Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, odlučili smo da povučemo Predlog zaključka o izboru eksternog revizora iz razloga kako bi Odboru za finansije Skupštine Srbije i Skupštini Srbije prepustili da sama predloži revizora. Drugim rečima, znate da je u skladu sa Zakonom raspisan tender, javile su se revizorske kuće, izbodovane su te kuće redosledom kakav je utvrđen. Vlada je donela odgovarajući zaključak i predložila Skupštini da ga usvoji. Međutim, mislimo da je bolje da Odbor za finansije dobije na uvid sve one koji su se prijavili na ovaj tender i da onda Odbor za finansije, nakon razmatranja prispelih kandidatura, predloži Skupštini - da izabere jednoga ili da stavi više njih, pa da se glasa na Skupštini. U svakom slučaju, smatrali smo da je preuranjeno da se danas o tome odlučuje, bez obzira što je potrebno da se završni računi budžeta za 2002, 2003. i 2004. godinu odituju i upute Skupštini. Želim da vas obavestim još o jednoj činjenici - Ministarstvo finansija, kao što znate, poseduje završne račune budžeta za 2002. i 2003. godinu. U međuvremenu, mi smo završili i završni račun za 2004. godinu, za koju je bilo nadležno Ministarstvo na čijem sam čelu. Ukoliko vi, gospodo narodni poslanici, dopustite, mi bismo poslali sva tri izveštaja, neoditovana, u Skupštinu, a da onda vi odlučite o izboru revizora, da se izvrši revizija takvih izveštaja koje mi pošaljemo i da ih onda stavite na dnevni red kada se za to steknu uslovi. Jer, zaista, Ministarstvo finansija je završilo svoj posao. Imamo sva tri izveštaja, koja uključuju: Izveštaj o završnom računu budžeta, popis celokupne državne imovine, po prvi put je uključen u Izveštaj budžeta za 2004. godinu. Jedino što je procedura takva da se ne može staviti na dnevni red pre nego što se izvrši eksterna nezavisna revizija. S obzirom da danas odlažemo, povlačimo ovaj zaključak iz procedure, s obzirom da Skupština treba da izabere revizora, molim vas da date dozvolu Vladi da pošalje neoditovane izveštaje u Skupštinu, a da onda vi odlučite kada ćete izabrati revizora, kada ćete to staviti na dnevni red. Zaista, obaveza je ministra finansija da ne može da ide sa predlogom budžeta za 2006. godinu pre nego što pošalje izveštaje o izvršenju budžeta za 2002, 2003. i 2004. godinu. Mi ih imamo, ali, evo, zbog ovih proceduralnih razloga sada povlačimo zaključak i molimo Skupštinu da nekim, možda radnim, zaključkom da ovlašćenje Vladi da pošalje neoditovane izveštaje, a da se onda, nakon oditovanja, stave na dnevni red Skupštine. Ne znam da li je to pravno moguće, ali to je moj predlog. Istovremeno, želim da vam se izvinim što na početku ove današnje sednice neću moći da prisustvujem. Pogledali smo sve amandmane, ovde su predstavnici Ministarstva finansija. Hvala na pažnji.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Ivica Dačić, predsednik poslaničke grupe SPS. Istovremeno, ovo je još jedan dokaz da nastavljamo da radimo isključivo po zakonu i u okviru toga jedno obaveštenje: izveštaj Zakonodavnog odbora o ovim amandmanima, svi su mogući, sem dva, preda mnom je, a iz tehničkih razloga biće podeljen tokom rasprave o pojedinostima, najkasnije za desetak minuta. Izvolite, gospodine Dačiću.
Hvala, gospodine predsedniče. Želim da kažem da je, ovo što je sada rekao gospodin Mlađan Dinkić, ministar finansija, bio i naš jučerašnji zahtev. Razgovarali smo sa ministrom Dinkićem. Tražili smo, kao što znate, SPS je tražila da se usvoje završni računi budžeta za 2002. i 2003. godinu. Ali, komisija koja je radila taj posao je, kao najboljeg ponuđača, izabrala firmu "Deloitte". Firma "Diloit", kao što znate, jeste firma u kojoj je nekada radio ministar Aleksandar Vlahović. Apsolutno je nelogično da firma, u kojoj je nekada radio Aleksandar Vlahović, vrši revizuju rada Vlade u vreme kada je u njoj bio Aleksandar Vlahović. To je toliko veliki sukob interesa i krešenje tih odredbi da je to za SPS bilo apsolutno neprihvatljivo. Apsolutno je mislim, ovo što je sada predložio i sa čim se složio ministar Dinkić, za nas prihvatljivo. Krajnje je nekorektno da damo prijateljima Aleksandra Vlahovića da kontrolišu njegov rad i rad ostalih ministara, da ocene da je sve bilo super, da je sve bilo po zakonu i da ih još za to dobro platimo. Zato mislim da je i naš jučerašnji zahtev bio potpuno opravdan, bez obzira što će možda malo biti produženi ovi rokovi. Mislim da je mnogo bolje da Odbor za finansije, zajedno sa Ministarstvom finansija i Vladom Srbije učestvuje u ovom poslu. To je bio naš razlog zašto smo tražili da se ova tačka skine sa dnevnog reda, odnosno odloži, da ne bismo ušli u jednu takvu ironiju da neko sam sebe ocenjuje. Hvala.
Hvala. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop - Lazić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima naorodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Moram na početku da istaknem da je ovo ravno pravom bezobrazluku da na početku rasprave o zakonu o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu ministar ima nešto preče i neće da sedi ovde. Kako se radi o njegovom ministarstvu, imate prilike, videli ste, juče smo dobili neke amandamne, Vlada menja svoj Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu. Eksperti ispustili jednu kolonu. Prvi amandman odnosi se na član 1. Zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu i ovde se Ministarstvo finansija dosetilo da promeni stav 3. tog člana. On glasi: "Ovim zakonom osniva se Uprava za javna plaćanja, kao organ uprave u sastavu Ministarstva finansija i ekonomije, (i to što se sada briše reč "ekonomije", to bih mogao da shvatim) i uređuje njena nadležnost i organizacija." Međutim, to ne zadovoljava potrebe Mlađana Dinkića, njegove stranke. Sada taj stav ima da glasi: "Ovim zakonom osniva se Uprava za trezor, kao organ uprave u sastavu Ministarstva finansija, uređuje njena nadležnost i organizacija i utvrđuje obaveza osnivanja trezora lokalnih vlasti". To će kasnije u odredbama verovatno 20 članova Predloga zakona da se konkretizuje, a odnosi se na formiranje nove uprave za trezor, koja obuhvata trezor i obuhvata postojeću Upravu za javna plaćanja. Šta je svrha, šta je cilj, šta želi ova grupacija koja je na vlasti da postigne ovom promenom? Da bi se u potpunosti sagledalo kakva je ova operacija, mi bismo danas morali da dobijemo od ministra – koga nema, a on zna da ću da mu postavim ova pitanja, pa je zato i pobegao – odgovore na nekoliko pitanja. Prvo pitanje jeste koliko postojeći trezor ima podračuna? Čiji su to podračuni, kako se vode i kakvo je stanje sredstava na tim podračunima? Mi takav odgovor nemamo. Imamo samo dobacivanje šest, sedam, osam. To je ravno nekim licitacijama. Šta želi da postigne ovim objedinjavanjem? Želi da postigne stvaranje jedne državne, a zašto ne reći banke, koju bi kontrolisao Mlađan Dinkić. Preko te banke bi se vodili svi računi u državi, imao bi uvid u celinu svega što se radi na finansijskom tržištu. Nekima će delovati to malo i čudno, ali moram da skrenem pažnju na jedan podatak da javna potrošnja u Republici Srbiji prelazi 60%, odnosno ima 60% učešća u ukupnom bruto društvenom proizvodu. Ako se gleda koliko se puta ta sredstva okreću, to je najjača banka. Nju želi da kontroliše Mlađan Dinkić. Ona će biti svojevrsni spoj nekadašnjeg SDK i jedne banke. Naravno, postavlja se pitanje, a zašto lokalna samouprava ćuti povodom ovoga? Moram da vas podsetim da je kojim slučajem ovo urađeno pre nekoliko godina, ne samo što bi u Srbiji bile demonstracije, nego bi bilo i bombardovanje, samo zbog računa. Sada lokalna samouprava ćuti, zato što je G17 plus poprilično infiltriran u lokalnim organima vlasti i radi se o svojevrsnoj kolaboraciji, te ovo rešenje omogućava Daviniću kada ide na tribinu da kaže - Republika će da 10 miliona investira u opštinu Vlasotince ili neko selo, ili 200.000 da se sredi neki put ili nešto mimo i preko lokalne vlasti. Na delu je ozbiljna koncentracija finansijskih sredstava koja neće biti pod kontrolom, a znajući ove koji rade sada i koji rukovode Ministarstvom finansija nepogrešivo može da se kaže da će tu biti i tajnih računa i podračuna i sredstava koja neće biti prikazana, jer da se to ne bi desilo, obično se pravi podela u finansijama na onoga ko ima naredbodavnu funkciju i na onoga koji vrši isplate. Ovde su te dve funkcije objedinjene, zatvoreno je, te očigledno G17 plus prosto žali što nema svoju poslovnu banku, pa onda ajde da napravi najjaču poslovnu banku u Srbiji, a ta poslovna banka će biti praktično budžetska potrošnja Republike Srbije. Mora da se zna da budžet Republike Srbije raspolaže ogromnim sredstvima. U odnosu na 2000. godinu mi danas imamo šest do sedam puta veće opterećenje. Mora da se zna da je ministar doneo poseban pravilnik kojim reguliše premošćivanje neusklađenosti priliva i odliva sredstava iz budžeta, sam sebe je ovlastio. Te teoretski je moguće da nekom korisniku sredstava iz budžeta prenese 100.000 dinara, a sebi je dao ovlašćenje da odmah može da povuče 60% na 30 dana, te povuče 60% tih sredstava i na taj način ne samo da uništava privredu, pored onih poznatih ekonomskih mera, koje se rade resorno i sektorski i u okviru drugih ministarstava, ovde i direktno preko Ministarstva finansija. Uzeću samo jedan primer. Direkcija za puteve je dužna izvođačima radova. Radi se čisto o ugovorima o obligacionim odnosima. Direkcija ne može da ispuni svoju obavezu. Kako nam reče Mlađan Dinkić, prekjuče sa Direkcijom, Ministarstvom za kapitalne investicije i izvođačima radova postignut je sporazum. Oni neće da traže kamate, već samo da namire svoje glavno potraživanje, te na taj način se naša privreda prisiljava, barem taj deo privrede prisiljava da posluje sa gubicima. A država? Mi još ne znamo po kojoj kamatnoj stopi država naplaćuje svoja potraživanja. Nezvanično to je negde oko 20% i to je ta prava inflacija. Da bi se to prikrilo, onda je potrebno da se ovo objedini u Upravu za trezor. Mi nemamo ovlašćenje da ove stvari radimo, tim pre što pored ove izmene stava 3. u članu 1. Zakona o budžetskom sistemu u tom članu poslednji stav glasi: "Ministar nadležan za poslove finansija i ekonomije donosi akte za sprovođenje ovog zakona, u skladu sa zakonom". Kune se u zakon, obavezuje se da će da postupa u skladu sa zakonom, a u stvari znamo ko je Mlađan Dinkić i kakav je sastav ovog Ministarstva finansija. On će da sprovodi svoju samovolju. Sada ima sve instrumente moći i ne znam ko je ovde predsednik Vlade. Ne čudim se ovima iz G17 plus što guraju ovo, ali se čudim ovima iz DSS-a, kako vi prihvatate ovo. Poreski instrumenti u rukama Mlađana Dinkića, carinski instrumenti u rukama Mlađana Dinkića, kompletna energetika i sva javna preduzeća su u rukama Mlađana Dinkića. Ako ne direktno, onda po kasi. Sada je i ceo budžet i sva sredstva su kod Mlađana Dinkića. Narodnu banku Srbije ste odavno prepustili i ko vodi politiku u ovoj zemlji? Za vreme onog DOS-a glavna politička struktura je bio GSS. Za vreme ove vlade glavna struktura G17 plus. Ko ovo kontroliše? Ko može da tvrdi da je ovo namenski? (Glas iz sale: G17.) G17 može da tvrdi? Pa dobro, G17 može sve, ali još vrlo kratko. Mora da se i ovde skrene pažnja, a to će vam poslanici SRS u nastavku kada dođu ti članovi na dnevni red da kažu da ste Upravom za trezor vi poništili zakon koji ste doneli pre nekoliko dana. Vi ste tada planirali formiranje uprave za javni dug. Šta će vam uprava za javni dug kad će te poslove da radi i uprava za trezor. Tako ste dali nadležnosti u kasnijim odredbama Predloga zakona. Na samom kraju da kažem da ideja oko trezora odavno postoji u našem ustavnom sistemu, čak i u ono vreme kada je postojao SDK bila je ideja da se na saveznom nivou formira trezor, pa je bilo različitih razmišljanja i tumačenja. Da li je trebalo ukidati onako dobar SDK, koji je uveče već u 12,00 sati imao stanje, koji je bio vrhunska institucija, koju je između ostalih i Mlađan Dinkić obrukao time što su rekli da je to partijska institucija, da ona vrši neku kontrolu, a mnoge zemlje ni danas nemaju ukupno stanje novčane mase i ukupnog prometa u toku dana, iako imaju razvijene bankarske sisteme. I tada je postojala ta ideja, pa je rečeno, imamo SDK, nema potrebe da se formira Trezor. Postojao je 1992. i 1993. godine, ali tada je došlo do promene, pa je zbog toga napravljen Trezor. Da nije došlo do te nasilne promene na ovoj teritoriji nikada se ne bi formirao tamo Trezor. Država treba da ima neku sličnu svoju banku, ali ne može da bude sve u toj banci, i odlučivanje i kontrola i plaćanje, sve, ali to je nemoguće. Na taj način se pravi potpuno nov opasan centar moći, ali vi vidite i sami, G17 plus je zatvorio finansije u Srbiji. Banke su pod kontrolom, carina, porezi, javna preduzeća, budžet. Ako Mlađanu Dinkiću treba neka privatna banka da nešto radi, neka ide u Nacionalnu štedionicu, neka se preseli tamo. Zašto od ovoga pravi još jednu banku G17 plus? Razmislite vi koji podržavate Vladu, jer glasajući za ovaj zakon, šta vi u stvari formirate i vodite računa, nemojte na sledećim izborima da kažete, mi nismo znali šta radi Mlađan Dinkić ili G17 plus, jer godinu i po dana mi vas upozoravamo šta oni rade. Znači, taj izgovor nemojte da koristite, jer ćemo onda uzeti stenograme pa ćemo vam reći od tačke do tačke dnevnog reda, od zakona do zakona. Kada smo vam skrenuli pažnju, dakle, mislim na nešto opasno, uvek ćete to videti, a videćete i u sledećim amandmanima, Mlađan Dinkić je napravio fiktivni suficit, a on jadnik ne zna ni šta je deficit ni suficit.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo poslanik Veroljub Arsić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, na prošloj sednici je bio set ekonomskih zakona. Predlagač je bila Vlada, ovlašćeni predstavnik predlagača ministar u Vladi Republike Srbije Mlađan Dinkić, odnosno pravi autor tih zakona. Kod svih tih zakona koji su bili na raspravi u toku protekle sednice, koja je završena prošlog petka u danu za glasanje, i svih zakona koji se tiču regulisanja i budžeta, i tokova novca, i bankarskog sistema i sistema osiguranja, a odnedavno i lizinga, primećuje se želja da sve kontroliše, da svime upravlja, da određuje pravila igre ministar finansija, Mlađan Dinkić. Čak i budžet, za koji je on direktno odgovoran Vladi Republike Srbije, još uvek kao da mu to nije dovoljno, nego sada imamo i izmene i dopune Zakona o budžetskom sistemu, gde će čak i u one najsitnije tehničke detalje da bude upleten Mlađan Dinkić, da se on bukvalno o svemu pita i o svemu da odlučuje. Jednostavno, zakonskim predlozima koje predlaže ova vlada autor je Mlađan Dinkić i G17 plus i daju mu se tolika ovlašćenja da taj čovek jednostavno postaje jači od samog zakona. U jednom članu sebi postavi neko ograničenje, a već u sledećem članu to ograničenje poništava. Jači je od zakona i iznad je svega. Tako se vidi da su i u ovom predlogu izmena i dopuna Zakona o budžetskom sistemu, u članu 2, definisane odredbe, nazivi, radnje koje se dešavaju tokom izvršenja planiranja i kontrole budžeta. Onaj deo, da budemo jasniji, kada je u pitanju sam budžet Republike Srbije, javna preduzeća gde je osnivač ili većinski vlasnik Republika Srbija, razumem jednu želju ministra da kontroliše ta javna preduzeća, pojedina ministarstva, ali on je čak sebi uzeo za pravo da kontroliše i Narodnu skupštinu Republike Srbije. Setite se samo šta je radio do pre nekoliko meseci sa sredstvima koja je on predložio, a Skupština je prihvatila i sebi odredila da toliko troši u toku jedne fiskalne godine. Sada to ide malo dalje, budžeti lokalnih samouprava koje je određivao Zakon o budžetskom sistemu, znači postupak donošenja budžeta, način, odnosno više tehnički deo trošenja budžetskih sredstava organa lokalnih samouprava i javnih preduzeća gde su vlasnici lokalne samouprave, sada već ministar sebi daje za pravo da i ta sredstvima, kojima raspolažu lokalne samouprave, on određuje kada će i kako biti trošena. Tu čak ide i dalje, pa se u tački 7) stav 1. člana 2. kaže, indirektni korisnici budžetskih sredstava su pravosudni organi, mesne zajednice, javna preduzeća, direkcije i fondovi osnovani od strane lokalnih vlasti koji se finansiraju iz javnih prihoda čija je namena utvrđena posebnim zakonom. Dakle, mesne zajednice mogu da budu indirektni korisnici budžetskih sredstava, ali lokalna samouprava može da bude indirektni korisnik budžetskih sredstava, jer imamo transferna sredstva koja prebacujemo lokalnim samoupravama iz budžeta Republike Srbije. Još nisam nigde pročitao da mesna zajednica treba da donosi plan, finansijski plan za poslovanje za neku godinu. Obično to radi lokalna samouprava u ime mesne zajednice, odlukom o budžetu te lokalne samouprave. Sada je to u obavezi mesna zajednica. Baš bih voleo da vidim te mesne zajednice koje imaju pet, šest ili sedam članova saveta u nekom selu koje ima 150 ili 200 birača. Hajde da vidimo kako će ti ljudi, koji najčešće imaju osnovnu školu, retko ko od njih srednju školu, da donosi plan, finansijski plan trošenja budžetskih sredstava u okviru svoje mesne zajednice. Dalje, kada su u pitanju lokalne samouprave u članu 1. Predloga, amandman je tu podnela Gordana Pop-Lazić, a samo ću da napravim malu digresiju, kaže se: "Ovim zakonom osniva se Uprava za trezor, kao organ uprave u sastavu Ministarstva finansija, uređuje njena nadležnost i organizacija i utvrđuje obaveza osnivanja trezora lokalnih vlasti." Znači, uprava za trezor, kako to predlaže Mlađan Dinkić, osnivaće trezore lokalnih vlasti, vršiti kontrolu trošenja budžetskih sredstava, određivati namenu, prvenstveno, kako ta sredstva treba da se troše itd. Sada postavljam pitanje, ako je to tako i kada se kasnije pregledaju sve odredbe ovog zakona, šta će nama lokalne samouprave, šta će nam skupštine opština, zašto one da donose nekakav budžet, neku odluku o budžetu kada će plaćanja, trošenja tog budžeta, veto na taj budžet koji donese lokalna samouprava da ima uprava za trezor, odnosno ministar koji kontroliše tu upravu za trezor za javna plaćanja. Postavlja se pitanje šta ako neka lokalna samouprava planira da neku ozbiljnu investiciju sprovede i potreban je duži vremenski period – četiri, pet ili šest meseci – da obezbedi određena budžetska sredstva za tu namenu. Preko ove uprave za trezor vidi se želja Ministarstva i ministar može da upotrebi ta sredstva, bez ikakvog obrazloženja lokalnoj samoupravi zašto će njen novac koji ona štedi za vodovod, za kanalizaciju, za deponiju, da potroši. Kaže - vratićemo vam u nekom roku, on je preciziran zakonom, ali ukoliko ne bude i dalje dovoljno prihoda u budžetu ne mora ni tada da vam vrati. Dalje, postavlja se pitanje zašto se ide do tih detalja, kod lokalnih samouprava, čak i mesnih zajednica, gde će da budu ti trezori i ko treba da rukovodi radom trezora. Postavlja se pitanje u kojim bankama će biti depoziti tih trezora, ko će da raspolaže budžetom Republike Srbije i budžetima svih lokalnih samouprava, finansijskim sredstvima svih javnih preduzeća, bez obzira da li ih je osnovala Republika Srbija ili lokalna samouprava. Koliko je to milijardi, koliko je to stotina milijardi? Ako je naš budžet 432 milijarde, otprilike još toliko su prihodi raznih javnih preduzeća, lokalnih samouprava itd. Ko će raspolagati sa 900 milijardi dinara u toku jedne fiskalne godine? Ko će da koristi ta sredstva? Hoćemo li opet da imamo privilegovane banke, jer sistem budžeta takav kakav funkcioniše, u ovom obimu kakav postoji, znači da će neko imati na raspolaganju svakog dana najmanje tri ili četiri milijarde dinara preko trezora, jer će Uprava za trezor da određuje kod kojih banaka će biti deponovana ta sredstva. Da pogađamo koje su to banke. Da neće možda to da bude Nacionalna štedionica, Komercijalna banka i Delta banka? Hoće li te iste banke nama da vraćaju taj novac kroz kredite koji su skuplji, jer mislim da je sada na godišnjem nivou na deponovana sredstva od 6 do 7%, a kratkoročni kredit ispod 17 ili 18% ne možete da dobijete, a ovde se već spominju kratkoročni krediti. Hoćemo li da novcem građana Republike Srbijezadužujemo još više građana Republike Srbije da bi neko profitirao? To su izgleda pravi razlozi donošenja jednog ovakvog zakona. Izgleda mi da klika koja okružuje Mlađana Dinkića, traži nov, svež kapital, da još neki posao završe, još neku paricu strpaju u džep, ali na 900 milijardi dinara izračunajte koliko je 6% razlike između deponovanih sredstava i sredstava za kratkoročne kredite. Mislim da je to oko 18 milijardi.
Da li još neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao što reče jedan poslanik, ali on je čak i onaj koji podržava ovu i ovakvu vladu, tolika je gužva u sali da ne može da se diše. Zaista još malo pa će sa ove strane, gde treba da sedi vladajuća struktura, da bude više ovih dama iz Ministarstva, jer inače Dinkića nema, nego što ima poslanika u sali. U pitanju je jedan zaista ozbiljan zakonski tekst, u stvari neozbiljno napisan, ali materija koja bi trebalo da privuče pažnju mnogih narodnih predstavnika, zato što konkretno član 2. o kojem je govorio kolega Arsić, a on traži da se on briše, govori o problemima koje mogu da imaju jedinice lokalne samouprave. A mnoge kolege nisu samo poslanici, neki su i predsednici opština, nosioci izvršne vlasti ili odbornici i trebalo bi da se pozabave ovim pitanjem, jer je nesumnjivo da ovako diktirana i monopolska politika, koju sprovodi ministar finansija kao izvršni organ kada su u pitanju javne finansije i sada po Zakonu o budžetskom sistemu sa mnogo većim ovlašćenjima, nešto je što može i te kako da zasmeta jedinici lokalne samouprave. Objasniću to na primeru kragujevačke gradske skupštine i nerazumevanja Mlađana Dinkića kada su u pitanju ne samo problemi grada Kragujevca, kao lokalnog organa vlasti, nego i kragujevačke privrede. Zbog takvog njegovog ponašanja i zbog činjenice da je apsolutno celokupna vlada nezainteresovana da reši nagomilane probleme u privredi, a pre svega strateški važne probleme kao što je slučaj "Zastava - Namenski proizvodi", gradska skupština je u Kragujevcu juče bila prinuđena da izvrši jednu intervenciju koja je moguća po važećem Zakonu o budžetskom sistemu samo kroz odluku odbornika skupštine grada. I SRS, iako je najžešća opozicija Veroljubu Stevanoviću i kragujevačkoj gradskoj vlasti, juče je dala svoj doprinos zbog toga što je fabrika "Zastava - Namenski proizvodi" ne u pat poziciji, nego apsolutno blokirana zbog obmane i laži Mlađana Dinkića. Naime, dame i gospodo poslanici, on je još pre 15 dana trebalo našoj najstarijoj fabrici oružja da odobri kredit u iznous od 75 miliona dinara, kako je to obećao. Međutim, kao što sam i tada rekla gradonačelniku, a i oružarima, Mlađanu Dinkiću ne da ne treba verovati, nego je to čovek koji ne da ne ispunjava obećanja, već zaista produkuje i sve više svojim načinom rada i zakonima utiče na to da se kriza produbljuje. Tako isto nije želeo da ispuni, odnosno poštuje taj dati rok i mi smo, jedino je to bilo moguće pošto gradonačelnik ima ovlašćenja samo do 10%, juče odobrili, odnosno produžili i prolongirali rok za još mesec dana za sredstva koja su upućena. (Predsedavajući: Vreme.) Završavam. Čemu onda to vodi? Da se Dinkić stalno pita, da po tom Zakonu o budžetskom sistemu jedinica lokalne samouprave i po ovom članu 2. praktično bude jedno odeljenje kojim će da upravlja ministar finansija. Zašto se onda mi na nivou lokalne samouprave bavimo donošenjem opštinskih budžeta? Zašto onda postoje jedinice lokalne samouprave? To vam je isti slučaj sa opštinama u gradu Beogradu, gde je prva stepenica centralizacije finansija od strane gradonačelnika Bogdanovića prema beogradskim opštinama i kako idete sve više gore dolazite do republičkih organa vlasti, do trezora, do Dinkića. Svakom predsedniku opštine, svakoj jedinici lokalne samouprave, evo to je slučaj odnosa Bogdanovića prema opštini Zemun, gde su radikali na vlasti, prema opštini Grocka, blokada na sve strane. Ovaj član 2. ovako definisan u Zakonu o budžetskom sitemu i ova iskustva koja ima Kragujevac, veoma negativna kada je u pitanju odnos Dinkića prema tim problemima, dovoljan su razlog da prihvatite amandman kolege Arsića i da se član 2. ovako definisan u Zakonu o budžetskom sistemu, odnosno izmenama i dopunama, briše.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Bogdanović i Dušan Petrović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Suzana Grubješić i Vlada Republike Srbije. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 3. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Vjerica Radeta i zajedno narodni poslanici Nenad Bogdanović i Dušan Petrović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. De li neko želi reč? Da, narodni poslanik Aleksandar Vlahović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine potpredsedniče, umalo da kažem i poštovani gospodine ministre i poštovani predstavnici Vlade, ali i danas, kao i prvog dana rasprave o budžetu, nema ni jednog ministra iz Vladi, nema potpredsednika, nema predsednika Vlade. Očigledno je da se budžet shvata kao tehničko pitanje koje će poslanička većina da odradi bez ikakvih problema. Očigledno da jedna, možda i najozbiljnija materija kojom Skupština treba da se pozabavi u toku jednogodišnjeg rada, dakle, budžet i rebalans budžeta, ne izaziva dužnu pažnju od strane Vlade, kao što se, žao mi je, moram da konstatujem, propušta prilika da se na ovom mestu, tokom rasprave o budžetu, između ostalog, napravi rezime i onoga što je do sada rađeno, ali to je još jedan dokaz da imamo prilično neodgovornu Vladu, koja ne samo da je neodgovorna prema vlastitim građanima, nego je neodgovorna i prema parlamentu koji je i postavlja. Amandman na član 3, u ime DS, podneo je šef poslaničke grupe gospodin Dušan Petrović i gospodin Nenad Bogdanović, poslanik DS. Amandman glasi da član 3. treba da se briše. Pročitaću kako izgleda član 3. zakona, pa ćete videti zašto je neophodno brisanje. "Ukoliko se izvršavanjem sredstava koja se iz budžeta Republike prenose drugim nivoima vlasti ugrozi izvršavanje Ustavom i posebnim zakonima utvrđenih obaveza Republike, ministar može privremeno da smanji, odnosno obustavi sredstva koja se prenose drugim nivoima vlasti i o tome odmah obaveštava Vladu." Dve sporne stvari su u ovom članu. Prvo, jako široki, nedefinisani rang, šta to znači "ugrožavanje izvršavanja Ustavom i posebnim zakonima utvrđenih obaveza Republike"? Verujte mi, a i sami znate, postoji čitav niz zakona i čitav niz načina da ova odredba bude tumačena i da ona u praksi znači zaustavljanje izvršenja budžeta prema lokalnim samoupravama. Mi s razlogom sumnjamo da će se ovaj član, kada stupi na snagu, politički zloupotrebiti, jer znamo vrlo dobro kako je izvršena raspodela sredstava iz budžeta za 2005. godinu od strane Vlade Republike Srbije, odnosno od strane Ministarstva finansija, odnosno od strane poslaničke većine, gde je apsurdno da su neke lokalne samouprave dobijale znatno više sredstava, mimo kriterijuma koji su definisani Zakonom o budžetskom sistemu. Objašnjenje je lako pronaći ukoliko se vidi ko se nalazi na vlasti u tim lokalnim samoupravama. Prema tome, nije dobro da Vlada ima jedan instrument koji će omogućiti da, na kraju krajeva, bude i sredstvo za sprovođenje odgovarajuće politike ili promociju političkih partija, u zavisnosti iz koje političke partije dolazi ministar, odnosno koja politička koalicija čini ovu vladu. S druge strane, ono što je još spornije, to je da se ovim članom zakonom ovlašćenja daju ministru, a ne Vladi. Dakle, ne radi se o obustavi izvršenja sredstava koja će biti bazirana na odluci Vlade, nego će biti bazirana na odluci ministra finansija. Smatram da je to veoma opasno. Ako smo svi zajedno, kad kažem svi zajedno, mislim i na Narodnu skupštinu, na Vladu Republike Srbije i druge državne institucije, deo jednog procesa pridruživanja EU i ako je jedan od ključnih koraka koji se moraju uraditi u procesu pridruživanja EU borba protiv korupcije, onda stalno napominjem da je besmisleno da donosimo nove i nove zakonske projekte koji će imati diskreciona mesta odlučivanja jednog čoveka, makar on bio i ministar finansija ili bilo koji drugi ministar. Nije dobro dozvoliti članom zakona diskreciono pravo jednom članu Vlade, da može, maltene, dnevno da tumači odredbe čitavog niza zakona ili Ustava, za izvršavanje definisanih obaveza Republike, pri čemu to tumačenje može da bude mnogo široko, jer tu se kriju dva nivoa zloupotrebe. Ne kažem da će ministar finansija koji danas sedi u Vladi posegnuti za ovim instrumentom da izvrši zloupotrebu, ali još jednom napominjem, nije dobro da postoji mesto u zakonu gde se jednom čoveku, jednom pojedincu, ogromna sredstva koja se raspodeljuju iz budžeta Republike Srbije ka lokalnoj upravi, dozvoljava da ih svojom odlukom trenutno zaustavi. Prvi nivo zloupotrebe jeste politički. O tome sam maločas govorio. To znači, ako mi se ne dopada lokalna samouprava, ako ni koalicija ne funkcioniše kako valja, a u njoj slučajno sedi moja politička partija, imam štap na koji način mogu da dresiram tu političku koaliciju u lokalnoj samoupravi i to može sutra da bude iskorišćeno. Molim vas, poslanici, pogotovo poslanici većine, da dobro razmislite o ovom članu zakona, jer on nije dobar, nezavisno od toga da li smo mi u poziciji ili u opoziciji. Nije dobro za bilo koju vladu da postoje diskreciona mesta odlučivanja, a pogotovo kada je u pitanju raspodela budžetskih sredstava. Drugi nivo zloupotrebe jeste tamo gde politička koalicija na vlasti u Beogradu, odnosno na nivou Srbije, nema vlast u pojedinim lokalnim samoupravama. To smo do sada mogli već i da vidimo. Na kraju krajeva, kada smo početkom ove godine usvajali program raspodele finansijskih sredstava iz budžeta, kad su volšebno, nekim čudom, neki gradovi, mimo kriterijuma koji su definisani zakonom, dobijali više novca od gradova gde se nalazi opozicija Republičkoj vladi na vlasti. Prema tome, ako imamo ta dva nivoa potencijalnih zloupotreba, kao izvorište koje se nalazi u ovom članu 3. zakona, to nije dobro. O drugim nivoima neću ni da govorim. Ovde se radi o javnim finansijama Republike Srbije, ne radi se o ličnim finansijama jednog čoveka, niti se radi o ličnim finansijama jedne političke grupacije. Verujte mi, sve političke partije moraju da budu zainteresovane da se donese zakon koji neće sadržati diskreciona mesta, jer danas je jedna vlast, sutra će biti druga vlast, za pet-šest godina biće neka treća vlast. Mi ćemo biti na političkoj sceni kao opozicija ili pozicija, što je, verujte mi, ako ste ozbiljni igrači na političkoj sceni, ako ozbiljno učestvujete, potpuno svejedno sa aspekta odgovornosti. Nije dobro da jedan zakon ponovo dolazi na dnevni red sutradan kad se bude promenila politička koalicija na vlasti. Ono drugo zašto sam želeo da iskoristim, pošto nisam bio jutros kada me je moj cenjeni kolega gospodin Ivica Dačić pomenuo u kontekstu nekakve revizije, još jednom moram da kažem, javnosti radi, da sa firmom "Deloitte and touche" apsolutno nemam nikakve veze od 24. januara 2001. godine. Tog 24. januara 2001. godine sam povukao sve svoje vlasničke uloge u firmi "Deloitte & touche". Inače, da bi javnost shvatila, više od 150 partnera su vlasnici "Deloitte & touche" u centralnoj Evropi, tako da je moje vlasništvo bilo na nivou od nekih 0,5% u tom deoničarskom društvu. To je urađeno ne zato što me je neki domaći zakon sprečavao da radim za neku drugu firmu dok sam ministar, kao što je bila praksa tokom 90-tih godina kada su socijalisti bili na vlasti, pa kad su im ključni direktori u državi bili na čelu Vlade, na pojedinim ministarskim mestima. Nego je to urađeno zbog moje lične odgovornosti i to je urađeno zbog pravila koja postoje u jednoj velikoj multinacionalnoj kompaniji kakav je "Deloitte & touche", jer je nespojivo da neko bude istovremeno u javnom servisu i da radi istovremeno za veliku multinacionalnu kompaniju. S druge strane, vrlo često se zloupotrebljava priča o tome šta je sve radio "Deloitte and Touche" tokom privatizacije. Molim Odbor za privatizaciju i predsednika Odbora za privatizaciju, gospodina Novakovića koji sedi ovde, da zatraži od Agencije za privatizaciju kompletan izveštaj a propo naknada koji su pojedini finansijski savetnici, konsultanti dobili tokom perioda od 2001. do 2004. godine dok sam bio ministar, pa ćete videti da li se nalazi u prvih 10 finansijskih savetnika koji su u tome učestvovali, a svakako se po kvalitetu i te kako nalazi ne u prvih 10, nego u prvih pet u zemlji Srbiji. Molim vas, da se ne bi više manipulisalo tom pričom i tim podacima, da Odbor za privatizaciju pripremi izveštaj i da javno iznese ovde na sednici Skupštine Republike Srbije. Hvala vam.
Hvala. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Da.) Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, pa narodni poslanik Goran Knežević.
Poštovane kolege narodni poslanici, od kolega koji su pre govorili o ovom članu zakona i o ovom amandmanu s pravom su izrečene ozbiljne primedbe na moguće zloupotrebe vezane za sprovođenje ovog člana zakona, jer jeste veoma značajno stvarno diskreciono pravo dati jednom čoveku, pravo da ocenjuje da li su ili nisu ugroženo funkcionisanje lokalne samouprave i da li to može sprečiti funkcionisanje lokalne samouprave i imati posledice po život ljudi i dati mu mogućnost da finansijskim kanalima onemogući funkcionisanje lokalne samouprave. Mislim da su kolege narodni poslanici, obadvojica, s pravom skrenuli pažnju na ovaj član zakona, mada mislim da formulacija amandmana nije odgovarajuća. Trebalo je naći drugi mehanizam ili predložiti neko rešenje koje bi bilo funkcionalno. Ovo iz razloga što smo, hvala bogu, u 15 godina višestranačke Srbije imali puno puta priliku da vidimo kako lokalna samouprava funkcioniše i kako se republička vlast odnosi prema lokalnoj samoupravi. Verujte mi, stvarno mislim da kolega Vlahović, on lično možda i iskreno govori kada ukazuje na mogućnost zloupotrebe. Kada je u pitanju njegova stranka, ta ocena ne stoji. Pogledajte grad Beograd, pogledajte kako se gradska vlast odnosi prema lokalnim samoupravama i onda ćete videti koliko su ovo prazne reči. Prazne su reči, jer jedan gradski sekretar za finansije uzima sebi za pravo da tumači statut grada Beograda, poslovnik o radu jedne opštine, Zakon o lokalnoj samoupravi. Uzmite primer Surčina. Tamo je na legalan način sazvana jedna sednica skupštine opštine. Predsednik SO je bio bolestan, zamenik je na legalan način, a koristeći odredbe Poslovnika, otkazao tu sednicu SO. Grupa odbornika, nezadovoljnih takvim načinom otkazivanja sednice i generalno odnosima u opštinije, da kažem, na poljani održala sednicu i sebe proglasila skupštinskom većinom, kolega kaže u kafani, svejedno, van zgrade SO, i sebe proglasila skupštinskom većinom i sada traži da upravlja lokalnom samoupravom. Pre svega, u lokalnoj samoupravi u Srbiji, a dao bog ima opština dosta, odnos većine i manjine se brzo menja i to je nešto što je specifičnost lokalne samouprave. Nikada na nivou jedne lokalne samouprave ne treba praviti pitanje od toga ko je u jednom trenutku većina, a ko je manjina. Zanimljivo je da je ovde sednica SO zakazana legalno, otkazana legalno, a nije od strane te grupe odbornika u skladu sa Poslovnikom podneta inicijativa za održavanje nove sednice. Ne, oni su se samo sastali na poljani, u kafani, sebe proglasili skupštinskom većinom, a mediji to zdušno podržali i njih promovišu kao skupštinsku većinu i onda imamo situaciju koja je vezana za ovaj član zakona. Onda jedan gradski sekretar sebi uzme za pravo i kaže mi, nećemo da odobrimo u gradu transfer sredstava, a pazite to je za maj, mi sada pričamo o julu, neće da odobri transfer sredstava za maj, zato što smo mi procenili da tamo funkcioniše nelegalna većina. Ko je taj čovek koji ima pravo na nivou grada Beograda da jednoj gradskoj opštini uskrati mogućnost da lokalna samouprava radi. Ko je? On je, naravno, predstavnik DS i u ovom slučaju je reč o klasično političkom interesu i zloupotrebi ovlašćenja koje on ima, a ovlašćenja mu nisu ta. Jednostavno, da oni pokažu ko je gazda u gradu. A da je ta većina navodna zakazala sednicu SO u skladu sa poslovnikom, možda mi danas o ovome ne bismo ni pričali. Nova neka skupštinska većina bi izabrala jednog između sebe kao predsednika SO i SO bi nastavila dalje da radi. Ne, oni ne žele da koriste odredbe poslovnika, oni ne žele da koriste statut grada Beograda, oni ne žele da koriste odredbe Zakona o lokalnoj samoupravi. Oni su sebe proglasili skupštinskom većinom i misle da to može da funkcioniše. Poenta cele ove priče je zloupotreba sredstava u političke svrhe. Ovo je eklatantan primer zloupotrebe koju je jedan pripadnik DS učinio prema lokalnoj samoupravi jedne gradske opštine, a reč je o Surčinu, to jejedna nova gradska opština. Ovakvih primera je bilo i kada je reč o SO Zvezdara. Opet je DS, kada je izgubila većinu, samovoljno prestala da prebacuje novac za potrebe funkcionisanja lokalne samouprave. Zato kažem, možda gospodin Vlahović stvarno iskreno misli kada ovo govori, ali njegova stranka ne radi tako. Naprotiv, ona radi potpuno obrnuto. Uostalom, o kakvoj je zloupotrebi reč, možda najbolje potvrđuje ono što se zbivalo u lokalnoj samoupravi od 2001. do 2003. godine, kada je za nepunih tri godine, baš koristeći te odredbe koje su opšteg karaktera i mogu se tumačiti na različiti način, ugroženo funkcionisanje lokalne samouprave. Tada je Vlada, odnosno dve vlade DOS-a su tada za nepune tri godine uvele 35 prinudnih uprava u SO u Srbiji i na najgrublji mogući način zloupotrebile prava građana da biraju i da budu birani. Zašto? Zato što su krizni štabovi tada upadali u opštine, proglasili sebe skupštinskom većinom, imali su svog resornog ministra koji je ta rešenja potpisivao kako je kome odgovaralo i onda se lokalna samouprava gurala u stranu. Prava građana, ko to još o tome brine, a jednostavno na jedan potpuno nedemokratski način se menjala suština, pravo građana da biraju i da budu izabrani ili da funkcioniše lokalna samouprava. Znači, molio bih, a reč je o veoma važnom članu zakona, mislim da amandmanom nije dobro reći samo ovako - briše se. Daleko bi bolje bilo da je nađen drugi mehanizam i da se vidi kako se može ovo pravo ministra, ako hoćete, ograničiti ili da se nađe neki mehanizam, jer mi pominjemo ministra, a ja vam govorim o gradskom sekretaru. Znači, kakav ministar, ovde je reč o gradskom sekretaru za finansije koji je sebi uzeo za pravo da ne prebacuje novac jednoj gradskoj opštini i to za mesec maj. Onda, možete misliti o kakvim je zloupotrebama reč. Kada je reč o ovom drugom pitanju, Odbor za finansije Narodne skupštine Republike Srbije će, kako je rekao gospodin Dinkić, dobiti svu potrebnu dokumentaciju, pa ćemo onda videti šta je ko ponudio i kako stoje stvari oko budžeta za 2002, 2003. i 2004. godinu. Mislim da je dobar predlog da Narodna skupština odlučuje o tome ko će izvršiti revizije završnih računa za 2002, 2003. i 2004. godinu. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Goran Knežević, pa narodni poslanik Nenad Bogdanović. Hoćete repliku, gospodine Bogdanoviću? (Da.) Znači, onda replika, narodni poslanik Nenad Bogdanović. Izvolite.
Dame i gospodo, juče sam mislio da će to biti incident, onako, nekome je palo na pamet da priča neistine, što se, naravno, često dešava ovde u Skupštini, pa nisam našao za potrebno da reagujem. Ali, to se pretvara u jednu serijsku priču, i ovaj put, što je vrlo interesantno, o tome pričaju socijalisti. Uzmimo opštinu Surčin, koliko znam donedavno predsednik opštine bio je iz SRS. (Žarko Obradović, sa mesta: Kakve veze ima ko je predsednik?) Da li možete da me zaštitite od ovih upadica?
Moraćete sami da se zaštitite. Izvolite.
Zamolio bih predsedavajućeg da mi omogući da govorim. Mogu da čekam, nije nikakav problem.
Upozoravam sve da govorniku ne dobacujete. To je ono što mogu, vi izvolite nastavite.
Znači, u opštini Surčin se desilo nešto što se u Beogradu dešava, šta da radimo. Znači, kad god se desilo da su SRS i SPS preuzeli vlast, nije bilo nikakvih problema. Oni prethodni su predali ključeve, iselili se iz opštine, pustili one koji su došli na vlast. Šta sada imamo? Kada se desi da SRS i SPS u Beogradu izgube vlast, onda oni imaju tehnologiju koja je vrlo interesantna. Prvo, ne dozvoljavaju ljudima da preuzmu vlast. Zatim, javljaju se kao građanska lica i traže od mene, kao gradonačelnika Beograda, da im uplatim novac za funkcionisanje, za nešto za šta oni nemaju nikakva prava. Molim vas, zamolio sam, sa Gradskom skupštinom, gospodu iz SRS i SPS-a - prestanite sa tužibabisanjem; samo se time bavite. Jednostavno, kada izgubite vlast, predajte vlast; kada dobijete vlast, uzmite vlast i nema nikakvog problema. Podsetio bih vas, opština Zemun, predsednik opštine je iz SRS. Ta opština funkcioniše bez ikakvog problema. Nikada nije imala veći suficit u svom budžetu u prethodnih deset godina. Grad redovno, na svaki zahtev opštine Zemun, daje saglasnost, bez ikakvog problema, i davaće i dalje, jer je to naš princip za sve opštine. Opština Sopot, isto nema nikoga ko je u gradskoj vlasti da vlada, nema nikakvih problema, ako ste primetili, pre par dana smo 20 miliona odvojili posebnog novca za sređivanje ulica. Opština Grocka, u ovom trenutku ima vlast i nema nikakvog problema. Sa opštinom Grocka funkcionišemo normalno. Ali, tamo gde ljudi nisu na vlasti, a zna se gde nisu na vlasti: Zvezdari i Surčinu. Mi smo imali skupštine koje su prethodnu vlast smenile. Nemojte da se ljutite na mene. Kakve to veze ima sa mnom?Zašto koristite ovu govornicu da govorite neistine, da saopštavate ljudima ono što nije tačno. Znači, onog trenutka kada se predaju pečati, kada se izađe iz opštine, kada se prepusti vlast onima koje je skupština izabrala, potpuno će normalno nastaviti opština da funkcioniše. (Predsedavajući: Vreme, gospodine Bogdanoviću.) Molim vas, koristim ovu govornicu, da ne radite na štetu građana iz opštine Surčin. Ovo što radite, nanosite štetu. Predajte vlast, jer ste izgubili. Nije to ništa strašno.
Hvala. Po Poslovniku, za reč se javio narodni poslanik Žarko Obradović.
Hvala vam, gospodine predsedavajući. Koristim odredbe Poslovnika i pogrešno tumačenje. Čuli ste gospodina Bogdanovića. On se javio za repliku povodom mog izlaganja. Prva rečenica mu je bila - predsednik skupštine opštine je radikal; tamo su socijalisti. To upravo potvrđuje politički motivisan odnos prema toj lokalnoj samoupravi. Gospodine Bogdanoviću, nije ovde reč ko je većina ko je manjina. Ovde je reč o zloupotrebi lokalne samouprave grada Beograda prema jednoj gradskoj opštini. Uopšte nije važno ko je većina ko je manjina. Ali, postoji način da se utvrdi ta većina i manjina, a to se zove: Zakon o lokalnoj samoupravi, Statut grada Beograda, Poslovnik o radu Skupštine opštine. Sednica Skupštine opštine Surčin je zakazana i otkazana u skladu sa odredbama Poslovnika. Grupa ljudi se sastala u kafani i sebe proglasila većinom i dobila je fantastičnu medijsku podršku navodnih demokratskih medija. Onda se javlja jedan gradski sekretar i kaže - nećemo mi da damo pare. Kada pominjete odredbe, poštenje, tumačenje, da li je ta grupa odbornika tražila sazivanje nove sednice? Naravno da nije. Dok se na skupštini opštine ne utvrdi ko je većina, ko je manjina, niko sebe ne može proglašavati većinom ili manjinom. Ne može, gospodine Bogdanoviću, to bi vama trebalo da bude jasno. Predsednik ste Skupštine grada Beograda i valjda bi vam trebalo da bude jasno da se ne može na ulici, u kafani neko proglasiti skupštinskom većinom. U sali skupštine opštine glasanjem će se utvrditi ko je većina, ko je manjina. Ali, ta sednica treba da bude zakazana u skladu sa odredbama poslovnika o radu skupštine opštine. U ovom slučaju, to nije reč, nego su se sastali u kafani, sebe proglasili većinom, a vi ste rekli: "Građanska lica, da im ja uplatim novac". Upravo vi pokazujete kako se zloupotrebljavaju prava koja vam zakon daje. Ko ste vi da konstatujete da li lokalna samouprava Skupštine opštine Surčin funkcioniše na pravi način? Ko ste vi? Vi ste gradonačelnik grada Beograda. Kako vi možete da konstatujete da li je tamo na legalan način izabrana jedna lokalna vlast ili ne? Valjda postoji Ministarstvo za državnu i lokalnu samoupravu. Ko ste vi da odlučujete o tome da li je neko većina ili manjina? Vidite koliko ste vi duboko ušli u te političke vode. Inače, kada pominjete Grocku, treba da znate da se tamo talasalo, bilo je određenih problema, pa je predsednik Skupštine opštine odložio sednicu na mesec dana; u međuvremenu, grupa odbornika je tražila, u skladu sa odredbama poslovnika, da se održi nova sednica i na toj novoj sednici je utvrđeno koja je skupštinska većina. Ovde takav slučaj nemamo. Mi imamo grupu ljudi koji su u kafanu seli, izabrali između sebe jednog, mediji ih proglasili, i vi očigledno, za skupštinsku većinu i sada uzimate sebi za pravo da ne uplaćujete Skupštini opštine Surčin sredstva za maj; pazite - za maj. Jednostavno, zloupotrebljavate prava koja imate i ne uplaćujete novac Skupštini opštine Surčin. Molim vas, neka se održi sednica u skladu sa odredbama poslovnika, neka se utvrdi skupštinska većina, bože moj, neće se ništa u Srbiji desiti time što će se u jednoj skupštini opštine u Srbiji promeniti lokalna vlast. Samo to treba da se uradi na zakonom i poslovnikom predviđen način, i ništa drugo.
Hvala. Po Poslovniku, prvo se javio narodni poslanik Momir Marković. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, Poslovnik, član 104, poslanik je dužan da govori istinu, da ne čitam dalje ovaj član. Jeste gospodine Bogdanović – izvinite, povuklo me ovo, jer je vaš rekao, gospodin Petrović i Bogdanović, pa i ja kažem, gospodin – jeste, lepo se sarađuje sa Skupštinom opštine Zemun od trenutka kada ste finansijsku stranu te saradnje osakatili prilikom podele sredstava. Kada se izračuna kolike su plate zaposlenih, koliki su materijalni troškovi zaposlenih, Skupštini opštine Zemun je za investicije ostalo 5,5 miliona dinara, to je 20 metara puta, odnosno 50 metara vodovoda itd. Što se tiče Surčina, gospodin Obradović je apsolutno u pravu. Predsednik opštine se razboleo, zamenik predsednika Skupštine opštine otkazao je već zakazanu sednicu, grupa, među njima "nn" lica, nisu svi bili odbornici, u kafiću ispred zgrade održi sastanak, izaberu se, raspodele funkcije itd. Suština problema u Surčinu je u tome što ste vi tu opštinu i napravili ne bi li odvojili deo biračkog tela, koji je inače uvek glasao za SRS. To je jedan razlog. Drugi razlog je što se vrši privatizacija PIK-ove zemlje, nekoliko stotina hektara, tu opština učestvuje u svemu tome, a na tu zemlju su bacili oko Krmivo produkt, kandidat za zamenika predsednika Skupštine opštine, koga sada imate, Vojice Janoševića, i još jedna grupa ljudi iz Surčina okupljena oko zaštićenog svedoka, ne smem ime da mu pomenem. Prema tome, gospodine Bogdanoviću, od maja SO Surčin nema sredstava sa kojima bi mogla da radi danas. Uzmite kalendar, pogledajte koji je dan i vidite koliko je već trebalo da isplatite toj skupštini opštine. Što se tiče smene vlasti, što se tiče utvrđivanja većine, to tek treba da se utvrdi. Ima tu još štošta, ali prepustite vi to neka urade odbornici u SO Surčin. Odrešite malo kesu. Vi kritikujete Dinkića, a isto se ponašate. Razlika između vas i njega nema, jedino što je on na nivou Srbije ministar, a vi ste u Beogradu gradonačelnik. I jedan i drugi ste stisnuli kesu državnih para i samo ako može blizu sebi negde da curi, tu može, ako ne, nikom ništa.
Narodni poslanik Nenad Bogdanović. Po kom osnovu, gospodine Bogdanoviću?
Po Poslovniku, član 104. Isto kao gospodin Marković, pogrešno tumačenje iz svega onoga što sledi. Stvarno sam vas pažljivo slušao i vi upravo meni savetujete sa ove govornice da radim što inače radim. Zahvaljujem vam se što i gospodin Obradović, i vi, gospodine Markoviću, od mene tražite, ali da radim ono što treba da radim. Znači, to što vi od ovoga pravite šalu, za mene nije šala. To što vi od ovoga pokušavate da napravite nešto smešno, za mene uopšte nije smešno. Nedopustivo je da se to događa u opštini u kojoj je većina, a zna se šta je većina skupštine, imate 19 odbornika, 10 je potpisalo da su održali skupštinu, mi smo tražili pismeni iskaz od njih, održala sednicu skupštine, zakazanu, na koju nije došao predsednik. Vi ste potpuno u pravu. To neka utvrđuje Ministarstvo posle toga, time se ne bavim. (Nataša Jovanović, sa mesta: Sad se upravo sa govornice baviš.) Da li možete da mi dozvolite da završim? Molim vas da mi dozvolite da završim. Posle izađite, pa slobodno nastavite, nema nikakvog problema. Znači, imamo jasnu situaciju. Šta su uradili oni koji su izgubili vlast? Zaključali opštinu, kao i na Zvezdari. Stavili pečate u džepove, negde nestali, niko živ ne može da ih nađe i onda dobijam pismo od lica koje više nije funkcioner u opštini da se uplati novac opštini. Ne može tako. To ne može nijedna ozbiljna vlast da radi. Gospodo radikali i gospodo iz SPS-a, kada izgubite vlast, predajte je onim ljudima koji su izabrani na skupštini da budu vlast, do trenutka dok je ponovo ne dobijete ili dok vam ministarstvo ne ospori da ta vlast nije ispravna. Tako se radi u normalnom svetu. Dalje neću polemisati, jer ovo nema nikakvog smisla. Nikada iz gradske kase ni dinar neću dati licima koja nisu funkcioneri, koji se lažno predstavljaju. Vi možete ovde o tome da pričate sledeća tri dana, za mene je ta priča završena.
Gospodin Šarović, po Poslovniku se javio. Pretpostavljam isti član.
Isti član. Dame i gospodo narodni poslanici, očigledno je da je gospodin Bogdanović, osim kravate, zaboravio i još ponešto. Vi biste, kao gradonačelnik Beograda, trebalo da znate pre svega da je ovo prvi saziv u kome funkcioniše SO Surčin i ne znam ko je to onda mogao nama da da ključeve od opštine. Dve su stvari. Ovo je prvi saziv, a druga je stvar da ne postoji opština. To je novoformirana opština, koja još uvek nema čak ni zgradu i ono što je tu bitno je to da su nama vlast dali građani opštine Surčin. Vlast nije nešto što može da se izgubi. Nije to petoparac, pa da može da propadne kroz džep, pa da se izgubi, niti smo mi vlast tu izgubili. Ukoliko već hoćete da pričate o činjenicama, onda pričajte šta se dešavalo na osnovu Poslovnika o radu Skupštine opštine Surčin. Vi kažete da je 10 lica potpisalo nekakvu izjavu da su oni održali sednicu Skupštine opštine. Kao prvo, trebalo bi da znate i to da u SO Surčin postoji ukupno 21 odbornik, pa samim tim 10 lica ni na koj način ne može da ima većinu i ne može da ima kvorum da održi bilo kakvu sednicu Skupštine opštine, niti da donosi bilo kakve odluke. To ne može da bude dobro. Kada se sednica drži u kafani, onda, gospodine Bogdanoviću, može samo pečenje da bude dobro. Ne može ništa što iz toga proistekne da bude dobro, niti te odluke mogu da budu validne, niti je vaše pravo i dužnost da vi dajete bilo kojim licima bilo kakve pare. Ono što je vaša dužnost bila jeste da SO Surčin na taj žiro račun uplatite sredstva koja ste bili dužni da uplatite i zbog ove vaše uzurpacije jedino gube građani opštine Surčin i zaposleni u opštini, jer su oni ti koji ne mogu zbog vašeg bahatog ponašanja da dobiju plate već dva meseca. Ako ćete da pričate o Skupštini opštine Zvezdara i to je gospodine Bogdanoviću veoma dobar primer kako se predstavnici SRS demokratski ponašaju. Mi smo na najdemokratskiji mogući način osvojili vlast u Skupštini opštine Zvezdara, ispoštovali smo sve ono što je trebalo da bude ispoštovano po Poslovniku. To je Poslovnik koji je vaša opštinska većina na početku ovog saziva donela. Mi smo i tada bili protiv toga Poslovnika, jer on daje prevelika ovlašćenja predsedniku opštine, ali vi ste to pravili po svojoj meri i mislili ste da ćete večito biti na vlasti, da ćete večito imati predsednika SO Zvezdara. Gospodin Stojmirović je iskoristio pravo koje mu Poslovnik daje i on je sednicu, zakazanu za 28. jun, odložio. Dakle, u skladu sa Poslovnikom koji ste vi doneli. Vi ste se i tu krajnje nedemokratski poneli, niste mogli da izdržite, opet ste na silu prigrabili vlast. Činjenica je da mi iz dana u dan u sve više beogradskih opština vladamo. Na početku je to bio Zemun, u prethodnom sazivu na prethodnim lokalnim izborima, pa je onda to sada i Zemun, i Surčin, i Sopot, i Grocka, i Zvezdara, a u sledećem ćemo verovatno imati desetak, i to je jednostavno ono što građani žele.
Replika, prvo narodni poslanik Žarko Obradović, pa replika narodni poslanik Nenad Bogdanović.
Koristim pravo na repliku. Gospodin Bogdanović me je pomenuo. Mislim da je on najbolje u svom izlaganju pokazao kako on razume Zakon o lokalnoj samoupravi i funkciju koju vrši. Znači, ono što je u interesu moje stranke, to je u redu, što je u interesu demokrata, to je u redu, a sve što nije u interesu demokrata, to nije u redu i nije u skladu sa zakonom. Gradonačelnik grada Beograda nije ovlašćen da tumači odredbe Zakona o lokalnoj samoupravi niti da utvrđuje ko je u nekoj od opština grada Beograda većina, a ko manjina. Ovde je suštinska stvar da je sednica za 28. jun zakazana i otkazana u skladu sa odredbama Poslovnika o radu Skupštine opštine Surčin. To je cela priča. Suština da je gradski, kako se već zove, sekretar, čovek zadužen za finansije, neki gospodin Bajec, uzeo sebi za pravo, po nalogu DS, da ne prebaci sredstva za funkcionisanje te skupštine opštine za maj. U sali SO mora da se utvrdi ko je većina, a ko je manjina. To ne može raditi ni DS, to ne mogu ni ja, to ne može bilo ko od ovde prisutnih poslanika. U sali SO Surčin će se utvrditi ko je većina. Kada se zakaže sednica SO, ukoliko ta navodna većina to bude tražila u skladu sa odredbama poslovnika, ili ukoliko, naravno, predsednik SO, ako se vratio iz bolnice i ako je zdrav, zakaže SO. Zna se, ukoliko se sednice SO ne budu održavale u predviđenom roku, opet u Zakonu o lokalnoj samoupravi imaju određene odredbe koje i to pitanje regulišu. Ne može gradska vlast, ne može DS, uzeti sebi za pravo, kao što je to uradila, da ona sprečava prebacivanje sredstava i da ona daje tumačenje ko je tu legalan, a ko je nelegalan. Znam, DS ima medije pod svojom rukom i oni su zdušno ovih dana objašnjavali svima nama kako je to sasvim u redu. Nije u redu i nije tačno, dok se ne sazove skupština u skladu sa odredbama poslovnika – to, naravno, ljudi iz DS, gospodin Bogdanović, odlično znaju, ali neće da prevale preko usta – dok se ne sazove sednica SO u skladu sa odredbama poslovnika i na samoj sednici SO se ne utvrdi ko je većina, a ko manjina, sve ostalo je stvar politike. Nažalost, to pokazuje i licemerje DS oko ovog amandmana. Oni prigovaraju ministru na moguću zloupotrebu, a oni u praksi prave apsolutnu zloupotrebu, i to je to dvostruko lice koje se redovno pokazuje.
Replika, narodni poslanik Nenad Bogdanović.
Stvarno nije strašno izgubiti vlast. Uopšte ne razumem, dakle, zašto je za SRS i za SPS toliki problem izgubiti vlast u nekoj opštini i jedino gde vi izgubite vlast postoje problemi. Gde drugi izgube vlast, oni se lepo povuku, prepuste onima koji dobiju i to je potpuno normalno ponašanje. Sada razumem neke druge stvari, znam da mladi gospodin sa kravatom, koji je ponosan što je danas stavio kravatu, da on ima velikih problema i razumem ga. Ovo što se dešava SRS u Beogradu nije jednostavno, ali to vi morate unutar vaše stranke da rešavate. Mi vam se nećemo mešati u to. Zašto vas toliki odbornici sada napuštaju. Vi ste prvi uradili u Zemunu ono što drugima zamerate, jer kupili ste dva odbornika jedne druge stranke da bi dobili vlast. Niko nije pravio problem oko toga, rekli su, u redu, kupili ste, neka vam vlast. Vi to stalno, vi kada to uradite to je dobro, to je onako junački, radikalski, a vas napuštaju na Savskom vencu, Obrenovcu, Lazarevcu, više ne znam gde vas napuštaju odbornici. Vi ćete do kraja ovog mandata ostati bez pola odbornika. To je vaš problem. Nemojte nas da okrivljujete, ljudi, što skupština izabere drugog predsednika opštine, a ne nekog vašeg. Što se mene tiče, ponovo ponavljam, nikada neću biti arbitar. Gospodine Obradoviću, imam zvaničan zapisnik sa skupštine, to imaju službe Skupštine grada i vi to znate, gde je skupština u svom sazivu izabrala novog predsednika i novog potpredsednika. Oni koji su na silu ušli u neke prostorije, provaljivali u njih, sada su ih zaključali i sada ne dopuštaju nikom živom da uđe. Ne može tako, ne može to tako, molim vas. Pustite ministarstvo da donese odluku, kako ministarstvo donese odluku, mi ćemo to poštovati. Nemam problem te vrste. Dakle, kako ministarstvo donese odluku, to ću poštovati. Dok ministarstvo ne donese odluku koju vi očekujete, pustite one koji su izabrani da vrše vlast, nemojte da nanosite štetu građanima Surčina, molim vas. Više se neću javljati.
Po Poslovniku, narodni poslanik Nemanja Šarović.
