, gejmeri itd. Da ne pričam o tome koliko sama kompanija podržava BDP Srbije, tako što izvozi svoj proizvod i svoje usluge. U toj kompaniji rade, nećete verovati, skoro najbolji programeri i sve ostale delatnosti u okviru IT sektora i zaista smo prepoznatljivi po tome. Naše inovativne tehnologije, ekosistem start-apova spada u red visoko rangiranih ekosistema. Da bismo to unapredili, ono što je neophodno jeste da postoji okvir saradnje sa zemljama koje su giganti u toj oblasti. Jedna od njih je Amerika. Mi ovde imamo devojku iz SPS koja je potomak velikog Pupina i u početku naša saradnja, zaista mi je drago zbog te činjenice, sa Amerikom je uglavnom išla zahvaljujući ličnim odnosima naših giganata u oblasti nauke i patenata i neverovatnih tehnoloških dostignuća. Jedan od tih bio je čuveni Mihajlo Pupin, ali s obzirom, pretpostavljam, da će koleginica Pupin pričati o tome, ja ću se malo više pozabaviti Nikolom Teslom, a možda meni najdraža osoba iz reda velikih – Mileva Marić Ajnštajn. Dakle, imamo čime da se ponosimo i da se svaki put kada pričamo o naučno-tehnološkoj saradnji sa Amerikom setimo naših velikana. Zahvaljujući njihovim ličnim reputacijama i vezama mi smo ostvarivali saradnju sa SAD. Međutim, ono što je od posebnog značaja ovde jeste da se 2010. godine napravi okvir i da resorno ministarstvo, sada kada krenete, iščitavate sve te projekte zaista u kontinuitetu ozbiljno radi na pružanju podsticaja i pretpostavki za naše mlade istraživače, naše mlade naučnike, da učestvuju, kupe znanje i imaju priliku da plasiraju to na međunarodnom tržištu. U digitalnoj eri u kakvoj smo svi mi, čak i fizički nije neophodno da odlazite iz Srbije, možete da ostanete ovde i odavde da radite za sve kompanije. S tim u vezi, a mi smo pre izvesnog vremena usvojili akt koji omogućava otvaranje širokopojasnog interneta za ruralne oblasti kojim će biti povezane negde, ispravićete me gospodine ministre, negde oko 200 škola, ako ne i više, širom Srbije. Pazite, to su ogromna ulaganja i investicije u periodu Kovid krize, kada sve u Evropi i u svetu puca, što znači da ćemo mi moći da rasteretimo velike gradove, da oživimo manje sredine i ono što bih ja preporučila i molila ministarstvo, a jeste da posebno obrate pažnju na mlade talente. Kada govorimo o nauci i o istraživačima, neretko mislimo i obraćamo se kroz projekte, gospodine ministre, onima koji su već u sistemu. Ja vam garantujem da mnogi nisu. Možda među svima njima i bez titula kriju se izvanredni talenti. Malopre sam govorila o učenju kroz tutorijal izvanrednim primerima mladih ljudi koji postižu neverovatne rezultate, ali su van sistema, samouki su. Hajde da se kao nekada bavimo skautingom, dajte da organizujemo mnoga takmičenja, gde će svi ti ljudi koji dolaze iz siromašnih sredina, koji nisu imali mogućnosti da uđu u sistem imati podjednaku šansu da pokažu svoje sposobnosti. Takođe, u mnogim kriterijumima za apliciranje navode se neretko birokratske procedure. To je u redu. LJudi troše svoje vreme, ulažu ogromne napore, žrtvuju se, svi mi znamo šta znači naučno-istraživački rad. To je težak put. Zaista, ako volite nauku, ako volite istraživanje morate da se odreknete, uslovno rečeno, normalnog života. Postoje i oni drugi. Molim vas, kada razmišljate o svemu tome, moja napomena, a to zaboravljamo redovno, jeste sledeća, dajte da dajemo polako primat sposobnostima. Znači, onim sposobnostima i onim veštinama, znam da gospodin ministar to zna, da ima i tu pozadinu zapadne edukacije, neretko diplome nisu odlučujuće nego „skils“ ili veštine koje posedujete. Dajte da obratimo posebnu pažnju i na to. Videla sam materijal i informaciju, „dajdžest“ kada je reč o bilateralnoj i multilateralnoj saradnji i koliko ministarstvo ulaže napora da zaista pokrije svaku oblast, nije vam lako. U svom resoru obuhvatate nešto što bih ja odavno razdvojila, obrazovanje, nauka ne ide jedno sa drugim. Ide, ali je lakše da se odvoji, kao i tehnološki razvoj. To su bitne stvari za svako društvo, ako ne i najvažnije. To vam je takođe jedna od mojih preporuka. Često se susrećemo i sada se više upoznajemo kroz Odbor za obrazovanje i nauku. Ja kao šef Pododbora za digitalizaciju i informatičko društvo potpuno razumem kako vam izgleda svaki dan. Nije lako, ali vam je mnogo lakše kada imate utemeljenje u Vladi koja se opredelila ka ovom putu. Neretko će vas kritikovati zbog nečega i to često i čujemo i na Odboru i to je dobro, da obrazovanje ima jednu glavnu, vrlo značajnu karakteristiku kao što je vaspitanje i da u periodu digitalizacije, naravno, da su roditelji i svi ostali zabrinuti šta je sa vaspitnom ulogom obrazovanja. Ja sada moram da vam čestitam iskreno jer ste uspeli u startu uz ogromnu podršku, svi kao jedan, da se snađete kada je planeta stala na tri meseca i da sam edukativni proces ne gubi u tome. Ne znam da li su ljudi uopšte svesni činjenice da je trebalo prilagoditi celokupan obrazovni sistem u momentu i deci ne praviti razlike u tome. Da li je to idealno? Pa nije. Mi smo faktički u objavi rata, objavio nam je virus koji samo čeka. Eto, ja se gušim pod maskom dok vam pričam, momenat da se opustimo i da nas pokosi. On neće nestati. Zaista, moje iskrene čestitke. Vidim kakve su projekcije za naredne periode, znam koliko ćete profesora opremiti laptopovima, koliko ćete učionica digitalizovati, iz moje perspektive, s obzirom i na Odbor koji vodim, ništa bolje niste mogli da uradite. To je budućnost. Kako ćemo se pozabaviti vaspitnom funkcijom obrazovanja? To je sada stvar i verujem da ćete i to uraditi šireg javnog diskursa na tu temu. U tome vi ne možete da budete sami, niti sav teret može da bude na vama. Za to smo odgovorni svi mi. Od porodice, jer sve odatle kreće, pa nadalje. U javnosti, neretko će gledati, uglavnom vas. Puno toga bih još imala da kažem na temu i obrazovanja i nauke i svega onoga što čini naš obrazovni sistem i ovaj period kada se Srbija menja, kao i ceo svet. Ono što bi možda definisalo u jednoj rečenici, Srbija se menja na način da je ovu krizu iskoristila kao šansu, a ne kao ponor, na način da se vrlo brzo zahvaljujući dobro promišljenoj politici i zahvaljujući dobroj pripremi fiskalnoj, pre toga i stabilizaciji finansijskog i ekonomskog sistema, mogla da ovu krizu, a pri tome moram priznati, Bog je pogledao, pa ne oslanjamo se na one sektore koji su skoro nestali poput turizma, saobraćaja itd. Mnoge avio-kompanije su bankrotirale, mi smo našu sačuvali koliko-toliko, ali ono što takođe moram da kažem, a gospođa Darija Kisić Tepavčević je tu, jeste da zahvaljujući i određenom delu i zajmova i podstreka, mi smo, a retko se priča o tome, stavili u pogon, meni na sreću, naš Torlak. Ja moram da priznam, ja se još nisam vakcinisala, iako sam Kovid zakačila u oktobru, ja čekam Torlak. Ja čekam „Sputnjik“ koji će izaći iz Torlaka, evo to javno ovako kažem. Ne samo ja, već čitava moja porodica. Nema većeg značaja kada jedna mala Srbija odredi svoj okvir, a to je suverenitet u svakoj oblasti, a posebno u zdravstvu. Sada vidimo njegov značaj, posebno u nauci i istraživanju, posebno u obrazovanju. Vrlo mudro sarađuje sa svima onima koristeći sve njihove prednosti i učeći na njihovim greškama. Zašto? Pa zbog onih koji dolaze, ne zbog nas. Naše živote su određene političke volje velikih sila prebrisale, iscrtale. Mnoge naše karijere su totalno bile skrajnute u nekom drugom smeru nenadano, presečne na sred puta, moja generacija osakaćena. Naši životi bi izgledali sasvim drugačije. Svi smo gledali ka tom velikom svetu, razvijenom svetu da tamo pokupimo znanje i vratimo se u svoju zemlju. Bili smo sprečeni u tome zato što je neko odlučio da naša sudbina ovog dela sveta izgleda tako. I još jedna stvar sa kojom ću završiti. Neretko u poslednje vreme slušamo koliko ljudi napušta Srbiju. Zar Nikola Tesla nije napustio ovo podneblje? Zar mnogi drugi nisu napustili ova podneblja i ostvarili neverovatan, neverovatan uspeh? Činjenica koja se neretko zaboravlja da se kaže, a to moram da kažem zbog mlađih kolega i mlađih građana koji možda ovo gledaju, u periodu velike Jugoslavije kada se po sećanju naših roditelja, a i ja se sećam dobro tog perioda, izvanredno živelo 60-ih godina i 70-ih godina, ja imam taj izveštaj Centralne obaveštajne agencije Amerike i iz tih izveštaja sam najviše učila o nama, znate li koliki je odliv bio tad? Između 1965. - 1968. godine, 1968. godine posebno, 5% celokupne populacije bivše Jugoslavije. To je izveštaj Centralne obaveštajne agencije Amerike i ukoliko mi dozvolite samo ću citirati upravo zbog toga što se trudim da se isključivo odnosi na činjenice. Ovo je odabrano za publikovanje 15. decembra 2016. godine. Inače bilo samo za upotrebu Američke obaveštajne agencije, izvanredno ozbiljan izveštaj od 27. septembra 1972. godine kada su analizirali emigraciju. Dakle, poluemigracija, kako su oni to tada zvali, oni Jugosloveni kojima je bilo dozvoljeno od strane režima da rade napolju izvan zemlje, pre 1965. godine samo nekoliko hiljada bilo je u ovoj kategoriji, 1965. godine u saradnji zbog ekonomskog programa reformi kontrole su naravno bile oslabljene, od tada, posebno od perioda prve polovine 1968. godine broj onih, pa nadalje, koji je svake godine napuštao Jugoslaviju rastao je ubrzo. Broj onih koji se vraćao u zemlju drastično se smanjivao, do sada, a kao što sam vam rekla datum, odnosno pisanja ovog izveštaja 1972. godine, od 1968. do 1972. godine procena je bila da je milion takvih radnika van zemlje. Većina njih u svojim dvadesetim ili tridesetim godinama plus jedan manji broj njihovih članova porodice i sad konačno ovo bi predstavljalo oko 5% celokupne populacije Jugoslavije, a to su zlatne godine. Starije generacije se toga dobro sećaju, ljudi su uvek …
Oprostite. Vreme.
… išli za hlebom, evo upravo završavam rečenicu, hvala vam na tome, tako je i sada, sa varijantom da se neki od njih vrate. Konačno, ukoliko su naši prihodi 25% samo od prihoda u Nemačkoj, onda je i logično zašto se trude da ljudi odu tamo da bi ostvarili sva svoja egzistencionalna prava, ali mi moramo da se potrudimo da im ovde obezbedimo dobar povratak. Imala bih još štošta reći, ali trudim se da ispoštujem vreme. Hvala na razumevanju, gospođo predsedavajuća, i nadam se da će da i gospođa Darija i gospodin Ružić imati nadalje da kažu sve ono što nas i građane interesuje. Hvala još jednom.
Zahvaljujem se predsedniku poslaničke grupe SPAS. Reč ima pre svega ministar, gospodin Ružić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana predsedavajuća, poštovana narodna poslanice, ja pre svega želim zaista da bez namere da oduzimam dragoceno vreme ukažem upravo na činjenično upodobljenu i vrlo konstruktivnu, rekao bih, raspravu i na ukazivanje upravo na najvažnije, rekao bih, segmente vaspitno obrazovnog procesa, naučno tehnološkog razvoja, bilateralne ili multilateralne saradnje na polju nauke ili tehnološkog razvoja, digitalizaciji koja je, rekao bih, pre svega zahvaljujući insistiranju predsednice Vlade Ane Brnabić i u prethodnom mandatu, ali i ovom, stavljena na jedan pijadestal i zaista postala jedan od prioriteta ovih dveju vlada iako su neki sa nekom dozom skepse se odnosili prema toj digitalizaciji i gledali je na jedan isključivo tehničko tehnološki proces, evidentno je da je digitalizacija u stvari jedna društveni proces par ekselans, odnosno proces koji pomaže, koji mi svi živimo, koji je primenjen u vaspitno obrazovnom procesu na adekvatan način, na pravi način. Pokazali smo da i u prethodnom mandatu dugujemo zahvalnost pre svega i školskim upravama i nastavnom kadru koji su se prilagodili, ali takođe ta digitalizacija uz ove digitalne učionice koje ćemo tokom ove godine, nadam se, privesti u najvećoj meri i u najvećem broju kraju i uz jednu edukaciju nastavnog kadra, koja je potrebna da bi prosto ta digitalna opismenjenost korespondirala sa potrebom prenošenja znanja, samim tim sa ove druge strane, od strane učenika i učenica, sa procesom sticanja znanja, mislim da je dragoceno, da je važno, da to pokazuje šta moramo raditi u 21. veku i šta smo uradili upravo u vremenu korona virusa. Mislim da smo jedna od najbolje organizovanih država. Vrlo smo tu adaptibilnost iskoristili i smatram da svakako to vaspitna uloga, koju ste potencirali više puta, jeste važna, ali takođe moramo znati da su i ove mlađe generacije, mlađe starosne dobi dosta prijamčivije toj tehničko tehnološkoj opismenjenosti. Vrlo brzo se snalaze, lakše im je da to praktično upodobe sa svojim potrebama, ali svakako da nećemo odustajati od onog tradicionalnog načina vaspitno obrazovnog procesa ukoliko nam to ova situacija dozvoli, pa i ako ne dozvoli zato što prosto taj tradicionalan način jeste osnov naročito u najmlađim starosnim kategorijama, osnov za sticanje i radnih navika i za socijalizaciju i za sve ono što čini posle jednu vertikalu bilo koje ličnosti, jer od tog vremena praktično pa do neke 12 godine stičete sve te preliminarne mogućnosti da primite sva ta znanja. Zaboravio sam šta kaže Poslovnik, predsedavajuća. Da li je tri minuta ili mogu da pričam do mile volje?
Kao predlagač do mile volje.
Hvala vam. Nisam odavno sedeo ovde. Neću da oduzimam vreme, ali zaista se zahvaljujem koleginici Raguš zato što je ukazala upravo na one važne teme. Ima mnogo tema kojih ste se dotakli, ali imaćemo vremena tokom današnjeg dana pa ćemo se osvrtati na određene konkretne teme. Hvala vam.
Zahvaljujem se prvom potpredsedniku Vlade. Reč ima ministarka Kisić Tepavčević. Izvolite.
Poštovana narodna poslanice, hvala vam na jako lepom, sažetom, ali suštinskom izlaganju u odnosu na sva značajna pitanja koja nas okružuju. Prokomentarisala bih kratko deo koji se odnosni na jednu važnu vest koju ste vi apostrofirali u vašem govoru, a odnosi se na jačanje proizvodnih kapaciteta „Torlaka“ i njegovo vraćanje u puni sjaj koji apsolutno zaslužuje. To smo više puta istakli, da je sigurno najveća javno-zdravstvena vest u ovom veku za naš narod i tome se svi radujemo. Znate da smo prepoznati i od strane trenutno vodećih proizvođača kada je u pitanju Kovid-19 upravo kao zemlja gde prvo može da se prepakuje njihova vakcina. To je veliko poverenje ovih zemalja, ali ne samo poverenje koje je zasnovano na prijateljskim odnosima, nego upravo poverenje koje je zasnovano na kapacitetima našeg „Torlaka“ da može da uradi tako sufisticiran proces. Mnogi doživljavaju proces pakovanja i etiketiranja kao nešto što je uslužno, kao da je pakovanje neke druge robe. Za to je i te kako potrebna tehnologija koju mi imamo, obučenost kadrova koju mi imamo i činjenica da će Vlada Republike Srbije nadalje i te kako da ulaže u ovaj institut je nešto što nas sve ohrabruje, jer nam je potpuno jasno da ona zemlja koja je sposobna da proizvede vakcinu je zemlja koja će i u narednom vremenskom periodu sigurno imati prednosti u odnosu na druge zemlje. Što se tiče vaše konstatacije da ne želite da se vakcinišete ni vi, ni vaši članovi porodice dok ne bude naša vakcina proizvedena u „Torlaku“, činjenica je da će nas to čekati narednih godina. Sigurno da ćemo biti spremni da proizvedemo ovu vakcinu, jer za to imamo i snage i kapaciteta i apsolutnu podršku države. Međutim, u međuvremenu je jako bitno da reagujemo brzo, da se osim toga što su nam dostupne vakcine, što je neophodan korak, za sve ono što jeste neophodno takođe jeste da svi što brže prihvatimo tu vakcinu, da se vakcinišemo jer jedino tako, brzom reakcijom u što kraćem vremenskom intervalu možemo dostići stvaranje kolektivnog imuniteta. Tako da, jeste činjenica da ćemo narednih godina imati i vakcinu proizvedenu u našem „Torlaku“, međutim u međuvremenu treba da iskoristimo priliku, priliku dostupnosti bezbednih i efikasnih vakcina. Još jednom apelujem na sve naše građane koji to do sada nisu uradili da se vakcinišemo. Pobeda nad ovim virusom nam je na dohvat ruke, ali ne možemo da uspemo ukoliko svako od nas ne shvati da je neophodna karika u tom lancu. Ovde moramo da delujemo kao tim, bez obzira kakvo verovanje, ubeđenje imamo. Ovde smo svi jedan tim i samo tako možemo da pobedimo. Hvala vam.
Zahvaljujem se ministarki za rad, boračka i socijalna pitanja. Reč ima Marina Raguš, pretpostavljam replika. Izvolite.
Ne toliko replika, ali koristim svoje vreme. Hvala vam na tome. Moram da vas pitam, gospođo predsedavajuća, da li mogu ja da ga dupliram, pošto odgovaram i gospođi ministarki Tepavčević i gospodinu Ružiću, ili samo mogu da koristim, koliko, dva, tri minuta?
Dva minuta, ali biću tolerantna. Dakle, do četiri minuta.
Hvala vam najlepše. Izvinjavam se, stvarno nisam bila precizna. Ja čekam Sputnjik-V koji će izaći iz „Torlakovih“ kapaciteta i koliko razumem to će biti već sredinom leta. Naravno da se pridružujem vašem apelu. Mislim da je to najvažnija stvar, jedina moguća da se izborimo sa ovim virusom koji izaziva tešku infekciju, sa nepredvidivim tokovima i posledicama. Tako da, takođe se pridružujem apelu. Mislim da svi oni građani koji nisu kontraindikovani treba da prime vakcinu, jer jedino tako možemo da zaštitimo sebe i one sebi najbliže. Za „Torlak“ moram da napomenem da je „Torlak“ stavljen u kapacitet zahvaljujući Evropskoj investicionoj banci, da budemo precizni do kraja u okviru projekta – „Istraživanje i razvoj u javnom sektoru“, a to je podprojekat koji je zapravo naš „Torlak“ posle 15 godina stavio na noge sa njegovim kapacitetima. Istini za volju, u smislu vakcinalne suverenosti to mi je bila jedna od najvažnijih činjenica koju sam imala prilike da stavim u ovo malo mozga što mi je još ostalo. Vezano za digitalizaciju i za ono što je rekao gospodin Ružić, zbog kolega poslanika koji su možda iz drugih oblasti, pa možda malo manje prate ovu, a posebno zbog građana Srbije, da shvate i da razumeju da naš bruto domaći proizvod nije ogroman, nismo mi Nemačka, ne možemo da se poredimo sa velikim zemljama, ali samo nekoliko podataka koje sam zahvaljujući gospođi Parezanović dobila iz ministarstva. Iz budžeta Republike Srbije od 2018. do 2020. godine opremljeno je 10.000 digitalnih učionica, projektora, laptopova, 2.000 laptopova za nastavnike. Godine 2019, 8.000 digitalnih učionica, 500 projekata, 8.000 laptopova za nastavnike. Godine 2020. opremanje 10.000 učionica, obezbeđena su sredstva iz kredita Evropske investicione banke od 37 miliona evra. Priprema se nabavka opreme za 18.000 laptopova za nastavnike i 21.500 digitalnu učionicu. Deo opreme koji će biti obezbeđen iz pomenutog kredita Evropske investicione banke, koji je planiran na nekih 10 godina, iz budžeta Republike Srbije od ove godine će se izdvajati, dame i gospodo, 600 miliona dinara samo za opremu. Iz budžeta resornog ministarstva biće izdvojeno 789 miliona dinara za nabavku digitalnih sadržaja, licenci i obuke nastavnika za upotrebu opreme i digitalnih nastavnih sadržaja. Meni je vreme ograničeno. Hvala vam gospođo predsedavajuća na ovolikom razumevanju, ali mislim da je ovo bilo jako važno da se napomene kolike napore svi mi pravimo da bi u ovome što je jedan virus presekao, izmenio svet iz korena ubrzao možda nekakav razvoj kojem Srbija nije baš razmišljala u izvesnom procentu, ali je pokazala, kako to gospodin Ružić neretko ima da kaže, da smo vrlo adaptibilni i spremni na neverovatne promene koje druge nacije ne mogu i o kojima ne mogu da maštaju, sanjaju. Gospođo predsedavajuća, hvala puno na razumevanju. Znam da striktno poštujte Poslovnik. Dami i gospodo, nadam se da će nam ovo biti vrlo konstruktivan dan i da ćemo imati prilike da čujemo i one stvari koje smo možda u svojim izlaganjima zapostavili i zaboravili. Građanima Srbije važna poruka, da smo svi tu samo sa jednom mišlju, kako da učinimo izvesnu i sigurnu budućnost i da unapredimo makar svaki dan za jednu nijansu bolje i lepše. Hvala vam još jedanput.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćena predstavnika poslaničke grupe SPS, Justina Pupin Košćal. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi ministri sa saradnicima, kolege narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, pre svega želim, pošto nismo radili prethodna dva dana, da svima nama koji smo pravoslavni hrišćani poželim srećan Uskrs, Hristos Voskrese. Danas na dnevnom redu imamo tri veoma važna sporazuma. Jedan sa SAD, koji se odnosi na naučno-tehnološku saradnju, jedan sa Ruskom Federacijom o biljnom karantinu i zaštiti bilja i treći Sporazum sa Vladom Kvebeka koji se tiče socijalne sigurnosti. Sve poljoprivredne kulture u većoj ili manjoj meri napadaju razne bolesti ili korovi. Neki od njih utiču na smanjenje prinosa, kvaliteta proizvoda, a neki mogu da dovedu do potpunog uništenja same biljne kulture što dalje uzrokuje mnoge druge probleme. Danas se u sve većoj meri koristi industrijski način proizvodnje što dodatno može da utiče i pojača razvoj mnogobrojnih bolesti. Kao što je čoveku potrebna medicinska pomoć, životinjama pomoć veterinara, tako se i o biljkama treba starati, što je u prvom redu na stručnjacima za zaštitu bilja. Naša zemlja ima odlične političke, ekonomske i tradicionalno prijateljske odnose sa Ruskom Federacijom. U prilog tome govori saradnja u brojnim oblastima i veliki broj sporazuma. S obzirom na to da Srbija dosta izvozi, ali i dosta uvozi iz Ruske Federacije, izuzetno je važno da se i oblast zaštite bilja i biljnog karantina reguliše jednim sporazumom. Jedna od važnih mera u sprečavanju širenja štetnih organizama je biljni karantin, koji postoji u gotovo svim zemljama sveta. Ova mera podrazumeva izolovanje biljaka i sadnog materijala u određenom vremenskom periodu prilikom uvoza i izvoza. Razlog za postojanje ove mere je odbrana poljoprivredne proizvodnje jedne zemlje. Naša država u velikoj meri zavisi od poljoprivrede i prinosa, što se pokazalo kao veoma značajno u jeku pandemije prošle godine. Kada govorimo o sporazumima koji se odnose na socijalno osiguranje, Srbija je u poslednjih desetak godina zaključila veliki broj sporazuma koji regulišu ovu oblast i trenutno ih imamo oko 30, između ostalog, sa Austrijom, Švajcarsko, Belgijom, Turskom itd. Danas je na dnevnom redu Ugovor o socijalnoj sigurnosti sa Vladom Kvebeka. U skladu sa tim, važno je reći da Srbija već ima Sporazum o socijalnoj sigurnosti sa Kanadom. Na osnovu tog sporazuma, pravo na penziju i sve druge oblike socijalne sigurnosti moći će da ostvaruju građani srpskog porekla koji žive i rade u Kanadi, kao i Kanađani koji rade ili su radili u Srbiji. S obzirom na to da navedeni sporazum ne reguliše prava na socijalnu sigurnost u Pokrajini Kvebek, zaključivanje ovog sporazuma veoma je važno za brojnu srpsku dijasporu koja živi i radi u ovoj kanadskoj pokrajini. Sporazum sa Kvebekom je sveobuhvatniji od Sporazuma sa Kanadom iz 2014. godine. Pored isplate penzija i sabiranja staža osiguranja, obuhvata i zdravstveno osiguranje. U skladu sa tim, naši građani koji odu u Kvebek, poslovno ili turistički, moći će da koriste određene zdravstvene usluge. Na kraju, ali ne manje bitan, Sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade SAD o naučnoj i tehnološkoj saradnji. Dana 3. marta 2021. godine u „Muzeju Mihajla Pupina“, u njegovom rodnom Idvoru, ministar prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, gospodin Branko Ružić, i ambasador SAD, NJegova ekselencija Entoni Godfri, potpisali su Protokol za izmenu i dopunu Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade SAD o naučnoj i tehnološkoj saradnji. Prethodni Sporazum je potpisan u Vašingtonu 23. aprila 2010. godine. Na poziv ministra prosvete, gospodina Branka Ružića, imala sam tu čast da i ja, kao potomak našeg Mihajla, prisustvujem i dam svoj doprinos potpisivanju ovog značajnog dokumenta koji omogućava nastavak saradnje naših i američkih naučnika. Mihajlo Pupin, koji je sebe ugradio u temelje telekomunikacija umrežavajući svet, bio je jedan od osnivača NASE, profesor na Kolumbija univerzitetu, počasni konzul Srbije u Americi. Predstavlja neraskidivu sponu između Srbije i Amerike. Uostalom, kao i Nikola Tesla. Baš kao što je koleginica Marina Raguš rekla, nemamo čega da se stidimo, zapravo imamo čime da se ponosimo. Ovaj sporazum će naučnicima obe zemlje omogućiti nastavak zajedničke saradnje na novim projektima, otkrićima i istraživanjima. Pored toga, otvara se mogućnost i za saradnju naučnih institucija i univerziteta Srbije i SAD. Razmena ideja među naučnicima jedan je od prioriteta za napredak u savremenom svetu. U 21. veku uvećava se broj izazova koji se mogu rešiti jedino naukom i znanjem. Glavni cilj ove saradnje je razmena ideja, stručnog znanja, tehnologija, informacija. Sporazum omogućava sprovođenje zajedničkih istraživačkih projekata, organizovanje zajedničkih seminara, naučnih konferencija, kao i razmenu istraživača, naučnika, inženjera i tehničkih eksperata. Dobra bilateralna saradnja Srbije i Amerike je izuzetno značajna za napredak i stabilnost celog regiona. U februaru ove godine obeleženo je 140 godina diplomatskih odnosa između Srbije i SAD. Srbi i Amerikanci su uvek bili na istoj strani istorije. Nažalost, diskontinuitet se desio devedesetih godina prošlog veka. Ne zaboravimo da smo u Prvom i Drugom svetskom ratu kalili prijateljstvo i savezništvo i zato je važno da učinimo napor i resetujemo naše odnose i okrenemo ih u pravcu tradicionalnog prijateljstva naših naroda. Ovaj sporazum predstavlja odlična primer dobre bilateralne saradnje između dve zemlje. Jedna američka izreka glasi: „Mali ljudi pričaju o drugim ljudima, prosečni ljudi o događajima, a veliki ljudi pričaju o idejama“. Želim nam svima da u ovoj sali pričamo samo i isključivo o idejama koje će doprineti napretku Srbije i sveopštem boljitku života naših građana. Sporazum koji je danas na dnevnom redu svakako će doprineti napretku naučnoj i tehnološkoj sferi naše zemlje. Kada me je na kraju tog dana ambasador Godfri u šali pitao da li ću glasati za ovaj sporazum kada bude bio na dnevnom redu Skupštine, odgovorila sam mu da ću to učiniti sa zadovoljstvom. Za sporazum će glasati, kao i za prethodna dva sporazuma, i Poslanička grupa Socijalističke partije Srbije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se ovlašćenoj predstavnici Poslaničke grupe SPS. Reč ima ovlašćeni predstavnik Poslaničke grupe Aleksandar Vučić - Za našu decu, narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, radi se o tri sporazuma, jedan je sa istokom, dva su sa zapadom. Radi se o Sporazumu Vlade Republike Srbije i Ruske Federacije o biljnom karantinu i zaštiti bilja, sa druge strane o naučno-tehničkoj saradnji sa SAD i treći je sa Pokrajinom Kvebek u državi Kanadi. Dame i gospodo narodni poslanici, što se Kanade tiče, u njoj živi značajan broj Srba. Posebno posle ratnih dešavanja mnogi balkanski narodi su našli utočište u Kanadi, a među njima i Srbi. Procenjuje se da je u toku 20. veka u Kanadu došlo oko 200.000 Srba, a danas se na popis izjašnjava oko 100.000 da je srpskog porekla, odnosno da su Srbi. Srbi su značajni posebno u Kvebeku zato što su kohezioni faktor. Da vas podsetim da je u Kvebeku održan referendum i da je to bila pokrajina koja se umalo nije odvojila od Kanade i vrlo tesan rezultat je bio. Mislim da su kanadske vlasti dobro postupile, zato što je značajan broj Srba, posebno onih koji su izbegli iz rata, našao svoj novi dom u Kanadi. Verujem da će se to Kanadi vratiti, zato što su Srbi državotvoran narod, zato što čuvaju državu, zato što ne vole da im se država raspada, što je bio slučaj bivše Jugoslavije. Zato su proglašeni najvećim zlikovcima na teritoriji bivše SFRJ, ne zato što su bili isključivo krivi, ne zato što su bili najgori, već zato što su bili armatura bivše Jugoslavije koju su stvorili balkanskim ratovima, Prvim svetskim ratom. Stvorili su jednu veliku državu, koju su kasnije komunisti, dakle, od jedne velike države pravili niz malih država koje su prerasle u drugorazredne i trećerazredne protektorate, koji i dalje, bez obzira što su se odvojili od Srbije, bez obzira što im je Srbija svojom pobedom omogućila da formiraju na teritoriji SFRJ svoje nacionalne državice, mrze i ne podnose Srbiju. I dalje se nastoji da se Srbi, ovog puta u Crnoj Gori, pretope u neku drugu naciju i da Srba i srpske države bude što manje na Balkanu. S tim u vezi, prelazimo na naučnu i tehnološku saradnju sa SAD. Najbolji dokaz kako naučna i tehnološka saradnja može da preraste, nisu to samo Tesla i Pupin, imamo i gospodin Vujić koji je bio u Apolo programu, u NASI itd, najbolji promoteri i politički na određen način promoteri mogu da budu upravo iz sfere nauke i tehnologije. Da spomenem dva srpska seljačeta – Mihajlo Pupin i Nikola Tesla, što je dokaz da nešto što je vredno ne bira gde će da se rodi. Obično se nešto što je vredno rodi u sirotim, malim sredinama i obično iz tih malih sredina nikne nešto veliko, neki novi naučni i tehnološki potencijal. Nažalost, to će govoriti o onom trećem sporazumu, srpsko selo sa prosečnom starošću od 62 godine, teško će u budućnosti moći da iznedri tu vrstu seljačića koji će biti dovoljno bistri, koji će svoju inteligenciju, svoja iskustva stečena boravkom na selu u mladosti, koja će uspeti kad odu u veliku sredinu da pretoče u neka velika dostignuća, po čemu su bili poznati i Nikola Tesla i Pupin, jedan iz Idvora, drugi iz Smiljana. Dakle, obojica su vrlo vredne veličine, a obojica imaju, posebno Pupin, i političku konotaciju. Posebno bih ja voleo i želeo, najviše na svetu, da naša saradnja sa SAD bude iz vremena saradnje Mihajla Pupina i Vudroa