Dame i gospodo narodni poslanici, besmisleno je učestvovati u jednoj raspravi o dva veoma važna zakona, kao što su zakoni o osnovnoj i o srednjoj školi, kada je ograničeno pravo narodnim poslanicima da diskutuju i obrazlože svoje amandmane na samo tri minuta. SRSje prinuđena da održi jedan javni čas, sa trajanjem od sat i po vremena, a to će biti u petak 26. ovog meseca u Vršcu, gde ćemo održati veliki narodni miting SRS. (Predsednik: Molim vas da govorite o vašem amandmanu, pošto je vreme ograničeno na tri minuta.) Zbog toga je trebalo, ako ništa drugo, pročitati naučna dela Jana Komenskog, naučna dela Makarenka, pa onda se upustiti u reformu, koja sada ne liči na reformu. Ovo nije reforma, ovo je prinudna uprava i privremena mera u odnosu na školstvo u Republici Srbiji. Zbog toga SRS smatra da ovaj zakon nije dobar, da je on samo privremenog karaktera i da će ga sledeća vlast, na sledećim uskoro raspisanim izborima, morati hitno menjati.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS je prigovorila na jezik člana 2. Predloga zakona i na nešto što bi trebalo otkloniti. Istina, predlagač je prihvatanjem amandmana jedne druge poslaničke grupe priznao da je to neki stari jezik, možda čak i austrougarski, koji je ovde primenio, ali mislim da je time napravio još veće zamešateljstvo, a da nije otklonio nedoumicu koju bi stvorio zakon da je usvojen u prvobitnom tekstu. Naime, predlagač je predvideo da se član 13. promeni i da jedan njegov deo glasi: "Ministarstvo prosvete vrši upravni nadzor vrednovanjem kvaliteta rada škole, odnosno doma učenika". Mi smo predložili da to glasi: "Ministarstvo prosvete vrši stručno - pedagoški nadzor vredovanjem kvaliteta rada nastavnika, stručnih saradnika i vaspitača u školi, odnosno domu učenika". Formulisati jedan zakonski projekat tako da će Ministarstvo vrednovati kvalitet rada škole liči mi na razgovor između roditelja i deteta, kad dete dođe iz škole i otac ga pita - kako je škola, a on kaže - dobro, ne pomera se. Kako će Ministarstvo prosvete da vrednuje kvalitet rada škole? Šta je to škola - učionice, sanitarne prostorije, kabineti? Valjda Ministarstvo vrednuje kako u toj školi rade nastavnici, vaspitači, a ne hoće li vrednost škole biti izražena kroz njenu finansijsku vrednost. To nikako nije kvalitet škole. Šta je kvalitet škole? To je kvalitet nastave, to je kvalitet rada sa decom, kvalitet obrazovanja. Kako su to rangirane škole po kvalitetu? Imaju li roditelji pravo da odlučuju da hoće, da pošalju dete u školu prvog, drugog ili trećeg kvaliteta? Amandmanom koji ste prihvatili kažete da ćete vrednovati i kvalitet rada škole i kvalitet rada nastavnika. E, pa to zaista ni na šta više neće ni da liči. Preporučujem vam da vi prihvatite ovaj naš amandman. Priznajem da Ministarstvo prosvete treba da vrši nadzor, ali nad čime: nad onim što rade nastavnici, vaspitači i osobolje zaposleno u školi.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 46, protiv 113,uzdržanih nema, nije glasalo 18, od ukupno 177 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Pop-Lazić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li se neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Izvolite, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
U članu 3. kojim se dodaje novi član 13a mi smo predvideli brisanje tačke 4). Ona bi glasila ovako - u vršenju nadzora nad zakonitošću rada škole Ministarstvo prosvete pokreće inicijativu za drugačije uređivanje zakonom uređenih odnosa. Jedna opšta formulacija, bezmalo besmislena, za koju se ne zna da li je to sada pravo ili obaveza Ministarstva prosvete, odnosno da li će ministar prosvete biti odgovoran ako Ministarstvo ne pokrene neku inicijativu za uređivanje zakonom uređenih odnosa. Šta to znači? Zna se ko pokreće inicijative za uređivanje odnosa zakonom. To može svaki narodni poslanik, Vlada Republike Srbije, određeni broj birača, a to da Ministarstvu sada dajemo nalog ili obavezu ili savet, ne znam kako može da se tumači ova mera i ova odredba, da pokreće inicijativu da se nešto što je regulisano zakonom na drugi način reguliše, pa to je valjda obaveza svakog ozbiljnog ministra i svakog ozbiljnog ministarstva. Sve ono što se tiče osnovne škole regulisano je drugim zakonima, za šta ministar misli da nije dobro regulisano, on će Vladi predložiti da se to promeni, to ide na Vladine odbore, rešava se u Sekretarijatu za zakonodavstvo, a ako Vlada to propusti, dolazi pred Narodnu skupštinu. To je uređeno Poslovnikom Vlade i uopšte ne znam zašto ovakvu odredbu ubacivati u jedan Zakon o osnovnoj školi.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 48, protiv 117, uzdržanih nema, nije glasalo 12, od ukupno 177 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojana Aleksić, Vladimir Andrić, Marina Stamenković, Milan Radulović i Nenad Lemajić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Reč ima narodna poslanicaBojana Aleksić, predstavnik podnosilaca amandmana.
U članu 4. nabrajaju se poslovi inspekcijskog nadzora, odnosno poslovi prosvetnog inspektora koji vrši inspekcijski nadzor. Prema Zakonu o lokalnoj samoupravi inspekcijski nadzor je prešao sa Ministarstva prosvete, odnosno sa nivoa Republike na lokalnu samoupravu, kao povereni posao. To je upravo i članom 2. regulisano ovde, kao i neki drugi poslovi koji su prešli na opštinu. Upravo zbog toga smatramo kako je i školski prostor nešto što je u nadležnosti lokalne samouprave; čak je bilo i prema starom zakonu, i tu jeste bila nelogičnost, da je osnivač škole Republika i da je uopšte za škole zadužena Republika, a da je sam školski prostor nešto za šta je zadužena lokalna samouprava. Sada se ovim članom to malo dovodi u red. I najzad je prilika da se upravo ta lokalna samouprava, između ostalog, pozabavi i izdavanjemtog školskog prostora. Zašto? Mi imamo situaciju na terenu tokom svih ovih godina, a i danas je to prisutno u nekim školama, da se školski prostor nenamenski izdaje, da je prisutna siva ekonomija, da se izdaju fiskulturne sale, razni kabineti, oprema itd, da se izdaju privatnim licima za keš, da se ne sklapaju ugovori i da se taj keš onda koristi ne zna se kako, odnosno postoji velika verovatnoća da taj keš odlazi u nečije džepove. To je nešto što svakako treba sprečiti jer deca od toga nemaju nikakve koristi. Ako već postoje uslovi u nekim školama da ima viška školskog prostora i da je moguće izdavati taj školski prostor, onda taj školski prostor treba da se izdaje tako što će se sklapati ugovor, što će taj novac ići na žiro račun škole, što će opština kao nadležan organ kontrolisati gde i kako idu ta sredstva i da ta sredstva onda budu upotrebljena za ono što će školi, odnosno učenicima doneti nekakav boljitak, a ne da se upotrebe za to da neko gradi kuće, kupuje automobile i tome slično. I dok sam bila u ministarstvu, izuzetno sam insistirala na tome i mislim da je to jedan od najvećih problema trenutno u školstvu. To pitanje je vezano i sa izborom direktora, jer nažalost bilo je direktora i ranije, a i danas ih ima, koji su zloupotrebljavali svoj službeni položaj u tom smislu. Mi ćemo i o tome govoriti u nekim amandmanima koje smo podneli upravo vezano za izbor direktora, ali za sada, evo ja ću samo pročitati kako bi to zvučalo po nama, mislim da je potpuno na mestu.