Gospodine Bogdanoviću, vi ste i prethodni put rekli da se više nećete javljati, pa ste se, naravno, javili. Možete, naravno, i ponovo, ali opet ste malo zamenili teze. Dakle, samo tamo gde vi preuzimate vlast, tamo su problemi, a ne tamo gde neko gubi vlast. Zašto? Zato što vi vlast preuzimate divljački, preuzimate mimo poslovnika, preuzimate nedemokratski. Vi ste ti koji vlast preuzimaju po kafanama i po poljanama. Što se tiče toga gde mi gubimo odbornike, da li nas neko napušta ili ne napušta, nemojte vi da se brinete ko je taj ko napušta nas i gde smo mi izgubili odbornike. Trebalo bi da znate da je to u stranci koja je demokratski unutrašnji uređena, dakle, kao što je to SRS, jedan sasvim normalan i prirodan proces i nema ništa normalnije nego da sa svakog drveta otpadne poneka trula jabuka. Ono što je ovde suština priče jeste da vi, umesto da bežite od te truleži, vi na tu trulež jurite, uzimate, grlite i hvalite se. Znači, ukoliko vi mislite da će bilo ko od tih ko je otpao iz SRS moći da doprinese DS, ukoliko će tu doživeti neku novu mladost, ukoliko će tu biti jedan od boljih, a kod nas je bio truo, nemam ništa čak ni protiv toga. Vi morate da poštujete poslovnike skupština opština. Nama, naravno, nije problem i ponosni smo na to što ponegde isključimo nekog odbornika i upravo je to najbolji dokaz da nam nije samo do vlasti, već smo spremni da žrtvujemo jedno ili dva mesta nego da žrtvujemo principe. Ovde ste čak u slučaju Surčina otvoreno priznali da je ovaj gospodin, koga ste poželeli da izaberete za predsednika opštine, da je to bio jedan i jedini uslov. Tu se najbolje vidi razlika između SRS i DS. Mi smo došli na vlast, ali mi želimo vlast i u narednom mandatu i zbog toga nismo hteli da pogazimo naše principe i da omogućimo dotičnom gospodinu da se lično okoristi. Dakle, nama je to bilo mnogo važnije, a vi ste pristali na to da ispunite njemu želju da bude predsednik opštine, da se lično okoristi, jer vam je najvažnije ono što možete da otmete u ovom trenutku. To je jedina principijelna razlika između vas i nas. Hvala.
Po kom osnovu, gospodine Vlahoviću? Prvo po Poslovniku Aleksandar Vlahović.
Dakle, javljam se za reč po članu 104. novog Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije, a kao ovlašćeni predstavnik DS. Prethodni govornik je neopravdano optužio DS da vlast preuzima divljački. Mogu da razumem frustraciju koju stranka koju on predstavlja ima i koja je stečena u proteklih nekoliko godina, jer zaista ne razumem da li je divljaštvo glatka pobeda predsednika Tadića na predsedničkim izborima, da li je divljaštvo, uzgred da pomenem, nad kandidatom poslaničke grupe, odnosno stranke koju je prethodni govornik predstavljao, da li je divljaštvo glatka pobeda naših kandidata gospodina Nenada Bogdanovića na gradskim izborima, da li je divljaštvo činjenica to što DS već godinama unazad u protekle dve godine ostvaruje najbolje izborne rezultate. Žao mi je ako to shvatate kao divljaštvo i ono što će se tek desiti, a to je pobeda DS na vanrednim parlamentarnim izborima. To je najviši stepen demokratije. DS zna da pobeđuje, ume da podnese poraze, a kada gubi da se ponaša dostojanstveno, zna da sagleda svoje greške, da ih ispravi, ali ne menja suštinu svoje politike i zato građani DS prepoznaju kao jedinu istinsku snagu koja ovu zemlju može da gura snažno ka EU. Zbog toga, kako god da shvatate demokratsko ponašanje Demokratske stranke, ako smatrate da su redovne pobede Demokratske stranke divljaštvo, to je vaš problem, mogu samo da kažem da ćemo mi to i dalje nastaviti.
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, replika.
Ove krupne reči su u stvari namera da se pobegne od suštine, a ovde je suština da se Skupština opštine Surčin zakazana i otkazana u skladu sa odredbama Poslovnika o radu Skupštine opštine Surčin i da se grupa ljudi sastala u kafani, sebe proglasila većinom, napisala jedno pismo gradonačelniku i rekla - mi smo sada većina, a on naravno oberučke jedva dočekao i uzeo on da odlučuje kome će prebaciti sredstva za finansiranje. Klasičan primer zloupotrebe, klasičan primer licemerja, klasičan primer dvostrukog odnosa i onda priča o velikim principima, o demokratskim vrednostima, o velikim ciljevima, sve to pada u vodu pred jednom prostom činjenicom da je Skupština opštine zakazana i otkazana u skladu sa odredbama Poslovnika. Ta navodna većina nije tražila zakazivanje nove sednice u skladu sa odredbama Poslovnika. Krajem avgusta, koliko znam, ističe rok od tri meseca kada se Skupština opštine mora održati. Možda će se tada, ako u međuvremenu ta navodna većina ne zakaže sednicu Skupštine opštine u skladu sa odredbama Poslovnika, morati održati sednica i tada će se možda konstatovati ovo o čemu gospodin Bogdanović priča, da su ti ljudi napravili novu skupštinsku većinu. Onda ćemo znati da oni jesu većina. Postavlja se pitanje šta sa uskraćivanjem sredstava SO Surčin, zaposlenima i svim poslovima koje lokalna samouprava vrši na tom području, šta sa tim ljudima koji će biti uskraćeni zato što sredstva nisu prebačena. Znači, gospodin Bogdanović je uzeo sebi za pravo da tumači odredbe poslovnika, statuta i Zakon o lokalnoj samoupravi. Čak je upotrebio jednu ružnu insinuaciju da će ministarstvo doneti odluku. Uopšte ne znam šta će ministarstvo odlučiti. Kada bih bio u situaciji predložio bih ministarstvu da stvori uslove da se održi sednica skupštine opštine, pa da se uz prisustvo svih izabranih odbornika SO Surčin utvrdi ko je većina, a ko manjina. Ne može bilo koji pojedinac uzimati sebi za pravo da tumači odredbe poslovnika, statuta, zakona, a ne može pogotovo Demokratska stranka na ovakav način da uskraćuje funkcionisanje lokalne samouprave u jednoj od beogradskih opština, kao što je Surčin.
Povodom amandmana reč ima narodni poslanik Goran Knežević, pa Zoran Krasić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto smo se lepo ispričali o ovim interesantnim temama, pokušao bih da se vrati na ovo što je manje interesantno izgleda, a to su izmene i dopune Zakona o budžetskom sistemu. Kolega Vlahović je govorio o amandmanu na član 3. Predloga zakona. Podsetio bih na neke opšte stvari, a to je tretman uopšte lokalnih samouprava kod Vlade Republike Srbije. Naime, Vlada Republike Srbije negde u aprilu u vidu zaključka prihvatila je informaciju o drugom izveštaju o toku sprovođenja akcionog plana za realizaciju prioriteta iz evropskog partnerstva, gde se kaže kod odeljka za Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu da je jedan od osnovnih zadataka iobavezausvojiti i sprovesti reforme decentralizacije i obezbediti lokalne kapacitete kako bi se omogućilo efikasno obavljanje administrativnih i finansijskih poslova. Znači, to je zaključak Vlade. U praksi je sve suprotno i sve se čini upravo da bi se lokalne samouprave što više oslabile. Moram da vas podsetim na novembar prošle godine kada smo donosili Zakon o budžetu, kada je praktično prvo usvojen Zakon o budžetu Republike Srbije, sa iznosom transfernih sredstava od tih 13,8 milijardi dinara, da bi se tek nekihdesetak dana kasnije pojavio Zakon o učešću gradova i opština u raspodeli tih transfernih sredstava. Znači, da smo kao lokalne samouprave stavljeni pred svršen čin, da nismo mogli uticati na iznose tih transfera i desilo se još nešto što je bilo, po nama, i to smo pomenuli onda, skandalozno, a to je da se po prvi put posle dugog niza vremena nisu pojavili kriterijumi za raspodelu tih transfernih sredstava. To je upravo ono na šta se naslanja ovaj amandman, naš amandman, i što pokušava da spreči, a to je raspodela sredstava prema političkoj podobnosti. Ako se sećate, tada se pojavilo nekih 70 amandmana u kojima se tražilo da se transferna sredstva nekim lokalnim samoupravama povećaju na uštrb Beograda, što naravno nije u redu, jer Beograd, kao najveći i kao glavni grad, povlači najveći iznos transfernih sredstava. Tada je ministar obećao kriterijume i rebalans budžeta, što se tiče lokalnih samouprava i to je trebalo da se desi do 31. marta, takvo je bilo obećanje. U ovom rebalansu, osim podataka da su trezori lokalnih samouprava ostvarili suficit, o tome nema ni reči. Čak i ovaj podatak oko suficita sredstava u lokalnim samoupravama ministar je rekao da od nekih pet milijardi preko četiri milijarde su ostvarili gradovi i to su isključivo izvorna sredstva, to se ne odnosi na druge izvore nego samo izvorna sredstva, pre svega od uređenja građevinskog zemljišta, znači od gradskih renti koje su iskoristili ti gradovi. Prema tome, sve ostale lokalne samouprave, njih 150 ili 160, ostvarile su svega tu jednu milijardu. Prema tome,ti podaci po meni nisu relevantni. U 2004. godini takođe nije poštovan budžetski kalendar. To se pokušava u ovoj godini ispraviti. Ove godine se malo zakasnilo sa memorandumom, no u Zakonu o budžetskom sistemu postoji još jedan termin, a to je revidiranje memoranduma tamo negde u oktobru, tako da će se to relativno uskladiti i biće u redu. Skrenuo bih pažnju na još jedan primer nebrige i nepoštovanja obećanja od strane Vlade prema lokalnim samoupravama. Naime, u proceduri je, kao što ste videli, Zakon o javnim preduzećima i obavljanju delatnosti od opšteg interesa. Osnovni cilj ovog zakona je, pre svega, ograničenje prava lokalnim samoupravama da određuju cene usluga i visinu zarada u javnim preduzećima koja osnivaju, što je totalno jedna decentralizacija. Ovaj akt predstavlja totalno ignorisanje lokalnih vlasti i Stalnekonferencije gradova kao njene asocijacije. Problem može da se pokaže i tamo gde su lokalne samouprave ostvarile kontakte sa donatorima, koji su svoje donacije uslovili praktično povećanjem cena u određenom roku na određeni ekonomski nivo, tako da se mogu i ta sredstva uskratiti. Ovim predlogom zakona čak su predviđene i sanckije u vidu stopiranja transfernih sredstava, o čemu nema reči u zakonu. Ponovo da se vratim konkretno na ovaj amandman. Sve ovo što se odnosilo na taj amandman regulisano je članom 7. Zakona, gde je predviđeno da ministar može privremeno da smanji, odnosno obustavi sredstva drugim nivoima lokalne vlasti, ukoliko se izvršavanjem sredstava koja su iz budžeta preneta drugim nivoima vlasti ugrozi izvršavanje Ustavom i posebnim zakonom utvrđenih obaveza Republike. O mogućnostima je govorio gospodin Vlahović. Samo bih rekao da, imajući u vidu redovne poslove koje obavljaju lokalne samouprave, njihove obaveze koje imaju, predložio bih kolegama da usvojimo ovaj amandman.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Šteta što je povodom ovog pogrešnog člana diskusija otišla u drugom pravcu, ali vidite šta se dosetio mlađani Dinkić, da promeni član 7. Zakona o budžetskom sistemu, i to tako što ima ideju da dogradi stav 4. koji bi trebalo da glasi: "Ukoliko se izvršavanjem sredstava koja se iz budžeta Republike prenose drugim nivoima vlasti..." Na šta on mislim ovde - ukoliko se izvršavanjem sredstava? Ovo može da znači - ukoliko trošenjem transferisanih sredstava. To je nepravilno, nejasno. On pati od tih nejasnih formulacija koje mu omogućavaju sve. Ako se misli "ukoliko se prenosom sredstava koja se iz budžeta Republike daju drugim nivoima vlasti", to su ta transferisana sredstva, "ugrozi izvršavanje Ustavom i posebnim zakonom utvrđenih obaveza Republike", kako je to moguće? Kako može transfer sredstava koja su budžetom planirani i data sa određenom dinamikom, da ugrozi ostvarivanje Ustavom i zakonom propisanih obaveza Republike Srbije? To je nemoguća kategorija. Evo, sada ću da vam dokažem šta je sve moguće kod mlađanog Dinkića. Vidite, za ovu godinu budžet je bio planiran sa 416 milijardi dinara i sistemski deficit, navodno nepokriven, oko 20 milijardi. Računamo da nema deficita. Znači, 416 milijardi je ukupan budžet. Za prvih šest meseci, ako idemo da je to mesečno 1/12, pa 6/12, dolazi se negde do, otprilike, 208 milijardi. Znači, 208 milijardi je trebalo da se nakupi za prvih šest meseci ove godine. Po izveštaju koji nam je dostavljen uz budžet, mi vidimo da je prikupljeno 189 milijardi. To je ono što je Ministarstvo finansija napisalo. Sada vi meni objasnite kako se tu pojavio suficit. Između 208 i 189 postoji 19 milijardi manjka, ali Mlađan Dinkić je našao suficit, on ne zna šta je minus, šta plus. To vam najavljujem, pošto će to biti jedan od sledećih članova, da ćete da vidite totalno neznanje šta je suficit, a šta deficit. Sada da se vratim, pošto je ovo dobra priprema za ovaj član koji je obuhvaćen ovim amandmanom povodom koga sam se javio. Znači, nezavisno od Narodne skupštine, koja je donela budžet, nezavisno od aproprijacija i onoga što stoji u razdelima, nezavisno od tromesečnih planova i dinamike izvršenja budžeta, ministru treba još jedno ovlašćenje, da on zaključi i da kaže: ne možemo da prebacimo ova sredstva, jer onda Republika ne može da ostvari svoje elementarne funkcije. Ljudi, vi tu situaciju već imate sa ovom besmislenom pričom o suficitu i deficitu, gde zabavljate naciju, zaluđujete naciju nekim pojmovima koji ne postoje u našoj budžetskoj realnosti. Vi ste sada strahovite pare dužni, što direktnim, što indirektnim korisnicima sredstava. Obezbeđujete likvidnost budžeta na jedvite jade, i kupovinom i prodajom hartija od vrednosti, zaduživanjima itd. Vi sada kažete, "ukoliko Republika ne može da ostvari svoje obaveze po osnovu Ustava i zakona". Pa, Republika nije ispunila svoje obaveze. Ako idete tom logikom i ovom čoveku date ovo ovlašćenje, on može da ukine sva transferisana sredstva, može da ukine sredstva svima. Ko sme ta ovlašćenja dati ministru finansija, nezavisno od toga što sad trenutno to radi Mlađan Dinkić. Ni jedan ministar finansija ne može da ima ovo ovlašćenje, jer se onda postavlja pitanje šta radi Skupština kad donosi budžet? Ko je napravio grešku? Ako je ministar napravio grešku u prihodima ili je napravio grešku u rashodima, dajte da se to ispravi, a ne sve i svašta da se napiše. Međutim, ovo ima svoj logički smisao, jer u jednom od sledećih članova, a izaći ću i povodom tog člana, ministar za sebe obezbeđuje pravo da može da preskoči lokalnu vlast i da nekome dodeli sredstva iz budžeta Republike. Naravno, dati su neki uslovi: ukoliko nema dovoljno sredstava ili se nešto tamo pojavi itd. To je ono: Davinić ode i kaže - dobićete 10 miliona, samo neka prođe G17 plus; Mlađa ode u njegovo Vlasotince - vi ćete to, pa ćemo to. Ovo gde je G17 plus na vlasti, tu može, tu ćemo malo više da registrujemo seljake, tu ćemo malo da odvojimo itd. Imamo simbiozu na nivou lokalne vlasti. Vidite, neke lokalne vlasti imaju problema sa transferisanim sredstvima koja idu iz budžeta Republike, a neke nemaju tih problema. Gde je matematika? Matematika je u G17 plus. Gde je G17 plus, nema problema sa finansiranjem. Ako G17 plus u lokalu nije na vlasti, biće problem sa finansiranjem. Čudim se povodom onih malopređašnjih replika, tu su pobrkane babe i žabe. Da li je Skupština održana u kafani, da li su se na fiskalnom računu njih desetorica potpisali da nisu za predsednika itd, nebitno je za budžet grada. Lokalna vlast ima svoj račun, zna se koliko mesečno treba Skupština grada da izdvoji za plate, za doprinose i to ide po svom automatizmu. To ne zavisi od kafanskog računa, niti zavisi ko je gradonačelnik, niti ko je predsednik opštine, ništa ne zavisi. Ima svoj budžetski automatizam. Tu se ispunjavaju one funkcije i one obaveze po osnovu javnih finansija. To ne može da zavisi od pojedinca. Kako može plata zaposlenom u opštini Surčin da zavisi od toga ko će biti predsednik opštine? To ne mogu da shvatim. Ali, ovde se iščašena tema stavi na dnevni red, na početku ove sednice. Pošto znam da ne odgovara ova rasprava, mnogo više ne odgovara rasprava o Zakonu o budžetskom sistemu, nego o Zakonu o rebalansu budžeta za 2005. godinu. Zašto? Zato što treba da ogolimo, da pokažemo kako se to radi, a ovako se ne radi ni u jednoj državi na kugli zemaljskoj. Ovde se zaboravljaju neke elementarne stvari. Za budžet i ovo što mi glasamo jedanput ili dva puta godišnje, a tiče se finansiranja države, da upotrebim tu generičku reč, za nas je najvažniji plan rashoda. Mi do tog nivoa dajemo ovlašćenje, Zakonom o budžetu, Vladi da može da troši državna sredstva. To je najvažnija stavka. Ovde kod nas je iščašeno, kaže se: suficit. Kakav suficit, ne ispunjavaš ni ovaj budžet, niti dinamički, niti po sredstvima. Onda se žvalavi već mesec dana, "prvi put u istoriji", pa nam je čitao ovde od 1881. godine do danas koje su vlade bile uspešne, koje države su zadužene, koje imaju deficite, suficite itd. Naravno, da Mlađa sad pokaže kako je njegovo Ministarstvo finansija efikasno. A, obaveze? Efikasno, izbacili ljude iz vojske, iz državnih službi, ugasili privredu. Pa, pobijte ljude i onda ćete imati stavku nula, neće biti javnih troškova uopšte. Raspišite nagradu: ko zgazi penzionera, dobija 500 dinara. Smanjili ste obaveze i po osnovu socijalnih obaveza budžeta Republike. Ni to vam nije dovoljno. Sada će ministar da proceni. Šta on može da proceni? Ko je on da procenjuje da li transferisana sredstva trebaju nekoj lokalnoj samoupravi ili ne? Da je baš prenos sredstava Skupštini grada Beograda ugrozio obavezu Republike prema penzijama, pa je baš našao da tu mora malo da uskrati. Ko je on? Šta sad on hoće? On traži ovlašćenje da ispravlja svoje greške prilikom planiranja javnih rashoda. Ako je sposoban, neka radi. Ako nije sposoban, neka da ostavku. Mi smo ovde u sukobu. Ako se bira između Mlađana Dinkića i zakona, pobedio je Mlađan Dinkić. Ako se bira između sudske presude i Mlađana Dinkića, pobedio je Mlađan Dinkić. Tako može svako da bude ministar finansija. Ne treba mu ni škola, ni znanje. Doduše, ni ovaj nema bogzna šta. Svako to može da radi na način kako Mlađan Dinkić radi. Neka on nama odgovori - ove obveznice države i ovo što je Akcijski fond prodavao, da li je uplaćeno to? Što ne odgovori da li je uplatio onaj ko je kupio akcije, recimo, "Knjaza Miloša"? Odgovorite da li je uplatio, pošto je istekao rok za uplatu sredstava. Prodaje neke banke. Pa, da li su stranci dali pare za te banke? Ljudi, mi imamo problem: za šta god se uhvati Mlađan Dinkić, to se osuši. Tu sliku nama neće da kaže ova vlada. Neće ni G17 da priča. Pored svega toga, daj da Mlađan Dinkić dobije ovlašćenje. Kaže, "ministar može privremeno da smanji, odnosno obustavi sredstva koja se prenose drugim nivoima vlasti" itd. Ta varijanta je moguća, ona se nalazi u jednoj od ovih odredbi osnovnog teksta Zakona o budžetskom sistemu, ali je vezana samo sa prilivom sredstava, a osnovni princip, bez obzira kako je izvršeno planiranje sredstava u budžetu, troši se samo ono za šta postoje sredstva, samo se to troši. Ne, nama priča o suficitu, istorijski rezultati, a to se nikada do sada nije desilo. Naravno sve se svodi na ime i prezime, lik i delo Mlađana Dinkića, koji je svuda prisutan, i CD, i muzika, i banke,i druge finansijske organizacije, i osiguravajuća društva, a vojska posebno. Sada se tu priprema da rasprodaje, sada nas je obavestio, sada ćemo da dobijemo, je on ne zna šta je bilans stanja, a šta bilans uspeha. To je naš osnovni problem. On ne pravi razliku između dve elementarne stvari. To ćete videti kada dođemo do njegove omiljene teme budžetski suficit ili deficit. A da je tu i da ga neko pita, kako ćeš da izračunaš ovo što si napisao, profesori sa fakulteta kažu da to Mlađan Dinkić ne bi znao ni da odgovori, a kamoli da izračuna. Eto, ti njegovi profesori pričaju o tom vašem ekspertu. Ne znam ko bi u finansijama mogao da izračuna na bazi ovoga što je Mlađa smislio da stavi u zakon. To je nemoguće. To ljudi koji rade 20-30 godina u Ministarstvu finansija, prate budžet profesionalno, i oni se krste i levom i desnom rukom, samo što naravno niko ne sme, jer svi znaju kako je on osvetoljubiv, biće otkaz, i beži i briši, i završavaj posao, pošto on ima tu diktatorsku crtu. Ne može jednom ministru da se da takvo ovlašćenje. Ovlašćenje za uskraćivanje sredstava sa odgovarajuće pozicije budžeta Republike Srbije je moguće, ali mora da se navede koji su uslovi i neverovatno i apsolutno sam siguran, a to je kada se drugačije ne može napuniti budžet da bi se podmirili neophodni javni rashodi. Onda ide srazmerno, pa se prave prioriteti, šta je primarna obaveza, šta je, pa verovatno tu na krajnjem mestu izostaju investicije, izostaje razvoj, a prvo idu ona davanja koja su neophodna da bi država funkcionisala. Mlađa ne zna kako država funkcioniše. On ovo ovlašćenje, koje je za sebe prigrabio, samo može da zloupotrebi. Ne može korisno da ga upotrebi. Dalje, ovako nešto ne može da bude ovlašćenje jednog pojedinca, ne može jer ova skupština praktično definiše budžetski sistem, propisuje ko je i za šta nadležan i nikada ministar ne može dobiti ovu nadležnost. Ovu nadležnost eventualno može dobiti Vlada, ali vrlo konkretno moraju da se navedu uslovi, kriterijumi da bi se to znalo, a ne ovako, Mlađa koristi član 1. poslednji stav i on kaže, sam propisujem to u skladu sa zakonom i na osnovu zakona i onda kaže, sredstva koja se prebace, mogu 60% odmah da povratim na rok od 30 dana. To se koristi, naravno, prema javnim preduzećima od republičkog značaja, a konkretno Direkciji za puteve. Onda čitav lanac njih odlazi u dubiozu i tako on preduzeća za puteve dovodi, tera ih praktično, u stečaj, jer oni moraju da se odreknu kamate, jer realni prihod u ovim uslovima, a prikriva se inflacija koja suštinski iznosi 20%. Tu se priča 14, 15% i tako će nešto da bude. Ne, biće 20% stvarna, a ovo što radi, to je nešto prikriveno, pa nam prikazuje da je pesma mnogo lepša nego što jeste i, naravno, da bi to zabašurio do kraja, on je izmislio suficit koga nema.
Vreme. Hvala vam. Još neka poslanička grupa o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 4. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu. Ovim amandmanom predviđeno je da se u članu 4. stavovi 3, 4, 5, 6, 7, 8. i 9. brišu. Ne znam koliko ima smisla uopšte više i raspravljati ovako, bez prisustva bilo koga iz Vlade, a to je nešto što mi činimo već danima, a rekao bih i nedeljama. Ne znam koji su razlozi što Vlada Republike Srbije, odnosno ministri uporno ignorišu, uporno izbegavaju Narodnu skupštinu Republike Srbije, zašto oni ignorišu ne samo poslanike opozicije, a koji se trude da ipak u krajnjoj liniji za dobrobit građana Republike Srbije bar ponešto promene i poboljšaju u zakonima koji se nalaze na dnevnom redu. Mislim da bi vi iz vladajuće većine, to malo što vas se skupi ovde u toku dana, trebalo bi ipak da zarad i dostojanstva vašeg i uopšte Narodne skupštine ipak insistirate da se povremeno neko od ministara pojavi u ovoj sali. Mislim da dopustiti ministru Mlađanu Dinkiću da ovde priča negde oko dva i po sata o svemu i svačemu, da ovde izgovara raznorazne besmislice, kakve ne poznaje ekonomska ni teorija ni praksa, a da zatim napusti ovu salu, nije dobro. Najmanje što je trebalo da uradi, ukoliko je već rekao da će ovog puta objašnjenje biti nešto duže nego što je uobičajeno, trebalo je onda ipak da sasluša ono što mi imamo da kažemo, i o tom objašnjenju navodno koje je dao za ove predloge zakona i uopšte o zakonima u načelu, ali bogami i o ovome što imamo da kažemo u pojedinostima. Naravno, SRS neće glasati za Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu. Podneli smo dosta amandmana, mislim30 amandmanana ovaj zakon, i mi ćemo se svojski potruditi da sprečimo ono što je suština ovog zakona, a kao i u ostalim zakonima, pogotovo koje predlaže i obrazlaže u ime Vlade Mlađan Dinkić, to je uspostavljanje monopola jedne političke partije uopšte u ekonomskom sistemu zemlje i puštanje pipaka kako bi se kompletni ekonomski tokovi u Srbiji na svaki mogući način kontrolisali. Već je dosta urađeno prethodnim zakonima. Sva ministarstva koja imaju bilo kakve veze sa finansijama, Narodna banka Srbije, brojne agencije su u rukama G17 plus. I na ovaj način vi sada pokušavate da zadate jedan od završnih udaraca i građanima Republike Srbije i uopšte sistemu državne uprave. Na ovaj način pokušavate da svoj uticaj sa ovog republičkog nivoa spustite na lokalni nivo i da bukvalno svaku lokalnu samoupravu, bez obzira na to da li su vam građani u toj opštini ukazali bilo kakvo poverenje ili ne, da li ste uopšte prešli izborni cenzus, vi hoćete da na osnovu finansija koje pokreću svaku lokalnu samoupravu, faktički uspostavite kontrolu i da na taj način ono što niste mogli na izborima sprovedete mimo narodne volje i mimo izbora. Ovim zakonom pokušavate da ministru date bukvalno kraljevska ovlašćenja. Nema praktično, a evo i učlanu 4. na koji sam podneo amandman, nema stava u kome se ne pominje ministar, a da se ne kaže da ministar može ovo, ministar može ono. Ministar može zaključiti i ugovor o investiranju novčanih sredstava, što znači da to zavisi od diskrecione volje ministra. Kada kažete - može, znači da, ukoliko Mlađan Dinkić toga dana bude dobro raspoložen, ukoliko misli da će G17 plus imati neke koristi od toga, on će to uraditi, u protivnom - neće. Ministar će urediti i način korišćenja sredstava za podračune. Biće, naravno, "mali milion" podračuna otvoren. To je način da se napravi zatvoren krug, da se objedini u jednom organu i onaj ko daje naloge za plaćanje i onaj ko te naloge za plaćanje izvršava. Na taj način vi onemogućavate bilo kakvu kontrolu onoga što se radi. Dakle, neće se znati ni ko je dao nalog, ni kako je izvršen. Slična je stvar i sa ovim agencijama koje ste pravili. Vi na taj način nešto što su do sada radila ministarstva, koja su ipak koliko-toliko bila pod direktnom kontrolom Narodne skupštine Republike Srbije, izmeštate u stranu i postavljate svoje stranačke aktiviste za direktore agencija. Onda, daleko od očiju javnosti, upravljate ogromnim finansijskim sredstvima i radite apsolutno šta hoćete. SRS protivi se osnivanju uprave za trezor. Vi, naravno, pored toga što osnivate upravu za trezor, imate i trezore lokalne vlasti. Jedino još što je ostalo, to je da odredite poverenike koji će biti zaduženi za određene mesne zajednice ili za određene ulice u okviru mesne zajednice. Još da zabranite građanima da na bilo koji način dolaze sa finansijama i sa svojim novcem, možda ćete još tražiti i neku dozvolu da, pre nego što bilo ko od nas otvori novčanik, prethodno dobije dozvolu od nekog agenta iz grupe G17. Mislim da je ovo potpuno suprotno onome što ste proklamovali kao vašu obavezu. Rekli ste da ćete ići na decentralizaciju. Decentralizacija je apsolutno nemoguća ukoliko organi lokalne samouprave ne mogu samostalno raspolagati finansijskim sredstvima. Jedino se na taj način može meriti koliko je ko nezavisan i koliko je decentralizacija daleko odmakla u nekoj državi. Na ovaj način vi činite upravo suprotno, odnosno finansijski potčinjavate lokalne samouprave. Onda se postavlja jedno sasvim logično pitanje - kako možete, ukoliko je neko finansijski zavisan, reći da je državni sistem decentralizovan i da lokalna samouprava ima velika ovlašćenja. Mislim da se dešava upravo suprotno. Ono što je veoma zanimljivo bilo i tokom obrazlaganja ministra Mlađana Dinkića, a o čemu on, naravno, sada ne može da nam odgovori, jer ga, po običaju, nema tu, jeste to kako je on uspeo da pronađe suficit u državnom budžetu na pola fiskalne godine, iako smo videli da od 208 miliona dinara, koliko je trebalo da bude naplaćeno u prva dva kvartala ove godine, naplaćeno je svega 189. Znači da je više od 10% ukupnih sredstava, koja je trebalo da budu naplaćena, ostalo nenaplaćeno. Bez obzira na to, Mlađan Dinkić, suprotno svim ekonomskim pravilima, uspeo je da čak i pre kraja fiskalne godine pronađe određen suficit, iako svi dobro znamo da je suficit nešto što na kraju fiskalne godine pretekne. Dakle, višak prihoda nad rashodima. On je uspeo ne samo da pronađe taj suficit, već je unapred uspeo da ga rasporedi. Pitam, kako je moguće da nešto što još nije naplaćeno, a što ste već opredelili da ćete potrošiti tokom godine na ove ili one prihode, da tako nešto proglasite suficitom? Ako bi prihvatili taj sistem, onda možete da kažete da je kompletan budžet Republike Srbije suficit. Dakle, za svih 416 ili 418 milijardi dinara, ako se ne varam, koje treba da budu u budžetu ove godine, možete reći da je suficit, ali ćemo to i to rasporediti na ovu oblast, ovoliko milijardi na ovu oblast. Jednostavno vidimo da se radi o iluziji, da ovde ne samo da nema suficita, nego smo ubeđeni da će državni budžet do kraja biti u deficitu. Jasno je da privreda ne radi, da je sve manje zaposlenih. Jednostavno, vama ponestaje izvora iz kojih možete da prikupljate ove prihode. Ukoliko u prvih šest meseci naplatite 10% manje od predviđenog, a za drugi deo godine vi planirate još da otpustite ljudi iz državne uprave i iz drugih raznih firmi, pitam vas od koga ćete, u drugom delu fiskalne godine, imati budžetski prihod? Formalno ste smanjili i porez na dodatu vrednost, što takođe mora da se odrazi i u budžetu. Podsećam da je porez na dodatu vrednost bio ubedljivo najizdašniji poreski prihod. Po tom osnovu imaćete smanjenje priliva u budžet. Dobro bi bilo da nam Mlađan Dinkić odgovori, ako već postoje tolike milijarde suficita, što onda ne načini korak, pa sva zaostala davanja koja ima, a to je, podsetiću, negde oko dve godine za penzije poljoprivrednika, ne isplati? Veoma je jasan odgovor zašto Mlađan Dinkić zaostale penzije pretvara u javni dug i izdaje obveznice. To je zbog činjenice da te obveznice, čiji je rok dospeća čak pet godina – a znamo da se penzioneri, pogotovo poljoprivrednici, nalaze u izuzetno lošem finansijskom položaju; ponovo ste ih prevarili za maline, pšenicu, verovatno ćete to uraditi za sve ostale proizvode koje oni budu mogli da iznesu na tržište – oni neće moći da čekaju da naplate, što vi veoma dobro znate, već će biti prinuđeni da ih na finansijskom tržištu, koje opet kontroliše G17 plus, prodaju pre roka dospeća. Naravno, to neće biti u onoj vrednosti koja je nominalna na tim obveznicama, nego će, ukoliko je obveznica, na primer, na 10.000 dinara, lepo vaši saradnici, kao što su Vuk Hamović, Vojin Lazarević i svi ostali, umesto 1.000 dinara ponuditi 300, pa će onda tim obveznicama koje otkupe za 30% vrednosti, kao što su radili do sada, kupiti državna preduzeća. Ali im, kada plaćaju državna preduzeća tim obveznicama, neće biti priznato 30%, nego će im biti priznat onaj nominalni iznos koji piše na obveznici i onda ćete vi, na taj način, zaokružiti ovu priču i ovu pljačku građana Srbije. Bogati će biti sve bogatiji, siromašni će biti sve siromašniji. Vi ćete ovde i dalje izlaziti za govornicu i govoriti kako nas gurate, bože moj, u Evropu, a umesto toga građani će iz dana u dan živeti sve gore, kao što i žive, grcaće u dugovima, sve više će biti nezaposlenih; već sada imate negde oko milion. Mislim da bi zbog svega ovoga vi, ipak, trebalo malo da se uozbiljite, vi - kojima je popularnost pala ispod 2% trebalo bi ipak da razmislite i o časnom povlačenju sa vlasti, da ne čekate da narod izađe na ulice, pa da vas on potera. Mislim da vam je bolje da odete sami, dok još uvek možete to, iole časno, da uradite. Hvala.
Hvala, gospodine Šaroviću. Da li još neka poslanička grupa želi reč? Izvolite, povodom istog amandmana, narodni poslanik Vladimir Homan.
Zahvaljujem, gospodine predsedniče. Vidim da se ovde razvija jedna diskusija u tom pravcu da čini mi se da vam najviše smeta i najviše vas boli što je omiljena tema juče ministru Dinkiću bio suficit u budžetu. Jasno mi je što vas to boli i što vam smeta, jer vama je omiljena tema, dok ste bili na vlasti, bio rat. Takođe, rekli ste da vam se inflacija čini prevelikom i da će možda biti čak 20% na godišnjem nivou. Naravno, neće da bude toliko, ali podsetimo se, kada ste vi bili pri vlasti i omiljeni u vlasti ili omiljeni opozicionari itd. inflacija je bila 20%, ali ne godišnje, nego dnevno. Zatim, moramo da priznamo da se u Srbiji danas ne živi najbolje. Živi se teško, ali tu postoje dve istine koje treba reći, da ne slušamo neistine koje vi pričate. Prvo, danas se živi teže nego što će se živeti sutra, a drugo, u Srbiji se ne živi teško zbog toga što su nam uvedene ničim izazvane i ničim zaslužene sankcije ili što ratujemo sa 19 zemalja NATO-a, ili zato što ratujemo sa bivšim republikama SFRJ, ili zato što imamo najveću inflaciju od kada su Feničani novac izmislili. Ne živi se danas u Srbiji teško zbog toga, nego se živi teško zato što moramo da ispravljamo sve te stvari koje ste poslednjih 15 godina radili. Zato se živi teško, ali živeće se sve bolje i bolje, samo vi nemojte da se previše mešate u finansije, da ne bismo danas čuli ponovo ono što smo čuli prošle nedelje, a to je da je porez oblik državnog reketa, što reče jadan vaš poslanik.
Nisam shvatio. Vi podržavate da se prihvati ili ne prihvati?
Ne, da se odbije.
Da li još neka poslanička grupa želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Bogami predsedniče, da niste upozorili, ni meni ne bi bilo jasno da li se prihvata ili se ne prihvata amandman, pošto je bilo priče o svemu, osim o amandmanu.
Tu sam da pojasnim. Samo vi izvolite.
Znam da vi kao budno oko sve to posmatrate. Ovo je amandman na član 5. Mi tražimo da se briše nešto što ne bi smelo da postoji kao zakonska norma. Tu se definiše budžetski suficit i budžetski deficit na način koji još nije poznat. Nije poznat, zato što ovakvu doktorsku disertaciju još niko nije napisao. Znači, ovakav način izračunavanja je patent Mlađana Dinkića i ekspertske grupe G17 plus. Pre nego što krenem po ovim stavovima da ih kritikujem, samo da ukažem na nešto što bi valjda G17 plus morao da zna ili neki iz G17 plus morali da znaju. Budžetom se pre svega definiše obim javne potrošnje i daju izvori sredstava. Naravno, budžet je uvek u prihodnoj strani plan, nešto što tek treba da se ostvari u životu, ljudskom i privrednom, u toku jedne budžetske godine. Da li će biti suficita, odnosno viška prihoda nad javnim rashodima, ne zna se na početku godine. Ne zna se ni prilikom donošenja budžeta, već nekim sagledavanjem verovatno u trećem ili četvrtom kvartalu, kada se jednostavno dobija mnogo realnija projekcija da li su porezi pravilno odmereni, da li su carine pravilno odmerene, da li je obim spoljnotrgovinskog prometa takav da postoje prihodi, pa zašto ne reći i te takse, zašto ne pomenuti ni prihode koje nadležni organi, korisnici budžeta ostvaruju samostalnom delatnošću, jer ima i takvih prihoda koji se ostvaruju samostalnom delatnošću i pripadaju budžetu. Znači, suficit je nemoguće u ovom trenutku da se definiše. Kada se pojavi višak prihoda na kraju godine, on se prebacuje u sledeću budžetsku godinu. To je standard. Ali, ukoliko onaj ko izvršava budžet, a to je Vlada Republike Srbije, na pola godine 1. jula shvati da će na kraju godine biti viška prihoda nad rashodima, onda je to zvono na uzbunu. Šta radi Vlada? Traži promenu svih onih propisa kojim se stvaraju obaveze, odnosno plaćanje onoga što je javni prihod, pa možda ako je porez na dodatu vrednost 18 da se izračuna pa da se dođe na neku stopu od 15, za toliko se smanjuje prihod i uravnotežuju se rashodi i prihodi. To je jedna varijanta i to je varijanta koju rade zdrave vlade. Postoji druga varijanta. Druga varijanta je da se vrši rebalans, u kom smislu. U tom smislu što se stvaraju nove pozicije, nove ekonomske klasifikacije, donose neki novi propisi, kojim se ta sredstava opredeljuju, ta što su očekivani višak. Gde? Razvoj poljoprivrede, zdravstvo, obrazovanje, investicije, kupovina akcija itd. To su sve mogući načini, koje uzgred budi rečeno ni postojeći zakon o budžetskom sistemu ne zaustavlja, ne zabranjuje, već dozvoljava. Šta se to kod nas desilo, pa je Vlada predložila izmenu ovog člana, koji definiše budžetski suficit i deficit? Moram da kažem, u postojećem zakonu odredba člana 13, koja se tiče budžetskog suficita i deficita, više je napisana zbog deficita kao obaveza i Vlade i Narodne skupštine da utvrde izvore sredstava kojima će da se pokrije deficit. To je taj manjak. Manjak se javlja kada država zaključi, ne možemo da dižemo poreze, takse, jer nema ko više to da plati. Uostalom, to može da se javi kao bumerang na drugoj strani, pa pošto se javlja nedostatak sredstava, jer propisane obaveze koje država ima po Ustavu i zakonu su daleko veće, onda se utvrđuje deficit i daju se instrumenti pokrivanja. Da li je to zaduženje na domaćem tržištu finansijskom, da li je na inostranom finansijskom, da li je neka druga transakcija, ali transakcija zaduženja. Suficit ide kao izuzetak. Sada se naš Mlađko dosetio pa kaže ovako - ne treba ni taj član 13. Član 13. sad imaju da glasaju ovako - budžetski suficit, odnosno budžetski deficit, znači, u istom stavu dato je i plus i minus, jeste razlika između ukupnog izvora tekućih prihoda i primanja ostvarenih po osnovu prodaje nefinansijske imovine i ukupnog iznosa tekućih rashoda i izdataka za nabavku nefinansijske imovine. Sada zatvorite Mlađu u jednu sobu, da mu date papir i olovku, da mu date parametre budžeta i da mu kažete - izračunaj mi budžetski suficit ili budžetski deficit, ne bi znao da vam izračuna. Ni ja ne bih mogao da se snađem. Zbog toga pričam što ne bih mogao da se snađem, ali hoću da ukažem kakva je njegova struktura ličnosti. On zna da je nešto nemoguće i gura ga, zato što ima sistem za podršku. To je ovih tridesetak kartica ovde, koje će sve da glasaju, sve imaju da izglasaju. Nema nikakvih problema i to je vaše pravo. To vam ne sporim. Nikada vam nisam sporio. Hoću da ukažem javnosti, jer u stručnoj javnosti još niste čuli čoveka koji je rekao - da, ovo što radi Mlađa, to je u redu. Novine su samo prepune kritika i jednostavno ne shvataju šta radi čovek. Što se tiče Evrope, mislim da ste loše informisani.
Nemojte da reklamirate nedeljnike, nije korektno. Rekli smo više puta. Nedeljnik "Evropa", nije u redu.
Vi to njega na poslaničkom klubu... Gospodine Markoviću, na poslaničkom klubu vi njega upozorite, ne mene. Kada sam rekao Evropa, mislio sam na stručnjake.
Bez diskusije sa govornikom.
Mislio sam na stručnjake iz međunarodnih finansijskih institucija, koji ne mogu da shvate šta ovo Mlađa radi. Uostalom i oni se bune i kažu - dobro, neka ide, ali nema veze ovo. Sada je nama Mlađa našao primarni suficit, kao ukupni fiskalni rezultat, konsolidovani suficit itd. Da ne zamaram ni publiku, ni poslanike, pogotovo eksperte koji ovo nisu čitali. Ovo su sve gluposti, da znate. Ovako nešto može da postoji u nekim analitičkim sagledavanjima javne potrošnje, odnosa javnih prihoda i javnih rashoda, ali da se ovo stavlja u zakonsku normu i da se to ugrađuje u budžet ili ono tamo što imate pod a), b) v), to vam je nepotrebno, jer zna se šta je budžetski prihod. Dakle, sve ono što je zakonom propisano da predstavlja obavezu da se plaća po osnovu poreza, carine, takse i prihodi koje ostvaruju državni organi i drugi organi na bazi svog redovnog poslovanja, to vam je prihod. Prihod je i kamata. Ako je država prodala svoju obveznicu, to je prihod. Ako je država prodala neku imovinu, to je prihod. Ako je država bila poverilac, pa je naplatila porez, i to je prihod. To je sve prihod koji se ostvaruje u toku ove godine. Vi sada nama uvodite dugoročne rezerve za budžet Republike Srbije, to ne može, vi imate plan i po njemu vidite. Dakle, zna se prihodna strana, rashodna strana. Nama se ovde priča o nekim kategorijama, kažu, jeste, ali nama sledeće godine dospeva obaveza. Pitanje obaveza koje dospevaju sledeće godine rešava se zakonom, ali ne Zakonom o budžetskom sistemu i odredbama o nekim suficitima i deficitima, nego propisom. Vi ste pre nekoliko dana izglasali Zakon o izdavanju dugoročnih obveznica za onih 1.080.000.000 dinara, je li tako beše, to ste izglasali, dakle, do 2024. godine dospeva zadnja rata, isplata deset godina na pola godine, to sve treba da se emituje, inače neće biti emitovanja obveznica, već će biti samo papirološki preko banke. Onda idite sa nekim kontrastavom, znate, mi treba da razmišljamo, pa treba da podvučemo crtu da vidimo šta su naše dugoročne obaveze. Dugoročne obaveze se planiraju. Kod primarnog suficita uključuju plus i minus, aktivnu i negativnu kamatu koju država plaća, odnosno naplaćuje. Zašto vam to treba? Ako je pozitivna kamata, to je prihod, to je redovni prihod budžeta Republike Srbije i iskažite ga. Svaku tu stavku koja je prihodna strana vi možete da razbijete, pa ste je delili na poreske i neporeske prihode itd. Da bi budžet bio što transparentniji on je netrasparentan i to vam je to. Da bi eksperti shvatili šta znači kod Mlađana Dinkića suficit, a to vam je kao kada u džepu imate sto dinara i onda kažete, danas sam izvršio promenu metodologije izračunavanja i koliko ćete da imate u džepu, 120 dinara, imaćete sto dinara i dalje. Zašto nas Mlađa sada ubeđuje da imamo 120 dinara, a nema ni 80, ako se uzmu u obzir dugovanja i obaveze. Zašto idete u sve ovo? Ne čudim se grupaciji G17 plus. Čudim se SPS koja podržava ovo, čudim se DSS koja podržava ovo i ne mogu da shvatim da nemate nijednog čoveka koji može da rastumači šta je napisano ovde i šta ovo dugoročno znači. Dakle, gde ovo vodi? Ovo vodi haosu u javnim finansijama, to da znate, totalnom haosu u javnim finansijama. Oduvek se u toj budžetskoj politici tražilo, dajte nam prihode, dajte nam strukturu tih prihoda, može analitika za svaku stavku da se prikaže, i gde je bilo pozitivne i negativne kamate itd. Sada da se vratim na prethodni amandman koji čini logičku celinu sa ovim, da vidite zašto je to urađeno. Vidite, u članu 8. postojećeg zakona, u ovome što se menjalo provlači se nešto što je opasno, a to je stav 4. gde se kaže - u okviru podračuna iz stava 3. ovog člana, a tiče se podračuna, odnosno konsolidovanog računa trezora Republike i lokalnih vlasti, tako se kaže dalje. Dakle, posebno se vode, pa pod jedan ovde vam stoji - "sredstva izdvojena budžetom, odnosno finansijskim planom korisnika budžetskih sredstava, odnosno organizacija obaveznog osiguranja", i tu je stao Mlađa, a dalje briše što sledi. Šta briše? Briše - "sa kojeg se plaćanje može vršiti samo ako je odobreno budžetom, odnosno finansijskim planom." To je izbrisao da bi omogućio nadležnim organima lokalne vlasti, i to je rekao, "nadležan za finansije", čak nije ni skupština, ni veće, nego službenik nadležan za finansije, on može da investira na finansijskom tržištu sredstva. Koja su mu to slobodna sredstva? Zašto neko stimuliše njih, pa onda kaže, obaveštava upravu, obaveštava ministra itd. I to je direktno u suprotnosti sa članom 2. tačka 12) postojećeg Zakona o budžetskom sistemu i da ne ređam dalje. Ova stvar, ova promena u članu 8. i u članu 13, to su dve različite stvari, to su babe i žabe. Jedna sa drugom ne mogu istovremeno da se sprovedu, kao izmene zakona ne mogu. One su u suprotnosti. Onda dalje kažete, na finansijskom tržištu, kaže se ovako, obaveštavaju upravu za trezor. I onda je moguće, ovde je stvarno moguće da neko ko nema banku, a želi da se igra bankarskog posla, želi da učestvuje na finansijskom tržištu, namerno formira slobodna sredstva, koja ne mogu da budu slobodna sredstva po Zakonu o budžetskom sistemu, forsira na drugu ili treću stranu, i to je ona najava o kojoj sam vam pričao i prekjuče da će Mlađan Dinkić da ima sijaset tajnih računa i podračuna. Zato mu je potrebna uprava za trezor. Zamislite, Uprava za trezor, konsolidovani račun Trezora Republike kod Uprave za trezor, a konsolidovani račun trezora lokalne vlasti na drugom mestu. To je privid da se zadovolji lokalna vlast, ali nijedna isplata ne može bez uprave za trezor. Kada ste radili tu upravu za trezor, zašto niste pokupili sve trezore, da se kod vas vode računi trezora iz svih organa lokalne vlasti. Ne, nego diferencirano, da bi se malo skrivalo sa lokalne vlasti, malo sa republičke vlasti, da ovi iz G17 plus mogu da obezbede sredstva za buduće izborne kampanje, za strateške pozicije. Mora da se kaže, to nećemo da vam dozvolimo. Možda nećemo da uspemo da izglasamo, ali obavestićemo sve i koristimo priliku da obavestimo sve građane, i sve bankare, i sve poreske obveznike da znaju šta Mlađan Dinkić i grupacija G17 plus misli da uradi.
Da li još neka poslanička grupa želi o amandmanu? (Ne.) Koristim priliku da vas zamolim, dakle, nemojte da budete zabrinuti, ni ministar ni poslanici, naravno, ne mogu uz papir i olovku da izračunaju suficit, i to radi kompjuter. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Goran Cvetanović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Za ovo što vam pričam nema potrebe da koristite ni olovku ni kompjuter, kompjuter pogotovo, jer ako udari ova Hamovićeva jaka struja može trafo da izgori. To je novi član 13a. Da bi bilo sve kompletirano, Mlađa se dosetio, pa sada kaže - iznos budžetskog suficita i način njegovog raspoređivanja uređuje se Zakonom o budžetu Republike Srbije, odnosno odlukom o budžetu lokalne vlasti. Pa onda kaže - iznos budžetskog deficita i način njegovog finansiranja utvrđuje se Zakonom o budžetu Republike odnosno odlukom o budžetu lokalne vlasti. Konsolidovani suficit, odnosno konsolidovani deficit utvrđuje se u konsolidovanom izveštaju Republike i sastavni je deo memoranduma o budžetu. Ovo je potpuno nepotrebna odredba. Sve je ovo postojalo u postojećem članu 13. Zakona o budžetskom sistemu. Može meni da se ne sviđa šta je pisao Boža Đelić, i on je brljao ovde, on je prvi zavrnuo i uveo centralizaciju javnih finansija u odnosu na lokalnu vlast, ali postojeći član 13, bez obzira na neke primedbe koje mogu da mu se stave, potpuno sublimira ove dve inovacije Mlađana Dinkića koje se tiču člana 13. i člana 13a. Samo da vam pročitam koliko je to mnogo jasnije, pa kaže - ukoliko su tekući prihodi veći od tekućih rashoda nastaje suficit. Ukoliko su tekući rashodi veći od tekućih prihoda nastaje deficit. Treći stav - dopunskim budžetom određuje se način korišćenja suficita, odnosno način finansiranja deficita. Ako u izvršenju budžeta dođe do prekoračenja limita deficita definisanog godišnjim zakonom o budžetu, privremeno se obustavlja izvršenje budžeta, u skladu sa odredbom člana 42. ovog zakona. Finansiranje deficita putem inostranog ili domaćeg zaduživanja uređuje se na način predviđen članovima tim i tim i po logici stvari to bi bio ovaj zakon o javnom dugu koji je donet. Vrlo prosto i vrlo jednostavno. Nema tu primarnog deficita, nema ukupnog fiskalnog rezultata, nema ovih izveštaja. Sve je jasno, sve je definisano. Na čemu se zasniva? Zasniva se na tome da su za državu važni javni rashodi, način kako će da se pokriju, a ako se ostvari višak prihoda na kraju godine to je suficit, on se po automatizmu prenosi u sledeću godinu. Ako se danas može utvrditi već neki suficit, može i danas da se iskaže u rebalansu, može, ali pod uslovom da su sve obaveze države izmirene. Naša država nije izmirila obaveze iz budžeta i kako onda može da razmišlja o suficitu, kako može da projektuje suficit, kada je sam rekao da dugujemo osam milijardi Direkciji za puteve i da ne ređam dalje direktne i indirektne korisnike kojima se duguju sredstva. Kako? On je u Zakonu o budžetu, koji je sledeća tačka dnevnog reda, čini mi se da je to član 3, iskazao navodno neki suficit i za šta će on biti korišćen. To je mogao da prikaže kao obavezu države, kao postojeću obavezu države u toku ove godine. Šta pokriva tim sredstvima? Koje obaveze pokriva? Zar je moguće da neko planira nešto u budućnosti, a zna da nije ispunio svoje obaveze, tekuće obaveze u toku ove godine. To je problem. Digne se medijska halabuka kako je samo zahvaljujući Mlađanu Dinkiću država toliko postala uspešna, najuspešnije privredno društvo u zemlji. Naravno, kada ima i policiju poresku i sve druge organe, kontroliše sve finansijske tokove, naravno da će taj da bude uspešan i svako onaj ko se naslanja na budžet, prioritetni korisnik sredstava ili onaj koji radi nešto za državu, pa po nekom prioritetu pre naplati nego neko drugo preduzeće za puteve, biće uspešan, ali onaj ko nema taj prioritet kod ministra Mlađana Dinkića ide u stečaj. Kako? Država mu duguje, država ga naterala da se odrekne kamate na svoja potraživanja, pa mu država pošalje poresku policiju i na druge načine. Znači, naš budžet i ovo viđenje budžeta u režiji Labusa i Mlađana Dinkića, to je jedina tačka o kojoj se raspravlja na Vladi. Samo o budžetu. Oni se svađaju na sednicama vlade, jer poneki ministar i digne glas i kaže - znate šta ljudi, ovo je nemoguće, nije valjda samo budžet najvažnija stvar. Samo neke finansije razmatraju, sagledavaju, sređuju. Gde su druga ministarstva, gde su druge obaveze koje se ne ispunjavaju. Ne, makroekonomska stabilnost, Međunarodni monetarni fond, Svetska banka, oni traže, oni stiskaju. Čekajte, ljudi umiru na ulici. Nema veze, da zadovoljimo ove iz Evrope. Ne može ljudi tako. Tako se ne vodi budžetska politika. Tu budžetsku politiku može svako da vodi, ima policiju, ima ovo, ima ono, stegni, zaustavi, blokiraj i kraj priče. Ovde se fiktivno pokazuje neki suficit, kao veliki uspeh Vlade Vojislava Koštunice sa ministrom Mlađanom Dinkićem. Ovi iz DSS ćute kao da se to njih ne tiče, njih to ne interesuje. Oni su prepustili finansije Mlađi i ako neko bude kukao oni kažu - znate šta, ne znamo, to je G17 plus. I vi ćete da budete kažnjeni na izborima. Kažem građanima da je sve kriv Vojislav Koštunica, nije Mlađan Dinkić kriv, jer Mlađan Dinkić nije predsednik Vlade, nego je Vojislav Koštunica predsednik Vlade. Ako ne zna, neka se raspita, ima prijatelje sa instituta gde je pisao o društvenom samoupravljanju, pa neka mu oni protumače šta znači ovo u praksi. Pošto se ne buni, znači da saučestvuje. DSS niti brani niti napada ovaj zakon, oni mudro ćute. Šta očekujete od ovoga? Ako se ovom čoveku omogući da ove promene izvršava, neposredno upropašćen je budžetski sistem Republike Srbije. To što ste sada u kolaboraciji i odgovara vam u lokalu da budete u dobrim odnosima, jer će vaša opština da dobije, za razliku od nekih drugih itd, ili zato što će prilikom donošenja novog zakona o raspodeli sredstava gradovima i opštinama bolje da bude sagledana vaša opština, zato što je G17 plus u koalciji, grdno se varate. Malopre ste imali prilike da čujete od Aleksandra Vlahovića i od Žarka Obradovića. Kada su demokrate došle u 35 opština odmah raspustili skupštine, uveli privremene mere, privremene organe. Zar hoćete da se na taj način razreši ovo što ste ovde kao institut pogrešno ugradili? Valjda ne želite to. Da li mislite da ćete doživotno da vladate? Niko normalan to ne bi smeo da pomisli. Posle svih ovih analiza o statističkim greškama nemojte da radite ove stvari. Zašto saučestvujete u nečemu što ne postoji ni u teoriji? Vodite računa, jer kao što vidite stenogrami postoje, sednice se direktno prenose, ljudi slušaju, budite uvereni da u populaciji u Srbiji ima ljudi koji se malo i razumeju u ove stvari. Da biste shvatili, verovatno znate da u svakoj opštini u sekretarijatu za finansije najmanje petoro-šestoro ljudi ima koji znaju šta je budžetski sistem. Svi kritikuju ovo, ovu fikciju koja nam se gura kroz neke fiktivne suficite, deficite. Prošle godine, kada se usvajao Zakon o budžetu, skrenuli smo vam pažnju, pričate o nekom nepokrivrenom deficitu. Nema deficita, tada smo mu rekli. Prošlo je sedam meseci, on došao za govornicu i priznao - jeste, u prvom kvartalu mi smo imali prva dva meseca loše, u trećem je nešto malo došlo do poboljšanja, a u sledeća tri meseca pokrili smo kompletan deficit od 24 milijarde, pa nam je ostalo još 900 miliona na kraju juna ove godine kao suficit. Naravno, ljudi priznali, deficit je bio fiktivna kategorija, obična fikcija. Zbog čega? Da bi se u tom trenutku prikazalo da je ovo prvi put u istoriji kako se Srbija ne zadužuje da bi pokrila javne rashode. Prošlo sedam meseci, sada dolazi i kaže - ne, ovo je prvi put u istoriji da država Srbija ostvaruje prihode, i to velike prihode, veće prihode nego "Sartid" i ovih 10 glavnih izvoznika. Da vidimo šta će sledeće da bude. Da izmislimo sledeću maskotu koja će se koristiti 5-6 dana na televiziji pre sednice, a kada dođe vreme da se raspravlja o tome Mlađana nema, sada mu je tu Havijer Solana, imovina vojske, sada ćemo druge stvari. I onda se nalazi druga tema da ova pređe u ilegalu, jer navodno leto je, niko ne prati Skupštinu, malo se čitaju novine, mala je gledanost i niko neće biti upoznat sa suštinom jedne obične podvale koja nam se gura ovde. To je već viđeno. Šta sledeće možete da izmislite? Pozovite Mlađana Dinkića neka kaže da je Akcijski fond prodao svoje obveznice. Koliko je para uplaćeno budžetu Republike Srbije? Ništa, a posvađali ste se oko Komisije za hartije od vrednosti, pa krivični postupak, pa Vlada zaseda, pa onaj drži nogu ukočenu. Kažite koliko je para uplaćeno i kakvo je stanje finansija, koliko danas dugujete direktnim i indirektnim korisnicima, gde držite devizne rezerve i kakva je struktura deviznih rezervi. Dajte konsolidovani bilans javne potrošnje. Nema ga. Koliko je učešća budžeta u bruto društvenom proizvodu? Da vidimo koliko je učešće iznosa predviđenih za penzije, da vidimo koliko je za zdravstvo, koliki je uticaj vojske? Što ne date prave ekonomske kategorije, nego neke floskule, da zabave eksperte treće kategorije. Ne može tako. Ne može, uništavate javne finansije.
Da li još neka poslanička grupa želi reč? (Ne.) Molim da počnemo da govorimo o amandmanima. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, vidi se već i po članu 7, odnosno članu 14. zakona, da malo i čitate amandmane SRS, malo pratite diskusije poslanika SRS, pa ste u članu 7. prihvatili neke kritike i u Predlogu izmena i dopuna Zakona delimično pokušali da ispravite neke zakonske predloge koji su doneti dok ste bili u starom DOS-u. Sada u ovom novom neku kritiku prihvatate. Znači, taj stari stav 2. koji se briše glasi: "1. oktobar - ministar revidira Memorandum o budžetu, uzimajući u obzir posle 30. aprila, ažurirani makroekonomski okvir". Evo, pokušali ste nešto da ispravite, ali opet loše. Izgleda da ne razumete baš najbolje diskusije i amandmane poslanika SRS. Sada se u predloženom rešenju kaže: "1. oktobar – Vlada, na predlog ministra..." Znači, nije više ministar. Pokušava Mlađan Dinkić malo sve to da opravda pred građanima i pred Narodnom skupštinom, da ne traži on toliko vlasti. Ali, zašto ne stoji "Vlada, na predlog nadležnog ministarstva, koje će da zastupa ministar u Vladi." I ovako polovično rešenje, u svakom slučaju, bolje je od onog prethodnog rešenja. Međutim, i u stavu 1. je predloženo da se briše jedan deo teksta, a odnosi se na Memorandum o budžetu i lokalne samouprave, pa se u ovoj alineji koja je predložena da se briše, kaže: "1. jun – ministar dostavlja Memorandum o budžetu lokalnim vlastima i organizacijama obaveznog socijalnog osiguranja, kao i predlog okvira u kojem lokalne vlasti mogu učestvovati u prihodima od republičkih poreza". Traži se da se taj deo "kao i predlog okvira u kojem lokalne vlasti mogu učestvovati u prihodima od republičkih poreza" briše. Predlagač je ovde bio, u najmanju ruku, kratke pameti, jer ćemo kako budete donosili neke druge zakonske predloge morati postepeno da vraćamo neka rešenja za koja sada predlažete da se brišu. Zašto je ovo predlagač tražio? Zato što uvođenjem PDV-a taj okvir više ne postoji. Znači, PDV ne učestvuje više u budžetima lokalnih samouprava, to je sad porez na dohodak građana. Zakonom je regulisano koliko se uplaćuje lokalnim samoupravama. Neko ko je mislio da je bio mnogo pametan, on je tražio da se ovakav deo teksta briše. Svi vi koji sada sačinjavate novi DOS i novu vladajuću većinu, svi ste u predizbornim kampanjama obećavali građanima Srbije da će, za vreme dok vladate Srbijom, biti izvršena decentralizacija lokalne vlasti. Najbolji način za decentralizaciju je decentralizacija kroz lokalne samouprave, a ne kao što su to neki predlagali - decentralizacija kroz regione, pa će svaki region da ima svoja ministarstva, pa vlade, pa skupštine itd. Zorica Radović je to predlagala. Znači, najbolje je decentralizacija kroz lokalne samouprave, gde bi neke poslove, koje sada obavlja Republika Srbija, mogla da radi i lokalna samouprava. To nije sporno i tu se većina parlamentarnih stranaka slaže. Da bismo mogli nekoj lokalnoj samoupravi da poverimo jedan deo nadležnosti, moramo da obezbedimo i stabilan izvor prihoda za tu lokalnu samoupravu. Tu jeste problem. Ovi prihodi od poreza na dohodak građana jedva su dovoljni da obezbede kakvo-takvo funkcionisanje lokalne samouprave, pa čak moramo da imamo i transferna sredstva, mislim da je to nekih 14-15 milijardi iz budžeta Republike Srbije, za normalno funkcionisanje lokalnih samouprava. Znači, izdvajaju se i uplaćuju na njihov račun. Ako planiramo da im prenesemo neke nadležnosti koje bi lokalna samouprava trebalo da ima, a mnogo toga bi republička vlast trebalo da se odrekne u korist lokalne samouprave, treba da obezbedimo i izvore finansiranja za te nadležnosti. Kako ćemo to, ako sada tražite da se prihodi od nekog republičkog poreza, to ne mora da bude PDV, izmislićete vi neki drugi porez, i okviri koji će da učestvuju u finansiranju lokalne samouprave, ovim izmenama i dopunama zakona da se brišu. Znači, ako u nekom vremenu, koje može da bude i za par meseci, možda i za godinu dana, ako opstanete na vlasti, neke svoje nadležnosti nekim zakonom poverite lokalnoj samoupravi. Onda ćete morati da zakažete novu sednicu u vezi Zakona o budžetskom sistemu i da ovaj deo teksta vratite u zakon. To nije mnogo kad neko kratku pamet ima i na ovaj način razmišlja, pa suflira za ovom govornicom, jer se stalno hvalite kako donosite veliki broj zakona itd. Zašto nešto što je napravljeno rušiti, da bismo to isto ponovo pravili? Pa, potrebno je ponovo para za tako nešto. Zato je kratka pamet onih koji dobacuju ovde.