Vilsona. Voleo bih da ponovo američki predsednik, a bili smo se malo pomerili za vreme Trampa, dakle, ja sam navijao, otvoreno priznajem, da Tramp pobedi. Tramp je pobedio na glasanju, ovaj drugi je pobedio na brojanju i ostvarili su ono što je Staljin govorio – nije bitno ko glasa, bitno je ko broji. U Americi je Tramp imao – jedan čovek, jedan glas, a ovaj drugi, Bajden, on je imao, onako, sedeći kući u papučama, on je imao priliku – jedan mejl, tri glasa. Dakle, zahvaljujući tome je onaj za koga sam ja navijao, Tramp, izgubio, ali se video neki napredak po pitanju sporazuma između gospodina Trampa i gospodina Vučića, koji je težište bacio na ekonomiju, što bih ja svakako pozdravio. Voleo bih da se zanove odnosi između Amerike i Srbije. Gotovo mi je neshvatljivo da Amerikanci imaju neke svoje simpatije i postaju mentori nekih država i državica koje su nastale na tlu Balkana i na tlu bivše Jugoslavije. Ja se bojim da oni stvaraju tampon zonu prema Rusiji i Kini, s obzirom da su za vreme Tita finansirali Josipa Broza, ne zato da bi širio komunizam, već zato da bi ga zaustavio na svojim granicama i da interesi Sovjetskog Saveza ne mogu da se izliju, odnosno, bilo im je jeftinije da darivaju Josipa Broza novcem, drugom donatorskom podrškom, da mu podižu ekonomsku moć, koja nije zavisila od privrede već od tih donacija, da bi on mogao da napravi armiju, jer je njima bilo daleko jeftinije da Tito ima snažnu armiju koja bi se oduprla Staljinu i Sovjetskom Savezu, nego da finansiraju svoju vojsku, nosače aviona, baze, itd, što bi njima bilo desetak puta skuplje. Oni su spojili dobro i korisno i podržali tu varijantu gde je jedna velika država pretvorena u niz, u šest malih država, od kojih je pet postalo protektorati. Danas imate svetsko čudo da, recimo, svi mogu da se odvoje od Srbije, od Srbije može da se odvoji i njena pokrajina. Ali, gle čuda, Srbi ne mogu da se odvoje ni od svoje pokrajine. Gotovo neverovatna situacija. To su sadašnji odnosi u svetu. Ja bih voleo da Amerikanci to pomere i da dođemo u doba Vudroa Vilsona koji je cenio srpski narod toliko i njegove žrtve u balkanskim ratovima i Prvom svetskom ratu, da je 28. juna ili jula 1918. godine istakao srpsku zastavu, a to je prva zastava jedne strane države, iznad Bele kuće, u znak priznanja jednom malom balkanskom, ali moralno velikom narodu koji je dao 1.264.000 žrtava da bi stvorio Jugoslaviju. Moram i to naglasiti da su za razliku od nas Vudro Vilson i Mihajlo Pupin bili daleko pametniji. Moram reći da bi i ta Kraljevina Srba, Hrvata i Slovenaca bila daleko više obogaljena da nije bilo Pupina. Mogu da navedem primer Banata, mogu da navedem primer, mislim, Bledskih jezera itd, gde su Slovenci zahvaljujući Pupinu i Vudrou Vilsonu dobili to, čak su bili dobili i pola Koruške, pa su tražili sve da se to izjašnjava referendumom, pa su taj deo izgubili, svojom krivicom, a ne krivicom Vudroa Vilsona, Nikole Pašića i Mihajla Pupina. Takva je saradnja bila da sve što su Srbi poželeli su i dobili. Ali, Srbi nisu poželeli ono što je Vudro Vilson poželeo. Vudro Vilson je želeo da svi mali narodi, brojčano mali narodi, Srbi spadaju u duhovno i moralno velike narode, da svako dobije nacionalnu državu i Vudro Vilson se zalagao da Srbija dobije izlaz na more, međutim, mi smo se opredelili, Srbija se opredelila da posle Balkanskih ratova i Prvog svetskog rata stvori Kraljevinu Srba, Hrvata i Slovenaca, da se na određeni način ujedini sa poraženima i valjda je očekivala da će poraženi biti dovoljno zahvalni, da neće razbijati novonastalu državu. Stoga sam ja zabrinut, recimo, za Evropsku uniju, s obzirom da u programu moje stranke od 1990. godine stoji da želi da uđemo u Evropsku zajednicu, da imamo sa evropskim zemljama jednu granicu, jedno tržište, jednu valutu, slobodan protok ljudi, kapitala itd, ali sam zabrinut za Evropsku zajednicu zato što oni koji su razbili Jugoslaviju, koja je bila zajednica pobeđenih i poraženih gde su poraženi trebali ipak da imaju neku vrstu zahvalnosti i da ne razbijaju i ne dižu pušku na one koji su im dozvolili da partizanskim pokretom, u kome su opet Srbi bili većina, naprave svoje nacionalne državice i pri tome u te nacionalne državice gotovo pola srpskog naroda ubace, ja sam očekivao da takvi narodi i takve države ne dižu pušku na svog oslobodioca, međutim, i to se desilo. Zato sam zabrinut malo i za Evropsku uniju, ali oni su prvi birali, šta da im radimo. Izabrali su Sloveniju i Hrvatsku, koje su poznate po tome da iz svake zajednice žele da iskoče, kao što su želele da iskoče iz Austrije, iz Austrougarske, tako su želele da iskoče i iz Kraljevine Srba, Hrvata i Slovenaca, tako su hteli da iskoče iz Kraljevine Jugoslavije, dizali su ličke ustaške ustanke itd. Tako su želeli da izađu iz komunističke Jugoslavije, koja je stvorena i koja je prerasla gotovo u konfederalnu zajednicu gde je, ispostavilo se, to bio prelaz iz jedne nezavisne države Hrvatske, barem po pitanju Srba, u drugu nezavisnu državu Hrvatsku i pogledajte šta se sve dešavalo na teritoriji koja se nekada zvala Nezavisna država Hrvatska, koja je obuhvatala i Bosnu i Hercegovinu, kakvi su strahoviti zločini učinjeni prema Srbima. Gotovo milion Srba više ne živi na teritorijama gde je živelo 1991. godine, to popisi jasno kažu, u Federaciji Bosne i Hercegovine imate više Kineza u Sarajevu u Federaciji nego Srba. Dakle, iz toga se vidi da surovo etnički počišćen narod je optužen za etničko čišćenje. Stoga verujem da obnavljanje nekih odnosa sa Amerikom moglo bi da jednog dana rezultira da i oni, a teško je da priznaju svoju grešku, priznaju da su se ogrešili o srpski narod, koji je jedino bio kriv zato što je voleo zemlju koju je stvorio, voleo tu državu i pokušao da sačuva, bio armatura te bivše Jugoslavije. Zato je srpski narod proglašen najgorim, isključivim krivcem, oni koji su počinili genocid i etničko čišćenje, iako dokazi statistike same i u Hrvatskoj – njihovi podaci i podaci u Bosni i Hercegovini kažu da je na teritoriji bivše Nezavisne države Hrvatske realizovan treći deo Pavelićevog programa, a da je ona Jugoslavija koja je bila između dve NDH bila prelazna osnova za njih. Za nas je to bila država za koju je vredelo raditi, zalagati se i graditi je, država u kojoj su svi trebali i bili ravnopravni. Oni su to videli kao prelazno rešenje da iz jedne NDH odu u drugu NDH, da stvore svoje nacionalne države i da budu pretenciozni, odnosno da požele da i teritorije na kojima su živeli Srbi i srpski narod, koju su rasparčali, raskupusali federalizacijom posle rata 1945. godine, na takav način veliki broj Srba ostave van zajedničke države koju su stvorili. Srbiju je stvorio Nikola Pašić i Kralj Aleksandar, Vudro Vilson i Mihailo Pupin, ali su Vudro Vilson i Mihailo Pupin imali drugo rešenje koje mi kao pobednici nismo dovoljno ozbiljno shvatili, tj. da izađemo na more, da stvorimo srpsku nacionalnu državu. Mi to nismo prihvatili. Velikodušno smo zajedno sa poraženim prihvatili da budemo deo jedno nove zajednice koja se zvala Kraljevina SHS. S toga bih voleo da nešto iz istorije naučimo. Da ja pređem ponovo na saradnju sa Rusijom, i ponovo da kažem da ova zaštita bilja, biljni karantin, jeste šansa ali da je i kontrola Ruske Federacije izuzetno žestoka, izuzetno korektna, ali pri tome je rigoroznija nego ona u Evropskoj uniji, da treba pažljivo pratiti njihove uslove, odnosno da ne dođemo u poziciju da izvoz ugrozimo, značajne količine izvoza vođa i povrća, jer bi nam greška bila još veća zato što bi ugrozili sebe, svoje farme, svoje porodice i zato treba paziti na ove veletrgovce, prekupce i nakupce da ne prepakuju nešto iz Grčke ili evropskih zemalja, Poljske, Nemačke itd. jabuke, tu treba izuzetno kontrolisati svaki tovar, ne dozvoliti nikakvo mešetarenje da za nekoliko šlepera takve robe ugrozimo ekonomski napredak sopstvene zemlje, posebno u poljoprivredi, jer smo mnogo podsticaja uložili u nove zasade jabuka. Savetovao bih naše poljoprivrednike da probaju da podižu veće površine zasada pod kruškama, zato što su skuplje. Rod je sličan rodu jabuka, malo se teže održavaju i neguju, ali bi valjalo pokušavati, zato što Rusija podiže svoje voćnjake jabuka. U jednom trenutku kao što se desilo i sa pšenicom, Rusija može postati izvoznik ili može zadovoljavati svoje potrebe sa jabukama. Zato bi trebalo voditi računa u poljoprivrednoj politici, da malo pažnje posvetimo i uzgoju krušaka, jer ni jedna kruška koja se ubere u Srbiji u hladnjačama ne dočeka Novu godinu, sve budu prodate pre nove godine, zato što je potražnja velika, a proizvodnja u Srbiji, nisam siguran da zadovoljava naše potrebe. Dilema Rusija, Kina, Evropa za mene ne postoji. Aktuelna politika je takva da hoćemo da budemo dobri sa jednima i drugima. Hoćemo da prijatelji ostanu prijatelji, a da protivnika pokušamo da napravimo manje protivnike, od neprijatelja manje neprijatelje, a po mogućstvu da neki pređu na našu stranu. Ja ću vam to plastično objasniti zato što postoje ultra nacionalisti. To su ovi dobrovoljni davaoci tuđe krvi, koji bi ostatak jednog nedoklanog naroda da povedu u avanturu, moram da ih upozorim da isključivost, a i one evroljube i u jednom i drugom smislu i prema Evropskoj uniji i prema evru, dakle da upozorim i jedne i druge da moramo da igramo i sa jednim i sa drugima. Navešću primer, maline i jabuke. Recimo, 95% jabuka koje se proizvedu u Srbiji kupi Ruska Federacija, odnosno carinska unija ili kako oni to zovu Rusija, Kazahstan, Belorusija, a 95% malina i većinu borovnica kupi Evropska unija. Srpski seljaci znaju da se ne bi valjalo odreći ni maline ni jabuke. Ako se odreknete i jednog, gubite drugo, gubite novac, gubite ekonomsku sigurnost. Ja ekonomsku snagu jedne zemlje vidim, ne po količini zlata i dijamanata, srebra, plemenitih metala itd. koje ta zemlja poseduje, već po količini hrane i pijaće vode koju ta zemlja proizvodi ili može proizvesti i to je neka dobitnička kombinacija na koju treba zaigrati. Ko voli miris hleba treba da poštuje i poljoprivrednike koji su taj hleb proizveli i podsticaji subvencija treba da budu što veći, a kada uđemo u EU oni će biti tri puta veći nego što su do sada. Zato je moja težnja zbog zajedničke evropske poljoprivredne politike da što pre uđemo u EU. Na kraju da kažem da se manemo srpsko srpskih zađevica, da sklapamo i dalje sporazume. Dok su svi bili protiv nas, mi smo bili protiv sebe, bolje reći, bili smo, borili smo se protiv sebe i između sebe, a u takvoj borbi uvek izgubimo mi. Hvala.
Zahvaljujem se ovlašćenom predstavniku poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu. Poštovani narodni poslanici, dobili smo obaveštenje od RTS-a da danas, 5. maja neće biti u mogućnosti da od 15.55 prate zasedanje skupštine u direktnom prenosu na Drugom programu RTS-a zbog ranije ugovorenih obaveza prenosa rukometne utakmice. Snimak dela sednice koji neće biti emitovan u direktnom prenosu emitovaće u večernjem terminu. Pošto više nema prijavljenih ovlašćenih predstavnika ili predsednika poslaničkih grupa, prelazimo na listu govornika. Reč ima narodni poslanik prof. dr Jahja Fehratović. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena predsedavajuća. Sporazumi između država koji su na obostranu korist uvek su radosna vest za nas narodne poslanike Stranke pravde i pomirenja, a posebno oni sporazumi koji se tiču razmene ideja, razmene naučnih dobara, kao što je ova između SAD i Republike Srbije. Smatramo da je on izuzetno važan i da se njime nastavlja sve ono što je u prethodnom periodu mnogo slučajeva koristilo kako nama građanima Republike Srbije, tako i građanima SAD, posebno ljudima koji se bave naukom i posebno ljudima koji crpe ove resurse kako bi nadogradili vlastita znanja, razmenili iskustva i unapredili nauku kojom se bave. Vrlo smo sretni zbog toga što i ovaj Sporazum omogućava nastavak saradnje koji Internacionalni univerzitet u Novom Pazaru već godinama ima sa određenim predstavnicima SAD i ambasade u pogledu lektora koji već šestu godinu bude prisutan kao nativni govornik na našem Univerzitetu i čijim znanjem izvornog govora se koriste studenti našeg Univerziteta. Takođe smo sretni jer ovo otvara prilike da se svo ono blago koje smo kao narod ili kao narodi Balkana baštinili, a koje je sticajem okolnosti završilo i u SAD, između ostalog, kao i u mnogim drugim državama može detaljnije istraživati i možemo više naučiti o sebi kroz sve to što je nekada sakupljano i što je kao takvo danas pohranjeno u raznim arhivama. Ovde, pre svega mislim na veliku zaostavštinu naučne ekspedicije harvardskih prostora Milmana Parija, Alberta Lorda u prvoj polovini XX veka u bivšoj Jugoslaviji koji su zabeležili između 300.000 i pola miliona stihova na prostoru Novopazarskog Sandžaka …pevača, između ostalog tada su i razotkrili onu veliku dilemu Homerskog pitanja na osnovu epova, Avda Međedovića, tj. autorstva Homerovog Ilijade i Odiseje. Dakle, mnogo je takvih još velikih naučnih dostignuća ili blaga, izvora nulte kategorije, pohranjeno u SAD i ovim sporazumi otvaraju mogućnost istraživačima sa naših prostora da iskoriste tu priliku, i da, u stvari, mi sami učimo o sebi, a ne da, kao što je govorio Ćamil Sijarić, dođe nam neko iz Amerike i kaže – evo, imate Homera u Bijelome Polju. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanika Slavenko Unković. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovani ministri sa saradnicima, uvažene kolege narodni poslanici, pre svega, želim da uputim punu podršku predsedniku JS gospodinu Draganu Markoviću Palmi u nameri da se do kraja raskrinkaju i razotkriju lažne optužbe i lažna podmetanja od strane jednog dela opozicije, od koga ne možemo da čujemo njihov program, njihovu dobru ideju i neko dobro rešenje, nego samo laži i podmetanja. Želimo da ta medijska predstava Marinike Tepić što pre dobije neki sudski epilog, gde će se razmontirati sva ta njihova podmetanja i sve laži. Kada su u pitanju ova današnja tri sporazuma, poslanička grupa JS će u danu za glasanje podržati sporazume i oni su, naravno, u interesu za našu zemlju. S obzirom da pokrajina Kvebek ima različit penzioni sistem u odnosu na državu Kanadu, ovaj sporazum je neophodan u cilju sveobuhvatne zaštite osiguranika. Inače, Sporazum o socijalnoj sigurnosti između Republike Srbije i Republike Kanade postoji još od 2014. godine, ali taj sporazum nije obuhvatio zdravstveno osiguranje. Sporazum sa pokrajinom Kvebek reguliše ostvarivanje prava iz penziono-invalidskog osiguranja, kao i prava po osnovu povrede na radu, profesionalnih bolesti i zdravstvenog osiguranja. Ovim sporazumom naši ljudi, odnosno naši sunarodnici koji žive i rade u pokrajini Kvebek imaće mogućnost da regulišu staž i ostvare pravo na PIO, na zdravstvenu zaštitu prilikom lečenja u Srbiji ili Kvebeku. Pruža se mogućnost našim ljudima koji rade u Kanadi da regulišu pitanja povezivanja staža za godine za koje su im tamo uplaćivani doprinosi, kao i da koriste određene zdravstvene usluge. Sporazumom je predviđen i program zdravstvene zaštite studenata dok borave na Kvebeku ili su na studijama u Srbiji, što konvencija sa Kanadom taj deo nije predviđala. U svakom slučaju, ovo je jako značajan Sporazum za naše ljude koji su već decenijama naseljeni u ovoj kanadskoj pokrajini. Protokol o nastavku naučno-tehnološke saradnje Srbije i SAD je značajan dokument za nas i on će omogućiti nastavak saradnje naših i američkih naučnika. Naravno, i ovakav vid saradnje predstavlja značajan segment u unapređenju naših bilateralnih odnosa. Američka strana je pokrenula ovaj protokol sa namerom da se u narednih 10 godina učvrsti i nadogradi saradnja u svim oblastima nauke i tehnologije, a posebno u oblasti intelektualne svojine. Protokol će omogućiti naučnicima iz Srbije i SAD da nastave zajednički rad na projektima, otkrićima, istraživanjima, kao i dodatni prostor za saradnju naših naučnih institucija i univerziteta. Cilj Sporazuma sa Vladom Republike Ruske Federacije je da se razvije bilateralna saradnja u oblasti biljnog karantina zaštite bilja. Postoji potreba da se teritorija naših država zaštite od unošenja i širenja karantinskih i drugih opasnih štetnih organizama, kao i da se obezbedi koordinacija nacionalnih fitosanitarnih mera. I do sada su postojale procedure prilikom uvoza prehrambenih proizvoda, ali se one često nisu poštovale, odnosno bilo je raznih zloupotreba. Srbija sa Rusijom preko 20 godina ima potpisan Sporazum o slobodnoj trgovini, koji propisuje da se za robu za koju se može dokazati da je poreklom iz Srbije ne plaća carina kada je roba namenjena za tržište Rusije, osim ako nije izuzeta iz režima slobodne trgovine. Kontrola uvoza u Rusiju je postala jako rigorozna i postavili su visoke standarde posle uvođenja sankcija od strane EU. Suština je da svaki proizvod koji podleže biljnom karantinu, koji se uvozi na teritoriji naših zemalja, ili u tranzitu prelazi teritorije naših država, mora pratiti i fitosanitarni sertifikat ili sertifikat za reeksport. Sertifikat izdaju nadležni organi države izvoznice u skladu sa međunarodnim konvencijama kojim se potvrđuje da karantinski štetni organizmi nisu prisutni u proizvodu koji podležu karantinu. Bićemo deo jedinstvenog elektronskog sistema za slanje pošiljki i sve što se u Srbiji fitosanitarno pregleda, biće istovetno kao da je pregledala neka ruska stručna služba. Danas iz Srbije voće u Rusku Federaciju izvozi oko 130 firmi, a povrće oko dvadesetak kompanija i zbog toga ovaj sporazum je jako važan za našu zemlju. Još jednom da ponovim, poslanička grupa u danu za glasanje će podržati ove pomenute sporazume. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanika Josip Broz. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministri sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani, vekovima unazad pokazalo se koliko je važno negovati dobre i prijateljske odnose kako sa susedima, tako i sa prekookeanskim zemljama. Savremeni svet u kojem živimo, razvoj tehnologije, sve veći broj migracija širom celog sveta doprineo je tome da se sve veći broj oblasti reguliše međunarodnim sporazumima, bilateralnim i multilateralnim. Države između sebe najčešće regulišu pitanje političke, ekonomske, kulturne, naučno-tehnološke saradnje, kao i pitanje socijalne sigurnosti. Kao poslanik SPS želim da ukažem na važnost poštovanja socijalnih prava i socijalne sigurnosti svakog pojedinca i svakog našeg državljanina, kako onih koji žive u Srbiji, tako i na one mnogobrojne u srpskoj dijaspori širom sveta. Međunarodnim ugovorima o socijalnom osiguranju, odnosno socijalnoj sigurnosti, omogućava se usklađena primena nacionalnih zakonodavstava države ugovornice u oblasti socijalnog osiguranja kojima se garantuje jednak tretman državljana, odnosno osiguranika obe države ugovornice u okviru nacionalnog zakonodavstva. Obezbeđuje se očuvanje stečenih prava, garantuje se isplata davanja u slučaju promena prebivališta. Naša država zaključene sporazume sa 30 zemalja, koji se odnose na socijalnu sigurnost, poput Rusije, Grčke, Austrije, Švajcarske, Kanade itd. Sporazum između Srbije i Kanade o socijalnoj sigurnosti stupio je na snagu 2014. godine. Na osnovu ovog sporazuma prava na penziju i druge oblike socijalne sigurnosti moći će da ostvaruju građani srpskog porekla koji žive i rade u Kanadi, ili su to već činili, kao i Kanađani koji su radili ili rade u Srbiji. Ovaj sporazum reguliše prava korisnika penzija u obe zemlje, kao i onih za slučaj povrede na radu i profesionalne bolesti. Ovaj sporazum ne odnosi se na kanadsku pokrajinu Kvebek, gde je prisutna brojna srpska dijaspora i veliki broj onih koji narednih godina stižu na red za penzionisanje. Sporazum sa Kvebekom je sveobuhvatniji od onog sa Kanadom. Pored isplate penzija i sabiranja staža osiguranja, obuhvata i zdravstveno osiguranje, tako da naši građani koji idu u Kvebek poslovno ili turistički mogu koristiti određene zdravstvene usluge. Pored toga što vodimo računa o našim najstarijim građanima, veoma je važno i to što mislimo o generacijama koje tek dolaze. Radimo na tome da im obezbedimo nove mogućnosti. Srbija je zemlja bogate istorije, kulturnog i duhovnog nasleđa. Ponosni smo na naše svetski priznate naučnike i istraživače, poput Nikole Tesle i Mihaila Pupina. Sa SAD već imamo zaključen sporazum o naučno-tehnološkoj saradnji, a ovim protokolom ta saradnja se nastavlja. Obe zemlje će imati korist od ovog sporazuma. Naučnici će zajedno moći da rade na brojnim projektima i istraživanjima. Dobri bilateralni odnosi Srbije i SAD važni su za stabilnost čitavog našeg regiona, a saradnja u nauci i tehnologiji je dragocena za generacije koje tek dolaze. Sporazum sa Ruskom Federacijom je veoma važan da ne bismo više dolazili u situaciju da nam se roba vraća zbog loših fitopatoloških uslova. Poslanička grupa SPS podržava saradnju sa drugim državama, posebno što će našim građanima potvrđivanje ovih sporazuma biti od velike koristi. U danu za glasanje podržaćemo sve sporazume koji su na dnevnom redu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, ja ću danas govoriti o zakonu o potvrđivanju Protokola za izmenu i dopunu Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade SAD o naučnoj i tehnološkoj saradnji. Ovo je, inače, kao što je već i sam ministar rekao, dopuna važećeg ugovora koji važi već 10 godina, a naravno, posle izglasavanja, tj. ratifikacije, ovde u parlamentu, što ćemo mi sutra učiniti, važiće narednih 10 godina ali je, da kažemo, dopunjen, uvažen, sa jednom veoma bitnom stavkom, koja počinje i kod nas da bude sve važnija, a to je regulisanje pitanja intelektualne svojine. To je veoma bitno pitanje u SAD, u Evropskoj uniji, u svim savremenim demokratijama, sve je bitnije, naravno, svugde u svetu, jer nekako smo do sada i mi, ne baš do sada, do pre nekoliko godina, do dolaska vlade Aleksandra Vučića sigurno se nije o tome toliko vodilo računa, ali kasnije je i premijerka Ana Brnabić kroz digitalizaciju i ostalo, uvođenja prava koja radimo u Srbiji. Jedna je stvar tu od posebnog značaja. Naime, nekako smo ranije vodili računa o pravima koja imaju oni koji štampaju knjige, a nismo mnogo vodili računa o pravima onih koji pišu te iste knjige. Pa, tako isto vremenom, razvojem tehnologije, pravljenjem softvera i svega ostalog što nam je potrebno i sada već i u svakodnevnom životu svima, svakome od nas, našoj deci i u budućnosti, ali naravno i o onome što nas sve čeka. Stvar je u tome da moramo da zaštitimo ljude koji stvaraju intelektualnu svojinu i da oni od toga što su pametni, što znaju da naprave softver, što znaju da napišu knjigu od koje kasnije svi imamo koristi, mogu pristojno, lepo, normalno da žive, a ne da stalno rizikuju da li će… Imamo i sad slučaj pandemije, ja sam siguran da se i ministarka sa time susretala kroz krizni štab, gde su mnogi umetnici i mnogi ljudi koji su bili samostalni se našli u problemu, pitanje je - kako da, recimo, njima regulišemo status, kako njima da pomognemo, jer su i oni ostali bez posla, bez prihoda, a kao društvo se nismo, nažalost, na vreme za sve te stvari pripremili, nismo ih očekivali, ali hvala Bogu, efikasna Vlada Republike Srbije i te probleme rešava što je bolje moguće u datoj situaciji. Na ovaj način se štite naučni patenti i projekti od krađe, pre svega, ali i štiti materijalna dobit, kao što sam rekao, stvaraoca. Sajber kriminal je nešto što se i te kako razvija u svetu i koji je sve prisutniji i prisutniji. U tim istim SAD imamo 10.000 slučajeva na dnevnom nivou, a mnogo ne zaostaje, verujte, i Kina, jer i ona je tehnološki i naročito u informacionim tehnologijama sve razvijenija i razvijenija, 10.000 kriminalnih slučajeva dnevno, pokušaja krađe identiteta, kopiranja vaših podataka koji se nalaze na internet mreži, upada u bankarske račune, socijalne brojeve itd. To se radi svugde u svetu, sve više i više, i mi što budemo razvijeniji, što više budemo koristili te tehnologije… Recimo, na primer, ja sad samo onlajn plaćam račune, znači sa mobilnim telefonom i većina ljudi, to su sve veći i veći brojevi, ja sam čak čuo od nekih bankara da misle da u narednih 10-15 godina više ni one podružnice po ulicama neće ni postojati, neće imati potrebe za njima, jer će ljudi sve raditi, pa čak i prijave za kredit preko interneta, preko telefona, preko lap-topa itd. Budućnost je razvoj tehnologije. To je nešto što ide ubrzano više nego ikada. Mi smo jednom zbog loše politike koju smo vodili u ovoj zemlji, bili pod sankcijama skoro 10 godina i propustili smo čitavu jednu industrijsku revoluciju i od tada se mučimo. Danas i nadalje više to ne smemo sebi nikada da dozvolimo i hvala Bogu danas to nije situacija takva. Više ni informacione tehnologije nisu nešto što se može nazvati budućnošću, one su sadašnjost, one su sada tu među nama, ali smart tehnolodžis ili pametne tehnologije su budućnost. Ujedinjene nacije predviđaju da će do 2050. godine 70% postojećih zanimanja nestati. Moramo ljudima da smislimo nova zanimanja. Moraće ljudi da imaju nove poslove koje će raditi i od kojih će živeti. To je tema broj jedan u svetu, pa tek onda broj dva je tema globalno zagađenje, životna sredina. Tema broj jedan u svetu su pametne tehnologije i budućnost, robotizacija, sve ovo što nas čeka u narednom periodu. Opet kažem hvala Bogu pa je Srbija i za to nekako sada spremnija, nego što je bila u nekim ranijim vremenima. Srbija je po nekim podacima 4. u Evropi, 10. u svetu po broju digitalnih radnika. Neke stvari sada rešavamo. Prošle nedelje smo usvojili taj zakon koji rešava pitanje frilensera. Znači, potrebno je te ljude zadržati i bolje je da rešimo to pitanje i da oni ovde plaćaju porez, nego na nekom drugom mestu, iako ih dugo naš poreski sistem nije prepoznavao kao nekog ko radi i privređuje u Srbiji, a oni su bili tu, među nama i radili su. Opet kažem, to je pitanje tehnologije. Mi imamo kapacitet. Zašto je bitan ovaj sporazum? Zato što u najvećoj meri taj naš kapacitet možemo da iskoristimo, pa čak i da uvećamo mogućnosti i potencijale saradnjom sa SAD. Pričali mi, mislili, kako god mislili, njihova tehnologija je najviše otišla unapred i zbog toga nam je ova saradnja potrebna. Pominjemo Teslu, pominjemo Pupina. Bez njihovih naučnih radova ne bi postojala ni NASA. Pre nekoliko dana NASA je praktično formirala prvu stanicu na Marsu. Na Marsu se sa Zemlje upravlja helikopterom koji leti tamo. To bez Tesle i Pupina nikad ne bi bilo moguće. Nikada ne bi bilo moguće, ali još bez jednog naučnika – Milutina Milankovića koji je prvi u svetu, još 1915. godine, objavljivao naučne radove o klimi na Marsu. Mi smo vezani. Mi imamo saradnju koja je vekovna, koja je uvek bila sjajna, koja je u jednom trenutku prekinuta, ali se zalažem da resetujemo i, godinama o tome pričam, da vratimo te naše, kao što reče koleginica Pupin, da resetujemo te naše odnose, taj termin često koristim, i da ih vratimo na ono što smo nekada bili. To je najvažnije za Srbiju. Videli smo i po pitanju vakcina i vakcinacije. Možda grešim, ali doktorka će me ispraviti ako grešim, koliko znam, preko 97% je efikasnost Fajzerove vakcine. Znači, dobro sam rekao, 97%. To znači da vam se ne podigne imuni sistem posle primanja te vakcine statistička greška, da vam se to ne dogodi. Znači, na nivou statističke greške je da vam se ne dogodi da imate imuni sistem i da se zaštite od tog virusa, a kada se primi Fajzerova vakcina. To ne znači da su Amerikanci bili naučnici koji su radili. Ko zna ko su, možda su bili neki iz Vijetnama u tom naučnom timu, možda je bilo i Srba, ne znam? Nekako uvek se u Americi dogodi da ti naučni timovi najbolje rade. Uostalom, i Tesla, i Pupin, i Milanković su to radili u Americi. Možemo mi opet da kažemo da nam se to sviđa ili ne sviđa, ali to je činjenica, tako se živi, to je nešto što nam se dešava, i to je nešto što svi živimo u svetu. Znači, svi sa tim živimo. Najčuvenija lista univerziteta, profesor će potvrditi da li sam tačno rekao ili ne, je Šangajska lista najbolje ocenjenih univerziteta u svetu. Od deset najboljih osam je u Americi, a dva u Velikoj Britaniji, a to se u Šangaju pravi lista univerziteta, ne u Vašingtonu. Zbog toga je od ogromnog značaja ovaj sporazum, od ogromnog značaja, a zašto? Ne da bismo mi ovde rekli kako su Amerikanci najbolji, nego kako bismo imali najveću korist od te saradnje. Mi, kao Srbija, naša država i naša omladina, da ovo što pričamo zadržimo, da ovde rade, da ovde imaju velike plate. Zahvaljujući ovakvim sporazumima, imamo kompanije, kao što je NCR u Srbiji koja zapošljava dve hiljade ljudi, a gde je najniža plata hiljadu evra. Mi ovde pričamo kako se otvaraju firme u našim opštinama i zadovoljni smo zbog toga i hvala predsedniku Vučiću na njegovoj energiji po pitanju vakcina i po pitanju investicija koje imamo, ali nam treba još više ovakvih investicija, gde će biti veoma visoke plate zaposlenih, a to možemo samo napretkom u oblasti nauke i tehnologija. Nove tehnologije donose nova uposlenja, donose sve veći broj obrazovanih ljudi i donose veći ekonomski rast. Zbog toga su nama potrebne takve kompanije i potrebni ovakvi ugovori da bismo iskoristili naš potencijal i da bi smo išli dalje. Nadam se da ćemo i u buduće imati što više ovakvih sporazuma i nadam se da će ovaj sporazum uz pametnu spoljnu politiku dovesti do toga da iskoristimo potencijal koji Srbija ima i da ekonomski napredujemo. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Šormaz. Reč ima narodni poslanik Samir Tandir.