Izvinjavam se, da li hoćete da koristite tri minuta kao ovlašćeni predstavnik?
Da, koristim i ovo drugo vreme. Znači, prosvetni inspektor - između ostalog, tačka 2)- vrši uvid u namensko korišćenje sredstava kojima raspolaže škola i nadzire zakonitost zaključenja i otkazivanja ugovora o davanju u zakup ili na korišćenje školskog prostora, kao i zakonitost obavljanja proširenih delatnosti škole. To bi bio taj naš amandman, to će se pojaviti kasnije u klauzuli razrešenja direktora i mislimo da je neophodno da se ovaj amandman prihvati.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Ministar prosvete gospodin Gašo Knežević.
Predlagač je mišljenja da je formulacija koja je uneta u Predlog zakona dovoljno sveobuhvatna da i ovo obuhvata. Međutim, druga je stvar takođe u pitanju, ovo su delatnosti van nadležnosti Ministarstva prosvete, jer ulaze u delatnosti Republičke direkcije za imovinu, tako da je to problem razgraničenja nadležnosti. Hvala.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 31, protiv 120, uzdržanih nema, nije glasalo 26, od 177 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Marković, Miloš Lukić, Petar Petrović i Adam Urošević. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, reč ima narodni poslanik Petar Petrović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poslanički klub SSJ je podneo amandman na član 5. i on glasi da se u stavu 1. alineja 1. brišu reči "ili za sekretara škole" i istovremeno da se briše u potpunosti alineja 2. Ako se pažljivo gleda član 4. i vidi se šta je u nadležnosti rada prosvetnog inspektora, nije nam jasno da neko drugi osim diplomiranog pravnika sa položenim određenim ispitom može da obavlja kontrolu sprovođenja zakonitosti akata,sprovođenje zakona itd. Prema tome, smatramo da je celishodno da ostane da ove poslove može da obavlja samo diplomirani pravnik, normalno kao što piše u zakonu, sa položenim ispitom i sa ovakvim radnim iskustvom. Poslaničkom klubu SSJ nije jasno da li to Ministarstvo prosvete uvodi novi ispit koji diplomirani pravnik mora da polaže da bi mogao da obavlja poslove sekretara škole. Posebno smo iznenađeni da ovakav predlog dolazi iz Ministarstva na čijem čelu se nalazi redovni profesor Pravnog fakulteta. Da li to znači da samo diplomirani pravnici treba sutradan da polažu posebne ispite za bilo koju funkciju koju treba da obavljaju, recimo, ako treba da budu sekretari u nekoj firmi itd. Iz navedenih razloga mislimo da je potrebno da se ovaj amandman prihvati, jer ne remeti celishodnost zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 26, protiv 121, uzdržanih nema, nije glasalo 29, od 178 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Milan Stanković. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Milan Stanković, podnosilac amandmana.
Poštovano presedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, članom 5. reguliše se ko može da obavlja poslove prosvetne inspekcije. U stavu 1. se kaže da to mogu da rade diplomirani pravnici sa položenim stručnim ispitom za rad u organima državne uprave ili za sekretara škole i najmanje tri godine radnog iskustva. U stavu 2. kaže se da ove poslove može da obavlja i lice sa odgovarajućom stručnom spremom, položenim stručnim ispitom u oblasti obrazovanja i za rad u organima državne uprave i najmanje pet godina radnog iskustva. Amandman koji sam podneo ispred poslaničke grupe SPS odnosi se na stav 1. Ako ste slušali pažljivo, videli ste da postoji diskrepancija između broja potrebnih godina za obavljanje ovih poslova između diplomiranih pravnika i lica sa odgovarajućom stručnom spremom - prvima je potrebno najmanje tri godine radnog iskustva, a drugima pet. Amandmanom smo pokušali da izjednačimo potrebne godine za obavljanje ovih poslova, tako da smo predložili da je za obavljanje poslova inspekcije potrebno pet godina radnog iskustva. Obrazloženje Vlade je prilično interesantno i u njemu se kaže da pet godina radnog iskustva kao uslov za obavljanje ovih poslova, nije garancija da će lice sa pet godina radnog iskustva, odnosno staža kvalitetnije obavljati poslove prosvetnog inspektora. To je jedno obrazloženje. Drugo je da se predloženim rešenjem daje mogućnost zapošljavanja mladim stručnim kadrovima. Ako je to tako, kasnije će biti na dnevnom redu i zakono kulturnim dobrima, gde je Vlada predložila da za poslove inspekcije, u tom zakonu u vezi kulturnih dobara, najmanje radno iskustvo bude osam godina. Mi smo amandmanski predložili pet godina. Bilo bi interesantno da Vlada objasni kako to da u jednim slučajevima ima jedne kriterijume i jedna obrazloženja, a u drugim slučajevima, kakav je ovaj, ima sasvim drugo obrazloženje koje ne stoji na tako sigurnim nogama. Zahvaljujem.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Izvolite, reč ima narodni poslanik Vladimir Garčević, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS po ovoj tački dnevnog reda.