Još neko o ovom amandmanu? Narodni poslanik Zoran Krasić.
Pošto pričamo samo o amandmanu, moram da navedem da se to odnosi na član 14. koji reguliše budžetski kalendar i odnosi se na stav 1, gde je određen rok. Znači, "do 1. juna ministar dostavlja Memorandum o budžetu lokalnim vlastima i organizacijama obaveznog socijalnog osiguranja". To nije problem. Problem je što se briše "kao i predlog okvira u kojem lokalne vlasti mogu učestvovati u prihodima od republičkih poreza". Najispravnije bi bilo da se umesto "republičkih poreza" kaže "republičkih prihoda" ili "sredstava budžeta", u tom smislu da se definiše, pošto je ipak došlo do promene poreskog sistema kod nas. Pretpostavljam da razumete na šta se odnosi intervencije. Mi nismo mogli da idemo dalje sa ovom intervencijom, nego samo da kažemo da ostane to, uz postojeću nedoumicu koja se tiče ovog termina "republičkih poreza". Šta je svrha? Vi imate vrlo male opštine, gde na budžetu radi nekoliko ljudi koji se baš bogzna šta i ne razumeju u budžetski sistem. To je situacija sa malim opštinama. Ako je već 1. jun određen kao rok do kada treba nešto da se dostavi, pre svega, Memorandum o budžetu lokalnim vlastima i sve ono što sadrži taj memorandum kao opšti akt, kao jedan generalni akt, koji problem sagledava objektivno, ne pojedinačno, nego na nivou cele države i celokupnog tog odnosa Republika - lokalna vlast, a ne konkretno opština, za te opštine je vrlo značajno kada samim memorandumom oni dobiju neki okvir. Ukom smislu? Znači, na bazi ovog memorandumu procenjujemo da vi možete iz budžeta, pre svega se radi o transfernim sredstvima, da koristite od - do, pa se proceni. Zašto vam ovo pričam. Iz jednog prostog razloga što onda kadadođe vreme po pravilu je kasno, a onda poslanici u zavisnosti iz kog mesta dolaze zastupajući interese svog mesta, svoje lokalne vlasti, ovde podnose amandmane i onda imamo i usaglašavanje i da se stane malo, pa ministar obećao, kako beše prošli put, Savetu za nacionalne manjine i drugima koji nisu sagledani, i da će to biti, i da će preko tekuće rezerve na drugi način da se to nekako ispravi i da se ispegla. Ovde treba da date upravo zbog tih manjih opština neke okvire u kojima oni mogu da računaju na ta transferna sredstva. Njima verovatno nije problem sa izvornim sredstvima, sopstvenim prihodima, ali oni se grabe svi, u zavisnosti od razvijenosti i drugih kriterijuma, prema budžetu. Svako od njih želi da što više uzme transferna sredstva iz budžeta. Vi već u Memorandumu morate njima da stavite jasno do znanja pravila, pozicije, kriterijume, znači, na bazi ovih kriterijuma, ne znam, broj stanovnika, broj škola itd. Ali, okvir za to može da se kreće odavde dovde. U tom smislu je bio naš amandman, samo da vam skrenemo pažnju zbog onih malih opština, gde imaju ljude ali je pitanje da li baš oni znaju taj budžetski sistem i ovo novo, a jednostavno su prinuđeni da pozivaju Ministarstvo finansija i da im se rastumači, je li, šta mi možemo da planiramo itd, pa onda imamo neke službenike iz Ministarstva finansija i to saberu i oduzmu i kažu, znaš šta, biće toliko i toliko i uklapajte se u te stvari itd. Morate jedan instrument da stavite radi što jasnije komunikacije između onoga ko priprema budžet i nadležnog u lokalnoj vlasti. To je bila svrha ovog amandmana, a ne da se zadrži ovo. Naravno, nema više učešća opština u porezu zbog toga što je došao PDV i to je sada potpuno drugačiji sistem obračuna itd. Ovo se pre svega odnosi na transferna sredstva. Vi imate kriterijume kako ćete ta transferna sredstva da odredite za svaku lokalnu samoupravu. Potrebno je da im kažete, koji će to okvir da bude i da oni u startu ne bi napravili grešku prilikom planiranja budžeta za sledeću godinu. U tom smislu je bila ova amandmanska intervencija.
Hvala vam najlepše, gospodine Krasiću. Još neka poslanička grupa? (Ne.) Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Bogdanović i Dušan Petrović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije prihvatili su amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 7. amandman je podneonarodni poslanik Jovan Todorović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije prihvatili su amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Vojislav Milajić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Vojislav Milajić. Izvolite.
Dame i gospodo, članom 10. Predloga zakona menja se član 26. Zakona o budžetskom sistemu, koji reguliše ograničenja u pogledu donošenja budžeta. Postojećim zakonom predviđene su dve vrste ograničenja. Prva vrsta se odnosi na izmene predloga budžeta da moraju biti u okviru maksimuma budžetskog deficita. Druga vrsta ograničenja odnosi se na predlog za povećanje izdataka u budžetu i mora sadržati i mere za uvećanje prihoda ili umanjenje drugih izdataka za isti iznos da bi se uspostavila budžetska ravnoteža. Ovim predlogom izmena člana 26. dodaje se i treća vrsta budžetskog ograničenja i odnosi se na suficit, tako da izmena glasi: "Suficit utvrđen u predlogu budžeta Vlade, odnosno nadležnog izvršnog organa lokalne vlasti, ne može se koristiti za povećanje izdataka predloženih budžetom." To konkretno znači da predlagač budžeta jedino može da utvrdi način korišćenja budžetskog suficita. U konkretnom slučaju, Vlada je ta kao ovlašćeni predlagač koja odlučuje o tome šta će se raditi sa budžetskim suficitom, a u stvari iza Vlade stoji ministar finansija, koji je uzurpirao i ovo ovlašćenje. Skupštini ostaje samo mogućnost da se o tome izjasni bilo pozitivno bilo negativno. Skupština, kao organ koji treba da usvoji budžet i izmenu budžeta, nije u mogućnosti da odredi namenu korišćenja budžetskog suficita. Ovako predloženo povećanje budžeta, i samim tim i budžetskog suficita, opterećuje bruto društveni proizvod sa ukupnom javnom potrošnjom do 60%. Tako visoka javna potrošnja opterećuje ionako posustalu privredu. Kako je i sam ministar rekao, da 50% privrede radi zadovoljavajuće, a da 50% privrede radi loše. Sa tako visokom javnom potrošnjom mi ne možemo računati na brz oporavak privrede i privrednih tokova. Samim tim, ni građani ne mogu da računaju na brzi porast standarda. Ako se uzme u obzir koliki je spoljnotrgovinski deficit zemlje bio u 2004. godini i spoljnotrgovinski deficit koji je projektovan za ovu godinu, a koji će sigurno premašiti 7 milijardi dolara, i ako se uzme u obzir struktura spoljnotrgovinskog deficita i struktura uvoza, videće se da samo 11% od ukupnog uvoza otpada na uvoz opreme, a 89% uvoza otpada na repromaterijal, sirovine i robu široke potrošnje, a preko 50% je roba široke potrošnje. Sa takvom strukturom uvoza i spoljnotrgovinskog deficita, naša privreda nema šansu da izvrši restrukturiranjei da prođe kroz ovaj tranzicioni proces kroz koji su prošle uglavnom većina istočnoevropskih zemalja. Dovešće sigurno do propadanja velikog broja domaćih preduzeća, koja nisu sposobna na slobodnom tržištu i na slobodnoj konkurenciji da izađu sa proizvodima koji će biti konkurentni uvoznim proizvodima. Vlada je morala na svaki način da zaštiti bar jedno određeno vreme domaću proizvodnju, da bi domaća proizvodnja imala vremena za restrukturiranje i da ojača u onoj meri i da postane konkurentna sa svojim proizvodima prema proizvodima koji se uvoze u našu zemlju. Na ovaj način, nekontrolisanim i krajnje liberalizovanim uvozom, doveden je u pitanje opstanak naše privrede i doći će do gašenja onih privrednih subjekata koji bi objektivno mogli da opstanu na našem tržištu i da zadovolje domaću tražnju. Pored tog akutnog problema koji je vezan za visinu javne potrošnje, a samim tim visinu budžeta, veliki problem predstavljaju gubici koje prave javna preduzeća. Nije sprovedeno do kraja restrukturiranje javnih preduzeća i sa neekonomskim cenama koje imaju ili neracionalnim korišćenjem sredstava javna preduzeća ostvaruju poprilične gubitke i time opterećuju društveni bruto proizvod. Svi ti negativni ekonomski pokazatelji prouzrokuju povećanje stope nezaposlenosti. Dogurali smo do enormno visoke stope nezaposlenosti koja prelazi 30% i koja je na granici socijalnog bunta i socijalnog nezadovoljstva najširih slojeva građana. Metodologija, koju je ministar u svom uvodnom izlaganju obrazlagao - visinu javnog duga kojim je zadužena naša zemlja, gde je obrazložio da spadamo u red srednje zaduženih zemalja, gde je razdvojio spoljni od unutrašnjeg duga, ukazuje na to da nije jasno kako smo došli do tih podataka da je javni dug ove države bio 2001. godine - 170% u odnosu na budžet, a da je danas 56%. To je tri puta smanjenje javnog duga u odnosu na 2001. godinu, to znači 300%. Nejasno je kako se došlo do tih podataka, pogotovo oko izračunavanja bruto društvenog proizvoda - ukupnog i po glavi stanovnika, gde se došlo do nekih podataka da je sada trenutno bruto društveni proizvod po glavi stanovnika 2.500 dolara, a dolaskom na vlast DOS-a, znate i sami da su oni tvrdili kako je jedan od najnižih bruto društvenih proizvoda u Evropi, u Srbiji, da je bruto društveni proizvod po glavi stanovnika 1.250 dolara. Prosto je neverovatno da za četiri godine dupliramo bruto društveni proizvod, a da pri tome imamo stopu nezaposlenosti od 30%, da je na stotine hiljada preduzeća otišlo u stečaj i likvidaciju, gde je javna potrošnja premašila 60% bruto društvenog proizvoda, gde je spoljnotrgovinski deficit iz godine u godinu rastao i dogurao do sedam milijardi dolara, koliko se očekuje u ovoj godini. Bivša SFRJ, pred raspad, znači 1990. godine imala je negde oko 4,5 milijarde dolara spoljnotrgovinski deficit, a ta zemlja je imala preko 20 miliona stanovnika i mnogo veće tržište, pa nije imala toliki spoljnotrgovinski deficit koji ćemo mi sigurno imati u ovoj godini. Svi ovi ekonomski pokazatelji nam govore da ćemo imati ogromnih ekonomskih problema već krajem ove godine, iz dva razloga: pre svega, poljoprivredna proizvodnja nije ni izbliza ostvarila one rezultate koje je imala u prošloj godini, koja je prouzrokovala rast bruto društvenog proizvoda u prošloj godini, ove godine to sigurno neće biti; i veliki spoljnotrgovinski deficit koji ostvaruje naša zemlja, plus ino-dugovi koje imamo, obaveze koje imamo po ino-kreditima koji nam dospevaju u 2006. godini, sigurno će prouzrokovali dužničku krizu, u koju ćemo sigurno upasti 2006. godine.
Hvala, gospodine Milajiću. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Ovi poslanici koji su čitali ovu izmenu, koja se predlaže, a tiče se člana 10. Zakona o budžetskom sistemu, mogli su da vide da se ovde, praktično, omalovažava Narodna skupština, da nam Vlada, nama poslanicima, bez obzira na saziv, generalno - Narodnoj skupštini i građanima Republike Srbije - ljulja šamarčinu, i to tešku šamarčinu. Vidite šta su oni napisali: "Suficit utvrđen u predlogu budžeta Vlade, odnosno nadležnog izvršnog organa lokalne vlasti ne može se koristiti za povećanje izdataka predloženih budžetom". Ko to može Narodnoj skupštini da zabrani, ili skupštini opštine, ili Skupštini grada? Ko je taj iz izvršne vlasti ko može da zabrani kako će i za šta će da se koristi suficit i kako će to da se planira? Kako će ljudi da podnose amandmane? Ko može poslaniku da zabrani da podnese amandman, ako amandmanom predlaže šta da se radi sa suficitom? Ne znam kako je to neko smislio? Kako je to Vlada smislila? Znate, mi smo podneli predlog, pa smo u predlugu budžeta utvrdili neki suficit, a vi, narodni poslanici, ne možete amandmanima da menjate to. Kako to može, a predlog nekog akta, da bude zabrana onome ko donosi akt? Objasnite mi to, molim vas, gde to ima. U potpunosti razumem da postoji već jedno ograničenje. Ograničenje se sastoji u stavu 1. člana 26 - izvorni tekst Zakona o budžetskom sistemu. Da, Vlada je dostavila neku projekciju koliko bi trebalo da iznose javni rashodi u toku godine i onaj ko donosi budžet, konkretno, može nešto eventualno da radi oko toga, ali mora da planira sredstva. I tu postoji jedno ograničenje. Znači, ne mogu neograničeno da se dižu javni rashodi, a da ne postoje sredstva. Ovde kažete - suficit planiramo. Pazite, oni planiraju suficit, a Narodna skpština ne može da odredi kako će taj suficit da se koristi. Kako je to moguće? Objasnite mi, to ne znam. To bi, praktično, značilo, kada podnesete Predlog zakona o budžetu, mi kažemo - nećemo o tome da razmatramo i Vlada odmah pada. Kako nešto što je predlog akta može da bude ograničenje za onoga ko donosi akt? Ko je tu vlastan? Ko ima tu zakonodavnu snagu - Narodna skupština ili Vlada? Kada je u pitanju lokalna vlast - Skupština grada ili izvršni organ? Potpuno ste pobrkali stvari. Sada nama Mlađa hoće da kaže, ja sam u zakonu o izmenama i dopunama Zakona o budžetu za 2005. godinu rekao - suficit će biti toliki, on se raspodeljuje na tri stavke, jedna je pet milijardi, druga 23 milijarde, treća - prenosi se. Sada vi poslanici ne možete da menjate tu strukturu i da odlučujete za šta će da se troši suficit. Pazite, to je elementarno odsustvo znanja. Moguće je za 15 dana da se donese potpuno nov zakon i da se konstituiše neka nova obaveza. Ne postoje druga sredstva, nego mora da se izvrši prenamena suficita koji ste, navodno, utvrdili. Ili se povećaju izdaci, ili se povećaju obaveze, ili krene ta inflacija, pa po osnovu inflacije dolazi do povećanja obaveza? Kako vi nama možete da zabranite, nama koji donosimo neki akt, šta mi možemo da radimo, a šta ne možemo? Narodna skupština je limitirana predlogom. Gde to ima, ljudi? To nigde nema. Toga nema čak ni u Albijanićevoj Požegi. Ni njegova škola, gde je bio nastavnik matematike, tako nije mogla da radi. Njemu je to smešno. Samo se ti smej. Ovo je nemoguće. Naravno da je smešno. Krenuo akt od Mlađana Dinkića, Narodna skupština ne sme ništa da uradi. Kako to može? Obavestite Koštunicu da zna šta je ministar napisao. Ne znam da li Koštunica zna zašto su oni dizali ruke u Vladi? Kako ovo može ovako da prođe? Zašto bi mi sutra, kao poslanici, glasali za ovu promenu i sami sebi uskratili pravo? Zašto sami sebi uskraćujete pravo da vi donosite Zakon o budžetu i kada donosite Zakon o budžetu definišete sve parametre budžeta, i kada se tiče javnih prihoda, i javnih rashoda i, eventualno, ako se pojavi deficit - kako će da se pokriva i ako se, eventualno, pojavi neki suficit - kako će da se troši? Ovde zaboravljate elementarne stvari, da je moguća promena zakona i da je moguće da se povećaju obaveze da tekuća rezerva i ovo ne može da pokrije i treba da se izvrši prenamena projektovanog suficita. Vi uskraćujete sami sebi pravo. Ako usvojite ovo, onda vi kažete - mi ne treba da donosimo budžet.
Hvala, gospodine Krasiću. Da li još neka poslanička grupa o istom amandmanu želi reč? (Ne.) Hvala. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Todorović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, molim za malo pažnje da bi na najkonkretniji način objasnio svoje nezadovoljstvo sadržajem člana 26. i amandman da se čitav član 26. briše. Godine 2002. donet je ovaj zakon o budžetskom sistemu i tim zakonom je definisan član 26, koji je u okviru poglavlja Ograničenja u donošenju budžeta. Meni nije problem samo što je novim stavom 2. utvrđeno da Narodna skupština ne može da odlučuje u pogledu visine suficita, niti da raspoređuje taj suficit na povećanje bilo kakvih izdataka u okviru budžeta, nego su mi sporni i stav 1. ovog člana, kao i stav 3. kako je sada predloženo. Da bih vas na to podsetio, dozvolite mi da pročitam sadržaj tog stava 1: "Izmena predloga budžeta koju vrši Narodna skupština, odnosno lokalna skupština, mora biti u okviru maksimuma deficita, utvrđenog u predlogu budžeta Vlade, odnosno nadležnog izvršnog organa vlasti". Pokušajmo da razumemo ovaj stav. Ako postoji maksimum deficita, onda bi bilo logično da postoji i minimum deficita. Ako i to zanemarimo, mi ovde odričemo pravo Narodnoj skupštini da može u raspravi o budžetu imati dovoljno argumenata i imati većinu da izglasa budžet, po kojem je moguće povećati izdatke u budžetu, a time istovremeno i povećati budžetski deficit. Zašto bi nešto što dolazi iz Vlade bilo konstantno nepromenljivo. Ko kaže da se ne može budžetski deficit u jednoj budžetskoj godini sa 10 milijardi uvećati iz opravdanih razloga na 11 milijardi. Ko kaže da to nije moguće? Ukoliko se dođe do takvih saznanja ili do novih činjenica, mi ovde imamo budžetski kalendar koji je prilično rastegljiv, od aprila do 15. decembra u toku jedne godine traju radnje koje se tiču donošenja budžeta. U trenutku kada se utvrdi Memorandum budžeta za 2005. godinu, do trenutka kada mi razgovaramo o rebalansu budžeta polovinom jula, desile su se mnoge druge stvari koje nisu mogle biti obuhvaćene Memorandumom o budžetu. Imali smo i poplave u Vojvodini, u leskovačkom kraju, imali smo mnogo toga što nije bilo moguće predvideti, pa da smo u ovom trenutku u situaciji da imamo budžetski deficit, zašto ne bi Narodna skupština mogla da izglasa i veći deficit nego što je to ovde predviđeno. Kada pogledate stav 3. ovog člana 26, tu se kaže da predlog za povećanje izdataka u budžetu mora sadržati i mere za uvećanje prihoda ili umanjenje drugih izdataka za isti iznos. Sada pogledajte muku poslaničku. Narodni poslanik sa svim argumentima iznosi obrazloženje zašto treba prihvatiti neki amandman. Ali, da bi taj amandman bio u skladu sa ovim zakonom o budžetskom sistemu, on mora jasno i precizno da kaže - na ovoj poziciji skidam deo sredstava, da bih dodao na drugu poziciju i povećao izdatke za ono što smatram da je opravdano. Može li to narodni poslanik da radi? Treba li narodni poslanik da to radi? Pogotovo, da li su svi kao narodni poslanici u situaciji da sagledamo ukupan obim javne potrošnje u zemlji Srbiji, pa da u skladu sa stavom 3. predložimo mere za uvećanje prihoda budžeta. Da li je to posao narodnog poslanika ili Vlade? Imamo dodatak da se suficit utvrđen u predlogu budžeta Vlade, odnosno nadležnog izvršnog organa lokalne vlasti ne može koristiti za povećanje izdataka predloženih budžetom. Za mene je ovo nonsens. Nisam protiv finansijske discipline, nisam protiv toga da je Vlada ta koja je odgovorna za stanje u finansijama u Republici, ali ako smo mi u jučerašnjoj raspravi pokazali da imamo bar tri milijarde viška prihoda, u odnosu na ono što je bilo planirano budžetom za 2005. godinu, zašto i sa kojim razlogom odricati pravo Narodnoj skupštini da preko amandmana donese i odgovarajuće izmene, odnosno poveća neke izdatke u svemu tome. Još nešto je ovde važno. Mi vodimo istovremeno raspravu o Zakonu o budžetskom sistemu i o zakonu o izmenama i dopunama budžeta. Ako bi strogo uzevši prvo usvojili zakon o budžetskom sistemu, što će i biti kada je glasanje u pitanju, mi onda kada budemo glasali o rebalansu budžeta i o amandmanima ne možemo nijedan amandman narodnih poslanika, koji se odnosi na drugačiji raspored suficita, da prihvatimo, ma koliko da je on opravdan. Ako sada se to svede na nivo lokalne vlasti, vi onda imate situaciju sledeću. Izvršni organ lokalne vlasti prema Zakonu o lokalnoj samoupravi je predsednik opštine. Nije to izvršno veće. Izvršno veće po tom zakonu o lokalnoj samoupravi ima samo jedan jedini posao da usklađuje kako je definisano u zakonu odnose između predsednika opštine i opštinske uprave. Nikakve nadležnosti u pogledu budžeta izvršno veće nema. Izvršni organ koji predlaže budžet skupštini je predsednik opštine. Zamislite sada predsednika opštine koji kaže - opredelio sam se da suficit u budžetu lokalne skupštine te i te u ovoj godini bude toliki i toliki.Vi odbornici u Skupštini nemate pravo, niti možete da taj budžetski suficit, kako sam ga zamislio, opredeljujete na bilo koji drugi način, nego samo onako kako je to predloženo u predlogu budžeta. Da li je to logično? Da li je to normalno da se odriče pravo i odbornicima i poslanicima da bilo šta korektno promene u Predlogu budžeta? Predlog budžeta rade mnogi. Mnoge službe, mnoga ministarstva, mnogo sinhronizacija u svemu tome je potrebno, ali upravo zbog učešća velikog broja subjekata u izradi budžeta moguće je da dođe i do takvih propusta, koje je potrebno amandmanima narodnih poslanika u Narodnoj skupštini, odnosno odbornika u opštinskoj skupštini jednostavno popraviti, ili su nastale nove okolnosti. Nisam pravnik, ali razumem da jedino ograničenje koje ova Narodna skupština ima može biti sadržano u Ustavu, ni u jednom drugom zakonu. Ova Narodna skupština je ovlašćena da donese ili da promeni bilo koji drugi zakon, pa i bilo koju budžetsku stavku koja se formalno iskazuje kao izdatak u budžetu. Recimo, na ovaj predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu podneo sam amandman kojim sam predložio da se budžetski deficit u članu 2. smanji sa 32,5 milijardi na 29 milijardi, a da se za ove tri milijarde, koliko se tu pokazalo razlike, povećaju ukupni izdaci i te tri milijarde predložio kako da se rasporede. Ako se mi vrlo disciplinovano pridržavamo ovih odredbi da se suficit ne sme dirati, onda taj moj amandman nije moguće uopšte da bude prihvaćen, zato što ne smeš da podigneš izdatak na teret suficita, ne smeš kad imaš deficit, ne smeš kad imaš suficit. Imaš predlog koji je u stvari takav da ga možeš samo prihvatiti ili odbiti, a onda u tome nema učešća narodnih predstavnika, narodnih poslanika, odnosno nema učešća građana u jednoj raspodeli sredstava za tu godinu ili u korekciji tih sredstava, koja se predviđaju u rebalansu. Ovo je potpuno iracionalno i da ne bi bilo zabuna u primeni, u tumačenju šta je suficit, primarni suficit, mi imamo tri definicije suficita i ne sporim nijednu od tih definicija, ali kada budemo primenjivali ove odredbe zakona na bilo koji predlog zakona o budžetu imaćemo problem. Nije valjalo ni ovo što je do sada bilo. Sa dodatnom odredbom o suficitu pokvaren je ovaj član 26. potpuno, toliko da se ne može popraviti i zato sam predložio da se briše čitav član 26, a ne samo da se ubaci taj stav 2. oko suficita. To samo pravi zabunu, neopravdano ograničava prava odbornika i narodnih poslanika, prosto nas tera na to da rutinski razgovaramo o budžetu i da ovde služimo samo za to da izglasamo ili ne izglasamo nešto, a bez suštinskog uticaja na eventualne izmene, odnosno promene predloga. Dakle, molim vas da o tome razmislite i da prihvatite ovaj amandman.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, idemo poslanička grupa po poslanička grupa, a potom narodni poslanik Veroljub Arsić.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, izvanredno je kolega Jovan Todorović argumentovao razloge za ovaj amandman. Ne može da važi princip pred ovim parlamentom - uzmi ili ostavi. Mora da postoji - popravi. Ako to ne bude bilo moguće, onda nema nikakvog smisla da mi ovde sedimo. Postoji jedan termin koji je moderan, vi ste ga uveli u ovo vreme, a pre je bio onaj, to je "transparentnost", a sada je to "kapacitet". Dakle, sa punim kapacitetom parlamenta moguće je učiniti sve što je limitirano jedino ustavom i ničim više. Narodni poslanik ili odbornik jeste vlastan da predlaže bilo šta što je u vezi sa interesima građana, ukoliko to ume i koliko je na zakonu zasnovano. Ovde postoji konstantni strah od narodnih poslanika i od odbornika. Već sam ranije govorio o najavi decentralizacije vlasti u Srbiji u proteklih 10 godina, a što su te najave bile intenzivnije, to je centralna vlast bila sve moćnija i zalažem se da taj princip napustimo i vratimo parlamentu ono što je njemu dato Ustavom. U ovom primeru, i u nekim drugim, potpuno je jasno da se izvan parlamenta pokušava da se donose odluke koje su u nadležnosti parlamenta. To nije dobro i to nije preporuka nijednoj vlasti, koliko god ona sebe proglašavala demokratskom. Ne postoji proklamovana demokratija. Postoji ostvarena demokratija, stvarna, faktička. Zato vas molim da podržite amandman gospodina Jovana Todorovića, koji u punom smislu afirmiše ovaj princip koji obezbeđuje pravo narodnim poslanicima i odbornicima da mogu ne samo da glasaju pozitivno ili negativno, već da predlažu da se nešto popravi nabolje, a to je stvar onih koji su većina ili koji su u tom trenutku većina, da procene da li je taj predlog logičan, da li je na zakonit način predložen. Ali, ne može biti govora o tome da se pred poslanike na taj način izlazi, da li nešto može ili ne može, ali da ne može da se popravi. Onda mi ne treba ovde da sedimo, nego treba da se dogovorimo u toku jedne godine da glasamo odjednom za sto zakona koji dođu i da idemo kući, jer tamo imamo pametnija posla. Budžet, najvažniji zakon u jednoj zemlji, najvažniji akt posle Ustava i prostornog plana. Na osnovu kompozicije budžeta se čitav niz važnih pitanja sprovodi u jednoj državi. Tamo se vide mere i ekonomske i fiskalne politike, i sve drugo što je važno da mi možemo da organizujemo život u jednoj državi za jednu godinu. Onaj ko se boji poslanika stići će ga samovolja ministra. Od toga ne može da pobegne kakav god da je ministar. Poslanike su birali građani, a ministre bira parlament i tačka. To mora jednom zauvek ovde da se nauči. Kome se ne sviđa, neka stane na listu, neka izađe pred građane i neka bude poslanik ako mu se ne dopada da bude ministar. Razlika je velika. Hvala.
Hvala vama, gospodine Baraliću. Iz ove poslaničke grupe više niko. Reč će dobiti narodni poslanik Veroljub Arsić posle pauze. Pauza do 14,30 časova. Hvala vam. [[Posle pauze – 14,30]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo popodnevni rad. Povodom amandmana na član 10, koji je podneo narodni poslanik Jovan Todorović, u prepodnevnom delu rasprave javio se za reč narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 10. izgleda da se ovim budžetom desilo nešto novo u budžetskom sistemu, a to je da može da postoji i suficit, tako da se izmenom predviđenom članom 10. Predloga, koja se odnosi na član 26. zakona, ubacuje novi stav koji glasi: "Suficit utvrđen u predlogu budžeta Vlade, odnosno nadležnog izvršnog organa lokalne vlasti ne može se koristiti za povećavanje izdataka predloženih budžetom". Sada se postavlja pitanje uopšte čemu onda Narodna skupština i ko je taj koji može da u nekom predlogu budžeta iskaže suficit, i da li je to uopšte moguće u Srbiji i da li će biti moguće u skorije vreme. Postavlja se pitanje dobrih želja predlagača ovog člana, jer odbijanjem ovog amandmana na član 10. jednostavno Skupština sama sebi za budžet vezuje ruke, odnosno nije u mogućnosti da utiče amandmanima na neki predlog zakona o budžetu. Ministar je taj koji ima na određen način neograničena prava, jer u članu 14. Zakona o budžetskom sistemu kaže se da do 15. oktobra ministar dostavlja Vladi nacrt budžeta Republike i finansijske planove organizacija obaveznog socijalnog osiguranja. Do 1. novembra Vlada usvaja predlog budžeta Republike i dostavlja ga, zajedno sa Memorandumom o budžetu i finansijskim planovima organizacija obaveznog socijalnog osiguranja, Narodnoj skupštini. Ukoliko se ovaj amandman odbije, postavlja se pitanje zašto bi oni to nama dostavili, šta mi možemo da promenimo u tom predlogu zakona o budžetu. Da li je uopšte moguće da u suštini samo još jedna stvar može da se uradi po Zakonu o budžetskom sistemu pa da tu prevaziđete sebe, a to je da amandmanima ne možemo ništa da korigujemo u Predlogu zakona o budžetu, osim da menjamo stavke u jednom istom sintetičkom kontu, znači po analitici, ukoliko je ministar predvideo, primera radi, za plate zaposlenih 60 milijardi dinara, pa sada kaže Ministarstvo finansija milijardu dinara, može da bude milijardu i 200, i samo u okviru toga da vršimo neke izmene. Zakon o budžetu je najvažniji zakon koji Skupština može da donosi. On opredeljuje ekonomsku politiku vlade za tu godinu i određene finansijske i ekonomske tokove u državi. Jednim ovakvim zakonom Narodna skupština Republike Srbije treba jednostavno bezuslovno i bespogovorno da prihvati budžet onakav kakav predlaže Vlada, odnosno ministar i ništa drugo nije u pitanju. Jednostavno, kroz stavku suficit, videli smo to sada u Predlogu zakona o budžetu, izmenama i dopunama Zakona o budžetu za 2005. godinu, ministar je sam opredelio koji mu je suficit, gde će taj suficit da bude utrošen i narodni poslanici o tome nemaju pravo da raspravljaju. Znači, on može tako unapred da zloupotrebi to svoje pravo, da uopšte ne opredeli taj suficit kao suficit, nego jednostavno da ga stavi na prihodnu i rashodnu stranu budžeta, napiše da je to suficit, biće upotrebljen za to i za to i Narodna skupština o tome ne može ni da raspravlja, niti da menja, niti da učestvuje. Jedino što može je da odbijemo Predlog zakona o budžetu, ali to znači da jednostavno i ta vlada pada. Imajući u vidu da je ova skupštinska većina u funkciji Vlade to se neće desiti, ali jednostavno se nameće pitanje čemu onda Narodna skupština, ima li svrhe uopšte raspravljati o budžetu, ima li svrhe podnositi amandmane na budžet, ima li svrhe uopšte pokušati nešto da se promeni. Može da napiše da je svih 432 milijarde suficit i ne možemo ništa, ne možemo da promenio taj njegov suficit. (Zoran Nikolić, sa mesta: Ne možeš kada si manjina) Dragi kolega, da si malo pročitao ovo, video bi da ne možeš ni ti, iako si većina. Neće moći nijedna skupština to da promeni. (Zoran Nikolić, sa mesta: Od kada smo mi na ti?) To je za neobaveštene. Znači, uzmite i dobro pročitajte Predlog zakona koji vama Vlada dostavlja, dame i gospodo poslanici koji podržavate ovu vladu, pročitajte pažljivo, nemojte da dozvolite da vas neko u Vladi omalovažava, ponižava. Dobro nam još nisu Poslovnik o radu Skupštine Srbije predložili, s tim da ne možemo mi ni da ga menjamo. Vi ćete samo da sedite tu i da pritiskate dugmad. Glava vam iovako ionako više ničemu ne treba i ne služi....
Gospodine Arsiću, upozoravam vas da ne vređate narodne poslanike.
Znači, još samo jedna stvar je ostala, a to je da pokušate kroz neke amandmane na Ustav Republike Srbije da ukinete i izbore, jer to je jedini način da opstanete na vlasti. Drugog načina nema. Kako smo prošli sa saveznom državom, a isti ljudi sada vode i republičku vlast, kako smo uništili savezni Ustav, ali uvek možete da napravite neko prelazno rešenje, ne treba vam ni referendum, pa ćemo lepo i da ukinemo izbore. Biće neki od vas narodni poslanici do kraja života, a doduše drugi mandat ne biste ni mogli da dobijete. Postavlja se drugo pitanje, dokle će narod takve kakvi ste da vas trpi.
Hvala, gospodine Arsiću. Još neko o ovom amandmanu gospodina Todorovića? (Ne.) Hvala. Na član 12. amandman je podneo poslanik Branislav Rankić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Branislav Rankić. Pre toga samo jedno važno obaveštenje o načinu na koji ću voditi sednicu. Po članu 85. stav 5. danas ćemo raditi posle 18,00 časova do završetka rasprave u pojedinostima tačke koja je na dnevnom redu. Glasanje će biti tokom sutrašnjeg dana, zbog rasporeda vremena narodnih poslanika, da znaju kako da raspolažu. Izvolite, gospodine Rankiću, i hvala vam što ste sačekali.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 12. koji glasi: "Član 12. Predloga zakona o dopunama Zakona o budžetskom sistemu briše se". Naime, članom 12. predviđeno je da se u članu 34. stav 1. posle reči "direktni" dodaju reči "i indirektni". U članu 34. u postojećem zakonu najmanje što je moglo da se uradi, a to je trebalo, ako se već išlo na ovu izmenu, menjati naslov iznad ovog člana, a naime naslov iznad člana ostaje isti i on glasi - Određivanje obima rashoda direktnih korisnika budžetskih sredstava u određenom periodu, i posle se ubacuje ovim članom 12. i indirektnih, a što ne postoji u naslovu. Ako se u član 34. ubacuje "indirektni" korisnici budžetskih sredstava, nepotrebno je da se ubacuje, obzirom na njihov odnos prema direktnim korisnicima budžetskih sredstava. U zakonu koji važi, bez ovih izmena, ceo član 34. se praktično provukao narodnim poslanicima i usvojen je u obliku koji je potpuno nejasan. Skrenuću vam pažnju samo na stav 2. člana 34. postojećeg zakona koji glasi: "Prilikom određivanja kvote za direktne korisnike budžetskih sredstava, ministar, odnosno lokalni organ uprave nadležan za finansije, imajući u vidu sredstva planirana u budžetu za direktnog korisnika budžetskih sredstava, plan izvršenja budžeta direktnog budžetskog korisnika i likvidne mogućnosti budžeta." Šta imajući u vidu? Šta? Donose se kvote. To ne piše. Dakle, veliki broj sličnih članova se provukao kroz postojeći zakon, potpuno su nejasni i najzanimljiviji je poslednji stav ovog člana, zbog čega smo i hteli da se izbegne ubacivanje indirektnih korisnika budžeta, a to je da ministar propisuje postupak i uslove za određivanje kvota iz stava 1. i 2. ovog člana, kao i mere u slučajevima nepoštovanja kvota. Vidite, do sada je ministar propisivao postupak i uslove za određivanje kvota za direktne korisnike. Sada ovim izmenama to radi za indirektne korisnike. Reći ću vam samo nešto, pošto sam već govorio o tome da se najveći broj ovakvih zakona koji dolaze iz Ministarstva finansija i najveći broj članova završava time da će ministar bliže urediti nešto. Podsetio bih vas na ono što je prilikom formiranja ove vlade rekao premijer Koštunica - decentralizacija, depolitizacija, demokratizacija itd. Ovde je jedan izuzetan primer centralizacije. Oni koji su upućeni i koji rade recimo u poreskim organima ili u nekim drugim javnim službama, tvrde da bi čak i Staljin, da je moguće da ustane iz groba, bio preneražen ovolikim stepenom centralizacije, kada su u pitanju javne finansije i kada su u pitanju neke druge stvari. Evo da vidimo šta kaže definicija ko su direktni korisnici budžetskih sredstava, a koji su indirektni. Direktni korisnici budžetskih sredstava su organi i organizacije Republike, odnosno lokalnih vlasti. Po ovom predlogu zakona, do sada je ministar mogao da određuje kvote ili bliže uslove za određivanje kvote za ove korisnike budžetskih sredstava. Kada se ubaci reč indirektni, onda pošto će i za indirektne korisnike budžetskih sredstava kvote određivati ministar i uslove za raspisivanje tih kvota, to su pravosudni organi čak i mesne zajednice, javna preduzeća, direkcije i fondovi osnovani od strane lokalnih vlasti koji se finansiraju iz javnih prihoda, a čija je namena utvrđena posebnim zakonom. Bez obzira što to nije direktno vezano za ovaj član, reći ću vam po pitanju celokupnog teksta ovog zakona, zašto je uopšte došlo do ovog zakona i zašto nam je predložen. Vidite ovde iznad ovoga što sam vam čitao, a to su definicije, zašto se neki zakoni pišu, poslanicima je potpuno nejasno, odnosno zašto se neke stvari u zakonima pišu ili ponavljaju, a potpuno isto znače. Kada je u pitanju finansijski plan, definicija koja je do sada važila u ovom zakonu postojećem bila je sledeća: "Finansijski plan jeste akt direktnog ili indirektnog korisnika budžetskih sredstava, kao i akt organizacije obaveznog socijalnog osiguranja, koji sadrži procenu obima tekućih prihoda i ostalih primanja i obim tekućih rashoda i ostalih izdataka za period od jedne godine." Ne znam šta se izmenilo u svetskoj ekonomiji, u tim ekonomskim tokovima, šta se to desilo i sada imamo novu definiciju, a ova se briše, predložena je nova definicija šta je to finansijski plan, a ona je potpuna ista ovoj koja se briše. Po novoj definiciji, finansijski plan je akt direktnog, odnosno indirektnog korisnika budžetskih sredstava i korisnika sredstava organizacija obaveznog socijalnog osiguranja. On sadrži procenu obima primanja i izdataka (uključujući primanja i izdatke iz sopstvenih prihoda) korisnika u bruto iznosu za budžetsku godinu. Dakle, potpuno isto, a u čemu je bila potreba da se ovo menja i da se praktično ista stvar kaže na malo drugačiji način, sa izmenjene dve ili tri reči, odnosno redosled, nama je potpuno nejasno. Potpuno je jasno da se Skupština opterećuje i to izuzetno mnogo opterećuje ovakvim predlozima zakona. U obrazloženju pojedinih članova zakona, član 12. nije ni obrazložen. To je preskočeno. Valjda je nevažno zašto je ministar dopisivao kvote i za indirektne budžetske korisnike, a verujem da je veoma važno zbog čega se to radi. Samo ću kratko reći kako izgleda ostvarenje većeg priliva sredstava od planiranog, a koje vi nazivate suficitom. Reći ću vam na primeru jedne opštine kako se to puni budžet, odnosno neću navoditi ime opština, ali kako se stvara taj višak priliva od predviđenog koji vi nazivate suficitom. Poći ću od jedne najosnovnije stvari, a to je katastarski prihod, a na recimo 10 hektara zemlje, odnosno obaveze su 0,4 na katastarski prihod i to je otprilike 1800 dinara. Obaveze su 0,4% na katastarski prihod puta pet, tako se obračunava. Zašto ne stoji 2% nikome nije jasno, valjda će građanin lakše progutati kada je 0,4%, dobro, to je malo, i onda se to množi cifrom pet, onima koji obračunavaju se otežava posao, ali da se izbegne to da se kaže 2% , onda je to mnogo. Recimo, za primer, opština u Južnom Banatu, jedna od opština - 455,73% puta katastarski prihod od odvodnjavanje. Da li možete verovati ili ne, ali ovo je iz opštine Žitište, koja je skoro imala velike probleme sa poplavama. Čista računica, kako to poreski organi ispostavljaju, oni već predstavljaju uterivače budžetskih sredstava u budžet. Katastarski prihod na površini od 9 hektara 39 ari i 99 m2 je 1.728,76 dinara. Kada se obračuna porez na imovinu, a on iznosi 34,58 dinara, potpuno je ekonomski neopravdano baratati ovakvim ciframa, iz prostog razloga što se moraju poslati obaveštenja pismom, po Zakonu o upravnom postupku, a to obaveštenje košta 48 dinara državu. Znači, da biste naplatili 34,58 dinara, država mora da plati 48 dinara samo za obaveštenje, a plus ljudi, sredstva itd. Međutim, isti takav čovek koji poseduje 9 hektara i 39 ari za odvodnjavanje će platiti 7.906,83 dinara. Vrlo je teško objasniti bilo kome u Južnom Banatu, u opštini Žitište, da oni godinama plaćaju ovoliki iznos za odvodnjavanje, a kada dođe do poplava, praktično, niko za to ne odgovara i niko ne zna da li je ovo odvodnjavanje javnih prihod, a ne bi trebalo da bude. To bi trebalo da bude prihod nekog određenog preduzeća, koje bi imalo obavezu da se bavi time za šta naplaćuje ova primanja. Znači, praviti budžet tako i puniti budžet na ovakav način, a da vam ne pričam o staračkim domaćinstvima, pošto su direktni korisnici socijalnih osiguranja. Da vam ne pričam kako izgleda obavezno socijalno osiguranje za jedno staračko domaćinstvo, gde dve žene žive u domaćinstvu, jedna od 82, jedna od 86 godina, sa 32 ara ukupne imovine, koje moraju ove godine da plate 19.000 za obavezno socijalno osiguranje, računajući 7.000 razliku za prošlu godinu, od 1. jula, a da isto takvo domaćinstvo sa 12 sposobnih članova domaćinstva, koji obrađuju preko 70 hektara najsavremenijom mehanizacijom, ukupno za ovu godinu na ime socijalnog osiguranja plaćaju 17.572,44 dinara, za 2.000 manje od ove dve starice. Na takav način puniti budžet od onih koji su najsiromašnijih i onda govoriti da se radi o budžetskom suficitu zaista je neprihvatljivo. Bilo bi najbolje da ovakve stvari ne dolaze pred narodne poslanike i da se o njima raspravlja.
Po istom amandmanu, poslanik Zoran Krasić.
Znači, zaključili ste: posle poplave, jedino što gore može da bude, to je poreska politika i budžet Mlađana Dinkića, kao što ste videli iz primera gospodina Rankića. Vratimo se ovom amandmanu na član 12. U stvari, šta menja Vlada u članu 34. Zakona o budžetskom sistemu? Kvote su do sada postojale samo za direktne korisnike budžetskih sredstava. Moram ponovo da kažem, zbog neobaveštenih, da su direktni korisnici budžetskih sredstava organi i organizacije Republike, odnosno lokalnih vlasti. Oni imaju svoje razdele i svoje ekonomske klasifikacije, gde se iskazuju svi rashodi. Naravno, većina tih rashoda se prema posebnim ekonomskim klasifikacijama grupiše i mi dobijamo u onim tabelama te iznose. Za njih se prave te tromesečne, mesečne kvote, da bi se dinamički poštovao budžet Republike Srbije. Do sada nisu indirektni korisnici bili predviđeni članom 34, kao što reče gospodin Rankić, čak ni posle ove izmene ni u naslovu ih ne stavljate, iz prostog razloga što su indirektni korisnici budžetskih sredstava, po definiciji, inkorporirani u okviru razdela koji se odnosi na direktnog korisnika budžetskih sredstava. Ali, da vidimo ko su to indirektni korisnici budžetskih sredstava. I tu smo dobili novu definiciju. To je definicija obuhvaćena članom 2. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu. Ovako: "Indirektni korisnici budžetskih sredstava su pravosudni organi". Mi smo juče imali raspravu povodom izbora nosilaca pravosudnih funkcija i sve poslaničke grupe koje su izašle za ovu govornicu ukazale su na potrebu formiranja pravosudnog budžeta. Ministar pravde nam je obećao da će u sledećoj fazi sređivanja odnosa u našem pravosuđu da se ide ka tome da se napravi poseban budžet za pravosudne organe Republike Srbije, da on bude pod nekom kontrolom ili u rukama Vrhovnog suda Srbije. Tim pre što je pre dve godine data nova organizacija sudova, pa imamo i apelacione, upravne itd, pa će Vrhovni sud dobiti novu nadležnost, a nikako da dođe do te nadležnosti, da bude vrhunska, vrhovna sudska instanca, koja radi samo u žalbenom postupku i zauzima pravne stavove povodom otvorenih pravnih pitanja tokom sudskih postupaka i u nekim predmetima gde se javi problem primene propisa. Ovde ministar finansija potpuno drugačije zagovara pravosudni budžet. On ga zagovara kao nešto što treba da bude u okviru nekog direktnog korisnika budžetskih sredstava, ali izmenom u članu 34. on nama sad kaže: "Direktni i indirektni korisnici budžetskih sredstava mogu da vrše plaćanja do visine izdataka koje, za tromesečni ili neki drugi period, odredi ministar". Sad se prisetimo rasprave koju smo jutros vodili, gde smo prokomentarisali promenu člana 7, gde ministar može da obustavi, tada sam ukazao na potrebu da, ukoliko se obustavlja nešto ili smanjuje zbog toga što je priliv neravnomeran, da moraju da postoje neki kriterijumi. Na ovaj način ministar finansija želi da ima pod direktnom kontrolom sve indirektne korisnike budžetskih sredstava, kako bi u zakonu dobio ovlašćenje da preskače direktnog korisnika budžetskih sredstava. Ovo znači da sutra gospodin Dinkić može slobodno da ode u Vrhovni sud i da se dogovara oko kvota i oko isplata, a da ministar Stojković čak i ne zna. On ima osnova u ovome što ćete vi da mu izglasate.
Još neka poslanička grupa o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Da, narodni poslanik Zoran Krasić.
Samo da obavestim one koji su zaboravili da su pre nekoliko dana glasali o Zakonu o javnom dugu. Član 15. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu odnosi se na član 36, koji ima naslov - Upravljanje preuzetim obavezama. Šta se menja u ovom članu? U ovom članu, u stavu 1. i 2. se, pored reči "direktni" dodaju reči "indirektni korisnici", o čemu smo malopre pričali, ali se menja stav 4. tako da on sada ovako glasi: "Prinudna naplata koja se odnosi na korisnika budžetskih sredstava, a u osnovu za prinudnu naplatu je naveden račun izvršenja budžeta, može se sprovesti do iznosa 50% ukupnog obima sredstava opredeljenog tom budžetskom korisniku, na teret njegove aproprijacije, čije će se izvršenje obavljati sukcesivno, prema dinamici izvršenja budžeta (mesečne kvote)". I ovo što deluje rogobatno znači da poverilac države – može biti i običan ugovorni odnos, ne mora da bude samo sudska presuda kojom se uspostavlja zakonito stanje prava nekog pojedinca prema određenom državnom organu – čije finansije vodi Mlađan Dinkić, može da računa da neće da naplati svoje potraživanje. To znači, gospodo, 13.000 uhapšenih u "Sablji", za koje je utvrđeno ili se utvrđuje da nije bilo osnova, a imaju pravo na naknadu štete, nećete moći da ostvarite svoje potraživanje, iako je sudski utvrđeno, jer je ovde propisano ograničenje. Postavljam pitanje šta bi bilo kada se u jednom poslovnom odnosu promene odnosi, pa država bude poverilac prema nekom preduzeću ili fizičkom licu, da li ćete tom analogijom da primenjujete ovu odredbu, pa da kažete - sprovešće se prinudno izvršenje, ali selektivno - do 50%, a od 50% - videćemo kako ćemo. Ne, nego ide prinudna naplata. Mogu da vam kažem kakav je patent bio za vreme Demokratske stranke. Oni su klasična obligaciona potraživanja po osnovu zakupa poslovnog prostora naplaćivali tako što njihovo javno preduzeće dostavi obično pismo područnom organu uprave prihoda i oni blokiraju račun, skinu sredstva; kasnije dobijeterešenje o prinudnoj naplati poreza, a zakupnina nije poreski prihod. Nemam razloga da sumnjam da gospodin Dinkić neće da izvrši još neku inovaciju kada je u pitanju taj potpuno drugačiji odnos u odnosu na ovaj koji se ovde planira. Zašto stavljate ovo? Onda ćete ponovo da kažete kako imate suficit. Šta vredi što imate jedan fiktivni i virtualni suficit, a imate neizmirene obaveze. Verovatno će u sledećoj etapi promena nekog propisa, da za ta potraživanja ne teče kamata sve dok to potraživanje nije moglo da se namiri zbog razloga navedenog u članu 36, poslednji stav. Ne može ovako. Vi sada samo potvrđujete onu moju osnovnu tezu - Dinkić hoće da dokaže da je država najbolja banka i da je najbolji privredni subjekat. Zašto? Ima poreske organe koji mogu da rade što god hoće. Ima policiju koja može da radi šta god hoće. Ima sud koji Mlađan Dinkić ne poštuje, nijednu odluku ne poštuje. Ima budžet, taj budžet i taj Zakon o budžetskom sistemu omogućuju da direktno dogovara, pregovara i sa indirektnim korisnicima i sa poveriocima direktnih korisnika. Čovek može da radi sve. Dajte, molim vas, da ceo pravni sistem pogazimo, da donesemo samo jedan zakon o pravima Mlađana Dinkića sa dva člana. Prvi član - biće onako kako kaže Mlađan Dinkić, drugi član - ukoliko nešto nije jasno, primenjuje se prvi član. Kažite mi gde tu ima neke demokratije, reda, poštovanja Ustava. Ko će da uđe u ugovorni odnos sa državom ako ste vi ovo ovde ovako napisali, odnosno ugradili sistemsku nemogućnost čak i prinudne naplate nekog nespornog potraživanja.Kakve vi to finansije vodite? Ovamo se hvalite suficitom, a ovamo dajete odredbe koje praktično znače zabranu izvršenja na računima direktnih korisnika. Da stvar bude još do kraja kompletirana, sada se trezor i uprava za javna plaćanja spajaju u upravu za trezor i onda je priča zatvorena, onda nema države. Nema ničega! Moram više puta to da ponovim, ne zbog ovih koji ne žele to da shvate, nego zbog onih koji treba da primete kakvu smo mi to vlast dobili, kako ste vi iz većine kreirali, pa čak i vi koji mi dobacujete, koji se navodno nešto bunite, ali uvek glasate za ovo. Bunili ste se, pa ste izabrali Draškovića za ministra spoljnih poslova. Bunili ste se protiv ovoga, evo ga, Mlađan Dinkić sprovodi. Smatra, čim podržavate tu Vladu, da može da radi što god hoće. Što se ljutite na mene? Nisam ja kriv, vi ste ga izabrali. On je video da ovde nije zaustavljen - na prvom koraku kada je pregazio Ustav i zakon. On tera dalje. On stabiluzuje finansije tako da posle njega niko živi neće moći da ispravi brljotine koje se rade. To da vam bude jasno. Možda to vama nije u ovom trenutku jasno, jer ste vi zaslepljeni time što mislite da ste neka vlast. Vi jeste vlast, bože moj. Imate skupštinsku većinu, imate ove koji podržavaju. Da vas upozorim, Nebojša Čović je juče održao konferenciju za štampu, pa je kritikovao ovaj suficit. On kada krene da kritikuje, a kada je na vlasti, on beži sa te vlasti, i ta vlast pada. Tako je bilo i sa Demokratskom strankom, setite se, Nebojša Čović i Socijaldemokratija u to vreme. Vidi i on šta se ovde dešava. Promenio je on svoju priču, znate i sami, to više nije Nebojša Čović iz 2001. godine. Sada malo drugačije gleda, jer gleda one statistike i procente i prilagođava svoju levičarsku priču. (Predsednik: Molim vas, bez ometanja govornika, izvolite, gospodine Krasiću, slobodno se držite teme.) Gospodine Markoviću, nemojte da me branite, baš je interesantno, jer deluje inspirativno i tako izlazi istina. Mi treba da imamo ovde i polemiku. Zašto da ne, nije to problem. Treba da razmenimo mišljenje. Na ovaj način razmenjujem mišljenje sa poslanicima koji se ne slažu sa onim što pričam. Doduše, oni nemaju hrabrosti da izađu ovde i da to kažu, ali nema veze. Znači, upamtite ovo što sam vam saopštio, što je napisano ovde, a vi ne želite da protumačite. Zapamtite, ko od vas bude u Skupštini sledeće godine, u hodniku da će da priča - pa, jeste, bilo je brljotina. Unapred vas upozoravam, ove brljotine u javnim finansijama su strašne, opasne, posledice su dalekosežne. Zapamtite - posledice su dalekosežne. Kao dokaz za to nalazi se u činjenici što je jedan, relativno dobar, Zakon o javnim prihodima i javnim rashodima u vreme Božidara Đelića promenjen. Ali, ni Božidar Đelić nije imao hrabrosti da ide ovoliko, menjao je samo zbog toga što pojma nema sa finansijama, pa je slušao neke ljude koji se razumeju u finansije, pa je našao neku dimenziju dokle može da ide. Ali, ovaj nema tu kritičku ocenu. On ima svoj pravac i on šiba. Šta će biti posle toga, znate i sami. On se povlači, baš ga briga, kaže - davali ste mi podršku, vi ste krivi onda što ste uskratili pravo Narodnoj skupštini. Poverioci države biće oštećeni u startu i onda se postavlja pitanje da li oni uopšte treba da vode spor pred nekim sudom da bi dokazali svoje potraživanje, pogotovo da bi tražili prinudno izvršenje nad sredstvima države. Ne bih voleo da sam u koži Republičkog javnog pravobranioca. Šta će njega da sačeka na bazi ove odredbe? On nema pravilan uvid u to. Videćete kolike će posledice da budu. Upozoravam vas, 2003. godine Srbija i Crna Gora su primljene u Savet Evrope, mi imamo obavezu da primenjujemo Konvenciju iz 1976. godine. Verujte, ko ne bude mogao da naplati svoje potraživanje zbog ove odredbe i bude uputio predstavu Evropskom sudu za ljudska prava, čućete kakva će odluka odatle da dođe. Razmilite! Ako meni ne verujete, poverujte onim institucijama gde hrlite da idete. Poverujte tim institucijama. Raspitajte se malo kakvi su stavovi Evropskog suda za ljudska prava i kako se potraživanja pojedinca prema državi tretiraju. Privatna svojina je svetinja, ništa ne može da je ograniči i to potraživanje je kao svetinja, ne može da se ograniči ovakvim odredbama. Da nam je neko stavio prst na čelo, pa zamislio nešto - hajde, sada sve može; imamo većinu, sve može. Radoman Božović je rekao: "Ako imam 70 ruku u vazduhu, proglasiću da je zemlja kockasta". Evo ga, ne sme nigde da se pojavi u javnosti. Vodite računa, ne kvarite sebi i ljudsku i političku karijeru, da sutra ne smete nigde da se pojavite zbog toga što glasate za sve i za svašta.
Hvala vam, gospodine Krasiću. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Hvala. Na član 18. amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite, gospodine Periću.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime SRS podneo sam amandman na član 18. zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu. Zarad stručne javnosti i javnosti uopšte moram da citiram odredbe člana 48, jer se član 18. na koji sam podneo amandman odnosi na član 48. zakona o budžetskom sistemu. Taj član ima četiri stava i predlaže se ovim zakonom o izmenama i dopunama da se doda peti. Kada budem citirao ova četiri, onda ću reći o čemu se radi, odnosno šta se predlaže da se doda još u ovaj član. "U okviru budžeta deo planiranih primanja ne raspoređuje se unapred, već se zadržava na ime tekuće budžetske rezerve." Stav 2: "Sredstva tekuće budžetske rezerve koriste se za neplanirane svrhe za koje nisu izvršene aproprijacije, ili za svrhe za koje se u toku godine pokaže da aproprijacije nisu bile dovoljne." Stav 3: "Vlada, odnosno nadležni izvršni organi lokalne vlasti, donosi na predlog ministra, odnosno lokalnog organa uprave nadležnog za finansije, odluku o upotrebi tekuće budžetske rezerve." Poslednji stav do sada važećeg zakona je: "Sredstva tekuće budžetske rezerve raspoređuju se na direktne korisnike budžetskih sredstava." Sada se u zakonu o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu predlaže da se doda novi stav 5. koji glasi: "Izuzetno od odredaba stava 1. do 4. ovog člana, sredstva tekuće rezerve budžeta Republike mogu se koristiti i za izvršavanje obaveza budžeta lokalne vlasti usled smanjenog obima primanja". Predložio sam mojim amandmanom da se ovaj stav 5. briše. Zbog čega to predlažem u ime SRS? Iz razloga što ovaj stav 5. nije ništa dovoljno definisao, za razliku od mnogih dosadašnjih članova u ovom ili u nekom drugom zakonu iz oblasti finansija, gde se predlaže da će ministar nadležan za poslove finansija svojim posebnim aktom ili uredbom to urediti. Ovde čak ni te odrednice nema. Nema nikakvih objektivnih kriterija gde će se ta sredstva, odnosno kojoj lokalnoj samoupravi, usmeriti iz budžeta Republike Srbije. Mi srpski radikali izražavamo sumnju da bi ova sredstva često mogla biti usmerena tamo, u one lokalne samouprave, gde su recimo predsednici opština izabrani iz stranke kojoj pripada ministar ili možda iz nekih drugih stranaka koje podržavaju ovu skupštinsku većinu, a da bi veoma retko ta sredstva bila usmeravana na one opštine gde su predsednici opština članovi SRS. Zatim se kaže i nije dovoljno definisano kada se ta sredstva iz rezerve budžeta Republike Srbije mogu usmeriti ka lokalnoj samoupravi, odnosno u budžet lokalne samouprave. Kaže - usled smanjenog obima primanja, odnosno punjenja budžeta te lokalne samouprave. Izražavamo otvorenu sumnju, mislim da će kolega Radiša Ilić govoriti kako su određena sredstva u opštini Paraćin bila selektivno usmeravana prema nekim naseljenim mestima u toj opštini, bez ikakvih kriterija, bez ičega što se unapred zna. Tačno je, sigurno da bilo koje mesto u Srbiji sada iskazuje potrebu, veliku potrebu za novčanim sredstvima da bi se pokrenule privredne aktivnosti, da bi se standard građana poboljšao, ali tu moraju da se imaju određeni kriteriji, da ne bi samovolja pojedinih vlastodržaca vrlo često dolazila u pitanje. Sećate se da je ministar za finansije rekao da će transferisana sredstva prema lokalnim samoupravama, prema opštinama, biti do 31. marta 2005. godine drugačije određena nego što je to urađeno po predlogu u budžetu za 2005. godinu. Mi smo sada u drugoj dekadi jula, od promena nema ni govora. Ponekad određeni broj poslanika ovde izgubi osećaj za realnost. Podržava nešto što nema utemeljenja, zapravo što nije tako i što nije istinito. Ne mogu da verujem da neki poslanici od mesta u kojem žive dok dođu u ovu skupštinu zaborave kako građani Srbije, oni koji su nama ukazali poverenje, čije mi interese ovde zastupamo, kako žive, nego stiče se utisak da Srbijom teče med i mleko. Neće biti da je tako. Vi se sećate da je ministar prilikom obrazlaganja ove dve tačke, kada se vodila objedinjena rasprava, govorio više od dva sata, pa je jedan od bivših ministara rekao - govorio sam nešto duže, oko tridesetak minuta duže od ovog vremena koje je ministar imao na raspolaganju, vrlo brzo je došao kraj toj vladi. Mi ne tražimo kraj toj vladi iz razloga što ne volimo članove te vlade i ministre, nego što jednostavno standard građana u Srbiji je takav da oni više ne mogu da podnesu ovakvo vođenje države i ovakve uslove, ovakav način rada. Zatim, nije bilo dovoljno to, pa je grupa poslanika, koja je iz stranke ministra, prvi put govorilo je možda sedam-osam narodnih poslanika, podržavajući to ili potpuno isto ono što je rekao ministar. Biće da je verovatno ista pres-služba pripremala govore i evropolitičarima iz te stranke i samom ministru. Uvek kada je tema neki finansijski zakon ili nešto drugo gde je ministar za finansije ovde obrazlaže i branio to, kada neko izađe on kaže - ali se otplaćuju, građanima se vraća stara devizna štednja, vraća se zajam za preporod Srbije, dobili smo pozitivnu ocenu Studije izvodljivosti. Moram da vam kažem da je danas 68. dan otkako je dobijena pozitivna ocena Studije izvodljivosti, građani Srbije nisu osetili nikakav boljitak od toga. Oni od toga nemaju nešto mnogo. Moram konačno da pomenem i neke poljoprivredne kulture od kojih veliki broj građana Srbije zavisi i pravo da vam kažem kada neko ovde izađe i pomene malinu, možda je nije ni video, osim u Skupštini ovde kao desert, meni se to smuči isto onako kao i mojim sugrađanima kojima je ta poljoprivredna kultura jedna od osnovnih kultura od koje oni žive, jer oni su na pola sezone prestali da je beru. Neko je ovde pričao kako je cena od 40 dinara mala cena. Poljoprivrednim proizvođačima iz Azbukovice, iz Rađevine, iz Jadra bi i ta cena bila dovoljna i odgovarajuća da je neko uveče imao te količine, koje oni u toku teškog i napornog radnog dana oberu, da im otkupi i da plati. Verujte da je ta poljoprivredna kultura, koju smo nekad zvali "crveno zlato", ostala na pola berbe neobrana. Niko tu više ne prilazi, niko tome ne ide. Ne može se tako, tu je trebalo država da interveniše putem državne pomoći. To su građani Srbije očekivali prilikom izbora, i nas kao narodnih poslanika, i preko skupštinske većine, prilikom izbora te vlade. Očekivalo se da će se malo više voditi računa o građanima, o standardu, o onome kako oni žive. Konačno bi trebalo tome da se vratimo, a ne stalno da pričamo kako nam u Srbiji teče med i mleko. Ali, verujte, niko to ne oseća, niko to ne vidi. Iako sam opozicioni poslanik, zaista ponekad osećam deo odgovornosti mnogo više od vas, jer vi ste izgubili osećaj za realnost, što nikada nećete da ustanete, nikada nećete da se založite da ta vlada treba malo drugačije da radi. Govorili ste na početku prilikom izbora i konstituisanja ove vlade da će ona polagati račune Narodnoj skupštini. Nikada se to još nije desilo. Ne kažem da neće, valjda će predsednik Skupštine malo uticati na to da to tako bude, da oni polože ovde račun. Vi ste rekli - pa ćemo onda i kritikovati i menjati određene ministre. Sumnjam u to, ali ostaje vreme da vidimo. Valjda ćete jednog dana i vi izražavati malo više osećaja za one koji su vas birali i za one čije vi interese ovde zastupate, zajedno sa nama poslanicima SRS.