Poštovani predsedavajući, koleginice i kolege narodni poslanici, poštovana ministrice, poštovani ministre, pred nama su jako važni sporazumi koji dokazuju da naš državni vrh vodi jednu mudru politiku i najveći kritičari ove Vlade i predsednika države kada je u pitanju spoljna politika ne mogu da nađu ama baš nikakvu zamerku. Mislim, da mi kao parlament dajemo maksimalan doprinos dajući podršku za usvajanje ovih sporazuma. Usvajanje ovih sporazuma dokazuje respekt koji naša zemlja ima u svetu, jer kada vi potpisujete jedan sporazum, to nije dokaz da samo vi želite sa nekim da sarađujete, već je dokaz da i drugi hoće da sarađuju sa vama. Jako je retka situacija da jedna zemlja u svetu u jednom danu potpisuje sporazum sa dve možda najveće svetske sile, kao što su SAD i kao što je Rusija. Što se tiče Sporazuma sa SAD o naučno-tehničkoj saradnji, posebno se radujem. Prvo, zato što ne treba govoriti šta znače SAD. Zapravo, želim da naša deca, da naši naučnici, da naši radnici putuju i upoznaju šta su SAD. To je tržište i kapitala i nauke, gde igraju i deluju zaista najbolji. Ako hoćete da budete najbolji morate da odete i da vidite kako funkcioniše njihova industrija, IT industrija, kako funkcioniše „Silikonska dolina“, kako funkcionišu njihovi ekonomski divovi. Ako hoćemo da napravimo našu zemlju jakom, moramo da učimo od najboljih, a Sjedinjene Američke Države, svakako su to. Onog trenutka kada imamo razmenu ljudi i kada imamo razmenu ideja, bolje ćemo se upoznati i naši odnosi će postati bolji. U prvom momentu to treba da bude jedno iskreno prijateljstvo, a u budućnosti, svakako, to treba da bude i savezništvo. Što se tiče Sporazuma sa Ruskom Federacijom, ono što je problem i to je nešto čime se usko bavim jeste reeksport naših kompanija. Znači mnogi lovci u mutnom su pokušali da sankcije EU prema Ruskoj Federaciji iskoriste i ne da plasiraju naše proizvode, da plasiraju naše meso, da plasiraju naše proizvode i voće i povrće, već da uvoze, da čine reeksport. Velike smo probleme imali i kada je u pitanju reeksport mesa i mesnih prerađevina i kada je u pitanju reeksport voća. Pošto dolazim iz jednog kraja koji se bavi voćarstvom, Prijepolje, sandžačke opštine, dosta se ljudi bavi malinama. To je jedno veliko tržište koje je u povoju i koje nudi veliku šansu za naše kompanije. U Danu za glasanje, svakako ćemo podržati sva tri sporazuma. Što se tiče sporazuma sa Kvebekom, to je sporazum koji rešava osnovne ljudske probleme. Hvala.
Hvala, gospodine Tandir. Reč ima narodni poslanik Zvonimir Stević.
Poštovani potpredsedniče, uvaženi ministri sa saradnikom, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani, danas na dnevnom redu imamo tri veoma važna sporazuma sa tri države, Ruskom Federacijom, SAD i Vladom Kvebeka. Srbija je danas na evropskom putu, ali to nije prepreka održavanju naših tradicionalno bliskih odnosa sa Rusima. Rusija je danas jedna od najvažnijih strateških partnera Srbije. Viševekovni prijatelj čvrsto podržava politiku naše zemlje i naš su saveznik u međunarodnim organizacijama. Ruska Federacija pruža čvrstu i doslednu podršku očuvanju teritorijalnog integriteta i suvereniteta Republike Srbije i na tome smo im neizmerno zahvalni. Zahvalni smo i svim drugim državama koje nam pružaju podršku i nisu priznale jednostrano proglašenu nezavisnost tzv. „Kosova“, kao i državama koje su povukle priznanje nezavisnosti ove lažne države. Zahvaljujući hrabroj i mudroj politici našeg državnog rukovodstva, pre svega predsednika Aleksandra Vučića, Vlade ali i Ministarstva spoljnih poslova, na čijem čelu je bio Ivica Dačić, 19 država je povuklo svoje priznanje. Sa Ruskom Federacijom sarađujemo u brojnim oblastima. Imamo puno zaključenih i potvrđenih sporazuma. Rusija je sve značajniji investitor u srpskoj privredi, sa razvojem u naučno-tehnološkoj i inovacionoj oblasti. Kulturna saradnja je takođe veoma intenzivna. Redovno se održavaju kulturno-umetničke manifestacije. Veoma je značajna uloga Ruskog centra za nauku i kulturu koja postoji 85 godina u našoj zemlji. Rusiji dugujemo veliku zahvalnost i za svu nesebičnu pomoć u medicinskoj opremi i pre svega vakcinama koje nam pružaju od početka pandemije. Jedna od najlepših vesti je ta da smo u aprilu počeli sa proizvodnjom ruske vakcine „Sputnjik V“ na Torlaku i na taj način dodatno učvrstili veze sa nama bratskom državom Rusijom i ovim načinili jedan ozbiljan iskorak u budućnost. Istakao bih i zadovoljstvo napretkom ekonomske saradnje između Srbije i Rusije, značaj infrastrukturnih projekata i projekata u oblasti energetike. Svi ovi projekti doprineće ekonomskom napretku naše zemlje i kvalitetnijem i boljem životu naših građana. Između Srbije i Rusije na snazi je režim slobodne trgovine, što doprinosi rastu međusobne robne razmene. Sporazum koji je danas na dnevnom redu odnosi se i na saradnju Srbije i Rusije u oblasti zaštite bilja i biljnog karantina. Zaštita bilja je deo poljoprivredne proizvodnje i čini veoma značajan segment u povećanju prinosa i kvaliteta bilja i njegovih proizvoda. U skladu sa tim, ističe se značaj zdravstvenog stanja biljaka. Jedna od mera u sprečavanju širenja štetnih organizama je biljni karantin, koji kao mera postoji u čitavom svetu. Biljni karantin može biti unutrašnji i spoljašnji kojem se pridaje sve veća pažnja i značaj. Često se ne poznaje kvalitet pošiljke koja se uvozi u zemlju, pa je razlog uvođenja mere biljnog karantina opravdana, jer se na taj način zemlja brani od unošenja štetnih organizama koji mogu da izazovu dalekosežne negativne posledice po čitavu poljoprivrednu proizvodnju. Recimo, kukuruzna zlatica je uneta u Jugoslaviju iz SAD i prvi put se pojavila u okolini aerodroma, da bi u narednih nekoliko godina bila rasprostranjena ne samo u našoj zemlji, već i u nekoliko susednih zemalja i na taj način uzrokuje velike štete usevima kukuruza. Iz navedenih razloga, veoma je važno da usvojimo ovaj Sporazum i time zaštitimo poljoprivredne proizvođače od uvoza potencijalno štetnih proizvoda. Poslanička grupa SPS će u Danu za glasanje podržati sva tri sporazuma koja su na dnevnom redu. Hvala.
Hvala, gospodine Steviću. Reč ima Vladica Maričić. Izvolite.
Hvala vam, predsedavajući, gospodine Orliću. Uvaženi ministre sa saradnikom, kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, otkako je započeo ovaj poslanički mandat 3. avgusta 2020. godine mi smo na dnevnom redu imali skoro jednak broj reformskih zakona, odnosno izmena i dopuna postojećih zakona, kao i međunarodnih sporazuma kojima Republika Srbija na bilateralnoj osnovi uređuje određene oblasti života ljudi i funkcionisanja privrede, što pokazuje da je Republika Srbija kredibilan partner svim međunarodnim saugovaračima. Bilo je tu sporazuma sa vodećim svetskim silama kao što su SAD, Rusija, Kina, sa vodećim državama EU kao što su Nemačka, Francuska, mnogo sporazuma sa zemljama u razvoju. To su nama posebno drage i važne zemlje zato što su većina njih nekada bili u Pokretu nesvrstanih, a skoro sve listom nisu priznale lažnu državu „Kosovo“ i podržavaju međunarodno pravo i teritorijalnu celovitost Republike Srbije. Danas na dnevnom redu imamo potvrđivanje tri međunarodna sporazuma sa SAD, sa Ruskom Federacijom i sa provincijom Kvebek u Kanadi. Sporazum o socijalnoj sigurnosti sa provincijom Kvebek u Kanadi nastavlja se na isti takav sporazum kakav Republika Srbija već ranije ima sa Kanadom, ali s obzirom da Kvebek ima isključive nadležnosti u oblasti socijalne sigurnosti kao i pravo da zaključuje međunarodne sporazume u toj oblasti, naš sporazum sa Kanadom, koja je federativna država nije, ne odnosi se na naše građane koji žive u provinciji Kvebek, pa je Vlada Republike Srbije ušla u proces pregovaranja sa provincijom Kvebek i zaključila sporazum o kome mi danas odlučujemo. Ovim sporazumom mi kompletiramo celokupnu teritoriju Kanade za naše građane, za prava iz oblasti socijalne sigurnosti i socijalnog osiguranja, kako u Kvebeku tako i u svim ostalim provincijama na koje se odnosi naš sporazum sa Kanadom iz 2014. godine. Sporazum se odnosi na prava iz oblasti penzijskog i invalidskog osiguranja, na prava u slučaju bolesti i profesionalne povrede i na prava iz zdravstvene zaštite i zdravstvenog osiguranja. Vidimo da su to prava koja su u najtešnjoj vezi sa radom i radnim odnosima, tako da je svima jasno da će mnogo veće koristi od ovog sporazuma imati Republika Srbija i građani Republike Srbije, jer je mnogo više naših građana koji su na radu ili su nekada bili na radu u Kanadi, nego kanadskih državljana u Srbiji. Kada govorimo o pravima iz oblasti penzijske i invalidske zaštite važno je napomenuti da se ovaj sporazum zasniva na dva načela. Prvo načelo je načelo neumanjenja, drugo načelo načelo sabiranja. Načelo neumanjenja znači da iznos penzije, odnosno davanja priznata od strane jednog saugovarača ne može biti umanjeno građanima koji žive na teritoriji druge strane ugovornice. Ovo je posebno važno za sve one koji su radni vek proveli u Kanadi, odnosno u Kvebeku, tamo stekli penziju, a žele da je koriste u Republici Srbiji. Iznos te penzije neće moći da bude umanjen zahvaljujući ovom sporazumu, a poznate su tendencije pojedinih zapadnih zemalja, u kojima je nekada boravio veliki broj stranih radnika, da zbog nekih problema sa penzionim fondom žele da umanje iznos penzija, čak i do polovine za sve one koji penziju ne koriste u toj zemlji, nego u svojoj matičnoj zemlji. Načelo sabiranja znači da oni osiguranici koji nemaju dovoljno staža osiguranja po pravilima jedne ugovorne strane mogu da ostvare prava iz oblasti penzijskog i invalidskog osiguranja sabiranjem perioda, odnosno staža osiguranja koji su ostvarili u obe strane ugovornice. To je posebno važno za sve one naše građane koji žele da par godina rada provedu u Kanadi, a kasnije radni vek nastave u Republici Srbiji. Kada govorimo o pravima iz oblasti zdravstvene zaštite i zdravstvenog osiguranja važno je napomenuti da se ona osim na radnike odnose i na naše studente i istraživače koji borave u Kvebeku. Što se drugog sporazuma tiče to je Sporazum o naučnoj i tehnološkoj saradnji između Republike Srbije i SAD. Znamo da su SAD vodeća svetska sila iz oblasti nauke i tehnološkog razvoja. Svi vodeći naučni instituti nalaze se sa one strane Atlantika. Najveći broj nobelovaca državljani su SAD i rade u SAD i najveći budžeti i za nauku i istraživanja su upravo oni koji imaju njihovi naučni instituti. Ovaj sporazum koji Republika Srbija zaključuje sa SAD omogućuje našim naučnicima i i istraživačima pristup američkim institutima i učešću u projektima koje finansira američka vlada i američke korporacije. Ovaj sporazum reguliše prava iz oblasti intelektualne svojine. Znamo da je onima koji ulažu u sredstva u istraživanje i nauku jako bitno vlasništvo nad svim onim patentima koji proizađu iz tih naučnih istraživanja. Sa druge strane, naučnicima je bitno da ovakvim jednim bilateralnim sporazumom bude uređeno njihovo pravo iz oblasti intelektualne svojine. Treći sporazum, sporazum sa Ruskom Federacijom odnosi se na saradnju u oblasti zaštite bilja i biljnog karantina. Znamo izreku da možda celokupna proizvodnja jabuka u Srbiji može da zadovolji tek nedeljne potrebe Moskve ili nekog regiona u Rusiji. Svi govorimo o tome da je potrebno da izvoznici voća i povrća iz Srbije iskoriste geopolitičku situaciju vezanu za sankcije Rusiji koje su uvele mnoge zemlje zapada, a koje Srbija nije uvela i neće ih uvesti i plasiraju veću količinu voća i povrća iz Srbije. Ovaj sporazum upravo to omogućava. Država je prepoznala da našim izvoznicima možda najveći problem mogu da prave te administrativne procedure. Ušla je u proces pregovaranja i zaključila bilateralni sporazum sa Ruskom Federacijom koji je pravni okvir vezan za saradnju u oblasti zaštite bilja i biljnog karantina. Sada na scenu treba da stupe naši poljoprivrednici, naše kompanije iz oblasti agrobiznisa i ispune standarde jer znamo da je rusko tržište jako zahtevno i da je robu potrebno sertifikovati i ispuniti odgovarajuće standarde koje traži rusko tržište. U tome im mnogo može pomoći i Privredna komora koja ima dobro odeljenje za Rusiju i generalno Istočnu Evropu. Kao i moje kolege iz Poslaničke grupe Aleksandar Vučić - Za našu decu ću u danu za glasanje podržaću sva ova tri međunarodna sporazuma, kao što smo podržali i ranije sporazume koje je Vlada Republike Srbije zaključivala sa mnogim državama u svetu. Srbija je kredibilni partner svim državama i sa istoka i sa zapada, država sa kojom se rado ulazi u pregovore iz najrazličitijih oblasti privrede i života građana i sa kojom se zaključuju međunarodni sporazumi. To je zato što je Srbija država u kojoj vlada politička stabilnost, država u kojoj vlada fiskalna stabilnost i država sa dobrim ekonomskim rastom i dobrim ekonomskim karakteristikama. Sve to je započelo 2014. godine sa reformama koje je pokrenuo tada premijer, a sada predsednik Aleksandar Vučić. Obnovili smo našu privredu, napunili državnu kasu i postali kredibilan partner svima u svetu. Hvala.
Hvala gospodine Maričiću. Reč ima Danijela Veljović. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Uvaženi ministri, koleginice i kolege narodni poslanici, Sporazum o naučno-tehnološkoj saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade SAD je veoma značajan i veoma važan sporazum jer zapravo predstavlja viziju zemlje gde bi ona želela da bude za jedno 20, 30 godina. Upravo iz tog razloga ja ću svoj govor bazirati na ovom sporazumu. Ulaganje u nauku i tehnologiju je ulaganje u budućnost. Razvoj nauke crta siguran put ka prosperitetu i napretku i predstavlja zapravo vođenje jedne dobre politike. Mladi talentovani naučnici, vizionari sigurno su među našim najboljim ambasadorima u svetu. Ono što bi sigurno bilo važno jeste da ulažemo u znanje, obrazovanje jer je to kapital koji će se sigurno višestruko vratiti. Isto tako je važno da kao država zaštitimo tu investiciju i ne dozvolimo da je u potpunosti izgubimo. Naučnici moraju biti uvaženi, zaštićeni, slobodni da razvijaju svoje potencijale, a ujedno ponosni na zemlju koja ulaže u njih. Grad Kragujevac je prepoznao značaj ulaganja u nauku potpisivanjem ugovora o izgradnji ustanove od posebnog naučnog i tehnološkog značaja, o izgradnji centra izvrsnosti. Centar je definisan kao prioritetno mesto istraživačkih oblasti, biomedicine za molekularna i ćelijska istraživanja, mesto za čuvanje matičnih ćelija i za njihovo istraživanje i korišćenje u lečenju različitih bolesti, ali i kao mesto za obrazovni proces. Kragujevački biomedicinari, mladi naučnici imali bi prostor za rad i stručno usavršavanje, a pacijenti iz cele Srbije mesto za čuvanje matičnih ćelija koje bi se koristile za ozbiljne terapije i lečenje mnogih bolesti, kao i za gensku terapiju. Svedoci smo, nažalost, da život bolesne dece zavisi od finansija, jer su genske terapije i lekovi basnoslovno skupi. Zbog svega navedenog, centar izvrsnosti bi predstavljao veliko blago države, a njegovo postojanje je pitanje od državnog značaja i nacionalnog interesa. Zato bih vas, gospodine Ružiću, kao ministra prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, ovim putem zamolila da u dogovoru sa Vladom Republike Srbije, ako ikako možete, ubrzate, odnosno utičete na proces izgradnje, na brzinu izgradnje centra, jer je do sada izgrađeno oko 32% planiranog. Nastavak radova, što je dobro, je najavljen, ali nažalost ne ide baš odgovarajućom brzinom. Sigurno sam da i ste i vi svesni koliko bi ovakav naučno-tehnološki centar bio važna investicija i važno mesto za čitavu državu, ujedno koliko bi je osnažio u pogledu njenog mesta na listi ozbiljnih zemalja koje ozbiljno ulažu u naučno-tehnološki razvoj. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo Veljović. Reč ima Zoran Tomić. Izvolite.
Zahvaljujem, potpredsedniče Orliću. Uvaženi gospodine ministre sa saradnicima, gospođo ministarko, koleginice i kolege narodni poslanici, pred nama su tri seta važni sporazuma uz pomoć kojih ćemo dalje unaprediti važne segmente za dalji razvoj naše države i naše ekonomije. Pre svega, okrenuću se ka Sporazumu sa SAD koji se odnosi na naučnu saradnju. Inče, kao što i sami znate, Srbija je zemlja koja je rasadnik mladih talenata. Imamo veliki broj mladih naučnika, inovatora sa kojima možemo da se ponosimo. U prethodnom periodu Republika Srbija je uložila značajna sredstva kako bi im poboljšala uslove za njihov rad i boravak u Srbiji i da svoja naučna dostignuća mogu u inostranstvu da predstave. Sam ovaj Sporazum biće nastavak nečega što je započeto još pre 10 godina, uz određene segmente koji će doprineti daljem intenzitetu poboljšanja same saradnje. Ono što je jako bitno je da će ta saradnja biti obostrana iz razloga što i mi kao država imamo čime da se ponosimo kada je u pitanju razvoj nauke, kada je u pitanju razvoj mladih talenata. Pre svega, govorim o istraživačkoj stanici „Petnica“ koja je inače jedinstvena u ovom delu sveta, u kojoj veliki broj mladih srednjoškolaca, ali i studenata koji se nalaze u ulozi mentora imaju prilike da se bave i naučnim radom. Zahvaljujući ovakvim sporazumima takva stanica, ali i brojne druge koje će se graditi u Srbiji koje će se baviti određenim oblastima nauke omogućiće da mladi ljudi imaju prilike da svoje prve korake u nauci započnu sa ljudima koji su i te kako iskusni i odlični u tom segmentu. Ono što je dalje važno da napomenemo jeste da smo i kao država uložili dosta sredstava u razvoj start-ap inovacionih generatora, u razvoj centara u kojima mladi ljudi mogu da razvijaju svoje ideje koje mogu kasnije da pretoče i u određeni biznis. Sa ponosom mogu reći da je i Kruševac jedan od gradova u kojima je takav jedan inovacioni generator kreiran, u kome mladi talentovani ljudi mogu da razviju svoj biznis i ostvare uspešnu saradnju sa brojnim inostranim kompanijama gde ostvaruju značajne koristi kada je u pitanju i svoj sopstveni razvoj, razvoj svoje kompanije, ali takođe mogu doprineti u značajnom segmentu kada je u pitanju razvoj same inovacije i nauke. Saradnja sa Rusijom je jako bitna zbog daljeg razvoja same poljoprivrede. Znamo da je poljoprivreda jedan od značajnih potencijala koji naša Republike i te kako ima, koji trebamo iskoristiti i svakako da ovaj sporazum će omogućiti da ta saradnja i izvoz naših proizvoda bude znatno bolji, ali da se uz poštovanje samih mera i standarda koji su propisani obezbedi i sam kvalitet proizvodnje. Ono što je jako bitno kada je u pitanju sporazum vezan sa Vladom Kvebeka, da ćemo našim ljudima koji su tamo, omogućiti i socijalnu zaštitu, s obzirom kako je uvažena ministarka napomenula, da oni kao posebna oblast u Kanadi imaju svoju regulativu i da na ovaj način zaokružimo taj jako bitan segment za boravak naših građana u Kanadi. Inače, možemo videti da smo kao država i u ovo vreme krize ostvarili ostvarili značajne i uspešne rezultate. Imali smo prilike da čujemo i od našeg predsednika Aleksandra Vučića, koji su to rezultati koje smo ostvarili, da zapravo bojne stvari kada je u pitanju razvoj naše ekonomije i drugih segmenata, smo i te kako nadmašili u odnosu na ono što je planirano i zbog čega i te kako možemo biti optimisti kada je u pitanju realizacija plana, a to je da će sigurno naš realni rast BDP biti 6%, da ćemo u svakom slučaju realizovati veliki broj investicija. Nikada se u istoriji Srbije nije dogodilo da vi imate osam autoputeva koji se istovremeno ili će se istovremeno graditi. Upravo juče kada sam dolazio za Beograd i na sednicu Skupštine, imao sam prilike da vidim koliko taj Moravski koridor napreduje i koliko zapravo ljudi vredno rade kako bi i taj deo Srbije bio spojen i kako bi se stvorili dodatni novi uslovi za razvoj investicija, za razvoj industrijskih zona. To je nešto čime se ja i te kako ponosim, čime se i moje uvažene kolege narodni poslanici ponose, jer je to politika koju i SNS, ali i naš predsednik Aleksandar Vučić vodi. Upravo zahvaljujući takvim investicijama, zahvaljujući ulaganjima koje država usmerava, zahvaljujući pomoći, ne samo građanima, već i privredi koja se sada realizuju, i te kako ćemo uspeti da ovaj period krize prebrodimo i da sve ono što smo planirali ostvarimo i da dalje budemo šampioni kada je u pitanju privlačenje direktnih stranih investicija, ali i kada je u pitanju međunarodna saradnja. Ono što bih takođe iskoristio priliku samo da pozovem građane Republike Srbije da iskoriste svoje pravo koje imaju kada je u pitanju vakcinacija, jer jedino uz pomoć vakcinacije možemo obezbediti taj potrebni kolektivni imunitet kako bismo polako naše živote vraćali u normalu, kako bismo ponovo mogli da uživamo kao što smo to radili i pre pojave same korone. Država je uradila sve što je potrebno. Kao što vidimo, svakog dana u gradovima u Srbiji se otvaraju novi punktovi za vakcinaciju, imamo i te kako dovoljno količine vakcina koje su obezbeđene. Institut „Torlak“ je počeo proizvodnju Sputnjik-V vakcine, u toku je priprema i za izgradnju fabrike u kojoj će se proizvoditi Sinofarmova vakcina, imamo dve kovid bolnice koje su izgrađene, treća koja je započeta u Novom Sadu koja će se takođe izgraditi u rekordnom vremenu, obezbeđene sve potrebne medikamente. Tako da, ono što je Republika Srbija uredila je nešto što je mali broj država uspeo u ovom periodu krize da uradi, da obezbedi sve potrebne uslove da se zdravlje građana zaštiti, da se zaštiti naša ekonomija kako bi moglo uspešno da funkcioniše, kako bi mogla i dalje da bude konkurentna u svetu. U danu za glasanje svakako sa zadovoljstvom ćemo podržati ove sporazume i sve druge sporazume koji su u interesu razvoja naše države i onih, da kažemo, potreba naših građana, a i te kako ovi sporazumi su u korist poljoprivrednika, i naših mladih naučnika, ali i ljudi koji rade u inostranstvu. Hvala.
Zahvaljujem gospodinu Tomiću. Reč ima Ivana Nikolić.
Hvala predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministri sa saradnicima, danas govorimo o tri predloga zakona, odnosno o potvrđivanju Ugovora ili Sporazuma koji su potpisani između Vlade Republike Srbije sa jedne strane i sa druge strane sa Vladom Kvebeka, kada je u pitanju Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o socijalnoj sigurnosti sa Vladom SAD, kada je u pitanju potvrđivanje protokola za izmenu i dopunu Sporazuma koji se odnosi na naučno-tehnološku saradnju i sa Vladom Ruske Federacije kada je u pitanju Sporazum o saradnji u oblasti biljnog karantina i zaštite bilja. Što se tiče Ugovora sa Vladom Kvebeka, koji se odnosi na socijalnu sigurnost, važno je istaći da je ugovorom uređeno ostvarivanje prava iz penzijskog i invalidskog osiguranja, zdravstvenog osiguranja i zdravstvene zaštite, kao i zaštite u slučaju povrede na radu ili u slučaju profesionalne bolesti. Inače, ono o čemu ste i jutros ovde govorili, Republika Srbija primenjuje ovakve sporazume sa 31 zemljom, od toga je većina članica EU i u poslednjih nekoliko godina zaključeni su sporazumi sa Republikom Grčkom, sa Ruskom Federacijom, sa Kinom, a plan je da i u narednim mesecima imamo sporazume sa Tunisom, Azerbejdžanom, itd. Što se tiče Protokola između Srbije i SAD, omogućuje se ne samo nastavak, već i unapređenje i intenziviranje saradnje između srpske i američke strane kada su u pitanju naučno-istraživačke i tehnološke oblasti, i to je za period od narednih 10 godina. Takođe, ovo je značajno za unapređivanje ukupnih bilateralnih odnosa u svim oblastima nauke i tehnologije. Što se tiče Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o saradnji u oblasti biljnog karantina i zaštite bilja, važno je istaći da će potpisani sporazum doprineti olakšavanju procedura i smanjenju barijera kada je u pitanju izvoz iz Republike Srbije na tržište Ruske Federacije, naročito voća, povrća, semenskog i sadnog materijala, kao i ostalih proizvoda biljnog porekla koji podležu fitosanitarnom pregledu. Želim odmah da istaknem da kada je u pitanju bilo koja oblast društveno odgovornog života, kada je u pitanju saradnja sa Srbijom, danas se to posmatra iz jednog drugog ugla, danas je Srbija, za razliku od ranije, poštovana, ekonomski jaka i pouzdan partner, zahvaljujući, pre svega, predsedniku Aleksandru Vučiću, čija je međunarodna reputacija nacionalno dobro. U to smo se uverili mnogo puta, a uveravamo se naročito sada kada vidimo kako se neke razvijenije zemlje bore sa naletom pandemije korona virusa i sa nabavkom vakcina, a kako to radi Srbija. Jako je važno da istaknem i danas kada govorimo o predlozima zakona koji su na dnevnom redu i o svemu onom o čemu smo govorili u prethodnom periodu, mi zaista potvrđujemo da se intenzivno borimo na dva fronta. Prvi je svakako očuvanje života i zdravlja naših građana, jačanje zdravstvenog sistema, a drugi jeste jačanje naše ekonomije, jeste kontinuitet razvoja i napretka u svim oblastima društvenog života, jeste podizanje životnog standarda i jeste nastavak ili početak realizacije kapitalnih projekata. Moram da naglasim da, uprkos pandemiji korona virusa, a zahvaljujući pre svega naporima i borbi predsednika Aleksandra Vučića, zahvaljujući Vladi Republike Srbije i odgovornog rukovodstva koji sprovodi program SNS, mi uspevamo da realizujemo i ono što je predstavljeno Planom Srbija 2020/25, što će tek u godinama koje su ispred nas i te kako promeniti način života našim građanima. Mi smo prošle godine imali dva paketa pomoći privredi i građanima, u aprilu i u septembru. Vrednost tih paketa jeste 704 milijarde dinara. Ovih dana mi govorimo o trećem paketu pomoći, čija je vrednost 257 milijardi dinara. Dakle, od aprila prošle godine do danas, država Srbija je odvojila osam milijardi evra za pomoć svakom sektoru privrede, za pomoć svakom građaninu. Mi smo ovde u Skupštini pre dve nedelje usvojili rebalans budžeta, gde smo definisali sredstva za ove namene, ali takođe smo definisali i sredstva za nastavak realizacije onoga što je predstavljeno u petogodišnjem planu Srbija 2020/25, čija je vrednost 14 milijardi evra, a to je za ulaganje u putnu, železničku infrastrukturu, za komunalnu infrastrukturu. Građani to vide. Građani vide da se grade putevi, da se grade pruge, vide nove i obnovljene škole, vide bolnice, nove fabrike, nova radna mesta. Mi intenzivno radimo na jačanju našeg zdravstvenog sistem. Država odvaja ogromna sredstva za nabavku lekova, za medicinsku opremu, za vakcine. Prošle nedelje je započeta izgradnja još jedne kovid bolnice u Novom Sadu. Prošle godine smo izgradili dve, u Batajnici i Kruševcu. Za samo četiri meseca su izgrađene te dve bolnice. Plan je da i ova, čija je izgradnja započeta prošle nedelje, bude završena do 1. septembra. Takav neki scenario je mogao da se zamisli samo u najrazvijenijim zemljama, ali danas je to moguće i u Srbiji, da se izgradi bolnica za četiri meseca. Srbija se zaista uspešno bori i čvrsto stoji na nogama, za razliku od velikog broja zemalja koje nisu uspele da se izbore sa naletom pandemije korona virusa, gde ima mnogo zatvorenih fabrika, gde je mnogo ljudi ostalo bez posla. Nažalost, to je jednako loš scenario kakav je mogao da se vidi u Srbiji, ali ne zbog neke prirodne katastrofe ili zbog neke pandemije, već zbog neodgovorne vlasti bivšeg režima. Ovde naročito mislim na nivo nezaposlenosti i na zatvorene fabrike. Onda, oni koji su Srbiju doveli na rub propasti, Dragan Đilas i njegovi stručnjaci, oni komentarišu kako se mi zadužujemo skupim kreditima, kritikuju ove pakete pomoći, komentarišu u negativnom smislu izgradnju bolnica i svaki akt koji usvoji Vlada Republike Srbije i Narodna skupština Republike Srbije. Kritikuju sve ono što uradi predsednik Aleksandar Vučić, ne dajući nikakav smislen argument. Verovatno je mana onome što uradi Aleksandar Vučić otprilike samo to što je on uradio. Oni su sebi dali za pravo da komentarišu, oni koje građani Srbije pamte po nedomaćinskom i bahatom ponašanju i kojima su jedine strategije i planovi razvoja bili kako će da zgrnu što veću količinu novca za svoje potrebe. Oni koji su za vreme izbornih kampanja uzimali skupe kredite kako bi isplatili građanima Srbije penzije i plate. Đilas i njegova družina, oni su ugovarali neke poslove, započinjali su ih, ugrađivali se, a onda su raspoređivali novac širom sveta. Sigurna sam da građani Srbije iščekuju doslednu primenu Zakona o poreklu imovine, naročito imajući u vidu da postoji tipičan primer, da postoji čovek koji ne može da dokaže poreklo svoje imovine, da postoji čovek koji već preko mesec dana ne može da odgovori na pitanje novinara odakle mu taj novac i zašto je raspoređen širom sveta. On je priznao da se obogatio za vreme dok je bio na vlasti, ali nije odgovorio na pitanje kako to pravda poreskoj upravi, kako to pravda Agenciji za borbu protiv korupcije, zašto je novac širom sveta, a nije u Srbiji, i kako je došao do tog novca. Nije odgovorio. Nije odgovorio kako je stekao toliki kapital u vreme dok je Srbija bila ekonomski devastirana, u vreme dok su se sprovodile pljačkaške privatizacije i kada je stotine hiljada ljudi ostalo bez posla. Onda, u najmanju ruku je sramno da Dragan Đilas i njegovi zaposleni u kompaniji „Multikom“, koji su mu bili saradnici dok je bio na vlasti, koji su danas njegovi politički glasnogovornici, da oni komentarišu ono što radite vi, ministri, što radimo mi, poslanici, što radi predsednik Aleksandar Vučić. Oni na takav način žele samo da nanesu štetu ugledu Srbije. To rade izmišljenim aferama, iznošenjem neistina, ponižavanjem svega ovde što se uradi. Oni žele da naruše ugled naše zemlje i onemoguće čuvanje teško stečene reputacije fiskalno stabilne zemlje. To im ne ide za rukom. Predsednik Aleksandar Vučić je nedavno imao i sastanak sa predstavnicima MMF-a i Srbija je ocenjena kao ozbiljna država, kao ekonomski jaka država, koja uspešno upravlja krizom i koja uspeva da realizuje najznačajnije projekte. Dakle, naša zemlja, na čelu sa predsednikom Aleksandrom Vučićem, snažno odgovara na sve izazove zbog pandemije korona virusa, bori se za zdravlje naših sugrađana i za jačanje naše ekonomije. Mi se borimo za rast od šest, pa čak i sedam posto, što nam je jako važno. Važan nam je rast, kako bismo imali nove investicije, kako bismo imali više novca u budžetu, kako bismo imali više ulaganja u infrastrukturu. Potrebno nam je još fabrika, još novih radnih mesta, zatim povećanje plata i penzija za što bolji životni standard naših građana. Zahvaljujem.