Poštovano predsedništvo, imajući u vidu da onaj ko vrši inspekciju, inspekcije nama u obrazovanju nisu nepoznate do 1992. godine pošto je postojala inspekcija na nivou opštine. U pogledu kadrovske strukture, bila je slična; mogla je da obavlja ovu delatnost uz desetak godina radnog iskustva. Naše gledanje je sledeće - ako neko da bi postao direktor treba da ima pet godina radnog iskustva, smatramo da lice koje treba da izvrši nadzor u najmanju ruku treba da ima pet godina radnog iskustva. Što se tiče obrazloženja o zapošljavanju mladih, mislim da mlade treba zaposliti na drugim poslovima i pripremati ih za određeno zanimanje, odnosno određen delokrug. Oko ovog jasno je bilo i u prethodnom amandmanu, da se mora položiti onaj deo koji je vezan za državnu upravu, pa svako ko će raditi ovaj posao treba da položi. Mislim da, ako hoćemo jedno ujednačavanje, za određena radna mesta, za onoga ko vrši kontrolu, treba prihvatiti pet godina radnog iskustva. Ne vidim razlog da se to ne prihvati.
Hvala. Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 37, protiv 124, uzdržanih nema, nije glasalo 19, od 180 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. stav 2. tačka 3)amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojana Aleksić, Vladimir Andrić, Marina Stamenković, Milan Radulović i Nenad Lemajić. Vlada i Odbor za prosvetu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Izvolite, reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da ne treba olako preći preko izmena člana 6. koje smo mi srpski radikali predložili, zato što zadiru u nekoliko tema i u odnose koji se tiču mnogih članova ovog predloga zakona. Najpre, mi smo u nekoliko članova predložili da ne prihvatite amandman kakav ste prihvatili i da ne vrednujete kvalitet rada škole, već da vrednujete ljude. Vi to odbijate i taj deo našeg amandmana neću da obrazlažem. Postoji nešto na šta ukazujem pažnju i što bi trebalo regulisati zato što će se dalje, u daljim članovima oko toga lomiti koplja, a to je verska nastava. Predlagač zakona je mislio da verska nastava nije obuhvaćena članom 6. koji se tiče opisa poslova, prava i dužnosti i obaveza prosvetnog savetnika. Međutim, tiču se i te kako. Evidentno je da se u mnogo čemu narodni poslanici u Skupštini Srbije ne slažu. Veronauka je jedno koplje koje se ovde lomi. Jedni su apsolutno protiv toga, jedni su za to da to bude fakultativno, a jedni su da bude obavezno. A ja sam za to da kako god da bude, bude uređeno zakonom. Kako god većina danas reši, ne smemo da ostavimo bez bilo kakve kontrole i nadzora. Međutim, kako da to regulišemo, ako je članom 17. predviđeno da poslove prosvetnog savetnika može da obavlja lice sa odgovarajućom visokom stručnom spremom i pet godina radnog staža u oblasti obrazovanja. Pitam vas, ko će biti prosvetni savetnik za versku nastavu, ko će kontrolisati kvalitet rada, opet kažete škole, a ja kažem nastavnika za versku nastavu. Ko će predlagati mere protiv nastavnika za versku nastavu, kao što predlaže mere protiv nastavnika za srpski jezik ili biologiju. Predložili smo nekoliko izmena, odnosno dopuna ovog člana Predloga zakona. Najpre da se uvede prosvetni savetnik za versku nastavu. Očigledno je da nijedan dosadašnji prosvetni savetnik, ni po uslovima koje ste propisali za prosvetnog savetnika po ovom predlogu zakona, neće moći da kontroliše kvalitet rada verske nastave. To je predmet koji će biti jednako važan, jednako vredan i mora da bude jednako pod kontrolom, baš kao i svi ostali predmeti iz školskog programa. Dalje, kod samog prosvetnog savetnika, bez obzira na to da li je savetnik za versku nastavu ili prosvetni savetnik kako ga vi zamišljate, predvideli smo da on bude lice koje će direktoru škole predložiti mere, koje su kasnije predviđene članom 73. stav 1. osnovnog zakona, odnosno, članom 15. izmena i dopuna. Dolazimo u situaciju da direktor sam proceni da li je nastavnik, stručni saradnik ili vaspitač svojim radom ostvario ili nije ostvario nastavni plan i program, pošto je on jedini merodavan da preduzme mere i da privremeno, do okončanja disciplinskog postupka, udalji takvog nastavnika koji, po njegovom mišljenju, ne zadovoljava uslove iz člana 73. Mi kažemo - neka mu to predloži prosvetni savetnik, ako prosvetni savetnik može ministru prosvete (stav 2. tačka 6) da predlaže mere, a vi ovde kažete "i nadležnim organima preduzimanje mera za otklanjanje nepravilnosti", ali to nije tačno definisana mera, da predlaže direktoru škole da nekoga udalji iz nastave. To nije otklanjanje nepravilnosti, to je sudbina jednog čoveka, udaljavanje iz nastave. Kada se povede disciplinski postupak, ako se njegova krivica dokaže, on gubi posao. Nemojte da ostavite da direktor škole bude jedini filter koji će odlučivati o tome koji nastavnik zadovoljava, a koji nastavnik ne zadovoljava. Neka to budu dva filtera - jedan je Ministarstvo prosvete. Vi kažete - neće Ministarstvo da menja nastavnika. Dobro, neće, ali onaj koga je ovlastilo Ministarstvo predložiće direktoru, jer je stručan, i reći će - direktore, ovaj čovek ne zadovoljava uslove iz člana 73, prisustvujem njegovoj nastavi, ne obrađuje nastavne jedinice, ne dolazi na časove (već, koji su uslovi), predlažem ti, ne sugerišem, ne naređujem, predlažem ti da se povede disciplinski postupak i da ga suspenduješ, odnosno udaljiš iz nastave za vreme dok traje disciplinski postupak. Time bi mnogo toga bilo otklonjeno. Još jednom vas upozoravam, govorićemo još o verskoj nastavi, da mora neko da kontroliše rad nastavnika verske nastave, mora. Kad kažem neko, tu ne mislim na predstavnike verske zajednice koju on zastupa izvodeći nastavu. Mislim na državu, država mora da kontroliše šta se to tamo radi. Nije taj čas isključen iz pravnog, iz obrazovnog i iz javnog sistema ove države. Taj čas je školski čas, a svaki školski čas podleže kontroli države.
Hvala. Da li još neko želi reč? Ima reč ministar prosvete i sporta, gospodin Gašo Knežević.