Povodom istog amandmana još neko? Narodni poslanik Zoran Krasić.
Članom 18. Predloga zakona dograđen je ovaj novi stav, ali moram da kažem da u drugom stavu postoji jedna velika greška oko izvršenja aproprijacija, s obzirom da je aproprijacija ovlašćenje kojim je određen iznos do koga mogu da se troše sredstva. Ovde je rečeno Vlada, odnosno izvršni organ lokalne vlasti, međutim misli se na sve ono drugo što ide uz pojam Vlade. Ovaj peti stav koji se dograđuje kaže da izuzetno od odredaba stava 1. do 4. ovog člana sredstva tekuće rezerve budžeta Republike mogu se koristiti za izvršenje obaveza budžeta lokalne vlasti usled smanjenog obima primanja. Na šta se odnosi to primanje, da li se smanjeni obim primanja odnosi na sredstva, da li se odnosi na sopstvene izvorne prihode lokalne samouprave, ne znamo na šta se odnosi. Jeste da ovaj član u naslovu ima - tekuća budžetska rezerva. Jeste da je u prvim stavovima, dakle, prvom i drugom, propisano kada se koriste sredstva tekuće budžetske rezerve. Dakle, za neplanirane svrhe, za koje praktično ne da nije izvršena aproprijacija, nego nije čak ni određena aproprijacija. Nešto se u međuvremenu desilo. Kaže se ovde dalje, ili za svrhe za koje se u toku godine pokaže da aproprijacije nisu bile dovoljne. Zar vam ovo nije kontradiktorno sa čitavim konceptom, medijskim konceptom suficita? Tekuće budžetske rezerve su ograničene u određenom iznosu, zna se, a ovo su uvek namenska sredstva i sve aproprijacije su namenska sredstva, propisana im je namena gde mogu ta sredstva da se troše. Sada vi kažete, kod lokalne vlasti, usled smanjenog obima primanja, priliva sredstava, uplata, naplate javnih prihoda, vi tu morate da definišete i da li je to po vama smanjeni obim primanja, da li se on odnosi na punjenje budžeta Republike Srbije ili se odnosi na punjenje budžeta lokalne vlasti. Kod punjenja budžeta lokalne vlasti imamo dva dela: jedan su sopstveni prihodi, a drugi su transferisana sredstva. Na šta se ovde misli? Ovo je formulacija koja pokriva sve, pa čak i to da se tekuća budžetska rezerva može koristiti u svrhu poboljšanja finansijskog položaja pojedinih opština, a da mi ne znamo šta je razlog. Hoću da vam kažem da vi veštački možete da izazovete situaciju da lokalna vlast ne dobija planirana sredstva i da ima problema sa punjenjem svog budžeta i da vi primenite neke druge odredbe, ili je moguća situacija da uskratite nekoj opštini zbog onih razloga o kojima smo malopre pričali, pa naročito onaj član 7. stav 3. što menjate. I moguća je ova situacija gde vi selektivno pomažete određene opštine, pa čak možete i da preskačete, pa čak jednim širim tumačenjem vi možete da preskočite i lokalnu vlast i da pomognete nekog indirektnog korisnika na lokalnom nivou, a vi ste ubacili mesne zajednice kao indirektne korisnike. Znači, vi ste teoretski u mogućnosti da pomognete svaku mesnu zajednicu, a da opština i ne zna da ste je pomogli. To vam je na bazi zloupotrebe, dakle, ovaj stav je rasadnik za zloupotrebu. Ovaj stav tumačite kao post festum obećanja Davinića i Mlađana Dinkića, sada kada su posetili Leskovac i ovaj kraj gde su rekli, tu ćemo mi 10 miliona, to će Vlada, a ljudi iz opštine nemaju pojma ni da su bili niti da su bilo šta obećali. Kako je moguće da se preskače lokalna vlast? Ono što su obećali pre nekoliko dana, odmah pretočili u zakonsku normu i videćete kako će ići korišćenje sredstava budžeta, dakle, tekuće budžetske rezerve, naročito na tri ili četiri meseca pred predstojeće izbore, a naravno sve u skladu sa propisima, sve može da bude namensko trošenje sredstava u okviru ovlašćenja. Samo da vas podsetim, 2001. godine Mlađan Dinkić je bio član Komisije za utvrđivanje ekstraprofita. Mlađan Dinkić je podsticao budžetsku inspekciju u to vreme, a vi to dobro znate koji radite u Ministarstvu finansija, šta su ti budžetski inspektori sve morali da rade i ispod čega su sve morali da se potpišu. Da vam samo ukažem da to što je tada bilo po nekim procenama nenamenski, ako taj aršin primenite i u vreme dok je Božidar Đelić bio ministar finansija, a naročito danas, onda ova dvojica, mislim na Đelića i Dinkića, oni bi mogli na 17 doživotnih robija da idu zbog nenamenskog trošenja sredstava budžeta. Samo vam ukazujem koja je logika i koje je pravilo primenjeno 2001. i 2002. godine, radi progona političkih protivnika. Ako se taj aršin primeni, onda vam kažem da ove dve kompletne poslednje vlade mogu da idu u zatvor. Ali ne, Mlađan Dinkić je sada video da nešto baš nije u redu, pa hajde malo ako može da preskoči lokalnu vlast, jer tu nisu navodno njegovi na vlasti, a ima potrebu da poboljša izbornu bazu, sada će preko tekuće budžetske rezerve da izazove situaciju i da čak indirektnom korisniku uputi sredstva da lokalna vlast i ne zna. To je haos budžetskog sistema.
Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Paja Momčilov. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Ovim članom se menja član 50. Zakona o budžetskom sistemu na sličan način kao su se promenile i one odredbe po pitanju kvota direktnih, pa je to prošireno i na indirektne korisnike budžetskih sredstava. Ovaj član 50. odnosi se na odgovornost funkcionera direktnih korisnika budžetskih sredstava. Znači, u naslovu i dalje stoje samo - direktni, ali u stavu 1, 2. i 3. pored funkcionera direktnog korisnika, ubacuju se i, odnosno - i indirektnog korisnika. Tu je princip podeljene odgovornosti. Na čemu se sve ovo zasniva. Ako se prihvati princip da preko direktnog korisnika budžetskih sredstava indirektni korisnik ostvaruje sredstva i da rukovodilac, funkcioner direktnog korisnika budžetskih sredstava ima obavezu i po nekom materijalnom propisu u smislu nadzora, kontrole itd, ali takođe ima i obavezu u smislu finansijskih propisa da kontroliše i nadzire rad, ako je u pitanju neka organizacija. I tu moram da kažem da onda država u organima upravljanja ima svoje predstavnike preko kojih takođe ostvaruje ne samo nadzor i kontrolu, već i upravlja tzv. indirektnim korisnicima budžetskih sredstava, onda ovo ubacivanje odgovornosti funkcionera indirektnog korisnika budžetskih sredstava nije ništa drugo nego razvodnjavanje pitanja odgovornosti, ne pojačanje pitanja odgovornosti, nego razvodnjavanje. Na ovaj način ministar finansija preskače sva ministarstva koja imaju bilo kakav odnos sa indirektnim korisnikom budžetskih sredstava i on se nameće kao persona koja vedri i oblači. Ova ovlašćenja nema predsednik Vlade i to moram da vas podsetim. On ima samo neka politička, a pitanje je zbog ovog sastava i ta politička su poprilično tesna, ali ovde u izvršenju zakona, odnosno propisa koji se odnosi na sredstva, a to su najvažniji propisi, jer narodski što se kaže - koliko para toliko i muzike, ko plaća ima pravo i da kontroliše. Ta ovlašćenja je prigrabio ministar finansija. Ministar finansija postaje ta persona koja bukvalno pušta vodu. Od njega zavisi da li će vode biti ili neće biti, od njega zavisi ko će da dobije krivičnu prijavu, kada, koliko krivičnih prijava, može da bude i otvoreno neslaganje između nekog ministarstva koje ima neke kompetencije u odnosu na indirektnog korisnika budžetskih sredstava i da on izloži potpuno drugačije mišljenje. Važno je mišljenje ministra finansija, jer je on ovim izmenama Zakona o budžetskom sistemu dobio apsolutnu kontrolu i apsolutnu moć. Nema države koja u svojoj strukturi vlasti ima takve propise koji jednom čoveku, jednom pojedincu daju ovako neograničenu vlast. Ovu vlast nema čak ni monarh, to moram da vam kažem. Sve je pod njegovom kontrolom. Da vas vratim na ono sa početka: kada je problem između zakona i Dinkića, pobedio je Dinkić. Kada je problem između suda i Dinkića, pobedio je Dinkić. Kada je problem između direktnog i indirektnog korisnika sredstava sudija je Dinkić. Kada je problem između predsednika vlade i inostranstva sudija je Dinkić. Vi glasate za to. Razumem ove iz G17 plus, oni smatraju da to tako treba i da je to demokratski, i kako reče onaj veseli - neko je protiv reda, G17 plus uvodi red. Kakav to red uvodite? Uvodite red za loto, za ovo grebanje, donedavno za gorivo. Kakav red vi uvodite? Svi u red kod Mlađana Dinkića. To vi uvodite. Njega ste isturili u prvi plan, on je alfa i omega vlasti, on je alfa i omega ove vlade, sve je pod njegovom kontrolom. To ne može. Šta će biti kada posle ovakvog Mlađana Dinkića dođe neko ko je mnogo opasniji i ko ima mnogo podlije lične sklonosti? Drugi čovek sa ovim ovlašćenjima značio bi život i smrt na nekim teritorijama. Mi nemamo ovlašćenja da pojedincu damo ta ovlašćenja. Naš Ustav ne poznaje takvog pojedinca kakvog vi pravite ovim zakonom o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu. Ljudi, kako ne shvatate, ministar finansija vodi Narodnu skupštinu. Ako ništa drugo, on promeni kvotu za Narodnu skupštinu. Sve je u fnkciji Mlađana Dinkić, ne vlade. Tu smo pravili grešku do ovog zakona, pa smo rekli da je Narodna skupština u funkciji Vlade Republike Srbije. Ne, Narodna skupština i Vlada su u funkciji Mlađana Dinkića i naravno interesnog lobija koji stoji ispred ili iza njega. Zna se, učesnici tog organizovanog društva su oni kojima je dobro u Srbiji. Jeste da je mali broj njih, ali oni podstiču ovo, oni podržavaju ovo i Narodna skupština, odnosno većina prihvata to. To je problem, što Narodna skupština prihvata. Nije problem u Mlađanu Dinkiću. Problem je u Skupštini, što je izgubila kritički odnos prema normama koje se ugrađuju u ove propise. Kakav može da bude koalicioni dogovor da jedan čovek, druga ili treća ličnost u svojoj stranci, bude prva ličnost u zemlji?
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Stevanović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Branislav Stevanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 24. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu. Predložio sam da se član 24. briše iz razloga što se ovde naveli Upravu za trezor, a jasno se zna stav naše stranke da smo protiv suvišnih institucija i gomilanja administracije. Hoću da kažem da Uprava za trezor dobija veća ovlašćenja nego do sada, što je sam naziv trezora koji je izvršavao te određene funkcije. Tu se pored direktora proširuje mesto zamenika direktora i daju daleko veća ovlašćenja. Praktično od uprave, jedne službe, vi pravite instituciju i na taj način gomilate i zapošljavate vaše koalicione partnere, vaše kolege partijske. Zašto smo protiv uprave? Govori sama činjenica, ako smo lepo pročitali u Predlogu budžeta za 2005. godinu, vidi se ovde da recimo Uprava za šume, koju drže gospoda iz G17 plus, oni su 19 milijardi izdvojili za upravu. Kada bi pitali gde se troše tolike pare, mislim da ne bismo dobili odgovor. Takođe, Uprava za zaštitu životne sredine, takođe je odvojeno 714 miliona, a pored te uprave, kada je u pitanju ekologija, a iz opštine sam koja je takođe ekološki zagađena sredina, pored Lazarevca, tu je Pančevo, Bor i svi mi poslanici koji dolazimo iz tih sredina, jednostavno ne može niko od nas da kaže da je urađeno to i to po pitanju ekologije. Praktično, ništa se nije na tom planu godinama radilo, a ovde pored Uprave za zaštitu životne sredine imamo agenciju, imamo ministarstvo, takođe i fond, ukupno 12 milijardi je izdvojeno za ekologiju, a praktično ni u jednoj opštini u Srbiji nije ništa urađeno. Oni već dug niz godina peru pare na taj način što samo rade projekte i prikazuju to kao potrošene pare za kojekakva putovanja, neke njihove sastanke i na tome se završava, a praktično u pravom smislu da se zaštiti životna sredina za sada još niko ništa nije uradio, bar mi poslanici SRS nismo čuli da je nešto urađeno. Zatim, ovde predlažete da uprava naplaćuje naknadu za usluge izvršene javnim naplatama i da takođe visinu naknade na predlog ministra utvrđuje Vlada, što znači da vi ponovo dajete prevelika ovlašćenja ministru, tako da on može tu sam da odlučuje o sredstvima i o naplatama naknada. Isti taj ministar Dinkić, pa i predsednik Skupštine, gospodin Marković, još neki naši južnjaci, nemam ništa protiv tog kraja, debele su pare izdvojili za svoja mesta. Lepo je to i humano sa njihove strane, rodili se u tim selima pa normalno da nešto malo ulože, ali ipak zarad javnosti, gospodin Radiša Ilić, kolega iz SRS, zna tačno u kom iznosu su ta izdvajanja iz budžeta. Prema tome, i to ćemo čuti nešto kasnije. Kada govorimo o suficitu budžeta treba naglasiti da treba ta sredstva izdvojiti za kreditranje malih i srednjih preduzeća. Navešću primer iz moje sredine, da 90% sredstava nije utrošeno na pravi način, jer obično ti privrednici koji traže kredite normalno da imaju biznis-plan i normalno da imaju neki program koliko će uposliti radnika. Međutim, u mojoj opštini 90% sredstava je otišlo u nepoznato, što znači da nisu ispunili uslove, nije bilo zapošljavanja, nije bilo gradnje fabrika i prema tome, pare su potrošene. Smatram da u tom pravcu, vi gospodo koji ste na vlasti, treba da razmišljate da postoje ipak neki uslovi, pa kada korisnik kredita treba da uzme kredit, šta treba sve da ispuni, pa ubuduće svakako da bi trebalo i u tom pravcu razmišljati. Takođe, treba napomenuti da veliki deo sredstava, u stvari sva sredstva u suficitu, zdušno pričate o tome, treba reći da su to od privatizacije i od PDV, gde ste jednostavno oteli od naroda, na carini, zatim ovim malim proizvođačima, takođe kupcima i prodavcima oteli ste pare, a da bi iole bila poštena privatizacija pet, pa možda i 10 puta bi suficit bio veći nego što prikazujete. Zna se da tajkunizacija u Srbiji ima i dalje svoju dominaciju. Znamo da imamo inflaciju 9%, pričali ste da će biti 9%, međutim, gospodo, do kraja godine se očekuje inflacija od 13-15%, može da bude čak i do 20%. Prema tome, pitamo se mi poslanici SRS, skoro smo 800 miliona evra uzeli kredita od nemačke finansijske organizacije KFW i od Vlade Poljske, a te pare su već potrošene, ne zna se gde, ne zna se za šta. Ništa niste uradili u Elektroprivredi, a isključivo za to smo uzeli te kredite. Znači, potrošene pare, sad treba samo formalno ova većina da izglasa i da se ta sredstva na neki način pokriju, a već je poznato kako. Prethodna vlast, u saradnji sa sadašnjom, nastavila je kontinuitet. Na vašoj privatizaciji i na svim vašim dosadašnjim poslovanjima može i Koza nostra da vam pozavidi. Više puta smo govorili da je neophodno doneti strategiju razvoja nacionalne privrede. Imali smo juče na vestima da ste već imali po tom planu jedan važan skup. Nadam se da to neće biti samo mrtvo slovo na papiru, da to neće biti samo parola, da će istinski nešto da se uradi u ovoj našoj državi.
Po istom amandmanu, narodni poslanik Zoran Krasić.
Radi se o članu 24. Predloga zakona o izmenama i dopunama, gde se Uprava za javna plaćanja i Trezor spajaju u Upravu za trezor. To je ta SDK G17 plus. Otprilike, to je nekih 1.100 radnika koji će da opslužuju ovu službu i verovatno još 200 iz Trezora koji se vode kod Ministarstva finansija kao sektor. Pa, 1.100, prema podacima iz budžeta, radi u Upravi za javna plaćanja. Kada se to spoji i rasporedi na celoj teritoriji Republike Srbije, to vam je onaj SDK, sužen, ali sa daleko većim ovlašćenjima nego što je SDK imao, jer je SDK u jednom periodu otvarao žiro račune, vršio plaćanje i u jednom periodu vršio kontrolu završnih računa itd. Međutim, pošto ste se vi opredelili na to, samo bih postavio pitanje, ako već ne prihvatate ovaj amandman, morao bi neko da objasni javnosti ovo poglavlje koje je obuhvaćeno novim članom 73, gde uprava za trezor obavlja poslove, pa se u okviru toga to deli na neke grupe. Prva grupa poslova je finansijsko planiranje koje obuhvata "projekcije i praćenje priliva na sistemu konsolidovanog računa trezora i na računu trezora (Koji vam je taj drugi račun?) Republike i zahteve za izvršavanje izdataka". Nešto ste pobrkali, fali vam neka reč, mislim da nedostaje reč: "konsolidovanog". Dalje, mora javnost da zna da će ta nova uprava za trezor imati u okviru grupe poslova pod tačkom: "8) obrada ličnih primanja zaposlenih, koja obuhvata: (1) obradu zarada, naknada zarada i ostalih ličnih primanja zaposlenih". Kojih zaposlenih? Koji rade u republičkim organima? Ako se misli na njih, onda treba da kažete "zaposlenih koji iz budžeta primaju platu". Ne znam zašto bi uprava za trezor bila ERC. Postoji zajednička služba svih organa, postoje u okviru ministarstva ljudi koji rade na platama. Ne znam zašto sada objedinjujete i plate. Dalje: "(2) održavanje i čuvanje baze podataka o zaposlenima i ličnim primanjima zaposlenih". To svaki poslodavac vodi. Sada će Ministarstvo finansija da bude i poslodavac svim zaposlenima u Republici Srbiji, koji rade u državnoj službi. Kaže: "Praćenje procesa restrukturiranja javnih preduzeća, u skladu sa sporazumom zaključenim sa međunarodnim finansijskim institucijama". Šta će ova druga ministarstva? Šta će Ministarstvo privrede, šta će Ministarstvo energetike? Oni resorno prate neka javna preduzeća koja se restrukturiraju. Hajde da pogasimo ta ministarstva, jer imamo Upravu za trezor koja sve to radi. Dalje kaže: "Propisivanje smernica za izradu poslovnog plana". Uprava za trezor daje smernice za poslovni plan! Kome? Preduzećima koja se restrukturiraju? Šta će vam onaj Bubalo? On se ubi objašnjavajući - novi zakoni, država preuzima akcije za ono što nije restruktuirano. Šta će vam on, kad imate upravu za trezor, imate vladu iznad vlade. Dalje kaže, analizu kvartalnih izveštaja, praćenje kretanja mase zarada, izrada izveštaja za potrebe komisije nadležne za restrukturiranje, evidentiranje i praćenje državne pomoći. Šta radite, ljudi? Vi ste sve zgurali tu, da to postaje posebna superorganizacija. Zapamtite, samo zbog tajnih računa i podračuna, jer niko normalan ne bi obuhvatio ovako veliki broj ovlašćenja. Za ova ovlašćenja se bori samo neodgovorna osoba, jer na taj način pokriva sve nedostatke i isključuje svoju odgovornost. U moru ovlašćenja, u moru obaveza, sve je pod kontrolom Ministarstva finansija. Dalje, u okviru ovoga kažete, definisanje tromesečnih i mesečnih kvota preuzetih obaveza i plaćanja. Ministar propisuje kriterijume za utvrđivanje kvota, kako mi se čini. To niste menjali u Zakonu o budžetskom sistemu. Zar vam se ne čini da je nešto moralo da se menja, kad ste objedinili Trezor i Upravu za javna plaćanja. Bilo bi sasvim logično da se promeni ovo pitanje ko obaveštava o kvotama korisnike budžetskih sredstava. Zar vam nije bilo logično, kada ste spojili Upravu za javna plaćanja i Trezor Republike da onda štrči trezor lokalne vlasti? Kakav vam je to sistem? Tamo ste trezor lokalne vlasti ostavili, da njih petoro-šestoro vode neko budžetsko knjigovodstvo, ali opet držite pod kontrolom, preko uprave za trezor, u tom delu ona ovlašćenja koja sada ima Uprava za javna plaćanja. Ovo prevazilazi sva moguća očekivanja. Samo da vas upozorim, da je kojim slučajem ovo neko radio 1992, 1993, 1999. 2000. godine, ova zemlja bi verovatno bila bombardovana zbog ovakve moći i ovakve vlasti koja se koncentriše u rukama ministra finansija. Lokalna vlast bi šetala Beogradom i ovaj što se hvali da je duvao u pištaljku verovatno bi duvao i danas u pištaljku. Kada vi to radite, to je demokratski. Vodite računa kada nešto definišete da je demokratsko da ne preterate, jer u slučaju promene vlasti, to što vi tvrdite da je demokratsko, ostaće da bude demokratsko i za nekog ko dođe.
Da li još neko želi o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Milovan Radovanović.
U ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 25. Predloga zakona, koji predviđa brisanje ovog člana. Predlagač Predloga zakona naveo je puno razloga za donošenje ovog zakona, a između ostalog, naveo je da je cilj stvaranje jedinstvenog i celovitog budžetskog sistema, a posebno kada su u pitanju sadržina, priprema, planiranje, donošenje i kontrola budžeta Republike Srbije, kao i budžeta lokalnih vlasti. Jedan od osnovnih ciljeva, kako se kaže u obrazloženju ovog predloga zakona, jeste stvaranje budžetskog sistema i postizanje njegove makroekonomske stabilnosti. Sa makroekonomskog aspekta u poslednje vreme nije nešto poznato da se u okvirima vlasti i njihovih pomagača, nevladinih organizacija, često pojavljuje ova reč i ovaj termin. Poznato mi je u smislu jednog slučaja odbrane opravdanosti odlaska Borisa Tadića u Srebrenicu, jer je to navodno njegovo makroekonomsko izvinjenje, a za razliku od mikroekonomskog izvinjenja koje je trebalo da izvrši odlaskom u Bratunac, odlaskom u Skelane i u Srebrenicu, da se izvini i da se pokloni žrtvama i porodicama srpskih žrtava u ovim mestima. Javna potrošnja učestvuje u ukupnom društvenom proizvodu sa 60%. To je alarmantno i za ekonomiste kada javna potrošnja dolazila i prelazila cifru od 50%. Bilo je veoma problematično i ekonomisti su se hvatali za glavu. Sada je 60%, a ministar finansija i grupa ljudi u posebnoj interesnoj finansijskoj organizaciji mirno sede i hvale mere Vlade Srbije i Ministarstva finansija, i donose jedan poseban zakon, a radi se o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu, kojim su planirali uvođenje novog državnog organa, nove institucije, a to je Uprava za trezor. U članu 73. osnovnog teksta Zakona menja se reč "trezor" u "Uprava za trezor", sa podnaslovom Dužnosti i odgovornosti trezora. S obzirom da sam tražio u svom amandmanu ispred SRS da se on briše, trebalo bi ovaj podnaslov da više ima reči ovlašćenja, a pre svega ovlašćenja uprave za trezor. Po onome što je navedeno u članu 20, odnosno 73. zakona, na tri stranice, po pitanju ovlašćenja uprave za trezor, pre bi se govorilo o onome šta uprava za trezor treba da radi, koja su joj ovlašćenja, a ne odgovornosti i dužnosti. Naravno, neko može da kaže, kada ima određena institucija, pa i pojedinac ovlašćenja, on je odgovoran i dužan za određeno činjenje po pitanju vođenja određenih državnih poslova. Uprava za trezor, između ostalog, po ovom članu za koji sam tražio da se briše, obavlja i sledeće poslove, upravlja gotovinskim sredstvima Republike, koje obuhvata otvaranje i kontrolu bankarskih računa i podračuna, upravljanje bankarskim odnosima. Dobro nam je poznato da je gospodin Mlađan Dinkić, zajedno sa nekoliko svojih istomišljenika, u stvari ugasio nekoliko kapitalnih i nedokazano nelikvidnih banaka: Investbanke, Beobanke, Jugobanke. Do dan-danas nije pokazana opravdanost takvog poteza gašenja ovih za našu zemlju kapitalnih banaka koje su likvidno poslovale. Naravno, uz to je 8.000 radnika u ovim bankama ostalo bez posla. Upravljanje finansijskim sredstvima, upravljanje dugom, to su sva ovlašćenja uprave za trezor. Međunarodnim donacijama i drugim vidovima pomoći, raspoređivanje uplaćenih javnih prihoda na odgovarajuće podračune različitih nivoa vlasti u skladu sa zakonom, a govori se o republičkoj vlasti i o lokalnoj vlasti, što znači da će uprava za trezor pod kontrolom ljudi iz G17 plus vršiti kontrolu, upravljati sredstvima i lokalne vlasti na računima i podračunima. Vođenje podračuna direktnih i indirektnih korisnika budžetskih sredstava Republike i lokalnih vlasti koji korisnika sredstava, organizacija, obavezno socijalno osiguranje i koji su uključeni u sistem konsolidovanog računa trezora itd. i vođenje drugih računa, obavljanje gotovinskih isplata direktnih i indirektnih korisnika budžetskih sredstava Republike i lokalnih vlasti. Ima mnogo toga za šta je uprava za trezor ovlašćena, a nije to slučajno. Nije slučajno ko će sve u sadašnjoj republičkoj vlasti finansijske tokove da usmeri ljudima iz G17 plus, a njima je malo što su državnim parama, deviznim rezervama Narodne banke Jugoslavije tada, a kasnije Narodne banke Srbije, preko Evroaksis banke otvorili privatnu Nacionalnu štedionicu i tu štedionicu kontrolišu preko Vojina Lazarevića, Vuka Hamovića, Miodraga Kostića-Koleta i drugih. To im nije dovoljno i hoće da otvore ovim predlogom zakona još jednu njihovu banku pod kontrolom njihovih ljudi, odnosno Upravu za trezor, a sve to o državnom trošku. Zna se da vlast ima određene poluge vršenja vlasti. Poluge su finansije, a kontroliše ih G17 plus i Mlađan Dinkić, oružane snage, a oslanjamo se sada samo na policiju, jer SAD preko ljudi, a sada i preko Prvoslava Davinića, vojsku uništava. Naravno, uz pomoć Vuka Draškovića, koji je protivustavno potpisao sporazum o prelasku NATO snaga na teritoriju Srbije i Crne Gore i to će se primeniti krivično-pravni imunitet nad njima, jer neće odgovarati za bilo šta učinjeno. Samo da vas podsetim, svojim prisustvom u Makedoniji učinili su oko 140 saobraćajnih prekršaja, gde je poginulo 14 ljudi, a među njima jedan ministar u Makedoniji. Naravno, niko od njih nije odgovarao. Razna zlodela su vršili, a Vuk Drašković iz određenih razloga ili naloga, zbog bojazni od Haga, ladno potpisuje sporazum gde se predviđa NATO snagama da slobodno mogu da teritorijom Srbije i Crne Gore prolaze i da idu svim pravcima kako im je volja.Na kraju, mediji već počinju blago da forsiraju određene stranke, za koje računaju da će imati većinu u Skupštini u sledećem mandatu. Gospodo narodni poslanici, nije teško pogoditi koje su to stranke: DSS, DS, a primećen je i PSS, a doduše malo ima i G17 plus, a možda su i vaši koalicioni partneri vas iz G17 plus otpisali. Kontrolišite izvoz i uvoz struje preko EFT i "Interfejs", odnosno Vuka Hamovića i Vojina Lazarevića. Dragan Đilas, tako se zvaše direktor Narodne kancelarije kod predsednika Republike Borisa Tadića, i on kontroliše reklame i reklamiranje javnih državnih preduzeća preko medija u Srbiji, nad tim ima monopol, i preko svojih privatnih firmi uzima veliki iznos državnih sredstava. G17 plus kontroliše sve finansijske tokove. Dovoljna je tema ne samo u Predlogu zakona, nego pogledajte ako možete za pola sata da pročitate šta je sve predviđeno u članu 73. Predloga zakona na koji sam podneo amandman, pa će vas zaboleti glava od svih ovlašćenja koje ste dali ili koje dajete Upravi za trezor. Nije gospodo, na kraju, slučajno što je ceo finansijski sistem i monetarna politika u rukama određenog broja ljudi, ne kažem cele interesne finansijske organizacije G17 plus ili kako neki zlobnici kažu šifrovane stranke. Nije to slučajno, jer postoje određene mračne sile u svetu koje su pustile pipke i kod nas u Srbiji, te mračne sile imaju svoj naziv, radi se o jednoj sekti - Sajentologiji, koja hoće da kontroliše sve finansijske tokove i monetarnu politiku, svuda, u svim zemljama, gde imaju uticaja. Sada imaju direktan uticaj na naš finansijski sistem preko potpredsednika Vlade i predsednika G17 plus, Miroljuba Labusa. Na kraju, gospodo narodni poslanici, sve ovo što rade ljudi iz Vlade Srbije, izvršne vlasti, sve što radi Mlađan Dinkić, Miroljub Labus i mnogi ljudi, vezano za postojanje elemenata krivičnih dela - izvoz, uvoz struje, šteta koju nanose državi Vuk Hamović, Vojin Lazarević, oni to rade, a drugi, koji imaju poluge vlasti u rukama, ništa ne preduzimaju. Onaj koji je najodgovorniji za sve ovo što nam se dešava u Srbiji je, naravno, predsednik Vlade - Vojislav Koštunica.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 26. amandman je podneo poslanik Božidar Koprivica. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Članom 26. Predloga zakona Vlada menja naslov iznad člana 73a osnovnog teksta Zakona, odnosno to briše; znači, glava VIIIa, Uprava za javna plaćanja briše se i ostaje nešto što ide nadalje, to je član 27. Predloga zakona, gde se menja član 73a. Kaže: "Za obavljanje poslova iz nadležnosti Uprave za javna plaćanja (sada se "javna plaćanja" briše, ubacuje se reč "trezor") obrazuju se organizacione jedinice." To će biti organizacione jedinice po mestima, opštinama i gradovima. Kaže: "Način obrazovanja, broj, struktura, mreža i delokrug organizacionih jedinica iz stava 1. ovog člana uređuju se aktom ministra, na predlog direktora Uprave za trezor." To sve čini jednu celinu, znači i naslov koji se menja jednim članom Predloga zakona o izmenama i dopunama i ovaj. Uprava za javna plaćanja postala je povod da se objedini trezor i da se napravi SDK. Ona ima svoju organizaciju, svog direktora. Moram da vam kažem još jednu stvar - nekada je SDK bila poprilično samostalna organizacija. Imala je kontakte sa Narodnom bankom, Ministarstvom finansija i drugim bankama, ali su bili precizno određeni domeni te saradnje i tog kontakta. Ovde se, praktično, formira uprava kao sektor Ministarstva finansija. Ova uprava za trezor postaje organizaciona jedinica, bez obzira što ima svoj organizacioni oblik uprave, to je u suštini jedan sektor Ministarstva finansija. Videćete kasnije, na predlog ministra, direktora te uprave bira Vlada; znači, nema konkursa, Mlađa odluči koga će svog tamo da postavi. Ne verujem da ima odredbi o uslovima koje treba da ispunjava, verovatno jedini uslov jeste da je član G17 plus. Tako nešto je opasno ako se radi u jednoj državi. Imate potpuno dva različita pristupa. Kada su u pitanju neke oblasti vi se prosto bunite, formirate agencije kao nezavisna tela, neki put kao upravne organizacije, a nekada kao nezavisna regulatorna tela. Kažete - to je proces decentralizacije, deetatizacije, izvlače se neki poslovi, da ne budu više poslovi državne uprave, već ako se radi o stručnim poslovima, radi se o formiranju upravnih organizacija, koje kod vas dobijajunazive, pre svega agencija, mada u nomenklaturi tih naziva može da stoji i zavod i direkcija. Kada su u pitanju finansije, idete na koncentraciju i centralizaciju. Sve je pod kontrolom Ministarstva finansija. Prvo, to nije prirodno. Nemoguće je da jedno ministarstvo dobije tako veliki broj ovlašćenja i tako veliki broj službi. Pustiće vas ta euforija, iskreno da vam kažem. Napraviće svako grešku ko dođe posle vas, ako makar godinu dana ne ostavi ovaj zakon da biste ga vi osetili, po vašim grbačama, kako Mlađan Dinkić primenjuje propise. Zapamtite, to će biti neminovno. Vi, koji ste u prvim redovima, još niste osetili slast poslednje klupe. Zapamtite ovo što sam vam rekao. Sve se vraća [[Upadica iz sale: I plaća se.]] Jeste, i plaća se. Prikočite malo, ljudi. Nije počela istorija Srbije od Mlađana Dinkića i od Miroljuba Labusa. Nije! Orijentišite se u vremenu i prostoru. Neko vas grdno laže pričajući o tome - samo napred, gurajte. I ljudi u inostranstvu se čude šta se ovde radi, ljudi koji profesionalno prate javne finansije. Evo, drže predavanja, pripremaju ljude, treba neke licence da se dobiju itd. Vi mislite da neko ovo podržava. Niko ovo ne podržava. Nađite jedan članak za poslednjih deset dana u novinama gde se daje podrška od strane nekog stručnjaka ovim inovacijama Mlađana Dinkića. Niko ne daje podršku, izražava čuđenje, nezadovoljstvo. Vi po ceo dan čitate novine, valjda ste pročitali tu rubriku. Samo vi dobacujte, volim da vi meni dobacujete, jer javnost koja gleda prenos je protiv vas. Zapamtite, uvek kada dobacujete, javnost je protiv vas. Javnost zna kakva je vaša struktura i zašto postoji nagon da se ovo progura ovako kako ste zamislili. Malo veštiji ljudi prikoče to, znam da više ne možete da kočite. Znate i vi da to ne valja. Znate da i ovo vodi u nedođiju. Ali, izvire iz vas. To je problem. Ja sam danas uspeo, javnost je videla da je poslanička većina svesna svih ovih propusta i namerno ovo gura, a ovo se završava time da je Mlađan Dinkić super premijer. Znači, pored neobaveštenog premijera dobili smo i super premijera, koji sve može da kontroliše. Hoće sve da iskontroliše, sve će biti pod njegovom kontrolom - i lokalna vlast, plaćanje prema lokalnim vlastima, mesnim zajednicama gde su rođeni predsednici i potpredsednici i ugledni članovi G17 plus; preskočiće se lokalna vlast itd. Zapamtite vi iz lokalne vlasti, onog momenta kada krenete sa ozbiljnojom kritikom G17 plus, Uprava zatrezor zavrće slavinu, videćete, kao što ovih dana, ili ovih meseci, prolazi sa Surčinom i nekim drugim navodno problematičnim opštinama, gde možda postoji spor oko legitimiteta vlasti, ali ne postoji spor oko računa i ne postoji spor oko toga da ljudi, koji rade u opštini, zaposleni, treba da prime platu. Tu ne postoji nikakav spor. Ljudi su radili, treba da prime platu. Ne mogu oni zbog problema legitimnosti da budu uskraćeni za platu. Koga oni da tuže? Da tuže svog poslodavca, lokalnu vlast? Ne mogu. Zašto? Ni oni nisu dobili od Skupštine grada. Ovo sam uzeo kao primer, bez namere da izazivam repliku i da se dokazuje ko je legitiman, a ko nije legitiman. Zapamtite, ovo je loš potez, ovo ne valja. Zapamtite, ponavljam vam četvrti put danas i peti put za neke koji ne slušaju. Grdno ima da se iznenadite kada po silasku sa vlasti utvrdite veliki broj tajnih računa koji će biti sakriveni preko Uprave za trezor. Zapamtite, nervoza je krenula onog momenta kada se otvorilo pitanje gde su četiri milijarde dolara sa Kipra. Podsećam vas da je ovo tema i da ona obuhvata čak i ono što su Velimir Ilić, Vladan Batić i mnogi drugi pronašli na Kipru, a prvo je to pronašao, pa izgubio Mlađan Dinkić. Zapamtite, privatizacija kako se plaća. Zapamtite da ovi koji su otkupili državne akcije preko Akcijskog fonda, zbog čega je stradala i Komisija za hartije od vrednosti, nisu uplatili sredstva, a mi nemamo izveštaj od ministra finansija kakvo je stanje finansija. Čim se grupišu ovolika ovlašćenja, znači da na delu postoji nešto nezakonito i neki kriminal. Unapred vam tvrdim, unapred vas obaveštavam, imam puno osnova da sumnjam da se na ovaj način prikriva i podstiče finansijski kriminal u ovoj zemlji. Zapamtite, ovo što sam vam rekao, jer posle nekoliko meseci ućutaćete se kada budete saznali bolnu istinu toga što ste verovali Mlađanu Dinkiću i Miroljubu Labusu. Zapamtite, nema više neobaveštenih u ovoj zemlji. Ako možda nije obavešten preko sredstava javnog informisanja, onda ga oseća svakog meseca kada dođe da primi platu ili kada se pojavi u svojoj firmi i vidi da je zatvorena. A onda pogleda sa druge strane da neki, koga do pre 10 godina nije imalo kuče za šta da ujede, sada vedri i oblači, neki Hamović, neki Lazarević, neka Nacionalna štedionica. Mnogo ste tema otvorili, a nijednu niste zatvorili do kraja. Prva koju ste otvorili, a niste zatvorili, jeste Bogoljub Karić. Razmislite ko zastupa državu u arbitraži povodom Braće Karić, odnosno Mobtela. Utvrdite i vidite ko koga kako zastupa. Zapamtite ovo što sam vam rekao.
Još neko o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 27. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Đorđević. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Đorđević.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 27. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu. Naime, član 27. treba da se briše. Obrazloženje koje ću sada da iznesem pred Narodnu skupštinu je sledeće: SRS se protivi osnivanju Uprave za trezor. Upravo je moj kolega Krasić objašnjavao u prethodnom izlaganju sve kontradiktornosti ovog predloga o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu i pažljivo sam slušao govornike vladajuće koalicije koji su branili ovaj predlog izmena i dopuna Zakona, pa je neko od njih ovde za ovom govornicom rekao o zapošljavanju 7.000 radnika itd. Pre svega, ova vladajuća većina koja neće dugo trajati, do sledećih izbora koji će se uskoro raspisati, nema podršku građana Srbije. Nema iz tog razloga zato što je u proteklih dve godine, koliko vlada državom, dovela građane Srbije u jedan veoma težak položaj. Građani Srbije ne samo da su gladni i da teško žive, nego će biti još teže ako vi ovako nastavite da donosite zakone kao što je ovaj predlog o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu, ne razmišljajući o tome da treba da se popravi standard građana Srbije i da za ovom govornicom poslanici vladajuće koalicije pričaju demagošku priču kako će jednog dana, 2099. godine, građanima Srbije biti bolje. Ono što je suština, vi ste na vlasti, zato što su građani Srbije, pre svega, očekivali od vas kada su vam dali glasove da ćete zemlju izvući iz ove ekonomske krize, iz socijalne bede u kojoj se danas nalazi, a vi ste građane Srbije doveli u mnogo težu i nepovoljniju situaciju. Dakle,ne stoji priča o tome kako će građani Srbije živeti bolje zato što smo dobili pozitivnu Studiju izvodljivosti, kako vi za ovom govornicom pričate hvalospeve vaše vladajuće koalicije. Nemam nameru da prozivam nijednu vladajuću stranku čiji poslanici za ovom govornicom pričaju demagošku priču o tome kako je sve u zemlji bolje od kada ste vi na vlasti, a građani Srbije dovoljno je da izađu iz svojih kuća i život je sasvim drugačiji. Suština vaših predloga zakona je uvek, pre svega, da su konfuzno koncipirani. U ovom slučaju, kada govorim o Ministarstvu finansija i ministru koji vodi to ministarstvo, na ovakav način kao što to sada predlažete – verovatno ćete i usvojiti ovaj predlog o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu, jer imate neku većinu koja neće dugo trajati, na sledećim izborima većina vaših stranaka će biti politička prošlost – sva vlast da se koncentriše u rukama jednog ministra nije dobra ni za jednu vlast, a naravno ni za ovu, koja radi katastrofalno po građane Srbije. Znači, priča o budžetu, o tome da je ostvaren suficit, a kada ste doneli i izglasali budžet za 2005. godinu donesen je jedan restriktivan budžet, što se moglo videti i na osnovu onoga što su iznosili poslanici SRS kao predstavnici građana Srbije, jer su građani glasali u velikom broju za srpske radikale i mi predstavljamo jedno glasačko telo koje u ovom trenutku sigurno ima većinu u Srbiji. Mi moramo za ovom govornicom da govorimo sve ono što su katastrofalni potezi vlasti, pre svega vladajuće koalicije, na čelu sa DSS i predsednikom Vlade Vojislavom Koštunicom, koji su dozvolili sebi da jedna mala partija za sebe ovoliko uzme vlasti i da kontroliše kompletan monetarni sistem. Znači, dati to u ruke jednom Mlađanu Dinkiću, evo rezultati koji su danas. Priča o PDV-u, pa sada ste smanjili taj PDV u nekim delovima na 8%, uvođenje fiskalnih kasa itd, sve govori o vlasti koja ne brine o građanima Srbije i situaciji u zemlji. Suština vaše vlasti je da je sve što ste uradili uglavnom na štetu građana Srbije. Zato će vas građani Srbije na sledećim izborima kazniti, tako što neće pola od vas biti parlamentarne stranke, a SRS će morati i to će biti glavni zadatak da ispravi sve ove pogubne poteze koje ste vi povlačili u protekle dve godine.
Još neko o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneli smo amandman na član zakona o budžetskom sistemu i taj naš amandman člana 28. glasi: "Član 28. briše se". SRS se protivi osnivanju Uprave za trezor i svim takvim sličnim institucijama koje nemaju cilj da poboljšaju ekonomsko stanje naroda i države, već da povećaju lične, stranačke i privatne apetite današnjeg ministra za finansije Mlađana Dinkića. Ti eksperti koje vodi Dinkić polako ali sigurno Srbiju prevode u privatno preduzeće G17 plus, a to preduzeće privatno će biti ova uprava za trezor. Ova uprava za trezor treba da grupaciji koja ovo predlaže izvrši poslednje pripreme kako bi sve finansijske tokove stavili pod svoju kontrolu i da finansijski sistem bude samo njima dostupan, i da oni sa njim raspolažu i rukovode. Mene čudi da ostale članice koje podržavaju ovu koaliciju preko toga lako prelaze. Mi ne znamo koliko postojeći Trezor danas ima podračuna i na to tražimo odgovor. Da li je to pet-šest, to se ne zna danas, a šta će biti tek kada se formira ova uprava za trezor, to je vrlo sumnjivo i mi se protiv toga borimo svim mogućim sredstvima. I jedan vid borbe protiv ovoga je i ovaj moj amandman, kojim želim da se član 28. briše iz ovog zakona. Mi želimo i ceo zakon da se briše, odnosno da on ne stupi na snagu. Verovatno ova uprava u krajnjem cilju ima zadatak da stvori državnu banku kojom će rukovoditi Mlađan Dinkić, a vi svi znate šta je on sve uradio i kakve je metode koristio da uništi naše bankarstvo, uz hvalospeve da je on to uradio na najbolji način. Nije to tako. Znamo da je doveo banke koje nemaju kapital unet u Srbiju, već su to naša sredstva koja se rotacijom pomeraju iz jedne banke u drugu i tako fiktivno predstavljaju navodno neki finansijski sistem. I kada se to sve stavi pred nas i naše građane uvek tu negde stoji Mlađan Dinkić i njegovi pajtosi. Ova uprava je verovatno spoj bivših SDK i banaka, a znamo da je taj SDK u svoje vreme funkcionisao na visokom nivou i da su se finansijske informacije mogle dobiti svakodnevno, u pravo vreme i na pravom mestu, ali i to nije bilo dobro pošto su eksperti tako procenili. Ukinuli su SDK. Lokalna samouprava vezano za izmene i dopune ovog zakona o budžetskom sistemu ćuti, jer ova rešenja omogućavaju da se poveća organizovanost ove grupacije G17 plus za neki procenat više u nekim lokalnim sredinama. Ali neće im to poći za rukom, pošto mi vidimo da ova vlada i ovaj ekspertski tim neće još dugo moći da deluje. Verovatno će u ovoj upravi trezora biti mesta i za tajne račune. Zamislite vi, gospodo, šta oni mogu tu da podvedu pod te tajne račune, kad danas ovako evidentno podvode sva budžetska sredstva ove države i o njima na sebi svojstven način komentarišu, predlažu i navodno vode računa. Smatramo da sva ta prethodna radnja vodi i u tu banku koja će voditi računa o budžetskoj potrošnji i preko te nove banke će se sve završavati. Ministarstvo finansija na raznorazne načine postiže svoje sporazume, a deo privrede se prisiljava da stvara gubitke i ovom mimikrijskom varijantom postavlja upravu za trezor. Koalicioni partneri ćute i prihvataju ovu lakrdiju. Mi kao SRS ukazujemo na sve ove propuste. Mi skrećemo pažnju da uprava za trezor poništava: Upravu za javni dug i sve te uprave i agencije koje su samo maske i predstavljaju neki nastavak bivšeg SDK. G17 plus je zatvorio i zatvara sve finansije i oni sada kontrolišu sve što je vezano za to. Ovo govorim naroda radi, da i narod zna šta vi to radite, a uglavnom narod vas procenjuje kao haračlije i kao negativce koji su ovde samo u prolazu. To se vidi i u ovom fiktivnom suficitu, navodno ovakav suficit budžeta nije bio u Srbiji, zamislite, 60 godina i sada se sa tim diče ovi eksperti, to je tek čudo o kome će stručnjaci iz ekonomske oblasti tek u narednom periodu moći da daju svoj sud. Pominjane su raznorazne zemlje koje u svojim budžetima imaju ovakav suficit i mi sada zbog ovakvog suficita možemo da napravimo jednu romantičnu sliku Srbije u kojoj je sve lepo, u kojoj se igra i peva, i sa tom pesmom se doseže do 32 milijarde suficita. To vam je ona priča da i Vlada i ministar imaju neki svoj loto. Budžetski deficit se pokriva prihodima od privatizacije. Ovde treba do kraja biti oprezan. Kada nemamo proizvodnje, nema ni nade za bolje sutra. Sve je povezano sa tim pojmom nova proizvodnja. Pošto ste vi sve što se zvalo stara proizvodnja uništili, ne mareći da li je to dobro ili nije dobro, vi sve što radite je neko tumbanje banaka, osiguravajućih društava, agencija, raznoraznih uprava i ko zna čega i svega gde se sakuplja i čuva novac. Tu ste vi, navodno, eksperti, ali i te banke koje su došle, odnosno koje je Dinkić promovisao, one nisu ni blizu evropskih banaka. A zašto nisu? Odgovor je: kamate su pokazatelj, a to vide i znaju naši građani. Nemojte ih lagati o kreditima za stambenu izgradnju i o mnogim drugim boljicima kad od toga nema ništa. Čuli ste da taj svet, koji navodno vas podržava, neće ni da čuje da se penzioneri finansiraju iz budžetskih sredstava koja se pospešuju njihovim donacijama, to isto nešto govori. Penzionere seljake ste gurnuli u kraj, jer njihove penzije želite da isplatite za pet godina. To je red veličina od 22 milijarde, koliko ste im dužni, a oni vas hrane, jer njihovi proizvodi su svakodnevno na vašim trpezama. Po onoj narodnoj - ko tebe hlebom, ti njega pet godina nadom. Firme ste doveli do stanja "bonsai" , niti žive, niti umiru. Otkud bi vi sada davali subvencije za žito, kad vam je to žito i omogućilo ovaj vaš suficit od 32 milijarde dinara. Mi kao SRS smatramo da ovaj zakon nije smeo da ide u ovom istom paketu sa rebalansom budžeta. Prvo ove sistemske promene, pa onda redom, odnosno posle zakonskog roka može da se komentariše i izmena budžeta. Ovim zakonom ministar Dinkić dobija takva ovlašćenja da može da radi šta hoće i da zbog toga ne odgovara nikome. Ako upropasti državu i finansije države neće nikom biti odgovoran (član 7). To su verovatno izvukli iz konteksta NATO alijanse, pošto njihovi vojnici mogu da ubijaju koga oni opredele i zato nisu odgovorni međunarodnoj zajednici, tako je i ovim zakonom ministar finansija zaštićen. Ali sva je sreća da je to samo njegova želja, jer on neće još dugo predlagati ovako sulude zakone, a vi koji to pratite samo se smeškate i odobravate to na vama svojstven način. Imate dobre gestikulacije koje mogu posle da se dvojako tumače, zavisi kada ćete ih koristiti. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 28. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Suzana Grubješić i Vlada Republike Srbije. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije prihvatili su ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 29. amandman je podneo narodni poslanik Mita Avramov. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Mita Avramov.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, baš bi me začudilo da su prihvatili ovaj moj amandman, ne samo ovaj amandman, nego bilo koji amandman SRS. Mi smo i ranije upozoravali amandmanima na sve zakone koji su ovde doneti i niko nije imao sluha od vladajućih stranaka da uvaži bilo koji amandman i da omogući narodu da lakše živi sutra, nego su uvek istrajali u svojim zakonima i gurali ih do kraja, mada se to videlo da nije baš tako kako su zamislili. Sećate se kada smo donosili PDV, kada smo mi, takođe, našim amandmanima govorili da to nije dobro, da se ne može sve oporezovati tako, da narod teško živi, da treba pomoći narodu, da je narod glasao za sve nas ovde, da pomognemo narodu da sutra lakše živi i da bolje živi, a ne da mu stavljamo još više tereta na leđa. To se i pokazalo, jer smo u petak glasali upravo da se smanji PDV na posebne artikle, gde je sve bilo stavljeno ono što je neophodno za življenje svakog naroda. Podneo sam amandman na član 29. kojim tražim da se briše taj član. SRS je protiv osnivanja Uprave za trezor. To su govorili svi moji prethodnici što se tiče Trezora. Mnogo članova ima za Trezor, a Ministarstvo za finansije je u tom članu 29, koji su podneli, naložilo da se briše član 73v, član 73d, član 73a, i još mnogi pasusi iz ostalih članova koji su vezani sa članom 73. Ovaj član 73v je najbitniji. Zašto? U članu 73v se kaže da Uprava za javna plaćanja vodi evidenciju i obavlja poslove u okviru sistema konsolidovanog računa trezora, i to: pod 1) registar direktnih i indirektnih korisnika budžetskih sredstava Republike, odnosno lokalne vlasti i organizacija obaveznog socijalnog osiguranja; 2) uplatne račune javnih prihoda, kao područnih sistema konsolidovanog računa trezora Republike; 3) raspoređuje uplaćivanje javnih prihoda na odgovarajućepodručne različitih nivoa vlasti, u skladu sa zakonom; 4) podračune direktnih i indirektnih korisnika budžetskih sredstava Republike, odnosno lokalne vlasti i organizacija obaveznog socijalnog osiguranja, koji su uključeni u sistem konsolidovanog računa trezora; 5) druge račune u skladu sa zakonom i drugim propisima; 6) prima, kontroliše i obrađuje naloge za plaćanje direktnih i indirektnih korisnika budžetskih sredstava Republike, odnosno lokalne vlasti i organizacija obaveznog socijalnog osiguranja, koji su uključeni u sistemu konsolidovanog računa trezora; 7) izdaje naloge za plaćanje na teret podračuna direktnih i indirektnih korisnika budžetskih sredstava Republike, odnosno lokalne vlasti i organizacija obaveznog socijalnog osiguranja, koji su uključeni u sistemu konsolidovanog računa trezora na osnovuzakona i dobijenih ovlašćenja, na osnovu sudskih i drugih izvršnih naslova, ispravke grešaka i naplate usluga; 8) vrši gotovinske isplate direktnih i indirektnih korisnika budžetskih sredstava Republike, odnosno lokalne vlasti i organizacija obaveznog socijalnog osiguranja, koji su uključeni u sistemu konsolidovanog računa trezora; 9) izrađuje i dostavlja izveštaje o izvršenju naloga za plaćanje na teret ili u korist njihovih podračuna direktnim i indirektnim korisnicima budžetskih sredstava Republike, odnosno lokalne vlasti i organizacija obaveznog socijalnog osiguranja koji su uključeni u sistem konsolidovanog računa trezora; 10) dostavlja podatke za budžetsko računovodstvo, u skladu sa odredbom člana 62. stav 2. ovog zakona; 11) prima, kontroliše i obrađuje godišnje i polugodišnje računovodstvene izveštaje korisnika, čije područje vodi Uprava za javna plaćanja; 12) vodi fiskalnu statistiku i upravlja jedinstvenim informacionim sistemima javnih rashoda u Republici, u skladu sa propisom koji donosi ministar; 13) prati likvidnost direktnih i indirektnih korisnika sredstava Republike, odnosno lokalne vlasti i organizacija obaveznog socijalnog osiguranja, koji su uključeni u sistemu konsolidovanog računa trezora i daje podatke o tome saglasno propisima. To sve mora da se briše. Zašto to da se briše? Već u sledećem članu 73g kaže se da ministar propisuje uslove i način za otvaranje i ukidanje podračuna konsolidovanog računa trezora, plan tih podračuna, način i postupak obavljanja platnog prometa u okviru konsolidovanog računa trezora, kao i način i postupak vršenja unutrašnje kontrole obavljanja platnog prometa u okviru konsolidovanog računa trezora, kao i ostala pitanja od značaja za funkcionisanje trezora. Znači, za sve ovo ovde što nije obuhvaćeno ima nadležnost ministar i to znači da će još dosta ljudi ostati bez posla, da će se još dosta ljudi naći na ulici, a naša privreda će i dalje šepati. Ne znam odakle snage i hrabrosti ministru koji je u svom ekspozeu dva sata pričao, hvalio se šta je sve uradio, koliko smo napredovali ove godine, a građani i narod ove naše Srbije to najbolje znaju i najbolje osećaju. Ponovo će se uvesti seminari, već su određeni seminari od Palića do Vrnjačke Banje, do Kopaonika itd, da se tumači ovaj novi zakon, da se ljudi obuče kako bi znali da rade svoj posao. Oni to rade iz jednog razloga, zato što će ministar, pošto ima odrešene ruke, on će upošljavati tu svoje istomišljenike, ljude iz svoje partije, kako bi privukli što više građana, kako bi mogli da ostvare cenzus na sledećim izborima. Ministar je tu pričao, hvalio se za granični prelaz Batrovci. To je u opštini Šid iz koje dolazim, kako će oni proširiti taj prelaz, kako će se napraviti četiri trake za teretna vozila, kako će biti još 12 traka za sva ostala vozila itd. To ne radi Vlada Republike Srbije. To radi Evropska zajednica. Tender je bio raspisan. Dvadeset zemalja je konkurisalo na tom tenderu, a posao je dobio, ne znam da li ćete mi verovati, ali to se može proveriti, gospodin Dodik iz Republike Srpske. On radi taj posao na graničnom prelazu Batrovci, sa njegovom firmom, ne znam tačno kako se zove. Granični prelaz Šid-Tovarnik i još sledećih pet prelaza na teritoriji šidske opštine izgledaju kao u srednjem veku. Tu se lokalna samouprava zauzela da taj granični prelaz Šid-Tovarnik dovede na jedan zavidan nivo, iako smo mi jedina opština, založili smo se svim silama i svom snagom, nešto od sponzora, nešto opština, da na tom graničnom prelazu dovedemo električnu energiju, koje tamo nije bilo, vodu i telefon. Zamislite kako taj granični prelaz radi. Sva dešavanja koja su se odigravala na graničnim prelazima što se tiče šverca tih ptica, za koji ste čitali, šverca droge itd, sve je to kod nas moglo da prođe u noćnim časovima kada nema adekvatne električne energije, kada ne može da se adekvatno pregleda to vozilo koje prelazi na drugu stranu, pa ih onda uhvati ona druga strana, a naši se tamo kažnjavaju zato što nisu radili dobro svoj posa, a nemaju ni one osnovne uslove da bi mogli da obavljaju taj svoj posao onako kako treba. Ovo je ministar zamislio po sistemu fiskalizacije i elektronike. Mislim da neće trebati toliko ljudi, otpustiće on još nekoliko hiljada ljudi kada se usvoji ovaj zakon. Vara se grdno. Neko i tu elektroniku mora da kontroliše. Ko će je kontrolisati? Pa, čovek će je kontrolisati, čovek ju je i napravio. Toliko od mene. Što se tiče ovih amandmana, mislim da bi trebalo da poslušate ovu desnu stranu u skupštinskoj sali. Znam da vi ne volite kad mi kažemo SRS, ali nažalost, mi ukazujemo na sve vaše propuste i sve vaše anomalije, ali vi nemate sluha i nemate želje da poboljšate bilo šta u interesu naroda, a ne u našem interesu. Ne morate vi ni reći da je to bio amandman SRS, ali eto, možete samo reći - usvojili smo taj i taj amandman. Samo da bude sutra bolje našem narodu, jer narod nas je birao da sedimo ovde i da radimo u interesu tog istog naroda, a ne da mu budemo maćeha, kao što je sada ova vlada.
Narodni poslanik Momir Marković, povodom istog amandmana.
Gospodine predsedavajući, dvesta-trista reči i završiću. Nadam se da ću da se uklopim u ovo vreme. Dame i gospodo narodni poslanici, narodna mudrost kaže: "Kad te pseto ujede, nije krivo pseto, kriv je gazda". Prema tome, građani Srbije moraju da znaju da za sve ovo što se dešava vezano za finansije, vezano za druga ministarstva, glavni krivac je DSS i njen predsednik Vojislav Koštunica, jer su oni stožer oko koga se skrpila ova koalicija. Ovo što reče narodni poslanik SRS gospodin Mita Avramov, Dodik je pobedio na tenderu. Svi tenderi, sve koncesije, sva javna plaćanja, sve gde učestvuje više njih, ne dobija se po tome ko kakve uslove pruža, nego ko koliku ponudu ima, ko više da. To i vrapci na grani uSrbiji znaju. Dame i gospodo narodni poslanici, kad pogledate član 73v, koji se briše u potpunosti, kad pogledate član 73, kojim je trezoru propisano kako će poslovati, videćete da svu odgovornost trezor gura od sebe, a sve mogućnosti kontrole novca zadržava za sebe. Član 73v se briše u celosti. Gospodin Avramov je pročitao. Trezor neće da vodi evidencije i obavlja poslove u okviru sistema konsolidovanog računa. Trezor neće da vodi registar direktnih i indirektnih korisnika budžetskih sredstava, jer je to posao, a prihoda nema, mislim, nema prinadležnosti. Neće da vodi uplatne račune javnih prihoda, kao podračune sistema konsolidovanih računa. (Predsednik: Vreme.) Neće da raspoređuje uplaćene javne prihode na odgovarajuće podračune, neće podračune direktnih i indirektnih korisnika budžetskih sredstava Republike da vodi. Neće da vodi ni druge račune u skladu sa zakonom. (Predsednik: Vreme.) Kažem, još dvesta-trista reči i završavam. Dame i gospodo, ima još mnogo amandmana po kojima ću se javiti, da zajedno sa vama elaboriram i ovaj član, tako da ne trošimo vreme gospodina predsednika. Ipak je to, koliko vidim, sad najvažnije. Nije važno što narod trpi gladan, nije važno što je malina 15 dinara, nije važno što je žito 6 dinara, važno je da ne potrošimo vreme.
Vreme je novac. Poslovničko vreme, o tom vremenu govorimo. Izvolite, gospodine Smiljaniću, povodom istog amandmana.