Hvala, gospođo Nikolić. Reč ima Svetlana Milijić. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući, gospodine Orliću. Poštovani ministri, Kisić Tepavčević i Ružić sa saradnikom, dame i gospodo narodni poslanici, međunarodnim ugovorima o socijalnoj sigurnosti kao takozvanim elementima koordinacije omogućava se usklađena primena nacionalnih zakonodavstava država zemalja ugovornica sporazuma iz oblasti socijalnog osiguranja. Ovim se garantuje jednak tretman državljana, odnosno osiguranika obe države ugovornice, u skladu sa nacionalnim zakonodavstvima, utvrđuje se primenljivo zakonodavstvo, što bi značilo pravila na osnovu kojih se može utvrditi u određenoj situaciji da li se primenjuju nacionalna zakonodavstva jedne ili druge države ugovornice, obezbeđuje se očuvanje stečenih prava i garantuje transfer, odnosno isplata davanja ukoliko dođe do promene prebivališta osiguranika iz jedne zemlje u drugu zemlju. U svetu je prvi sporazum o socijalnoj sigurnosti potpisan davne 1827. godine, između Francuske i Velikog Vojvodska Parme. Srbija danas ima potpisan sporazum sa 31 zemljom sveta. Danas na dnevnom redu nalazi se Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o socijalnoj sigurnosti između Vlade Republike Srbije i Vlade Kvebeka, iz tog razloga što Sporazumom između Republike Srbije i Kanade, koji je stupio na snagu decembra 2014. godine, nisu obuhvaćeni građani, odnosno osiguranici Kvebeka kao jedne od najvećih pokrajina Kanade, iz razloga što se penzioni sistem Kvebeka razlikuje od ostalih kanadskih pokrajina. S tim u vezi, a imajući u vidu sveobuhvatnu zaštitu osiguranika, bilo je potrebno napraviti poseban ugovor i ovim ugovorom obuhvaćeni su osiguranici obe zemlje ugovornice, u smislu penziono-invalidskog osiguranja, uključujući i povrede na radu i profesionalne bolesti i zdravstvenog osiguranja, odnosno obuhvata zdravstvene zaštite. Ono što treba da istaknemo jeste da, imajući u vidu zaključivanje Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Kvebeka, jača se i proširuje saradnja između države Srbije i Kanade, a samim tim i Kvebeka. Kao što je istakao i predsednik Republike Srbije, Aleksandar Vučić, kada se sastao sa kanadskim ambasadorom DŽajlsom Normanom u februaru 2021. godine, ova saradnja ne treba samo da bude u smislu socijalne sigurnosti, već i da se jača po političkoj osnovi, vezano za politički dijalog, podsticanja za razvoj svih oblasti kanadsko-srpskih odnosa. Vučić je istakao takođe da u godini kada se obeležava jubilej, a to je 80 godina postojanja diplomatskih odnosa, između Republike Srbije i Kanade, je veoma zadovoljan time što mnoge kanadske firme dolaze u Srbiju jer je Srbija otvorena zemlja za investitore, što smo i pokazali tim da smo u 2020. godini, godini korone, imali najveći priliv direktnih stranih investicija od svih zemalja u regionu, čak u Evropi i ono što je istakao jeste da je izrazio nadu da, osim rudarstva i energetike, bi voleo da kanadski privrednici ulažu i u druge oblasti. Srbija je danas otvoreno i demokratsko društvo. Srbija danas ima dobre odnose sa međunarodnom zajednicom i sadržajnu saradnju sa drugim zemljama koju želi iz određenih oblasti, ne samo Kanade i Kvebeka, iz oblasti kako poljoprivrede, nauke i tehnologije, što danas pokazuje i sporazum koji takođe imamo na dnevnom redu sa SAD, iz oblasti poljoprivrede, što pokazuje sporazum koji danas imamo na dnevnom redu sa Ruskom Federacijom. Važno je napomenuti da danas u Srbiji posluje preko 50 kanadskih firmi, pa i ovaj sporazum koji je danas na dnevnom redu ima još veći značaj. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima Uglješa Mrdić.
Zahvaljujem, potpredsedniče, gospodine Orliću. Uvaženi potpredsedniče Vlade i ministre, gospodine Ružiću, uvažena ministarko, gospođo Tepavčević-Kisić, ovom prilikom želim da kažem da je maj mesec mesec kada ćemo najbolje da vidimo sve uspehe i Vlade Srbije i predsednika Vučića u prethodnih nekoliko meseci. To je jasno i glasno i predsednik Vučić najavio jutros. Kao što vidimo, ovi sporazumi i sve ovo o čemu danas govorimo potvrđuju koliko dobro radi Vlada Republike Srbije u ovim teškim uslovima borbe protiv korona virusa. Potpisujemo sporazume sa prijateljskim državama, a pred nama su danas tri sporazuma, sa Vladom provincije Kvebek u Kanadi i sa prijateljskim državama, Ruskom Federacijom i SAD. Pored podrške za sva tri sporazuma, posebno ću da se osvrnem na Sporazum sa SAD, jer smatram da je u našoj istoriji jako bitan svaki sporazum sa velikim silama. Kad govorim o SAD, želim da kažem da su Srbija i srpski narod dali dva velika naučnika, Mihajla Pupina i Nikolu Teslu, koji su svoj naučni zenit dostigli upravo u SAD i gde je u tom periodu, govorim o periodu krajem 19. i početkom 20. veka, ceo svet video šta mogu da postignu srpski naučnici. Mi danas imamo i situaciju da državno rukovodstvo, predvođeno Vučićem, koje vodi sjajnu spoljnu politiku, se ugledalo i na sjajne diplomatske postupke našeg velikog naučnika Mihajla Pupina, koji je gradeći prijateljstva sa američkim moćnicima i sa tadašnjim predsednikom SAD Vilsonom uspeo da završi diplomatskim putem, prijateljskim odnosima, dobrim odnosima, srpskog i američkog naroda, da tadašnjoj Kraljevini Srba, Hrvata i Slovenaca, možemo slobodno reći diplomatskim putem, dodeli važne teritorije. Zahvaljujući Pupinu, zahvaljujući njegovom prijateljstvu sa američkim predsednikom, Banat nije pripao Rumuniji, nego je pripao Kraljevini SHS, deo Makedonije i istočne Srbije nije pripao Bugarskoj nego našoj državi i isto se dogodilo sa većim delom Dalmacije, koja nije pripala Italiji nego, zahvaljujući srpskom rukovodstvu i srpskom naučniku koji nije imao političke funkcije ali je imao veliki autoritet i ugled i u Americi i u Svetu, tako je Dalmacija pripala tadašnjoj državi. Zašto ovo govorim? Zato što je ponovo došlo vreme da se Srbija i srpski velikani uvažavaju i cene širom sveta, da se cene i na zapadu i na istoku. U SAD nekada se govorilo o Pupinu i Tesli, i sada se govori o Pupinu i Tesli, ali se sada govori i o Aleksandru Vučiću. Mi konačno imamo predsednika države koji je priznat i na zapadu i na istoku, o kome možemo da čujemo reči hvale i u Kini i u Rusiji i u EU i u SAD. Ovaj sporazum to samo potvrđuje, kao i sadašnja i spoljna i unutrašnja politika i predsednika Vučića i Vlade Republike Srbije. Ono što moram da prokomentarišem sa vama, dragi moji poslanici, dragi građani Srbije, naši dragi predstavnici Vlade Srbije, da mi danas imamo ostrašćene napade i kritike svega ovoga o čemu su govorili i ministri i moje kolege poslanici i o čemu je govorio predsednik Vučić prilikom današnjeg gostovanja na televiziji, a to su napadi na porodicu. Dakle, našim političkim protivnicima nisu sveti ni praznici, ni porodica. Predsednik Aleksandar Vučić je lepo govorio o programu i sve izložio, a mi s druge strane imamo opet napade na njegovo najmlađe dete Vukana Vučića koji još nije napunio četiri godine, a koji je kriv Draganu Đilasu, njegovim političkim saborcima samo zato što je najmlađe dete predsednika Srbije. Da ne govorim o napadima na Danila i Milicu Vučić, da ne govorim o napadima na brata predsednika Republike Andreja Vučića ili o napadima na roditelje. Dakle, Dragan Đilas, Marinika Tepić, Vuk Jeremić napadaju tri generacije Vučića samo zato što su bliski srodnici predsednika Srbije, samo zato što narod predvođen Aleksandrom Vučićem na izborima ne dozvoljava da se vrate na vlast oni koji su otimali i krali od građana. Mi danas imamo opet lepe vesti. Danas je predsednik Srbije najavio da će dobiti i novčanu nagradu svi oni koji će biti vakcinisani i koji su već vakcinisani. Dakle, država Srbija svakodnevno pomaže građane, brine o narodu, brine se o svakom sektoru, a s druge strane imamo napade. Imamo napade od onih zato što jednostavno njima ne odgovara da Srbija nije mafijaška država i da Srbijom više ne vladaju kriminal i korupcija. U Srbiji se zna koliki je budžet, gde ide svaki dinar, ko koliku pomoć dobija, kolika je socijalna pomoć, kolika je pomoć za penzionere, za zaposlene, koliko se ulaže u privredu, koliko kilometara auto-puta se gradi, nema više lopovluka i što se tiče gradnje puteva. Tri i po meseca nemamo mafijaško ubistvo u Beogradu i Srbiji, dakle, već se vide i prvi rezultati borbe protiv mafije. Gradi se po celoj Srbiji. Evo, imamo najavu i da će se srediti put od Gornjeg Milanovca do Kladova, dakle, ne samo na teritoriji severne Srbije, ne samo što će se izgraditi i nova železnica od Niša prema Severnoj Makedoniji, da ne govorimo o putevima u zapadnoj, južnoj i istočnoj Srbiji. Dakle, u celoj Srbiji se gradi. U celu Srbiju se ulaže. Svim građanima se pomaže. Srbija je, što se tiče ekonomskog rasta najbolja u Evropi. Što se tiče borbe protiv korona virusa, a vi to isto, gospođo Kisić Tepavčević, zanate, jer i kao član Kriznog štaba ste sa nama delili svakodnevno sve podatke, dakle, među najboljima smo u Evropi i u svetu što se tiče borbe protiv korona virusa i što se tiče vakcinacije. Raduje me i poslednji podatak da je već u Beogradu revakcinisano, čini mi se oko 35% građana. Dakle, idemo polako ka našem konačnom cilju da pokušamo da dostignemo jedan Izrael i da steknemo taj kolektivni imunitet, kako kažu naši čestiti i časni članovi Kriznog štaba. Ovom prilikom treba da pružimo podršku svim članovima Kriznog štaba, i onima koji su tu po državnoj funkciji i onima koji su tu kao predstavnici struke, jer oni zajedno sa našim predsednikom Aleksandrom Vučićem brinu i o zdravlju svih nas. Dakle, danas imamo Srbiju koja brine o zdravlju građana, o finansijama građana, o privredi Srbije, o odličnoj politici regionalnoj, spoljnopolitičkoj i sa velikim silama i u regionu. Dakle, Srbija se izgradila u državu lidera jugoistočne Evrope i država koja je primer i na Balkanu i u Evropi. Kako može domaćinski da se vodi jedna država? Država je po nekim parametrima mala, po nekima velika, a za nas koji živimo u državi Srbije je najveće, jer je to naša otadžbina, naše srce kuca za Srbiju. Zato mi i narodni poslanici i većina građana Srbije i vi iz Vlade Srbije naravno da prepoznajete sve ove dobre rezultate u kojima i sami učestvujete i naravno da svi zajedno treba da damo svoj doprinos da se svaki dan borimo za što veći broj vakcinisanih, za zdravlje naših građana, da sačuvamo dinar, da ne dozvolimo kriminalcima da se vrate na vlast, da ne dozvolimo mafiji da pobedi državu i da svaki dan brinemo o našim komšijama, o našoj deci, o svim građanima Srbije, a to mi možemo samo kao jaka država, što sada i jesmo zahvaljujući odličnoj politici koju vodi naš predsednik Aleksandar Vučić. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Mrdiću. Dame i gospodo narodni poslanici, određujem pauzu. Nastavljamo u 15.00 časova.
Dame i gospodo, nastavljamo sa radom. Reč ima prof. dr LJubiša Stojmirović.
Poštovane koleginice i kolege, danas ceo dan raspravljamo o određenim sporazumima i evidentno je da smo svi saglasni da te sporazume treba prihvatiti. Na kraju krajeva, sve što se dešava između različitih grupacija, između različitih organizacija naroda, mora da se sprovede na osnovu nekih sporazuma. Ja mislim da tu nema nikakvih problema, da smo na dobrom putu i da ćemo te sporazume usvojiti. Ali, danas je i dobra slučajnost da su ovde dva ministra, ministar za rad, socijalna i boračka pitanja i ministar prosvete. To su veoma dve značajne oblasti na koje mi moramo danas da obratimo veoma važnu pažnju. Zašto? Zato što nam je obrazovanje, odnosno prosveta osnova svakog sistema. Ne možemo da ne priznamo sebi da obrazovanje nema onaj status kakav bi trebalo da ima. Gospodin ministar je, sticajem okolnosti, Božijom voljom ili kako god da kažem, neko kome je omogućeno da obrazovanju vrati značaj i mesto na kome treba da bude. Obrazovanje je stub svakog sistema. I, gospodine ministre, nemojte da vam bude neprijatno da svom snagom i svom silom učinite sve da se obrazovanje vrati na mesto gde mu je oduvek bila situacija i položaj i onako kako je svuda u svetu. Meni je posebno drago, čuo sam danas da ste skoro bili u Institutu „Mihajlo Pupin“. Žao mi je što nismo koordinisali, pa da odemo zajedno tamo, jer ovde je većina ljudi danas spominjalo i Pupina i Teslu. Institut „Mihajlo Pupin“ na Zvezdari u Beogradu je jedna vrhunska naučna organizacija, naučna organizacija koja može svima da bude za primer, od koje može i mora da se uči. To su ljudi koji su dokazali da Srbija ima znanja, da ima iskustva, da ima moći i da može da bude na svakom mestu u svetu konkurentna. S druge strane, gospođa ministar se bavi radnim odnosima, boračkim pitanjima i socijalom. Tu nam je veliki problem. Gospođo ministar, ja poštujem vaš entuzijazam, poštujem vašu želju. Nadam se da ćete biti veoma uspešni i da ćete makar delimično uspeti da vratite deo radničkih prava koja su im uskraćena, da ćete omogućiti svim zaposlenima u Srbiji da budu dostojanstveni na svom poslu. Evo, reći ću vam zašto to pričam. Pretpostavljam da znate šta je mikser, pretpostavljam da znate šta je beton. Postoje ljudi u Srbiji koji su vozači tih miksera koji isporučuju beton na različitim gradilištima itd. Ja sam imao pritužbe od tih ljudi, koji mi kažu da su primorani da voze te mašine koje su zajedno sa betonom teške preko 40 tona po 15, 20 i 30 sati. To je nešto što je nečuveno. Mi moramo da učinimo sve da se tim ljudima obezbedi bezbedan posao, jer ipak, evo, mi smo poslanici ovde, kažu naš posao nije težak, zamislite da moramo da radimo 30 sati, a pogotovo kad neko 30 sati mora da vozi tu grdosiju od 40 tona. Znam da nije lako, znam da je to teško, da niste vi krivi za sve one propuste, koje smo i mu u Skupštini ovde pravili, za sve propuste koje su pravile i prethodne i ko zna koje vlasti, ali na vama je da pomognete da se to reši i da se tim i drugim ljudima, ima takvih slučajeva da ne govorim, imam i druge primere, ali da ne govorim, ovo mi je najdrastičniji primer. Ne želim da budem mnogo dug, jer ima još puno kolega koji treba da govore. I, na kraju, kuća se gradi od temelja i mi moramo da krenemo od temelja. Gospodin ministar obrazovanja mora da krene od temelja sa obrazovanjem i sa razvojem obrazovanja. Uskoro očekujemo i neki zakon o srednjem obrazovanju. U vašem Ministarstvu takođe mora da se krene od temelja. Šta bi to značilo kod nas u Srbiji? Znači, od lokala. Neću da krenem ono vaspitanje od kuće, deca, itd. Znači, sa lokalnog nivoa moramo da krenemo da nam na lokalu bude besprekorno, a kada bude dobra situacija na lokalu, lako ćemo stvoriti nadgradnju, lako ćemo doći u situaciju da napravimo razvojnu Srbiju, da Srbija bude mnogo bolja, mnogo lepša i mnogo pristupačnija za život. Da bih vam pomogao u tom vašem poslu, biću slobodan, nadam se da se nećete ljutiti, da vam poklonim po jednu knjigu „Planiranje lokalnog razvoja“, u kojoj ćete videti kako je autor profesor Tihomir Radovanović dao osnove, bukvar kako se to radi od lokalnog nivoa, pa na dalje. Hvala lepo. Hvala na pažnji.
Hvala. Reč ima prof. dr Vladimir Marinković.
Hvala, uvaženi predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije. Uvaženi potpredsedniče Vlade, gospodine Ružiću, gospođo ministar, dame i gospodo narodni poslanici, ovi sporazumi o kojima danas govorimo i o kojima ćemo diskutovati tokom današnjeg dana su naravno važni za Republiku Srbiju, važni su u ostvarivanju sveukupnih ciljeva naše zemlje, naravno, u što boljem geopolitičkom i spoljnopolitičkom pozicioniranju. Ovde se vidi čitava jedna lepeza zemalja i portfolio zemalja sa kojima Srbija gotovo na svakodnevnom nivou uspostavlja nove odnose ili razvija već postojeće dobre, tradicionalne odnose. Fokusiraću se ovde na Sporazum za koji smatram da jeste najznačajniji za našu zemlju, ne samo sa aspekta koji govori o naučnoj i tehnološkoj saradnji i saradnji u oblasti obrazovanja između Srbije i SAD, što jeste za Srbiju jako važno, s obzirom da je Amerika država koja je najnaprednija u smislu inovacija, razvoja inovativne privrede i o tome govori činjenica da negde oko 85% ukupnog svetskog nivoa inovacija dolazi upravo iz SAD, da su gotovo uvek svake godine na svim relevantnim listama kada su u pitanju univerziteti i fakulteti od 21. na svetu uvek od 10-15 upravo dolazi iz SAD i ta saradnja za nas je, pored političke saradnje koja je ostvarena i koja je stvarno na jednom visokom nivou, prvenstveno zahvaljujući predsedniku Republike gospodinu Aleksandru Vučiću, jako važna. On je uspeo da za samo nekoliko godina uradi mnogo toga na planu saradnje između naše države i unapređenja saradnje između našeg parlamenta i američkog Kongresa, Senata, Stejt Dipartmenta, američke administracije i to je rezultiralo time da Srbija konačno ima konkretne rezultate i konkretne benefite od te saradnje. Smatram da treba da budemo potpuno pragmatični, potpuno otvoreni i potpuno iskreni i prema građanima i prema samima sebi. Jednostavno ne možemo da govorimo o bilo kakvom napretku, ne možemo da govorimo o modernizaciji države, ne možemo da govorimo o osnaživanju naše zemlje, a da naši odnosi sa Amerikom budu loši. Naravno, znajući to i imajući jasnu strategiju kako da razvija te odnose predsednik Aleksandar Vučić je podigao te odnose na jedan veoma visok nivo. Ono što može da raduje i nas ovde u parlamentu ali i građane Republike Srbije to je ta saradnja koja je zasnovana na ekonomiji, na novim investicijama. Ohrabruje to što će američki DFC, kao njihova najveća i najsnažnija razvojna agencija, da bude prisutan u Srbiji, što ćemo već u narednih nekoliko meseci, zahvaljujući Sporazumu o zaštiti investicija, imati mogućnost da koristimo, odnosno naši privrednici, posebno mikro, mala i srednja preduzeća, moći da koriste čak milijardu dolara sredstava kako bi unapredili kapacitete i mogućnosti sopstvenih kompanija, kako bi mogli da zapošljavaju ljude, kako bi mogli da zanove svoju tehnologiju, kako bi mogli da ulažu u istraživanje i razvoj. To je nešto što u stvari krasi srpsku diplomatiju u prethodnih nekoliko godina, a to je da odnosi sa svim državama u svetu budu bazirani na jasnom interesu i da budu bazirani na razvoju interesa građana Republike Srbije i naše države. Povodom ovoga moram da pomenem i činjenicu da je ministar inostranih poslova gospodin Selaković najavio za nekih mesec dana formiranje jednog posebnog sektora u Ministarstvu spoljnih poslova koji će biti zadužen samo za ekonomsku diplomatiju, i to jeste ohrabrujuće i govori jasno o tome da je Srbija počela u prethodnih nekoliko godina da se ponaša veoma pragmatično, s obzirom da se u mnogim razvijenim zemljama na svetu, daću samo primer Amerike, Brazila, mnoge razvijene, privredno razvijene zemlje učinak svojih ministara spoljnih poslova i ministarstava koje se bave spoljnom politikom upravo mere količinom izvoza i upravo mere količinom investicija koje to ministarstvo privuče u svoju zemlju. Znači, odavno je prevaziđen taj model tradicionalne diplomatije koji se zasniva na protokolima, na tradicionalnoj saradnji. Mi danas živimo u jednom vremenu u kojem je potrebna proaktivnost, gde je potreban jedan posvećeni i ozbiljan rad na razvoju države, na njenom pozicioniranju i pogotovo kada se radi o jednoj maloj državi za svetske prilike, kao što je Srbija, potreban je jedan svakodnevni teški rad, kako bi mogli da prikažemo sve ono što Srbija može da ponudi u domenu potencijala za investiranje, u domenu potencijala za privrednu saradnju i naravno nove investicije. Koliko je ta politika bila ispravna, koliko je ona dala rezultate govori jasno činjenica da je Srbija u godini kovida, u godini ogromnih izazova tokom 2020. godine imala priliv stranih direktnih investicija negde oko 3,5 milijardi evra. To je čak 67% ukupnog nivoa investicija u celom regionu zapadnog Balkana i ako, i tome se nadamo, Srbija zadrži ovaj kurs i stabilnost i sve ono za šta se SNS i Aleksandar Vučić svakodnevno zalažu, mi možemo da razmišljamo o tome da naša zemlja ostvari ove godine i rast BDP od preko 6%, što će dovoljno reći i što dovoljno govori o tome da naša ekonomija doživljava jedan kvantni skok i da, što se tiče novih radnih mesta, novih tehnologija, novih investicija, ne moramo više da brinemo. To je ono o čemu je predsednik govorio pre nekoliko nedelja. To je jedna radosna vest, jedna radosna situacija i ambijent da danas građani Republike Srbije ne moraju prioritetno da razmišljaju o poslu i o radnom mestu. Posla ima. Investicija ima. Kompanija, domaćih i stranih koje ulažu u Srbiju, ima. Sada su na redu neki drugi prioriteti, neke druge stvari o kojima građani mogu da razmišljaju i, naravno, to jeste najveći rezultat jedne države kada otkloni tu opasnost, a to jeste bio deo svakodnevnog života u našoj zemlji. Nažalost, od 2000. do 2012. godine najveći prioritet i u nekim istraživanjima javnog mnjenja najveći procenat građana Republike Srbije, kada se govorio o strahu, strah od gubitka posla je bio veći od straha od smrti, jer nije bilo posla, nije bilo mogućnosti da se ljudi zaposle jer je budućnost bila potpuno neizvesna. Sada mi govorimo i živimo i radimo u jednoj zemlji koja je dobar partner na globalnom nivou, u kojoj kompanije iz celog sveta rado ulažu i raduje nas da smo uspeli da se vratimo na put stare saradnje i savezništva sa SAD, a sa kojima imamo sjajnu političku saradnju. Nadamo se da će saradnja sa novom Bajdenovom administracijom da bude bar na istom nivou, kao što je to bilo od 2016. do 2020. godine kada je Ameriku vodio Donald Tramp i da će se zasnivati na ravnopravnim osnovama, na partnerstvu i na tome da SAD, kroz svoj jedan pragmatični politički pristup, jednostavno priznaju Srbiji da ona ima legitimne interese na teritoriji Kosova i Metohije, da ima pravo da brani svoje nacionalne interese i svoj integritet i suverenitet i bezbednost i život građana Republike Srbije. Nadamo se da se neće od takve politike odstupiti. Kako će teći proces dijaloga i kako će se Amerika ponašati u tom narednom periodu, naravno, videćemo, ali mislim da nema vraćanja na ono staro, nema vraćanja na onu politiku ultimatuma koja je vođena do 2012. godine kada su Amerikanci očekivali od naših zemlje i od naših zvaničnika da samo konstatuju i potpišu da je tzv. Kosovo nezavisno i da slobodno može da dobije stolicu u UN. Sa takvom politikom je završeno. Predsednik Aleksandar Vučić je jasno pokazao i građanima Republike Srbije, ali i celom svetu koliko može da se uradi, koliko može da se napravi rezultata ako na jedan posvećen način vodite spoljnu politiku, ako na jedan znalački način vodite spoljnu politiku i ako u toj spoljnoj politici definišete, kako bi to rekli, jedan minimum interesa dve strane. U ovom slučaju govorim i o Americi i o Srbiji, a to je da se su se dve strane složile u prethodnih nekoliko godina da razrešavanje pitanja i problema svih na teritoriji zapadnog Balkana, odnosno jugoistočne Evrope, da je najbolji lek za to ekonomija, da je najbolji lek za to ono što Vučić predlaže, ima kao inicijativu već nekoliko godina i koja je konačno od američke administracije prihvaćena, a to je ekonomija prvo. Prvo ekonomija, slobodan protok roba, ljudi i kapitala. To je lek, to je model koji će pomoći narodima na zapadnom Balkanu da unaprede svoju saradnju i da na jedan lakši način rešavaju političke probleme. Naravno, Srbija je za ovo vreme od nekoliko godina od kada je vodi Aleksandar Vučić i SNS toliko ekonomski i vojno osnažila da ona predstavlja definitivno jednog relevantnog partnera međunarodnoj zajednici. Ono što jeste i što krasi Republiku Srbiju kada su u pitanju spoljnopolitički odnosi, a što Srbija nikada nije imala u proteklih 30 godina, to je pouzdanost. To je što je Srbija danas jedan pouzdan partner, tj. Srbija zemlja koja je definitivno možda jedina u regionu zapadnog Balkana koja je potpuno suverena, koja vodi potpuno suverenu politiku i čijeg lidera nije sramota da kaže da treba da se insistira na politici Balkan balkanskim narodima i da bi se mi lakše dogovorili ovde na zapadnom Balkanu oko rešavanja određenih političkih, ekonomskih, socijalnih i svih drugih pitanja nego kroz mešanje stranog faktora. Mislim da su to Amerikanci shvatili i mislim da će imati jedan mnogo fleksibilniji stav u nekom narednom periodu, s obzirom da su pre nekoliko dana, predsednik Bajden je izjavio da pitanje Tajvana ne sme da se dira i da tu se očekuje od Narodne Republike Kine, ali i svih drugih igrača da se to stanje koje postoji, odnosno stanje nekog poluzamrznutog konflikta ne dira. Onda i mi očekujemo ovde u Republici Srbiji da do konačnog rešenja dođemo kroz jedan dijalog, na jedan pragmatičan način, gde ćemo, kako to predsednik Aleksandar Vučić lepo kaže, doći u tu mogućnost da podjednako budu nezadovoljne sve strane. Mi se nećemo rukovoditi nikakvim „non-pejperima“ i nikakvim papirima koji definitivno sa ove distance sada možemo da kažemo, koji se poturaju našoj strani kao da svi ti svetski igrači i ljudi koji vode spoljnu politiku još uvek nisu shvatili da predsednik Aleksandar Vučić vodi jednu čvrstu, snažnu politiku koja je zasnovana na jasnoj viziji, na jasnim ciljevima koje Srbija ima, ne za narednih dve ili pet godina, nego za narednih 20 ili 50 godina za našu zemlju. Tako da se nećemo upecati na tu udicu, nego ćemo voditi i dalje računa o sopstvenim interesima, jačati svoju ekonomiju, jačati svoju Vojsku, jačati svoju socijalnu politiku. Naravno, moram to da pomenem, svega ovoga, dakle nema jačanja ekonomije, nema jačanja Vojske ako nema osnaživanja i ulaganja u nauku, ako nema ulaganja u obrazovni sistem i u sve moguće kapacitete i infrastrukturu koja se tiče obrazovnog sistema, jedne inovativne politike koja je zasnovana na razvoju informacionih tehnologija. Pokazalo se to, primer iz prakse, tokom borbe protiv Kovida 19 da nas je proces digitalizacije i proces implementiranja informacionih tehnologija u naš sistem državne i javne uprave, faktički doveo na to mesto da budemo nekada prvi, a nekada drugi u Evropi kada je u pitanju imunizacija i kada je u pitanju spašavanje života građana Republike Srbije. Očekujem od ministra i potpredsednika Vlade, gospodina Ružića, da nastavi sa snažnim zalaganjem za razvoj odnosa u oblasti obrazovanja i naučno-tehnološke saradnje sa SAD. Mi smo jedna od retkih zemalja u Evropi koja ima vrlo slab uticaj Amerike kada je u pitanju obrazovanje i kada je u pitanju obrazovni sistem i nauka. Ne bi bilo loše da se radi i dalje na osnaživanju te vrste odnosa, ne zbog toga što će to doneti u jednom brzom periodu neke velike rezultate, nego zato što to na dug rok može da donese do transfera tehnologija, do implementiranja i uvođenja jednog novog modela menadžmenta, odnosno „majn seta“ u naše kompanije, dakle načina razmišljanja naših mladih ljudi koji mogu i koji treba da imaju prilike da vide kako najbolje svetske kompanije rade, kakva je njihova povezanost sa naučnim tehnološkim institucijama. Pomenuću još jednu stvar, pre nego što završim. Svaka američka velika multinacionalna kompanija iza sebe ima naučno-tehnološki park, iza sebe ima jak jedan ili nekoliko univerziteta. To je možda model za Srbiju koji mi možemo da primenimo ovde, da iskoristimo i mogućnost da Amerikanci investiraju, kao što to radi američki En-Si-Ar kroz projekat od 100 miliona dolara, koji već završava naučno-tehnološki park na Novom Beogradu, ali da tu iskoristimo priliku da to uradimo i u nekim manje razvijenim delovima Srbije, na jugu, istoku Srbije, zapadu Srbije, kako smo to uradili sa autoputevima, kako to planiramo da uradimo sa železnicama, sa infrastrukturom zdravstvenog sistema, da premrežimo našu zemlju sa naučnim, tehnološkim parkovima jer mi imamo, ono što je najbitnije, što mnogi naši konkurenti nemaju, to je jedna jako obrazovana i jako kompetitivna radna snaga. Dakle, naši mladi ljudi, posebno su visokoobrazovani, visokokvalifikovani, govore strane jezike. Imamo sjajnu infrastrukturu koju zajedno sa našim ne samo američkim partnerima, nego i drugim i ruskim i kineskim i svim drugima koji su zainteresovani za saradnju, možemo definitivno da kapitalizujemo i da dođe do još većeg rasta BDP u narednom periodu. Naravno, pohvalio bih na kraju i Sporazum sa Komonveltom Dominikane. Jako važna stvar. Pokazujemo da se vraćamo na nivo jedne ozbiljne diplomatije koja podrazumeva to da svakoj zemlji kada su u pitanju spoljni politički odnosi nema manje važnih, više važnih zemalja. Sve zemlje na ovom svetu su Srbiji važne s obzirom na naš politički problem i s obzirom na poziciju u kojoj se nalazi naša južna pokrajina, dakle Kosovo i Metohija. Komonvelt Dominikana je jedna od 18 zemalja koja je u protekle dve godine suspendovala priznanje tzv. „Kosova“ i naravno da moramo da obratimo posebnu pažnju i na te zemlje koje su pored velikih pritisaka, i to moram da napomenem, ogromnih pritisaka mentora tzv. „kosovske nezavisnosti“, posebno onih zapadnih mentora, to moram da istaknem, našli snage, našli umešnosti, mudrosti, ali i dovoljnog poštovanja međunarodnog prava da donesu suverenu odluku i da urade depriznanje, odnosno suspendovanje tzv. „Kosova i Metohije“. Ono što je suštinski važno još da kažem na tu temu, da ima mnogo zemalja na svetu koje bi to uradile, ali mi moramo da se borimo. Ja sa ove govornice mogu da kažem i to da sam siguran da 30% zemalja koje su priznale tzv. „Kosovo“ da je to plod i rezultat neaktivnosti, neznanja, nedostatka liderstva režima između 2000. i 2012. godine, posebno u periodu od 2008. godine, dana 17. februara, kada je tzv. „Kosovo“ proglasilo svoju nezavisnost svojim nečinjenjem, što možemo da podvedemo pod potpuno jedan anti-patriotski akt. To ne može više da bude ni problem neznanja, to ne može više da bude problem i loše percepcije međunarodnih odnosa. To je nerad, to je nečinjenje i ja sam siguran da je 30% tih zemalja koje su priznale tzv. „Kosovo“, priznale su samo zbog toga što su kosovski Albanci radili, bili na terenu, a nas to nije interesovalo, da te ljude od 2000. do 2012. godine, problem Kosova i Metohije, narod na Kosovu i Metohiji, naš religijska, kulturna, istorijska baština, apsolutno nije interesovalo. Sada dolazimo u situaciju da zahvaljujući jednoj mudroj politici predsednika Vučića polako ceo svet počinje da poštuje i da definitivno priznaje Srbiji legitimitet na Kosovu i Metohiji, odnosno legitimitet da Srbija vodi jednu posvećenu i snažnu borbu za svoj narod i za svoju baštinu na Kosovu i Metohiji. Mi ćemo sa takvom politikom nastaviti. Naravno, ono što je Srbiji prioritet i u narednom periodu to je saradnja, to su otvorene ruke širom. Dakle, to je jedna otvorena liberalna zemlja u kojoj slobodno dolaziti, realizovati turističke aranžmane, ali investirati novac, raditi ovde, živeti. To je Srbija SNS, to je Srbija predsednika Aleksandra Vučića, to je moderna Srbija, to je zemlja koja je potpuno, potpuno u proteklih nekoliko godina promenjena. Hvala.