Namera predlagača je da, ukoliko Skupština prihvati zakon i ukoliko veronauka uđe u obrazovni sistem, to bude predmet koji će biti na istoj ravni kao i svi drugi. Kako nemamo prosvetnog savetnika za srpski i matematiku, tako nemamo ni za veronauku. Dakle, to sve radi jedna ličnost, i to je filozofija. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 50, protiv 111, uzdržanih nema, nije glasalo 23, od 184 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman suzajedno podneli narodni poslanici Bojana Aleksić, Vladimir Andrić, Marina Stamenković, Milan Radulović i Nenad Lemajić. Vlada i Odbor za prosvetu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Išpanovič Ištvan. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 7, protiv 132, uzdržanih nema, nije glasalo 48, od187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 49, protiv 112, uzdržanih nema, nije glasalo 25, od 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član8. amandman suzajedno podneli narodni poslanici Bojana Aleksić, Vladimir Andrić, Marina Stamenković, Milan Radulović i Nenad Lemajić. Vlada i Odbor za prosvetu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član9. amandman je podneo narodni poslanik Hranislav Perić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Hranislav Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, predložio sam da se član 9. briše, jer smatram da je pitanje veronauke rešeno u ustavnim odredbama. Uvođenje veronauke u školu, samim tim, suprotno je Ustavu. Pošto je crkva odvojena od države, ona ima mogućnost za organizovanje verskih škola, samostalno, a ne na predloženi način. Stav nas socijalista je da nismo protiv veronauke, ali da se veronauka organizuje u crkvenim prostorijama, jer veronauci je i mesto u crkvi. Takođe ne podržavamo predloženo rešenje, da nastavni plan i program verske nastave sporazumno donose ministar prosvete i ministar vera. Predlažemo da sve što je vezano za versku nastavu, od programa do udžbenika, donosi ministar vera i da se nastava odvija u crkvi. Hvala.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 37, protiv 115, uzdržanih nema, nije glasalo 35, od 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član9.amandman suzajedno podneli narodni poslanici Rodoljub Šabić, Vlatko Sekulović i Branko Pavlović. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Rodoljub Šabić, predstavnik podnosilaca amandmana na član 9. Predloga zakona.
Poštovane dame i gospodo, naš amandman na član 9. odnosi se u konkretnom slučaju na poziciju, kako predlagač zakona kaže, tradicionalnih crkava i verskih zajednica, u vezi sa uticajem na kreiranje nastavnog plana i programa. Međutim, u suštini mi ovim amandmanom, i kasnije nizom amandmana, polemišemo sa tim da se u tekst zakona unosi jedan, po našem mišljenju, fluidan i neodređen standard, koji za posledicu može imati povredu prava nekih verskih zajednica. Jednom rečju, kad kažemo tradicionalan, zapravo ništa ne određujemo jasno i precizno. Mi polazimo od toga da ni u ovojsali nije moguće postići ni približno konsenzus oko toga koje su to verske zajednice tradicionalne, a koje nisu, od nekoliko desetina koje deluju ovde. Isto tako - da li imamo potpuno jasnu predstavu u pogledu toga da li ćemo, recimo, spominjući neku od malih verskih zajednica, koja ovde uživa status tradicionalne, da se ogrešimo o prava neke u svetu velike verske zajednice, čije se versko učenje i obred uopšte ne razlikuju u odnosu na tu kojoj mi priznajemo status. Primera radi, da li znamo u kojoj se meri i da li se, recimo, Evangelistička crkva učenjem i obredom razlikuje od Baptističke, koja jeste velika u svetu, a koju kod nas niko ne spominje. Ali, na stranu to, problem je još složeniji. Po našem ubeđenju, svaka intervencija države u odnosu na priznavanje i određivanje statusa verske zajednice u suprotnosti je sa principom koji je, čini se, u svetu dominantan, a to je princip samoodređenja verske zajednice. Dakle, ne potvrđuju se verske zajednice i crkve kao socijalne institucije ili kao sekte na osnovu činjenice da ih mi priznajemo ili ne priznajemo. One se potvrđuju kao crkve ako svojim delovanjem postanu društvene institucije, a kao sekte ako deluju asocijalno i u suprotnosti sa društvenim principima i zakonima. Šta želimo da kažemo - mi se bojimo da ćemo uvođenjem termina "tradicionalno", sa idejom da stvar uredimo zapravo dovesti do situacija u kojima možemo vređati neka prava nekih verskih zajednica i vernika. Možda je gruba alegorija, ali zaista moram da kažem da princip sekularne države ne znači samo nemešanje crkve u državne poslove, već on znači i nemešanje države u crkvene poslove. Gruba je alegorija, ali ću reći - vratimo se 2000 godina unazad, vratimo se na jedan od najmarkantnijih događaja u istoriji čovečanstva, vratimo se dakle na trenutak kada je neko razapeo Isusa Hrista. Šta mislite, koje je dnevno - političke argumente i rezone tražila ta ekipa ljudi koja je to uradil?. Da li je ta vera bila loša? Da li je taj nauk pozivao na mržnju? Da li je možda imao malo sledbenika? Ne. Ali, ta vera nije bila ni priznata ni tradicionalna. Mi vas, gospodo, pozivamo da razmislite.
Zahvaljujem. Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi prijavljuje za reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Mogao bih da prihvatim prethodnu diskusiju, da je bila zasnovana isključivo na pravnim argumentima. Zaista je predlagač zakona trebalo da ima u vidu ustavne odrednice, a ustavna odrednica je - verska zajednica. Član 41. stav 2. i 3. tretira isključivo verske zajednice i možda bi u tom smislu zakon bio potpuno jasan, čak i kada bi pisalo samo - verske zajednice, a onda da se precizira stavom 2, ili 3. ili novim koje će verske zajednice imati svoje nastavnike i kojima će biti omogućeno da našoj deci predaju versku nastavu. Pripadam Srpskoj pravoslavnoj crkvi, pripadam hrišćanskoj crkvi i znam da će ona uvek moći da se izbori u srpskom narodu ne da dominira, nego da bude uticajna. To je naša crkva. Ne sprečavam nikoga da ispoveda bilo koji oblik religije za koji on smatra da se tu našao ili da se tu rodio. Ima nas koji smo rođenjem u jednoj veri i nećemo da je menjamo. To pravo poštujem kod svakog građanina. Ali, ne dozvoljavam da mi ovde sa govornice neko natura nešto što u državi, u našem narodu, ne može da bude prihvaćeno; da se vraćam 2000 godina unazad neću zato što svako vraćanje unazad može da dovede do sukoba. Neću da vas upućujem u to, još nisam kvalifikovan da izvodim versku nastavu, ali pravoslavce i katolike je samo načelo filiokve razdvojilo, a dovelo je posle toga do krvavih sukoba između hrišćana. Što se tiče malih verskih zajednica, što se tiče verskih zajednica prihvaćenih u svetu a kod nas neprihvaćenih, ko želi da izučava njihova načela moraće da ode tamo gde su te zajednice dominantne, tamo gde imaju te stotine miliona, hiljade članova i da tamo dodatno izučava ono što ovde ne može. Još jednom bih vas podsetio - ništa i sve je u ovoj zemlji dozvoljeno što zakonom nije zabranjeno. Ni jedna mala verska zajednica neće biti ukinuta prostom činjenicom da nije dozvoljeno izvođenje verske zajednice od strane, najverovatnije, sveštenika te verske zajednice. To ne znači da ljudi neće moći da im pripadaju, nego samo da država nije zainteresovana da u svoj školski sistem uvodi ta učenja. Važna je jedna velika reka, a potočići koji se iz te reke izlivaju, pa misle da su bistriji i snažniji od te reke, snažniji su i bistriji samo za one koji su na tim potocima. Za nas su najvažnije crkve koje smo mi taksativno pobrojali i voleli bismo da taj amandman bude prihvaćen.