Koristeći priliku da govorim o ovom amandmanu, prvo, želim da postavim pitanje predsedniku Skupštine: da li mi poslanici, ako se najavimo nekom ministru, imamo šanse da dođemo do tog ministra? U funkciji odbornika i predsednika skupštine opštine, najavljujem se mesec dana i ne mogu da dođem ni do jednog ministra, jer me otkači neka sekretarica ili šef kabineta, a ništa ne tražim za sebe, već tražim za svoju opštinu. Prema tome, da li mogu, predsedniče, kad tražim prijem, da se preko vas najavim? Bio sam predsednik Skupštine Vojvodine i nije mogla dlaka da padne na poslanika, nije bilo šanse da poslanika neće da primi član ili ministar Vlade. On je morao to da uradi. Mi smo poslanička grupa koja ovu vladu održava. Ako govorimo o ovom amandmanu i o trezoru, hoću na jedno pitanje da mi se odgovori. Prvo, pošto nema ministra, da li može neko da mi kaže? Mi znamo da su trezori i, praktično, banke preuzeli funkciju SDK. Ako je išta u socijalizmu radilo i bilo pozitivno, bila je SDK i vladao je red u plaćanju. Moje pitanje je, pošto vidim iz ovog materijala da će od suficita od 32 milijarde dinara 22 milijarde biti zarađene od prodaje banaka, kako to da stranci kupuju ono što ne vredi? Neće stranci da kupe ništa što ne vredi. Moje pitanje je sledeće: da li će Vojvođanska banka biti prodata OTP? Ne znam da li je istina, ali hoću da mi se odgovori, jer ono što narod priča, ili je bilo ili će biti. Ako OTP, to je neka korporacija iz Mađarske, otkupi Vojvođansku banku, Vojvođanska banka ima strahovito mnogo hipoteka na mnoge kombinate i zemlje u Vojvodini. Onaj ko kupi Vojvođansku banku, on će kupiti dobar deo vojvođanske zemlje. Da li je to državna ili društvena, ne znam, ali će kupiti tu zemlju. Prema tome, želim da se meni da odgovor, jer da bih glasao za ovaj budžet, moram da znam jasan stav Vlade da li će prodati Vojvođansku banku i da li može biti Vojvođanska banka ono što je Ljubljanska banka u Sloveniji, jer je Vojvođanska banka bila najbolja banka u Jugoslaviji. Da li možemo mi imati jednu nacionalnu banku. Stranci su kupili ono što je najvrednije. Apatinsku pivaru je kupio "Interbru". Dobro je platio, jer je platio radnicima, ne Vladi. Čista akumulacija, prošle godine, naše pivare 37 miliona evra. To više nije nacionalni dohodak Srbije, nego Belgije. Drugo, hoću da se tačno Vlada izjasni, imao sam priliku da čitam izjavu naše ministarke za poljoprivredu, koja je rekla da mi hoćemo društvenu zemlju da pretvorimo u državnu, hoćemo da zaustavimo rasprodaju obradivog zemljišta od 10, 20 ili 100 evra, a oni objektivno vrede po 5.000 evra. Znači, hoću da se Vlada izjasni. Ne može ministarka da kaže da su mnogo jaki tajkuni. Nisu tajkuni jaki, sve ih poznajem. Bio sam u vrhu partije i poznajem i Miškovića, poznajem i Kariće, poznajem i Kostića. Imao sam prilike i Matijevića da upoznam. Nisu oni jaki, slaba je Vlada. Ne mogu oni da kupuju obradivu zemlju kao nacionalno blago u bescenje, da bi je posle preprodavali. Ako Vlada ne zaustavi ovo, ako Vlada ne može da uradi, neka uradi bar ono što je Đinđić uradio za PKB. Kada je počeo da propada Beogradski kombinat i kad je grad od 2 miliona trebalo da ostane bez zelene pijace, onda je društveno pretvorio u državno i, praktično, PKB je zaštićen i država ga je stavila na noge. Znači, država mora da zaštiti. Ne može da se priča o zakonu koji će doći na jesen, a za to vreme kompletnu obradivu zemlju ćemo prodati. Ako prodamo obradivu zemlju, kao nacionalno blago, čime ćemo mi raspolagati? Zato molim da se Vlada oko toga izjasni, jer mi socijalisti nemamo pravo da govorimo o tome kako podržavamo Vladu jer je bolje. Ovde je Vojislav Koštunica doslovno rekao, zapamtio sam to napamet: "Kada je u pitanju privatizacija, ona mora da bude pravedna, ona mora da bude u korist malih akcionara i u korist države". Verovao sam mu i zato sam glasao za njega, ali ništa se nije promenilo. I dalje je privatizacija u korist tajkuna i onih koji to prodaju u ime države na štetu malih akcionara, na štetu države. Molim da se Vlada o tome izjasni: ili ćete zaustaviti prodaju obradivog zemljišta, hoću da znam kakva je sudbina Vojvođanske banke i tek kad to bude dao, odlučićemo se, ja i nekoliko poslanika SPS, da li ćemo podržati ovaj predlog izmene i dopune budžeta.
Hvala vam. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 30. amandman je podneo poslanik Miljko Četrović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Miljko Četrović. Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, građani Srbije, ukoliko ste u situaciji pored teških muka i borbe da preživite, evo ovo je treći dan kako se raspravlja na neki način o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu i rebalansu budžeta države Srbije za 2005. godinu. Nažalost, od samog početka rasprave o ove dve tačke dnevnog reda, ali budžet države Srbije i Zakon o budžetu je najvažniji zakon koji Narodna skupština donosi u jednoj godini, izmena i dopuna tog zakona je isto važna, kao i Zakon o budžetu, predsednik Vlade, ministri nisu našli za shodno da budu kada je ministar finansija ovde u ekspozeu od dva i više sata obrazlagao ne samo tekstove ova dva predloga zakona, nego se vratio na istorijat funkcionisanja bankarskog sistema, finansijskog sistema države Srbije od njenog postojanja do današnjeg dana. Verovatno ministar finansija, Mlađan Dinkić, svoje neostvarene ambicije na ekonomskom fakultetu, da napreduje u hijerarhiji i u akademskim zvanjima, našao je za shodno da ovde pred narodnim poslanicima drži predavanje od dva i više sata, ali nije našao za shodno ni juče ni danas da bude ovde i da čuje i narodne poslanike koji su slušali njega dva i više sata kada je govorio i obrazlagao ova dva teksta zakona. To samo govori o Vladi Vojislava Koštunice, o ministrima koji sačinjavaju tu vladu i funkcionisanju te vlade. Nije čudo, s obzirom na ponašanje predsednika Vlade i određenih ministara, zašto je stanje u zemlji ovakvo. Ta vlada od predsednika Vlade, pa i predsednika države Borisa Tadića, od tih najviših državnih funkcionera koji predstavljaju državu i narod u nekim potezima koje oni pokušavaju kao marketinške poteze Koštunica prijemom Maradone, i da je to objavljeno i čekano kao vest dana, Tadić sa pokušajem da košarkaš Stojković bude na pripremama za reprezentaciju i takmičenje i da zaigra za reprezentaciju Srbije i Crne Gore, jer se posvađao sa trenerom pre nekoliko godina. A čuli smo ovde najavu ministra Dinkića da putuje u Japan sa novim direktorom "Crvene zvezde" Stojkovićem. Verovatno čelni ljudi države Srbije idu u pravcu u kojem jedna od najvećih privatnih televizija u Srbiji zabavlja narod, a prodajući maglu, lažni glamur, da gladan i žedan narod, go i bos, zaboravi realnost i stvarno stanje u kome se nalazi. Obećao sam, tu je gospodin Albijanić, javno ću sa govornice predložiti, pošto ministar Dinkić putuje sa Stojkovićem, da i on pođe u Japan, pa će moći bar da skuplja lopte iza gola tamo. Ovde, u svom ekspozeu od više od dva sata ministar je bio sposoban, a pripremio je taj govor sa jednom igrom reči, konstrukcija i igrom brojki koje su pretočene u rebalans budžeta, da ubedi narodne poslanike, a verovatno je ubeđena poslanička većina koja podržava ovu vladu ili će je podržavati i dalje, a to ćemo videti sutra ili prekosutra kada se bude glasalo o ova dva predloga zakona, a pogotovo oko rebalansa budžeta. Znači, da je država Srbija zahvaljujući njemu, kao ekspertu, Ministarstvo finansija koje vodi i potpredsednikom Vlade Labusom došlo u situaciju da za šest meseci u 2005. godini od deficita dođe u suficit na 32 milijarde dinara. Rekao sam da je to igra brojki, ali zato i kroz izmenu Zakona o budžetskom sistemu, jasno kao što govore svi amandmani SRS na većinu članova ovog zakona, u kom pravcu Mlađan Dinkić, G17 želi da vodi državne finansije i države Srbije, a imajući u vidu budžet Republike Srbije, a i budžete lokalnih samouprava. Direktno stavljanje pod kontrolu, direktno odlučivanje o svemu što se tiče finansija i direktno zadiranje u nadležnosti lokalnih vlasti, a što je neprimereno u svim demokratskim sistemima kada je u pitanju podela vlasti i po hijerarhiji i preuzimanje te kontrole, a što govori ovaj član 30. predloženog teksta zakona, na koji sam podneo amandman u ime SRS da se ovaj član 30. briše, kao i ostali prethodni amandmani koji se odnose na upravu za trezor, jer ovim članom 30. vrši se dopuna člana 73g osnovnog zakona. Taj član 73g sada po predlogu glasi ovako - ministar propisuje uslove i način zatvaranja i ukidanja podračuna konsolidovanog računa trezora, plan tih podračuna, način i postupak obavljanja platnog prometa u okviru konsolidovanog računa trezora, kao i način i postupak vršenja unutrašnje kontrole obavljanja platnog prometa u okviru konsolidovanog računa trezora. To nije bilo dovoljno za ministra Dinkića i za G17, pa je trebalo dodati deo, "kao i ostala pitanja od značaja za funkcionisanje trezora." Znači, nema granice dokle ta moć, dokle ta ovlašćenja treba da budu, kao što nikad nema kraja ovima koji pljačkaju Srbiju, otimaju od naroda i fabrike, i poslovni prostor, i stambeni prostor. A došli smo u fazu da narodu Srbije i građanima otmu obradivu zemlju i poljoprivredne kombinate i zadruge. To je ono što treba kao zadnja faza da se završi u uništavanju Srbije, srpskog naroda i da srpski narod i država Srbija ostanu bez ičega, i da mi na ovom prostoru postanemo prosta radna snaga bilo domaćih nekih velikoposednika ili stranih. Govori se u ovim odredbama, a kada je u pitanju uprava za trezor, kada će stupiti na snagu ove odredbe i kako će funkcionisati uprava za trezor. Ne mogu da postavim pitanje ministru Dinkiću, trezor u opštini Kraljevo u okviru lokalne uprave je već otvoren, jer jedan odbornik, odnosno jedna mlada dama, nemam ništa protiv toga ako je završila ekonomski fakultet, bila je na listi i bila je odbornik G17 i još pre pet-šest meseci ona je zaposlena u trezoru opštine Kraljevo. Kako je otvoren taj trezor u opštini Kraljevo ako tek sada imamo predlog za uspostavljanje uprave za trezor i na nivou Republike Srbije u okviru Ministarstva finansija ili u okviru lokalnih samouprava. To samo govori o načinu na koji radi G 17, ministar Dinkić i kako oni zapošljavaju svoje. Verovatno unapred postoji neki scenario koji oni sprovode. Ovde je, na neki način, rekao, ali nije hteo da bude do kraja decidan i jasan da sve ovo što radi, radi po instrukcijama MMF-a. Ovo sada što radi, ova fikcija od suficita, imajući u vidu da stvarno suficita nema i ne može ga biti ako država Srbija duguje penzionerima po osnovu radničkog ili drugog osiguranja penzionog - nekoliko penzija, ili jednu i po, kako se ovde govori, sa milijardama dinara; ako duguje 22 penzije seljacima, o kakvom suficitu se uopšte može govoriti? Nije smetalo Vladi Srbije, pošto je kroz obrazloženje ministra Dinkića u stavkama obrazloženo da se izdvajaju određena sredstva za finansiranje 1000 najuspešnijih studenata u Srbiji, 150 u inostranstvu za postdiplomske studije, da već juče Vlada Srbije objavljuje konkurs u listu "Večernje Novosti" i "Politika". Šta znači ova rasprava juče i danas oko rebalansa budžeta? Ako je već Vlada raspisala konkurs, je li ovo čista formalnost ili ponižavanje Narodne skupštine i narodnih poslanika? Otkuda Vlada Srbije zna, da li je toliko vidovita da će Narodna skupština predložiti rebalans budžeta, kako je predloženo u svim stavkama i pozicijama? To samo govori o drskosti i beskrupuloznosti predsednika i potpredsednika Vlade i svih ministara. Moram da iznesem još neke stvari ovde. Malopre, u na neki način dobacivanju predsednika Skupštine, kada je poslanik Krasić govorio o ministru Dinkiću, kaže - nemojte da sprečavate poslanike da se dive sposobnostima ministra Dinkića, a evo, dobacuje drugi poslanik - liku i delu. Ali, divljenje ministar Dinkić treba da doživi od radnika u fabrikama, pogotovu u fabrikama koje su privatizovane, i to uspešno privatizovane; da doživi to divljenje od seljaka u Vojvodini; da doživi od ovih koji su proizvodili i proizvode jagodičasto voće, a da ne govorimo o stočarima, proizvođačima mleka; da doživi divljenje od penzionera; da doživi divljenje od zaposlenih u prosveti, zdravstvu, a ne da doživi divljenje u nekim zatvorenim salama, na ovim promocijama - Evropa kuca na otvorena vrata. Ta tzv. promocija koja je vršena i u Kraljevu od strane gospodina Labusa vršena je u prostorijama gimnazije u Kraljevu. Neprihvatljivo je da se vrši zloupotreba dece u političke svrhe. Znamo u kom su uzrastu deca u gimnaziji - od prvog do četvrtog razreda gimnazije. Nije ni prihvatljivo da ministar Dinkić, verovatno u saradnji sa menadžerom opštine Kraljevo, gospodinom Nešovićem, javno i na konferenciji za štampu u Kraljevu iznese da je on ili G17 dao, kao poklon jednom uspešnom detetu, koje je postiglo najbolji rezultat, osvojio takmičenje u sviranju na harmonici u Evropi, skoro milion dinara. Kada smo mi, kao odbornička grupa SRS u Kraljevu proverili odakle taj milion dinara, ta sredstva su izdvojena iz budžeta opštine Kraljevo. Mislim da nije moralno ni časno da se tako ponaša jedan ministar finansija i da tako predstavlja stvari i da tako uradi. Ta sredstva u budžet opštine Kraljevo izdvajaju građani cele opštine Kraljevo. Građani opštine Kraljevo imaju mnoge probleme. Mi smo, kao odbornička grupa, bili za to da se pomogne ili da se da poklon tom mladom, talentovanom detetu, ali da to bude poklon u ime građana opštine Kraljevo, iz budžeta opštine Kraljevo, a ne da to zloupotrebi ministar Dinkić. Nismo se setili da će ministar Dinkić ukrasti iz budžeta opštine Kraljevo milion dinara i u svoje ime i G17 dati tom detetu. Nismo mi protiv toga, nisam lično kao poslanik, ni kao čovek, ni poslanička grupa SRS, da se i daleko veći iznos izdvoji za stipendije najuspešnijim studentima, da to ne bude 1.000, neka bude 5.000 studenata, ali da to ima svoj red, put i način, da se zna ko i kako odlučuje o parama građana Srbije. Hvala.
Hvala vama, gospodine Četroviću. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 31. amandman je podneo poslanik Milorad Mirčić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Momir Marković. Izvolite, gospodine Markoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman se odnosi na član 73d zakona, odnosno član 31. zakona. Kao i u svim prethodnim diskusijama po zakonskim aktima koje ste podnosili, SRS traži da se i ovaj član zakona briše, iz razloga što se, dame i gospodo narodni poslanici, jednom činovniku, ma ko on bio, daju ovlašćenja državnog organa. Ministar Dinkić nije organ. Ministar Dinkić je činovnik. On može da bude organ u svojoj stranci, politički organ, ali organ državne uprave nije, već je jedan od činovnika koji sačinjavaju Vladu. Prema tome, ovakva ovlašćenja se ne mogu dati jednom čoveku, a pogotovu neodgovornom čoveku, kakav je ministar finansija. Šta se dešava sa članom 73d? Vlada predlaže da se izbriše član 73d koji kaže: "Plaćanje sa računa, odnosno podračuna izdavaoca naloga vrši se do visine iznosa sredstava na tim računima. Nalozi za čije plaćanje nisu obezbeđena sredstva iz stava 1. ovog člana, evidentiraju se prema vremenu prijema, ako zakonom nije drugačije određeno." Ministar, koga ste vi proglasili i ovim predlogom zakona organom državne uprave, kaže: "Nalozi za čije plaćanje nisu obezbeđena sredstva, evidentiraju se i izvršavaju prema vremenu prijema, ako zakonom nije drugačije određeno. Ministar bliže uređuje postupak za izvršenje naloga za plaćanje iz stava 1. ovog člana". Vi ste dozvolili jednom čoveku da bukvalno odlučuje o biti ili ne biti pojedinih delova lokalne samouprave, pojedinih delova privrede, državne uprave, pojedinih delova koji se finansiraju iz budžeta, pre svega, mislim na zdravstvo, školstvo, vojsku, policiju i sve ostalo. Ministar će odlučivati. Ako ministar ustane na levu nogu, ovoga dana neće biti plaćanja, jer je on odlučio. To mu omogućava ovaj zakon. Dame i gospodo narodni poslanici, sa ovim ministar Dinkić postaje alfa i ometa u Srbiji. Kakav premijer, kakav predsednik države, kakvi bakrači, kakav parlament, kakvo sudstvo, kakvo zakonodavstvo? On je taj koji će odlučivati o svemu - o životu i smrti. Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je krajnje vreme da se ovaj parlament uzme u pamet i da ovakve zakone konačno vrati na dodatnu doradu. Ako ne mogu, neka nađu ko će da napiše, neka plate, ionako plaćamo sve i svašta. Bolje je državi da plati nekoga ko će napisati pametan zakon, nego da ovakav zakon stupi na snagu, šteta je stostruko veća.
Hvala, gospodine Markoviću. Za reč se javio po ovom amandmanu narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite, gospodine Šaroviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS amandman na član 31. podneo je narodni poslanik Milorad Mirčić. I uopšte, više je članova ovog predloga zakona o izmenama Zakona o budžetskom sistemu koji se odnose na član 73. Jedino je razlika, pošto ima više članova 73b, 73v, 73g, 73j itd. Ono što je bitno to je da se na ovom članu vrlo dobro može videti kako uopšte radi ova poslanička većina i veoma se dobro može videti i kakvi su eksperti oni koji su pisali i ovaj zakon i mnoge druge zakone, koje mi uglavnom bezuspešno pokušavamo da popravimo. Kažem bezuspešno ne zbog toga što možda manjka znanja ili dobrih ideja poslaničkoj grupi SRS, već pre svega zbog apsolutnog nerazumevanja koje pokazuje poslanička većina, nerazumevanja pre svega činjenica da to što će prihvatiti ili neće prihvatiti neki amandman apsolutno neće ništa značiti građanima Srbije u tom smislu da je prihvaćen amandman, već može i značiti jedino zbog toga što će u kvalitativnom smislu biti popravljeni neki predlozi zakona. Kroz godinu ili dve dana, ukoliko taj zakon koji usvojimo bude zaista dobar i onakav kakav zaista svi mi želimo da bude, niko neće ni pamtiti ni ko je podneo amandmane, ni koji su amandmani, niti koji je poslanički klub najviše zaslužan zbog toga što je neki zakon ovakav ili onakav. Pamtiće se naravno ona poslanička većina koja taj zakon izglasa, i mislim da bi zbog toga trebalo ipak malo, da kažem, više da budete raspoloženi da bolje proučite i prihvatite neki amandman SRS. Dobra ilustracija kako je pripreman ovaj zakon i koliko je on ozbiljno pripreman je i to da je i na ovaj zakon Vlada Republike Srbije podnela amandman, i praktično da mi skoro nismo imali zakon na dnevnom redu da Vlada Republike Srbije nije podnela bar jedan amandman. Obično je mnogo više amandmana koje podnose oni sami na svoje predloge zakona i pitamo se prosto da li to postoji neka opozicija i u okviru Vlade, da li to one odredbe zakona o Vladi da pojedini član Vlade može tražiti da se Vlada izjasni da li je predsednik Vlade u pravu ili nije, kada je dao određeni nalog, da li te odredbe počinju da deluju. Zašto pre nego što neki zakon pustite u proceduru, pogotovo kada se radi o predlozima, o izmenama i dopunama određenih zakona, zašto ti zakonski predlozi nisu bolje odrađeni od strane tehničkih službi, pre svega, Sekretarijata za zakonodavstvo, nego dolazite u situaciju da se brukate i da jedan dan podnosite predlog o izmenama i dopunama zakona, a da nekoliko dana kasnije sami sebi podnosite amandmane? Mislim da je to krajnje neozbiljno sa vaše strane, da bi trebalo da prekinete više sa tom praksom i da ukoliko već želite neki amandman da prihvatite, a bilo je takvih slučajeva, da onda Vlada podnosi amandman u istom tekstu kakav je podnela neka druga poslanička grupa. Amandman koji je podnet na član 73b, amandman Vlade, traži se tim amandmanom da se u članu 73b stav 4. tačka 2. zakona briše. Prosto je neverovatno, da bi bilo jasnije onima koji eventualno slušaju, radi se o stavu koji postoji u Predlogu zakona, koji Vlada želi da promeni. Najpre je Vlada Republike Srbije 8. jula 2005. godine podnela Predlog izmena i dopuna ovog postojećeg zakona i rekla tu da je apsolutno neophodno ovaj navedeni stav zakona brisati, da jednostavno to više ne može da opstane u pravnom sistemu, da je neophodno radi raznih usklađivanja, da je neophodno da bi nam finansijski sistem u budućnosti cvetao, kako će valjda cvetati posle donošenja ovog zakona, ali se onda dešava da svega sedam dana nakon toga, nakon čvrstog stava Vlade i ubeđenja da je ovaj stav zakona neophodno brisati, Vlada podnosi sama sebi amandman i kaže - ovo što smo napisali prethodne nedelje to više ne važi, sada ne brišemo ono u zakonu, nego brišemo ovo u predlogu o izmenama i dopunama Zakona. Mislim da je ovo uvreda za svakog poslanika u Skupštini Republike Srbije, ne samo opozicionog, već i za poslanike koji podržavaju ovu vladu. U najmanju ruku je neozbiljno da dopuštate da se ovako poigravaju sa vama, da vas teraju da zastupate svaka dva dana različite stavove. Podsetiću da je poslanička većina i na sednici Odbora za finansije podržala ovaj predlog zakona o izmenama i dopunama. Svi ste se izjasnili i rekli ste da je ovaj predlog zakona dobar, glasali ste za to, a nekoliko dana kasnije ponovo na sednici Odbora za finansije, kada je na red došla rasprava o pojedinostima,onda ste prihvatili ovaj amandman Vlade i kao celishodan i kao pravno moguć. Mislim da nema opravdanja za ovako nešto, a bilo bi zanimljivo čuti obrazloženje Vlade i obrazloženje je vrlo kratko. Jedna jedina rečenica i kaže zašto se briše ono što su hteli da brišu. Kaže - Vlada smatra da treba zadržati postojeće rešenje u članu 73b stav 4. tačka 2) zakona, pa predlaže brisanje reči navedenih u Predlogu o izmenama i dopunama ovog zakona. Drugim rečima, Vlada ima svoje mišljenje, ali se sa njim ne slaže. Molim vas da ubuduće zaista ne dolazi do ovakvih stvari. Često kritikujete amandmane SRS, slažete se sa njima ili se ne slažete, ali nešto ovako besmisleno da Vlada u roku od svega nekoliko dana dva puta menja mišljenje o jednom članu zakona, a da pri tom i vas tera da se ponašate krajnje neozbiljno, da ispadate smešni i pred građanima Republike Srbije i pred ostalim kolega poslanicima, mislim da neće doneti dobro nikome. Zato ipak prihvatite ovaj amandman SRS.
Da li se još neko javlja za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, u najmanju ruku se čudim zašto se u principu jedan dobar član, ajde da kažemo tehnički osmišljen, menja. Predlagač, odnosno Vlada tražila je da se stari član 73d briše. Taj član stari 73d glasi: "Plaćanje sa računa, odnosno podračuna izdavaoca naloga vrši se do visine iznosa sredstava na tim računima". Nadam se da to ništa nije sporno i ne može da bude. Znači, koliko ima novca, toliko će da se potroši i u najmanju ruku čudi predlog Vlade da se ovaj deo teksta briše. "Nalozi za čije plaćanje nisu obezbeđena sredstva iz stava 1. ovog člana, evidentiraju se i izvršavaju prema vremenu prijema, ako zakonom nije drukčije određeno". Ovaj deo je prepisan u novom članu 73d, ali je dodat i novi stav, koji kaže - ministar bliže uređuje postupak za izvršenje naloga za plaćanje iz stava 1. ovog člana. Sada se postavlja pitanje šta predlagač u stvari hoće ovim zakonom, ovim poslednjim stavom. Prethodni stav je sasvim jasan. "Nalozi za čije plaćanje nisu obezbeđena sredstava, evidentiraju se i izvršavaju prema vremenu prijema, ako zakonom nije drukčije određeno". Ili je trebalo da glasi: "Nalozi za čije plaćanje nisu obezbeđena sredstva evidentiraju se i izvršavaju prema vremenu prijema, ako ministar drugačije to ne želi". Novi stav koji se dodaje potvrđuje ovo malopre što sam rekao. Nije shvatljivo uopšte zašto ministar Dinkić toliko insistira da čak tamo, gde je stvar najobičnije tehnike, da mora da se pita, da mora da zna, da mora da odluči. U svakom predlogu gde je ovlašćeni predstavnik Vlade Republike Srbije Dinkić, odnosno autor zakona, ministar bliže uređuje jednu stvar, drugu stvar, treću stvar, četvrtu stvar, sve bliže uređuje ministar. Samo još očekujemo neki zakonski predlog gde će da piše da ministar Dinkić u Vladi Republike Srbije, odnosno iz nje uređuje vremensku prognozu. Samo je još to ostalo i da kompletno čovek ima da raspolaže svim mogućim stvarima u državi. Znači, ukoliko budžet nema para biće sušna godina, jer ministar ne može da isplati premije. Samo je još to ostalo, ali čini mi se da je ta stvar u rukama nekog drugog, sva sreća da nije u Dinkićevim. Hvala.
Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Vojislav Milajić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Vojislav Milajić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Predlogom ovog zakona u članu 73đ se reguliše neizvršavanje naloga za plaćanje. Ovim članom je predviđeno da Uprava za trezor neće izvršiti nalog za plaćanje koji nije u skladu sa propisima, a na zahtev podnosioca, u roku od tri dana od dana podnošenja naloga, pismeno će obrazložiti razloge za odbijanje naloga. Ovim članom predviđa se mogućnost trezora da ne izvrši nalog za plaćanje, ako oni procene da nije u skladu sa propisima i da pri tome ne daju nikakvo obrazloženje zašto je obustavljen taj nalog. Obrazloženje će dobiti onaj ko je tražio isplatu, znači, na zahtev podnosioca samo u roku od tri dana, samo na njegov zahtev. Međutim, to je nedopustivo da uprava za trezor donosi odluku, znači, formalni akt, bilo u vidu zaključka, u vidu rešenja kojim će se obustaviti isplata, a da pri tome ne daje nikakve razloge zbog čega tu isplatu obustavlja. SRS je principijelno protiv uvođenja instituta uprave za trezor i zamene jednog upravnog organa, dakle organa uprave za javna plaćanja drugim, organom uprave za trezor koji konzumira u sebi sva ovlašćenja, a to ima uprava za javna plaćanja i pri tome se dodaju još neka ovlašćenja koja su ovde sporadično navedena u obrazloženju, gde je predlagač ovog zakona, uzgred navodi neka od ovlašćenja koja će imati uprava za trezor, pa navodi, između ostalog, obradu ličnih primanja zaposlenih. Obradu ličnih primanja zaposlenih vrše poslodavci i preduzetnici kod kojih su zaposleni, kod kojih rade ti zaposleni i nema potrebe da uprava za trezor vrši obradu ličnih primanja zaposlenih. Oni tu kontrolu mogu da izvrše, poreski organi mogu da izvrše tu kontrolu kod privrednih subjekata i nema potrebe da tu vrstu podatakavodi uprava za trezor. Javna plaćanja, to je osnovna delatnost uprave za trezor i to je u redu. Praćenje i kontrola aktivnosti javnih preduzeća. Prosto je nejasno zbog čega bi uprava za trezor vršila kontrolu aktivnosti javnih preduzeća. Direktore javnih preduzeća postavlja Vlada, upravne i nadzorne odbore javnih preduzeća postavlja Vlada i ona bi trebalo da vrši kontrolu preko postavljenih lica, znači, direktora upravnog odbora, nadzornog odbora. Ne postoji nijedan opravdani razlog zbog čega bi uprava za trezor vršila, odnosno imala tu vrstu ovlašćenja. Posebno je nejasno u obrazloženju navedeno evidentiranje i praćenje državne pomoći. Potpuno je nejasno zbog čega bi tu vrstu evidencije državne pomoći vodila uprava za trezor, odnosno zašto bi uprava radila i taj posao. Proširena su ovlašćenja toliko da prosto je nejasno zbog čega je Vlada pristala na ovakav predlog zakona gde se sva ovlašćenja, koja imaju veze sa Ministarstvom finansija i ona koja nemaju nikakve veze po prirodi posla sa Ministarstvom finansija, sublimiraju u jednoj ličnosti, odnosno ministru finansija. To će se najbolje videti prema personalnom rešenju koje će uslediti posle stupanja ovog zakona na snagu. Vlada će na predlog ministra morati da izabere direktora uprave za trezor i tu ćemo jasno znati o čemu se radi. Dakle, ili će DSS postaviti svog čoveka i na neki način uspostaviti ravnotežu u sferi finansija i staviti bar delimično pod kontrolu finansije u Republici Srbiji ili će se nastaviti i dalje trend da G17 plus apsolutno pod kontrolom drži sve finansije. Po svoj prilici, direktor uprave za trezor će biti iz redova G17 plus, čime će G17 plus zaokružiti apsolutnu kontrolu nad svim finansijama u ovoj zemlji. Pravdanje DSS da u toj koalicionoj vladi su podeljeni resori i da oni nisu odgovorni za finansije, da je to prepušteno G17 plus, ne stoji i ne može da bude. Premijer mora da bude odgovoran za sve što se dešava u jednoj zemlji, pa i u sferi finansija, tako da će biti vrlo teško opravdati sutra ovu vladu koja bude sišla sa vlasti zbog čega je dozvolila sebi taj luksuz da apsolutno sve što je vezano za finansije u ovoj zemlji bude u rukama jedne stranke kao što je G17 plus. To su i socijalisti najbolje osetili na svojim leđima, uz JUL za vreme njihove vladavine, tako da tu nema velike razlike između JUL-a i G17 plus. Usko vezano sa ovim članom 73đ je i član 73k, koji reguliše privremenu obustavu sredstava vezano za organe lokalne samouprave ako ne dostave izveštaj i određene akte koje traži uprava za trezor. Zakonom nije precizirano koji su to akti i izveštaj koji su obavezni da se dostave upravi za trezor da bi redovno pristizala sredstva u budžet opština, AP, znači, uopšte organa lokalne samouprave, čime se ostavlja mogućnost široke zloupotrebe od strane uprave za trezor. Ovde se u toku dana čulo za niz opština, pre svega za grad Beograd, koje su uskraćene za određena novčana sredstva, pre svega gde su u vlasti učestvovali predstavnici SRS, bilo kao većinski partneri u lokalnoj samoupravi ili manjinski, pa je bilo i demantija. Međutim, evidentno je da su najviše uskraćene baš te opštine i tu je DSS pomogla DS da dođemo do te situacije da lokalne samouprave trpe zbog toga što je neko iz neke druge opcije na vlasti u lokalnom nivou. To se odnosi na grad Beograd, jer je DS zajedno sa DSS protivustavno izmenila Statut grada Beograda neposredno, par dana pre raspisivanja lokalnih izbora i suprotno Zakonu o lokalnim izborima ukinula izbor predsednika opštine za opštine koje su u sastavu grada Beograda. To je smišljeno urađeno ne bi li vladali u gradskim opštinama grada Beograda preko odborničkih grupa i time su direktno povredili Zakon o lokalnim izborima, gde je izričito predviđeno da mora da se bira predsednik opštine na neposrednim izborima. Zato se pojavljuje veliki broj problema u gradskim opštinama u Beogradu, jer nema legitimno izabranog predsednika opštine, nego su predsednici opština u isto vreme predsednici skupština opština, pravljene su neprincipijelne koalicije, smenjivale su se vlasti na lokalnom nivou, pravljene su raznorazne kombinacije, čime su najviše oštećeni sami građani koji žive na tim opštinama. Generalno gledano, ceo Predlog zakona koji je pred nama daje prevelika ovlašćenja ministru finansija, tako da bi moglo da se kaže da ukoliko dođe do sukoba između ministra Dinkića i zakona, da će se primenjivati ministar Dinkić, jer je on sebe stavio iznad ovog zakona i drugih zakona i preuzeo apsolutno svu vlast u Srbiji.
Reč ima poslanik Zoran Krasić.
Možda je ovaj član i ovaj amandman na član 73đ dobra prilika da se ukaže da nije baš moguće mehanički da se spoji Trezor i Uprava za javna plaćanja i da računate da je sve to u skladu sa pravnim poretkom Republike Srbije. Prema postojećem zakonu Uprava za javna plaćanja može da ne izvrši neki nalog. Na ovom članu se vidi svojevrstan upravno-računski spor, sa elementima sukoba centralne i lokalne vlasti, odnosno da vas podsetim na one odredbe Zakona o lokalnoj samoupravi gde lokalna samaouprava ima legitimno pravo da se štiti od Republike ukoliko su joj ugrožena prava i interesi. Ta dva pojma stavite u kontekst ovoga što ste napisali u članu 73đ posle ove izmene da se reči "javna plaćanja" zamenjuju rečju "trezor". Uprava za trezor neće da izvrši nalog za plaćanje koji nije u skladu sa propisima (preširoko je dato; mislim da nalog koji nije u skladu sa propisima treba da se, pre svega, tumači u smislu propisa vezanih za finansijsko poslovanje, odnosno izvršenje budžeta), a na zahev podnosioca, u roku od tri dana od dana podnošenja naloga, pismeno će obrazložiti razloge za odbijanje naloga. Zašto pismeno obrazlaže? Zar, valjda, ne donosi rešenje? Pošto je Uprava za trezor koncipirana kao bivši SDK, i znate SDK kada ne realizuje neke naloge koirisnika u obavezi je da donese rešenje i da se vodi upravno-računski spor. Vi ovde isključujete mogućnost vođenja upravno-računskog spora, ali vam kažem da je situacija potpuno drugačija ukoliko se imaju u vidu odredbe iz Zakona o lokalnoj samoupravi, gde je lokalnoj samoupravi na bazi Ustava zagarantovano pravo da se štiti od Republike i od Vlade. Ta zaštita neće se obezbediti ovim članom. Ovde nema upravnog akta. Ako po analogiji razmišljate o upravnom aktu i računate da ministar svojim propisima može to da propiše, onda postupak i ovo ne može da se reguliše podzakonskim aktom, nego zakonom. Mora zakonom da se reguliše. Ne može ministar svojim uputstvom, pravilnikom ili nekim drugim podzakonskim aktom da reguliše celu ovu oblast. Nalog za plaćanje, na osnovu čega se on verifikuje, na osnovu čega se on odobrava, kako se dokazuje, šta se dokazuje itd. Vi ćete tu imati problem. To je svojevrsni upravno-računski spor. Vi njega izazivate na ovaj način, činjenicom da Uprava za trezor može da odbije nalog za plaćanje, vi izazivate svojevrsni upravno-računski spor da lokalna samouprava dokaže da je njen nalog bio u skladu sa propisima. Kome da se obrati? Ministru? Gde da vodi postupak? Šta ako ministara nije u pravu, ako direktor Uprave za tzrezor nije u pravu, likvidator koji radi u Upravi za trezor nije u pravu. O čemu se radi? Koje su posledice ako se posle izvesnog vremena dokaže da je onaj koji je podneo nalog za plaćanje, korisnik budžetskih sredstava, bio u pravu. Nije tako jednostavno spojiti dve stvari, pa kažete da je Trezor evidencija i Uprava za javna plaćanja, to je ono što odobrava itd, pa da to napravimo da bude SDK, Uprava za trezor. Ovde nastaje svojevrsni upravno-računski spor, gde lokalni organi, organi lokalne vlasti mogu da vodepostupak upravno-računski protiv Uprave za trezor, jer je odbijen zahtev, odnosno nalog za plaćanje. Vi to niste čak ni predvideli, a pogotovo niste predvideli situaciju da lokalna samouprava ima Ustavom garantovano pravo da se štiti od Vlade Republike Srbije. Vi ste i tu oblast zaboravili, odnosno u kontinuitetu zaboravili, obzirom da ni Đelić to nije predvideo u izvornom tekstu Zakona o budžetskom sistemu. Znate, propis kada se piše onda se vodi računa o Ustavu, o drugim zakonima sa kojima to treba da bude usaglašeno i da čini neku pravno-logičku celinu, a ovde je došlo do mehaničkog zbrajanja da bi se sve stavilo pod kontrolu, a onda kasnije može da se primeti da čitave oblasti nisu regulisane, a ako treba da se regulišu onda će ministar da ih reguliše svojim podzakonskim aktima. On praktično na bazi ovog zakona može i ono što je po suštini i po sadržini materija uredbe Vlade da prebaci na uputstvo ili pravilnik ministra. Onda pričamo o velikim demokratskim tekovinama petooktobarske revolucije. Izgubilo se pravo.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne) Na član 33. amandman je podneo poslanik Dragan Čolić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima poslanik Dragan Čolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu. Tražim da se član 33. briše, iz razloga što SRS smatra da javnost treba i mora biti upoznata sa spiskom, a to podrazumeva i periodično sa izmenama u spisku. Znači, taj član 33. kaže da se u članu 73e stav 3. briše. U članu 73e definiše se spisak direktnih i indirektnih korisnika budžetskih sredstava. Sadržina člana 73e ovako glasi: "Ministar utvrđuje spisak direktnih i indirektnih korisnika budžetskih sredstava Republike, odnosno lokalne vlasti i organizacija obaveznog socijalnog osiguranja, koji su uključeni u sistem konsolidovanog računa trezora. Stav 2: "Spisak iz stava 1. ovog člana objavljuje se u "Službenom glasniku RS". Stav 3, koji je samo iz njemu znanih razloga i motiva ministar finansija Mlađan Dinkić izbrisao, glasi: "Izmene i dopune spiska iz stava 2. ovog člana objavljuju se tromesečno u "Službenom glasniku RS", u roku od 15 dana od dana isteka tromesečja". Pitanje je kome je ovo smetalo, zašto nekome smeta javnost rada i da građani Srbije mogu da budu upoznati kakav je to spisak i koji su to direktni i indirektni korisnici budžetskih sredstava? Ukoliko se član 73e zakona izbriše, onda se pruža mogućnost ministru da bez ikakvog spiska, daleko od očiju javnosti, odlučuje ko će i na koji način, direktno ili indirektno koristiti budžetska sredstva koja se u poslednje vreme stiču isključivo haračem, otimačinom novca od najsiromašnijih slojeva građana. Iako su građani Srbije već uveliko oguglali na samovolju ministra Dinkića, ovakvo ponašanje prelazi svaku meru. Da je gospodin Dinkić osion, bahat, samovoljan, pokazuje i to, možda on ceni predsednika Skupštine, svog stranačkog saborca, gospodina Markovića, ali poslanike Narodne skupštine ne ceni ni najmanje. Nema ga. On nema snage da ovde sasluša sve argumentovane primedbe, naročito poslanika SRS. Zato je pokazao u poslednje vreme, a i od kad je na toj funkciji, uopšte kako deluje, da je njemu najveći problem SRS. On nema snage da se suoči sa argumentovanim kritikama poslanika SRS. Trošiti sredstva iz budžeta bez utvrđenog spiska samo dovodi do nekontrolisanog odliva budžetskih sredstava, uglavnom po stranačkim i ličnim vezama. Haos koji vlada u sferi fiskalne politike, glavno je obeležje i karakteristika vladavine Mlađana Dinkića i koalicije na vlasti, kojoj to nimalo ne smeta. I pored toga što više od godinu dana poslanička grupa SRS u Narodnoj skupštini govori decidno, jasno, kakav je Mlađan Dinkić, koje su sve štete od takvog delovanja ministra finansija, međutim, koaliciji na vlasti to ni najmanje ne smeta, ona ga uporno, zdušno podržava u ovakvom načinu rada. Zbog ovakvog centralizma u ministarstvima koje vode ministri iz G17 plus, a nad kojim bi i Staljin, da je živ, skinuo kapu, kako je rekao moj uvaženi kolega, poslanik SRS gospodin Rankić, mi srpski radikali koji smo tvrdili da G17 plus nema ideologiju, evo, sada bi mogli malo da razmislimo o toj tvrdnji i predlažemo vam da javno ubaštinite ideologiju staljinističkog centralizma. Tu ste dosta doprineli, to dosta uspešno radite. Možda ćete i da oživite nešto što je odavno zamrlo, možda ćete na taj način da uđete i u istoriju. Na kraju bih samo hteo da ispunim jedno obećanje koje sam dao predstavnicima Unije pijačnih prodavaca, koji su me zamolili da u njihovo ime, a ima ih mnogo koji politiku i ponašanje ministra finansija Mlađana Dinkića nikako ne mogu da shvate, a i te kako ih se dotiče ta politika, pitam - zašto Mlađan Dinkić obmanjuje građane Srbije? Kažu: "Mi hoćemo da se legalizujemo i da budemo poreski obveznici, ali nećemo fiskalnu kasu". Njima je to neshvatljivo, nerazumljivo. "Unija pijačnih prodavaca poziva Mlađana Dinkića da sa govornice objasni zašto forsira fiskalnu kasu". Oni ga pozivaju da sa govornice objasni, pozivamo ga i mi poslanici SRS, ali to je glas vapijućeg u pustinji, jer gospodin Dinkić verovatno ima susret sa Havijerom Solanom ili nekim duhovnim ocem, duhovnim mentorom. Njega ovo ne interesuje. Možda ima i svirku. On je veoma jak u toj oblasti, dobar je muzikant. Verovatno se sprema da snimi i ploču, videćemo. Unija pijačnih prodavaca kaže da je fiskalna kasa fizički neizvodljiva i da nema nikakvih uslova za primenu kase u praksi, u uslovima vetra, kiše, mraza, hladnoće, minus 20 i više stepeni, kada se tim ljudima koji se bore da prežive, za parče hleba da bi ishranili svoje porodice, bukvalno i prsti na rukama smrznu. Niti imaju mogućnosti da pritisnu ono što treba da pritisnu na toj kasi. Poslednje pitanje: zašto gospodin Dinkić preko TV Pink obmanjuje građane Srbije i priča im ono što su njegovi snovi, njegova nadanja i htenja, ali nešto što nema nikakve veze sa realnošću, sa realnim stanjem u Srbiji, sa životom u Srbiji. Sigurno da Mlađana Dinkića ne dotiču velike muke poreskih obveznika koji su ošišani bukvalno do gole kože. Kada za to bude došlo vreme, a to je neminovno, ministar finansija iz redova SRS imaće pune ruke posla, da sferu finansija uredi i da to bude u interesu građana Srbije. Dotle će građani Srbije morati da trpe teror Mlađana Dinkića.
Reč ima poslanik Zoran Krasić.
Član 33. izmena i dopuna Zakona o budžetskom sistemu odnosi se na član 73e osnovnog teksta. Stav 1: "Ministar utvrđuje spisak direktnih i indirektnih korisnika budžetskih sredstava Republike, odnosno lokalne vlasti i organizacija obaveznog socijalnog osiguranja, koji su uključeni u sistem konsolidovanog računa trezora". Stav 2: "Spisak iz stava 1. ovog člana objavljuje se u "Službenom glasniku RS". Stav 3: "Izmene i dopune spiska iz stava 2. ovog člana objavljuju se tromesečno u "Službenom glasniku RS", u roku od 15 dana od dana isteka tromesečja" Ovaj poslednji stav smeta Vladi. Ona očigledno ne želi da tromesečno izveštava da li je došlo do nekih promena, mada mislim da je mnogo racionalnije rešenje da se na svaka tri meseca objavljuje kompletan spisak svih direktnih i indirektnih korisnika budžetskih sredstava Republike. Ali, moram da vam ukažem na još jedan propust koji je učinjen. To vam se omaklo kad ste radili na brzinu ove izmene, da se prikriju neke opasne stvari koje se pripremaju, a bogami, neke su se i ugradile, pa sad treba da se prikriju tragovi. Posebno se odnosi na ove prikrivene račune, tako da bih morao da vas podsetim da ste promenili i definiciju, pa ste rekli: objedinjeni račun sredstava konsolidovanog računa trezora Republike, trezora lokalnih vlasti, preko kojeg se vrši plaćanje između korisnika budžetskih sredstava i sredstava obaveznog socijalnog osiguranja, s jedne strane, i subjekata koji nisu obuhvaćeni sistemom konsolidovanog računa trezora, s druge strane, i obračunavaju međubankarska plaćanja. Zaboravili ste da se taj sistem vodi praktično kod NBS, ali taj član nedvosmisleno ukazuje, evo ga to je član 8, konsolidovani račun trezora Republike, konsolidovani računi trezora lokalnih vlasti čine sistem konsolidovanog računa koji se vodi kod NBS. Ako se ti računi vodi kod NBS, onda je najlogičnije da NBS objavljuje spisak i direktnih i indirektnih korisnika budžetskih sredstava. Najlogičnije, kod njih se vode ti računi, a tim pre što račun trezora lokalne vlasti utvrđuje nadležni organ za finansije lokalne vlasti, a ove račune trezora Republike otvara Ministarstvo finansija, a oni se vode kod NBS. Mnogo je logičnije da NBS objavljuje taj spisak. Neko će da postavi pitanje, zašto je bitan taj spisak. I te kako je bitan taj spisak da se jednostavno rastumači ko se ubraja u sve to, a što se tiče direktnih, to nije problem, oni se već nalaze u budžetu, nego onih indirektnih, a ima i indirektnih koji nisu obuhvaćeni nekim pozicijama niti ekonomskim klasifikacijama člana 6. budžeta Srbije za 2005. godinu i verovatno misle da će to sledeće godine takođe biti po istoj metodologiji objavljeno. To je onaj raspored po razdelima. Potreba postoji svih onih koji su uključeni na neki način u finansijski sistem ove zemlje da imaju tačan pregled kako direktnih, tako i indirektnih korisnika budžetskih sredstava i ono za nas u Narodnoj skupštini što je važno, mi koji smo po Ustavu dužni da kontrolišemo rad Vlade, a samim tim i Ministarstva finansija, za nas je interesantno i to stanje na računima i verovatno će Narodna skupština u nekom periodu koji nam predstoji morati da organizuje jedan sistem kako da se kontroliše Ministarstvo finansija, jer je ono nadvladalo i Vladu i sve do sada poznate sisteme određivanja ovlašćenja državnih organa. Verovatno nam se priprema ono što neke političke stranke zagovaraju, a doduše ne pričaju više o promeni Ustava, ali ima nekih razmišljanja o formiranju računskog suda. Mislim da bi to trebalo da bude komisija pri Narodnoj skupštini, sa jasnim izvršnim ovlašćenjima kontrole svih budžetskih sredstava, kontrole potrošnje. Ako su takve intencije i ako su pogotovo prisutni oni zahtevi da sve bude jasno i providno i prozirno, ne znam zašto nova transparentna demokratska vlast izbegava da ispuni obavezu obaveštavanja javnosti o svim korisnicima budžetskih sredstava, bilo da su direktni, bilo da su indirektni. Šta sada to treba da se krije? Zar je moguće da je Đelić bio veći demokrata od Mlađana Dinkića? Zar je moguće? Zar vam ne deluje to malo uvredljivo da DS sada izađe i kaže, eto vidite, kada smo mi bili, kod nas se izmene i dopune objavljivale, a kada ste vi došli, vi ste diktatori, državni terorizam itd. To vas ne pogađa, zato što kartice su već odlučile i zna se da ćete ovo da izglasate, ali vodite računa da se ne prekombinujete.
Zahvaljujem se. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 34. amandman je podnela poslanik Nataša Jovanović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Anđelkoviću, ova jedna neverovatna situacija u ovom odnosu snaga koji je na vlasti u Republici Srbiji, te moram da se vratim na 28. decembar 1993, odnosno 2003. godine, pardon. Što se tiče perioda, i upravo me to asociralo na 10 godina ispred toga, pa sam zato rekla 1993. godina, jer je danas neko od kolega spomenuo godinu hiperinflacije i kasnije period u kome je država bila pod sankcijama, pod blokadom i bombardovana 1999. godine, to je vreme velikog stradanja i srpskog naroda, a i srpske privrede. Međutim, u tom periodu sve do te godine, znači do kraja 2002, odnosno cele 2003, kada je počeo da se primenjuje Zakon o budžetskom sistemu, ljudi koji su nekada radili u Službi društvenog knjigovodstva, SDK, ljudi koji su radili u bankama sa državnim, odnosno društvenim kapitalom, koje je Dinkić izbrisao i preuzeo jedan deo kadra, a ostale izbacio na ulicu, preuzeo jedan sistem koji je postojao u državi koji je decenijama, pa i pod tim uslovima od 1992, odnosno 1993, 10 godina perfektno poslovao, iako smo bili suočeni sa velikim nedaćama, i srpska privreda uopšte. Pojavio se tada ministar, vajni ekspert Božidar Đelić, koji je uveo reformu navodnu, odnosno kako je on to rekao preobražaj srpskih javnih finansija čiji je naslednik, apsolutno se slažući sa svim što je Đelić uradio, danas Mlađan Dinkić, odnosno celokupna garnitura na vlasti i oni koji podržavaju vlast. Onda je neverovatno da DSS i SPS, i to DSS uslovno bila opozicija Đeliću, a SPS do decembra 2003. godine bila opozicija u ovom parlamentu, podržavaju izmene i dopune zakona koje je Đelić kreirao 2002. godine i uveo Upravu za javna plaćanja, odnosno sada to preformuliše u Upravu za trezor, kada je apsolutno nama srpskim radikalima i ovim ljudima koji su radili u periodu sankcija i decenijama pre toga u SDK, apsolutno bilo jasno koja je namera tada guvernera Mlađana Dinkića i Božidara Đelića, a danas ministra finansija. Njihova namera je bila, objedinjena namera, pazite, to nije bila samo Đelićeva želja, on je imao apsolutnu podršku tadašnjeg guvernera SRJ Mlađana Dinkića, da se navodno modernizuje srpski platni promet. Šta je tada nama Đelić rekao, a naravno ništa od toga Dinkić ne menja u ovom zakonu, svi ovi koji su vlast i koji podržavaju Dinkića se slažu sa time i to je jedina stvar u kojoj je Dinkić dosledan, prati u stopu Đelića, i ono što je on uradio i tada DS koja je bila na vlasti. Ali, ovi drugi su problematični, i DSS i SPS. Ako se tada oni nisu slagali sa Zakonom o budžetskom sistemu, kako je moguće da neko danas prihvata ove izmene i dopune, koje suštinski znače da samo još veća ovlašćenja formiranjem Uprave za trezor dobija ministar finansija, odnosno Ministarstvo finansija. O tome govori i amandman koji sam podnela, a odnosi se na osnovni član 73ž zakona, koji govori o načinu naplate svojih usluga, finansijskih i drugih, Uprave za trezor, odnosno Đelićeve Uprave za javna plaćanja. To ne da nije bila modernizacija srpskog platnog prometa, nego su tada počeli da nastaju veliki problemi za ove nacionalne banke i one su kasnije ugašene, za organizacione jedinice nekadašnjeg SDK, a sada te službe za platni promet, za ljude koji su tada ostali bez posla i za jedinice lokalne samouprave. Sve bi to tadašnji vlastodršci mogli da opravdaju da nije nastao jedan izuzetno rigorozan odnos, odnosno odnos supervizora Ministarstva finansija u odnosu na organ lokalne samouprave. Jutros sam vam na primeru grada Kragujevca i na problem, koji se desio sa Fabrikom oružja, Fabrikom namenskih proizvoda, zbog ovakvog Zakona o budžetskom sistemu i jučerašnje reakcije odbornika u Skupštini grada, objasnila u kakvoj su pat poziciji lokalne samopurave. Ali, ne samo da su dovedene u tu situaciju, nego se još više guše. Sada ih bukvalno, u pravom smislu reči, ovim dodatnim izmenama Zakona o budžetskom sistemu, u finansijskom smislu, ubija i guši Ministarstvo finansija. Interesantno je kako je onda Đelić došao, zajedno sa Dinkićem, na famoznu ideju da donese Zakon o budžetskom sistemu i da osnuje Upravu za javna plaćanja. On je to obrazložio, ispred sebe imam nešto što je on ostavio narodnim predstavnicima, doduše pojedinima, smatrao je za shodno da meni to treba da pošalje, jer uz srpske radikale, tada nas je bilo 23, bila sam jedan od najvećih kritičara tih njegovih famoznih reformi i onoga što je Dinkić tada radio, rekao je da je neophodno da se izvrši modernizacija platnog prometa zato što to od njega i Dinkića traži MMF. Iskustva Makedonije i Slovenije, uz pomoć njihovih stručnjaka, jeste sektor za trezor Ministarstva finansija, u kome su verovatno ove gospođe koje sede ovde i uporno slušaju šta mi govorimo, umesto ministra, i tada radile, a i sada rade. Sektor za trezor je to pripremio zato što je takva jedna reforma u javnim finansijama u Srbiji neophodna. Srpski radikali su mnogo povodom amandmana na izmene ovog zakona – kao što smo to radili kada je zakon donet krajem 2002. godine, sada nastojimo da amandmanima brišemo sve ove članove, jer su ovlašćenja sve veća i veća – govorili o tome da je taj novi sektor uprave za trezor, sa novim direktorom i sa takvim ovlašćenjima, takvom supervizijom, od strane ministra Mlađana Dinkića, jedna nova organizaciona jedinica u finansijskom smislu, ali u praktičnom smislu - jedna nova banka koja će da pruža usluge iz oblasti finansija i da ih naplaćuje. Član 73ž je apsolutno isti kao onaj Đelićev, jer ova vlast kompletno nastavlja, u finansijskom smislu, kontinuitet prethodne, DOS-ovske vlasti, jer se u ovom članu samo menja, umesto "Uprave za javna plaćanja" osniva se "Uprava za trezor", koja naplaćuje naknadu za usluge izvršenih javnih plaćanja, i može pružati i druge finansijske usluge i obavljati druge poslove u skladu sa ugovorom po osnovu kojih stiče prihod, jer je ona osnovana onda kada je ugašena služba SDK-a. Ali, kasnije se pojavljuje sledeći član, nastavak ovog 73, 73z, koji kaže da po njemu treba da se reguliše radni odnos zaposlenih u Upravi za trezor. Šta sada nama predlaže Mlađan Dinkić? On je još radikalniji. Ide korak dalje, mislim u negativnom smislu. Kada je neko radikalan, kao što su srpski radikali, to je najpozitivnija stvar u svakom pogledu. Ali, ovo je potpuna destrukcija finansijskog sistema u zemlji. Jer, vidite o čemu se ovde radi, osim što će taj direktor uprave za trezor da dobije ta ovlašćenja, što će Ministarstvo finansija da ima još veću kontrolu nad budžetima jedinica lokalne samouprave, radni odnos, koji je regulisan ovim Đelićevim zakonom u članu 73z ovde se briše, jer će se na drugi način, a ne kroz uredbu, znači nekim podzakonskim aktom, ali ne kroz zakon, regulisati radni odnos i plate zaposlenih u budućoj upravi za trezor. S obzirom da će to biti partijski poslušnici, oni koji su bliski stranci ministra finansija ili DSS, ili nekoj od stranaka koja je u vlasti, onda je veliko pitanje kolika će biti plata tim zaposlenima u upravi za trezor. Više se to zakonom ne reguliše. Znači, Ministarstvo je to koje će da propisuje, a oni ubiraju prihod na osnovu pružanja ovih usluga, o čemu govori ovaj amandman i član na koji sam podnela amandman. Njihove plate mogu da budu ko zna kolike, onolike koliki budu apetiti zaposlenih tamo. Celokupni zakon je tako koncipiran da je posle Zakona o Narodnoj banci Srbije, gde je takođe osnovni tekst donet u vreme DOS-ovske vlasti, vi ga oberučke prihvatili, dakle posle Zakona o bankama i posle ovog Zakona o budžetskom sistemu, odnosno izmena i dopuna, apsolutni monopol javnih finansija je prepušten u ruke jednom čoveku. Postavlja se onda pitanje za građane Srbije, ali to već odavno znaju, znaju još od istupanja gospodina Nikolića na prvoj konferenciji za novinare posle izbora 2003. godine, kada smo oborili DOS-ovsku vlast, da se bez dolaska radikala na vlast i bez našeg učešća u izvršnoj vlasti, upravljanje javnim finansijama, u pravom smislu reči, promeniti ništa neće. Neće i sve je gore i gore. Ostaje samo pitanje za one koji su bili onda kritičari Zakona o budžetskom sistemu - kako je moguće da im sve ovo sada odgovara i da sve sada tako velikodušno prihvataju i hvale taj zakon. Bilo je doduše onih kolega koji su to u nekim delovima kritikovali, kao što je kolega Smiljanić, ali ostaje pitanje da li će ovaj zakon uopšte doneti nešto u poboljšanju i upravljanju javnim finansijama. Neće, biće sve gore i gore, jer će jedan čovek da odlučuje o svakom dinaru - od mesne zajednice preko opštine. Naravno, upravlja bankama i celokupnim finansijama u ovoj zemlji. Mislimo da takva centralizacija nije dobra. Svi vi, kada ste bili vajni opozicionari, u svim vašim istupanjima ste upravo govorili suprotno, da se zalažete za decentralizaciju vlasti, naročito kada su lokalni izbori. To ste ponavljali kao papagaji, u prošloj kampanji. Kako da se izvrši decentralizacija na nivou lokalne samouprave kada ministar guši i davi lokalnu samoupravu? Juče smo zbog toga mi, zbog ovog zakona koji je Đelić doneo, a sada se vrše još gore izmene tog zakona, morali da reagujemo kao odbornici na nivou grada, jer je ta pomoć interventna i neophodna bila za jednu fabriku, odnosno za ljude koji tamo rade.
Zahvaljujem se gospođi Jovanović. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić. Koristim priliku da vas podsetim da je produžena rasprava do okončanja rasprave o amandmanima na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu i da imamo još 12 amandmana. Izvolite, gospodine Baraliću.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, ne mora neko da bude permanentno u sali, ali poslanici koji su ovu decentralizaciju žešće kritikovali pre podne nego što je intenzitet te kritike popodne, neki od poslanika nikada nisu bili vajna opozicija, nego su bili bajna opozicija, odlična opozicija - najžešća moguća. Kada neko ima potrebu da uzme slatkiš u usta, neka kupi čokoladu u velikim količinama. Socijalistička partija Srbije može da škodi kada se neovlašćeno koristi. Hvala lepo.
Zahvaljujem se. Prelazimo na sledeći član. Na član 35. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić. Izvolite, gospodine Nikoliću.
Dame i gospodo narodni poslanici, obraćam se i ovom predstavniku Vlade koji je govorio pre mene. Nama je dužnost da vam ukažemo na lutanja koja svi vi kao DOS vršite od 2001. godine, od kada ste preuzeli Srbiju u ruke. Ako se malo samo podsetite, vi koji ste se ovim ozbiljnim poslom bavili i pre 2000. godine, setićete se da je odavno postojala ideja da platni promet pređe u banke i da je taj zakon usvojen, ali da je njegova primena nekoliko puta odlagana, zato što pojedine banke nisu bile spremne da podnesu teret plaćanja preko banaka, a bile su organizovane, a druge su već imale novaca da to rade, ali nisu imale šaltere, ekspoziture, filijale u svim opštinama u Srbiji, pa se čekao trenutak kada će propasti one banke koje su organizovane i njihov poslovni prostor da preuzmu banke koje nisu organizovane, ali im je država dala u ruke pare. Da bi sve to bilo izvedeno, neko je morao da ukine Službu društvenog knjigovodstva, najorganizovaniju firmu, sa najboljim sistemom za praćenje računa, za plaćanje, i to se odnosilo i na sredstva iz budžeta i na sredstva privrednih subjekata. Nekoliko godina kasnije eksperti predlažu nešto nezabeleženo do sada. Oni kažu - pošto privreda nema para, ostavićemo promet i dalje u bankama, a ovo para što ima budžet, to ćemo mi da stavimo u trezor, pa će trezor da bude banka, i SDK, i sve što treba, ali će biti u Ministarstvu finansija. Tako vi sada formirate novi SDK, kome ćete iz sredstava budžetskih korisnika da formirate i novi informacioni sistem, jer ste ubili državni informacioni sistem koji je imala SDK. Sada ćemo ponovo da ulažemo u novi sistem pomoću koga će moći da Srbija bude na dlanu onome ko rukovodi budžetom. Formirate upravu za trezor, ali gle čuda, upravom za trezor upravlja ministar finansija. Čak i sistematizaciju radnih mesta, na predlog direktora, donosi ministar finansija. Uprava za trezor naplaćuje i naknadu za usluge izvršenih javnih plaćanja. Organ uprave je u sastavu Ministarstva finansija. Šta vi to pravite, kakvo je to zamešateljstvo i čemu će to da služi? Šta ima Ministarstvo finansija sa plaćanjima i kako to da uprava za trezor baš raspolaže sredstvima budžetskih korisnika i fondova za socijalno osiguranje, zato što samo tu ima sredstava, samo tu ima novca. Sada će uprava za trezor da pravi dinamiku plaćanja, raspored korisnika i vi iz lokalnih samouprava koji se ne bunite protiv ovoga, vama će uprava za trezor da određuje kada će koja lokalna samouprava da dobije novac. Sve je sada u rukama uprave za trezor, a uprava za trezor u rukama ministra finansija, a ministar finansija u rukama G17 plus, a Srbija u rukama G17 plus. Nezasluženo. Nezasluženo, sa 150.000 glasova Srbija ne može da vam padne u ruke, ne sme da vam padne u ruke. Zato što vi brinete samo o tome. Vi brinete samo o tome koliko će novca da se slije i koliko novca će od toga da ostane u kasi šifranata. Zato smo mi zabrinuti, i zato diskutujemo o ovome i zato pozivamo one koji su protiv diskusije da izađu iz sale, jer ovo je sala za diskusije, sala za raspravu o zakonskim predlozima, ovo je sala za narodne poslanike i za one koji su kvalifikovani za ovaj posao, i za one koji nisu, zato što se pred jednim narodnim poslanim danas u ovom zasedanju nađe 45 zakona. Ima li tog fakulteta koji čovek treba da završi da bi o 45 zakona mogao da diskutuje i da mu niko iz sale ne kaže - ti zato nisi školovan, ti taj posao nisi radio. Ali se nađete vi koji koristite svaku priliku da napadnete srpske radikale, vi koji niste na vlasti da nam zamerite šta diskutujemo o predlozima zakona. To je pad morala, to je moralna nula, na nuli. Šta vi branite ovde? Predlog zakona koji je podneo G17 plus. Ako već ne smete da ga napadnete, ne dirajte one koji smeju, jer mi ovde nikome ne dugujemo ni dinar. Nema tog ko može da kaže - radikali nam duguju i zato će morati da glasaju za ovaj ili onaj zakon. Nisam siguran da to ne može za neke u ovoj sali da se kaže, čak i za grupe, ne samo za pojedince. Ostalo je zabeleženo sve ono o čemu su radikali diskutovali i to utiče na popularnost, i to utiče na rezultate izbora koje mi očekujemo, zato što će ova vlada za nekoliko meseci da menja i ovaj zakon, da uzme neki od naših amandmana, pa da ga kao predlog izmena i dopuna zakona sprovede kroz proceduru, posramljena danas kada niko od vas ne sme da prihvati nijedan amandman SRS. Pamtim vremena kad poslanici vladajuće većine nisu smeli da prihvate amandmane, ali ti poslanici više nisu poslanici, a i njihova stranka više nije većina u ovoj skupštini. Ne znam šta je ono značila dobra opozicija ili dobra vlast, to valjda diskutujete o samima, ali ovaj zakon nije dobar. (Poslanici dobacuju iz sale.) Baraliću, nemoj da uzmem Acu Stefanovića u poslaničku grupu opet. Nemoj da dobacuješ, ti si muško, izađi za govornicu, pa pokaži da si muško. Ti što se kriju iza grupe G17 plus, pa dobacuju, to ne cenim uopšte. Više cenim ove iz G17 plus što dobacuju, oni brane svoje stavove. A čije ti stavove braniš, Baraliću? Dok si ti bio na vlasti postojao je SDK.