Hvala Vlado. Znam da sam vam ja zakazao dve, tri sednice unapred. Tako da ovo što je Vlada govorio o Dominiki računaću da je pričao za narednu sednicu kad je to na dnevnom redu, pošto je sporazum sa Dominikom 11. maja. Ali, apsolutno se slažem sa ovim što je govorio, pošto sam ja potpisao taj sporazum. Idemo dalje. Reč ima narodni poslanik Vesna Knežević.
Poštovani predsedniče Skupštine, ministri, poštovani građani Republike Srbije, dame i gospodo narodni poslanici, želim da izrazim veliko zadovoljstvo što ćemo danas razmatrati Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o socijalnoj sigurnosti između naše Vlade i Vlade Kvebeka, provincije Kanade. Važan zakon obzirom na tematiku regulisanja, velikog broja naših državljana koji žive i rade na teritoriji Kvebeka i obzirom na činjenicu da oblast socijalne sigurnosti između Republike Srbije i Kvebeka do sada nije bila regulisana međunarodnim ugovorom. Tačno je da je oblast socijalne sigurnosti i regulisan sporazumom između Republike Srbije i Kanade i da je isti stupio na snagu 1. decembra 2014. godine, ali njime nisu obuhvaćeni osiguranici na teritoriji Kvebeka jer u skladu sa pravnim propisima Kanade ova kanadska provincija ima poseban penzijski plan i posebne ingerencije da zaključuje sporazume o socijalnoj sigurnosti, a pravni osnov sadržan je u odredbi člana 25. Sporazuma o socijalnoj sigurnosti između Republike Srbije i Kanade. Moram da naglasim da je ovo godina jubileja kada Srbija i Kanada obeležavaju 80 godina od uspostavljanja diplomatskih odnosa, a naš predsednik i naša Vlada i dalje kontinuirano rade na jačanju političkog dijaloga i na razvoju partnerstva srpsko-kanadskih veza u svim oblastima pa i u oblastima socijalne sigurnosti, a radi sveobuhvatne zaštite osiguranika na celokupnoj teritoriji Kanade. Brojna srpska zajednica živi na kanadskom tlu i predstavlja važan most između dveju zemalja. Zbog toga je ovaj ugovor od izuzetnog značaja u oblasti penzijskog i invalidskog osiguranja pre svega zbog građana Srbije koji žive i rade u Kvebeku i kojima se zaključivanjem ugovora omogućava da ostvare svoja prava iz penzijskog i invalidskog osiguranja, zdravstvenog osiguranja, zdravstvene zaštite, kao i osiguranja za slučaj povrede na radu i profesionalnih bolesti. Takođe, ovim ugovorom su obezbeđena i neka dodatna prava za osiguranike, strana ugovornica, na primer zdravstveno osiguranje za upućena lica, zdravstvena osiguranja za studente. Za naše državljane su najznačajnija tri principa, odnosno tri načela. Prvo, da su izjednačeni sa državljanima odnosno da imaju isti tretman kao i građani Kvebeka. Drugo, da se godine radnog staža navršenih u Srbiji priznaju prilikom sticanja ostvarivanja i utvrđivanja visine prava iz penzijskog i invalidskog osiguranja u drugoj državi ugovornici. Treće načelo odnosi se na isplatu davanja u slučaju promene prebivališta u drugu državu ugovornicu. Ovo načelo podrazumeva da korišćenje prava iz obaveznog socijalnog osiguranja nije ograničeno na teritoriju na kojoj su ta prava ostvarena i obezbeđuje isplatu davanja na teritoriji druge strane ugovornice. Dakle, ako se lice koje je steklo ili bi moglo da stekne pravo iz obaveznog socijalnog osiguranja obuhvaćeno ugovorom nastani na teritoriji druge strane, prva strana ugovornica će mu i dalje isplaćivati ostvarena davanja, odnosno vršiće njihov transfer u državu nastanjenja prebivališta bez umanjenja visine davanja. Ovaj ugovor je zasnovan na opšte prihvaćenim principima. Zasnovan je na iskustvima naše zemlje u ovoj oblasti, kao i na standardima koje predviđa Uredba EU broj 883/04. Republika Srbija primenjuje sporazume o socijalnom osiguranju sa 31 državom, od kojih je većina sa članicama EU u kojima živi i radi veliki broj naših građana. U poslednjih nekoliko godina zaključeni su sporazumi sa Republiko Grčkom, Ruskom Federacijom. Zaključeni su i sa Kinom. U narednim mesecima očekuje se zaključivanje sporazuma sa Tunisom i Azerbejdžanom, kao i stupanje na snagu Sporazuma sa Francuskom. Takođe, pokrenute su inicijative za zaključivanje sporazuma sa Holandijom i sa Italijom. Sa velikim zadovoljstvom zbog naših građana u danu za glasanje podržaću Zakon o potvrđivanju Ugovora o socijalnoj sigurnosti između naše Vlade i Vlade Kvebeka, kao i sve zakone koji su danas na dnevnom redu.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici. Reč ima narodna poslanica LJiljana Malušić. Izvolite.
Hvala potpredsednici Narodne skupštine Republike Srbije. Uvaženi ministri, dame i gospodo poslanici, danas na dnevnom redu imamo tri sporazuma. Međutim, ja ću govoriti o jednom, a to je Predlog zakona o potvrđivanju Protokola za izmenu i dopunu Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade SAD o naučnoj i tehnološkoj saradnji. Ako smo rekli da je kultura način života, onda je naučno-tehnološka saradnja, odnosno nauka moć. Zato ja danas želim da govorim o ovom sporazumu. Pre svega radi se o tome da se zaštiti intelektualna svojina. Treba zaštititi intelektualnu svojinu pre svega zbog pronalazača, a zatim zbog njegove materijalne nadoknade. Ovde je taksativno navedeno šta treba uraditi da ne dođe do bilo kakvog kršenja ovog sporazuma i ja ću naravno u danu za glasanje glasati za ovaj sporazum. Ono što je meni jako bitno je da je Republika Srbija, njena politička opcija ili njen politički cilj EU, ali je neutralnost vojna. Zašto ovo govorim? Zato što imamo prijatelje i na istoku i na zapadu i sklapamo sporazume sa svim mogućim državama na ovom svetu. Jačamo diplomatiju. Jačamo bilateralne odnose. Zato danas Narodna Republika Kina je pomogla Srbiji tako što je revitalizovala Basen Bor, pa je to jedan od najvećih izvoznika trenutno u Srbiji. Takođe, Smederevo, Železaru. Setimo se samo da je naša zemlja bila potpuno devastirana. Takođe radimo i imamo izvanredne odnose sa Ruskom Federacijom, ali od prošle godine i naravno uvek smo imali dobre odnose sa SAD do devedesetih godina, a onda je bilo zahlađenje, znamo i zašto, naročito 1999. godine, bilo, ne ponovilo se, ničim izazvano, ali prošle godine zahvaljujući našem predsedniku gospodinu Vučiću koji je bio u Vašingtonu na poziv tadašnjeg predsednika gospodina Trampa potpisana je masa sporazuma. Prvi sporazum se odnosio na ekonomskim sporazum, odnosno osnaživanje ili normalizovanje odnosa ekonomskih Beograda i Prištine, ali i masa sporazuma koja su validna za Republiku Srbiju. Takođe, napravljena je i Regionalna kancelarija Fonda za razvoj, jer je masa investitora iz Amerike izrazila želju da investira baš u Replici Srbiji i to je dobro. Prvo, gradi se i gradi će se, od američkih para gradi se Moravski koridor. Takođe, napravljen je naučno-tehnološki park, ja bih pre rekla jedna ogromna korporacija. Firma je iz Atlante, koja se nekada bavila bankomatima, danas daje tehnološku podršku korporacijama u čitavom svetu, svim kojima je potrebna. Zapošljava 4.000 mladih ljudi, prosečna plata je 2.500 evra, što je izvanredno. Kad smo kod mladih ljudi, u Srbiju se vratilo 90.000 mladih ljudi upravo zbog ovakvih stvari, pod jedan. Pod dva – Republika Srbija je odvojila pola milijardi ili 500 miliona evra upravo za projekte i za zapošljavanje mladih. Tako se radi. Što se ovog sporazuma tiče, jačaju se bilateralni odnosi, a setimo se samo naših naučnika - Tesla koji je neprevaziđen, zatim Pupin, i ne samo mlađih naučnika, odnosno Milankovića, klimatologa, pa je onda tu iz Leskovca naš naučnik koji je dobio sve moguće nagrade, gospodin Stojković, ali i Josif Pančić i masa naučnika, i ne samo naučnika, Republika Srbija prosto iznedri masu naučnika, mladih pronalazača, ali isto tako božanstvene umetnike, sportiste. Setimo se samo medalja koje smo dobili u grupnim i individualnim sportovima. Tu je Đoković koji je u individualnom sportu najbolji ambasador, kao što je nekad Tesla bio ili Pupin, sad je u sportu Đoković. I ne samo Đoković, nego masa mladih pronalazača. Gde god odemo mi dobijemo neku nagradu. Tu su fizičari, hemičari, matematičari. Znači, zaista još uvek jedna zdrava nacija i ja se time ponosim. Ponosim se što sam pripadnica koja živi… Ja sam srpkinja, sutra mi je i slava, ali i volim sve ljude koji žive u Republici Srbiji i volim sve ljude na ovom svetu koji imaju dobru nameru. Ono što još treba istaći je da Republika Srbija punom parom radi, ima masu projekata, od „mini Šengena“, nešto što je povezalo region i četiri slobode kapitala, robe, prometa i usluga, pa redom. Mi ćemo ovde imati vrlo brzo ekonomski samit, ali tu je i kao najvažnija digitalizacija. Mi smo po digitalizaciji na 10. mestu u svetu, molim vas, 4. u Evropi. Tako se radi zahvaljujući Vladi Republike Srbije i gospodinu Vučiću. Mi smo 10. zemlja u svetu po digitalizaciji. Godine 2018. je bilo digitalizovano 8.000 škola, sad je već 21.000. Znači, oko 30.000 škola. Nastavnici imaju laptopove. Bilo je 8.000, sad će biti obezbeđeno za još 18.000. Neka mi kaže neko ko u okruženju radi tako? Retko ko. Što se tiče infrastrukturnih projekata, e tu smo lideri u regionu. Zato ljudi i žele da ulažu baš ovde, zato što smo implementirali zakonodavstvo EU u sopstveno zakonodavstvo, imamo sigurne zakone, faktor stabilnosti smo u regionu. Zatim, spajamo, a ne razdvajamo. Upravo ovaj „mini Šengen“ i mala Evropa treba da napravi tu stabilnosti i ekonomsku saradnju u okruženju. Naravno, Šengen je napravljen između Republike Srbije, Albanije i Severne Makedonije, ali smo pružili ruku takođe i Bosni i Hercegovini i Crnoj Gori. Ko želi neka izvoli. Gradi se osam autoputeva. Mislim da to niko u svetu trenutno ne radi. Osam autoputeva jedna zemlja koja ima sedam miliona stanovnika. Gradi se Moravski koridor, gradiće se Karađorđe, gradi se brzi put Ruma-Šabac-Loznica, gradiće se Fruškogorski koridor, gradiće se autoput između Beograda i Zrenjanina. Gradi se osam autoputeva, preko 350 kilometara je napravljeno autoputeva. Šta još nisam rekla? Da, Požega-Preljina, koji će biti gotov 2022. godine. Znači, na sve strane se gradi. Grade se brze pruge. Gradi se brza pruga od Beograda do Novog Sada, prva deonica biće završena već krajem ove godine, pa se onda nastavlja do Subotice, biće gotova do Budimpešte. Gradi je partneri iz Narodne Republike Kine. Takođe, od pre neki dan čujemo da će se graditi brza pruga Beograd-Niš, Niš –Skoplje, što je izvanredno. Takođe, ne mogu da ne spomenem da smo prvaci što se tiče regiona u vakcinisanju. Što je najvažnije, među prvima smo uvezli i respiratore i kompletnu opremu. Među prvima smo nabavili vakcine. Mi imamo četiri vrsta vakcina i to treba govoriti svaki dan, jer niko u svetu nema četiri vrste vakcina. Vakcinisano je preko tri miliona ljudi, revakcinisano preko 1,6 miliona ljudi. Ako nastavimo ovim tempom, a mislim da hoćemo, mi ćemo do Vidovdana moći da kontrolišemo ovaj virus u smislu da će ga biti 10 puta manje. Tako se radi. Ja sam sigurna da će, danas sam bila u domu zdravlja, vidim da je veliki red, jer nema više zakazivanja vakcinacije, bar jedno deset dana što me obradovalo, jer se mladi ljudi vakcinišu. Treba voleti sebe, ali i voleti druge i zaštiti sebe od drugih, jer mislim da je vrlo važno da ova lepa zemlja ne gubi više ni jednog čoveka, ni jednog jedinog čoveka. Izgubili smo umetnike, naučnike, mlađe, starije, trudnicu i decu. To se više ne sme nastaviti. Molim sve građane Republike Srbije, ukoliko su u mogućnosti, a nije im zabranjeno, ja sam prva od tih koja je bila na svim mogućim istraživanjima i kada su mi rekli da definitivno možete, ja sam primila vakcinu, jer imam silne alergije. Ako mogu ja, pa valjda može i neko drugi. Čujem da se fajzerom sada mogu vakcinisati deca koja imaju preko 16 godina. Sve trudnice, dojilje. Kineskom vakcinom mogu i deca koja imaju tri godine. Prema tome, građani Republike Srbije vakcinišite se. Ako se vi ne vakcinišete dolaze drugi. U Srbiji je vakcinisano 39 hiljada stranaca. Videli smo samo za dva dana je vakcinisano 22 hiljade stranaca. Još jednom apelujem na sve ljude da se vakcinišu i da definitivno Srbija krene da živi normalan život. Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici LJiljani Malušić. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, na današnjem zasedanju raspravljamo o tri sporazuma. Jedan je vezan za saradnju u oblasti biljnog karantina i zaštite bilja zaključen sa Republikom Srbijom i Ruskom Federacijom. Kao što reče moj kolega Marijan Rističević, čini mi se da kod nas postoji jedno mišljenje da je vrlo jednostavno i lako ući na tržište Ruske Federacije i da tu određeni propisi i pravila ne postoje što je daleko od istine. Tržište Ruske Federacije ima svoje standarde, ti standardi su jako ozbiljni, u nekim oblastima čak i strožiji nego standardi EU, izuzetno je probirljivo, ne samo veliko. Jako je teško prvo doći do tog tržišta, a zatim i održati se na tom tržištu i one pozicije koje imate. Ovaj sporazum koji zaključujemo sa Ruskom Federacijom svakako ide u prilog tome da olakšamo našim privrednicima razmenu određenih biljaka. To može biti i semenska roba i sve što postoji, a predmet je razmene između naše dve zemlje. Tu je i sporazum između kanadske provincije Kvebek i Republike Srbije u oblasti penzionog osiguranja. Naravno, imamo sad još jedan sporazum koji je takođe bitan, to je Sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade SAD o naučno-tehnološkoj saradnji. To samo pokazuje da Republika Srbije može da sarađuje i sa istokom, i sa zapadom, i da je i među istočnim, a takođe i među zapadnim zemljama jako poželjan partner. Kada govorimo o jednom ovakvom sporazumu on je svakako za nas jako bitan. Sjedinjene Američke Države jesu jedna od naučno-tehnoloških najrazvijenijih, ako ne i najrazvijenija zemlja i svaka razmena iskustva sa SAD takođe je značajna za Republiku Srbiju. Ono što mene iznenađuje jeste da od dolaska SNS na vlast postoji tzv. intelektualna elita koju okuplja oko sebe Dragan Đilas, za njim zajedno i Šolak i pokušavaju uporno da predstave da Srbiju danas vodi nekakva krezuba Srbija. Oni su sami sebe prozvali elitom, sami sebe su učlanili u tu elitu i sami oni određuju ko može biti intelektualna elita Srbije, što je daleko od istine, daleko od svega onoga što zaista postoji u Srbiji. NJihov cilj je da prikažu kako su građani polupismeni ili nepismeni i da zato podržavaju predsednika Republike Srbije Aleksandra Vučića, zato podržavaju SNS, a oni, eto, koji su sposobni, vredni, pametni, iznad svih nas, ne mogu da dođu na vlast zbog diktature koju sprovodi Aleksandar Vučić. To kažu, to tvrde, pritom zaboravljaju da narod smatra da su oni pametni za sebe, da narod smatra da Srbijom treba da vladaju oni koji rade u korist tog istog naroda i da Srbijom treba da vladaju oni ljudi koji ne nanose štetu pre svega svojoj državi. Kad to kažem, uvek ću da postavljam pitanje – šta je i kako je kulturna i intelektualna elita vladala Srbijom do 2012. godine? Već unazad nekoliko dana vodi se jedna jako oštra polemika koju je započeo predsednik Fiskalnog saveta čika Pavle, deda Pavle, kako ga već zovu, inače dopisni član SANU, koji je u oceni rebalansa budžeta za 2021. godinu u jednom delu napisao politički pamflet za koga se sada hvataju i Dragan Đilas i Šolak i čitav bivši režim. Kaže ovako, u tom političkom pamfletu: „Građani Srbije ne dobijaju 30 evra, nego će morati da vrate 33 evra, sa kamatom“, i to je sve što oni mogu da kažu. Pritom, intelektualna elita, kojoj sad, koliko vidim, pripada i predsednik Fiskalnog saveta, zaboravljaju jednu najvažniju stvar – ne postoji država radi sebe, ne postoje građani radi države, nego država postoji radi tih građana i država je ta koja je dužna da radi isključivo u interesu svojih građana. Danima već traje jedna besomučna analiza kako para u budžetu za pomoć građanima Srbije nema i kako moramo da se zadužimo na finansijskim tržištima i računaju kamatu, sada pazite taj bezobrazluk, računaju kamatu sa kojom se zadužuje Srbija i upoređuje sa kamatom kojom se, recimo, zadužuju Francuska ili Nemačka. Pritom, možda bi bolje bilo da računaju kamatu kojom se danas zadužuje Srbija i kojom se zaduživala Srbija do 2012. godine, kada je vladala ta intelektualna elita. Danas je ta kamata pet puta manja i ove godine otplatićemo prevremen kredit kojim nas je zadužio bivši režim koji predvodi Dragan Đilas, u iznosu od 700 miliona evra, sa kamatom koja je preko 7%, a to ta kulturna, intelektualna elita neće da kaže građanima Srbije. Neće ni da kaže gde su potrošili tih 700 miliona evra, neće da kažu šta je to u Srbiji napravljeno sa skupim kreditima koje smo podizali, a koje sada vraćamo, dok su oni bili na vlasti. Da li je napravljen jedan auto-put? Ne sećam se. Nestao je čitav auto-put od Preševa do Vranja, nestao. Da li je napravljena jedna bolnica? Da li je napravljena jedna predškolska ustanova? Ne, nego sada plaćamo tužbe građana Srbije, odnosno Beograda, za neopravdano i nezakonito podizanje cena od strane grada za predškolske ustanove koje je napravio Đilas. O tome intelektualna elita ne govori. Oni računaju da dok su oni na vlasti primenjuju sledeće pravilo, i Dragan Đilas i Šolak i Mišković. NJihovo pravilo je Luja XIV: „Država, to sam ja“. Otimaju sve što god pripada građanima, a smatraju da pripada njima, i to je najveći problem bivšeg režima. Zato više ne mogu da preskoče cenzus ni sa motkom uvis, pa dovode onog nesretnog izvršioca, on je najobičniji izvršilac, bivši guverner Šoškić, koji ponavlja onu mantru koju je postavio bivši pomoćnik ministra, bivši predsednik Saveta guvernera, današnji predsednik Fiskalnog saveta, deda Pavle, ponavlja uporno jednu određenu mantru, kako mi ne znamo da vodimo državu i kako odluke koje donosimo su štetne. Vidite kakav je to bezobrazluk, vrhunski bezobrazluk. Kaže bivši guverner Šoškić: „Ne treba da dajete subvencije privredi, jer investitori sami dolaze ako u državi postoji pravna i ekonomska sigurnost“. E sad možemo da polemišemo oko toga da li treba ili ne treba davati subvencije, osim one velike laži koju je rekao – da se subvencije daju samo stranim investitorima. Ali ja sada moram da postavim jedno pitanje – ako za vreme naše vlasti dolaze investitori zato što postoje određena podsticajna sredstva, zašto su za vreme njihove vlasti i domaći i strani investitori bežali iz Srbije? Nikako da čujem taj odgovor. Danas raspravljamo o sporazumu sa Vladom SAD. A zašto je najveći investitor američki u Srbiji 2011. godine iz Srbije pobegao glavom bez obzira? Pričam o američkom „Ju-Es stilu“. Pobegao je zato što nije hteo da plaća troškove koje je pravio režim koji danas predvodi Dragan Đilas. Koji će ozbiljan investitor da vam dođe u Srbiju kada guverner Šoškić prodaje godišnje milijardu i po evra deviznih rezervi, a ne sačuva kurs dinara? Evo, ja vam tvrdim – neće niko. Koji će strani investitor da vam dođe u Srbiju ako taj isti Šoškić emituje državne hartije od vrednosti da bi pokrio i prikrio gubitak koji je napravila „Agrobanka“? Neće nijedan, ne samo strani, neće ni domaći. I Mišković je prevario ove iz „Deleza“ i pobegao iz Srbije. Novac od prodaje „Maksija“ plasirao po Kipru, po egzotičnim ostrvima, po Bugarskoj i po Sloveniji i Rumuniji, dinar nije ostavio Srbiji, toliko je verovao bivšem režimu, ali iz zahvalnosti što su mu omogućili da toliko novca napljačka nije o tome govorio. Što to ne kaže bivši guverner Narodne banke, da je njegov viceguverner zajedno sa njim falsifikovao Izveštaj o reviziji „Agrobanke“ i Razvojne banke Vojvodine u Republici Srbiji napravili štetu od milijardu i 700 miliona evra? Kolika je kamata koju ćemo da platimo na tu štetu? O tome ćuti Šoškić. Zato ja kažem – on je najobičniji izvršilac. Đilas i Šolak i Mišković koji su govorili: „Srbija, to sam ja“, uzimali su te pare i nemoj da se posipaju pepelom. I sad, što im je najviše žao – građani će dobiti novac. Kažu da kupujemo glasove. Pa, Aleksandar Vučić Đilasa i tu ekipu može da pobedi da mu vežete i ruke i noge i zapušite usta, jer ima rezultate iza sebe. Imaju i oni, ali iza njih je pustinja. Pustinja koju su pravili od Srbije dok su se oni baškarili na egzotičnim destinacijama i tamo slali novac. Ne treba Aleksandru Vučiću i SNS 30, 60 ili 100 evra da pobedi bivši režim. Građanima Republike Srbije treba taj novac. Žive već više od godinu dana u specifičnim uslovima, u uslovima pandemije, ograničenog kretanja, ograničenih sloboda, da tako kažem. Ne onih ljudskih, to im je neograničeno, ali ne mogu da konzumiraju sve što bi hteli zbog epidemije. Zato se taj novac daje. Onda će da izađe bivši pomoćnik ministra i bivši predsednik Saveta guvernera Narodne banke a sadašnji predsednik Fiskalnog saveta i da kaže – ali samo 10% se od tog novca vrati u budžet kroz povećanu potrošnju. Nije tačno. Ali, da kažem da mu verujem. Evo, prihvatam tih 10%. A šta ćemo sa onim što su sačuvana radna mesta zbog tih 50 ili 100 evra što je dato? Kolika je tu korist države? Kolika je tu korist građanima? O tome čika Pavle ćuti, ne govori. Predsednik Fiskalnog saveta to neće da kaže, ni koliko smo sačuvali radnih mesta tim novcem, ni koliko je sačuvan ekonomski potencijal Srbije za vreme kada kriza prođe. I onda oni pričaju o diktaturi. A dovoljno je bilo da ako se neka emisija ne svidi Đilasu ili Šolaku ili Tadiću, da ta ista televizija ili taj isti urednik jednostavno više ne mogu da trguju na tržištu ekonomskih poruka. To je bila diktatura koju su oni pravili. I ako nam to treba da bismo navodno pobedili bivši režim, ništa lakše nego njih pobediti, mada se predsednik ne slaže sa mnom. Kad su bili raspisani izbori 2016. godine? Kada su mere fiskalne konsolidacije bile najžešće, kada su građani najviše trpeli posledice loših odluka bivšeg režima, kada smo mi kao SNS i predsednik tadašnje Vlade Aleksandar Vučić doneli mere fiskalne konsolidacije, tad smo i raspisali izbore da pitamo građane šta misle o onome što radimo u njihovom interesu. Treba li da ponovim rezultat? Ja mislim da ne. I biće sličan rezultat i na nekim narednim izborima kao što je bio 2016. ili kao što je bio rezultat 2020. godine, zato što sve što je god urađeno od 2012. godine naovamo bilo je u isključivom interesu građana, ne tajkuna, ne predsednika Fiskalnog saveta, ne krađe po bankama koje je pravio bivši režim, nego isključivo u interesu građana Srbije, pa oni o tome odlučuju ko je intelektualna elita a ko je lopov i to svaki put kažu na izborima. Siguran sam da i ovog puta na bilo kojim sledećim izborima znaće i oceniće svakog lopova kaznom, a to je da ne mogu da preskoče cenzus, kao što nisu ni mogli unazad nekoliko izbora.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku Veroljubu Arsiću. Reč ima narodni poslanik Milimir Vujadinović. Izvolite.