Da li se još neko prijavljuje za reč? Replika, narodni poslanik Rodoljub Šabić, izvolite.
Ima pravo kolega Nikolić na svoje mišljenje, ali pri tome mora da bude korektan. Dakle, nikome ništa nisam naturao, niti imam tu želju, niti imam tu moć, ni sa ove govornice, a ni inače. Čak sam svoje izlaganje završio molbom da o nečemu razmislite. Jednostavno želim da kažem: ako mislite da neke velike verske zajednice, zbog toga što ovde nisu tradicionalne - ponavljam, ne govorim o sektama, juče sam izneo svoj stav o sektama, one su za mene u Krivičnom zakonu - nemaju pravo na delovanje, onda sasvim sigurno, mada nisam siguran da je to dobro, Srpska pravoslavna crkva, koja ovde jeste i velika i tradicionalna, ne može ostvarivati nikakva slična prava za koja se zalažem a van ove zemlje ili na nekom prostoru gde će neko drugi reći da nije tradicionalna. Samo toliko.
Da li se još neko prijavljuje za reč? Imamo povredu Poslovnika, pa posle toga narodni poslanik Bojana Aleksić.
Povređen je član 101. stav 1. Dakle, želeo bih da ostane jasno. Mnogo mi je etiketa u životu lepljeno. Nikada nisam imao mogućnosti da na to odgovorim. Sada imam mogućnost. Uopšte nisam rekao da neće biti dozvoljeno delovanje, molim vas da to bude potpuno jasno, samo sam rekao da država nije zaitneresovana da se to izučava u školama. Gospodin Šabić je sada, pročitajte stenogram, progovorio nešto što može da se tumači kao da sam rekao da delovanje tih crkava nije u državi dozvoljeno ili neće biti dozvoljeno; biće potpuno dozvoljeno. Ali, sa čime ćemo se zaista obračunati - to su sekte, to su žrtvovanja, to je krv, to je ono što naravno niko od vas normalnih neće da prihvati. Međutim, nijednog časa, niti sam ikada u životu pomislio, niti može da mi se desi da kažem da delovanje tih crkava, koje ovde neće biti ovim zakonom pomenute, neće biti dozvoljeno. Kako da ne, biće sigurno.
Ovo je faktički bilo isto korišćenje prava na repliku, a ne povreda Poslovnika. Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Narodni poslanik Bojana Aleksić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe DOS, Demokratska stranka Srbije, izvolite.
Mislim da je obrazloženje samog predlagača ovog amandmana dalo najbolje razloge zbog čega za ovaj amandman nikako ne treba glasati. Naime, Ustav garantuje svim građanima ove zemlje pravo na slobodu veroispovesti, koja god ona bila, kao i sve druge slobode. Međutim, mi ovde govorimo o sistemu školstva, o uvođenju veronauke i uvođenju alternativnog predmeta u čijoj osnovi jeste etika, koji treba da vaspitava našu decu i naše generacije. Većinski narod u ovoj zemlji je još uvek srpski narod. Pored srpskog naroda tu žive i neki drugi narodi, svi oni imaju prava i svima njima ovaj zakon, upravo sa tom odredbom koja kaže - tradicionalne verske zajednice, omogućava da svoju decu vaspitavaju u duhu svoje tradicije, i katolici, i Slovaci, i muslimani i Jevreji, pored nas pravoslavaca. Prema tome, da ovde pričamo o pravima nekih ljudi koji su se odlučili za neke druge crkve, koje jednostavno nisu u duhu naše tradicije, oni naravno to pravo imaju po Ustavu, ali to ne može da uđe u sistem školstva, odnosno ne može da uđe u nastavne planove i programe.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 25, protiv 156, uzdržan jedan, nije glasalo 10, ukupno 192 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Dame i gospodo narodni poslanici, stav 2. člana 9. Predloga zakona, kako ga je predložila Vlada, glasi: "Nastavni plan i program verske nastave sporazumno donose ministar prosvete i ministar vera, na usaglašeni predlog tradicionalnih crkava i verskih zajednica, u skladu sa zakonom." Srpska radikalna stranka amandmanom traži izmenu stava 2. člana 9. Predloga zakona i sa pravom očekuje podršku većine poslaničkih grupa. Naime, Srpska radikalna stranka predlaže da se iza reči "zajednica" zapeta zameni zagradom, u kojoj se dopisuje tekst - ("Srpska pravoslavna crkva, Islamska zajednica, Katolička crkva, Slovačka evangelička crkva, Jevrejska zajednica, Reformatorska hrišćanska crkva i Evangelistička hrišćanska crkva". Ukoliko usvojite ovaj amandman Srpske radikalne stranke stav 2. člana 9. Predloga zakona o osnovnim školama bi glasio: "Nastavni plan i program verske nastave sporazumno donose ministar prosvete i ministar vera, na usaglašeni predloga tradicionalnih crkava i verskih zajednica (Srpska pravoslavna crkva, Islamska zajednica, Katolička crkva, Slovačka evangelička crkva, Jevrejska zajednica, Reformatorska hrišćanska crkva i Evangelistička hrišćanska crkva), u skladu sa zakonom." Cilj ovog amandmana je da se precizira šta država smatra tradicionalnim crkvama i verskim zajednicama sa kojima će sarađivati u pogledu izvođenja verske nastave u osnovnim i srednjim školama i nikako ne sprečava organizovanje ljudi u neke druge, manje crkve ili verske zajednice, u skladu sa zakonom, koje ne predstavljajuopasnost po ljude i njihovu psihu. Zašto da Skupština da tolika ovlašćenja ministru prosvete i vera, da sami tumače šta će smatrati tradicionalnim crkvama. U Srbiji deluje veliki broj sekti, a naročito su agresivne Jehovini svedoci, sa onim svojim kulama stražarama, zatim satanisti; ti zaista predstavljaju realnu opasnost, a naročito za decu. Zašto bismo dozvolili da preko izvođenja verske nastave ovakva kvaziučenja, koja predstavljaju opasnost, dođu u naše škole? Ovaj amandman treba prihvatiti zbog toga što smo maločas čuli da postoji dilema kod nekih poslanika - šta smatrati tradicionalnom crkvom, kao i primeri da recimo nešto što u Americi ima 10 ili 15 miliona sledbenika ili vernika ne može biti sekta, bez obzira što u Srbiji ima možda 100 ili 200 sledbenika, odnosno vernika. Da bi se sprečile takve dileme i različito tumačenje termina tradicionalnih crkava i verskih zajednica, a pre svega što se ovaj zakon donosi u Srpskom parlamentu, a ne u Američkom kongresu, treba podržati ovaj amandman. (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje vremena.) Mislim da je ovaj amandman prihvatljiv i za one koji su protiv uvođenja verske nastave u osnovne škole, jer bitno ograničava pravo ili volju ministra da samostalno tumači šta se smatra tradicionalnom crkvom, a i zbog toga što su mnogi sveštenici Srpske pravoslavne crkve, poput recimo oca Raše u Nišu, bili aktivni učesnici mitinga i predizbornih aktivnosti Demokratske opozicije Srbije, bili su čak i na binama i tada im je obećavano da će biti poštovane tradicionalne crkve. Pozivam vas da glasate za ovaj amandman Srpske radikalne stranke.