Molim bez polemike iz sale. Izvolite, gospodine Nikoliću.
Zašto da ne? Sa Baralićem je lepo polemisati. Dakle, pokušavamo da vas ubedimo da ovo nije dobro rešenje i pokušavam da vam kažem, da vas uputim, nema vas u sali, ali valjda će neko od vas da čuje. Čitajte malo ove predloge zakona, koji vam stižu od eksperata. Čitajte malo vi koji činite telo ove vlade, a ne mozak. Čitajte, nemojte posle da kažete - nismo znali šta predlažu i to nam je predlagao G17 plus. Ne, ovo svi vi predlažete Srbiji. Ako ovo usvojimo za nekoliko dana, Srbija će po ovome da radi i sav će novac da dođe u trijumvirat, trijumvirat Jelašić-Labus-Dinkić i tu nema četvrtog. I to je mnogo i to će da pukne na dvojicu. Zato vas molim, razmislite ozbiljno. Vi dozvoljavate da se ovde svađamo oko zakona koji čine politički milje, oko zakona koji čine finansijski milje. Mi se ovde uopšte ne svađamo. Vi to puštate da prođe, ubeđeni u to da vam oni što to predlažu znaju šta vam predlažu. Oni zaista znaju šta vam predlažu, ali to što vam predlažu je jako loše, a vi ne znate šta vam predlažu i ne znate koliko je to loše. Ona priča o formiranju Vlade, u kojoj su šifranti tražili isključivo novac da njime raspolažu, sada se aktuelizuje. Sada tek vidite zašto nije smelo da se dozvoli onakvo formiranje vlade i sada vidite vi Slobini da tu Vladu niste smeli nijedan dan da podržite.
Narodni poslanik Miloljub Albijanić.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, amandmane o kojima smo imali priliku da čujemo danas tzv. objašnjenja, kao i ovaj amandman, treba bez razmišljanja odbiti. Ali ne samo to, vrlo je jasna namera na koji način SRS pokušava da obrazlaže svoje amandmane koji uglavnom glase: "Briše se". Zašto tako amandman glasi? Zato što ne znaju kako drugačije da ga napišu i zato što na takav način kada ga napišu žele da Srbiju vrate u ono mračno vreme u kome su nekada vladali i doveli zemlju na rub propasti. To je ideja i to je namera, i danas čujem reč "opozicija". Kakva ste bili vlast u to vreme, neodgovorna, loša, upropastili Srbiju, a takva ste danas i opozicija. Ne možete biti bolji, to ste vi i vi svaki dan pokazujete građanima Srbije vaše pravo pravcato lice. Kada kažete lutanja, za vas je mrak osnovno odličje i vi ste ti koji u tom mraku i dalje lutate, ne znate da su se u Srbiji dogodile demokratske promene i da mi Srbiju vodimo u EU i budućnost kakvu zaslužuje, a ne kakvu ste vi želeli da joj date. Vi ste danas za govornicom pomenuli i pokušali, a to već činite nekoliko puta, valjda da građani Srbije ili neko od vaših pristalica pomisli da je to istina. Kažete - Sajentolozi, G17 plus je sekta. Način na koji vi radite, način na koji vi želite da urušite dostojanstvo Skupštine, zaista liči na funkcionisanje neke sekte. Ako ste na to spali da ovde u Skupštini funkcionišete tako, na taj način, kao neka sekta, nemojte to pokušavati da stavite nekom drugom na teret. Ovde je pomenuto za skupštinskom govornicom, obrazlažući amandmane, tobož da je put u Japan nešto strašno, a Japan je jedna od sedam najrazvijenijih zemalja sveta. Pa još neko spočitava zašto se na put ide, Bože, sa Piksijem. Zašto su uz normalnu Srbiju danas i sportisti, i umetnici, i kulturni radnici, i pisci i sve ono intelektualno što Srbija danas ima. Zašto? I to vam smeta. Morate se zapitati zašto nisu sa vama takvi ljudi u Srbiji. Zato što vam onaj mrak i dalje danas smeta. Vrlo često za govornicom, obrazlažući tzv. amandmane koji glase "briše se", kažete - moć Mlađana Dinkića. Postao je moćniji i od premijera, postao je ovo ili ono. Znači li to vašu nemoć, znači li to da vi zapravo i nemate nikakvih rešenja i predloga, osim da nekome dodajete još više moći? Verujem da to gospodinu Dinkiću imponuje, ako mu se pripiše još malo više moći nego što zaista ima. Što se tiče platnog prometa, čuj obrazloženja da je platni promet iz SDK prešao u banke, a što je normalno i uobičajeno u savremenom svetu, i što je ovde izvršeno, i pored vaše želje da ne bude kako valja, jer vi valjda o svemu diskutujete tako, i kada bi bilo gore to je za Srbiju bolje. Nemojte tako raditi, to je potpuno pogrešan put i pogrešan način. Dakle, platni promet za vrlo kratko vreme uspešno je prenet u banke. Imam 15 minuta pravo da govorim o amandmanu. Za G17 plus reči kao što su - ubili, nikako ne pripada, a vi ovde vrlo često kada izađete, posebno vi, gospodine Nikoliću, za govornicu, vi kažete - ubili ste poslovnik, ubili ste ovo, ubili ste ono. Malo vaš rečnik, a valjalo bi za dostojanstvo ovog doma, da izmenite, pa da se mi oslobodimo takvih reči, takvih bivših vremena nekada u ovoj državi, a zahvaljujući bogami i vama, to su bila teška vremena... (Tomislav Nikolić, sa mesta: Pazi sada šta pričaš, sada je opasno.) Hoćete li, predsedavajući, da umirite gospodina Nikolića?
Gospodine Albijaniću, samo vi nastavite, on je vaša inspiracija, tako da vam je lako sada.
To su bila teška vremena za državu u kojoj je došlo do građanskog rata na teritoriji bivše SFRJ. Dolazilo je i do ubistava, mnogih loših stvari. Nemojte više da nas vraćate u to vreme, nemojte, jer ovde se politika promenila. Bezbednost je okrenuta ka miru, ka nekim drugim vrednostima života i rada u ovom regionu. Pitate li se ovde, obrazlažući tobož amandman koji glasi "briše se", to visokoumno delo napisati amandman koji glasi "briše se" da li ima tog fakulteta koji može određene stvari da obrazlaže? Odgovoriću vam, ima, ima mnogih fakulteta, ima mnogih ljudi ovde u Skupštini Srbije koji se ozbiljno pripremaju za zakone, iščitavaju ih, ali nisu kadri na tako niskom nivou da napišu amandman "briše se", jer on ništa i ne znači. Čuo sam ovde za skupštinskom govornicom...
Gospodine Periću, ima gospodin Albijanić još ovoliko vremena.
... i to baš od Tomislava Nikolića, da ovakvim načinom rada dolazi do pada morala. O, gle čuda da oni ljudi, gde ste i vi učestvovali, tzv. srpski radikali, i uništili vrednosni sistem u Srbiji u potpunosti, i mi se sada borimo, a to je daleko teže nego uništavati vrednosti izgrađene u jednoj zemlji, mi se sada borimo da taj vrednosni sistem na bilo koji način, a teško ide, uspostavimo kako valja u našoj državi. Borimo se i da dostojanstvo ovog parlamenta podignemo. Vi nama da pričate o moralu? Pogledajte sebe, osvrnite se na prošlost, pa ćete videti šta su sve moralne vrednosti koje su uništene. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Šta ti to nama zameraš, đubre jedno?) Hoćete li gospodina Nikolića da opomenete dok pričam, molim vas, da ne dobacuje.
Gospodine Nikoliću, dobićete reč posle da replicirate, a vi gospodine Albijaniću nastavite, imate još pet minuta.
Šta ne može da prođe? Molim vas i dalje da opomenete poslanike SRS koji dobacuju dok sam za skupštinskom govornicom.
Gospodine Albijaniću, nastavite vi da govorite i nemojte da obraćate pažnju šta vam ko dobacuje, a poslanici vode računa o svom dostojanstvu time što dobacuju ili ne dobacuju. Ostavimo to njima, a vi nastavite da govorite.
Ono što je jako važno, to je da skupštinska većina, one stranke koje čine vladajuću koaliciju u Vladi, sa strpljenjem, a ne želeći da ulaze u nepotrebne polemike niskog karaktera, ne želeći da se spuštaju na taj nivo diskusije, pokušavamo da radimo za dobrobit Srbije, tako što ćemo što više, što kvalitetnije i što brže raditi. Sa druge strane, svima je jasno i vidljivo da neki žele da radimo što lošije, što sporije, što nekvalitetnije i da se vratimo na neka stara vremena. To ne da neće biti dopušteno, nego vladajuća većina će sasvim sigurno, kao što joj dolikuje i kao što rezultati rada u domaćoj i međunarodnoj javnosti to pokazuju, zemlju voditi u napredak. Nije lako posle svega onoga što se ovoj zemlji dogodilo, ali danas ti rezultati, bez obzira što je neko u toku diskusije, obrazlažući amandman koji glasi "briše se", rekao da je toliko i toliko dana prošlo od Studije izvodljivosti. Kako vi možete da govorite o Studiji izvodljivosti? Za Studiju izvodljivosti, koju su dobili građani Srbije, zaslužna je vladajuća većina u državi Srbiji. Takođe, za ovu vladajuću većinu jeste značajna činjenica da su skinute poslednje sankcije nametnute u vašem periodu, za vreme vaše vladavine. Dakle, trgovinski odnosi sa SAD konačno su uspostavljeni. U tom duhu, u tom stilu će vladati i raditi koalicija ovde u Skupštini Srbije. To su odlike koje ima G17 plus, to su odlike civilizovanih, normalnih ljudi, koji žele dobro državi Srbiji.
Za repliku se javio narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Otkako su građani Srbije dobili Studiju izvodljivosti poskupeo je paradajz, hleb, gradski prevoz, struja, benzin i sve ostalo što ima u Srbiji. Odmah da vam kažem, trebalo je da se okrenete Bakiju, za sve ono što ste pričali o prethodnim vremenima okrenite se Bakiju. Sankcije su uvedene kada je Baki bio na vlasti, a ne kada je bila SRS na vlasti. Vi više ne pazite ni da ne smete da ljutite onoga koga treba da molite. Vi sada gazite ovu SPS kao ono što ima po putu negde gde prođe zaprega. Ako, to su oni zaslužili. Šta pričate o ubistvima? Šta pričate o krizi morala, o sankcijama? To je sve bilo za vreme dok smo mi bili u opoziciji. Sankcije je Amerika uvela kada je SRS bila u opoziciji. Koliko ste godina obeležili otkako su uvedene sankcije? Kada smomi ušli u Vladu Republike Srbije – 1998. godine. Još nešto, kako vi dobro vladate. Danas nisam mogao pre podne da prisustvujem zasedanju, bio samu selima Međa i Jaša Tomić, gde smo mi srpski radikali onako skromno iz svojih sredstava četiri kuće napravili i poklonili danas građanima Međe i Jaše Tomić. Za 45 dana iz svog skromnog budžeta sagradili smo četiri kuće i danas su se uselila deca u te kuće, i mi smo im u naselje odneli skromne poklone SRS. Šta ste vi uradili? Šta ste vi uradili za one koje je poplava ubila pre dva meseca? Nema nijedne na terenu, a biće ih. Šta radite sa viškom u budžetu i za šta ste ga namenili? Zašto niste odmah počeli da pravite te kuće? Zašto niste ljude uselili danas kada i mi ove kojima smo mi poklonili? Zašto se hvalite da za vas navijaju glumci, sportisti, intelektualci? Zašto za vas ne navija narod? Zašto za vas sirotinja i nezaposleni ne navijaju? Zašto za vas navijaju ovi što imaju milione evra? Zato što im omogućavate da od miliona stvore dva ili tri. Zašto za vas ne navijaju radnici koji su ostali bez posla i seljaci koji na njivi ne mogu ništa da zarade? Zašto za vas ne navijaju milioni nego desetine? U tome je razlika između vas i nas. Zašto nas optužujete da smo napisali amandman "briše se". Šta biste vi stigli, gospodine veliki šifrantu, za tri dana koliko je od vremena zakazivanja sednice do početka sednice na kojoj ima 45 predloga zakona? (Vladimir Homan, sa mesta: Dva i po meseca zakon je u proceduri.) Je l' sam tebe mali nešto pitao? Ti da porasteš kao Mića, pa onda da dođeš ovde za govornicu. Mića je zaslužio, Mića ima pravo. On je danas sročio 10 minuta govora i to će ostati zabeleženo, gospodine Albijaniću, u istoriji srpskog parlamentarizma, da ste vi govorili 10 minuta. U osmom ste zaštektali, počeli da se obraćate predsedniku Skupštine, shvatio sam tu krizu, to je stvaralačka kriza i posle toga ste opet došli na svoju poziciju. Kako vi ne shvatate da sada ne treba da dirate SRS, sada, ovog časa, zato što mi predstavljamo najveći deo građana Srbije. Ne udarajte na građane Srbije. Jeste to sirotinja, jesu to nezaposleni, jesu to seljaci, ali čestiti ljudi, pošteni ljudi. Nemaju kuću na Dedinju koju su platili 150.000 evra, a vredi milion i po. Nemaju firme, nemaju ništa, nisu kupili ništa u privatizaciji. Oteli su im fabrike u privatizaciji. Jeste, bili smo u jednom periodu na vlasti, u to vreme NATO nije mogao da pređe preko Srbije, a sada ste vi došli i sada će da počnu Amerikanci da regulišu saobraćaj na Terazijama. To je razlika između vašeg shvatanja odgovornosti za državu i našeg. Možda ste vi bolji eksperti od nas, možda, ali bih voleo da volite ovu zemlju i da brinete o njoj, a ne o Evropskoj uniji. Verujte mi, preživeće Evropska unija i bez Srbije. Nemojte uopšte da brinete za Evropsku uniju. Ako reše da se rasture, rasturiće se, ako reše da ostanu zajedno, ostaće zajedno, a vi na to ne možete da utičete, niti možete da utičete na to da li ćemo tamo biti primljeni. (Predsedavajući: Vreme.) Završavam. To vas niko ni ne pita. Studija izvodljivosti nije studija koja je pokazala da je zemlja spremna potpuno da bude član Evropske unije. To je studija koja je pokazala da vi hoćete još ponešto da poslušate. Ta studija vam je data da biste predali Karadžića i Mladića, i vi ste to obećali do svog praznika, do 11. jula, onog što vi obeležavate. Pošto to niste uspeli da završite na vreme, postavlja se pitanje te Studije izvodljivosti. Pošto ste tako dobra vlast, a ovo je preporuka ovima koji slušaju i gledaju šta vi radite, a najkrivlji su što ste na vlasti, raspišite izbore. Vama iz DSS to preporučujem, da biste bar imali nekog poslanika. Sada vam je vreme. Koliko god dana bude prošlo imaćete sve manje poslanika. Vama preporučujem da učvrstite svoje pozicije zato što ste izvanredno radili, brinuli o Srbiji, brzo i efikasno radili, doneli mnogo zakona, ti zakoni primenjeni, a u Srbiji sve lošije i lošije. Nemojte da nam obećavate, mi jesmo vernici, mi verujemo u zagrobni život, ali nemojte vi da nam obećavate da će nam biti lepše posle smrti. Mi bismo hteli sada da živimo bolje.
Gospodine Nikoliću, ono što imam da odgovorim, odgovoriću kada se odlučim, za govornicom. Zato se prijavljujem za repliku, pre nego što ste me vi prozvali, na Albijanićevu, pa na vašu. I ranije sam vas upozoravao, kada se vi međusobno svađate, nemojte da se čačkate sa SPS, jer to nije razlog za ovu vašu svađu. Gospodine Albijaniću, izvolite i recite koji član.
Povreda Poslovnika, član 104. dostojanstvo Narodne skupštine. Maločas rekoh da za mene i za stranku kojoj pripadam - G17 plus nije uobičajena reč "ubiti", a vi ovde ponovo gazite dostojanstvo ovog doma i kažete "zaštektati". To opet podseća na loša vremena i na lošu situaciju. Nisam za skupštinskom govornicom napadao vas. To je potpuno netačna tvrdnja. Ovde sam govorio isključivo istinu, govorio sam kakvi stvarno jeste, jer ste vi u toku čitavog popodneva i čitavog dana napadali G17 plus, bez razloga, bez činjenica, bez naročitog povoda, jer niko ovde nije želeo da se na takav način debatuje o članovima zakona. Ali, pošto nemate objašnjenje, jer amandman glasi "briše se", morate da nalazite neke druge stvari da bi pričali prazne priče u toku čitavog dana. Poštovani narodni poslanici, ne sećam se da je nekada SRS bila u opoziciji. Možda se tako zvala, ali ako je neki režim 90-tih godina od strane DB napravio jednu takvu stranku, ne može se ona zvati opozicijom, makar na momente delovalo da to jeste. Što se tiče poplava i nevremena koje je napravilo štetu u državi Srbiji, Vlada Republike Srbije je, kao odgovorna vlast, spremila sredstva i obnoviće kuće ljudima onako kako je obećano. Što se tiče SRS, ili se uozbiljite ili se podelite, kao što već činite po lokalnim opštinskim skupštinama, pa da vidimo koji su to koji su rešeni da zaista Srbiji bude bolje, a koji su ti koji zaista hoće u onaj mrak Srbije, ili nešto treće uradite. Radite šta god znate, ali nemojte na uštrb građana Srbije da to radite, nemojte na uštrb odgovornog posla ovde u Skupštini Srbiji koji činimo da to radite. Čudi me, gospodine Nikoliću, maločas rekoh nešto o moralu, ali me čudi sada činjenica da vi smete da prozovete nekoga ko je kupio stan ili kuću na kredit i od zarađenih para otplaćuje uredno svoje rate, a vi ste dobili stan od države Srbije, od poreskih obveznika i građana Srbije. Kako vas nije sramota da na taj način držite moralne pridike? O tome dobro razmislite. Što se tiče Studije izvodljivosti, što se tiče evroatlantskih integracija, interes ove države jeste da bude članica i EU, i Partnerstva za mir, i NATO, ako baš hoćete. Znamo mi da postoje određeni uslovi koje država Srbija treba i mora da ispuni. Hvala.
Gospodine Albijaniću, vi ste ovo iskoristili ne za povredu Poslovnika, nego za repliku. Molim vas, kada govorite o drugima koji su dobili legalno stanove od države, da ne povredite onih milion građana Srbije koji su takođe od države dobili stanove. To je taj "nedemokratski" i "mračan" režim koji je bio i podelio milion stanova u ovoj Srbiji. Takav je bio sistem. Prema tome, molim vas da i to imate u vidu. Reč ima gospodin Obradović.
Javio sam se koristeći pravo na repliku, u ime poslaničke grupe SPS, povodom reči koje je izgovorio gospodin Nikolić. Naime, ono što je gospodin Nikolić rekao netačno je, za nas socijaliste uvredljivo i apsolutno državno neodgovorno. Gospodine Nikoliću, niti je gospodin Anđelković, niti bilo ko od socijalista kriv za uvođenje sankcija, da biste to rekli. Moram vas podsetiti, pošto je ovo 2005. godina ... Pogledajte stenogram, rekli ste da je Baki odgovoran za to i socijalisti, što apsolutno ne stoji. (Predsedavajući: Gospodine Obradoviću, jesam bio u to vreme i ponosim se što sam bio ovde poslanik, i nemojte da me branite.) Imam obavezu da u ime poslaničke grupe SPS ponovim, za one koji to očigledno ne znaju i koriste one izgovore tzv. demokrata. Sankcije Ujedinjenih nacija SRJ su uvedene 31. maja 1992. godine. Neposredan povod bio je onaj užasan zločin u Ulici Vase Miskina i sve ono što je tada usledilo i isfabrikovani izveštaj da su srpske snage odgovorne za to i, naravno, da SRJ pruža pomoć. Danas - 2005. godine, na bilo koji način vezivati državnu politiku Srbije i SRJ za one događaje u BiH, a pogotovo tvrditi da smo mi odgovorni za tako nešto, netačno je, uvredljivo i duboko protiv države. Ko to ne zna, može mu se oprostiti. Ako govori sa namerom, to je jako loše. Inače, što se tiče rebalansa budžeta, o stavu SPS je govorio gospodin Todorović i verovatno će još govoriti, ako nekog interesuje zašto smo odlučili da podržimo ovakav rebalans budžeta. Ako interesuje nekog zašto mi podržavamo Vladu, i tu stojimo na raspolaganju. Ako želite da sa nama razgovarate, onda nam se obratite direktno, nemojte preko posrednika, u ovom slučaju, kolega iz druge poslaničke grupe. Ako razgovarate sa njima ili protiv njih, onda im se direktno obratite.
Za repliku se javio gospodin Nikolić.
Izvinjavam se, imam običaj da to uradim kad pogrešim, gospodinu Obradoviću, što sam pokušao da branim SPS od napada tobož upućenih meni, a upućenih njoj. Sve što je rekao gospodin Albijanić o mraku, o sankcijama, o ubistvima, o katastrofi u zemlji, govorio je o vremenu u kome ste bili na vlasti. Znam kad smo vas podržavali i kad nismo, i stojim iza svakog dana u kome smo vas podržavali i prihvatam na SRS teret krivice za sve što se tada desilo. Uopšte ne kažem da mi nismo krivi za te sankcije, ali sam ponosan što su uveli sankcije da bi nekako kaznili Srbiju koja nije htela da popusti. Tako branim taj stav, iako je dominirajuće bilo to šta ste vi radili. Vi ste bili u Vladi, mi nismo bili, ali branim taj stav, branim i odluku iz Rambujea. Nije bilo crnje opozicije tada od nas, ali branim to što nismo prihvatili u Rambujeu, što je sada prihvatio DOS. Mene samo interesuje da li je to zaista bila potpuno pogrešna politika? Da li vi sada prihvatate sve ono što je bilo suprotstavljeno vašoj politici dok ste bili na vlasti? Da li je zaista toliko grešaka načinjeno dok ste vi bili na vlasti? Da li je bila greška što ste branili Srbe? Da li je bila greška što nismo dali da NATO pakt šeta Srbijom kako god hoće i kad god hoće. Ako je bila greška, ne odustajem od toga da je to bila ispravna stvar, a ako nije bila greška, otkud to da podržavate Vladu koja tu grešku sada čini. Samo me to interesuje i ja vas ne diram, vi nas prozivate na skupovima koje imate. To je možda vaš način, to mene ne interesuje, samo vas pitam, jeste li verovali iskreno u ono što ste radili dok ste bili na vlasti ili verujete iskreno u ovo što sada ovi rade koji su na vlasti. To su dve potpuno različite političke, ekonomske, socijalne i nacionalne politike, potpuno različite. Imao sam poverenja u ono što je tada rađeno, a nemam poverenja u ono što se sad radi. To je što se tiče pokušaja i ovo što sam vas, gospodine Anđelkoviću, pomenuo, pomenuo sam vas pozitivno. Šta ima on da gleda u mene za vreme iz 1990-1991. godine, a vi mu sedite iza leđa i dajete mu reč....
Gospodine Nikoliću, vi znate da sedim ovde od 1990. godine, a vi od 1992. godine, prema tome znamo šta je bilo u ovom parlamentu.
Da sam znao da ćete vi da dajete reč kada ovi dođu na vlast, pre bih se obesio nego da dočekam to vreme da Zoran Anđelković daje reč ovima što su na vlasti. Onaj ko brine o dostojanstvu Narodne skupštine, ne sme da kaže da je jednu stranku, a ovog puta SRS, osnovala državna bezbednost, jer to je bezobrazluk, svojstven samo stvorenjima na niskoj granici razuma. To nikada nisam rekao ni za jednu stranku, nikada od vas nikoga nisam tužio da sarađuje sa državnom bezbednošću. Dan-danas, kada ste svi pročešljali sva dosijea, prihvatam da objavite sva dosijea i kažem, eto, šta bude tamo pisalo za mene je istina, za vas je istina, iako ste obrisali svoje dosijee, objavite ih i reći ću to je, nisu sarađivali sa državnom bezbednošću. Ali, da vi kažete radikalima da ih je osnovala državna bezbednost, to je znak da gospodin Albijanić ima podatke šta sve piše u arhivima državne bezbednosti. Ako ih on ima, onda treba da budu dostupnu javnosti, treba da budu transparentni, jer gospodin Albijanić nije šef BIA-e. On je poslanik. Otkud jednom poslaniku dokumentacija BIA, a garantujem vam životom svih nas da to nigde ne piše, niti da je to bilo moguće. To vama ovde služi. Još jednu stvar da vam kažem, stan koji sam dobio od države platio sam 200.000 maraka. Prekinite više da lažete. Dobio sam ga, dobro kaže gospodin Anđelković, vaš koalicioni partner, dobio sam ga na osnovu zakona, kao i stotine hiljada građana Srbije. Bio sam potpredsednik Vlade, da vas i o tome obavestim, pa što priliči Jovu ne priliči volu, a to je stara latinska izreka, to neću da vas učim. Taj stan sam platio 200.000 maraka. Da bih dobio te pare, taj stan sam morao da prodam. Jeste. Tako to ide, mladi gospodine. Nemoj da me prozivaš, jer mogu da ti budem tata, a nisam ti tata, jer su moja deca vaspitana.
Sve vas vidim, samo moram prvo sebi da dam repliku, jer gospodin Albijanić i gospodin Nikolić su me nekoliko puta prozvali i šta ću. Gospodine Vlahoviću, u Poslovniku vrlo precizno piše da ima pravo predsedavajući sebi da da reč, da dođe i da održi govor, i da se vrati i da nastavi dalje predsedavanje. To nije sporno. Nekoliko stvari. U više navrata sam ovde upozorio i predstavnike SRS i SPS, kada pokušavaju neka svoja unutrašnja pitanja, kućna verovatno, jer se druže, da rasprave i da u to ne mešaju SPS. Kada mešaju, da mešaju istinom. Tačno je, pomenuo sam stanove, ali kada govorite o stanovima, gospodo, onda otvorite pitanje koliko je sada podeljeno stanova na aerodromu Beograd. Koliko je samo poslednjih godinu dana po javnim preduzećima podeljeno stanova. Koliko je podeljeno stanova u prethodne četiri godine vlasti. Gospodine predsedniče...
Izvolite.
Kada je reč o SPS, da niko ne brine o programu SPS, mi se ne stidimo ni onoga što su radili komunisti, a kamoli socijalisti. Radili su to. Da, ne stidimo se ni onoga što su delili tih milion stanova, što su zaposlili preko tri miliona ljudi, što je bilo besplatno školstvo, što su školovali preko tri i po miliona dece, bez obzira da li su bila radnička ili seljačka, bez obzira na socijalno poreklo, ukoliko su znali i koliko su bili pametni. Ukoliko je neko nešto radio van tog ubeđenja i činio neka zla kao pojedinac, on će za to da odgovara i za to odgovara. Svih ovih 15 godina ovde kao poslanik, sve što sam radio, radio sam iz ubeđenja. Tačnije rečeno, 14 godina, godinu dana nisam bio, gospodin Nikolić 13. Kada se nismo slagali i kada smo se raspravljali ovde mesecima i tada smo imali različite političke stavove. Tačno znamo kada smo s kim bili na vlasti i kada nas je ko podržavao.Radi istine, radi istorije i da ne bi stalno to otvarali, sami smo bili na vlasti kao SPS do 1992. godine, a od 1992. do 1993. manjinska podrška SRS, a od 1993. naovamo svi su bili sa nama u vlasti, i SPO, i SRS i ... (Tomislav Nikolić: Nije tačno.) Kako nije tačno, gospodine Nikoliću, zajedno si bio potpredsednik Vlade sa gospodinom Draškovićem, kao što znaš. I Nova demokratija, i deo Demokratske stranke tačno, gospodin Radulović, koji je do tog dana bio potpredsednik DS, pa gospodin Perišić, pa onda Đukić, ministar za mala preduzeća itd. Znači, svi ste bili sa nama, sem ovih koji su se posle formirali, jer tada nisu mogli da budu sa nama, jer nisu postojali. Svi ste bili sa nama u to vreme. Podsećam vas, želim da oni koji govore o tom vremenu kao mračnom vremenu da konačno nam otvore taj tunel i da nam pokažu svetlost iz tog tunela, da ponovo imamo tri miliona zaposlenih i da ponovo svi mogu da se školuju i da se leče kao što je to nekada bilo.
Hvala vam, gospodine Anđelkoviću. Srećom, država je delila stanove nadam se, a ne stranke i tako će i ubuduće biti. Po članu 98. stav 2, da bi se obavile konsultacije i da vidimo ko je gde bio, pauza do 19,05 časova. Hvala vam. [[Posle pauze – 19,10]] Nastavljamo rad. Povodom amandmana se javio narodni poslanik Jovan Todorović. Izvolite, gospodine Todoroviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao što znate, u ova dva dana sam bio ovlašćeni predstavnik SPS za ove dve tačke dnevnog reda: Izmene zakona o budžetskom sistemu i za Predlog rebalansa budžeta. Ako dobro razumem, u ovom trenutku, danas razgovaramo o amandmanu na član 39. koji se odnosi na član 74. ovog zakona. Ne znam, da li je 39. ili 35.
Molim vas, radi se o članu 35. Glasi "briše se", upravo onaj član iz prethodnog zakona o kome ste vi govorili.
Pokušavam da vratim raspravu u normalan tok, pre svega zbog toga što sam čuo nekoliko primedbi koje ne stoje, naročito ne stoje kada je u pitanju odnos SPS prema Vladi i prema podršci nekim zakonima u ovoj Narodnoj skupštini. Podsećam i vas i javnost, odlučili smo se da podržimo vladajuću većinu u onom trenutku kada Srbija nije imala predsednika Skupštine, predsednika Republike, kada je imala DOS-ovu vladu na vlasti. Najveći naš motiv, u tom trenutku, bio je upravo u tome da ode ta Živkovićeva vlada u istoriju, onako kako su i oni govorili da su najbolja vlada u istoriji, pa bi bio red da odu u istoriju. Zaista, ne vidim pravo da nam neko na tome zamera, jer i taj neko je, zajedno sa nama, u tom prethodnom mandatu, vrlo oštro, argumentovano i energično kritikovao tu vladu i tražio prevremene izbore. Na tom poslu smo bili zajedno. Imali smo izbore, imali smo rezultat izbora onakav kakav je bio. Opredelili smo se da za dobro Srbije podržimo novu Vladu, jer Srbija bez institucija i predsednika, predsedika Skupštine i Vlade, bez Živkovića i DOS-ovih ministara, ne bi bila država. To je bio naš motiv. O tome su naši organi doneli odgovarajuće odluke i ne vidim zašto bi sada neko na to stavljao primedbe. Obrazloženje da nas neko brani od nekoga mislim da nije politički korektno. Podsetio bih na to kako su nekada u davnini govorili: "Čuvajte se Spartanaca i kada vam darove nose". (Tomislav Nikolić, sa mesta: E, nije tako.) E, jeste. (Tomislav Nikolić, sa mesta: E, jeste bogami.)
Molim vas, bez dobacivanja, reč je o Danajcima, lapsus je u pitanju. Izvolite, nastavite.
Čuvajte se i Danajaca, ovako kako mi Toma Nikolić dobacuje. A ja našim socijalistima poručujem - čuvajte se radikala i kada vas podržavaju. Moram tako, jer nema potrebe da na ovaj način o tome pričamo. Imam utisak da se vi za socijaliste borite do zadnjeg birača SPS. Sada ću da vam objasnim zašto smo podržali ova dva zakona. Đelićev zakon o budžetskom sistemu nismo podržali zato što je bio lošiji od ovoga. Vi dobro znate da je bio lošiji od ovoga. Sva rešenja koja su predložena u ovom zakonu, osim dva izuzetka o kojima sam danas govorio u prepodnevnoj raspravi, bolja su nego što je bilo prisutno u predlogu onog ministra finansija, gospodina Đelića. Tu nemam nikakve dileme. Vas, koji kritikujete svaku odredbu ovog zakona, podsećam na sledeće činjenice. Vi kažete, ne treba trezor. Podsećam vas, trezor je postojao još u vreme SFRJ, kao finansijska institucija. Mi smo o tome govorili upravo i gospodinu Đeliću kada je to pominjao kao neku istorijsku prekretnicu, kao neki istorijski događaj, kao nešto novo u finansijama. Tačno je, imali smo SDK, vrlo efikasan sistem koji smo i mi štitili. Njega je zamenila Uprava za javna plaćanja. Danas imamo racionalan predlog, po meni, jer to posmatram pre svega stručno, objedinjavanje dve uprave - uprave zatrezor i uprave za javna plaćanja, sve sa ciljem da obavi nekakve finansijske funkcije, a koje se tiču, pre svega, bilansiranja javne potrošnje u Republici Srbiji. Šta je tu sporno? Mi sada možemo da tražimo i dlaku u jajetu, da predlažemo neke amandmane itd. Nemam ništa protiv političkog stava da se neke odredbe ovog zakona brišu. Ali, u čemu je ovde SPS kriva što podržava nešto što je svakako bolje nego što je bilo do sada? Zamerate nam što podržavamo Predlog rebalansa budžeta. Šta je trebalo da mi, socijalisti, kažemo - ne, mi smo protiv toga da se za penzije izdvoji dodatnih 12,5 milijardi dinara po osnovu rada, za penzije poljoprivrednika 2,5 milijarde; da se povećaju mnoge druge pozicije u ovom budžetu, da se ostvari budžetska ravnoteža koja do sada objektivno nije bila prisutna. Zašto bi mi, kao socijalisti, bili protiv toga? Niste ni vi protiv toga, ali ako glasate protiv budžeta u celini, vi jeste, zapravo, protiv toga. Pošto mi dobacujete, gospodine Nikoliću, Zakon o radu. Ja bih vas mogao da pitam - a, Zakon o partizanima i četnicima? Mi smo bili za partizane, vi za četnike, pa šta sada. To je vaš politički stav. Naš stav je bio ovo. Tu nema nikakvih dilema. Zbog čega vi nama to prosto zamerate. Nismo mi filijala SRS pa da moramo da poštujemo ono što vi, baš u svakoj situaciji, mislite. Nismo ničija ekspozitura. Jesmo mi državotvorna stranka, ranije nastala od vas. Iskusili smo sve terete vlasti i zajedno sa vama, nikada niste bili protiv one vlasti SPS i ne vidim zašto ste danas protiv SPS kada se o ovim, mislim vrlo kvalitetnim, predlozima zakona razgovara u Skupštini. (Zoran Krasić, sa mesta: Ko je izabrao Vuka Draškovića?) Zna se tačno ko je izabrao Vuka Draškovića, ali zna se i s kim ste vi bili u Vladi. To vam je gospodin Anđelković rekao. Vi ste bili u Vladi kada je Drašković bio u Vladi itd. Politika je nešto što ne može biti zakovano. Uvek postoje partneri, interesi. Postoje interesi naroda, građana, političkih stranaka. Kada se ti interesi nađu na jednom mestu, onda smo mi, sasvim sigurno, u pravu kada se odlučimo da podržimo vladu koja je svakako, na osnovu ovih godinu i po dana rada, bolja od one koja je bila konstituisana na čelu sa Živkovićem i sa ministrima DOS-a. Dakle, to je suština. Ne vidim zašto nam vi to spočitavate, zamerate. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Hajde sada po amandmanu.) U članu 74, namerno se na njega pozivam, tu su kaznene odredbe. Nigde ne piše da je kažnjivo za socijaliste podržati neki zakon u Narodnoj skupštini. Zbog čega vi tražite da se, recimo, takav član briše? Da li je tako, gospodine Nikoliću? Dajte da budemo ozbiljni, da razgovaramo o ovome, onako kako to priliči ozbiljnim ljudima, kako to priliči narodnim poslanicima. Kada je u pitanju trezor, kaže Tomislav Nikolić - po amandmanu, on će meni posle da replicira, a siguran sam da on, kada je izašao za govornicu, u tom trenutku nije imao predstavu o tome gde smo stali kada je u pitanju rasprava o amandmanima, nego je imao potrebu da se obrati javnosti. Jeste to za pohvalu, kaže, mi smo napravili u Jaši Tomiću četiri kuće. To pozdravljam, jer mi socijalisti još uvek nemamo toliko para koliko ima SRS, da možemo iz svojih sredstava da napravimo nekome kuću. Ali, zato postoji deo sredstava u republičkom budžetu, koji smo mi podržali, koji će biti izdvojen i izdvaja se za namene da se onima koji su ostali bez svojih kuća popravi. Dakle, nije to stvar ijedne političke stranke, to je katastrofa i tragedija, koja se tamo ljudima desila na terenu i zbog toga žalim što im se desilo, ali ne bih hteo da politički eksploatišemo neke stvari, jer nismo u ovom trenutku ni u istim finansijskim i materijalnim mogućnostima da činimo kao što činimo na terenu. Kao što znate, političke stranke se finansiraju i iz republičkog budžeta. Srpskim radikalima pripada više para nego socijalistima, takav je zakon, nemam ništa protiv toga i onda neka odvoje deo sredstava, takođe protiv toga nemam ništa. Ne vidim zašto bismo se mi sada na tu temu ovde sporili. Ne vidim to kao problem. (Nataša Jovanović dobacuje iz sale.) I treba da imate više poslanika, to je bila volja birača. Kada budu neki drugi izbori...
Molim vas, gospodine Todoroviću, nemate razloga da razgovarate sa poslanicima, jer govorimo o amandmanu. Takođe, molim poslanike da ne dobacuju, da omogućimo poslaniku da se obrati povodom amandmana. Izvolite, gospodine Todorovići.
I ti si govorio o amandmanu i to onako sve precizno. Sad ćemo da vidimo član 35. (Predsednik: U redu je, član 35. briše se. Izvolite, gospodine Todoroviću.) Član 35, samo da vas podsetim, sadržaj tog člana 35. u ovom zakonu, da, član 35. zadnji stav je promenjen i kaže se - obaveze koje preuzima direktni, odnosno indirektni korisnik budžetskih sredstava moraju odgovarati aproprijaciji odobrenoj za tu namenu tom korisniku za budžetsku godinu. Jeste taj stav zadnji u članu 35. se menja. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Izvini, nemoj da se ljutiš, nije to.)
Gospodine Todoroviću, zalažete se da se amandman prihvati ili ne prihvati. Mislim da će to biti dovoljno.
Razume se, gospodine predsedniče, da ne mogu da prihvatim da se ovaj amandman prihvati, odnosno da se taj član briše. Amandman na član 35. koji se odnosi na član 73ž. (Nataša Jovanović, sa mesta: Nije ni ž.) Pa o čemu ste govorili, gospođice Jovanović? O tom ste amandmanu govorili, o članu 73ž. U svakom slučaju, protiv sam prihvatanja tog amandmana, pogotovo što ste imali obrazloženje takvo kakvo ste imali. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Kojeg amandmana?) Tog amandmana na član 35. Hvala lepo.
Da li još neko želi o amandmanu na član 35? (Ne.) Na član 36. amandman je podneo poslanik Veroljub Arsić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, podneo sam amandman na član 36. koji se odnosi na član 73i. U tom članu se jedan deo teksta briše, "sredstva za rad Uprave za javna plaćanja obezbeđuju se u budžetu Republike Srbije", a u nastavku se ide sa novim stavom - "sredstva za rad Uprave za trezor mogu se obezbediti i u budžetu Republike Srbije. Onda se kaže: "Za stručno obrazovanje, osposobljavanje i usavršavanje zaposlenih, projektovanje, izgradnju i održavanje informacionog sistema, nabavku opreme za rad, izgradnju i kupovinu poslovnog prostora i stimulativno nagrađivanje zaposlenih u Upravi za trezor pripada deo ostalih izvornih prihoda, utvrđen finansijskim planom Uprave. Organizacione jedinice Uprave za trezor mogu preuzimati materijalne obaveze u granicama sredstava utvrđenih finansijskim planom." Postavlja se pitanje gde će taj novac da se troši? Ovde smo rekli - mogu za stručno obrazovanje, osposobljavanje, usavršavanje, projektovanje, izgradnju i održavanje informacionog sistema, nabavku opreme za rad itd. Kojim članom se regulišu primanja zaposlenih u Upravi za trezor? Ta primanja su do sada bila regulisana članom 73z, ali u članu 35, koji je do sada bio ovde u raspravi, taj veliki šifrovani član 35. kaže - naslov iznad člana 73z i član 73z brišu se. Nije strašno kada narodni poslanik napiše u nekom amandmanu da se nešto briše, ali ovde je šifrovana politička stranka koja vodi Vladu Republike Srbije kaže - briše se. Gde je sad onaj veselko da obrazloži ovaj član 35. Predloga zakona? Šta je član 35. izbrisao? Ajde da pročitamo i to. "Na zaposleneu Upravi za javna plaćanja primenjuju se propisi kojima se uređuje državna uprava, radni odnosi i plate u državnim organima, kao i propisi iz oblasti zdravstvenog, penzijskog i invalidskog osiguranja, ako ovim zakonom nije drugačije propisano." Po kom sada zakonu će da primaju zaposleni u Upravi za trezor plate? Šta je to toliko smetalo ovom članu 73z da mora da bude brisan? Ako neko pogleda budžet Republike Srbije i pogleda stavku Uprave za javna plaćanja, jer će sada samo drugačije da se zove-trezor, videće da je 90% ogromnih sredstava bilo izdvojeno za plaćanje zaposlenih koji rade u toj upravi. Taj organ uprave je pod direktnom kontrolom Ministarstva finansija. Ovim zakonom jedan organ državne uprave izdvajamo iz svih ostalih zakona. Između ostalog i zakona koji reguliše primanja zaposlenih u organima državne uprave. Taj isti zakon reguliše i primanja u organima lokalne samouprave i javnim preduzećima, gde je osnivač lokalna samouprava. Taj isti ministar koji je predložio ovaj zakon u smislu racionalizacije trošenja sredstava za plate preti lokalnim samoupravama da moraju da smanje broj zaposlenih za 10%, i u javnim preduzećima i u opštinskoj upravi, u svakom vidu lokalne samouprave. Inače će da im ukine sredstva, transferna sredstva i sredstva koja dobijaju preko trezora. Da bi sada jedan organ koji je pod njegovom direktnom komandom, jer drugačije ne može da se kaže, mogao da bude izuzet iz zakona, koji reguliše tu oblast, da bi ljudi koji rade tamo mogli da imaju plate po 150, 200, 300, 400.000, kako se kome svidi, kako se kad ministar probudi, pa kaže - ovaj mesec će vam biti plata 300.000, sledeći mesec 250.000, pa 350.000 itd. O kakvoj racionalizaciji se ovde priča? O kakvoj se štednji priča? Članom 73ž zakona se kaže - uprava za trezor naplaćuje naknadu za usluge izvršenih javnih plaćanja. Da li mogu lokalne samouprave, da li mogu javna preduzeća da se odluče koja će uprava za plaćanje da im bude jeftinija? Ne, ministar je taj koji propisuje naknadu za javna plaćanja i opet od sredstava koja su prikupljena porezom koji plaćaju građani Republike Srbije ostvaruje neki lažni prihod da bi mogao da zida plate zaposlenima u Upravi za javna plaćanja. Onda se neko pojavi za ovom govornicom i kaže - mi vas vodimo u Evropu, pa uvodite porez na porez. To Evropa ne poznaje. Ona nema ovakav državni aparat. Ima mnogo efikasniji i mnogo jeftiniji, ali bitno je da mi ovde zaposlimo neke naše stranačke kolege, tj. vi dok ste na vlasti, i da im obezbedimo enormno visoke plate. Vi sada pričate ovde kako je bio neki mrak. O kom mraku vi pričate? Šta je ovo? Izuzima se jedan organ uprave, traži se od ove skupštine da izuzme jedan organ uprave, da se zakon ne primenjuje na taj organ uprave. Šta je to? Je 'l to bezakonje? Jeste bezakonje, nije ništa drugo. Nema čak ni podzakonskog akta. Nema čak ni uredbe Vlade Republike Srbije. Jednostavno, Skupština kaže za te i te zakon više ne važi. A ko je to predložio? Ministar Dinkić i niko više. A posle se čudite što vam neko kaže da je on iznad zakona. Jeste, jer mu vi to dajete koji ga podržavate ovde u ovoj skupštini. Jači je od zakona i iznad zakona je, monarh, despot, kako god hoćete, tako jeste, jer ste ga zakonom tako ovlastili. Ne možete mu ništa, zato što ste jednostavno prihvatili da vam on piše zakone, pa se posle čudite, a pogotovu ćete se čuditi kada budu bili izbori, samo zato što ste ga podržavali, koliko ćete glasova da brojite. Mnogo manje nego on milione evra.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, po amandmanu na član 36.
Za razliku od nekih stručnjaka koji ne znaju koji je zakon na dnevnom redu, kao što znaju predstavnici SRS i vrlo argumentovano iznose kritiku na ovaj predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu. Kao što reče gospodin Arsić, član 36. Predloga zakona odnosi se na 73i, gde se menja prvi stav, tako da on glasi: "Sredstva za rad Uprave za trezor mogu se obezbediti i u budžetu Republike." Kao obezbeđuju se na drugi način, ali je moguće i u budžetu. Taj drugi način je primarni način iz člana 73ž i to je bio član 34. Predloga ovog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu, gde je takođe izvršena korekcija u prvom stavu. Dakle, umesto - Uprava za javna plaćanja može pružati druge finansijske usluge, sada je to promenjeno pa je napisano - Uprava za trezor naplaćuje naknadu za usluge izvršenih javnih plaćanja, pa onda ide ovaj dodatak iz originalnog teksta - i može pružati druge finansijske druge usluge i obavljati druge poslove u skladu sa ugovorom, po osnovu kojih stiče prihode. Ako se uzme u obzir da Uprava za trezor naplaćuje naknadu za usluge, to je ona provizija slična proviziji koju je naplaćivao SDK, a pošto je to sada uprava za trezor, postavlja se pitanje, ko plaća tu naknadu. Plaćaju je direktni korisnici budžetskih sredstava. Kome plaćaju? Korisniku budžetskih sredstava. Kada ministarstvo treba da realizuje svoj nalog za plaćanje preko Uprave za trezor plaća odgovarajuću naknadu, a kome? Upravi za trezor. Uprava za trezor je upravna organizacija u sastavu Ministarstva finansija, znači, zatvoren krug. Pošto se ovde verovatno ne mogu obezbediti dovoljna sredstva po osnovu naknade, potrebna je posebna stavka u budžetu, jer to znači ovo što se menja članom 36 – sredstva za rad Uprave za trezor mogu se obezbediti i u budžetu Republike. Znači, sve ima karakter javnih prihoda. Dakle, i ono što naplaćuje Uprava za trezor, ta naknada, to vam je javni prihod, i ono što Uprava za trezor dobija iz budžeta je javni rashod. Vrlo prosto, vrlo jednostavno. Zbog toga što – šta vredi, sada nema više nijednog socijaliste, dobro, neko će da kaže Jovi valjda, ali tu je Žarko, dobro, obavestite Jovu Todorovića, pošto se on izgleda malo razume u ove stvari u vašoj poslaničkoj grupi – velika je razlika između trezora SRJ u vreme kada je postojala SDK Jugoslavije, samo polako, samo se vi smirite, objasniću vam i po imenima i prezimenima, i po nazivima asocijacija, odnosno institucija. Možete da pitate i onog vašeg Ilića što je bio direktor SDK, možete da pitate Jovana Zebića koji je vodio Ministarstvo finansija, možete kasnije da postavite pitanje i onim ljudima koji su kasnije radili te poslove, jer tada je postojao trezor, ali nije bio banka. Dakle, postojao je trezor da bi objedinjeno pratio sva plaćanja koja idu preko budžeta SRJ, ali plaćanja je realizovala SDK i trezor je bio uključen u poslovanje SDK. Ta situacija i ova danas ne mogu da se uporede i o tome se radi. Danas je ovim predlogom zakona objedinjeno nešto što je knjigovodstveni deo, gde se vode računi i evidencije, sa institucijom koja vrši neposredno poslove plaćanja, i u tome se ogleda ta razlika. To je sada umreženo u jedan sistem poslovanja, bukvalno rečeno, preko jedne interne banke Vlade Republike Srbije, gde nema nikakvog uvida, može uvid da ostvari neko od korisnika budžetskih sredstava, indirektnih korisnika budžetskih sredstava, ali nema javnosti. Tu je moguće sistemom računa i podračuna, svašta da se uradi sa sredstvima budžeta Republike Srbije, a moram da vam skrenem pažnju na to. Uzmite i ove podatke koji su dati uz zakon, to je sledeća tačka dnevnog reda. Videli ste i sami, naime, za prvih šest meseci naplaćeno je 189 milijardi dinara, prihod budžeta Republike Srbije, dakle, potrošeno je 188 i ima puno neizmirenih obaveza, i kada neko ima apsolutnu kontrolu nad tim sredstvima, i u smislu banke i u smislu onoga koji uplaćuje, i koji troši, i koji manipuliše tim sredstvima, onda je sve moguće. Verujte, to su najstabilnija finansijska sredstva. Vrlo je mali stepen neizvesnosti da će ta sredstva biti uplaćena. Ukoliko se pojavi neka sumnja ili ukoliko se pojavi problem za tekuće finansiranje budžeta Republike Srbije, država raspolaže mehanizmima. Mehanizam je poreska uprava, uprava carina, MUP, mehanizmi države mogu da se stave u pogon da se budžet uvek napuni i da se uvek izvrši maksimalna kontrola kako se budžet troši i da se napravi razlika sa kojom će da se kapitalizuje, kako je ovde u mnogim odredbama navedeno, pa je to pravo dato čak i lokalnim vlastima, odnosno pojedincima, čak je i pojedincima dato. U jednom od prethodnih članova mi smo komentarisali, ministar finansija može samoinicijativno slobodna sredstva, za koja on proceni da su mu slobodna u budžetu, da plasira, a pošto završi to plasiranje, odnosno investiranje, jer to se koristi kao pravi termin, obaveštava Vladu šta je uradio. Pazite, molim vas, neko sa milijardama može da raspolaže i da kaže, kupiću ovo, kupiću ono. Kupiću češki dug, čućete kod češkog duga ko se koliko ugradio. Što nije otkupljen kada je bio jeftin, zbog onog Božidara Đelića, nego je kupljen kada je skočila vrednost i to je ta opasnost koja se krije iza ovog predloga zakona. Onda izađe neko i kaže, ovde nema stručne analize, nema stručnog sagledavanja. Nekoga iritira što piše tu - briše se, a šta drugo da se radi sa ovom odredbom koju predlažete nego da se briše i da se zaboravi kao da nikada nije ni postojala u predlogu. Trgnite se, ljudi, pogledajte šta se radi. Uništiće se državne finansije. Ovo ide ka uništenju državnih finansija. Ko će da kontroliše onog ministra finansija? Niko živi, svi imate neko strahopoštovanje prema njemu i neko poverenje. Nijedna firma sutra neće moći da digne glavu ako se zameri njemu. Sejete strah ovakvim zakonima.
Da li još neka poslanička grupa želi reč? (Ne.) Na član 37. amandman je podneo poslanik Milorad Mirčić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima poslanik Momir Marković.
Iako smo, dame i gospodo narodni poslanici, nekoliko puta rekli suštinu, ipak provejava da nije dovoljno rečeno pa moram još jednom da kažem. Dolazeći na vlast Mlađan Dinkić je ugasio SDK, odnosno Službu platnog prometa ili kako se već zvala. Razlog ste videli nekoliko meseci posle toga – a pričali smo za ovom govornicom kako je nastala Nacionalna štedionica, kako je početni kapital te Nacionalne štedionice nastao od deponovanih sredstava Republike Srbije u Evroaksis banci, pa vraćeno itd. i ko su akcionari te Nacionalne štedionice – kada je Nacionalna štedionica preuzela kompletnu infrastrukturu bivše SDK. Dakle, zgrade, deo zaposlenih, deo je odmah otišao na ulicu, samo deo zaposlenih su preuzeli, kompletan sistem kompjuterski i od ničega je postala jedna od jačih banaka, a da bi mogla i dalje da radi kako treba, onda se sećate da je stara devizna štednja morala preko nje da ide, a ne preko drugih banaka. Danas ovim zakonom ministar Dinkić pravi novi SDK, ali ga pravi na ledini. Sve ono što je država Srbija imala u zgradama, u infrastrukturi, u kadrovima, ne postoji. Popuniće ga naravno kadrovima, podobnim, ne moraju da budu stručni, ali moraju da budu podobni, moraju da imaju člansku kartu određene političke stranke. Na član 37. je narodni poslanik Milorad Mirčić podneo amandman i traži da se taj član briše, a član 37. glasi: "Posle člana 73. dodaje se naslov iznad člana i član 73j". Specifikum Mlađana Dinkića je da pored brojeva za članove počne azbuku od a, pa završi sa azbukom i krene sa abecedom i pređe na sledeći broj itd. Imamo gomilu članova koji u suštini ništa ne znače. Šta je razlog? Da se što više zatrpa i da se ne vidi osnovna težnja Mlađana Dinkića, odnosno šifrovane grupe, ne samo Mlađana Dinkića, jer on bez tate ne može ništa da radi, uglavnom su njih dvojica, odnosno ovaj trojac bez kormilara, predsednik stranke, ministar finansija, guverner, pardon četverac, ali ovog četvrtog ne bih da pomenem. Trezor se spušta na lokalnu vlast. Ovo što će trezor raditi za lokalnu vlast to je radila SDK. Vrlo uspešno u deliću sekunde mogli ste sve podatke da dobijete i naravno radi se o onoj proviziji o kojoj je govorio narodni poslanik Zoran Krasić, radi se o tome da se radilo uz mnogo manju proviziju nego što će sigurno trezor naplaćivati. Ono što je mnogo opasnije, a krije se iza ovoga, dolazi 73k. Dakle, pola abecede i celu azbuku potrošio na ovaj član 73. "Ukoliko nadležni organ lokalne vlasti ne dostavi ministarstvu izveštaj i akte u skladu sa ovim zakonom, ministar može privremeno obustaviti prenos transfernih sredstava iz budžeta Republike, do momenta dostavljanja traženih izveštaja." Mlađan Dinkić preuzima ingerencije koje ni car, ni apsolutni vladar nema. Bukvalno će odlučivati o tome hoće li neko u lokalnoj samoupravi, bez obzira što je radio posao, imati za platu ili neće. U zavisnosti od toga da li je Mlađan Dinkić ustao na levu nogu, zaposleni u nekoj od lokalnih samouprava, a to može da bude i grad Beograd, koji ima dva i po miliona stanovnika, moći će da funkcionišu, biće gradskog saobraćaja, biće plata ili Dinkić kada se vrati, ako se vrati iz Japana sada kada bude otišao, bude neraspoložen, onda para neće biti. Predlažem Mlađanu Dinkiću da ode u Japan, da vidi kako se tamo radi, ali mu predlažem da se ne vrati.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Sreća naša što predsednik jedini prati ove amandmane, pa je stalno u toku. Vidite, amandman na član 37. je podnet da se jednostavno ovo izbriše. Vi ste to definisali kao Trezor lokalne vlasti. Sada se pojavila ta potreba, a u postojećem zakonu to je bilo definisano kao trezor i nadležnosti trezora, pa bez obzira na nivo, da li je to Republika ili je to lokalna vlast, ali je sada nastala potreba da se tu nešto razgraniči. Zašto? Iz prostog razloga što ne bi bilo dobro da trezor lokalne vlasti bude u trezoru Republike, odnosno u Upravi za trezor. Da vidite kako se tu neprincipijelno, nestručno i pogrešno neke stvari završavaju. U članu 25. Predloga zakona o izmenama i dopunama, koji se tiče člana 73, ostalo je da Uprava za trezor, između ostalog, obavlja i sledeće poslove - upravlja dugom koje obuhvata: (1) upravljanje novim pregovorima i sporazumima o zajmovima; zašto bi Uprava za trezor to radila? (2) vođenje evidencija o dugovanjima; zašto bi to radila Uprava za trezor? (3) upravljanje prilivima po osnovu pozajmljivanja; zašto bi to radila Uprava za trezor? Prošle nedelje ste napravili Upravu za javni dug, sve ste to stavili da se upravlja javnim dugom od strane te uprave, pa ste rekli da ministarstvo mora da se obavesti, ministarstvo učestvuje u pregovorima, zaključivanju sporazuma itd. Ne znam da li ovo rade različiti sektori u Ministarstvu finansija. Da li vi razgovarate i komunicirate međusobno? Da li neki put Mlađan Dinkić sazove kolegijum i kaže - molim vas, vi šta ste uradili. Da li to korespondira jedno sa drugim ili je to nebuloza. Vidite eksperti, pobrkali ste sve, ništa ne znate. Sada dolazimo na ovaj trezor lokalne vlasti. Malopre sam čitao kod Uprave za trezor oko onih plata zaposlenih. Niko nije znao da izađe i da kaže, nema Albijanića, on je najveći ekspert. Vidite, kod trezora lokalne vlasti šta ste napisali, šta je to nadležnost trezora lokalne vlasti. To je onih pet-šest ljudi u opštini koji su nekada bili u sekretarijatu za finansije, u odeljenju za finansije, vode tamo knjigovodstvo, upisuju neke podatke koliko se sa koje stavke budžeta skida, koliko se naplaćuje itd. Vidite šta ste sada njima napravili. Trezor lokalne vlasti upravlja likvidnošću. To je otprilike, kao što ste napisali da Uprava za trezor Republike upravlja likvidnošću. Čemu onda služi ministar finansija? To je njegovo ovlašćenje. Vi ste nešto pobrkali tu. Kaže - upravljanje finansijskim sredstvima što se tiče trezora lokalne vlasti; upravljanje dugom koje obuhvata upravljanje pregovorima o zaduživanju. Trezor lokalne vlasti upravlja dugom i zaduživanjem, a postoji na nivou Republike Uprava za javni dug. Sve ste pobrkali. Idemo dalje, pod četiri, pa podtačka jedan - obradu plaćanja i evidentiranje primanja. Kakva primanja, šta je to? Uplatu javnih prihoda ili šta, na šta mislite? Prima se svašta. Kaže, vođenje poslovnih knjiga, finansijsko izveštavanje, pripremu i izradu svih izveštaja i izradu završnog računa budžeta lokalne vlasti, kontrolu rashoda koja obuhvata upravljanje procesima, praćenje kretanja masa zarada u javnim preduzećima na nivou tog trezora i dostavljanja izveštaja ministarstvu. Sve ste pobrkali, apsolutno sve, i analitiku, i sintetiku, i plaćanje, i analize, i izveštaje, i ko je nalogodavac, ko je izvršilac, sve ste pobrkali. Da li imate vi nekoga u Ministarstvu finansija koji je nekada u životu radio ovaj posao? Ovaj posao traži da čovek jedno pet do deset godina neposredno radi ove poslove, da bi shvatio o čemu se radi, pa tek posle sedam-osam godina može da bude načelnik nekog odeljenja i da se uključuje. Ako ste vi ovog "stručnjaka" doveli kada je Mlađa došao za ministra finansija, onda ovo nema veze. Ovo je ispod nivoa seminarskog rada. Nemojte da nas zaluđujete sa kojekakvim nebulozama. Ovde ima ljudi koji su nekada bili na vlasti, koji se 12, 13, 15 godina profesionalno bave politikom i oni ne mogu da gledaju kako se rastura država, naočigled javnosti, uz prisustvo nekako sklopljene većine, od koje najveći koalicioni partner ćuti, baš ga briga, njega se ovo ne tiče, računa da će proći ova oluja, sve će da se završi, sve će biti dobro, neće baš mnogo narod da ih kazni itd. Pobrkali ste lončiće skroz. Morate da idete ili u poslednji red ove Narodne skupštine, da biste se spustili malo na zemlju, ali kako radite, verovatno nećete ni ući u zgradu. Ovi su jedva ušli u zgradu - 22, malo se muvali tamo po Vojvodini, cela Raška glasala na prevaru itd, pa su se jedva nekako provukli da uđu. Vi ćete mnogo gore da prođete od njih, jer ovde odiše neznanje, a neznanje koje se predstavlja "ekspertskim" poznavanjem stanja uništava državu. Mnogo je lakše i prirodnije da kažete - mi ne znamo ovaj posao, neka dođu neki ljudi koji su ovo radili da nam pomognu da završimo ovaj posao, da ne upropastimo. Ali, vi koristite medijske manipulacije: suficiti, deficiti, svašta pričate, kojekakve nebuloze, a elementarne stvari ne znate da rešite. Naravno da vam sistem ne funkcioniše. Vi ste ceo sistem koncipirali da zavisi od volje jednog čoveka. Čim krene neka stručna rasprava, njega nema, "zapali". Vidite, već mesecima, čim radikali krenu sa amandmanima i počnu tačku po tačku da analiziraju, njega nema, izgubi se, ostavi neke ljude iz Ministarstva finansija, oni ćute, beleže šta se ovde kaže, Mlađa to posle iscepa, baci, ne interesuje ga, bitno da je prošla oluja. Ne može tako. To ste mogli maja prošle godine, to ste mogli u septembru, a u julu 2005. godine ne može, pročitani ste kao bukvar. Zna se šta hoćete. Hoćete da završite sa kontrolom, da vi budete ti koji daju život i smrt u Srbiji. Sa ovim stvarima, vi iz G17 plus ste u stanju da podignete firmu, da uništite firmu. U stanju ste sve i svašta da uradite. To vam SRS ne dozvoljava, zapamtite. Zato izlazimo i povodom svakog amandmana pričamo, ako treba i 15-20 minuta, da upozorimo i one koji se bave privredom, i one koji se bave osiguranjem, i one koji se bave bankarskim poslovima, i građane, i seljake, sve da upozorimo šta se krije iza vaše intervencije. Ovo je nečasno. Ovo je protiv naroda i protiv države. Kažete da su skinute sankcije. Nisu skinute, ostala je jedna velika sankcija, a to je G17 plus.
Reč ima narodni poslanik Snežana Stojanović-Plavšić.