Hvala, potpredsednice. Uvaženi građani, poštovane kolege, poštovani predstavnici Vlade, sve češće u ovom uvaženom domu je tema rasprava o raznoraznim međunarodnim sporazumima ili ugovorima. Izgleda to ponekad protokolarno i možda nekada malo formalistički, ali ako dublje sagledate stvari i ako sve to analitički pogledate, shvatićete da stvari ne stoje baš tako. Iz toga se može izvući nekoliko zaključaka, ali dva su u ovom slučaju o kome danas govorimo, tj. o ovim sporazumima o kojima danas govorimo, najznačajnija. Prvo, gledajući oblasti koje se regulišu ovim sporazumima, jasno je da danas Vlada reguliše gotovo svaku oblast života, a to je posledica pre svega razvoja Srbije i potrebe da se u jednom takvom postupku te oblasti uređuju. Pa je tako u pitanju socijalna sigurnost u ovom sporazumu sa Kvebekom, naučno-tehnološki razvoj kada je u pitanju sporazum sa SAD i zaštita bilja kada je u pitanju sporazum sa Ruskom Federacijom, ali to je mnogo više od zaštite bilja, to je stvaranje ozbiljnih preduslova za razvoj trgovine sa Ruskom Federacijom. Međutim, postavlja se jedno pitanje – šta mislite da li ima potrebe bilo šta uređivati u društvu koje se ne razvija? Ovo je, naravno, retoričko pitanje, ne morate dati odgovor na njega, ali činjenica je da nemate šta uređivati u društvima koja ne napreduju. Samo društva koja se razvijaju i koja napreduju imaju stalnu potrebu uređivanja mnogih oblasti života. I samo društva koja ozbiljno napreduju imaju potrebu uspostavljanja odnosa zasnovanih na ovakvim sporazumima sa nekim drugim društvima i nekim drugim državama. To je ujedno, verovatno, drugi zaključak koji se nameće kada su u pitanju ova tri sporazuma. A taj drugi je, shvatili ste, zaključak da je Srbija danas zemlja sa ozbiljnim razvojem međunarodnih odnosa i ozbiljnim ugledom u inostranstvu i ta dva zaključka su i te kako povezana. Znači, Srbija u ozbiljnom razvoju i Srbija sa ozbiljnim međunarodnim ugledom u svetu. Tim pre dobija na težini kada znate da su ovi sporazumi sa važnim zemljama kao što su SAD i Ruska Federacija. Ni malo formalno i ni malo protokolarno. Mnogo ozbiljna stvar. Istini za volju, ako pričamo o nekim infrastrukturnim projektima o kojima je dosta jutros govorio i predsednik države ili čak o nekim političkim ostvarenjima, možda izgleda nešto drugačije, jer Srbija ima ozbiljan uspeh u oblasti infrastrukture i u oblasti nekih drugih političkih dešavanja na Balkanu. Ali, da bismo to bolje sagledali, hajde da to poredimo sa nekim ranijim periodom. Da li uopšte možemo porediti ovo i govoriti o razvoju Srbije u nekom ranijem periodu koga se većina Srbije najradije ne bi ni sećala? Da li možemo uopšte govoriti o razvoju ili samo pukom preživljavanju ove zemlje i o kakvom međunarodnom ugledu u Srbiji možemo govoriti kada je u pitanju period do 2012. godine, 2014. ako ćete i do 2016. godine kada je celu severnu pokrajinu srpsku vodila današnja opozicija? Najradije bi zaboravili. Danas ti isti ljudi, nažalost, planiraju da vode ovu zemlju iznova. Dobro je da poredimo to sa politikama koje vodi današnji predsednik države i današnja Vlada i da izvedemo zaključak. Lako ćete dragi građani izvući zaključak iz svega što sam rekao ja i što su rekle moje kolege, lako ćete izvući zaključak da ćemo mi u danu za glasanje podržati ove sporazume, jer oni simbolički, osim toga što uređuju određene oblasti života znače i podršku politici razvoja Srbije i politici jačanja njenog međunarodnog ugleda na čijem čelu i na čijem vrhu svakako stoji današnji predsednik države. Hvala.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku Milimiru Vujadinoviću. Reč ima narodni poslanik Miloš Terzić. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, danas na dnevnom redu imamo Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije, kao i Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade SAD i potvrđivanje Ugovora o socijalnoj sigurnosti između Srbije i Kvebeka, dakle, tri veoma važna sporazuma koji su plod pregovora između Srbije i navedenih zemalja. Cilj sporazuma sa Ruskom Federacijom podrazumeva olakšanje procedura prilikom izvoza iz Srbije, bolje izvozne šanse i prilike da naši izvoznici plasiraju svoje proizvode na tržište Ruske Federacije, što će svakako obezbediti veći profit našim proizvođačima i izvoznicima, pre svega voća, povrća, ali i proizvoda biljnog porekla. Cilj Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade SAD jeste uspostavljanje još snažnije saradnje u oblasti nauke i tehnologije i to je upravo dobar korak ka uspostavljanju snažnijih bilateralnih odnosa između Republike Srbije i SAD. Cilj Srbije je svakako, da se odmah razumemo, punopravno članstvo u Evropskoj uniji, ali ćemo u skladu sa šest definisanih prioriteta državne politike, koju je definisao i proklamovao predsednik Aleksandar Vučić, nastaviti da vodimo jednu suverenu, slobodnu i nezavisnu politiku i da uspostavljamo još bolje odnose sa našim prijateljima i strateškim partnerima svuda u svetu. Tu, pre svega, mislim na Narodnu Republiku Kinu i na Rusku Federaciju, ali ćemo se truditi da u narednom periodu i u budućnosti da gradimo i da popravljamo odnose i sa SAD, jer smatram da je to važno i uspeli smo, upravo nakon Vašingtonskog sporazuma, da dovedemo u Srbiju Američku razvojnu korporaciju i da omogućimo građanima Srbije ono što zaista zaslužuju, a to je bolji životni standard i otvaranje novih radnih mesta. Siguran sam da Američka razvojna korporacija ne bi dolazila u Srbiju da nisu sigurni u političku stabilnost i u ekonomsku stabilnost Republike Srbije. Videli ste, dame i gospodo narodni poslanici, a videli su to i građani Republike Srbije, koliko je važno voditi jednu ozbiljnu i odgovornu spoljnu politiku i koliko je važno raditi na jačanju međunarodnog ugleda Republike Srbije i na istoku i na zapadu, što upravo i radi i čini SNS svakodnevno od 2012. godine. Zahvaljujući upravo takvoj politici koju vodi SNS i zahvaljujući naporima predsednika Aleksandra Vučića, mi smo tokom 2019. godine imali najviše direktnih stranih investicija u odnosu na čitav region. Podsetiću građane Srbije da je 2019. godine u Srbiju stiglo 3,6 milijardi evra direktnih stranih investicija i da smo pored globalne krize uspeli da i u 2020. godini održimo takav trend i da u Srbiju pristigne 2,9 milijardi evra direktnih stranih investicija. Upravo je to jedan od razloga zašto smo uspeli da stopu nezaposlenosti u Srbiji svedemo ispod 10%, što je istorijski minimum i što je tri puta manje u odnosu na period do 2012. godine, kada su ovom zemljom upravljali ovi rasipnici iz Demokratske stranke i iz stranaka bivšeg režima. Dakle, politika koju vodi SNS na najdirektniji način usredsređena je na svakog pojedinca i na svakog čoveka u Srbiji. Kada govorimo o odnosima Srbije i Rusije, zahvalni smo na podršci koju imamo pred međunarodnim institucijama, što se tiče borbe za očuvanje našeg teritorijalnog integriteta i suvereniteta, što se tiče borbe za očuvanje naših vitalnih državnih i nacionalnih interesa na Kosovu i Metohiji, ali i na ekonomskom planu dosta dobro sarađujemo. Moram da istaknem realizaciju važnih, pre svega infrastrukturnih projekata i tu hoću da istaknem izgradnju pruge između Novog Sada i Stare Pazove. Isto tako, mislim da je dobra prilika da se istakne i realizacija izgradnje gasovoda kroz Srbiju, dakle, između Mađarke i Bugarske granice, kao i projekat koji će se realizovati, a to je Balkanski tok, čiji je deo Republika Srbija, jer je taj projekat važan za ekonomsku stabilnost, važan je i za energetsku bezbednost, ali je izuzetno važan i za nacionalnu bezbednost Republike Srbije. Samim tim, koristan je za sve građane naše zemlje. Srbija ne krije i ne treba da krije da smo zahvalni i našim partnerima na međunarodnoj sceni zbog pomoći i podrške koju smo dobili tokom borbe protiv pandemije korona virusa, jer smo na taj način, upravo kroz vođenje ozbiljne i odgovorne spoljne politike, uspeli da obezbedimo sve što je bilo neophodno za građane Republike Srbije, za potrebe naše države, ali ne samo to, bili smo solidarni. Uspeli smo da pomognemo svima koji su imali potrebe da dobiju vakcine u regionu i pokazali smo ono što smo oduvek i bili, a to je da su Srbi jedan zaista solidaran i veliki narod. E, sad, posle svega što sam rekao, zamislite, poštovani građani Republike Srbije da Srbijom upravljaju oni koji su ovom zemljom upravljali do 2012. godine i koji svakodnevno vode kampanju i protiv investicija koje dolaze iz Narodne Republike Kine, koji svakodnevno vode kampanju i protiv saradnje između Republike Srbije i Ruske Federacije, koji su vodili besomučnu kampanju protiv potpisivanja Vašingtonskog sporazuma, samim tim i protiv investicija koje dolaze iz SAD. Zamislite da oni upravljaju ovom zemljom, da li bi građani Bora i Smedereva danas imali posao? Da li bismo uspeli da obezbedimo dovoljan broj vakcina i sve što je bilo potrebno za potrebe naše države i naših građana? Ne smem ni da zamislim šta bi sve bilo po pitanjima koji se odnose na važne državne i nacionalne interese Republike Srbije u međunarodnim institucijama. Siguran sam da od tih projekata koji su važni, pre svega, infrastrukturnih projekata ne bi bilo ništa, a pitanje je i da li bismo uspeli da smo vodili politiku kakvu su oni vodili do 2012. godine, da realizujemo priču o izgradnji fabrike za proizvodnju vakcina na Institutu „Torlak“, koja neće biti važna samo za građane Republike Srbije, već i za čitav region. Nego, njih je uvek baš bilo briga i za „Torlak“ i za srpske državne i nacionalne interese. To je najbolje dokazao kroz svoje političko delovanje Vuk Jeremić, koji je postavio ono katastrofalno pitanje pred Međunarodnim sudom pravde u Hagu i naneo nam najveću štetu po pitanju Kosova i Metohije, jer za vreme dok se on bavio politikom u Srbiji, uspostavljena je granica između Srba i Srba na Jarinju i Brnjaku, težište pregovora iz UN o KiM je izmešteno na teren EU. To mene, iskren da budem, i ne čudi, jer je sve to rađeno za vreme predsedničkog mandata Borisa Tadića, koji je išao ponosno na hrvatsku radio-televiziju da govori kako uopšte nije ponosan na to što je predsednik Republike Srbije, jer to su ljudi, ta ekipa politikanata oko Đilasa, Jeremića i Tadića koja uopšte nema nikakvu ideologiju, a jedini interes im je novac. Što se spoljne politike tiče, njih interesuje jedino pitanje Hong Konga, ali ne u političkom kontekstu, već u odnosu na to ko ima više uticaja u Hong Kongu, da li je to Dragan Đilas ili Vuk Jeremić, u odnosu na broj tajnih računa koje tamo poseduju, a gde se nalazi novac građana Republike Srbije. Podsetiću građane Srbije da je Vuk Jeremić bio centralna politička figura koruptivnog skandala i to sa svojim partnerima Patrikom Hoom i Emiliom Lozojom i to u trenucima dok je obavljao izuzetno važnu funkciju u UN i na taj način je uspeo neverovatno da našteti ugledu Republike Srbije. Podsetiću građane Srbije i na razgovor između Vuka Jeremića, kao ministra spoljnih poslova Republike Srbije sa Milanom Roćinom, ministrom spoljnih poslova Crne Gore. Ne mogu da citiram delove tog njihovog razgovora iz pristojnosti prema ovom visokom domu i prema građanima Republike Srbije. Ali, taj njihov telefonski razgovor najbolje ilustruje kakav je njihov odnos, odnosno kakav je odnos Vuka Jeremića prema Srbiji i prema srpskim nacionalnim interesima. Nego, da ne trošim više reči na njih. Jednostavno, sve čega su se dotakli da je imalo veze sa srpskim nacionalnim interesima, sve su jednostavno uspeli da unište. Za kraj, hoću samo da spomenem, u duhu današnje teme, da me izuzetno raduje dobra saradnja sa našim međunarodnim partnerima u vezi jačanja i opremanja naših oružanih snaga, u vezi jačanja kapaciteta i opremljenosti srpske vojske. Srbija je danas ekonomski snažna da možemo da jačamo i da opremamo srpsku vojsku. Naše vazduhoplovne snage ojačane su novim avionima MiG-29, novim bespilotnim letelicama, dronovima, naše snage protivvazdušne odbrane ojačane su novim raketnim protivvazudšnim sistemima, pancir, i mislim da nema čoveka u Srbiji koji nije srećan i zadovoljan kada vidi snažnu i opremljenu srpsku vojsku, što su građani Srbije relativno skoro imali priliku da vide na vojnoj vežbi „Odgovor 21“. Snažna srpska vojska u svakom slučaju biće garant mira i stabilnosti u regionu, ali i snažan faktor odvraćanja za svakoga ko bilo kada pomisli da može na bilo koji način da ugrozi srpske nacionalne interese. Podsetiću građane Srbije da je snaženje srpske vojske započeto od 2012. godine kada na čelo Ministarstva odbrane dolazi predsednik Aleksandar Vučić, jer je taj čovek upravo radio sve suprotno od onoga što je radio Zdravko Ponoš, što je radio Dragan Šutanovac, a on su išli ka tome da sistemski potpuno unište i unize srpsku vojsku i to su radili u tri faze i došli su do kraja prve faze. Ja ću takođe da podsetim građane Srbije da te 2012. godine, na kraju te njihove prve faze, Srbija nije imala i srpska vojska nije imala jedan avion koji je mogao da poleti. U drugoj fazi iz budžeta građani Republike Srbije i država Srbija bi morali da izdvoje ogromna sredstva i da omogućimo da neko drugi čuva nebo i štiti nebo iznad Srbije. To bi verovatno bila neka članica NATO saveza, a onda bi u trećoj fazi krenuli u kampanju da se obraćaju građanima Srbije i da govore kako ta sredstva mogu da se utroše na mnogo pametniji način, ali da je neophodno da Srbija ponizno pristupi NATO savezu. Zato su im građani zbog takve izdajničke politike 2012. godine konačno rekli dosta i tek od 2012. godine, sa dolaskom na vlast Aleksandra Vučića i SNS, Srbija kreće da vodi nezavisnu, suverenu i slobodnu politiku. Krećemo da jačamo našu vojsku i danas Srbija ima svoje snage i danas Srbija suvereno štiti nebo iznad Srbije i nikome ništa ne dugujemo i nikome ništa ne moramo da plaćamo. Najbolji smo i nastavićemo da jačamo naše kapaciteta i u oblasti zdravstva, nastavićemo da jačamo našu ekonomiju i najbolji smo i upravo iz tog razloga smo najbolji u procesu i u postupku vakcinacije i kolektivne imunizacije naših građana, zato smo najbolji danas u Evropi što se tiče ekonomskog rasta i nastavićemo, siguran sam, pogotovo mi iz SNS da jačamo, u punom smislu te reči, kapacitete srpske države. Zato ću za kraj samo da kažem da ću u danu za glasanje zajedno sa svojim kolegama i koleginicama iz SNS, iz poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu podržati predloge zakona i sporazume koji su danas na dnevnom redu, jer smatram da su korisni za građane Republike Srbije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku Milošu Terziću. Reč ima narodni poslanik prof. dr Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovana potpredsednice Narodne skupštine Republike Srbije, poštovana gospođo ministarko Tepavčević, poštovani predstavnici Ministarstva prosvete, gospodin Ružić, koji momentalno ne, a i vi saradniče njegov, dozvolite na početku da izrazim veliko zadovoljstvo saradnjom Odbora za prosvetu, nauku i kulturu sa Ministarstvom prosvete, kulture i tehnološkog razvoja, ne samo na području vaspitanja i obrazovanja, nego i nauke zahvaljujući državnom sekretaru gospođi Dukić Mijatović. Isto tako, gospođo ministarko Tepavčević, prenesite kriznom štabu zahvalnost poslanika za sve ono što je krizni štab učinio u pogledu zdravlja naših građana, ne samo u našoj zemlji, nego i u okruženju i nadam se da će u budućnosti isto tako se nastaviti na lečenju naših građana. Dozvolite da pređem na ove sporazume. Ovaj sporazum, kada je u pitanju sa Rusijom, mogu da kažem da je u obostranom interesu dve bratske i prijateljske zemlje, kako Rusije tako i Srbije. Dozvolite da kažem kako je došlo do ovih sporazuma i da se osvrnem malo na istorijski razvoj prijateljskih odnosa između Rusije i Srbije s jedne strane, a s druge strane između SAD i naše zemlje. To prijateljstvo građana sa Rusijom građeno vekovima u kulturnom, istorijskom, duhovnom i antifašističkim vezama. Rusi nastanjeni u Srbiji, kako arhitekti, naučnici raznih struka bukvalno su preporodili Srbiju i ostavili izuzetan trag, dajući veliki doprinos razvoju nauke, univerziteta, baleta, opere, arhitekture, heraldike, pa i stripa i na drugim područjima, kao nauke, tako i društva. Dozvolite da kažem da je kralj Aleksandar Karađorđević smatran jednim od velikih prijatelja Rusa. Upravo je uz njegovu podršku i srpskog patrijarha Varnave otvoren 1933. Ruski dom u Beogradu. To je najstariji kulturni centar u Beogradu. Poštovani narodni poslanici, ovo je veoma važno što ću sada da kažem i da napomenem. U svetu postoji preko 60 ruskih domova, ali je samo beogradski Ruski dom namenjen druženju Rusa i Srba. Neke najlepše zgrade i kuće, da ih ne nabrajam, u Beogradu projektovali su upravo ruski arhitekti. Do 1925. godine u Kraljevini SHS funkcionisalo je 17 ruskih škola. Srbi i Rusi, kao dva naroda, nikada nisu bili u ratnom sukobu. To posebno podvlačim. Naprotiv, mnogi Srbi, prateći putokaz pravoslavne vere, bežali su od unijaćenja i u 18. veku naselili dve oblasti u Carskoj Rusiji – Novoserbija i Slavenoserbiju. Nadalje, Rusija je bila jedini, jedini spoljnopolitički saveznik Srbije od 1804. do 1813. godine za vreme Prvog srpskog ustanka. Naš srpski, a crnogorski Petar II Petrović NJegoš upućen u amanet Svetog Petra Cetinjskog, mol se Bogu i drž se Rusije, je 6. marta gospodnje 1833. godine u Sankt Peterburgu rukopoložen za vladiku Crne Gore i Brda. Poštovani narodni poslanici, dan nakon austrijskog ultimatuma, 24. jula 1914. godine srpski kralj Aleksandar Karađorđević tražio je savet od ruskog cara Nikolaja II Romanova, a on mu je poslao čuveni odgovor, citiram: „Rusija ni u kom slučaju neće ostaviti Srbiju“, završen citat. Uloga Rusije u Drugom svetskom ratu bila je nemerljiva. Preko 26 miliona Rusa dalo je živote za oslobođenje od fašizma, a koji su svoje živote ugradili u temelje slobode. Za slobodu Beograda, kako znate, Rusija je dala preko hiljadu života. Srbi i Rusi su narod istog korena, iste krvi, iste vere, skoro istog pisma, skoro istog jezika, i to nas dodatno povezuje i učvršćuje. Poštovani narodni poslanici, veliki Dositej Obradović bio je izvor pokušaja da se pokrene duhovni život u jednom srednjeevropskom, prozapadnom pravcu. Dositej je zapadnjak, kako znate, govorio je više zapadnih jezika, divio se Engleskoj kulturi. Dositej je tvrdio da su Engleskinje najbolje žene na svetu, ali čim je prešao u Srbiju, nakon što ga je Karađorđe pozvao, koji je bio kako znate sklon Austriji, kazao je, citiram: „Karađorđe, okreni se Rusiji“, završen citat. Poštovani građani Republike Srbije i poštovani narodni poslanici, ako bi se iz svetskog slikarstva uklonilo rusko slikarstvo svet bi potamneo, ako bi se iz svetske muzike uklonila ruska muzika, svet bi ogluveo, ako bi se iz svetske književnosti uklonila ruska književnost, svet bi zanemeo. Poštovani narodni poslanici, idemo sad drugu stranu medalje. I Srbi su dali ogroman doprinos ruskoj državi, posebno naglašavam Srbi su udarali temelje modernoj ruskoj državi. Kad to kažem, daću tri primera. Prvo, Sava Vladislavić Raguzinski, kako znate, bio je sekretar ruskog cara Petra Velikog i ambasador Rusije u Kini i udario je granicu između Kineza i Rusa i niko je kasnije nije korigovao, čini mi se, tek za vreme Putina nešto su je malo korigovali i time je udarao temelje ruskoj državi modernoj, naravno. General grof Mihajlo Miloradović osnovao je Rusku obaveštajnu službu i bio najzaslužniji u odbrani Moskve od Napoleona 1812. godine. Od 30 generala u odbrani Moskve, 10 generala su bili Srbi u Borodinskoj bici i upravo general Miloradović je spasio Moskvu od Napoleona i time udarao temelje modernoj ruskoj državi. Treći primer, ima ih više ali dozvolite samo još jedan, i Srbin, Hercegovac, kao i ova dvojica, Marko Vojinović bio je osnivač i prvi general ruske crnomorske flote, verovali ili ne ali to je istina, i time udarao temelje savremene ruske države. Tu saradnju, poštovani narodni poslanici, unapredio je i doveo do najvišeg nivoa danas predsednik Aleksandar Vučić i Vladimir Vladimirovič Putin u svim oblastima društvenog i privrednog života. Ja ću biti, kao što znate, vrlo konkretan pa ću dati primere. Predsednik Aleksandar Vučić je uspeo da vrati 166. list Miroslavljevog jevanđelja nakon 175 godina. Je li tačno, narodni poslanici? Dabome da je tačno. Drugo, zahvaljujući naporima našeg predsednika Aleksandra Vučića i Vladimira Putina Rusi su pridoneli izgradnji hrama, uveliko pridoneli izgradnji hrama Sv. Save na Vračaru, najvećem pravoslavnom spomeniku na svetu. Je li tako, poštovani građani Republike Srbije? Dabome da je tako. Idemo dalje, Rus, Rukavišnjikov je autor spomenika Stefanu Nemanji tvorcu srednjevekovne srpske države. Je li tako narodni poslanici? Dabome da je tako. Ovo mi je posebno drago da slušaju naši politički protivnici, pogotovo deo univerzitetskih profesora koji nas svakodnevno kritikuju bez ikakvog razloga ovih dana a ja ih sad pitam, neka odgovore na ova pitanja. Idemo dalje, Srbi zahvaljujući naporima predsednika Vučića nisu uveli sankcije Rusiji. Je li tačno poštovani narodni poslanici? Dabome da je tačno. Idemo dalje, Rusi su sprečili u Savetu bezbednosti UN, zahvaljujući našem predsedniku i saradnji sa Rusima, da se Srbi proglase za genocidan narod. Je li tačno da su sprečili? Dabome da je tačno. Idemo dalje, Rusi su sprečili da Kosovo bude članica Unesko-a, zahvaljujući saradnji našeg predsednika i predsednika Rusije, Vladimira Vladimiroviča Putina. Uvaženi narodni poslanici imam ja mnogo još primera, ali zbog vremena, dozvolite da pređem na saradnju između Srbije i SAD. U odnosima Srbije i Amerike bilo je svetlih trenutaka, ali je bilo i određenih padova. Iz naših odnosa sa Amerikom trebamo isticati pozitivne primere iz naše zajedničke istorije, jer ćemo na taj način prevazići pogrešne percepcije koje su kreirane poslednjih godina 20. veka, ne samo kreirane, nego nažalost i činjene neke. Veliki doprinos saradnje dveju zemalja dale su dva srpska, a svetska naučnika, Nikola Tesla i Mihajlo Pupin, o kojima ja neću govoriti jer je kolega Rističević šire o tome govorio na početku današnjeg dana. Koliko su se poštovale pokazuje i podatak da se 28. jula 1918. godine na Beloj kući vijorila i srpska zastava. Taj datum treba obeležavati kako u Vašingtonu, tako i u Beogradu svake godine, ja verujem da ćemo vrlo brzo naći zajednički jezik sa Amerikancima i da ćemo to u budućnosti činiti. Naši odnosi za vreme Kraljevine Srbije tokom Prvog svetskog rata bili su prijateljski, kako znate, i bili su saveznički. SAD bile su prve od vodećih sila koje su podržale ideju stvaranja jugoslovenske države, ali, podvlačim ali, dame i gospodo, bile su među prvima koje su razbile tu Jugoslaviju, SAD. Poštovani narodni poslanici, Srbija je u pogledu aktuelnih odnosa opredeljena da se o otvorenim pitanjima pristupa na diplomatski i konstruktivan način, vodeći računa o široj stabilnosti ne samo regiona, nego i Evrope. Srbija je spremna za jačanje bilateralnih odnosa sa SAD, što dokazuje se poslednjih meseci i godina, jer jedino ovakav pristup dovešće do toga da saradnja ima pozitivnu dinamiku. Ja sam uveren da će ta dinamika biti u uzlaznoj liniji. SAD daju podršku Srbiji u ostvarivanju punopravnog članstva u EU i tu zaista se trebamo zahvaliti na tom gestu. Amerika ima izuzetnu priliku da prevaziđe negativni odnos prema Srbiji koji je pokazala krajem 20. veka kako bi naši odnosi bili podignuti na zavidan nivo. Srbija na čelu sa Aleksandrom Vučićem znatno unapređuje te odnose, a uveren sam da će ti odnosi u budućnosti sa novom administracijom biti bolji. Poštovani narodni poslanici, na kraju, dozvolite da ipak ovo kažem. Evo, juče se ponovo oglasio kandidat za predsednika države, kako to kažu, Dragan Đilas, u narodu znani kao „Điki mafija“. Ovakav kakav je Đilas, zlo i prevarant, naroda i države, da se nikada više ne ponovi Srbiji, a govorili smo ovih dana kakav je on zlo kako za naciju, tako i za državu u celini. Dozvolite da kažem da je Verica Barać u potpunosti raskrinkala spregu kriminala, korupcije, izvršne vlasti, sudske vlasti, tajkuna, tajnih službi i tokova novca za vreme Đilasovog režima, kao i način na koji je Dragan Đilas kao gradonačelnik Beograda sticao bogatstvo, nameštenim državnim tenderima za privatne firme svojih partijskih drugova i svojih lično. Zaista prozivam Tužilaštvo Republike Srbije da uzme konačno da počne raditi svoj posao. Verica Barać je govorila o kontroli medija koju je vršio Đilas i Jeremić. Kako znate, Barać je preminula, nažalost 2012. godine, ali ostali su snimci koji su i danas aktuelni koji ukazuju na tokove prljavog novca kojim su se Đilas i njegovi saradnici obogatili na račun građana Republike Srbije. Snimci su jednostavno nestajali, verovali ili ne jedan za drugim, kako bi se sve to zataškalo. Verica Barać je rekla, citiram njene reči - ovde je dozvoljeno da gradonačelnik Đilas ima privatne firme koje se bave medijima, ovo je tačno za Đilasa i Šafera, rekla je Verica Barać, to je bezobrazluk i cinizam, stalno posluje sa budžetom, toliko su sposobni na tržištu da stalno posluju sa budžetom, završen citat. Da li vam uvaženi narodni poslanici sada jasno otkuda Đilasu 619 miliona i vama poštovani građani Republike Srbije? Ponovo prozivam tužilaštvo da konačno se počne baviti svojim poslom. Verica Barać je govorila kako su mediji u Srbiji bili zarobljeni preko Dragana Đilasa, a on danas govori, nama prigovara da su zarobljeni mediji. On je to radio. Evo ja ću citirati pokojnu Vericu Barać. Ona kaže - oni rade, Đilas i Šafer i njegovi saradnici Jeremić i Tadić, što je kontrola medija u Srbiji, Đilas i Šafer, kupuju minute unapred, to gospodin Rističević govori ovde svakodnevno u Skupštini, to rade i danas, plaćaju avansno i time jako utiču na medije, vršili su kontrolu dnevnih novina kupovinom prostora u medijima i cenzuru novina, završen citat. Ko to poštovani građani vrši cenzuru? I danas su mediji pod njegovom kontrolom gori nego za vreme Gebelsa. Evo kako je, poštovani građani, videli ste izgledalo novinarstvo za vreme Dragana Đilasa, u narodu znanom kao Điki mafija. Bilo, a ne ponovilo se. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vuk Mirčetić.
Uvažena predsedavajuća, poštovani ministri sa saradnicima, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, danas su pred nama tri zakona o potvrđivanju sporazuma. Jedan Predlog sporazuma je sa SAD. On je o naučno-tehnološkoj saradnji. Drugi je sa Vladom Kvebeka o socijalnoj sigurnosti, a treći je sa Ruskom Federacijom u oblasti biljnog karantina i zaštite bilja. Ugovor sa Vladom Kvebeka je od značaja za državljane Republike Srbije koji žive i rade u kanadskoj pokrajini Kvebek s obzirom na to da Kvebek ima poseban penzijski plan koji se razlikuje od kanadskog. Potvrđivanje ovog sporazuma je važno jer će se time građanima Republike Srbije koji žive u Kvebeku omogućiti da ostvare svoja prava iz oblasti i penzijskog i invalidskog osiguranja, ali i s druge strane je važno za Republiku Srbiju, s obzirom na to da on doprinosi i daljem razvijanju i učvršćivanju prijateljskih odnosa i saradnje u svim oblastima. Kada pričamo o saradnji i prijateljskim odnosima Srbije, važno je napomenuti da ovo nisu prvi sporazumi o kojima ovde pričamo i koje potvrđujemo. Kao što vidimo i kao što smo bili svedoci više puta da vidimo, Srbija danas ima prijatelje svuda u svetu i sarađujemo i sa jedne strane istokom i sa zapadom. Upravo zbog ovakvog mudrog načina vođenja spoljne politike Aleksandra Vučića mi smo i uspeli da u ovom periodu koji je specifičan zbog korona virusa budemo uspešni. Ova globalna situacija koja je izazvana pandemijom korona virusa utiče na apsolutno sve. Republika Srbija je od samog početka pokazala da se bori sa jedne strane za živote građana Republike Srbije, ali s druge strane za likvidnost privrednih subjekata. To je jedna kontinuirana borba koju mi nastavljamo i danas. Mi čuvamo živote, ekonomiju i privredu, ali ne smemo da zaboravimo da je ovo borba koju mi vodimo na dva fronta. S jedne strane je borba na ekonomskom planu, a s druge strane je borba na zdravstvenom planu. Kada je u pitanju zdravstvena borba važno je napomenuti da smo u prethodnom periodu uložili ogroman napor da obezbedimo upravo ono što nema cenu, a to je zdravlje. Zato i postoje nikada veća ulaganja u ceo zdravstveni sistem, u zdravstvenu strukturu i zdravstveni sektor generalno. Otvorili smo dve kovid bolnice. Jedna kovid bolnica je u Batajnici, druga u Kruševcu i treba podsetiti da je za treću bolnicu postavljen kamen temeljac u Novom Sadu, a završetak radova se očekuje negde najkasnije do 1. septembra. Sa 600 ležajeva ova bolnica će imati veliki značaj, ne samo za Novosađane, već i za sve građane Republike Srbije koji žive u tom delu Republike Srbije. Naravno izgradnja kovid bolnica nisu važne samo za ovaj period, za period kada traje korona virus, već su važne i kada se pandemija završi, odnosno biće od značaja i posle. Važno je pomenuti da je otvoren pogon za pravljenje vakcina na Torlaku, a naš dugoročni cilj, kao što je i predsednik Srbije Aleksandar Vučić naglasio jeste da od Torlaka napravimo jednu od najboljih fabrika u Evropi. To što ćemo da imamo i naše vakcine značiće i dodatno će unaprediti i proces vakcinacije u Srbiji, a upravo od brzine vakcinacije i uspešnosti vakcinacije zavisi i brzina ekonomskog oporavka, ali i napretka Republike Srbije. Mi smo uvideli značaj ulaganja u zdravstvo. Bili smo sa jedne strane dovoljno i ekonomski i finansijski sposobni da sve to sprovedemo. Sada sam podsetio samo na neke od investicija u zdravstvu u periodu trajanja korona virusa, ali mi ne smemo da zaboravimo na one i ona ona ulaganja koja su bila u onom prethodnom periodu. Ministar Siniša Mali je u jednom od svojih prethodnih izlaganja rekao da je 2019. godine ulaganja u zdravstvo su bila 289 milijardi dinara, a 2021. godine, ove godine, ulaganja su u zdravstvo 417,7 milijardi dinara. To je za nekih oko milijardu evra više nego 2019. godine. Šta nam ovo govori? Govori da je Vlada Republike Srbije i ranije značajno ulagala u zdravstvo. Međutim, prepoznala je taj značaj dodatnog ulaganja u zdravstvo i sada i sada je uložila tih nekih milijardu evra više. Jasno je da korona virus ne zna za granice i zato mi ne smemo da gledamo na granice kada je u pitanju pandemija. Mi smo pokazali dobrosusedski odnos. Svi se sećamo da je predsednik Aleksandar Vučić u ime svih nas donirao, odnosno poklonio vakcine našim komšijama. Ujedno smo i otvorili granice za vakcinacije ljudi iz regiona. Mi smo svesni da ukoliko se ceo region razvija i ukoliko ceo region napreduje da će i Srbija samim tim jače i bolje napredovati. Zato je važno da se kao region, a ne samo kao Srbija svi zajedno izborimo sa pandemijom. Smatram da je važno zbog građana Republike Srbije da podsetim na naše napore u ovom periodu da pomognemo. Građani Republike Srbije su videli i vide da Srbija misli na njih kada je teško, a i osećaju da je Srbija država u kojoj žive država koja je jaka i stabilna. Neizvesnost koja vlada u celom svetu stvara nove ekonomske i finansijske izazove i razumemo da je neophodan nastavak mera podrške, a upravo taj nastavak mera omogućava ublažavanje ekonomskih i finansijskih posledica pandemije i povećava likvidnost privredih subjekata, što smo pomenuli kao jedan od delova te ekonomske borbe. Ovim se sprečava i zatvaranje fabrika, ali i masovni otkazi, kao što je slučaj negde u svetu, ali i sa druge strane ovim se pripremamo za onaj život posle korone. Ono što je važno pomenuti jeste da građani Republike Srbije danas imaju mogućnost da se prijave za onih 30 plus 30 evra pomoći od države. Prvo su mogli da se prijave preko portala eUprave. Međutim, baš od danas mogu da se prijave i putem kol centra, s obzirom na to da je rad kol centra počeo da radi danas. Treba istaći radi građana Republike Srbije da je predsednik Aleksandar Vučić jutros najavio i jednu dodatnu pomoć građanima, a to je pomoć u iznosu od tri hiljade dinara svim građanima koji imaju više od 16 godina i koji se vakcinišu do 31. maja. Predsednik Republike Srbije i Vlada Republike Srbije savesno i odgovorno vode računa o građanima Republike Srbije, o privredi, o zdravstvu. Rade na ublažavanju negativnih posledica korona virusa i olakšavanju poslovnog funkcionisanja u ovom specifičnom okruženju. Srbija je pokazala da može da se izbori da bude jedna od najboljih zemalja kada je u pitanju borba protiv korone. Mi želimo uspešnu Srbiju, Srbiju koja je pobednik, koja će biti vodeća u Evropi i kada se završi pandemija. U danu za glasanje ću podržati sve predloge zakona, predloge zakona o potvrđivanju sporazuma i ovog jednog ugovora i pozivam sve koleginice i kolege narodne poslanike iz poslaničke grupe Aleksandar Vučić - Za našu decu da urade isto, jer se potvrđivanjem ovih zakona i sporazuma unapređuje međunarodna saradnja, a samim tim i Srbija napreduje. Hvala.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku Vuku Mirčetiću. Reč ima predsednik poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije, narodni poslanik Đorđe Milićević.