Reč ima ministar Gašo Knežević.
U ime predlagača, pošto se ograničava samovolja ministra prosvete, prihvatam ovaj amandman.
Da li narodna poslanica Gordana Pop-Lazić želi reč? (Ne.) Moramo da glasamo pošto odbori nisu prihvatili. Stavljam na glasanje amandman. Za 132, protiv 35, uzdržanih devet, nije glasalo 15, ukupno 191 narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanici Rodoljub Šabić, Vlatko Sekulović i Branko Pavlović zajedno su podneli amandman kojim predlažu da se posle člana 9. doda novi član 9a. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Rodoljub Šabić, predstavnik podnosilaca amandmana.
Samo par reči poštovane dame i gospodo; dakle, ovaj amandman polazi od činjenice da bi ovde trebalo uvažavati princip koji je po našem uverenju afirmisan u svetu, a to je da su fakultativni predmeti dobar osnov za razvoj samoinicijativnosti, kreacije, za razvoj kako kompletne ličnosti učenika, tako i kompleksne nastave. Budući da - od malopre - nakon odbijanja amandmana mi sada imamo školstvo u kome nema ni jednog jedinog fakultativnog predmeta, predlažemo to što predlažemo.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 15, protiv 152, uzdržana četiri, nije glasao 21, ukupno 192 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Velimir Simonović. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Velimir Simonović.
Dame i gospodo, juče sam rekao moje bitne stavove oko ovih zakona i u vezi sa verskom nastavom; međutim, ovde se čulo barem od dvojice narodnih poslanika kako ima veronauke u svim zemljama Evropske unije, pa čak i u onima koje nisu u Evropskoj uniji. Hoću sa ovog mesta da kažem da to nije tačno; to nije tačno. I ranije sam se interesovao, a naročito kada smo dobili ove zakone, razgovarao sam sa mnogim mladićima i devojkama, koji su završili deo ili kompletno školovanje u Švajcarskoj, Francuskoj, Nemačkoj, Velikoj Britaniji, Australiji, Americi - i nigde nema veronauke. Razgovarajte sa ljudima koji su proveli duže vremena u inostranstvu, čija su deca tamo išla u škole i čućete to isto. Neću da govorim u Francuskoj, koja je poznata sekularna zemlja još od Francuske revolucije, ali hoću da vam kažem da, na primer, u Nemačkoj ne samo što nema veronauke kao obaveznog predmeta, nego je Ustavni sud tadašnje Zapadne Nemačke, pre 15 ili više godina, doneo odluku da se iz svih učionica u nemačkim školama izbaci krst. Bavarska pokrajina, koja je najveća u Nemačkoj, bunila se protiv toga, ali je morala da poštuje odluku Ustavnog suda. Razgovarajte sa ljudima koji su tamo boravili, koji su tamo učili škole, pa ćete saznati da je Evropa odavno sekularna teritorija, da se ta sekularnost samo povećava, a ne smanjuje se, dok mi hoćemo od sekularne države da napravimo klerikalnu državu, što zaista nema smisla.
Za reč se javio zamenik predsednika poslaničke grupe SRS, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, normalno je da oko ovoga iznosimo različite stavove. To nas i opredeljuje u životu, a i u diskusijama za ovom govornicom. Narodni poslanik gospodin Simonović predvideo je da se u članu 10. stav 1. izbaci tačka 1) koja glasi: "Nastava iz izbornih predmeta ostvaruje se u skladu sa nastavnim planom i programom od I do VIII razreda, i to: 1) verska nastava i drugi predmet etičko-humanističkog sadržaja koji utvrdi ministar prosvete od I do VIII razreda". Zašto versku nastavu u škole? Zato što smo to skoro svi mi koji se bavimo politikom 12 godina obećavali građanima Srbije, na ovaj ili onaj način. Ne mogu da kažem da je to činila SPS, nije mogla ni da uvede; da je to bio deo njenog programa - nije bio; ali, svi mi ostali smo govorili da hoćemo veronauku u škole ili bar istoriju religije, da hoćemo da nam deca znaju kako u svetu žive, da vide i drugi pogled na svet, možda i nenaučan, možda naučan, bog će ga znati. Ali, sada je prilika da to i ostvarimo. Mi tada nismo rekli deci - kad mi pobedimo, imaćete dodatnih obaveza. Mi smo i roditeljima i deci govorili - ko želi da izučava veronauku, moći će da je izučava. Vlada Republike Srbije je onom uredbom prošle godine uvela još jedan predmet. Dakle, mi uvodimo veronauku, a vi koji nećete veronauku, vi ćete da cupkate po školama. Tako sam shvatio ono propagiranje onog vaspitanja, kada sam video ministre da cupkaju. Čak je ministar prosvete slao dopis svim školama i tim dopisom je propagirao građansko vaspitanje. Na posredan ili na neposredan način, kad direktoru škole piše ministar, tada ga je menjao kako god je hteo, davao je na znanje direktorima koji predmet treba da propagiraju kad se roditelji odlučuju. Zato je bio slab odziv na upis veronauke; ili je možda to realno stanje, ne znam, ne bavim se čitanjem anketa. Šta pokušava SRS? Ne ovo što predlaže gospodin Simonović, ne da nema verske nastave. Mi samo kažemo ovako - ovo odlučuju roditelji, ipak dete ne odlučuje hoće li veronauku, ovo je izbor roditlja. Ima roditelja koji žele da im deca uče veronauku, a ima roditelja koji to ne žele. Ne možemo roditelje koji ne žele da im deca uče veronauku da kaznimo,odnosno sada njihovu decu, tako što ćemo im uvesti još jedan predmet - nećeš veronauku, učićeš mi još jedan predmet, da ovi koji uče veronauku ne budu više opterećeni. Neka budu više opterećeni, žele veronauku. Žele nešto protiv čega je, možda i sa pravom gospodin Simonović; žele nešto što nije obaveza u školi za svu decu, što škola ne mora da obezbedi deci. Je lÄ ne mora; onda oni koji žele neka imaju dodatno opterećenje, neka to bude izborni predmet. Oni koji ne žele, ne terajte ih da uče onaj drugi predmet, zato što mi valjda svoju decu tako vaspitavamo da im to dodatno vaspitanje nije potrebno.