Uvaženi narodni poslanici, naravno, koristim pravo na repliku povodom pominjanja stranke G17 plus i ovih ružno upotrebljenih reči "prava na život i smrt". Bojim se da stranku G17 plus ne bije takav glas. Odlučivale su o pravu na život i smrt neke druge stranke u ranijem periodu. Iskoristiću priliku da kažem što je danas rečeno na račun stranke G17 plus, pa i ovoga. Naravno da je sve, najblaže rečeno, netačno. Takođe, iskoristiću priliku da odgovorim i na pitanje šta je Vlada uradila po pitanju poplavljenih područja, jer su se neki hvalili da su sagradili dve kuće, izvinite, četiri kuće. Vlada je do sada sagradila 56 kuća u Jaši Tomiću. Te kuće su u završnoj fazi izgradnje, a radi se na još 156 kuća u Jaši Tomiću. U Međi je izgrađeno 15 kuća, a radi se na još 15 kuća. Sve ove kuće čekaju još 300 miliona iz rebalansa budžeta. Dakle, ukoliko brže usvojimo rebalans budžeta i nemamo ovakvu vrstu opstrukcije u Skupštini, kuće u Jaši Tomiću će biti brže izgrađene. Pozivam sve poslanike da se založe za to. Što se tiče Ministarstva poljoprivrede, ono je već prebacilo 200 miliona dinara na račun štete koja je naneta poljoprivredi i takođe na rebalans čeka još 270 miliona koji će biti prebačeni na ove račune, ne računajući što su poljoprivrednici dobili i mogućnost da sa odloženim rokom vraćaju kredite koje su dobili. Dakle, Vlada je uradila onako kako je i obećala i sve kuće će biti završene. Ne radi se o četiri kuće, nego o kućama koje će rešiti probleme svih onih koji su poplavama bili ugroženi. No, da se vratimo na G17 plus i na pravo na repliku koje želim da iskoristim. Zaista se danas čulo svega i svačega povodom G17 plus. Strpljivo smo čekali, jer smo želeli da ubrzamo raspravu i da omogućimo da rebalans bude donesen. Međutim, zaista nećemo trpeti do beskonačnosti. Želim po tom pitanju da budem potpuno jasna. Što se tiče svih insinuacija povodom rejtinga G17 plus, ponoviću ono što sam rekla juče. G17 plus nije na političkoj sceni da bi sticao politički rejting, kao neki, i da bi dobro živeo na tom političkom rejtingu, bez spremnosti da preuzme odgovornost za rešavanje problema u državi. G17 plus rešava probleme u ovoj državi, nekad po cenu svog rejtinga. No, rejting G17 plus nije tako nizak, on se meri na izborima. Mi smo na izborima dobili poverenje građana koliko smo dobili, ima nas dovoljno u ovoj skupštini da možemo da vršimo uticaj. To je ono što je činjenica. Kako će biti na sledećim izborima, videćemo. Rekla sam vam da su nedavno u Leskovcu održani izbori za savete mesnih zajednica. Vi ste stavili primedbu da se radi o ljudima, a ne o stranci. Pa, o ljudima se radi. O tome pričamo sve vreme. G17 plus ima najbolje ljude i to smo pokazali na izborima za mesne zajednice. Da li želite neke primere? U Leskovcu smo dobili 14% podrške građana. U mojoj mesnoj zajednici, kojoj slučajno pripada i vaš poslanik iz Leskovca, žao mi je što trenutno nije prisutan, od 616 izašlih birača, kandidat stranke G17 plus dobio je 130 glasova, a kandidat SRS 30. Znači, dobili smo 20% u toj mesnoj zajednici, a vi ste dobili 5%. Sve je to promenljivo, moguće je da će biti drugačije. Govorite o selima, da ljudi u selima ne podržavaju G17 plus. U jednom selu u okolini Leskovca, koje nije malo, a to je jedno od najvećih sela, reći ću i ime, zove se Veliko Trnjane, dobili smo 70% podrške građana tog sela. Izvolite, to su sve poverljivi podaci, možete da ih proverite i da o tome dalje pričamo. Takođe su se čule i razne druge stvari koje su na granici, za mene kao stručnjaka, na ivici zdravog razuma, moram da kažem. Tu priču o sajentologiji čula sam prvi put kad sam došla prvi dan u ovu skupštinu i zaista sam kao stručnjak ozbiljno bila zabrinuta za mentalno zdravlje nekih ljudi ovde. Ali, brzo sam smanjila tu zabrinutost, jer psihopatologija kaže ovako: kada neko govori enormne laži i u njih veruje, onda je on bolestan, ali kad neko govori velike laži i u njih ne veruje, onda je on zdrav. Znam da ste vi zdravi.
Narodni poslanik Tomislav Nikolić, replika.
Samo niste rekli naravoučenije, a naravoučenije glasi: dovesti tog seljaka iz Leskovca da vodi G17 plus, jer uživa poverenje svojih birača i komšija, a vi koji vodite G17 plus, vi ne uživate. Samo vam to treba. Gospođo, izvadite šiške iz očiju. U carskoj Rusiji je bio neki ministar i zvao se Potemkin. Kada je car negde putovao, svuda gde je prolazio putem video je velelepne zgrade, blagostanje, cveće na prozorima. Nije znao da Potemkin prolazi pre njega i samo diže makete. Tako i vi. Idite u Jašu Tomić i u Među. Kako ja ne videh danas te zgrade, a rekli ste preko 250 da ih ima. Kako to da ni u kameru nijedan seljak ne reče da vi gradite zgrade, neko kaže niko ništa još nije izgradio u Jaši Tomiću i Međi. Niko ništa. Tih zgrada nema, gospođo, danas sam bio tamo. Kada ste vi bili? Tvrdim da ih nema, a vi kažete da ih ima. Ili ćete vi da promenite prezime u Potemkin ili ja, ali neko mora da promeni prezime, nemojte da vas obmanjuju iz Vlade. Vi sada kažete, fali samo još toliko, 300 miliona. Da li znate koliko je to kuća?Dvestakuća. Koliko će to da bude napravljeno kada fali za 200. Da li vi shvatate o čemu se ovde radi. Da li je uopšte predviđeno da vi gradite te kuće ili to Velja Ilić ide napred i za njim kamioni. Da li znate šta pričaju ljudi: gde je ovaj iz Kovina? Dođe Velja i dođu kamioni, okrene se Velja i odoše kamioni, niti ih ko istovari, niti su istovarili robu koju su doterali. Ovo su ozbiljne stvari. Ne potcenjujte naš gest. Četiri je mnogo više nego nula, a četiri od onoga što mi imamo je mnogo. Vi raspolažete državnim budžetom. Evo 81 poslanik SRS dići će ruku i predložite sada odmah da napravite za 45 dana 500 kuća, koliko je potrebno u Jaši Tomiću i Međi, i da to platimo iz budžeta, mi dižemo ruke za to. Vama to ne pada na pamet. Vi to nikada nećete da predložite. Vama će ministri da pričaju kako će da naprave. Prošla je građevinska sezona. Pogledajte kakvo je vreme napolju. Danas 35 stepeni, a sutra 12 stepeni, ko će da vam uđe sada u temelje. Niti znate kada će leto da se završi, kada će da počne jesen i kada će zima. Znate koliko dana već, 60 dana građevinske sezone je prošlo od poplave. Pričate o kućama koje su napravljene. Kako ih nema na terenu? Gde su? Virtuelne? Da li je to nova nauka, sajentologija. Nemojte da mislite da nije vaš Labus i još neki da nisu članovi te sekte. Jesu, gospođo. Nas ste vi ovde optužili da smo sekta. Radikali, kaže, imaju sve oblike sekte i to je rekao stručnjak za sekte. Sve, kaže, ispoljavanje, druženje, sve smo mi kao neka sekta. Kakva je to sekta? Videlo se u Bratuncu. U Bratuncu se videlo šta su radikali za srpski narod, bez obzira na to da li je iz Srbije ili izvan Srbije. Voleo bih da ste i vi smeli tamo da odete i da ste mogli da doživite ono što su doživeli predstavnici SRS. Kada pričate o odgovornosti za vođenje države i ubiranje poena, šta vi mislite, da socijalisti i radikali nisu znali da će izgubiti sledeće izbore ako budu branili Kosovo i Metohiju. Znali smo. Znali smo to. Da li je neko od nas poklekao? Jeste Vuk Drašković, posle mesec dana odbrane se povukao. Da li je neko od nas poklekao u tome? Vi sada u raspolaganju finansijama vidite veliku žrtvu G17 i kaže mi smo svesni toga da mi činimo veliku žrtvu, a samo parama raspolažete. Parama samo raspolažete. Kakva je to žrtva. Pitaću vas kada dođe do verifikacije sporazuma sa NATO kako ćete da branite zemlju. Ne znam da li ste ga pročitali uopšte. Ako ga niste pročitali, da li su vas pitali da komentarišete. Ako su vas pitali, kako ste komentarisali taj sporazum sa NATO-om. Da li ste ga pohvalili a priori? Da li znate da je pogažen Ustav i da u sporazumu piše, primenjivaće se od dana verifikacije, ali se primenjuje i od dana potpisivanja do verifikacije. Ima li države u svetu koja može tako nešto da uradi bez Skupštine, bez narodnih poslanika ili poslanika Srbije i Crne Gore. Najlakše je da sedite ceo dan i da pišete šta biste rekli o radikalima. Najlakše je da se hvalite. Vama je dat ogroman budžet u ruke, nezamisliv, pre samo dve godine nezamisliv budžet. Vi njime raspolažete kako vi hoćete i stalno se žalite kako podnosite žrtve. Ima li tog ko raspolaže parama i žali se kako podnosi žrtve. Žrtve podnose drugi koalicioni partneri, a vi o žrtvama ne pričajte.
Da li se još neko javlja o amandmanu na član 37? (Ne.) Na član 38. amandman je podneo poslanik Nemanja Šarović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Amandmanom na član 38. tražimo da se taj član briše, a sada neka eksperti razmišljaju zašto je to traženo. A šta to Vlada predlaže članom 38. Predlaže novi član 73k koji ima naslov - Privremena obustava prenosa sredstava. Ovi eksperti koji su od početka ovde, oni se sećaju da takav sličan član postoji negde na početku ovog zakona, gde je ministar takođe ovlašćen da uskrati prenos sredstava,tada je falila u tom članu reč - prenos, nego je rečeno izvršavanje sredstava, a mislilo se na transferisana sredstva. Evo ga ponovo isti član i kaže ovako: "Ukoliko nadležni organ lokalne vlasti (a odnosi se na lokalnu vlast) ne dostavi Ministarstvu izveštaje i akte u skladu sa ovim zakonom, ministar može privremeno obustaviti prenos transfernih sredstava iz budžeta Republike, do momenta dostavljanja traženih izveštaja i akata." Znači, ako lokalna vlast ne dostavi izveštaj, ministar zamislio treba mu neki izveštaj, neki organ lokalne vlasti zakasnio ili ne dostavi izveštaj, ministar obustavlja prenos sredstava iz budžeta Republike Srbije koji po nekoj od ovih aproprijacija i nekoj ekonomskoj klasifikaciji pripada određenoj lokalnoj vlasti, samo zbog izveštaja. Da li je moguće da zbog jednog papira, koji ministar tumači kao nepoštovanje ministarstva i njegove veličine, može neko da obustavi sredstva lokalnoj vlasti i da dovede u pitanje mnoge funkcije lokalnog samoupravljanja koje se tiču građana. Da li može jedan čovek da kaže, pošto vi meni niste dostavili izveštaj, primenjujem ovo iz člana 73k, obustavi dalje isplatu transfernih sredstava, ne može iz budžeta Republike Srbije ništa da ide prema lokalnoj vlasti. Pa čekaj, treba plate, pa treba ovo i druge obaveze, nagomilalo se; baš me briga, niste mi dostavili izveštaj. Ko to može da stavi u zakon. Samo neko ko se duri. Durko. Povređena sujeta. Mali čovek koji je zamislio da je ogroman, grandiozan čovek, njegovo veličanstvo ministar finansija. Čudo niste napisali kada se donosi izveštaj mora da se na kolenima ulazi u kancelariju i da se kaže - vaša visosti, gospodine ministre, izvolite izveštaj, a sada malo pustite ovo što nam pripada po zakonu. Znam, vi eksperti možete samo to da smislite, vi ste takvi eksperti. Naravno da ne može ovo da stoji. Zašto bi ovo stajalo kada Vlada, Ministarstvo ima sve poluge vlasti, ima sve moguće kontrole, sve moguće inspekcije, može da prekontroliše i trezor lokalne vlasti, i poslovanje lokalne vlasti, i rad lokalne vlasti i namensko korišćenje sredstava. Imate tolike i tolike organe koji to mogu da rade. Zašto bi vi insistirali na poniznom donošenju, ovde se radi o poniznom donošenju izveštaja, a ne o nasušnoj potrebi. Ovako pretite lokalnoj vlasti ukoliko je nedostojna, ne izražava poštovanje prema njegovom veličanstvu. Cela opština može biti blokirana, zašto ne reći - i ceo grad, za transferna sredstva koja su planirana i odobrena u budžetu Republike Srbije. Kažite mi, molim vas, koja je to bila posebna struka potrebna da bi blistavi um smislio ovakav član. To samo paranoja može da porodi. Ovo samo paranoja može da izrodi. Evo, na početku, mislim da beše član 7, kaže se: "Ukoliko se izvršavanjem sredstava koja se iz budžeta Republike prenose drugim nivoima vlasti ugrozi izvršavanje Ustavom i posebnim zakonima utvrđenih obaveza Republike, ministar može privremeno da smanji, odnosno obustavi sredstva drugim nivoima vlasti itd." Znači, može i ovako, može i zbog nedostatka običnog izveštaja. A sve poluge vlasti na nivou Republike i Ministarstva finansija. Ne može ovo da stoji u zakonu. Da ste propisali - ukoliko nije dostavljen izveštaj, to predstavlja neki prekršaj, pa će se odgovorno lice u organu lokalne vlasti kazniti za prekršaj, jer mora da se nađe i neka štetna posledica, teška posledica, da bi to bio prekršaj itd. Nije svaka administrativna nedisciplina prekršaj, jer prekršaji su narušavanje javnog poretka. U čemu se ogleda narušavanje javnog poretka kada svi iz sistema vlasti međusobno ne komuniciraju? Znači, samo je u pitanju sejanje straha i, očigledno, paranoična struktura ličnosti koja pretenduje da bude tako ogroman ministar finansija, da se sve oko njega vrti, a on ne zna ni šta je suficit jadnik. On je izmislio deficit prilikom donošenja budžeta, sada virtualno stvara neki suficit, a nije ispunio obaveze iz budžeta prema direktnim i indirektnim korisnicima. Onda priznaje, pa jeste - nismo ispunili obaveze, ali imaćemo suficit. I još raspolaže sa suficitom. Određuje kako će on da se koristi. To bolesna ličnost može da radi. ne znam ko može ovo da brani? Ko može da brani ovakvo ponašanje? Mora izveštaj, ako nema izveštaj, kraj priče. Ta lokalna vlast je završila sa budžetom Republike, neće dobiti ni dinar. Koje su posledice? Podsetite se malo, šta su to transferna sredstva? Zbog čega se daju lokalnim vlastima? Šta se tim sredstvima obezbeđuje u lokalu da funkcioniše? Zar je veća odgovornost to što treba da funkcioniše, ili jedan izveštaj, koji je možda i nepotreban, jer ga ministar stalno ima na stolu na bazi informacija drugih organa i organizacija koje vrše poslove kontrole. Ne, mora izveštaj, ukoliko ne dođe izveštaj, nema, blokirano. Šta ide iz transfernih sredstava? Sve i svašta. I onda se ljutite kada vam kažemo da držite ruku na onoj slavini iz koje se pušta voda. Da, ponovo vam kažem, vi hoćete da upravljate životom i smrti u Republici Srbiji preko finansijskih tokova. Objasnite mi i stručno-ekonomski, i sa gledišta Ustava Republike Srbije, i sa gledišta zakona i postojećih propisa - zašto bi sankcija za običan izveštaj bila obustava prenosa sredstava, da crkne jedno mesto. Je li to red, da li je to disciplinovanje, ili je to samovolja i bolesna sujeta. A vi neobavešteni i vi koji, radi očuvanja koalicije, da ne bude tu Živković, koji je ionako pao, izglasajte sujetu.
Zahvaljujem se. Reč ima Snežana Stojanović-Plavšić.
Zahvaljujem, ponovo se javljam povodom neistina koje su iznesene na račun G17 plus. Izvinjavam se kolegi, naravno, zbog svojih šiški, nisam znala da one toliko smetaju. Što se tiče toga ko je video, a ko nije video kuće, zaista nisam bila u Jaši Tomiću, malo više sam se bavila problemima na jugu Srbije, jer je tamo bilo šteta od poplava. Problem je za one koji su bili, a nisu videli. Današnji "Blic" strana 4 - slika, kuća koja se gradi na ulazu u Jašu Tomić i tekst koji nije baš naklonjen Vladi, jer izražava sumnju da li će sve biti završeno pre zime. Kaže: "Na utrini, na ulazu u Jašu Tomić, zida se za sada samo 56 zgrada". Čini mi se da sam upravo tako rekla. "Prvih desetak trebalo bi da bude useljeno do 30. jula, a ostale redom, tako da budu završene do 15. novembra. Dalje, za 19 još nisu obezbeđena sredstva; to je onaj rebalans. Odmakli su radovi u centru sela, gde će biti građene četiri stambene zgrade, čije podizanje finansira država i jedna koju će pokloniti grad Beograd". Zatim, pominju se montažne kuće iz Ivanjice itd. Dakle, to je onih 300 miliona koje očekujemo od rebalansa. Da dalje ne čitam šta se sve kaže u ovom tekstu, istine radi, nisam bila u Jaši Tomiću, evo, ljudi koji su bili, hajmo da se malo informišemo. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima po Poslovniku Zoran Krasić. Izvolite, gospodine Krasiću.
Gospodine Anđelkoviću, vi kršite Poslovnik, ovo je drugi put. Ova gospođa je malopre izašla na repliku povodom onog mog izlaganja, pa ništa nije rekla. Sada je izašla na repliku povodom mog izlaganja, a nisam pominjao ni kuće, niti bilo šta pričao. Vi dozvoljavate da ona meni čita ovde novine povodom moje replike, gde sam dokazivao da je neuračunljiv čovek koji je predložio ovakav član. Molim vas, da je kaznite ili da se glasa o tome da ste vi izvršili povredu.
Zahvaljujem, gospodine Krasiću. Gospođi Plavšić dao sam reč po amandmanu, a kako je ona objašnjavala amandman, to je stvar poslanika. Izvolite, gospodine Nikoliću, povodom amandmana.
Da, zaista postoji taj članak u "Blicu". Naslov članka je: "Strah – da li će kuće biti završen pre zime". Sada je juli mesec, što li novinar strahuje da li će kuće biti završene pre zime? Ali, dobro. Gospođo Plaviši, pošto nisam bio u Leskovcu, a SRS juče je potpisala ugovor za jednu kuću u Leskovcu. Da vas obavestim kako su prošli izbori za savete mesnih zajednica u Leskovcu, ali ne fragmentarno, nego kompletno: 185 mandata SRS; 185 SPS; za njom ide SNS, za njom Demokratska stranka i tek onda dolaze DSS i G17 plus. Apsolutni pobednik je SRS, a na poslednjim izborima bili smo četvrti. To je potpuna istina. To nisam čitao u "Blicu", to su vam podaci. Da li vi, gospođo, sa sklonjenim šiškama, imate podatke o tome? Pa, jeste lepa, ne mogu da grešim dušu. Da li imate konačne podatke, kojima možete da me demantujete? Zašto se hvalite, mi o tome nismo ni govorili. Rekao mi je danas gospodin Cvetanović, nisam obraćao pažnju na to. Rekao mi je: "Šefe, mi smo apsolutni pobednici u Leskovcu". Meni je to potpuno normalno. Mi ćemo se "ćerati" na republičkim izborima. Imamo mi gde će doći do izražaja to šta ste vi ovde rekli, a šta sam ja rekao. Ovo je vaša snaga i naša snaga u Leskovcu. I izbor ljudi - i to garantujem. Ali, priznajte da ste tamo delili sa svojim koalicionim partnerom četvrto i peto mesto, a da su pre vas bile tri političke stranke koje uopšte ne učestvuju u Vladi Republike Srbije.
Zahvaljujem se, gospodine Nikolić, replika Snežana Plavšić.
Zahvaljujem. Zarad istine, postoji stenogram. Nisam rekla da je G17 plus bio prvi na izborima u Leskovcu. Rekla sam da je G17 plus osvojio 14% podrške građana Leskovca. Da li je to istina ili nije - 14% podrške građana Leskovca? Dakle, ne u promilima, kao što ste pokušali danas da pričate o tome, ne 2%, kao što se priča, nego 14% - četvrti ili peti. Mi nismo bili prvi ni na parlamentarnih izborima. Jasno je da vi imate najviše poslanika. Mi imamo 30. Sada trenutno imamo 14% i to je ono što sam rekla. Navela sam neke slučajeve samo da bih ilustrovala da je u nekim mestima, i to ne samo u tim koje sam navela, pobedio i G17 plus. Ja sam rekla da je to potpuno promenljiva stvar. Naravno, sve je to u redu, ćeraćemo se na izborima i dalje, ali G17 plus je snaga sa kojom treba računati. To je ono što sam rekla i stojim iza toga, molim stenografske beleške su tu. Dakle, nisam govorila neistinu, govorila sam punu istinu. Naravno, nisam govorila o SRS. Tačno je da je Radikalna stranka prva, tačno je, a ja sam rekla, da G17 plus ima 14% umesto dva, koliko vi tvrdite, i to je ono iza čega stojim.
Izvolite, gospodine Nikoliću, replika.
Jedino od podataka što sam čuo bilo je da ste imali 80% mi 5%, 20% mi 5%, ali tu ste izdvojili neka dva mesta na kojima ste verovatno to imali. Sada ste izrekli jednu istinu koja građane Srbije strahovito boli, a to je ustvari suština svega ovoga što se u Srbiji dešava. Rekli ste - mi nismo pobedili ni na parlamentarnim izborima, a kako onda vodite Srbiju. Otkud vam onda pravo da vodite Srbiju? To me samo interesuje. Sto puta sam od vaših članova za govornicom čuo da ste vi snaga, da vi vodite Srbiju, da ste vi glavni u Vladi, motor, a čime ste to zaslužili, kada niste pobedili na izborima i kada vi sami, draga moja gospođo, priznajete da niste pobedili na izborima. Mi smo pobedili na izborima, a vi vodite Srbiju. Zato Srbija slabo ide. Jeste, ali to nije, ako ste pročitali ijednu knjigu iz demokratije, to nije stvar demokratije, ako onaj ko nije ...Skloni se bre da vidim ženu. Kako, pa nije ti otac bio staklorezac Znači, osnov demokratije da dozvolite građanima slobodno da biraju i da izaberu najbolje. Onda se umešate vi, pa kažete - ovi najbolji koje ste vi izabrali neće biti na vlasti, bićemo mi koje vi niste hteli. To je ono što je upropastilo Srbiju i sve dok u Srbiji najbolji ne budu na vlati, a najbolji su isključivo oni koji dobiju najviše glasova, Srbija neće moći da ide napred. Nemojte da očekujete da će vam najbolji, vama koji niste najbolji, pomagati da vodite državu. Što bismo se onda mi bavili politikom? Da omogućimo da vladate vi koji niste najbolji. Da li ste to u bilo kojoj zemlji u svetu zabeležili? Da li je to zabeleženo u bilo kojoj zemlji u svetu da najjača politička stranka odmah ne dobije mandat da sastavi vladu i da joj u tome ne pomognu sve ostale političke stranke. To je demokratija. Idemo na takmičenje, mi smo prošli prvi kroz cilj, vi nam pomažete da vodimo državu, ukazujete na naše greške, računate da ćete vi moći da vodite državu posle sledećih izbora. A ne, mi pobedimo, vi vodite državu, mi ukazujemo na vaše greške, a vi kažete - ko su ovi da nas ometaju da vodimo državu brzo, kako smo mi naumili. Ova država nije htela da je vi vodite, jer ova država to su građani, to su birači. Vas birači nisu hteli, vas možda hoće neko sa zapada, vas možda neko hoće iz MMF-a, vas možda hoće neko iz Svetske banke, ali oni ne postavljaju još uvek. Možda sad posle ovog dogovora, ali ne znam još uvek ko je to od vas odobrio, ali možda posle ovog dogovora koji je Vuk Drašković potpisao, a vi ste stručnjak pa možete da procenite da li je on uopšte sposoban da potpisuje međudržavne ugovore. Možda će oni postavljati i predsednika države, i vladu, i ministre, i poslanike, možda. Možda ćemo mi pasti u takvo ropstvo da više izbora neće ni biti. Ali, poslednji zabeleženi izbori rekli su da smo mi najbolji. Za mene je to sud. Mogu sada da vam tvrdim da ćemo i na sledećim biti najbolji, i vi to dobro znate, ali neću. Samo egzaktno. Ono što smo merili pre samo godinu i po dana, pokazalo je da smo mi najbolji. Ovo što vi sada radite, to vi radite umesto nas, ali ne radite kako bismo mi radili. Razumem i da ste formirali vladu mimo radikala, ali da ste radili sve što bi radili radikali, i to bi mogao da prihvatim, to bih i podržao. Ali, s obzirom na to da vi vodite državu potpuno suprotno od onoga što je narod hteo, naš je zadatak da vas zaustavimo što je moguće više. Vi menjajte Poslovnik, ukidajte naša prava, a mi ćemo u tome što ostavite, u tom skučenom, naći načina da vas zaustavljamo, jer vas treba zaustaviti, vas treba tako ukočiti da vi prestanete da vladate. Srbiji je to jasno. Vama je to jasno, ali vi branite stavove koji uopšte više nisu odbranjivi. Ponavljam, u Srbiji je bilo nezamislivo ono što ste vi uradili pre neki dan preko Vuka Draškovića. To više uopšte ne mogu da shvatim. Ćuti vaš predsednik, ćuti predsednik DSS, predsednik NS, Vuk Drašković potpisuje kapitulaciju zemlje, zato što vi taj sporazum niste ni videli. Da ste ga videli, vi biste shvatili da tu države više nema, da više nemate nikakva prava na teritoriji svoje zemlje. Zašto? Zato što NATO tvrdi da će biti nemira na Balkanu. Vi kažete da to pomažete NATO-u da interveniše na Kosovu i Metohiji. A što bi NATO iz Bosne intervenisao na Kosovu i Metohiji kad on ima snage na Kosovu i Metohiji, kad je situacija tako dobra na Kosovu i Metohiji da su preneli sve privremenim institucijama. Otkud sumnja da će biti nemira? Ne, nemira neće biti na Kosovu i Metohiji. Prvo plašite Srbe da bi pobegli otuda, a drugo tražite izgovor da pustite NATO na teritoriju Srbije i Crne Gore bez članstva u EU i bez članstva u NATO. Sada mi još recite koja bi to država na svetu dozvolila? Vi ste osnovne atribute države ukinuli. Ima među vama ovde pravnika, ima političara, možda vi ne znate tačno šta su atributi države do sada, do okupacije koju je NATO izveo. Pročitajte koje smo mi atribute zadržali, a koje smo bespovratno izgubili. Izvinite, molim vas, gospodine Anđelkoviću.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Miloljub Albijanić, po Poslovniku.
Član 104. Poslovnika. (Tomislav Nikolića, sa mesta: To si već prigovarao.) Jesam, ali vi u svakom trenutku morate da poštujete dostojanstvo Narodne skupštine. Hoću da vam kažem sledeće - niste vi najbolji, i to svaki dan dokazujete svojim načinom rada u Narodnoj skupštini Republike Srbije. To građani vide i to će građani na sledećim izborima i potvrditi. Ali, jesu najbolje stranke koje čine većinu u Srbiji, među njima jeste G17 plus. Jesu najbolje stranke demokratske orijentacije, koje čine većinske stranke u Srbiji, i svojim načinom rada, i svojim zajedničkim delovanjem to pokazujemo građanima svaki dan. Građanin kada glasa ima pravo da pogreši, ali sada pozivam građane da svaki dan posmatraju na koji način SRS radi u Skupštini Srbije, na koji način želi da uruši parlamentarizam ovde. Pogledajte samo jedan primer, a to su zakoni i postoje amandmani koje vi dostavite na zakon i svi glase - član zakona se briše. Onda neka saslušaju obrazloženje koje nema nikakve veze sa samim zakonskim rešenjem. Vide oni da vaša prazna priča ne vodi nikuda. Još nešto. Dakle, postoji u demokratiji koaliciona sposobnost da se stranke udruže, posebno stranke demokratske orijentacije, ono što i građani žele, i da odgovorno i odlučno vrše vlast. Šta je sa SRS? Neće niko sa njima. Poštovani građani, pa zapitajte se kakvi su oni sa kojima neće niko u saradnju i koaliciju. Oni pripadaju bivšim vremenima i procenite to na budućim izborima. To je suština. Što se tiče Kosova i Metohije, kad takve reči izgovarate za skupštinskom govornicom, morate da se prisetite da su atributi državnosti na Kosovu i Metohiji zahvaljujući vama izgubljeni. Ono što se može u ovim trenucima uraditi, popraviti i u saradnji sa međunarodnom zajednicom napraviti, to se sada u državi Srbiji i čini. Sve ono što ste vi loše uradili, potpisali kapitulaciju, jedan deo zemlje svojom neodgovornom politikom otuđili, sada mi odgovornom politikom pokušavamo, u saradnji sa međunarodnim institucijama, da povratimo. I to je suština i to je način, saradnja sa celim svetom je neophodna, započeta posle 5. oktobra, i ako hoćete, ne postoji drugi put osim saradnje ove države što u regionu, što u EU, što sa Amerikom i čitavim demokratskim svetom. To je put za koji se zalaže G17 plus. Žao mi je ako se vama taj put za dobrobit i budućnost ove države, da stvorimo one atribute državnosti koje ste vi upropastili, ali šta da radimo, ako vama nije do toga. Ako govorite o tim stvarima, morate da govorite dostojno i da se prisetite šta ste sve loše uradili u prethodnom periodu. Hvala.
Replika, gospodin Nikolić.
Ovde, u ovoj sali, rešavalo se hoće li Srbija kapitulirati na Kosovu i Metohiji ili neće. Gospodine Albijaniću, pošto tada niste ni znali šta je politika, pošto vas je poplava izbacila 5. oktobra, kao i sav mulj kad poplava izbaci, da vas obavestim: za kapitulaciju su glasali SPS i SPO, a protiv kapitulacije su bili srpski radikali. Napadani posle toga da su za rat, da se boje mira, jer u miru ne mogu da se bave politikom, da su protiv toga da najdemokratskije snage sveta i zastava UN dođu na Kosovo. Vas ne čuh tada da ste napali socijaliste zbog te odluke, nego ste i vi, kao i svi ostali koji su sada u vladi, podržali prihvatanje tog sporazuma Ahtisari-Černomirdin, iz koga je proistekao Kumanovski sporazum, iz koga je proisteklo povlačenje srpske vojske i policije sa Kosova i Metohije, iz koga je proistekao dolazak NATO na Kosovo i Metohiju, a posle toga i iseljavanje Srba sa Kosova i Metohije. Nemojte, možete svašta da mi kažete, nemojte da me optužujete za kapitulaciju na Kosovu i Metohiji, jer me pre toga optužujete za rat na Kosovu i Metohiji. Da sam se ja pitao, da se pitao Vojislav Šešelj, koji je govorio jedini kao predstavnik SRS za ovom govornicom, mi bismo se branili još 15 dana. A da ima u vama mozga, pročitali biste neku knjigu njihovih generala napisanu posle toga. Sada pozivam predstavnike SPS, jer vas zaista ne mrzim,vama ne želim zlo, meni ne treba nijedan birač koji bi glasao za vas. Pozivam vas da malo odgovorite na istorijske činjenice ovde. Oni su tada, zapanjeni snagom srpske vojske i policije koja se neoštećena povlačila sa Kosova i Metohije, napisali da su bili obmanuti od strane NATO, da im je rečeno da je 60 posto avijacije uništeno, 80 posto tenkova i topova na Kosovu i Metohiji da je uništeno i da samo treba da ušetaju. Još jednu stvar da vam kažem, samo su nas dve zemlje bombardovale poslednjih dana, a sve ostale su se iz toga izvukle, jer nisu htele da učestvuju u tom zločinu. Tako da što se tiče Kosova i Metohije, radikalima ne stavljajte ništa na greh. Hajde malo da pričamo o demokratiji. Imamo li mi Ustavni sud, gospodine Albijaniću, da li je demokratska država koja nema ustavni sud, o čemu vi ovde sa mnom razgovarate, o čemu razgovarate, imamo li Ustavni sud? Hoćete sada da budem vizionar: u narednih šest meseci nećete izabrani nijednog sudiju Ustavnog suda. Zašto? Zato što imate koalicioni kapacitet, zato što predsednik Republike treba da predloži sudije za koje će da glasa većina, koja nije njegova u Skupštini. Hoće li on da vas posluša, pa one koje vi kažete da predloži. Hoćete li vi njega da poslušate, pa da glasate za one koje on predloži. Vi ste blokirali državu. Ne pričajte mi o zakonima koje donosimo, ne mogu da idu na proveru više nigde. Mi nemamo Ustavni sud Srbije, ukinuli ste ga posle 5. oktobra. Ta blokada je trajala godinu i po dana, jer niste mogli da se dogovorite oko izbora sudija. Danas imate apsolutnu blokadu. Nema više Ustavnog suda Srbije zato što su došle demokratske snage na vlast. Ne znam po kojim merilima vi znate ko je demokrata, ko nije. Po kojim merilima pričate ko će s kim, ko s kim neće? U Srbiji smo u koaliciji svako sa svakim, od opštine do opštine. Jesam li ikome od vas rekao da ne ide sa nekim u koaliciju u Srbiji. Nisam. To je vaše demokratsko pravo. Dakle, gospodo radikali na lokalu odredite sa kim ćete u koaliciju. Da li ste vi iz G17 plus rekli svojima da ne smeju da idu sa radikalima? Mislim da jeste. To je demokratija, to ste vi naredili demokratski svojim opštinskim odborima da nigde ne idu sa radikalima, pa vam se opet provuklo, i vama i DS, provlači vam se koalicija sa radikalima. Da li je to nešto loše? Nije loše. Ne optužujte najjaču političku stranku u zemlji, to će da vam se obije o glavu. Ne optužujte najpopularniju političku stranku u zemlji, i to će da vam se obije o glavu. Saberite otkad postojite, vi šifranti, a šta ste to uradili za zemlju, osim što ste raspolagali sirotinjskim parama.
Gospodine Albijaniću, video sam vas, samo malo. Gospodine Periću, i vas sam video. Parlament ne traje od juče i molim da se sve istorijske činjenice, ako već hoće neko da se bavi istorijom, bavi onako kako je zapisano i kako je glasano u ovom republičkom parlamentu. Gospodine Krasiću, nemojte da dobacujete. Kada je reč o tom parlamentu i o SPS, mi smo ponosni što smo branili Srbe na Kosovu i što smo potpisali Rezoluciju 1244, za koju se sada svi kunu, jer je ona zaštitila od Rambujea i tri godine glasanja od izdvajanja Kosova od Srbije. To su činjenice. Nemojte jedan dan da grlimo Rezoluciju kako ona čuva suverenitet i teritorijalni integritet, a drugi dan da napadamo Rezoluciju kao kapitulaciju. Gospodine Albijaniću, molim vas da imate činjenicu u vidu i odluke Skupštine Srbije, a ne pojedinaca.
Po Poslovniku. Dakle, gospodine Anđelkoviću, vi kao predsedavajući ne bi trebalo da komentarišete posle naših replika o čemu mi razgovaramo.
Gospodine Albijaniću, samo trenutak, jedna stvar, prvo, da vam vratim vreme, a druga stvar je - predsedavajući ima obavezu da prokomentariše kada neko upozorava replikom na odluke Skupštine. Ja sam obavezan, kao predsedavajući, da podsetim vas da je ovaj parlament usvojio i prihvatio sporazum iz koga je proistekla Rezolucija 1244 Saveta bezbednosti, koja se ne tretira nigde u svetu, pa ni ovde u Srbiji kao kapitulacija, može da bude lični čin, već je to odluka parlamenta. Poslanici se menjaju, parlamenti se menjaju, ali odluke Skupštine i zakoni ostaju kao nešto što predstavlja državni akt. Državni akt je odluka o rezoluciji.
Dakle, gospodin Nikolić ponovo ugrožava dostojanstvo Narodne skupštine. Ja sam to u nekoliko navrata danas upozorio. Prvi put, dakle, termin - ubiti, drugi put - zaštektati, a sada ipak ste se malo uljudili, smanjili termine, sada su u pitanju poplava i mulj. Ovaj visoki dom ne dozvoljava obraćanje na tako nedostojan način. Što se tiče događanja o kojima smo govorili, bili ste u vlasti i nemojte od toga da bežite. Onog trenutka kada je nas NATO napao svojom agresijom, vi ste bili u vlasti i vrlo značajno doprineli atmosferi pre tog čina da do toga dođe. To je suština. Vi ovde pominjete Vojislava Šešelja, a ja sam čovek koji je dostojan i ne želim, dok je neko u Haškom tribinulu da izgovaram njegovo ime, ali vi izazivate i vi sad spočitavate meni da ja izazivam vama replike. Potpuno je obrnuto. Dakle, vi ovde pokušavate nekim napadom, a ja vam kažem da ste se zalagali za granice velike Srbije - Karlovac-Karlobag-Ogulin-Virovitica i svojim delovanjem učinili da na stotine hiljada izbeglica napusti krajeve tih granica za koje ste se zalagali. Ne smete tako neodgovorno danas prema tim ljudima da se ponašate. Znate li kakve sudbine ljudi su doživeli tako što su morali da napuste svoje domove? Da ste vodili odgovornu politiku, odgovornu prema međunarodnoj zajednici – zajedništvo, saradnja, regionalna saradnja, da vidimo kako na miran način da razrešimo određene probleme – do svega ovoga ne bi dolazilo. Ali, ako vodite ratno-huškačku politiku i građane navodite na takve stvari, onda naravno da danas osećamo posledice svega toga što se dešavalo. Što se tiče mene lično, nikada nisam bio u drugoj političkoj stranci do u stranci G17 plus. Jesam se borio 10 godina za promene u Srbiji kao običan građanin i na to sam imao pravo, borio sam se protiv takvih koji su državu Srbiju u prethodnoj deceniji upropastili. To je suština. Sada i vi imate demokratske vrednosti, zahvaljujući 5. oktobrom, svim građanima u Srbiji koji su većinski uspeli da zbace autokratsku vlast. Vi sada ovde, koristeći te demokratske tekovine, pokušavate da taj stari način vratite u skupštinsku salu. To vam neće poći za rukom. Morate se uljuditi, to je suština. Što se tiče Ustavnog suda, naravno da postoji procedura izbora i da će predsednik Srbije predložiti sudije koje će ovaj parlament izabrati. U čemu je tu problem? Vi već unapred mislite da postoje neki problemi ili bi želeli probleme da iskonstruišete. Dakle, za vas se vezuju samo loše stvari, problemi. Okrenimo se dobroj budućnosti ove Srbije. Ko je demokrata, a ko nije? Prvo, vi ste moralno urušili ovu državu i naravno da se morate ograditi od prošlosti kojoj ste i sami pripadali da bi mogli iole da dobijete taj demokratski prefiks u budućnosti. To je vaša suština. Dakle, vi morate nekoliko stvari da uradite i da se odreknete nekih stvari u kojima ste i sami učestvovali da bi mogli na jedan normalan način i neopterećeni da učestvujete u parlamentarnom životu u budućnosti. To je suština i tu se vidi razlika između ljudi koji žele da grade, da stvaraju, da dovedu do boljitka ove države i ljudi koji žele da senke prošlosti uvuku u parlamentarni život. Hvala lepo.
Po Poslovniku gospodin Obradović, pa gospodin Perić.
I pominjanje i po Poslovniku. Mogu razumeti političku potrebu gospodina Albijanića da se često javlja i da govori, da govori na način za koji misli da svojoj stranci diže rejting. Kada govori o državi onda mora da shvati da daje izjave koje su netačne, proizvoljne i duboko protiv ove države. Vodite računa o čemu pričate kad govorite o, kako vi kažete, prošlosti. Upotrebili ste ovde izraze kao da su radikali ili socijalisti, jer smo tada zajednički organizovali vlast na republičkom nivou, vodili, kako vi kažete, huškačku politiku i da smo doveli da dođe do agresije. Gospodine Albijaniću, molio bih vas da ne preuzimate na leđa ove države ono što su radile zapadne zemlje i NATO protiv nas. To je duboko neodgovorno, i politički i državno. Mi još uvek ne znamo razloge koji su vodili Ameriku da promeni svoju politiku prema Srbiji i da Albance, koje su do 1998. godine nazivali teroristima – treba vas podsetiti da je država Srbija vodila borbu protiv terorista i imala podršku direktnu i indirektnu SAD – da su posle onog sastanka Holbruka sa vođama UČK odjedanput preimenovali u borce za slobodu. Vodite računa o tome da je naša zemlja bila 78 dana bombardovana i da je potpisivanje sporazuma bio način da se zaustavi agresija i da SRJ ima pravni osnov nad teritorijom Kosova i Metohije. Danas nam je to jedini dokument kojim potražujemo Kosovo i Metohiju. Nadam se da će naša država uspeti da povrati, moram to da kažem, povrati Kosovo i Metohiju. Molim vas da pazite kada govorite o tim vremenima. Ne počinje istorija Srbije od 5. oktobra. Šta je vama? Višestranačka Srbija postoji od 1990. godine i ovaj parlament traje mnogo duže nego što je prisustvo bilo koje političke stranke ovde. Sada 2005. godine pričati o 5. oktobru kao nekom velikom revolucionarnom događaju, kada su sami akteri rekli da je u pitanju bio jedan puč, kada se zna da je u maju bio napravljen dogovor šta treba zapaliti, koja dokumenta uništiti, koga optužiti, kako stvarati atmosferu da se 5. oktobar proglasi nekim nacionalnim praznikom, a u stvari da se nađe način da se sruše socijalisti i Slobodan Milošević, onda ili ne znate šta je bilo ili svesno govorite neistine. Mi ovde u parlamentu treba valjda da razgovaramo na osnovu činjenica, bez obzira da li cenimo jedni druge. Pretpostavka je da cenimo, ali argumenti moraju da budu primarni i kada govorite o prošlim vremenima, kako vi to kažete, vodite računa da višestranačka Srbija postoji od 1990. godine, a ne od 2000. ili 2001. godine. Vodite računa da govorite o stvarima koje su duboko protiv ove države Srbije. Nemojte da shvatite pogrešno gospodine Nikoliću, vi ćete govoriti u ime SRS, ali kada govorite o vremenima kada smo zajedno organizovali vlast, moram da vam kažem da smo mi vodili državnu politiku, sviđalo se to vama ili ne. Vaš ministar, guverner narodne banke kaže - ne slušamo mi MMF. Zbog čega ne slušate? Zato što cenite da postoje neki razlozi. Ni mi nismo slušali tada sve te savete koje su nam davali sa zapada, jer smo vodili svoju politiku. Kada pominjete Rambuje, valjda treba da znate u Rambujeu uopšte nije bilo razgovora. Rambuje je napravljen da bi Srbi bili okrivljeni za ono što se zbivalo. Sada, 2005. godine, to se zna. Račak, znate da je to bio izmišljeni povod za agresiju na našu zemlju. Zbog naše države, zbog naših građana, zbog naše istorije služite se činjenicama. Ako želite nekog od nas ovde da prozovete personalno ili stranački, onda direktno recite, nemojte govoriti više o prošlim vremenima, iako znate da je SPS danas, bilo sama ili sa drugim, praktično sa svima 10 godina organizovala vlast u Republici Srbiji i mi se ne odričemo nijednog dela državne politike u tih 10 godina, ma kako se to nekom sviđalo i ma koliko nam davali savete da treba da se odreknemo. Zbog čega? Da bi nas neko proglasio demokratama? Mi smo po svojoj strukturi, po načinu organizovanja, po načinu rada, po vrednostima za koje se zalažemo, veće demokrate od bilo koga. Ne treba namepitet da bi stekli neki status da, eto, možemo biti deo nekog društva, koje je u praksi radilo sve suprotno, sve suprotno zakonu, suprotno Ustavu i duboko napunilo svoje džepove od 2001. godine pa naovamo.
Po Poslovniku, gospodin Perić. Da ne bih preporučivao gospodinu Albijaniću svoju knjigu "Dani terora", preporučiću mu da pročita Vesli Klarka, njegovu knjigu. Mislim da bi bilo dobro.
Gospodine predsedavajući, javljam se po Poslovniku, po članu 103, gde se kaže da za govornicom treba govoriti o dnevnom redu. Mislim da treba da onemogućite i da smanjite doživljaje Albijanića ovde za govornicom, jer u protivnom neće niko od poslanika ostajati u produženo vreme. Nećemo posle šest, evo do devet radimo, da slušamo Albijanića. Ako on nema šta da radi, neka ide u pozorište i neka glumi. Pusti, za govornicom nema glume. Treba da radimo. Nije budžnjt isto. Izabrao temu Kosovo celo popodne. Prema tome, nadam se da mu ubuduće nećete dozvoljavati da govori o onome što nije na dnevnom redu. Neću na početku, u drugom javljanju ću tražiti da se izjašnjavamo o Poslovniku.
Reč ima gospodin Nikolić.
Moram u ime SRS da odgovorim na optužbe koje je izrekao gospodin Albijanić, u formi povrede Poslovnika, ali moram da podsetim gospodina Albijanića da 5. oktobar neće ostati upamćen kao zbacivanje nedemokratske vlasti. Pre će ostati upamćen kao dan kada ste upalili Saveznu skupštinu, a izbori su odlučili ko će biti na vlasti u oktobru i izbori u decembru su odlučili ko će biti na vlasti u Srbiji. Na svu sreću, Srbija je izborima rešavala ko će biti na vlasti. Nikako nije 5. oktobra zbačena nikakva vlast. Vlasti su promenjene kada su se sabirali rezultati izbora. Da niste imali podršku SNP iz Crne Gore, vi uopšte niste ni pobedili na saveznim izborima. Vojislav Koštunica je osvojio najviše glasova na predsedničkim izborima. Kakve to veze ima sa vama? E sada, rat je počeo tako što je Slovenija ušla u otcepljenje, a Amerika rekla da SFRJ mora da ostane u granicama u kojima je osnivač UN. Vaši dragi Slovenci su ubili 34 vojnika JNA, od kojih ni jedan nije imao municiju u cevi. Pobijeni su tako što su kasarne bile blokirane, isključene voda i struja, sprečen dovoz hrane i naša deca su izlazila na krug u potrazi za hranom, a slovenački lovci su ih snajperima ubijali po krugovima kasarne. Kakve to veze ima sa SRS? Kako je izbio rat u Hrvatskoj? Tako što je došla ustaška vlast, tako što je izbrisala Srbe iz Ustava kao narod, tako što su se vratili iz emigracije ustaše i njihovi potomci koji su Srbe poklali. Tako što je Tuđman priznao – mogli ste to da vidite u filmu "Istina" SRS, pozvao sam vas kao čoveka na tu promociju, ali niste došli kao čovek – dakle, rekao je: "Rata ne bi bilo da mi nismo želeli državu". Izvorni tekst Franje Tuđmana: "Rata ne bi bilo da mi Hrvati nismo želeli da imamo državu". Kakve to veze ima sa SRS? Da li je SRS upala u Okučane, da li je upala u Borovo selo? Na izborima održavanim u Republici Srpskoj Krajini radikali su osvajali poslanička mesta. U istočnoj Slavoniji, zapadnom Sremu i Baranji, od sedam kandidata, sedmorica su bili poslanici SRS. Tako je narod RSK procenjivao šta smo to mi uradili za njih. A ono što smo doživeli mi u Bratuncu, da nam na groblju podignutom onima koje su pobili muslimani, kad smo polagali venac, jedino nama srpskim radikalima, a venac je polagao i predsednik Republike Srpske, i predsednik Vlade, i član predsedništva BiH, i specijalni izaslanik predsednika Republike Srbije, u najvećem mogućem miru i tišini, a kada smo mi polagali venac prolomio se aplauz porodica onih čiji su pokojnici na tom groblju. Da li to oni nama nešto zameraju? To je odnos srpskog naroda i u RSK i u Republici Srpskoj prema SRS. Vi taj odnos prama nama ne možete da promenite. To je ostalo u istoriji. Ne znam što ste pomenuli Vojislava Šešelja. Šta ste hteli da kažete o Vojislavu Šešelju? Što ste ga uopšte pominjali za ovom govornicom? Ja jesam, ali ste mi vi posle spočitavali spominjanje Vojislava Šešelja. To je predsednik SRS. Bre, Albijaniću, tebe da optuže da si ukrao jaje na pijaci ti bi pobegao da te ne uhvate, a on čovek otišao sam u Hag, dobrovoljno otišao u Hag da brani Srbiju i srpske nacionalne interese. Interesuje me isključivo vaš stav o Rezoluciji 1244, da li podržavate ono za šta je bila SPS ili za šta je bila SRS? Ne možete da osudite obe partije. Ne možete da kažete da smo krivi za ono što se desilo posle toga. Ili su krivi oni koji su prihvatili sporazum Ahtisari-Černomirdin ili oni koji nisu, a ne mogu da budu krivi i oni koji su prihvatili sporazum i oni koji nisu. To što je neko bio zajedno na vlasti, ne znači da je vukao iste poteze. Mi nemamo čega da se stidimo i nama građani Srbije ništa ne zameraju. Apsolutno ništa. Posebno iz perioda kada smo bili na vlasti. Vi ste posle toga došli, otvorili arhive, prečešljali šta smo radili. Da li se iko od nas našao na optuženičkoj klupi? Jeste Branislav Blažić za 12 dresova što je kupio za sirotu decu u jednom selu na teritoriji opštine Kikinda, da mogu da šutiraju loptu. Ali, evo, spreman sam, koliko ga budete osudili, ja ću umesto njega da idem u zatvor. Ja sam u zatvoru bio i za vreme Slobodana Miloševića.
Nadica Momirov, po Poslovniku.
Javljam se po Poslovniku, član 103. Molim sve narodne poslanike da se vrate temi, a tema je izmene i dopune Zakona o budžetskom sistemu. Molim vas da se vratite temi zbog toga što ova priča koju vi sada pričate, da se ne izrazim loše, ovo nadmudrivanje, ova priča o istoriji Srbije, koja nije baš tako slavna, nažalost, neće dovesti do toga da penzioneri dobiju penzije, da studenti dobiju stipendije itd. Molim vas da se vratite temi.
Gospodine Nikoliću, izvolite. Ne znam ko koga moli, ovde nema trećih stvari.
Evo, da bih vas ubedio koliko je bitno da raspravljamo o svemu za šta je nadležna Narodna skupština, pročitaću vam samo dve rečenice iz sporazuma koji je potpisao Vuk Drašković. Jedna: "Imajući u vidu da prisustvo NATO na Balkanu ima za cilj izvođenje operacija podrške miru, koje su ustanovile UN i druge međuvladine organizacije radi podrške održanju mira i stabilnosti u čitavom regionu". Saporazumeli smo se da ih pustimo da rade šta hoće, a na kraju, da biste znali kako demokratski vodite državu, kaže: "Ovaj sporazum (slušaj dobro Krasiću, ti ćeš da pišeš za Ustavni sud) stupa na snagu na dan kada Srbija i Crna Gora obavesti NATO da su ispunjene sve procedure za stupanje na snagu ovog sporazuma (to znači da je ratifikovan sporazum), a primenjivaće se privremeno od dana potpisivanja". Znači, vi ne cenite ni Narodnu skupštinu. Sporazum koji mora da ratifikuje Skupština, predložio bih i Narodnoj skupštini Republike Srbije da se u ovo umeša, a ne samo Skupština Srbije i Crne Gore, ali sporazum koji mora da ratifikuje Narodna skupština, po Ustavu, Skupština Srbije i Crne Gore, vi kažete: privremeno će se primenjivati i pre ratifikacije. Znači, noćas mogu snage NATO pakta da prolaze kroz Srbiju kako im se prohte. Kaže: "Srbija i Crna Gora će utvrđivati realnu cenu za prolazak." Ali to, ako se ne sporazumeju oko cene prolaska, ne može da zadrži operaciju. To ste vi, draga moja gospodo, državotvorci, demokrate, branitelji otadžbine, prihvatili da potpiše Vuk Drašković. Znam zašto ste vi to pustili Vuka Draškovića. Jednog dana neko će da utvrdi da on nema poslovnu sposobnost, a možda će i ova gospođa sa šiškama da utvrdi da nema poslovnu sposobnost i da nije smeo to da potpiše. Šta kažu o ovome Vojislav Koštunica i Boris Tadić? Šta kažu dvojica koji se slikaju sa Solanom i koji valjda stoje iza svih odluka koje Srbija donese? Hajde da počnemo sada o ovome da pričamo, hajde da prekinemo o budžetu, glasajte. Hajde i to da vam uradimo. Glasajte. Vi samo čekate dan za glasanje. Glasajte. Kada ćete o ovome da raspravljate. Da li ste spremni da raspravljate o tome kako smo konačno dospeli pod okupaciju NATO pakta.
Gospodin Petrović, po Poslovniku.
Član 104. Gospodine predsedavajući, dame i gospodo poslanici, nažalost, teme koje nisu na dnevnom redu okupiraju pažnju ovog parlamenta i javnosti. Zbog dve stvari mislim da je bitno da činjenice utvrdimo onakve kakve one jesu. Predsednik Republike je, jer je tema bila da li procedura oko imenovanja i izbora sudija Ustavnog suda se odvija ili ne, predložio dvoje sudija Ustavnog suda. Nadam se da će predsednik ove skupštine staviti to na dnevni red. Pošto smo videli da je predsednik parlamenta tu negde, možda će nas i večeras obavestiti o svojoj nameri kada bi parlament mogao da otvori debatu i da se izjasni o tom pitanju. Druga stvar jeste ovaj sporazum o kome je ovde govoreno dosta, i to jeste važan sporazum i on naravno da je jedna potpuno nova međunarodno-pravna situacija. Ali, mislim da će doći vreme da o tome diskutujemo. Nemam ništa protiv da to bude tačka dnevnog reda, iako je za to izvorno nadležan parlament Srbije i Crne Gore. Ova skupština i u taj parlament šalje delegaciju, tako da ne postoji nijedan razlog da mi o tome ne govorimo. Važno je zbog javnosti, pre svega to poslanici znaju ovde, ma kako da interpretiraju sadržinu sporazuma. Važno je zbogmira javnosti reći da niko ne može, a kad kažem niko mislim na strane vojne trupe niti pojedinačnih država, niti međunarodnih organizacija kao što je NATO pakt, ne može da kroči na teritoriju naše zemlje ukoliko ne dobije za svaki pojedinačni ulazak odobrenje od nadležnih vojnih i državnih vlasti. To su činjenice. Dakle, mogao bi neko pomisliti da evo sada u devet sati bi moglonekakvo oklopno vozilo ili ne znam kakve sve strane vojne sile da uđu na teritoriju Srbije, ne može bez odobrenja nadležnih vlasti. Sporazum stvara pravni okvir da se to desi ili ne desi, izlazim iz ove teme i neću više trošiti vreme na to. Ali je vrlo je važno da imamo svi zajedno dovoljno obzira, brige i pažnje za 110.000 hrabrih naših sunarodnika koji žive na Kosovu i Metohiji, koji su ostali posle 1999. godine, ma šta da se desilo 1999. godine i ma kako ko tumačio kraj bombardovanja koji je zadesio Srbiju. To su sada istorijske činjenice. Imamo mi ovde velike teme kojima se bavimo. Dakle, 110.000 hrabrih ljudi, Srba, drugih nealbanaca, danas živi na Kosovu i Metohiji i oni imaju pravo da od ove države dobiju svaku moguću posrednu ili nemoguću podršku da bi ostali na Kosovu i Metohiji, jer je to interes države Srbije. UN se staraju o redu i miru na Kosovu, UN se staraju, jer one su ovlašćene odlukom Saveta bezbednosti, da kao oružana sila protiv svakog napada, svakog čina kakav je bio u proleće prošle godine dejstvuju. Bilo je nužno stvoriti dobre preduslove da se tamo zadrži, obezbedi i učvrsti sigurnost naših ljudi koji su imali, još jednom da kažem, dovoljno hrabrosti i snage da sve ovo vreme održe prisustvo i države Srbije, između ostalog, na Kosovu i Metohiji.
Po Poslovniku, gospodin Kragović. Izvolite.
Reklamiram povredu Poslovnika, član 104. Želim da ukažem prethodnom govorniku da ne treba da zloupotrebljava 110.000 Srba na Kosovu i Metohiji. Oni su dole hrabri i rešeni da opstanu na prostoru Kosova i Metohije. Hrabri su zato što očekuju da naša vojska i policija jednog dana dođu na Kosovo i Metohiju. Ne samo da im dođu NATO snage iz Beograda, Kraljeva i Kragujevca na Kosovo i Metohiju. Nema potrebe da dolaze oni dole. Na Kosovu i Metohiji su stacionirane međunarodne snage,i NATO snage, i snage svih zemalja Evrope. Postoji, 55.000 vojnika je ušlo i policajaca na Kosovo i Metohiju. Šta je rezultat toga? Jedna crna rupa Evrope. Da li je zavladao mir nakon ulaska međunarodnih snaga?Nije. Da li je zavladao red? Nije. Da li je zavladala sloboda? Nije. Da li je nešto, bilo šta pozitivno, što ima bilo koja civilizovana zemlja, a što može da se kaže da ima na Kosovu? Nema. Koliko je vremena prošlo? Šest godina. Koliko je tom zapadu potrebno da zavede red i mir na prostoru Kosova i Metohije? Šest stotina godina. Onda ćemo čekati i tih 600 godina. Želimo da u Srbiji bude srpska vojska i srpska policija i da se putevima kreće srpska vojska i srpska policija, u nadi da će jednog dana doći na Kosovo i Metohiju. Ne želimo da se kreću snage međunarodne, niti NATO pakta, da bi oni došli da brane nas 110.000 Srba dolena Kosovu i Metohiji. Nemaju potrebe. Oni su dole i oni su zajedno sa nama, ali nas ne brane. Branimo se sami, kako znamo i umemo, goloruki nasuprot organizovanoj terorističkoj organizaciji zvanoj - Oslobodilačka vojska Kosova. Zato vas molim, pričajte o svemu, ali nemojte da pričate da ste dozvolili da međunarodne snage gaze našu teritoriju u cilju zaštite 110.000 Srba na Kosovu i Metohiji. To je laž. Takva stvar ne stoji i ne želim da obmanjujete kako Srbe u Srbiji, tako naročito Srbe na Kosovu i Metohiji. Mi ćemo sami sebe odbraniti. Ne trebaju nam međunarodne snage koje će doći iz Beograda, ponavljam, Kraljeva, Kragujevca, nego nam treba da imamo našu jaku srpsku vojsku i policiju, a vi uništavate srpsku vojsku i policiju i želite da instalirate da u Kraljevu, Kragujevcu, Beogradu, budu međunarodne snage. Sramota. Hvala.
Replika, gospodin Petrović.
Član 104. Poslovnika, replika zbog činjenice i zbog toga šta je realno i stvarno stanje stvari. Želje mogu da budu ovakve i onakve, i mislim da ljudi koji sede u ovom parlamentu, kao i građani Srbije, imaju vrlo slične želje. Ali, želje su jedno, a mogućnosti su drugo. Nisam čuo ni od poslanika SRS da Rezoluciju 1244 i Kumanovski sporazum danas, takve kakve jesu, osporavaju kao pravni okvir stanja na Kosovu i Metohiji. Možemo o tome da mislimo vrlo različito ili da mislimo isto, čak nije ni važno, ali ta dva međunarodna dokumenta vrlo jasno definišu ko ima pravo da kontroliše vojnu silu i prilike na Kosovu i Metohiji. To su posledice. Neću se vraćati danas u istoriju. Nije mi to namera. Isto tako, činjenica je da posle 17. marta ili posle tih tri-čitiri dana strašnih zbivanja prošle godine, upravo su te strane snage KFOR uspele da održe najveći deo naših sunarodnika na KiM. To je činjenica. Vi možete, kao i bilo ko, misliti da to nije tako, ali to je tako. Zbog toga je važno da se obezbedi sigurnost u što većoj meri za 110.000 ljudi koji defakto predstavljaju prisustvo države Srbije na KiM. Govorili smo ovde o atributima državnosti i o teritoriji, o stanovništvu, o efektivnoj vlasti, od svega toga Srbija na KiM danas ima 110.000 ljudi - hrabrih, kojima se divim, za koje mislim zaista da predstavljaju ponos nacije, jer imaju snage da za Evropu, na početku 21. veka, u nenormalnim okolnostima svoju egzistenciju održavaju na KiM. Mislim da je državni interes da tim ljudima pružimo sve što je u našoj moći da bi se njihova bezbednost, a to je najslabiji elemenat njihovog svakodnevnog života, koji nije dobar, vi to znate bolje od mene, uspeo da stabilizuje i da se stvore prilike za poboljšanje tog života, kao i da se stvore prilike da se što više od 220.000 ljudi, koji su raseljeni sa KiM i žive u Srbiji, vrate svojim kućama i dođu do svoje imovine. Hvala.
Zahvaljujem se gospodine Petroviću. Replika, gospodin Kragović, s tim što je Rezolucija obavezala da se spreči i obaveza je da se spreči da ne dođe do 17. marta, zaštititi, jer je posle toga posledica. Izvolite.