Zahvaljujem uvažena predsedavajuća gospođo Kovač. Gospođo ministar, predstavnik ministarstva, nadam se da je Ministarstvo prosvete obzirom da želim da uputim određene sugestije prosveti, ministar je opravdano odsutan, ali pretpostavljam da ćete mu to preneti. Pre nego što pređem na sporazume za koje smatram da su od velike važnosti i značaja, maločas je uvaženi prof. dr Atlagić govorio o jednoj temi o kojoj sam ja govorio još tokom prve faze međustranačkog dijaloga. Dakle, u potpunosti poštujem ovo njihovo pravilo „chatham house“ ne govorim o onome što se dešavalo na početku druge faze međustranačkog dijaloga, ali gospodine Atlagiću, znate, kada smo govorili tokom prve faze međustranačkog dijaloga sa predstavnicima Evropskog parlamenta i kada su pomenuli slobodu medija ja sam postavio pitanje predstavnicima Evropskog parlamenta - kako to da se danas odjednom bavite slobodom medija, a niste to iskoristili 2011. godine kada ste imali izveštaj Barać, koji je bio toliko transparentan, koji je bio toliko vidljiv i u potpunosti išao u onom pravcu o kojem ste vi govorili, a to je pritisak na medije i jednoumlje u Srbiji? Dakle, jedan medijski mrak. Odgovor na to pitanje je bio da tada nisu bili izvestioci Evropskog parlamenta, a ja sam ih pitao - jeste li bili evropski parlamentarci, jel vam značilo to tada? Ako vam danas kao evropskim parlamentarcima znače izborni uslovi u Srbiji, kako vam tada nisu značili? Kako se baš danas setiste slobode medija? Kako se baš danas setiste funkcionerske kampanje, a do 2012. godine niste pominjali tu istu funkcionersku kampanju? Ali, znate ima tu još nešto interesantno kada govorimo o izveštaju Verice Barać. To je pitanje na koje ja očekujem da ćemo vrlo brzo dobiti odgovor. Taj izveštaj nije potpisala samo Verica Barać koliko je meni poznato iz nekih nezvaničnih izvora. Voleo bih da mi, narodni predstavnici, odnosno predstavnici građana dobijemo odgovor na pitanje ko je sve potpisao izveštaj Verice Barać? Bilo bi vrlo interesantno da vidimo imena koja su potpisala izveštaj koji stoje iza tog izveštaja? Inače, ja sam potpuno ubeđen da se Srbija neće vratiti u tu najgoru moguću prošlost kada govorimo o slobodi medija, jer sloboda govora, sloboda izražavanja i sloboda mišljenja su osnovni postulati jednog demokratskog društva kako Srbija danas jeste, a na ovaj način, ne znam da li ste čitali portale, pre nekoliko sati izašao je tekst, kao nezvanično se saznaje šta su predstavnici opozicije, jednog dela opozicije, samozvane opozicije razgovarali sa evropskom parlamentarcima, pa opet naravno mediji, pa opet naravno REM, pa opet naravno smeniće urednike RTS. Smenite urednike RTS, pa kojeg urednika RTS je postavila ova vladajuća koalicija? Apsolutno nijedna. Bilo bi vrlo interesantno da dobijemo odgovor na ta konkretna pitanja da bi mogli kasnije da razvijemo priču i da vidimo zbog čega se neko i zašto se neko nije bavio tim pitanjem 2011. godine, a interesantno im je da se bave 2021. godine. Naravno, da je jasno zašto se danas bave, zbog pritiska i zato što im smeta samo jedan čovek, a to je predsednik Srbije, predsednik SNS Aleksandar Vučić i važno je izvršiti pritisak pred predsedničke, parlamentarne i beogradske izbore. Ali, zaboravljaju jedno. Ta kvazi opozicija zaboravlja jedno, neće za tog Đilasa i ne znam tu njegovu družinu, glasati evropski parlamentarci, nego će glasati građani Srbije, a čini mi se da oni odavno nisu shvatili da su pluskvamperfekat političke scene Srbije i da su im to građani Srbije odavno poručili. Sad, izvinite gospođo Kovač što sam zanemario temu, ne umanjujući naravno važnost i značaj, želim da govorim o dva sporazuma. Sporazum najpre sa Ruskom Federacijom, a zatim i sporazum sa SAD. Na samom početku želim da kažem da Srbija pridaje ogromnu važnost i značaj u odnosima sa Ruskom Federacijom. Mi imamo odlične bilateralne odnose na svim poljima, odnose strateškog partnerstva, tradicionalno prijateljstvo naša dva naroda. Jednostavno rečeno, naše odnose možemo definisati kao istinske, bratske, pune poštovanja i svestrane podrške i saradnje. Takođe, imamo dobre bilateralne odnose kada govorimo o odnosima Narodne skupštine Republike Srbije i Državne Dume Federalne skupštine Ruske Federacije, jer podsetiću vas da je Narodna skupština Republike Srbije najviši oblik bilateralne saradnje je upravo ostvarila kroz saradnju sa Državnom Dumom Federalne skupštine Ruske Federacije kroz Komisiju za saradnju i takav isti odnos ima sa Narodnom Republikom Kinom. To su jedinstvena dva slučaja. Sa druge strane, ako bi govorili o grupama prijateljstava recimo, ako polazimo od toga da je parlament Narodna skupština Republike Srbije, ispravio bi me sada sigurno uvaženi profesor Stojmirović, ako Narodna skupština Republike Srbije jeste glas naroda, onda smo mi predstavnici građana, a ako su najmnogobrojnije poslaničke grupe prijateljstava sa Rusijom i sa Kinom, onda vam je potpuno jasan odnos građana prema Ruskoj Federaciji i prema Kini, ne umanjujući naravno nikako značaj odnosa sa SAD i o tome ću posebno govoriti. Naravno da smo veoma zahvalni na principijelnoj podršci Rusije teritorijalnom integritetu i suverenitetu Republike Srbije. Dakle, Ruska Federacija ima principijelan stav kada je reč o jednostrano proglašenoj nezavisnosti Kosova i Metohije i na taj način poštuje, ispravite me profesore ako grešim, ali univerzalne principe međunarodnog prava. Takođe, zahvalni smo što Rusija ni jednog trenutka nije rekla da je protiv evropskog puta Srbije, već da podržava Srbiju na evropskom putu i da kada je reč o KiM podržava svako kompromisno i pravično rešenje do kojeg se dođe kroz dijalog, kroz razgovor, poštujući Rezoluciju 1244 Saveta bezbednosti UN. Sa druge strane, takođe zahvalni smo Ruskoj Federaciji na tome što je na bilateralnom planu onemogućila da samoproklamovana država Kosovo postane deo međunarodnih organizacija. Na taj način Ruska Federacija po ko zna koji put pokazuje da je i graditelj, ali i da na najbolji način brani jedan pravedniji međunarodni poredak zasnovan upravo na međunarodnom pravu, zasnovan upravo na ciljevima i pojmovima koji su definisani u povelji UN. Dakle, što se tiče toga velika zahvalnost Ruskoj Federaciji. Sporazum o kojem danas govorimo je svakako još jedan korak napred u unapređenju ovih bilateralnih odnosa. Raduje to što spoljno-trgovinska razmena beleži rast poslednjih nekoliko godina, ali još uvek ima prostora naravno da se ekonomski odnosi i razmene unaprede. Zaštita bilja je deo poljoprivredne proizvodnje koji čini značajan segment u povećanju prinosa i kvaliteta bilja i njegovih proizvoda, a samim tim utiče i na trgovinsku razmenu. Od početnog stanja reprodukcionog materijala zavisi dalja proizvodnja, ali je takođe važno i sprečiti mogućnost prenošenja štetnih organizama. Važna mera u ovom pravcu može da bude biljni karantin, koji postoji u svim zemljama sveta. Ova mera podrazumeva izolovanje biljaka od sadnog materijala u određenom vremenskom periodu, prilikom uvoza ili izvoza. Osnovni razlog za uvođenje biljnog karantina je pre svega odbrana poljoprivrednog potencijala i proizvodnja naše zemlje. Unošenje samo jednog zaraženog biljnog organizma može da uzrokuje, kako kažu, velike posledice u pogledu celokupne poljoprivredne proizvodnje. Koliko je poljoprivredna proizvodnja jedne države važna pokazao je upravo period kovida, pokazao je period od marta meseca. Mnogo puta sam do sada rekao, ponoviću i danas, onda kada je najteže vi možete da se oslonite definitivno samo na dve stvari, a to su sopstveni izvori, kada kažem sopstveni izvori i sopstveni resursi pre svega mislim na poljoprivedu, jer poljoprivreda je prehranila Srbiju onda kada je bilo najteže, i druga stvar na koju možete da se oslonite to su tradicionalno prijateljski odnosi sa tradicionalno prijateljski orijentisanim državama. Dakle, u potpunosti podržavamo ovaj sporazum sa Ruskom Federacijom. Drugi sporazum, kada je reč o SAD, želim najpre da kažem da mi želimo i očekujemo pre svega političko približavanje, unapređenje dijaloga na visokom političkom nivou. Ne želim da merim danas kakvo je pismo za Sretenje napisao Bajden, kakvo je pismo napisao Tramp, mislim da imamo mnogo razloga da poštujemo Vašingtonski sporazum, jer potvrđujemo svoj kredibilitet na međunarodnoj sceni, kao država koja je pouzdan, siguran i stabilan partner i koja ispunjava obaveze. Mislim da je važan Sporazum koji su potpisali ambasador Godfri i ministar finansija, jer to potvrđuje da se Sporazum iz Vašingtona sprovodi, da SAD ima poverenje u Srbiju i to je veliki signal za investitore. Ono što je izuzetno važno jeste da se te garantne šeme odrade što pre jer se tiču mikro, malih i srednjih preduzeća. Dakle, mislim da treba nastaviti, naravno, saradnju sa SAD, pokušavati da se politički približimo, ponavljam, pokušavati da unapredimo dijalog na visokom nivou. Što se tiče konkretno sporazuma o kojem danas govorimo, tiče se, dakle, toga ko ima pravo na ono što se desi tokom akademske razmene, pruža prostor za tehnološki razvoj u Srbiji, bez obzira što se program dešava u Americi, bez obzira što će patent biti registrovan tamo, imaćemo pravo na uvid u patent. Ono što sam želeo da predložim, a nadam se da ćete to preneti ministru prosvete, tehnološkog razvoja i obrazovanja, smatram prosto da programski akademske razmene su dobre. Šaljemo naše ljude na usavršavanje, a po američkom viznom sistemu oni imaju obavezu da se vraćaju u Srbiju nakon dve godine da koriste stečena znanja. Treba apelovati, i apelujemo, na one koji su učesnici akademske razmene da povežu institucije iz kojih dolaze iz naše zemlje sa institucijama u kojima su bili u SAD. Mi kao mali treba da koristimo prilike da usavršavamo naše ljude i treba da koristimo te ideje koje donesu za pospešivanje akademskog okruženja u kreativnom smislu u našoj zemlji, dugoročno razmišljati o dovođenju velikih obrazovnih institucija za nas, odnosno iz SAD kod nas. Tražiti da SAD u toj saradnji dovode svoje stručnjake kao, recimo, gostujuće predavače, uključujući naše naučne institute u američke naučne i tehnološke programe. Možda nemamo skupu i modernu opremu, ali svakako stručan, obrazovan i osposobljen kadar imamo. Država mi smatramo da bi trebalo da osmisli program, da investira u obrazovanje, ljude sa dugoročnim ciljem. Evo jedan konkretan predlog za ministra prosvete. Zahvaljujući, recimo, predsedniku Srbije i Vladi Republike Srbije, moram kao lokal-patriota to da iskoristim, zapadna Srbija neće ostati slepo crevo. Reći ću zašto pravim ovu digresiju. Zapadna Srbija neće ostati slepo crevo, već će imati svoj priključak na auto-put i to je nešto što je neophodno za investitore, jer koji strani investitor će doći u Valjevo ili bilo koji drugi grad zapadne Srbije ako nema priključak na auto-put? U Valjevo će vrlo brzo doći dva značajna investitora. Dakle, suština je u tome da nema ekonomskog bez infrastrukturnog razvoja. Govori se o zaduživanju, to je tačno, ali zadužuje se ne da bi se isplaćivale plate i penzije, ovde govorimo o zaduživanju za budućnost i to će se svakako vratiti. E sada, vraćam se na obrazovanje. Mislim da je obrazovanje budućnost, odnosno ubeđen sam, obrazovanje je budućnost. U tom smislu, svi govore, gospodine, o decentralizaciji. Mislim da, pored onoga što je učinjeno na polju decentralizacije, vi imate pravu priliku i šansu, ja znam da ministar Ružić ne gleda kada će se i da li će se završiti mandat, već pokušava da uradi najbolje moguće. Dakle, vi imate priliku i šansu da napravite još jedan iskorak kada je reč o decentralizaciji konkretno obrazovanja. Evo, reći ću vam na koji način. Grupa lokal-patriota i ljudi koji dolaze iz Valjeva, igrom slučaja iz poznajem, ponavljam, Valjevo, jer rodom sam iz Valjeva, Valjevo ima komparativnu prednost, jer ima Istraživačku stanicu "Petnica". Dakle, grupa ljudi od struke i zvanja će predložiti da se pokuša napraviti univerzitet zapadne Srbije. Mislim da je to mnogostruko važno za zapadnu Srbiju, za sve gradove i za sve opštine zapadne Srbije. Znate, Beograd je nekada mnogo daleko LJuboviji, Beograd je mnogo daleko Bogatiću ili Malom Zvorniku, iz kojeg upravo dolazim, ali nisu ostali gradovi. Znamo mi da je proces akreditacije težak, sve je nama jasno, ali uz podršku Ministarstva, uz podršku obrazovanih i stručnih ljudi, kojih ima na teritoriji zapadne Srbije, uz dobru volju lokalne samouprave, kada je reč o infrastrukturi, to državu može mnogo malo da košta, a mnogo više novca da ostane upravo na ovom području. Pogledao sam neka istraživanja koja su radili ti isti ljudi, dakle, šta je to što mlade ljude u ovom trenutku na teritoriji zapadne Srbije interesuje, kada je konkretno reč o osnovnim akademskim studijama. Obzirom da je zapadna Srbija uglavnom poljoprivredni kraj, naravno da je broj jedan poljoprivreda. Potpuno je logično, jer Valjevo ima jednu, recimo, od najboljih poljoprivrednih škola u Srbiji i logično je da nakon te kvalitetne poljoprivredne škole nastave studiranje na poljoprivrednom fakultetu, koji bi, recimo, bio u Valjevu. Druga po interesovanju je farmacija, treća je ekologija. Ponavljam, imamo komparativnu prednost, uz dužno poštovanje svih ostalih opština i gradova, jer imamo Istraživačku stanicu "Petnica", a nemamo apsolutno ništa protiv univerzitet zapadne Srbije, ne moraju sva tri fakulteta biti u Valjevu, već mogu biti u različitim gradovima. Ali evo, vrlo brzo ćete dobiti, ja sam potpuno ubeđen, kvalitetnu inicijativu i molim vas da o tome razmislite. Naučno-tehnološki parkovi su sjajna stvar. Onog trenutka kada gospodin Ružić bude posetio Valjevo, a ja se nadam da će to biti naredne nedelje, a ima razloga da to učini, jer smo veoma zahvalni na opremanju IT učionica jedne od osnovnih škola u Valjevu, veoma smo zahvalni za ono što je urađeno za Visoku strukovnu školu, jer su stvoreni uslovi da Visoka strukovna škola, državna škola, može da funkcioniše i da radi. Dakle, dobićete jedan projekat koji će takođe, ubeđen sam, biti kvalitetan, razmislite i o tome, ali vas molim da pokušate da razmislite o decentralizaciji obrazovanja u kontekstu u kojem sam govorio. Znam ja da to ne može u ovom mandatu, ali je važno napraviti prvi korak, neka to bude i za tri, i za četiri, i za pet godina, ali verujte, to je u interesu zapadne Srbije i to je u interesu svakog deteta koje će za tri ili četiri godine završiti srednju školu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku. Reč ima narodni poslanik Viktor Jevtović.
Hvala, poštovana predsedavajuća Poštovana ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, danas ću govoriti o Sporazumu između Vlade Republike Srbije i Vlade SAD. Inicijativu za potpisivanje Protokola za izmenu i dopunu Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade SAD o naučno-tehnološkoj saradnji pokrenula je američka strana sa željom da se u narednih 10 godina, ne samo produži već i učvrsti i nadogradi saradnja u svim oblastima nauke i tehnologije. Potpisivanjem ovog protokola stvara se novi pravni okvir za realizaciju bilateralne međudržavne saradnje na savremen način, uz uvažavanje obostranih interesa, realnih potencijala i aktuelnih tendencija, zasnovanih na principima uzajamne ravnopravnosti, a u izmenama Aneksa A, Sporazuma iz 2010. godine, u kome je uspostavljen pouzdan osnov da se oblast intelektualne svojine nastale u toku te saradnje uredi u skladu sa najboljom praksom i principima VIPO, čije pune članice su obe strane. Ono što moram da naglasim, kada su pitanju savremeni informacioni sistemi i savremene informacione tehnologije o kojima je danas ovde reč, a s obzirom da smo u jeku opake pandemije izazvane Kovidom – 19, zahvaljujući predsedniku Srbije, Aleksandru Vučiću, je napravljen najmoderniji informacioni sistem tako da se za svaku vakcinu protiv korona virusa, koja je nabavljena, tačno zna ko je primio, kada i gde je primio. Novi sistem za praćenje vakcinacije omogućuje da se prati sve, od trenutka kada stigne vakcina do trenutka kada se vakciniše svaki građanin. Na ovakvom savremenom sistemu dobijamo pohvale iz celog sveta. Takođe, ono što je veoma važno za građane Srbije, ali i za ceo svet, na „Torlaku“ počinjemo ne samo sa proizvodnjom „Sputnjika V“, već ulažemo 18 miliona evra, gde pokrećemo pakovanje vakcina, za grip, tetanus, difteriju, a odvojićemo još 20 miliona za uređenje prostorija, kao i pomoćnih objekata. Ono što je najvažnije pokrenućemo proizvodnju četvorovalentnih vakcina za grip, koji će nas vinuti u sam vrh lidera u Evropi. Kao suverena država gde imamo odlične odnose sa svima, tu moram da izdvojim posebno odnose sa Republikom Kinom, takođe ćemo i krajem godine početi i sa proizvodnjom vakcine Sinofarm. Otvaranje novih tehnoloških parkova u Nišu i Novom Sadu, kao i širom Srbije, omogućavaju da naši mladi naučnici ostanu, a pri tome da se još mladih ljudi, mladih naših naučnika vrati u Srbiju kao jednu perspektivnu zemlju koja sa punim intenzitetom na čelu sa predsednikom Aleksandrom Vučićem ide u susret budućnosti, za razliku od bivšeg režima koji je u bescenje rasprodavao sve što mu je palo pod šake, da bi to deponovali u poreskim rajevima, gde je lider u tehnologiji devastiranja građana Srbije, naravno bio Dragan Đilas, sa svojim programerima lopovluka, Marinikom, Šolakom, Jeremićem, Patrikom, koji su razvili novi sistem programiranja, na novcu građana Srbije, a prosledili ih na račune širom planete, odnosno na 57 računa za koje se trenutno zna. Narod Srbije to vidi, zato su i obeleženi na tastaturi kao „delete“, jer takvo programiranje kojim su uništili fabrike, otpustili hiljade ljudi i zavili Srbiju u virus lopovluka i beznađa neće im proći, jer narod Srbije ih je obrisao sa ekrana budućnosti i bacio na deponiju istorije. Živela Srbija.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku Viktoru Jeftoviću. Reč ima narodni poslanik Luka Kebara. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća, gospođo Kovač. Uvažena predsedavajuća, uvaženo rukovodstvo Narodne skupštine Republike Srbije, uvažena ministarko Kisić Tepavčević, uvaženi državni sekretare, dame i gospodo narodni poslanici, drage građanke i građeni Srbije, na današnjoj sednici Narodne skupštine Republike Srbije govorimo o tri jako bitna bilateralna sporazuma za Republiku Srbiju. Naime, govorimo o bilateralnim sporazumima između Vlade Republike Srbije, sa jedne strane i između sledećih država, a to je Sporazum sa Ruskom Federacijom koji se tiče fitosanitarnih inspekcija, odnosno zaštite bilja i karantinskog bilja, zatim bilateralni sporazum sa SAD koji se tiče nauke i tehnološkog razvoja i saradnje i bilateralni sporazum sa Vladom Kvebeka koji se tiče socijalne sigurnosti. Prvo ću govoriti o tom sporazumu sa Vladom Kvebeka. Naime, Kvebek poseduje malo drugačije radno pravo u odnosu na čitavu Kanadu. Ta provincija ima neku svoju autonomiju, ima neke posebnosti, a naročito kada je u pitanju radno pravo i socijalno pravo. Ovim Sporazumom se omogućava lakši vid saradnje između naše dve Vlade, a naročito se on tiče naših građana koji tamo rade, negde se procenjuje da je više hiljada tih naših građana koji rade u Kvebeku i koji će zahvaljujući ovim Sporazumom ostvariti mnogo lakša prava i pogodnosti, naročito kada se tiču PIO. Ovaj Sporazum je jako bitno. Takođe sa Kvebekom ali i sa čitavom Kanadom mi baštinimo jedne dobre odnose, baštinimo dobru saradnju, kvalitetnu saradnju. Ta saradnja je, pre svega u oblasti privrede, jača naš izvoz u Kanadu. Smatram da je ova saradnja plodotvorna, da je jedna dobra saradnja koja ima potencijal za dalji razvoj i naša ta ekonomska saradnja će sigurno biti na još većem nivou. Kanada je jedna velika zemlja po svojoj teritoriji i posle Ruske Federacije druga na svetu i zemlja koja ima ogromna rudna bogatstva, ima ogromna privredna i poljoprivredna bogatstva i mogućnosti da postane apsolutni lider u tom delu sveta. Takođe, Kanada je deo NAFTA sporazuma sa SAD i SMD. Siguran sam da mi možemo ostvariti mnogo bolju saradnju, naročito kada je u pitanju privreda, IT sektor, ali svakako i drugi privredni sektori. Što se tiče sledećeg Sporazuma, a to je Sporazum sa Ruskom Federacijom u oblasti biljnog karantina i zaštiti bilja, on se naročito tiče olakšavanja u našoj trgovini, odnosno u oblasti fitosanitarne inspekcije i izvoza naše robe, najčešće tih poljoprivrednih proizvoda u Rusku Federaciju. Naime, Rusija, odnosno Ruska Federacija ali i Belorusija, sa njom takođe imamo sličan odnos, to su zemlje koje za svoje građane žele naravno najbolje, ali oni žele da postave određene standarde koji se tiču fitosanitarne inspekcije i fitosanitarnih propisa i pravila, što znači da su one jako stroge kada uvoze određene poljoprivredne proizvode, inspekcije su rigorozne i mi se trudimo, ali i druge zemlje, recimo mnoge članice EU da te standarde usklade. Zato je jako bitno da pomoću ovog sporazuma mi omogućimo našim poljoprivrednicima, njihovim kooperantima da što više poljoprivrednih proizvoda izvezemo u Rusiju, to su jabuke, drugo voće, povrće, svi oni proizvodi sa kojima Srbija i te kako raspolaže, a koji se mogu plasirati na to rusko tržište. Tu se stvara ogromna mogućnost, ogroman potencijal za saradnju i za unapređenje tih ekonomskih odnosa. Sa Ruskom Federacijom imamo odlične odnose. Oni nisu samo na toj ekonomskoj ravni, već su to i kulturni odnosi, politički odnosi. Profesor Atlagić je govorio o našim velikanima koji su i te kako učestvovali u izgradnji čitave ruske istorije, čitave ruske države i učestvovali su u tom tzv. zlatnom dobu Ruske Federacije. Mnogi Rusi, pogotovo „beli Rusi“, odnosno njihova emigracija je dosta toga izgradila po Srbiji, najviše po Beogradu. Jedan od arhitekata ovog velelepnog zdanja Krasnov je takođe ruskog porekla. Želeo bih da naglasim da su ti odnosi iz godine u godinu sve jači i jači. Mi imamo odličnu saradnju sa Ruskom Federacijom, a na tom političkom nivou Rusija je zemlja koja ima pravo da uloži veto u Savetu bezbednosti UN. Ona nam je više puta pomogla i mi to nikada nećemo zaboraviti. Rusija se trudi da te odnose održava na jednom jako, jako visokom nivou. Setimo se svi da smo, zahvaljujući tim dobrim odnosima, dobili posle 175 godina deo „Miroslavljevog jevanđelja“ odnosno tu jednu jako bitnu stranicu. Između Ruske Federacije i Republike Srbije su snažni kulturni odnosi. Ti odnosi imaju jak, dubok, temeljan, istorijski nivo, to su jezički odnosi, sličan nam je jezik, uglavnom pripadamo istoj veri. Rusko pismo, ćirilica, i naša ćirilica su jako slični, tako da ti odnosi imaju dobru osnovu i smatram da će se oni i dalje razvijati u budućnosti. Naravno, moramo se zahvaliti Rusiji, pre svega ruskim umetnicima, ruskim slikarima i ruskim vajarima, naročito kada su u pitanju ta dva ključna kulturna spomenika koja smo izgradili u prethodnom periodu, a to je pre svega spomenik Stefanu Nemanji na Savskom trgu i oslikavanje hrama Svetog Save na Vračaru. Što se tiče odnosa sa SAD, odnosno o ovom bilateralnom sporazumu u oblasti naučnog i tehnološkog razvoja i saradnje, moram napomenuti da SAD jako neguju te naše ekonomske odnose. Nedavno je potpisan i Vašingtonski sporazum i DFC je otvorio svoju kancelariju, odnosno podružnicu u Beogradu i siguran sam da će se ti odnosi na polju nauke, tehnološkog razvoja i generalno na polju privrede razvijati. Želeo bih da napomenem da je ovaj bilateralni sporazum u skladu sa pravilima Svetske organizacije za intelektualnu svojinu, što dodatno naglašava da se radi o jednom jako ozbiljnom sporazumu, o jednom sporazumu koji će omogućiti pre svega našim naučnicima da još snažnije i još efikasnije sarađuju sa SAD, da učestvuju u brojnim projektima koji su od značaja ne samo za Srbiju, region, Evropu, već za čitav svet. Kada govorimo o naučnicima, svesni smo da su čvrste te veze između SAD i Republike Srbije – Tesla, Pupin, famoznih sedam naučnika koji su učestvovali u Apolo 11 misiji. Oni su samo neki od onih koji su na neki način preokrenuli čitav tok američke istorije, ne samo srpske, jer ti ljudi su svojim znanjem, svojom sposobnošću, svojim umećem, oni su od SAD napravili svetsku silu. Zamislite da su u prošlom veku naši naučnici aktivno učestvovali u izgradnji jednog tako velikog projekta kakav je Apolo 11. Oni su doprineli čitavoj današnjoj NASI. Pupin, čovek koji je, ne mogu reći da je on samo bio naš naučnik, reći ću i da je on bio jedan veliki diplomata. To je čovek koji je na najbolji način prikazao taj hrabri srpski narod, borbeni narod, koji se borio u mnogim ratovima i koji je uvek izvojevao pobede. Taj hrabar narod je dobio tu veliku čast da na krovu Bele kuće ima svoju zastavu pored američke zastave. I sve to zahvaljujući njegovom umeću, toj diplomatskoj veštini i sposobnosti, ali i odličnim odnosima sa tadašnjim predsednikom SAD Vudro Vilsonom. Naravno, tu su brojni drugi njihovi glumci, političari, generali, privrednici, biznismeni, naučnici, mnogi ti američki velikani imaju upravo srpsko poreklo. To je jako bitno naglasiti. Svi ovi bilateralni sporazumi predstavljaju rezultat naše uspešne politike, naše uspešne diplomatije i napora našeg rukovodstva, naročito našeg predsednika, Aleksandra Vučića, Vlade Republike Srbije, premijerke Ane Brnabić, ministra Nikole Selakovića. To su rezultati naše uspešne politike, upravo ovi bilateralni sporazumi. Ali, to su takođe rezultati svih tih naših ljudi koji su decenijama gradili i SAD i Rusku Federaciju i Kanadu, ti ljudi su učestvovali u izgradnji zlatnog doba tih država. Mi stalno moramo u tim našim bilateralnim odnosima da naglašavamo značaj svih naših velikana koji su ceo svoj radni vek proveli upravo u tim državama, gradeći ih i praveći od njih svetske sile. Naravno, to su, pre svega, Rusija i SAD. To su rezultati naše uspešne politike, ovi bilateralni sporazumi, i naših uspešnih diplomata. Za razliku od njih, dame i gospodo, dragi građani i građanke Srbije, za razliku od njih, od 2000. do 2012. godine imali smo sijaset tih diplomata, nazovi karijernih diplomata, ljudi koji su u potpunosti urušili ugled Republike Srbije u svetu. Na primer, imali smo Vuka Jeremića. Taj gospodin Vuk Jeremić, to je čovek koji je svojevremeno bio i na ključnoj poziciji u UN. To je čovek koji je bio i naš ministar spoljnih poslova. Taj čovek je, slobodno mogu reći, sveo našu diplomatiju na nivo najobičnijeg vrtića, dečijeg vrtića. Namerno ću iskoristiti taj izraz i ponoviću, dečiji vrtić. Zašto? Pa, setimo se svi kako je taj Vuk Jeremić postavio ono nesrećno, moguće i nespretno, a siguran sam da je to bilo zlonamerno, pitanje koje je postavio Međunarodnom sudu pravde vezano za nezavisnost Kosova i Metohije. To pitanje nas je upropastilo. Zahvaljujući odluci tog suda, mi smo danas svesni da pitanje, odnosno problem tzv. nezavisnog Kosova i Metohije je i dan danas aktuelan i dan danas raspravljamo o tome, a sve zahvaljujući Vuku Jeremiću. Svedoci smo da je taj Vuk Jeremić jedan od omiljenih likova u albanskim medijima i u samoj Albaniji, ali i najčešće na prostoru Kosova i Metohije. Kada njih pitate ko vam je omiljeni političar? Pa Vuk Jeremić. Zašto Vuk Jeremić? Evo zašto. Zbog tog nesrećnog pitanja, nesrećnog, nespretnog, malicioznog, zlog pitanja, pitanja koje nas je uništilo. Takav čovek više nikada neće doći na vlast. Takav čovek će postati deo političke istorije. Nije on jedini taj, nazovi, karijerni diplomata, uspešan nazovi diplomata, već tu imamo još jednog diplomatu koji se zove Dragan Đilas. Taj gospodin Dragan Đilas je čovek koji voli da putuje, znate. To je čovek koji je posetio brojne zemlje. Taj čovek je učinio dosta toga za našu politiku, za naše spoljne poslove. Znate, on je učinio ogromne promene. On je ukrao novac, izvukao novac iz džepova naših građana, iz budžeta grada Beograda, iz republičkog budžeta. Sav taj novac je taj gospodin Dragan Đilas pohranio na brojne račune, na preko 50 bankarskih računa u više od 17 zemalja sveta. Pa šta je to? Je li to neki vid diplomatije? Dame i gospodo, to je Dragan Đilas, čovek koji je uništio našu privredu, čovek koji je u potpunosti devastirao Beograd, budžet grada Beograda. Setimo se da je dug bio 1,2 milijarde evra. To je nezamisliv dug. Zamislite, 1,2 milijarde evra, a da ne govorimo brojnim aferama koje se vezuju za njega. O tome su pričale i moje kolege, naravno, tu su i „Multikom grupa“, tu je svakako afera vezana za Most na Adi, brojne njegove nekretnine kojima se ne zna poreklo, imovina njegovog brata, 619 miliona evra. O tome smo mnogo puta govorili u ovom veličanstvenom zdanju i taj čovek nas je u potpunosti devastirao, kada je u pitanju ekonomija, ali i kada su u pitanju spoljni poslovi. Zamislite koliko je on urušio ugled Republike Srbije u svetu. Umesto da ostvari dobru ekonomsku saradnju sa tim zemljama, to je više od 17 zemalja, umesto da se ponaša kao pravi diplomata, da sarađuje sa njima, da on sa svojim saradnicima doprinese da se potpišu neki novi sporazumi, da te zemlje otvore neke fabrike kod nas, da investiraju u Srbiju, ne on to ništa nije radio. On je naš novac pohranio na više od 50 računa, upravo u tih 17 zemalja. E, to je Dragan Đilas, ali tome je došao kraj. Zahvaljujući Aleksandru Vučiću i SNS, danas su stvari u potpunosti drugačije. Danas je Srbija zemlja koja ostvaruje veoma dobre rezultate na polju ekonomije. Svesni smo da smo u zadnjih nekoliko godina ostvarili najveću stopu privrednog rasta u čitavoj Evropi. Svesni smo i toga da smo apsolutni lideri, mogu reći šampioni vakcinacije, ne samo na prostoru Evrope, već i na prostoru celog sveta. U celom svetu mi smo maltene prvi, kada je u pitanju vakcinacija. Naši građani imaju četiri različite vakcina ne raspolaganju, a svesni smo da jedan broj evropskih državljana dolazi u Srbiju i da se vakcinisao besplatno. To je pokazatelj jedne uspešne, odgovorne politike, politike koja označava pobedu, politike koja kaže nema više mesta za ovakve lopove, nema više mesta za ovakve, nazovi karijerne diplomate, nema više mesta za ovakve ljude koji su naš ugled u svetu u potpunosti urušili, za ljude koji su našu zemlju ponizili. Nema više mesta ni za Đilasa, ni za Jeremića, ni za ostale pripadnike te žute bande. Ima mesta samo za uspešnu Srbiju, za Srbiju koja pobeđuje. Živela Srbija!
Reč ima narodni poslanik Stefan Srbljanović. Izvolite.