Narodni poslanik Velimir Simonović, pravo na repliku.
Sve što država treba da učini u vezi sa veronaukom, to je sledeće: ako dođe grupa roditelja kod direktora i kaže - mi bismo hteli da naša deca čuju malo verskog obrazovanja, ali crkva nema pogodne prostorije ili nema prostorije u blizini škole; direktor može da kaže - u redu, daću vam jednu učionicu za tu versku nastavu, i nikakve druge obaveze ne treba da preuzima. Što se tiče ovog drugog predmeta, to je tek nepotrebno. Kao, neko neće veronauku, pa ajde onda građansko vaspitanje, kao da vaspita decu u građanskom duhu. Smisao škole je da vaspitava decu u građanskom duhu. To je duh škole. Kao, to je alternativni predmet veronauci; pa, sve što se u školama uči, to je alernativno veronauci.
Za reč se javila narodna poslanica Bojana Aleksić, ovlašćena predstavnica poslaničke grupe DOS-DSS.
Zaista ne razumemo one poslanike koji sebe smatraju demokratama, a očigledno to nisu. S kojim pravom neki poslanici ovde, koji očigledno imaju drugačija uverenja od nas poslanika DSS-a, protiv čega mi nemamo ništa da imaju drugačija uverenja, hoće meni, kao i svim roditeljima sličnog mišljenja da uskrate mogućnost da se moja deca obrazuju na način na koji to predviđa srpska tradicija, na način na koji su se obrazovali naši roditelji; na način koji je bio,očigledno, mnogo bolji, jer su mnoge stvari u našoj prošlosti bile mnogo bolje nego poslednjih 60 godina.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Pavlović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Mićić, nisam ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS, to je gospodin Garčević, zamenik sam predsednika. Nadam se da mi to čestitate. Dozvolite mi da kažem nekoliko rečenica u vezi sa amandmanom uvaženog profesora Simonovića. Stanovište SPS-a i poslaničke grupe u ovom parlamentu izneli su predstavnici i narodni poslanici naše partije koji su govorili u načelnoj raspravi, a o tome je govorio i kolega Hranislav Perić u amandmanu na član 9. Dakle, naš odnos vezan za versko obrazovanje, za odnos prema školi, prema verskim zajednicama, gde ono treba da bude organizovano itd, je apsolutno poznat. Ovo što je predložio profesor Simonović je na liniji onoga za šta se i mi kao poslanička grupa zalažemo. Poslanička grupa SPS će podržati ovaj amandman. Da dodam još dva razloga: jedan je što je obrazloženje uvaženog profesora Simonovića potpuno drugačije u vezi sa stanjem u evropskim i drugim civilizovanim zemljama, vezano za verske zajednice i obrazovanje, u čije podatke potpuno verujem. Drugo, što je u odgovoru Vlade na ovaj amandman rečeno da se amandman profesora Simonovića ne prihvata iz istih razloga zbog kojih nije prihvaćen amandman poslanika SPS Hranislava Perića na član 9. Imajući sve to u vidu, mi ćemo ovaj amandman podržati.
Reč ima predsednik poslaničke grupe DOS, gospodin Čedomir Jovanović, a zatim gospodin Ćirković.
Gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, čini mi se da zaboravljate da ovo što mi danas ovde radimo posmatra naša javnost i da zbog toga i suviše često pravite one greške koje su pravili naši predhodnici u poslednjoj deceniji kada su, pogrešno interpretirajući veoma važne teme, zapravo stvorili prostor u kome su napravljene tako tragične političke odluke, kakve su definitivno one sa kojima smo se mi suočili kroz posledice koje otklanjamo. Dakle, samo o dve bitne neistine; ne o dva različita politička stava jer je to naše pravo. I ne bi bilo dobro da jedni druge osporavamo i negiramo samo zbog toga što drugačije politički mislimo. Ali, škola ne može biti alternativa nekom religijskom kulturološkom obrazovanju, ni u političkom, ni u ekonomskom, ni u kulturnom smislu. Versko obrazovanje ne može biti alternativa školstva, a školsko obrazovanje ne sme biti alternativa onome ko želi da se verski obrazuje. U Srbiji nije moguće organizovati versko obrazovanje na način kako je to učinjeno u nekim zemljama Evrope, a ne postoji nijedna zemlja u Evropi, izuzev Albanije, Makedonije, Slovenije i Francuske, koja je drugačija, u kojoj ne postoji sistem organizovanog verskog obrazovanja. Dakle, dva modela su bitna; ne znam ko je sa kim razgovarao i gde su ti ljudi studirali, odnosno pohađali srednje ili osnovne škole, ali imamo dva modela. Jedan je karakterističan za Veliku Britaniju, odnosno za Englesku, Irsku, Dansku i Grčku. Zakonom iz 1988. godine u Engleskoj je uvedena obavezna konfesionalna hrišćanska verska nastava, a Zakonom iz 1996. godine je, pored obavezne verske nastave, uvedena svakodnevna zajednička služba u školi, uz pravo roditelja da svoje dete iz te službe izuzme ako želi. Drugi model je zastupljen u najvećem broju evropskih zemalja i to je model koji želimo da primenimo, bitno liberalniji, karakterističan za Nemačku, Austriju, Belgiju, Holandiju, Luksemburg, Finsku, Maltu, Portugal, Španiju i Italiju. To je model obavezne verske nastave, ali uz alternativu ukoliko je roditelj ili učenik ne želi; alternativa je da se menja drugim predmetom, etikom ili moralom. Tačno je da je škola mesto na kojem se građanski civilizuje jedan mlad čovek, ali mi danas u svom obrazovnom sistemu uz sve one tehnokratske probleme sa kojima se suočavamo i koje pokušavamo da rešimo stičući obrazovanje, tako nešto ne radimo. Garantujem vam da studenti filološkog fakulteta završavaju studije, a da nisu pročitali Talmud, Kuran ili Sveto pismo. Ne da ga nisu razumeli, nego ga nisu pročitali jer nisu imali priliku za tako nešto. Završavate srednje škole, gimnazije, opšti i društveni smer, tako nešto ne činite. Ovo nije širenje dogme, već otvaranje jedne mogućnosti koja je potpuno liberalna i ostavlja svakome od nas pravo da proceni da li će je iskoristiti ili ne, ali bi bilo dobro da malo manje žestine unesemo u ovu raspravu jer sama tema tako nešto ne zaslužuje. Bitna pitanja jesu nešto što nas može podeliti, ali način na koji ćemo o njima raspravljati, mora da bude jedinstven, dakle pristojan i zasnovan na činjenicama.