Želim ovde da iznesem samo jednu istinu. U zabludi su svi oni koji misle da su međunarodne snage bile faktor opstanka Srba na KiM. Nijedan vojnik, niti policajac bilo koje države na svetu nije sprečio da se iseli nijedna srpska porodica sa KiM. Čak, naprotiv, zalažu se, nude, dele uslove, sredstva, kamione, placeve u Srbiji samo da se Srbin iseli sa KiM. Vi ovde pričate drugu priču, da su to snage koje su uspele da to obezbede. Na Kosovu je hrabar srpski narod, sam žrtvujući sebe i svoje porodice, opstao na KiM, ne zbog toga što je to bila želja bilo francuske vojske, engleske, američke ili bilo koje druge vojske i da su oni tu podršku pružili. To je laž. Nijednog trenutka nisu zaštitili ni jednu jedinu srpsku porodicu. Zar bi od 1999. godine bilo 1.300 kidnapovanih Srba? Zar bi bilo preko 1.500 ubijenih Srba? Zar bi se dogodio 17. mart da želi to međunarodni svet? Zar mislite da su šiptarski teroristi ustali i proizveli 17. mart zato što su toliko jaki? To je bio nalog sa zapada da izazovu taj stampedo kako bi proterali još preostalih 110.000 Srba sa KiM. Nisu oni toliko jaki. Meni je sramotno da pročitam našu štampu. Dozvoljavamo ulazak NATO snaga na teritoriju Srbije zato što se plaše da se Šiptari ponovo ne dignu i ponovo izaberu nemire na Balkanu. Mi veličamo jednu terorističku organizaciju, normalno, treba biti obazriv prema svakom terorizmu, to je zlo protiv koga treba da se borimo. Ne može mene niko da ubedi da mi moramo da popustimo da NATO snage moraju da angažuju svoje snage preko Republike Srbije da dođu i brane Srbe na KiM, a već su stacionirani na prostoru KiM, stacionirani u Bugarskoj, Makedoniji, u svim zemljama u okruženju. Sada je navodni izgovor - pustićemo mi da šetaju druge snage preko naše teritorije, bez obzira da li je to ratifikovano ili ne u Skupštini Srbije ili Skupštini državne zajednice SCG zarad mira Srba i bezbednosti Srba. To je laž i ne želim da se to instrumentalizuje i priča o tome. To je jedna poražavajuća politika našeg trenutnog državnog rukovodstva koje vlada u Srbiji. Samo su priče i floskule da se kao izgovor nađe za njihovu poražavajuću i slugarsku politiku koju vodi ova država prema međunarodnim snagama, a ne da se zaštite Srbi na KiM. Vi Srbe na KiM možete na drugi način da pomognete: da aktivirate budžet, da pomognete Srbima u enklavama da budu što jači, da imaju od čega da žive, da formiraju svoja mini poljoprivredna gazdinstva, mini fabrike, mini postojenja. Ništa od toga se ne ulaže. Da li je došao jedan dinar u zadnje dve godine na KiM od investicija? Nije došao otkako je ova vlada. Mi plaćamo, kaže, učitelja, lekara. Morate da plaćate učitelje, učitelj ne može da uči decu ako ne dobija platu; lekar ne može da radi u domu zdravlja i u medicinskom centru ako nema platu. Pričate oko tekućeg održavanja. Želite da imate Srbe. Želimo da imamo svi Srbe. Želimo da država Srbija bude prisutna na KiM, a izgovor je - samo ćemo plaćati njihove plate, a te plate su kao jako velike, Srbija nema sredstava i načina da izdrži. Nema ni jedan jedini dinar da plasira. A ovde se hvalimo da imamo suficit, da imamo sredstava da posle 48 ili 68 godina, ne znam koliko, Srbija je najzad uspela da stvori tolika sredstva da može da ih prebaci u narednu budžetsku godinu. S jedne strane, nedostaje sredstava. Koliko je odvojeno sredstava za povratak Srba, da se vrate na KiM? To je zanemarljiva cifra. Kako mislite da vratite bilo kog Srbina na bilo koji deo teritorije. Možete na dva načina: jedan je - u pregovorima sa međunarodnom zajednicom, jer je ona dužna da to uradi; drugi način - da Srbija, kao majka, malo odreši kesu, pa da kaže - toj i toj porodici napravićemo kuću u tom i tom mestu, izvolite, vratite se i obezbedite neke uslove za normalan rad. Samo golom pričom, demagogijom ili s tim što ćemo dozvoliti međunarodnim snagama, NATO snagama, da šetaju Srbijom; e, to će zaštititi Srbe, to će omogućiti da se oni vrate. Ne. Niti nas štite, niti nas brane. Samo su nemi posmatrači svega onoga što se dešava na KiM. Nažalost, i država Srbija je nemi posmatrač onoga što se dešava na KiM. Hvala.
Hvala, gospodine Kragoviću. Da li još neko želi reč po članu 38? (Ne.) Na član 39. amandman je podnela poslanik Nataša Jovanović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović. Izvolite, gospođice Jovanović.
Gospodine Anđelkoviću, gospodo poslanici, doduše i nekoliko dama je prisutno, gospođe iz ministarstva, jedna koleginica iz vlasti, čudim vam se kako možete da prihvatite da budete zamorče Predraga Markovića koji je obesmislio rad Narodne skupštine Republike Srbije. Trenutno u sali ima osam poslanika iz vladajuće garniture i to je zaista sramota. Sramota je zbog toga što Skupština Srbije posle 15 godina otkako je obnovljeno višestranačje, a vi ste svedok svih ranijih saziva Skupštine, sada radi u uslovima u kojima apsolutno nijednog predstavnika iz Vlade Republike Srbije ne zanima o čemu se ovde raspravlja. Ne da nas nije udostojio Mlađan Dinkić da se pojavi ovde, nego nam Vlada Republike Srbije nije dala u pisanoj formi, iako je to bila njena poslovnička obaveza, odgovore na podnete amandmane, pa tako ni na ovaj član 39. koji govori o sankcijama, odnosno novčanim kaznama za prekršaje po Zakonu o budžetskom sistemu. Jeste Mlađan Dinkić, ali na brzinu, jednoga dana došao na sednicu Odbora za finansije i izjasnio se kao predstavnik Vlade. Ali, ja nisam član Odbora za finansije i nisu poslanici svi - ni SRS, niti je to moguće, ni oni koji vrše vlast. Odgovora nema zašto se amandman ne prihvata, ako ja u ime poslaničke grupe SRS tražim da ne budu ovako drakonske kazne i ovako drastične kaznene odredbe - i to nove kaznene odredbe, o čemu je mnogo puta govorio, pre svega kolega Krasić, a i drugi poslanici, među njima i predsednici opština, srpski radikali, kada je u pitanju odnos i budući odnos po ovom neverovatnom zakonu, u pravom smislu reči monstruoznom kada su u pitanju budžetski korisnici i ovlašćenjima koja će imati Mlađan Dinkić. Finansijska nesigurnost građana Srbije, to znaju i oni koji prate ovo zasedanje i koji sada vide o čemu se sve ovde govori i pokreću se veoma važna i nacionalna i državna pitanja na koje odgovore prave i mudre državničke jedino ima SRS, sasvim je očigledno i odgovoran odnos prema događajima iz prošlosti i onima koji će da uslede, ta finansijska nesigurnost je toliko prisutna da nema grada u Srbiji, a da ljudi u pravom smislu reči ne jauču zbog činjenice da nemaju od čega da žive. Zaista ne znam koliko su me puta danas, ali više puta, naravno meni to ne smeta, samo što imam reči utehe za te ljude, prozvali oni koji su iz Unije pijačnih prodavaca. Oni koji su doživeli juče i prekjuče da ih aktuelna vlast i tuče na ulici, da ih zlostavlja, samo zbog toga što jasno i glasno poručuju Mlađanu Dinkiću, koji predviđa ovakve neverovatne kazne po članu osnovnog zakona 74, odnosno 39. da su oni socijalna kategorija u našem društvu. Čak 80% tih ljudi su oni koji su ostali bez posla, isterani sa nekom bednom otpremninom, ljudi koji žele sutra da se legalizuju. Oni ne žele da žive u haosu, u jednoj neuređenoj državi. Ovaj zakon i način na koji se ministar ponaša prema njima – ne želeći sa njima da razgovara, ni da ih primi, nikada nijednog predstavnika nije udostojio, u pitanju je armija nezaposlenih, uslovno zaposlenih ljudi, koji prodaju nešto po tezgama – jasno pokazuju da je njegova namera da u represivnom finansijskom maniru ugnjetava sve ljude u Srbiji. I ako je ovaj član 74. osnovnog zakona, odnosno 39. koji se menja nešto što će da doprinese boljitku, onda se vi poslanici koji ćete koliko sutra glasati za ovaj zakon grdno varate. Upozoravam predstavnike vladajućih stranaka, koje su i vladajuće stranke na lokalnom nivou vlasti, da će i ovaj član i član 3. pre svega ovog zakona, i prvi član, produkovati mnogo veću krizu i probleme u jedinicama lokalne samouprave nego što vi to možete da zamislite. I prethodni član 73k zakona, koji se nadovezuje, odnosno deveta je tačka ovog člana koji tražim da se briše, jeste nešto neverovatno. Neverovatno, i to je despotizam krajnje vrste. Ako taj član, odnosno taj stav kaže, ta tačka, da ukoliko nadležni organ lokalne vlasti ne dostavi Ministarstvu izveštaj i akte u skladu sa ovim zakonom, ministar može privremeno obustaviti prenos transfernih sredstava iz budžeta Republike, do momenta dostavljanja traženih izveštaja i akata. Šta onda više da kažete i da poručite i odbornicima, i predsednicima opština i gradova u Srbiji večeras, kada se o tome razgovara ili sutra kada ovaj zakon bude izglasan i stupi na snagu? Da im kažete da neće moći da isplaćuju plate, da neće moći da asfaltiraju ulice, da neće moći da obezbede osnovne životne uslove u jedinici lokalne samouprave. To znači ovaj član. A niste se zapitali, dame i gospodo poslanici, kako je moguće da se opštom hajdučijom, koja je zavladala u Srbiji i u pojedinim beogradskim opštinama, kao što ste videli pokušaj u Surčinu u jednoj kafani, kao što je slučaj u Aranđelovcu, jer je predsednik opštine iz redova SRS, dr Radosav Švabić, izabran ogromnom većinom glasova Aranđelovčana i poverenjem, doživeo kao još dr Dunjić i još neki predstavnici, izvršni nosioci vlasti, da im se zbog kršenja Zakona o lokalnoj samoupravi i zbog nelegitimnih opštinskih veća uskraćuje mogućnost da oni budu nosioci izvršne vlasti, kao što je to predvideo Zakon o lokalnoj samoupravi i da predlažu skupštini opštine opštinske budžete, a sada po tome moraju da snose sankcije. Jer ako vi kažete, a to obuhvata ovaj član 74, odnosno član 39. koji se menja, da nadležni izvršni organ lokalne vlasti utvrđuje predlog budžeta lokalne vlasti, obavezno ga dostavlja lokalnoj skupštini u roku utvrđenom budžetskim kalendarom, kako ćete da reagujete i kako možete takve drakonske kazne da predvidite uopšte i za normalnu situaciju, gde je sve urađeno po demokratskoj proceduri i po Zakonu o lokalnoj samoupravi. Evo, recimo, u slučaju ovakvom kao što je Aranđelovac, gde predsednik opštine, jedan moralan i častan čovek, koji zna da ga je narod izabrao i nije uzurpirao to mesto nosioca izvršne vlasti, ne želi da učestvuje u podmetanjima i u obmanama koje u toj opštini pre svega sprovodi G17, jer ima tri odbornika, i neku Gušićku za predsednika opštinske skupštine, koja je zajedno sa ostalim predstavnicima vlasti, a u tome je najveću odgovornost, odnosno neodgovornost snosio poslanik DSS, bivši predsednik opštine, Radmilo Milošević, zato što je hajdučijom izabrano neko opštinsko veće, koje se sastaje. Nema nikakvo pravo da se sastaje, nema nikakvo pravo ništa da radi i da utvrđuje, oni se pojavljuju umesto predsednika opštine Švabića kao nosioci izvršne vlasti, a i sami znate da je to opštinsko veće samo jedan pomoćni organ, pomoćno telo predsednika opštine i, molim vas, utvrđuju budžet oni, potpuno nelegitimni predstavnici, jer ih nije predložio nosilac izvršne vlasti, što je nesporno utvrđeno i čak to potvrdio u svom dopisu ministar Lončar da je žalba, odnosno prigovor na kršenje zakona od strane predsednika opštine na takvo ponašanje Gušićke, Miloševića i ostalih, uvažen od strane ministra. Vi sad hoćete njega da kaznite, recimo primera radi, zato što on to nije uradio u određenom roku. Kako on to da uradi i sa kim da uradi? Sve da je to tako i da postoji regularna situacija, za razliku od ove hajdučije i ove uzurpacije od strane neke neformalne grupe, kao što je slučaj vajnih članova Opštinskog veća u Aranđelovcu, nemoguće je da se jedinica lokalne samouprave, a samim tim i mesna zajednica i svako javno preduzeće, čiji je osnivač skupština opštine i koji treba da bude javni servis građana na području lokalne samouprave, stavlja pod šapu, odnosno pod nogu, bolje reći, da je gazi kako god hoće Mlađan Dinkić. Još za to da se povećavaju novčane kazne koje su utvrđene 2003. godine i sada se dupliraju, čak i više od toga, pa je ta novčana kazna sa dve do 20.000 dinara, za ove predviđene situacije, kada se ne poštuju odredbe – navela sam samo ova dva slučaja, kada se ne dostavi izveštaj, zamislite, izveštaj nije sačinjen kako treba – ljudi kažnjavaju sa pet do 50.000 dinara. Kao što može uvek da nađe dlaku u jajetu, tako zbog zareza, zbog bilo čega ministar može da kaže, odnosno ministarstvo da taj izveštaj nije u redu i da se vrati. Koliko Ministarstvo finansija i ministar finansija ne vode brigu o jedinicama lokalne samouprave nema većeg primera, evo i u Arnađelovcu i u mnogim drugim gradovima u Srbiji, svuda gde su radikali došli na vlast, nama nije trebao neki eksterni revizor da ga izmišljamo, kao što je ova tačka na sledećem zasedanju, ljudi su poslali dopis, zato što mi ako se izričito protivimo zakonu, onaj koji je izglasanbilo kojom voljom, makar se mi ne slagali, za razliku od ovih nabeđenih legalista, mi poštujemo. Lepo smo tražili da dođe revizor iz Beograda, iz Ministarstva finansija, i da se izvrši presek stanja u budžetu od momenta preuzimanja i u javnim komunalnim preduzećima, čiji je osnivač skupština opštine. Uz dva-tri dopisa predsednika opštine dr Švabića u Aranđelovcu, drugim gradovima u Srbiji, mislite da se neko pojavio iz Ministarstva finansija. Na moje pitanje direktno Mlađanu Dinkiću ovako iz klupe, ne sa skupštinske govornice, gospodine Dinkiću, zašto niste poslali posle mesec dana u tu i tu opštinu, u opštinu Aranđelovac, revizora da se izvrši presek stanja, on je rekao - znate,nemam ljude, a ljudi neće da rade za platu od 18.000 dinara, ili već koliko mi je tada rekao. Je l' to problem ljudi koji su nosioci izvršne vlasti ili je to problem nesposobnog ministra ili ministra koji hoće sada da organizuje upravu za trezor, kod koje se ne zna po ovom članu 73z ili ž, u stvari z, da će imati platu, i kolika će plata biti, i kako će da zasnivaju radni odnos, a ne može da pošalje onoga koji treba da izvrši presek stanja u budžetu. Ovakve drakonske kazne i tako da tlači jedinice lokalne samouprave, to je zaista neverovatno. To nisu presedani. To je zaista jedan despotizam, opet ponavljam, koji je neprimeren svakoj demokratskoj praksi, a naročito u situaciji kada ljudi po zakonu i po Ustavu Republike Srbije izlaze na izbore, snose odgovornost za to što su građani za njih glasali, žele da u interesu građana na način i na program koji su prezentovali vladaju. Oni to neće biti u stanju i građani Srbije u opštinama i gradovima moraju da znaju, od sutra kada se ovaj zakon izglasa, da moraju da računaju na to, i ljudi koji su zaposleni u tim preduzećima, i svi opštinari, da im sledi jedna opšta finansijska nesigurnost, zato što jednim potezom ministra mogu da budu obustavljena sva njihova sredstva.
Zahvaljujem se i na brizi za moje predsedavanje, kao što sam i prošli Poslovnik obarao pred Ustavnim sudom, ali sam ga poštovao. Kad građani moraju da poštuju zakon koji im se ne sviđa, onda smo i mi poslanici obavezni da poštujemo Poslovnik. I kao predsedavajući, a i uvažavajući poslanike koji žele da raspravljaju o ovoj tački, ovde sedim i dok vi želite da raspravljate, imate poslovničku mogućnost. Na član 41. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Ja sam se iznenadio, nisam vas razumeo pošto sam išao, rekli ste da je prihvaćen, ne verujem da je prihvaćen, a evo zbog čega. Moraću da malo dohvatim i ovaj prethodni amandman na član 39. koji se tiče novčanih kazni za prekršaje. Vidite, novčanom kaznom od 5.000 do 50.000 dinara kazniće se odgovorno lice korisnika budžetskih sredstava, odgovorno lice u organizaciji obaveznog socijalnog osiguranja ili drugo odgovorno lice za sledeće prekršaje, pa molim vašu pažnju da vidite šta su to prekršaji. Recimo, tačka 2) - ako ne poštuje odredbe članova 13a i ide dalje. Eksperti, sada ću da vam pročitam šta je napisano u članu 13a. Član 13a - iznos budžetskog suficita i način njegovog raspoređivanja utvrđuje se Zakonom o budžetu Republike, odnosno odlukom o budžetu lokalne vlasti. Šta je tu povreda, ko je izvršilac, kada ga je izvršio, kako ga je izvršio. Ajde, eksperti, izračunajte mi, ko će da kaže gde je tu prekršaj, da li je to neka imperativna norma koja propisuje neko ponašanje i, naravno, onda u skladu sa članom 44. može da prouzrokuje neku sankciju zbog nepoštovanja izričite odredbe. Ovde se ne vidi izričita odredba. Ali, da idemo dalje, vrlo interesantno. Onda se kaže, takođe, dalje ovako - ne poštuje odredbu člana 24. U članu 24. kaže se - ministar dostavlja Vladi nacrt budžeta Republike. Ako je ovo prekršaj, znači da onda ministar odgovara prekršajno ako nije dostavio nacrt budžeta Republike Vladi. Ali, niste vezali za one rokove po budžetskom kalendaru. Hajde da idemo na ovaj poslednji stav koji je promenjen sada u članu 24. koji kaže, vi ste ovde naveli član 24. stav 6, to je taj, sada ćemo i to, ja sam ovo sada napravio malo da bi se napravila veza kako ovi mogu da odgovaraju, a ministar je nedodirljiv. Ako ministar dostavi nešto vladi, vladi nacrt neki, to je neki propust. Međutim, ukoliko nadležni izvršni organ lokalne vlasti, znači opštinsko veće kaže sada ta tačka 6) - nadležni izvršni organ lokalne vlasti utvrdiće predlog budžeta lokalne vlasti i obavezno ga dostavlja lokalnoj skupštini u roku utvrđenom budžetskim kalendarom. Ovde ima neka imperativna naredba, izvršni organ lokalne vlasti dužan je da dostavi itd. ali nema toga. Ovde se jednom deklaracijom konstatuje otprilike kakav je postupak, ali se ne vezuje za kalendar, vezuje se kod lokalne vlasti, ali ne vezuje se kod ministra. Idemo dalje, kaže - ako ne postupi po odredbi člana 73k ovog zakona. Odredba člana 73k glasi - ukoliko nadležni organ lokalne vlasti ne dostavi ministru izveštaje i akte u skladu sa ovim zakonom, ministar može privremeno obustaviti prenos transfernih sredstava iz budžeta republike, do momenta dostavljanja traženih izveštaja i akata. Znači, ukoliko se ne dostavi izveštaj, to je prekršaj, napišite ga. Vi ste ovde napisali, privremeno se obustavlja prenos transfernih sredstava. Što niste stavili u prvom stavu - dužni su da podnose izveštaje itd, pa u drugom stavu, ukoliko ne dostave. Nema, pisala deca. Igrala se deca, igrale se delije. Sada idemo na ovaj član 41. To je prelazna odredba koja je verovatno za neku upotrebu još 15 dana. Taj član 41. glasi - aktom ministra nadležnog za poslove finansija, utvrdiće se rok do koga se mogu vršiti plaćanja sa podračuna korisnika budžetskih sredstava i sredstava organizacija obaveznog socijalnog osiguranja sa kojih se na dan stupanja na snagu ovog zakona vrše plaćanja. Zašto se to određuje aktom ministra, zar se to ne određuje zakonom.? Vi već u sledećoj odredbi kažete - uprava za trezor počeće sa radom 1. avgusta 2005. godine. Pa šta je potrebno, još da se plaća sa nekih podračuna koji se gase, to je nemoguće, ljudi. To što je navedeno u članu 41. je kontradiktorno sa članom 42. Klimajte glavom, ali zašto je potreban akt ministra? Dakle, utvrdiće se rok, on propisuje rok do koga se mogu vršiti plaćanja sa podračuna korisnika budžetskih sredstava. Vi sada menjate plan računa, menjate sve. Otvarate nove podračune, a gde? Kod nove uprave za trezor. Samo sa postojećih koji se gase u trezoru registrujete stanje, prenosite, ukoliko ima nešto da se uplati, isplati, registruje se kao potraživanje i kao dugovanje prenosi i sa novog računa isplaćuje se. Zašto je sada potreban akt opet tog svevišnjeg? Dakle, akt preko zakona. A zašto preko zakona. Jer ako ste rekli u članu 42 - uprava za trezor počeće sa radom 1. avgusta 2005. godine, da ne bude zabune, jer mi smo i na član 41. i 42. podneli amandmane sa zahtevom da se briše, jer smo principijelno protiv ovakve uprave. Ova dva člana su međusobno kontradiktorna. Ovde za svaki slučaj hajde i ministar nešto neka propiše. Šta on može više da propiše? Da li on može da propiše da će uprava za trezor, ukoliko vam prođe ovaj zakon, da počne sa radom 1. septembra. Ne može, jer u zakonu piše 1. avgusta 2005. godine i to vam je za deset dana. Kaže se dalje - odredbe ovog zakona koje se stavljaju van snage, odredbe Zakona o budžetskom sistemu. Pa vi nijednom odlukom niste stavili van snage neku odredbu Zakona o budžetskom sistemu. Vi ste promenili te odredbe. Pošto ste ih promenili u onom izvornom tekstu, neće da postoje. Vi nemate nijednu odredbu kojom se kaže - stavlja se van snage. Šta se stavlja van snage? Kaže se - zakon prestaje da važi, ne kaže se - zakon se stavlja van snage. Ne kaže se - odredba se stavlja van snage, nego prestaje da važi. Sve ste pobrkali, ne znam ko je ovo radio. a dalje, koje se odnose na osnivanje i delokrug uprave za javna plaćanja i Ministarstva finansija i sektora za trezor, primenjivaće se od dana početka rada uprave za trezor, znači, od 1. avgusta. Zašto se vezujete za ove odredbe? Kaže - do početkarada Uprave za Trezor, Uprava za javna plaćanja i Ministarstvo finansija, Sektor za Trezor, u okviru svog delokruga nastaviće da obavljaju poslove utvrđene zakonom i drugim propisima koji važe na dan stupanja na snagu ovog zakona, a koje prema odredbama ovog zakona obavlja Uprava za Trezor. Totalna konfuzija u prelaznim i završnim odredbama. Niti se zna ko pije, nit ko plaća. Potpuno sam siguran da ni vi nemate poverenja u tu novu Upravu za Trezor. Znam da imate veliku svađu u samom ministarstvu oko same ideje stvaranja Uprave za trezor, znam da ćutite svi tamo, trpite ovog što histeriše. Kaže - do početka rada Uprave za trezor, Uprava za javna plaćanja i Minsitarstvo finansija obavljaće poslove koji se ovim zakonom stavljaju u nadležnost Uprave za trezor. Sve izbrkano. Ako ste napravili presek i rekli - Uprava za Trezor počinje sa radom 1. avgusta 2005. godine, sve ste ovo rešili. Onda kažete - ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". Ako se sutra izglasa, prekosutra je stupio na snagu. Ako je prekosutra stupio na snagu, onda izmenjene odredbe više ne postoje. Ako vam je ideja da krenete od 1. avgusta, nikakav problem nije da krenete od 1. avgusta, da u međuvremenu prilagodite taj rad sa odredbama, novoizmenjenim odredbama ovog zakona. Ali, očigledno tu postoje tajni računi i tajni podračuni ,i cela ova ujdurma je oko toga. Fiktivno se napravio suficit, tako što su nekima zavrtane ruke, zato što treba na drugi način da se obezbede sredstva iz inostranstva, sa nekih egzotičnih ostrva, zato što će ta Uprava za trezor postati alfa i omega ukupnog života u Republici Srbiji. Pričate nešto o privrednim tokovima. Vidite i sami da je nepokretnost u Beogradu pala za 20%. Ovi pre vas nasekirali se da ne mogu da se ugrade, da reketiraju neke, pa su izdali građevinske dozvole i upotrebne dozvole iako objekat nije ni započet, pa se pojavio na tržištu veliki broj stanova, ali šta vredi kada nema ko da kupi za neke lokacije. Vidite i sami da svi privrednici sada grabe i beže u inostranstvo da rade nešto. Ovde digli ruke. Zašto? Gde god krenu Mlađan Dinkić, ali ne u funkciji uvođenja reda, nego u funkciji stvaranja novih monopola za njegove Hamoviće, Caneta Žapca, onog Subotića, mafijaša sa cigaretama. Vi saučestvujete u tome. Svi vi sa ove strane saučestvujete u ovome. To je cela poenta, ne teoretska razglabanja da li nam treba trezor ili nam ne treba trezor, kako se realizuje nalog za plaćanje, šta se realizuje itd. Želi čovek da ima banku, da se bavi finansijskim poslovima. On će da obezbedi kamatni prinos na angažovana sredstva da bi popunio budžet, da bi vratio u inostranstvo ili nešto drugo. Manite tu priču. Ne zna on to. On misli ako može sa finansijskom policijom i ovom poreskom policijom da zavrne ruke, da otme, vi u tome saučestvujete. Kaže član 44 - danom početka rada Uprave za trezor, a već ste rekli da će to biti 1. avgust, preuzeće zaposlene i nastaviti da koristi opremu i druga sredstva za rad koja na dan početka rada Uprave za trezor koristi Uprava za javna plaćanja i Ministarstvo finansija, Sektor za trezor. Ta odredba bi mogla da postoji ukoliko se prihvati ova pokvarena operacija formiranja Uprave za trezor. Ona isto anulira član 41.i ove druge članove koji su neprecizni, konfuzni. Videćete i sami, samo će na papiru da krene ta Uprava za trezor 1. avgusta, a kada će faktički da zaživi, kada će da dođe do konsolidovanog računa i kako će na drugi način da se prati. Tek pošto se očiste neki računi i podračuni. Zašto nemamo podatak o broju podračunaa? Zašto nemamo podatak o stanju sredstava na podračunima? Zašto nemamo podatak o akcijama iz Akcijskog fonda koje su prodate, da li su uplaćena sredstva? Jeste saldirali stanje hartija od vrednosti sa kliringom? O čemu pričate? Mi nismo obuhvatili član 40. iz prostog razloga što se odnosi na reviziju. Tu je sada Mlađa dogradio, pošto u 1. i jedinom stavu kaže - privremeno imenovanje eksternih revizora, to je taj vrhunski gde stoji ovo što rekoše za Narodnu skupštinu, a zaboravili član 79. gde su inspektori izgubili ovlašćenja. To su zaboravili da menjaju. U stavu 1. se menja to, pa se odnosi na Republiku, ali dodaje se novi stav koji se odnosi na lokalnu vlast. Kaže - do ustanovljavanja vrhunske eksterne revizorske institucije skupština lokalne vlasti će odlučiti o angažovanju revizora sa odgovarajućim kvalifikacijama za obavljanje eksterne revizije završnog računa budžeta lokalne vlasti. Ta odredba bi mogla nekako da prođe, ali sada vas pitam koja je sankcija ako se ne odredi i ne pristupi reviziji? Da li neko može od ovih eksperata da mi kaže koja će biti sankcija po Zakonu o budžetskom sistemu? Samo da vas podsetim, u članu 74. gde su prekršaji, nigde nema naznake i poziva na član 80. koji reguliše ovu eksternu reviziju. To je ona priča, da li da se podnese završni račun, da li se ne podnese, da li u roku, da li sa revizijom ili bez revizije, ali DOS je zaključio najbolje i da se ne podnosi završni račun i zato 3-4 godine nema završnog računa. Videćete kako će biti i sa drugom tačkom sutrašnjeg dnevnog reda, pošto je Vlada povukla svoj zaključak i svoj predlog, naravno zato što Narodna skupština treba da manifestuje i u tom pogledu svoju nemoć, a onda će ministar Dinkić da kaže - molim vas, vi niste odredili revizora, baš nas briga, mi teramo dalje. Ceo sistem smišljen ne samo da NATO trupe kroz Srbiju. G17 pluszavršava taj posao u finansijama mnogo efikasnije nego bilo koji tenk NATO pakta.
Naravno, Skupština će se sigurno pokazati sposobna i odrediti revizora. Ni vi, ni ja ne sumnjamo u ovu skupštinu. Da li još neka poslanička grupa želi reč? (Ne.) Na član 42. amandman je podneo poslanik Miljko Četrović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Miljko Četrović.
Poštovani narodni poslanici, ovo je vreme već deset do deset, a u ovo vreme, kada je pučem DOS došao na vlast posle 5. oktobra, građani Srbije su bili svedoci mnogo puta da posmatraju snimke dolaska čelnika DOS-a na te čuvene sednice, kada su donosili sudbonosne odluke posle 5. oktobra, u posebnim limuzinama sa obezbeđenjem i kamerama koje su čekale na prilazu neke zgrade, u nekom potkrovlju se sastajali, i te odluke su donošene od 9 uveče pa do1-2 sata noću. Koje je to vreme bilo, takve su bile i mračne odluke i posledice po građane Srbije i državu Srbiju. Večeras ili danas svedoci smo poniženja Narodne skupštine i narodnih poslanika, a kao član Odbora za finansije bio sam prisutan na sednici Odbora kada je u ime Vlade RS ministar Dinkić brzopotezno izgovarao samo da li prihvata ili ne prihvata amandmane koji su uloženi i na Zakon o izemanam i dopunama Zakona o budžetskom sistemu, kao i na rebalans budžeta za 2005. godinu. Celokupna sednica Odbora za finansije, sa preko 60 i više amandmana, završena je za nepunih 15 do 20 minuta. To je odnos ministra i Vlade prema ovom zakonu i zakonu o kome ćemo sutra razgovarati, i amandmanima koji su podneti na taj zakon. Uprava za trezor, jedan od glavnih razloga za izmenu Zakona o budžetskom sistemu, jeste formiranjem ove uprave za trezor i davanje ovakvih ovlašćenja toj upravi, odnosno ministru finansija Dinkiću. Nije bez razloga što je on jutros, u ime Vlade Srbije, došao u Narodnu skupštinu i povukao ovaj predlog daNarodna skupština odredi ovlašćene revizore, da se izvrši revizija budžeta za 2001, 2002, 2003. i 2004. godinu. Izgleda, dok je ova vlada, ova većina koja podržava Vladu, a ovo je vlada DOS plus, neće biti izveštaja o izvršenju budžeta za prethodne godine, niti će biti revizije tih budžeta. Na jednoj od sednica Odbora za finansije sam postavio pitanje ministru Dinkiću - šta je sa budžetskom inspekcijom, ko kontroliše trošenje i raspolaganje sredstava kada je u pitanju budžet Republike Srbije i kada su u pitanju sredstva u lokalnim budžetima? On mi je odgovorio da budžetska inspekcija ima samo 12 zaposlenih i da nema teoretskih mogućnosti da ona vrši kontrolu i budžeta Republike Srbije i budžeta lokalnih samouprava. Znači, u tom delu nema nikakve kontrole. Ali, zato je ministar Dinkić i G17 imao sluha da ovakvim izmenama zakona, kroz polovinu odredbi ovih izmena zakona, predvidi ovu upravu za trezor i ovlašćenja koja će ta uprava imati i on kao ministar. Pošto sam dugo radio u banci, ovo me podseća na neko prošlo vreme i interne banke. Te interne banke su poslovale u okviru velikih sistema, čak su postojale i u okviru javnih preduzeća. Imale su svoje dobre strane, ali kako je vreme prolazilo, pretvorile su se u svoju suprotnost. To su bile parabanke, a ovo je interna banka u okviru Ministarstva finansija, kojom će direktno upravljati i rukovoditi G17 plus. Nema ovde šefa poslaničke grupe Albijanića. Moram da pročitam član 42. i da, pošto imam preko 30 godina skromnog pravničnog znanja i staža, da mi protumači odredbe člana 42, da li su logične i da li se mogu primeniti. Član 42: "Uprava za trezor počeće sa radom 1. avgusta 2005. godine. Odredbe ovog zakona kojima se stavljaju van snage odredbe Zakona o budžetskom sistemu ("Službeni glasnik RS", broj 9/02 i 87/02 - u daljem tekstu: zakon), a koje se odnose na osnivanje i delokrug Uprave za javna plaćanja i Ministarstva finansija – Sektora za trezor primenjivaće se od dana početka rada Uprave za trezor." Ovde ću stati. Odredbe koje se stavljaju van snage ovim zakonom, koji stupa na snagu 1. avgusta, primenjivaće se od dana početka rada Uprave za trezor. Da li je moguće da se primenjuju odredbe koje se stavljaju van snage. Član 46. kaže: "Ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja". Stav 2. ovog člana: "Do početka rada Uprave za trezor, Uprava za javna plaćanja i Ministarstvo finansija - Sektor za trezor, u okviru svog delokruga, nastaviće da obavljaju poslove utvrđene Zakonom i drugim propisima koji važe na dan stupanja na snagu ovog zakona, a koje prema odredbama ovog zakona obavlja Uprava za trezor". Stav 3. ovog člana: "Do početka rada uprave za trezor, Uprava za javna plaćanja i Ministarstvo finansija - Sektor za trezor, obavljaće i poslove koji se ovim zakonom stavljaju u nadležnost Uprave za trezor". Ovakve odredbe člana 42. ne bi jedan početnik koji je završio pravni fakultet napisao, jer se ne mogu primeniti i stavovi su suprotni, pogotovo imajući u vidu stav 1. ovog i član 46. zakona. Moram da se vratim i kratko ću reći da šef poslaničke grupe Albijanić nije razumeo ili nije hteo da razume zašto sam pominjao putovanje ministra Dinkića u Japan, sa predsednikom FK "Crvena Zvezda" Stojkovićem, i onaj predlog koji sam dao, da i on učestvuje u tom putovanju sa ulogom koju treba tamo da ima. Ništa slučajno se ne događa u životu, pa ni slučajno ministar Dinkić ne putuje sa Stojkovićem u Japan, ne radi stvaranja nekih finansijskih i privrednih veza sa Japanom, i da se nešto u pozitivnom smislu dogodi državi Srbiji i srpskom narodu. Taj put je smišljen sa jednim jedinim ciljem. U skorijem vremenu, a to se već najavljuje više meseci, sledi donošenje zakona o sportu, odnosno o privatizaciji sportskih društava i sportskih klubova. Sportsko društvo "Crvena Zvezda", sa fudbalskim klubom, veliki je zalogaj oko koga je počela mnogo ranije borba onih koji će ga privatizovati, odnosno oteti od tih koji su taj klub stvarali i od države Srbije. U tom cilju je putovanje Dinkića sa Stojkovićem, jer sad je borba određenih mafijaških krugova ko će oteti Zvezdu, ko će Partizan i ko će ići po hijerarhiji, prema snazi tih mafijaških lobija koji su već zavladali Srbijom. Ti mafijaški lobiji, faktički, opredeljuju i predloge ministra Dinkića, njegovu aktivnost, rad cele stranke koja se zove G17 plus, ali nažalost građana Srbije, države Srbije i rad ovakve vlade koju vodi Vojislav Koštunica. To je suština ovoga što sam hteo da kažem. Sutra ću biti u prilici da govorim o amandmanima na rebalans budžeta, ali verovatno neće biti ovde ministar Dinkić, pa ću mu izneti razloge zašto se opredelio on i G17 da Komercijalna banka ostane kao jedinca državna banka.
Da li još neko želi o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 43. amandman je podnela poslanik Nataša Jovanović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, vi koliko vas je ostalo da čuje ove završne argumente za neprihvatanje ovog zakona, član 43. kaže da "danom početka Uprave za trezor prestaje sa radom Uprava za javna plaćanja". Dakle, ova veća centralizacija osnivanjem Uprave za trezor, odnosno objedinjavanjem, zameniće ovu Đelićevu Upravu za javna plaćanja, a do dana početka rada Uprave za trezor, ministar nadležan za poslove finansija uskladiće sa ovim zakonom pravilnik o unutrašnjoj organizaciji i sistematizaciji radnih mesta u Ministarstvu finansija. Međutim, ovaj drugi stav nije nešto što je iznenađujuće, u smislu da je to neko ograničenje samo do dana početka rada Uprave za trezor, da ministar ima takva ovlašćenja. Ne, on će ih imati ubuduće, jer on će da bude supervizor nad Upravom za trezor, koja se osniva i protiv čijeg osnivanja je SRS. Iz argumenata koje vam mi iznosimo neprekidno 12 sati, po amandmanima, sa jednom pauzom od sat vremena, uz još razgovor o drugim temama važnim za državu i narod, koje su ovde pokrenute usput, sve je ekonomske teorije, videćete sutra i kad budemo raspravljali o budžetskom rebalansu, ministar Dinkić, koji je magistar ekonomskih nauka, srušio. I tzv. teoriju o Bermudskom trouglu, koja govori o količini novca, sa jedne strane, pa onda o kreditima koji se očekuju od te količine novca da se plasira, pa do javnih finansija, odnosno do onih koji potražuju te kredite, odnosno tu količinu novca koja sve to, ta tri segmenta po toj bermudskoj ekonomskoj teoriji, moraju da se svedu u jedan okvir. On je praktično i ovim zakonom i o budžetskom sistemu pre svega, jer to je ključ javnih finansija i na nivou Republike i na nivou lokalne samouprave, pa preko rebalansa budžeta sve rešio jednim potezom, da li zbog samohvalisanja, što je mislim osnovni motiv ovako lične prirode, videla sam i način na koji je on izlagao preko dva sata i govorio o rebalansu izmenama ovog zakona, a pre svega zbog toga što ima neograničenu moć u ovom trenutku, i po funkciji koju vrši kao upravljač finansijama u ovoj zemlji, zato što je to tako u njegovoj prirodi da mora da bude neprikosnoven, to znaju i poslanici koji ga podržavaju, i iz svih stranaka, čak i poslanici koji pripadaju njegovoj političkoj stranci, ali to nije dobro. Nije dobro zato što će dolaskom sledeće vlasti, a verujem da će to biti radikalska vlast, ali neka narod o tome odluči, i mi imamo veoma spremne kadrove za sva ministarska mesta, a naročito nam je važno Ministarstvo finansija, zato što očekujemo da neće biti tako negativan odijum javnosti, kao što je prema Dinkiću, prema radikalskom ministru, zato što pre svega taj čovek, odnosno ta osoba neće biti, bez obzira kog je roda, ni arogantna, niti će se na takav način odnositi prema onima koji su korisnici budžetskih sredstava. Onda ćemo, a to vam otvoreno kažem, morati da menjamo ovaj zakon, zato što on nije čak ni zakon koji ste vi dobilikao preporuku EU, odnosno MMF, jer preslikan zakon u gotovo integralnoj verziji je onaj koji je usvojen dok je Božidar Đelić bio ministar. Mi smo kategorično bili protiv njega i onda je on tamo naveo te sada za neke davne, ali ipak je to bilo ne tako davno, 2002, 2003. godine, kako će u tri faze da se reforma finansijskog sektora sprovodi i Uprava za javna plaćanja je osnovana i izmešten platni promet, ukinut je SDK. Sada dolazimo do ovog člana 43, odnosno do završnice kada počinje da radi Uprava za trezor, šta će da koristi, koju opremu, koja sredstva i kada će ovaj zakon da stupi na snagu. U svim ovim diskusijama koje su pred vama vodili poslanici SRS i pred srpskom javnošću, mogli ste ako ste želeli da vidite da je neprikosnovena u finansijskom smislu, jer politička moć Mlađana Dinkića i stranke kojoj on pripada je apsolutno nikakva, ispod svakog cenzusa i zanemarljiva, ali u finansijskom smislu na način na koji on to sada može da koristi, apsolutno neograničena i mi se izričito borimo protiv toga. Jer, i po sadašnjim pozitivnim zakonskim normama njegovo ponašanje negativno uticalo na rad finansijskih institucija u našoj zemlji, na lokalnu samoupravu, na sve one koji žele da koriste novac od poreza koje izdvajaju iz svojih džepova sa teškom mukom. Kada budemo krenuli, jer to je osnov da bi se napravio i budžet i ovaj zakon, kao da mi ranije nismo mogli da pravimo budžete. Sami znate, u vremenu dok je SRS bila na vlasti, čak i pre toga, postojali su finansijski stručnjaci, profesori na ekonomskim fakultetima, ekonomski stručnjaci, koji su vršili balansiranje prihodne i rashodne strane, ali na način na koji je to Dinkić zamislio, a usklađujući to sa Zakonom o budžetskom sistemom, videćete da postoji jedna velika praznina zbog toga što budžet nije uravnotežen i da je puka hvala o budžetskom suficitu jedna prazna priča. On samim tim i ovakvim zakonom i kroz to lažno prikazivanje suficita, a o čemu ćemo da nastavimo da pričamo sutra, otvara široki front i širi lepezu neprijatelja. Ko su njegovi neprijatelji, mislim figurativno rečeno. Svi budžetski korisnici i oni koji vape, i deca, i poljoprivrednici, i penzioneri, i nezaposleni, svi oni koji žele kredite, koji žele da se ispune sva ta obećanja. Nije dobro što je ovakav zakon, nije dobro što je Uprava za trezor sa ovakvim ovlašćenjima, a najgore od svega je što se u svojoj bahatosti, u maniru koji je njegu svojstven, ministar finansija uopšte nije pojavio pred poslanicima da čuje jedan jedini argument za brisanje ovih članova. Zapitali su se predstavnici njegove stranke i oni koji ga podržavaju slepo, ne videći da smo mi u pravu i da su argumenti koje iznosimo i iz iskustva ljudi, i iz struke, i pre svega zbog toga što je ceo finansijski sektor loše uređen od Đelićevog vremena, pa naovamo, želeli su da pokažu javnosti i vama da dokažu da su u pravu poslanici na način na koji je to bilo jedino moguće, da se briše. Da se briše zakon koji je veoma loš. Ne samo da nisu u pitanju retrogradni motivi, kako je to neko želeo da predstavi nego je budžetska ravnoteža i upravljanje javnim finansijama mnogo sprovodljivija i mnogo je bolje da se to radi na način po ranijim zakonima uz neke dorade i uz izmene koje su mogle da postoje, nego što je to bilo izglasavanje pre svega Zakona o budžetskom sistemu 2002. odnosno 2003. godine, a sada izmenama i dopunama tog Đelićevog zakona, odnosno još radikalnijim merama u smislu finansijskog monopola koji je dat u ruke jednom čoveku.Hvala vam.
Hvala gospođice Jovanović. Da li još neko želi o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Radovanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman narodnog poslanika SRS, koleginice Nataše Jovanović, da se član 43. Predloga zakona briše je opravdan iz više razloga. Njih je uglavnom Nataša Jovanović pomenula, ali pomenuću i ja neke razloge za koje smatramo mi u poslaničkoj grupi SRS da je potrebno da se, kao i ceo ovaj zakon i ovaj član 43. Predloga zakona, briše. Ovde u stavu 2. članu 43. Predloga zakona stoji da do dana početka rada uprave za trezor, ministar nadležan za poslove finansija uskladiće sa predlogom zakona pravilnik o unutrašnjoj organizaciji i sistematizaciji radnih mesta u Ministarstvu finansija. Ovim predlogom zakona predviđen je trezor lokalne vlasti. Kako će lokalna vlast, u skladu sa ovim predlogom zakona, jer nijedan drugi zakon ne reguliše materiju trezora lokalne vlasti, osim ovog predloga zakona, koji ćete verovatno vašom poslaničkom većinom da usvojite u danu za glasanje. Kako će ona lokalna vlast, vezana za trezor, da uskladi svoja akta i do kog roka, koja tretiraju ovu materiju? Da li, u ovom smislu, možete da se pozivate na analogiju i da li ona postoji, to nije dovoljno jasno. Lično smatram da tu nema analogije i ne možete pravnom analogijom da se povezujete i pozivate kod uređenja ove iste materije kada se radi o trezoru lokalne vlasti. Ne znam zašto vam se toliko žuri, pogotovu kada u članu 46, zadnjem članu, kažete da ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja. Pravilo je vakacio legis, da stupa na snagu svaki zakon osmog dana po danu objavljivanja, pogotovu što nećete možda mnogo imati vremena da završimo raspravi o ovom Predlogu zakona večeras, da izglasate u danu za glasanje, da ga objavite, da stupi na snagu, pa da ministar finansija do 1. avgusta donese pravilnik o unutrašnjoj organizaciji i sitematizaciji radnih mesta, a posebna je priča za trezor lokalne vlasti. Ono što je bitno za lokalnu vlast, a to je već razmatrano prilikom rasprave o jednom ranijem amandmanu, kako mogu u lokalnoj samoupravi da trpe sankcije po dva osnova i da se odgovorna lista kazne po povećanom predlogu iznosa od pet do 50.000, za razliku od ranije novčane kazne od dve do 20.000, i u svemu tome da ministar, nadležan za poslove finansija, uskrati, odnosno obustavi prenos transfernih sredstava iz budžeta Republike Srbije do momenta dostavljanja određenih akata ka Ministarstvu finansija. Naravno, ovde se uvodi dodatna finansijska disciplina, s jedne strane. A sa druge strane, nema velikih finansijskih tokova, nema proizvodnje i sve je stalo, svuda je problematično, ljudi teško žive. Postoji socijalna beda i ekonomska kriza. Ovom prilikom, hoću još nešto da napomenem. Više puta sam za ovom govornicom, a i danas, pomenuo da Sajentološka sekta je uveliko ušla u naš finansijski sistem. Žao mi je što su pojedini poslanici iz G17 plus mene razumeli, ili sam nespretno rekao, u šta ne verujem, kada sam pomenuo i sada kada pominjem sajentologiju, isključivo je vežem za Miroljuba Labusa i za informacije koje su se pojavile jula 2004. godine na internet adresi, upravo ove sajentološke sekte, gde su oni objavili da je Miroljub Labus, istaknuti član sajentologije. Znači, isključivo vezuje sajantologiju sa fijnansijskim tokovima preko Miroljuba Labusa, a ni za jednog drugog, niti iz G17 plus, niti poslanike iz G17 plus, niti za nekog građanina u Republici Srbiji. Zato da pojasnim ovaj nesporazum, zato što su se poslanici G17 plus, ne verujem da su se ljutili s razlogom, jedino je moguće da sam nespretno rekao. To je ta istina. Čak je i Sajentološka sekta objavila na internet adresi ovu informaciju. Ona nosi naziv: n.w.ikipedia.org. Možete da proverite, ako još stoji na toj internet adresi. Još nešto, ako imam vremena, gospodine predsedniče, dosta je bilo reči o sporazumu koji je potpisao Vuk Drašković. Ja sam to danas u raspravi o pojedinim amandmanima napomenuo, da NATO vojska dolazi u Srbiju i koristi naše saobraćajnice, puteve i uživa potpun krivično-pravni imunitet. Navešću samo da se u prvoj godini u Makedoniji, zahvaljujući NATO vojnicima, desilo 140 saobraćajnih udesa, od toga 10 smrtnih slučajeva, poginulo je 10 ljudi, ali markantan je jedan slučaj kada je u avgustu 1999. godine norveški kapetan Vesli Adon Kristijan skrivio sudar, u kome je poginuo makedonski ministar Radovan Stojanovski, njegova žena, ćerka i vozač. Da ne pominjem ostale slučajeve, kada je u januaru 2000. godine ubijena i silovana jedna albanska devojčica, nedaleko od Vitine na Kosmetu. Utvrđeno je da je to američki pripadnik KFOR-a, koji je kasnije prebačen u Manhajm u Nemačku. Mi samo da molimo Boga, nemamo drugog rešenja, s obzirom da ste potpisali na ovaj način protivustavnu kapitulaciju, Vuk Drašković neposredno, verovatno uz saglasnost Vojislava Koštunice, predsednika Vlade, kažem, verovatno, naravno nisam siguran, i predsednika Republike Borisa Tadića. Nastaće za nas još crnji dani nego što su do sada bili.
Hvala. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Hvala. Na član 44. amandman je podneo poslanik Veroljub Arsić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, polako privodimo kraju razmatranje ovog nakaradnog Predloga nakaradnog zakona. Dolazimo još do jedne suštine, pored onoga što hoće ministar Dinkić da stavi šapu na sve što miriše na novac u državi Srbiji, član 44, a vezan je i za član 43, pa da ga pročitam: "Danom početaka rada, Uprava za trezor preuzeće zaposlene i nastaviti da koristi opremu i druga sredstva za rad koje na dan početka rada Uprave za trezor koristi Uprava za javna plaćanja i Ministarstvo finansija - sektor za trezor". Zašto je vezano za član 43? "Danom početka rada Uprave za trezor prestaje sa radom Uprava za javna plaćanja. Do dana početka rada Uprave za trezor, ministar nadležan za poslove finansija uskladiće sa ovim zakonom Pravilnik o unutrašnjoj organizaciji i sistematizaciji radnih mesta u Ministarstvu finansija". Sada dolazimo do toga, ostalo je možda još nešto kadrova neraspoređenih ili neadekvatno raspoređenih u G17. Oni koji su lepili plakate, bili na tribinama, sada ministar mora da ih smesti. Gde će ih smestiti nego upravo u Upravu za trezor. Dame i gospodo narodni poslanici, sve fabrike, čak i ove što pomalo rade, jedna za drugom se gase, rastu nam agencije, uprave. Tu je produktivnost izuzetno velika, potroše se po dve olovke i smeštaju se svoji ljudi. Posle sledećih parlamentarnih izbora, a nadam se da će uskoro doći, znam gde će biti smešten ministar finansija, ostaje vama da nagađate.
Da li još neko želi reč o istom amandmanu? (Ne.) Hvala. Na član 45. amandman je podneo poslanik Miljko Četrović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Hvala. Na član 46. amandman, po suštini u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Zoran Krasić i Jovan Todorović.Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor predlaže da se amandman odbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite, gospodine Krasiću. Samo da obavestim poslanike, ovo je poslednji amandman koji razmatramo večeras.
Član 46. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu glasi: "Ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". U ovom predlogu zakona navedeni su neki razlozi zbog kojih predlagač smatra da ovaj zakon treba da stupi ranije u odnosu na odredbu Ustava kojom je propisano da zakoni stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku". Neću da ulazim u opravdanost ovih razloga, jer bez obzira da li ti razlozi postoje ili ne,zadovoljena je samo forma da se makar jedna rečenica navede ispod ovakvog jednog naslova. Želim da ukažem, žao mi je ovde nema poslanika G17 plus, tu je predsednik, zamolio bih vas da podsetite Miroljuba Labusa onih godina kada je bio savezni poslanik u Veću građana Savezne skupštine. Zamolio bih, takođe, i poslanike DSS-a da podsete svog poslanika u to vreme, Vladetu Jankovića. Zamolio bih i poslanike SPS-a da podsete i Zorana Anđelkovića, i Milomira Minića i druge poslanike koji su, takođe, bili poslanici u Veću građana Savezne skupštine. Da dalje ne nabrajam, sve vas podsećam na nešto što je jedno od osnovnih načela budžetskog sistema, a to je da se zakoni, slični ovome o budžetskom sistemu, znači - propisi materijalne prirode kojima se definiše javna potrošnja, javni prihodi i javni rashodi, mogu menjati, ali da oni, po pravilu, stupaju na snagu tek naredne budžetske godine. To je standard koji obezbeđuje stabilnost javnih finansija, jer sa promenama u javnim finansijama potreban je neuporedivo duži rok da bi se svi oni koji su dužni da primene taj propis upoznali. To znači da ukoliko se većina u ovoj skupštini i Vlada Republike Srbije opredele na jednu ovakvu izmenu, nema razloga da taj zakon stupa narednog dana od dana objavljivanja, već osmog dana od dana objavljivanja, a prvi sledeći budžet koji se bude radio u skladu sa izmenjenim odredbama Zakona o budžetskom sistemu može biti samo budžet za 2006. godinu. To je bio standard odavno, to je međunarodni standard da se u toku budžetske godine ne menjaju propisi koji se tiču javne potrošnje, javnih prihoda i javnih rashoda, kako bi se obezbedila stabilnost budžetskog sistema na jedan duži rok i da praktično ove promene tek mogu sledeće godine da stupe na snagu. Ovde se ide obrnutim redom, pa se potencira da je zbog potrebe rebalansa budžeta za 2005. godinu potrebno da se promeni osnovni Zakon o budžetskom sistemu, pa se menja bukvalno rečeno logika. Iz jednog zakona o budžetu koji je izvršni propis i potrebe Vlade, kako je ona to smislila, menja se sistemski propis u budžetskom sistemu i zato se obezbeđuje da on stupi na snagu mnogo ranije nego što je to propisano Ustavom Republike Srbije. I ova činjenica pokazuje da se manipuliše sa tajnim srestvima, sa tajnim računima, sa vrlo opasnim stvarima u budžetskoj potrošnji Republike Srbije, jer da je sve normalno i da je neko planirao rebalans budžeta u 2005. godini, verovatno bi ovaj zakon o budžetskom sistemu daleko ranije bio na dnevnom redu sa ovim i ovakvim promenama kakve se nude. Ovde se plovi u mutnom, na brzinu, da se iskoristi ova prilika godišnjih odmora, ove medijske halabuke koja je stvorena, usmeravanja pažnje javnosti na druga vrlo značajna pitanja, i da se u nekoj relativnoj tišini završi ovaj prljav posao. Podsetite i Labusa i ove druge koji su bili poslanici u Saveznoj skupštini, ovo što vam sada pričam, to su oni pričali godinama u Saveznoj skupštini, i protivili se promenama Zakona o finansiranju sa SRJ i izmenama budžeta SRJ, pa mogu da vam kažem i po godinama 2004, 2005. i 2006. Na bazi ovoga što sam rekao može da se zaključi da ne samo da je povređen standard koji se primenjuje u budžetskom sistemu, nego da je porušeno i ono što se zove demokratska procedura, da je porušeno i ono što znači poštovanje demokratskih principa, sve je poništeno i sve su oni, glasnogovornici iz 1994, 1995, 1996. i nadalje, zaboravili, jer je u pitanju veliki ogroman, zašto ne reći, i lični interes onih ljudi koji su osmislili ovaj sistem, i da se na ovaj način i ovako brzo menja ovaj sistemski propis. Da zaključim, ako ste hteli da menjate propis, menjajte ga, ali u skladu sa promenama tek može da se radi budžet za 2006. godinu. Pre toga je nemoguće da se ove odredbe primene. Vi ste napravili svojevrsnu inverziju, išli ste na predlog izmena i dopuna budžeta kako vama odgovara, napravili ga, pa onda hajde da se vratimo unazad da vidimo šta treba da se promeni uosnovnom Zakonu o budžetskom sistemu. Sve to ukazuje da će ovo biti vrlo nečasna rabota, i ovo malo poslanika koji su ovde upozoravam, obavestite vaše predsednike poslaničkih klubova, obavestite predsednike vaših stranaka, obavestite ljude u vašim strankama koji se nešto malo razumeju u ove stvari, obavestite javnost Srbije, obavestite sve redom šta se priprema, šta nam sledi do kraja ove budžetske godine. Zapamtite na samom kraju. Verujte, decembra ove godine i januara sledeće godini svi ima da se ograđuju i od ovog zakona o budžetskom sistemu i od zakona o rebalansu budžeta za 2005. godinu. Kao što sam vas i ranije podsećao šta neminovno sledi i ovu priliku koristim da vas obavestim, a vi imajte ovo u vidu prilikom odlučivanja o amandmanima SRS.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Izvolite, gospodine Baraliću. Koristim priliku da sve zamolim da se ne raspitujete kod svojih stranačkih šefova, već da ono što je svima dostupno uradite da pročitate Ustav. To je časna rabota, kako bi rekao gospodin Krasić. Član 120. jasno kaže - zakon, drugi propisi ili opšti akti stupa na snagu najranije osmog dana od dana objavljiavnja, osim ako iz naročito opravdanih razloga nije predviđeno da ranije stupi na snagu, a o takvim razlozima će odlučiti ova Narodna skupština u kojoj sede svi poslanici koje su građani birali. Izvolite, gospodine Baraliću.
Dobro ti veče Srbijo, što bi rekli. Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, jasna je ova korelacija izvršnog i sistemskog propisa, i razumem o čemu ovde govori gospodin Krasić i u to u izvesnoj meri podržavam, kao što podržavam i princip da se ovo o čemu govorim gospodin predsednik, da akta koja se usvajaju u Narodnoj skupštini kad god je to moguće osmog dana, odnosno da stupaju na snagu osmog dana od dana objavljivanja, zato što akta koja mi ovde usvajamo proizvode posledice. Oni na koje se ta akta odnose treba da imaju dovoljno vremena da se pripreme, da prihvate novo rešenje, novi zakon, ako je zakon u pitanju ili neki drugi akt, ako je on u pitanju. Mi ovde donosimo izmene i dopune dva zakona, a oni se odnose na lokalne samouprave, na skupštine gradova autonomnih pokrajina. Pošto se radi o konsolidovanom računu, onda se odnosi na fondove. To bi bilo obrazloženje zašto bi bilo važno i tako sam i razumeo našeg kolegu Jocu Todorovića, koji je u istovetnom tekstu kao i gospodin Krasić podneo ovaj amandman, gospodin Jovan Todorović i mi iz SPS, zato što to jeste princip, pri čemu ne bih tako dramatično branio tu poziciju, ukoliko bi mi neko objasnio zbog čega je neophodno da izmene i dopune ova dva zakona stupe na snagu danom objavljivanja, iako želim da kažem, voleo bih kada bi to bili izuzetci, kada to ne bi bila praksa. Mi ponekad umemo da tako upravo završimo zakon i da kažemo da stupa na snagu danom objavljivanja, a to nije dobro. Znači, ostavljamo utisak da nešto radim u iznudici, da smo pod izvesnom presijom nekoga ili nečega, da smo se negde preračunali itd, ali nisu ovo ključni amandmani od kojih bi mogla zavisiti sudbina zakona. Dakle, principijelno se zalažemo da sva akta koja Skupština usvaja imaju važnost osam dana od dana objavljivanja i mislim da tome malo ko može da prigovori, ali naravno izuzetak i postoji zbog toga da se ponekad obezbedi drugačije funkcionisanje, s tim što još jednom molim sve kolege da to ne postane praksa. To se nama ovde dešava. Ako analiziramo razne zakone koje smo donosili i druga akta, videćemo da je toga bilo. Po mom shvatanju, više nego što je bilo potrebno. Hvala lepo.
Hvala vama, gospodine Baraliću. Izvolite, gospodine Krasiću.
Ovo je, gospodine Markoviću, replika na ono što ste vi dali kao opasku. Prvo je nekorektno da komentarišete dok prolazim, jer od vas nisam tražio ni povredu Poslovnika, niti da date pouku poslanicima, to je prva stvar. Druga stvar, vi ste izokrenuli ono što sam rekao. Ja sam rekao da formalno-pravno je dovoljno samo da se u obrazloženju navede naslov, razlozi i da se navede jedna rečenica i da to formalno-pravno predstavlja pokriće u skladu sa Ustavom, ali da je suštinski u suprotnosti sa nečim što se zovu standardi. Vi težite ka tim standardima. Samo da vas podsetim da je to standard te Evrope kojoj vi težite, a vi na ovaj način, ne vi konkretno, nego, pre svega, Vlada na ovaj način se suprotstava toj Evropi gde vi idete. Radi vaše pažnje, moram da vam ukažem i na sledeću stvar. Kako je onda moguće da nam se istog dana dostavljaju zakon o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu i zakon o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2005. godinu, jer u vreme kada su ta dva akta dostavljena, zakon o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu nije mogao da se radi na bazi Predloga zakona o izmenama Zakona o budžetskom sistemu, nego samo na bazi važećeg Zakona o budžetskom sistemu u tom trenutku. Hoću da vam kažem da taj problem ne možete da rešite. Ne možete da ga rešite ni apelom, ni na taj način što ćete da zažmurite i da kažete, dobro, nešto smo malo prekoračili, ali postoji neki opravdani interes. Za ovo što vam tvrdim ne postoji, nije dozvoljeno da postoji opravdani interes. Onog dana kada ste nam dostavili Predlog zakona o rebalansu budžeta za 2005. godinu, on je morao da bude urađen u skladu sa tada važećim tekstom Zakona o budžetskom sistemu. Vi ste ga uradili u skladu sa Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu. Vi ćete imati situaciju da se istog dana u okviru tačke 1. glasa o izmenama Zakona o budžetskom sistemu, kao i o tački 2. zakon o izmenama budžeta za 2005. godinu, koji je napravljen ne u roku od pet minuta između dva glasanja, nego napravljen nekoliko desetina dana pre toga, kada nije postojao izmenjeni Zakon o budžetskom sistemu, već onaj Đelićev zakon. To je nemoguće da se otkloni, taj nedostatak je nemoguće otkloniti. Zbog toga, između ostalog, važi ovaj standard, ako se menja opšti propis, sistemski propis koji definiše javnu potrošnju, ta njegova izmena mora da se uvaži tek za sledeću budžetsku godinu. Ne može u toku jedne budžetske godine, kada se menja sistemski zakon, da se odmah ta promena ugradi preko rebalansa budžeta. Taj nedostatak nećete da otklonite ni citiranjem, ni izokretanjem onoga što sam rekao, niti tumačenjem člana 120, a pogotovu ne ako krenete da čitate član 69. Ustava Republike Srbije. On govori o tome da je neophodno, prilikom donošenja svakog zakona, da onaj ko donosi zakon kaže gde su obezbeđena sredstva, ko ih je obezbedio. Ovo je nemoguće što radite. Ne sporim vama kao većini da možete da pregazite sve što god hoćete, pa vi ćete to da uradite, to znam, ali ja ovo zbog javnosti. Naročito zbog javnosti upozoravam kakav je bio Labus pre 12 godina, pre 10 godina, a kakav je danas. Kakvi su poslanici bili iz SPS pre 10-15 godina kada su bili na vlasti, jer oni su to prihvatali, nisu ni oni hteli to na brzinu da rade. Ugledao sam čak i jednog poslanika iz DSS, pošto je bio jedini u to vreme u Veću građana Savezne skupštine, koji je takođe zastupao ovaj princip koji zastupam. Sada, kada ste došli na vlast, ne važi nijedan princip. Kažite gde ste pravi.
Hvala, gospodine Krasiću. Nisam shvatio repliku, jer ni na jedan način nisam komentarisao ovaj deo vašeg izlaganja, već sam u okviru svoje obaveze da Skupštinu vodim po Poslovniku, a član 27. kaže - predsedava. U okviru toga sam pozvao poslanike da se ne raspituju kod svojih stranačkih lidera šta su zastupali u prošlosti, već da rade ono što im je posao i što je relevantno za njihovo odlučivanje, a to je da poslušaju Ustav. I naveo sam tačnu odredbu Ustava i moja obaveza je da radim po Ustavu i po Poslovniku, i očekujem to i od drugih. Dakle, ni na jedan način nije bila ta vrsta komentara. Da je bilo potrebe, to bih naglasio. Hvala vam, u svakom slučaju. Dodatno smo još jednom čuli argumentaciju koju inače podržavam. Da li još neko želi o ovom amandmanu? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Nastavljamo rad sutra u 10,00 časova, raspravom u pojedinostima. Hvala vam.