Hvala. Aktuelni saziv Narodne skupštine je u prethodnom periodu osvojio veliki broj predloga zakona o sporazumima sa različitim zemljama i tim sporazumima uređuju se odnosi naše države i tih država sa kojima su ti sporazumi potpisani. Današnji sporazumi sa Sjedinjenim Državama, Ruskom Federacijom i Vladom Kvebeka su svakako nastavak te prakse i opredeljenja naše države i ove Vlade za saradnju sa svim državama sveta. Prošle nedelje sam imao tu čast da, kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu, govorim o Sporazumu o podsticanju investicija između Vlade Republike Srbije i SAD, odnosno želji za podsticanjem privredne aktivnosti u Srbiji preko Međunarodne finansijske korporacije – DFC, koja će kroz kapitalne investicije i projekte ostvariti sve ove zacrtane ciljeve. Podsetiću vas samo da je ovo institucija koja je predstavnik američke države i koja ima budžet od 60 milijardi dolara za investiranje u države koje su van granica Sjedinjenih Država. Tim Sporazumom postavili smo zakonski okvir i postavili uslove za početak rada ove institucije u Srbiji i time posebno poslali signal svim onim privatnim kompanijama iz SAD koje žele da investiraju i posluju u Srbiji. Imali smo kroz istoriju sa Sjedinjenim državama različite odnose. Nekada su bili prijateljski, nekada manje prijateljski, ali ono što je te odnose krasilo jeste to što smo, narodski rečeno, uvek znali na čemu smo. Mi kao država želimo partnerski odnos sa Sjedinjenim Državama i smatramo da je uloga Sjedinjenih Država od suštinske važnosti za mir i stabilnost na ovim prostorima, ali i za ekonomski i privredni napredak svih zemalja u regionu. Zbog toga se trudimo da budemo ozbiljni i poštujemo sve one sporazume koje smo potpisali i koje ćemo potpisati sa SAD. Prošle godine je predsednik Vučić u Vašingtonu sa tadašnjim predsednikom Trampom potpisao Vašingtonski sporazum i tim sporazumom smo uspeli da promovišemo neke svoje ideje, ideje ekonomske saradnje, ideju Mini šengena, ali da zaista mudrom politikom predsednika države izbacimo tačku 10) koja se ticala međusobnog priznanja Srbije i Kosova. Koliko je to veliki uspeh govori činjenica da je to uvek bila polazna tačka u razgovorima između naše dve zemlje. Pored ekonomske i političke saradnje sa Sjedinjenim Državama moramo ostvariti naučnu i tehnološku saradnju, i to je i predlog današnjeg sporazuma. Nije sramota učiti od onih koji su u nečemu ispred nas i primenjivati ona znanja koja su oni primenili u svojim državama i na taj način dokazali da su dobra i kvalitetna, kako za te države, tako i za njene građane. Kao što većina zapadnih zemalja dolazi u Srbiju i uči o modelu imunizacije koji smo mi primenili, tako isto i mi primenjujemo ona znanja za koja smatramo da su korisna. Svakako, od Amerike se ima šta naučiti, jer je to zaista najnaprednija zemlja u oblasti inovacija i njihovi univerziteti i fakulteti su u vrhu svetskih lista kada su ocene u pitanju. Moj kolega Marinković je malopre napomenuo da sve značajne američke kompanije imaju naučno-tehnološke parkove, i to je svakako nešto na čemu Srbija treba da insistira u budućnosti. Kada je reč o Sporazumu sa Vladom Kvebeka, on se pre svega tiče socijalne sigurnosti i benefite između ovog, kada usvojimo nadam se ovaj sporazum, će imati pre svega naša dijaspora, odnosno naši sunarodnici koji žive i rade u ovoj severnoameričkoj državi, odnosno pokrajini. Moram da kažem kao neko ko je jedan kraći deo svog života proveo radeći u Americi, odnosno u Saveznoj državi Aljasci u industriji „Ibeda“, jer izuzetno je bitno poštovati, izuzetno je važno donositi ovakve propise, jer ja sam u tom trenutku, u toj prilici imao priliku da se susretnem sa svim onim što ovde često znamo da kažemo i da označimo kao surovi američki ili zapadni kapitalizam. Kada kažem surovi, ne mislim da je to nešto negativno. Surov je pre svega zbog uslova rada koji su takvi kakvi jesu, ali znate, za onoliko rada koliko pokažete i truda i za rezultate koje postižete bićete i plaćeni. Ono što zaista nosim kao uspomenu jeste to što je ta američka kompanija sa kojom smo tada potpisali ugovor u Beogradu je sve vreme striktno insistirala na poštovanju odredaba tog ugovora koji smo potpisali i bilo je nekih naših sunarodnika kojima se to nije svidelo u jednom momentu tamo, ali zaista dobili su kartu u jednom pravcu i to je nešto, nedisciplina i nepoštovanje onoga što ste potpisali je nešto što se u Americi apsolutno ne poštuje. Ne moram mnogo da govorim o tome kakve su istorijske i prijateljske veze između naše države i Ruske Federacije koliko smo kroz istoriju puta bili pomognuti od strane te države i koliko i sada dobijamo pomoć na svim poljima i kada je reč o borbi protiv pandemije i kada je reč o zaštiti naših državnih interesa, odnosno borbi za suverenitet i teritorijalni integritet, borbi za Kosovo i Metohiju. Ali, nešto zbog čega sam izuzetno srećan i zadovoljan, a što se upravo danas desilo i zbog čega bi gospodin Milićević znam bio srećan izuzetno, s obzirom da se tiče barske pruge, odnosno ovih dana je u toku ispitivanje i snimanje stanja barske pruge, odnosno deonice od Valjeva do Vrbnice, odnosno granice sa Crnom Gorom i to je nakon 45 godina, odnosno tačnije 2017. godine je rekonstruisana jedna deonica od Beograda do Valjeva, a sada nas očekuje rekonstrukcija od Valjeva do Vrbnice i to je zaista ogroman posao koji se finansira iz sredstava ruskog kredita za modernizaciju srpskih železnica. To je projekat vredan gotovo 21 milion evra i svakako, s obzirom koliko je to zahtevna i značajna železnička infrastruktura, za zapadni deo naše zemlje svakako da je to zaista jedan izuzetno važan projekat. Govorio sam i o tome koliko je putna infrastruktura, odnosno izgradnja puteva, autoputeva bitna za privredni i ekonomski razvoj svih delova naše zemlje, pa i kraja iz kojeg ja dolazim, odnosno iz zlatiborskog kraja iz Priboja. Rekao sam tom prilikom da je, izneo sam podatak da je Priboj prošle godine privikao najveći broj investicija po glavi stanovnika i dobio sam u međuvremenu dosta poruka kako negativnih, tako i pozitivnih na to moje izlaganja, ali ono što zarad istine i zarad svih građana Srbije imam dužnost da kažem, šta je to što su rezultati SNS bili u Priboju u prethodnom periodu, odnosno od dolaska SNS na vlast. Pa najpre 100 miliona evra, fabrike automobila „Priboj“ odnosno FAP je otpisan od dugovanja te fabrike na taj način je ta fabrika stavljena na noge. Nije to više ista ona fabrika koja je nekada mogla da proizvede dnevno na desetine kamiona, ali sada saradnjom sa Vojskom i Ministarstvom odbrane Republike Srbije svakako da kroz namensku industriju ono što je najbitnije da smo uspeli da zadržimo određeni broj radnika u toj fabrici. Godine 2016. je formirana i slobodna zona i to je jedna od najbržih rastućih slobodnih zona u Srbiji. U njoj trenutno je zaposleno preko 500 ljudi, posluju domaće inostrane kompanije poput kompanija iz Amerike, iz Španije ili iz Turske. Takođe, Priboj će ove godine dobiti novu toplanu vrednu sedam miliona evra. Pre dve godine su rekonstruisane i potpuno obnovljene Mašinsko-elektrotehnička škola i OŠ „Desanka Maksimović“. Vrednost tih radova je bila čak 680 miliona dinara. Za par dana kreće i obnova seoske škole u Bučju, koja će biti pretvorena za školu u prirodi i ta sredstva su obezbeđena takođe iz sredstava Ministarstva privrede. Na kraju moram da kažem da je prosečna plata u Priboju prošle godine iznosila 48.000 dinara, dok je samo pre nekih sedam-osam godina, tačnije 2013. godine ta prosečna plata iznosila negde oko, nešto malo jače od 20.000 dinara. Priboj je uvek zaista bio slika i prilika Srbije, čak i u onim vremenima koja su bila teška i koja su iza nas, ali i danas je slika i prilika Srbije u vremenu kada nezadrživo grabimo napred. Ono što je opredeljenje svih nas, opredeljenje ove države, ove Vlade, predsednika, jeste da nastavimo taj kontinuitet razvoja cele Srbije, svih onih delova Srbije koji su u prošlosti bili zanemarivani da na taj način pokažemo da brinemo o svakom pojedincu i o svakom građaninu Republike Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Nataša LJubišić. Imate još 12 minuta.
Hvala gospodine predsedniče Narodne skupštine. Poštovani članovi Vlade, poštovane koleginice i kolege Narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, ovim Sporazumom sa SAD i Sporazumom sa Ruskom Federacijom mi dokazujemo da i u pomenutim oblastima imamo izuzetnu saradnju i sa istokom i sa zapadom. Još jednom u nizu, Srbija dokazuje da vodi samostalnu spoljnu politiku, isključivo vođenu sopstvenim interesima. Možemo se pohvaliti da smo za prethodnih nekoliko godina izgradili naučno-tehnološke parkove u velikim gradovima u Srbiji. Za vreme bivšeg režima, nismo mogli ni da čujemo da se planira bilo kakvo ulaganje u nauku i tehnološki razvoj, dok je SNS sprovela to u delo. Time smo omogućili da se naši mladi ljudi usavršavaju i razvijaju svoje ideje u našoj zemlji, samim tim da ovde ostaju i da grade za sebe bolju budućnost. Zamislite koliko bi smo imali škola, novih, osnovnih ili srednjih da smo za tih 619 miliona evra, koliko je Dragan Đilas uzeo od građana Republike Srbije. Koliko bi moglo da se uradi novih škola i srednjih i osnovnih za onih 68 miliona evra koliko za sada znamo da Dragan Đilas ima na 53 računa u 17 država. Razlika između politike SNS i politike žutih tajkuna je ta što SNS ulaže u bolji i kvalitetniji život građana Republike Srbije, dok je Dragan Đilas, dok je bio na vlasti, ulagao isključivo u sopstvene firme i isključivo na sopstvene račune polagao novac građana Srbije. Kao što smo vodili samostalno i pametno i odgovorno politiku kada je reč o nabavkama vakcina, tako sada vodimo i mudro politiku i istoka i zapada u svim ostalim oblastima. Kada je u pitanju nabavka vakcina, na taj način smo jedina zemlja koja u regionu ima na raspolaganju četiri različite vrste vakcina za svoje građane. Naši građani mogu samostalno da odlučuju koje vakcine žele, koju vakcinu žele da prime. Naša zemlja je inače pomogla i komšijama u regionu tako što im je isporučila određene količine vakcina, kao što je i isporučila vakcine i Severnoj Makedoniji i Crnog Gori i Republici Srpskoj i BiH. Po broju vakcinisanih stanovnika Republike Srbija je danas prva u Evropi. To je veliki uspeh naše zemlje. Zapravo, to je uspeh našeg predsednika Aleksandra Vučića koji se žustro svim snagama borio kako ličnim kontaktima, tako i uvaženim kontaktima i ugledom sa stranim političarima da našoj zemlji sa svih strana i sa istoka i sa zapada obezbedi dovoljne količine vakcina koje naši građani mogu samostalno da biraju kojom vakcinom će se vakcinisati. Na kraju meseca maja naši građani biće nagrađeni, danas smo čuli od predsednika Aleksandra Vučića. Svi koji su vakcinisani do kraja meseca maja prvom dozom ili sa obe doze bilo koje vakcine dobiće 3.000 dinara pomoći države, kao nagradu za odgovorno ponašanje. Još jedan dokaz da država motiviše građane Republike Srbije da se u što većem broju vakcinišu. Dokazujemo još jednom da su nam životi građana na prvom mestu. Ovim putem pozvala bih sve građane Republike Srbije koji se do sada nisu vakcinisali da iskoriste svoje pravo i da iskoriste to pravo da biraju bilo koju od četiri vrste vakcine, koje pravo nema nijedan građanin Evrope, kao što imaju građani Srbije, i da se vakcinišu i spase živote, kao i ekonomiju Republike Srbije koja je i dalje na dobrom putu i da ostanemo na tom putu da budemo prvi u Evropi i dalje po stopi privrednog rasta. Na kraju, u danu za glasanje ja ću zajedno sa mojom Poslaničkom grupom Aleksandar Vučić – Za našu decu podržati ove predloge zakona i glasaću za njih. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Sandra Božić. Imate sedam minuta. Izvolite.
Zahvaljujem predsedniče Narodne skupštine. Uvaženi ministri, predstavnici Vlade, uvaženi narodni poslanici, pre svega građani Republike Srbije, na koncu današnje rasprave koja je zaista bila iscrpna, sveobuhvatna, ono što ostaje kao zaključak jeste da zaista ovim sporazumima koji su danas na dnevnom redu imamo priliku da na još jedan način poboljšamo životni standard građanima Republike Srbije i to je suština našeg rada, to je suština našeg postojanja za razliku od onih drugih, koji su u prethodnim danima, a obrazložiću ovo što govorim vrlo kratko, s obzirom da mi mnogo vremena i nije ostalo od poslaničke grupe, oni drugi koji, naravno, za dobrobit građana kao da nikada nisu ni čuli jer su za sve vreme svog vladanja bili tu isključivo zbog sebe. Pravo je zadovoljstvo danas kada vas ovde u sali ima toliko, razgovaramo o standardu, životnom standardu naših građana, penzionera, radnog stanovništva, kada govorimo o ekonomiji, kada govorimo o borbi protiv korona virusa. Zaista svako od nas poslanika ko je danas govorio u ovoj sali, koji dolazimo sa različitih strana naše lepe zemlje, možemo da čujemo, između ostalog, pored teme razgovore o tome šta je u svakoj sredina, šta je u svakoj od opština, šta je u svakom gradu urađeno i šta je postignuto i na koji način se svi zajedno borimo za dobrobit Srbije, za boljitak koji svakako treba da ostane, bez toga da to bude floskula, iako je to naš slogan „Za našu decu“, jer zaista sve ovo što radimo, rezultat koji pravimo je istorijski rezultat, na čelu sa predsednikom Srbije Aleksandrom Vučićem, koji se lavovski bori za svaki rezultat, što ekonomski, što zdravstveni i apsolutno sam sigurna u tome da već sada pravimo istorijsku razliku, a da ćemo tek u danima, mesecima, godinama koje dolaze zaista napraviti sasvim drugačije lice Srbije, drugačije od onoga što su ostavili nama od 2012. godine sasvim sigurno, pa nadalje, ali drugačije i u periodu koji je pre toga bio. Dakle, mislim da istorijske korake koje Aleksandar Vučić pravi i u međunarodnoj politici, međunarodnim odnosima, u ekonomiji, zaista prave razliku koja će se i te kako dugo, ja mislim, pisati, prepričavati, iz koje će mnogi koji će doći iza nas učiti. Drago mi je pre svega što sam danas pored dnevnog reda imala priliku da čujem i da se raspravlja i da se pominje taj 3. maj, dan slobodnih medija u Srbiji i mislim da je bez obzira što to nije tema dnevnog reda ja kao predsednik Odbora za kulturu i informisanje ne mogu da se ne osvrnem na taj 3. maj koji je iza nas, dan slobode medija, u kojima su svi oni koji su zarobili medije u nekom svom prošlom vremenu našli priliku da se baš tog dana i jave. Tu naravno kada govorim govorim o Draganu Đilasu, govorim o onome koji je upravo tog dana trebalo da verovatno nađe neku mišiju rupu u koju će da se sakrije kako se baš on ne bi javio po ovom pitanju, ali naravno onakav kakav je bez sramote i bez obraza da nam pokaže i da pokaže građanima Srbije ko je zapravo gazda svih medija u Srbiji, našao je i dobru priliku da gostuje upravo na jednoj od svojih televizija, na jednom od svojih medija gde je bez obzira što je jedan vrlo, da kažem, bogat rasadnik gluposti Dragan Đilas uspeo da nas iznenadi i da nam kaže još jednom ono što svi znamo, a svojom nepažnjom i svojim matematičkim, kako kaže, da mi sada kolege koji su prirodnjaci da mi ne zamere, s obzirom da je, mislim, onim što je Dragan Đilas izjavio apsolutno ponizio svakog čoveka koji se u životu školovao i koji se bavi mašinstvom, a rekao je pod broj jedan, prvu stvar, da je bivši režim 2012. godine izgubio izbore jer je ta vlast bila loša. To je pre svega jedan podsetnik za onog koliko je taj matematički mozak kojim se on toliko hvali, a koji je uspeo da dođe do 619 miliona na jedan ne mnogo pametan, ali ipak onaj drugi lopovski način, i to je sve ono što građani Srbije i te kako dobro znaju, ali zanimljivo je to što je Dragan Đilas zaboravio da bukvalno spomene i da se priseti da je upravo on bio taj koji je bio na vlasti do 2012. godine i da ti koji su izgubili izbore 2012. godine jesu izbore izgubili zbog lopovluka, zbog nerada i upravo njima je rukovodio pored ostalih, Borisa Tadića, Jeremića, i ostalih iz saveza za propast, jeste Dragan Đilas. Jedan od onih koji je bio i dao najupečatljiviji doprinos razaranju Republike Srbije pravo je bio on, ali je njemu nekako promaklo da tim matematičkim mozgom, analitičkim, kako on kaže, nam predoči da je to ipak sve njegova krivica. Već kada spominjem ovu drugu rečenicu kojom je zaista ponizio građane Republike Srbije i praktično svoju struku defakto da je on bio jedan od retko talentovanih ljudi koji je uspeo da sabere, odnosno kako je rekao da presabere 20% plus minus 20% itd. Nama je jasno da je on matematiku koju je u životu imao prilike da vežba vežbao na građanima Republike Srbije, vežbao na budžetu države Srbije i jasno nam je kako je taj skor i kako je taj zbir izgledao. Taj zbir jeste upravo sveden na 619 miliona, na desetine različitih računa po poreskim rajevima o kojima u prethodnim danima i mesecima govorimo i iz ovog doma, ali naravno da se i istražni organi i druge relevantne institucije bave i te kako ovom temom. Upravo onaj koji nikada nije mogao niti smeo da se javi na ovaj dan, 3. maj, dan slobode medija, je mislio da zloupotrebom toga što je vlasnik medija u Srbiji može da govori o tome i da plasira još desetine hiljada laži koje svakodnevno možemo da čujemo iz njegovih pisanih i štampanih medija i sasvim smo sigurni da ta sprega koju Dragan Đilas ima sa medijima ne čini slobodu medija. Svakako da je ono što je još bilo zanimljivo jeste da Dragan Đilas je zaboravio, a vi ste danas spominjali, gospodine Atlagiću, vrlo precizno i izveštaj Verice Barać koji decidno govori o tome na koji način je Dragan Đilas u sadejstvu sa svojim kolegama upravo zloupotrebio agencije za medije koje je imao u tom trenutku u svom vlasništvu i nemilosrdno opljačkao građane Republike Srbije i sve to dok je krstario po javnim funkcijama. Podsetiću vas da je bio i gradonačelnik Beograda u vreme kada se pod njegovom vladavinom gradom pod različitim okolnostima oduzimale naknade trudnicama, oduzimale naknade za razno razna socijalna davanja. Žao mi je što gospođa Kisić Tepavčević, nije to da kaže u kakvom je stanju ministarstvo bilo do 2012. godine, jer sam sigurna da je i te kako kada je došla na čelo ministarstva imala priliku da izvrši jedan uvid i pregled toga na koji način je ministarstvo do 2012. godine poslovalo, kao jedno od najkompleksnijih ministarstava koje raspolaže najvećim delom budžeta i koje je svakako odgovoran za veliki deo socijalno ugroženih različitih kategorija, koje je upravo Dragan Đilas ostavio bez i jedine prebijene pare dok je tzv. malverzacijama za koje on kaže da nisu postojale, jer je savršeno znao da izračuna procente svojim preciznim matematičkim mozgom i kako kaže on da je 100 minus 20% pa minus 20% verovatno uvek jednako 619 miliona na Mauricijusu, Hong Kongu i po različitim poreskim rajevima. Međutim, ono što je bitno danas reći, mnogo bitnije od teme kojom, svakako se nadam da će se nadležni organi do kraja pozabaviti i doći do te istine koliko je novca na tajnim računima, koliko još novca i koliko tajnih računa Dragan Đilas poseduje, ali isto tako na koji način i Marinika Tepić kao njegova prva saradnica i te kako iza sebe ima veliki broj malverzacija u kojima je učestvovala dok je bila pokrajinski ministar za sport. To su sve odgovori, odnosno pitanja na koje odgovora još uvek nema. Nadležne institucije bi svakako morale u jednom trenutku da nama građanima Republike Srbije daju odgovore na ova pitanja. Ono što je za nas jako važno, a to je da imamo i te kako povoda i razloga da govorimo mnogo više o tome koliko uspeha i koliko rezultata je SNS, odnosno predsednik Srbije Aleksandar Vučić, Vlada Republike Srbije donela u prethodnom periodu i koja je to razlika koja se napravila. Tako ćemo, to ste i kolege narodni poslanici i prethodnih nekoliko sati i nekoliko puta rekli da će sutra biti isplata 30 evra pomoći za penzionere u okviru sve pomoći koja je u prethodnom periodu pružena građanima Republike Srbije, uspeli su da se oglase i oni drugi koji smatraju da pomoć građanima nije potrebna, odnosno da ta pomoć može biti i selektivna i da nije potrebna baš svakome. Tu se javio, niko drugi do bivši guverner Narodne banke gospodin Šoškić koji je, ja sam računala na neki period ozbiljnog bavljenja finansijama ove zemlje imao neki ozbiljniji komentar koji bi dao po pitanju pomoći građanima, a znamo da je Republika Srbija jedna od zemalja u Evropi ako ne i u svetu koja je zaista i te kako dobro odreagovala da zdravstvenu krizu izazvanu korona virusom, što se tiče i finansija, što se tiče i zdravstvenih mera, da ne ponavljam, nije mi ostalo mnogo vremena. Kolege narodni poslanici svakako su to danas i spominjali. Dakle, ono što je jako važno reći da mi ne selektujemo građane na bitne, nebitne, one koje imaju i one koji nemaju. Smatramo da je svako u ovoj krizi na neki način bio pogođen. Onaj kome novac nije potreban neće ga tražiti. Ima i te kako ljudi kojima ova pomoć koja je data u prethodnom periodu, koja će biti sutra isplaćena penzionerima znači. Meni je jako žao što pojedini bivši funkcioneri DS, tajkunskih organizacija ovo ne mogu da razumeju. Ne mogu da razumeju, jer nikada nisu bili u realnoj sprezi sa narodom, u realnom dodiru i razgovoru sa građanima, jer da jesu znali bi da svaka pomoć, pogotovo u ovom vreme kada je pomoć i te kako potrebna svima je dobro došla. I te kako je država Srbija stala iza svakog svog penzionera, iza svakog nezaposlenog, ali i iza onih kojima je pomoć u privredi bila neophodna. Pored svega toga infrastruktura nam se razvija. Imali smo ovde priliku da usvojimo rebalans budžeta koji se upravo odnosio na novine investicije. Čuli ste i danas da je predsednik Srbije rekao da će određeni projekti koji su bili planirani u nekom narednom periodu, kao što je brza saobraćajnica za Beograd-Zrenjanin biti u narednom periodu pokrenuta. Videli ste da su otvoreni radovi na Fruškogorskom koridoru. Moravski koridor uveliko napreduje. Pored dobrih vesti koje smo dobili iz Brisela, dobili smo i vest da će se graditi pruga Beograd-Niš na dalje ka Severnoj Makedoniji i uz gradnju Fruškogorskog koridora, gradiće se brze saobraćajnice od Požarevca, zatim od Gradišta do Golubca. Ne moramo da govorimo o tome koliko će upravo u ovom delu naše Srbije to pomoći turizmu, da ne govorim o tome koliko će to otvoriti novih radnih mesta i dati prilika za otvaranje novih kompanija, novih fabrika koje će imati priliku da dalji razvoj upravo traže u Srbiji. Svakako videli ste da od nemačkih partnera, japanskih koji su i te kako i vrlo oprezni oko svojih ulaganja jedni i drugi su našli i te kako dobre investicije upravo u Srbiji. Jedna od najvećih investicija nemačke kompanije se nalazi u Pančevu, druga japanskih naših dobrih prijatelja se nalazi u Inđiji „Tojo Tajers“. Srbija napreduje, Srbija jača i Srbija nikada više neće dozvoliti sebi da dođe u poziciju da je ucenjuju pojedini tajkuni poput Dragana Đilasa. Hvala vam.
Hvala. Na listama poslanika nema više prijavljenih. Ko još ima od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika? Snežana Paunović. Izvolite.
Zahvaljujem predsedniče. Uvaženi ministri, poštovane kolege i pre svega građanke i građani Srbije, pred nama još tri sporazuma u nizu o kojima su poslanici Skupštine Republike Srbije razgovarali i oni potvrđuju samo jednu stvar, a to je da je Srbija opredeljena i uvek spremna za saradnju. Sigurna sam da ja nemam ništa novo što bih mogla reći na temu sporazuma o kojima se razgovara ceo dan. Međutim, ima nešto što takođe nije novo, a ja želim da kažem. Propustila sam, na moju veliku žalost, ozbiljan procenat diskusije koje su se danas dogodile, ali ne sumnjam da ste građanima Srbije pojasnili zašto ćemo u danu za glasanje podržati predložene sporazume. Propustila sam to zato što sam bila na manifestaciji koja nije manje važna. Podsetiću srpsku javnost, onako kako su podsetili mene danas, ko je Miloš Ćirković. Šumar iz sela Belo Polje pored Peći. Danas mu je u Malom Zvorniku, zahvaljujući pre svega njegovim kolegama iz „Srbija šuma“, direktoru Igoru Braunoviću, otkriven spomenik. Miloš Ćirković je šumar koji je ostao da brani svoj prag, ostao da brani svoje radno mesto i poginuo, ali je živ. Da je živ pokazale su danas njegove kolege, pokazali su penzionisani generali vojske, u to vreme SRJ, koji su branili svoju zemlju sve do kraja bombardovanja, a onda po hitnom postupku penzionisani iako nisu bili u godinama za penziju. Miloš Ćirković je svom bratu i svojim roditeljima rekao – vi idete, ja neću. Tako se zvala manifestacija koja mu je danas bila posvećena. Vrlo emotivna i vrlo teška. NJoj je prisustvovala njegova porodica, ali i otac Miljko Korićanin, to je onaj pop, setićete ga se, koji je sa mitropolitom Amfilohijem skupljao sve žrtve terorističke OVK-a u Peći i okolnim selima i po celom Kosovu i Metohiji. Sve je ovo tužno, ali je još tužnije kada u vreme praznika pročitate najavu nekakve vlade Kosova koja će da pokrene tužbu za genocid, kažu, protiv Srbije i to pre kraja iduće godine. Šta god da ste, vi koji sebe zovete državom, vi koji sebe zovete vlašću u toj improvizaciji, morate da naučite dve stvari. Ne možete nikoga tužiti za genocid dok postoje ljudi poput Miloša Ćirkovića. Ne možete nikoga tužiti za genocid kada se zna da ste 15 dana, kao besni psi, kidisali na kuću u kojoj je bio samo jedan čovek. Imao je oružje, da, tačno je. Ostalo je iza njega žrtava, da, i to je tačno. Jako sam ponosna na činjenicu da dolazim iz istog grada u kom je živeo Miloš Ćirković, ali ne manje nego što sam ponosna na Priboj iz kog nam je došao i za našu Metohiju se borio kao da je u njoj rođen, pokojni Vitomir Šalipur, ne manje nego na Dejana Prelevića, ne manje nego na Mirka Radunovića, i mogla bih ja ovako da nabrajam danima. Zašto sam se opredelila da ovako govorim na kraju ovog dana? Zato što zaista mislim da je važno da svi oni koji od nas očekuju da ćemo pod bilo kojim pritiskom pristati na bilo kakav "non-pejper", postojao ili ne, moraju prvo da se sete da smo mi država koja se opredelila za evropski put, da smo mi država koja je prijateljski nastrojena prema svima, ali da smo mi država i narod koji zna šta je kućni prag. Nemojte od nas očekivati da na tu činjenicu zažmurimo. Nemojte od nas očekivati da postoji pritisak koji ćete izvršiti na bilo koga, a da će on tom pritisku podleći. I nemojte od nas očekivati da imamo amneziju na temu naših žrtava, naročito ne kada nas dnevno podsećate koliko ste u stanju da improvizujete svoje. Nije Miloš Ćirković bio veliki samo zato što je ostao na Kosovu i Metohiji, nego zato što je bio vrlo svestan da gine, a ovo kažem zbog onih 200.000 raseljenih koji se nikada nisu vratili, koji su otišli da ne bi bili mrtvi, o kojima niko ne priča danas. I ne optužujem EU i nije ovo moja optužba za bilo koga od njih, ovo je moje podsećanje da u centralnoj Srbiji još uvek žive neki ljudi kojima ste oteli detinjstvo, mladost, kuće, groblja, imanja i setite se, nedavno sam o tome govorila, 56% zemlje se bespravno obrađuje 21 godinu. Odnela je reka Drina danas iz Malog Zvornika priču o Milošu Ćirkoviću, odnela je i guslarsku pesmu koju mu je napisao kolega koji radi u "Srbijašumama". Miloš je ušao u nezaborav, prozvali su ga Obilićem 21. veka i ja mislim da su potpuno u pravu. Ja ovo govorim pred vama, uvažene kolege poslanici, zato što mislim da svaki naš Miloš zaslužuje više. Moj govor jeste bio lokal-patriotski, on se jeste sada ticao jednog grada. Nema nijednog zaseoka na Kosovu i Metohiji koji nema svog Miloša, koji nema ovakvu priču. Nema nijednog mog kolege koji dolazi sa Kosova i Metohije koji ne bi mogao da ispriča ovo što pričam ja danas. I ne sme da postoji nijedno srpsko dete koje ovu priču neće znati. Posebno mi je drago što je ministar prosvete danas tu. Drago mi je i što je donedavno bila ministarka za rad i socijalna pitanja. Miloš Ćirković mora biti deo udžbenika naše dece. O njemu mora da se uči, o njemu mora da se piše. On nije bio general koji je dobio bitku, ali je bio Srbin koji je odbranio svoj prag. Neka on ostane kao nauk ne da se treba svađati sa komšijama, nije to hteo ni Miloš Ćirković, nije to hteo niko od nas. I nismo mi ratovali sa našim komšijama, mi smo stradali od terorističke UČK. I danas je neko na toj manifestaciji pobrojao šest Albanaca, meni je žao što ja ta imena nemam, koji su takođe bili šumari, koji su od strane svojih sunarodnika ubijeni 1998. godine, pre početka bombardovanja. Kada ovde govorim, iako imam pravo i na govor koji je možda emotivniji, koji bi možda neko nazvao i nacionalističkim, ne, ja zaista ovde govorim o borbi pravde nad nepravdom i po ko zna koji put naglašavam da ova moja priča jeste svojevrsni apel samo za jednu stvar - nemojmo na istu stvar gledati iz dva različita ugla, nemojmo kada su u pitanju improvizovane žrtve imati empatiju, a realne gurati pod tepih kao da ih nikad nije bilo. Nemojmo, zato što je ostao spomenik od drveta Milošu Ćirkoviću u Malom Zvorniku, stoji pored Drine, mnogo će ga ljudi videti, mnogo će ljudi čuti tu priču. Drina je brza reka i neko je danas rekao - kičma Srbije. Ne treba je potceniti. Dakle, uvažene kolege, pomenula sam Miloša Ćirkovića. Imam još jednu obavezu koju ću svakako sprovesti u delu, ali ne danas. Dobro je da imamo sporazum sa svim ljudima i svim državama koje su naši tradicionalni prijatelji, a jesu to i SAD i Ruska Federacija. Srbija nikada nikoga nije napadala, Srbija se uvek samo branila, neretko je branila i celu Evropu. E, ta Srbija koja je branila celu Evropu i tada te 1912. godine bila je Srbija seljaka, bio je to isti neki Miloš Ćirković koji je možda negde bio šumar. Tako da, kada govorimo o Sporazumu sa SAD koji se tiče naučne i tehnološke saradnje, nema dileme da svi znaju i ko je Nikola Tesla i ko je Mihajlo Pupin, nema potrebe da o tome pričam ja, ali je važno da znaju da zemlja Nikole Tesle i Mihajla Pupina ima i Miloša Ćirkovića, i to nekoliko miliona njih. Obaveza je narodnih poslanika da pomognu rukovodstvu države, pre svega predsedniku, u danima pred nama da odbranimo jedino što imamo obavezu da branimo, a to je - našu Srbiju i sve nas u njoj. Hvala vam.
Hvala. Da li se još neko javlja? (Ne) Zaključujem zajednički jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačaka od 5. do 7. dnevnog reda. Sutra nastavljamo u 10.00 sati. Kao što sam rekao, prvo rasprava o izboru sudija, a onda rasprava u pojedinostima o predlozima zakona i na kraju popodnevne rasprave glasanje. Hvala. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Desete sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 86 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim poslanike da ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Hvala. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno u ovom trenutku 118 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.