Za reč se javio narodni poslanik Zoran Ćirković, zamenik predsednika poslaničke grupe DOS - Nova Srbija.
Zaista smo se naslušali različitih priča. Čuli smo da hrišćanstvo pre dve hiljade godina nije bilo tradicionalna crkva; nije bilo, i ne brinite ništa, zakon nema retroaktivno dejstvo. Čuli smo da zalaganje protiv verske nastave proističe iz razloga što je neko republikanac. Nikakve veze ne vidim između zalaganja protiv verske nastave sa tim što je neko republikanac. Usput, nisam baš ni siguran da je govornik uvek bio republikanac, jer je 1991. godine 5. oktobra bio zajedno sa mnom na dočeku princa Aleksandra Karađorđevića u "Interkontinentalu". Bio je tu i moj brat Lune, može posvedočiti itd. Dalje, zalaganje za ukidanje verske nastave, odnosno za zabranu ponovnog uvođenja i pozivanje na to šta se dešavalo u Nemačkoj itd, nepouzdano je i sumnjam u to da je izvor koji je raniji govornik koristio pouzdan. Izvor koji su ovde citirani su iz Evropske unije. Nismo anketirali đake, možda su ti đaci bežali sa časova pa ne znaju šta su učili. Usput, ima ovde i govornika sa prilično vremešnim godinama koji su učili veronauku i moguće je da vuku neke traume iz tog perioda. Nemaju razloga za takav strah. Moderne katihete neće biti tako stroge prema našim đacima. Moramo pružiti šansu da naša deca uče veronauku. Nisam učio veronauku, ali, hvala Bogu, naučio sam od svoga oca. Ni moja deca nisu učila veronauku, ali su naučili veronauku zahvaljujući meni. Hoćemo da pružimo šansu da deca moje dece uče regularno veronauku. Dakle, veronauka jeste regularan predmet, on pripada duhu ovog naroda i duhu naše crkve. Usput, čuli smo da se Srpska pravoslavna crkva nastoji da se suspenduje kao maloletna i da se proglasi nad njom protektorat. Tužna je ta priča, tužna mi je ta priča. Srpska pravoslavna crkva je vertikala srpske duhovnosti. To je najstarija srpska institucija i niko još tu srpsku instituciju nije osporio, osim militantnih ateista. Usput da kažem, Oskar Davičo je rekao jednom prilikom, kada god je u dilemi za šta da se opredeli, sluša šta o tome misli Srpska pravoslavna crkva, a njegov stav je uvek suprotan. I, da ne bude zabune, ne govorim to o Oskaru kao Jevreju, nego o Oskaru kao komunisti. Hvala lepo.
Pravo na repliku, narodni poslanik Velimir Simonović.
Izlaganje gospodina Jovanovića i izlaganje kolege Ćirkovića se uglavnom odnose na ono što sam ja govorio, iako mi nisu spomenuli ime, prepoznao sam se očigledno. Prvo moram da vam kažem - ja sam oduvek bio republikanac, a ako sam slučajno bio na dočeku princa Aleksandra kada je došao prvi put u Beograd, to je samo zbog toga što smo mi, tadašnja opozicija, hteli da pravimo malo gužve. Ali, kada sam se jedanput sa njim sreo, kada je primao predstavnike opozicionih stranaka, pa sam bio u delegaciji tadašnje Demokratske stranke i razgovarali smo sa njim u hotelu možda pola sata i više, rekao sam mu - Vaše visočanstvo, Vi nemate nikakve šanse da budete kralj u ovoj zemlji. To što se tiče njega. A što se tiče ovog drugog, to što neki završavaju fakultete,tih humanitarnih nauka, pa ne čitaju Sveto pismo tamo, pa to je njihova krivica što ne čitaju. Ja sam, gospodine Jovanoviću, sve to pročitao, i ne samo to, studentima dajem zadatak da u poslanici apostola Pavla krićanima nađu jedan matematički paradoks.
Da li se po ovom amandmanu još neko prijavljuje za reč? Torde dr Laslo, izvolite, zamenik predsednika poslaničke grupe Saveza vojvođanskih Mađara.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, Savez vojvođanskih Mađara se trudi da u ovom parlamentu predstavlja grupu vojvođanskih Mađara. Obzirom da su naši glasači velikim delom, da ne kažem ogromnom većinom, vernici, i to većinom rimokatoličke crkve, a delom dve, kako ih mi nazivamo u mađarskom narodu istorijske crkve (znači, to je reformatorska protestantska crkva i evangelistička protestantska crkva), moram da vam kažem kakav je naš stav u vezi sa uvođenjem verske nastave u školi. Moram da naglasim da su naše istorijske crkve uglavnom problem veronauke prethodnih 50 godina na neki način rešile u svom okviru, znači, verska nastava za našu omladinu je bila organizovana u crkvi, tako da mi samim tim uvođenjem veronauke u škole, ne dobijamo nešto mnogo više nego što smo do sada imali. Međutim, ipak pozdravljamo uvođenje veronauke u škole jer mislimo da se na taj način ipak vraćamo našim civilizacijskim tradicijama, tako da će naša poslanička grupa podržati stav Vlade u vezi sa uvođenjem kao alternative bilo veronauke ili alternativnih predmeta. Ovog puta glasaćemo protiv amandmana koji tu mogućnost žele da ograničavaju. Nadam se da sve to što predlažu kolege, koje osporavaju veronauku ipak nije posledica poslednjih 10 godina i tada vladajuće marksističke misli, nego da je to posledica savremenih socijaldemokratskih uticaja iz Zapadne Evrope.
Zahvaljujem. Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 39, protiv 138, uzdržana dva, nije glasalo 16, od 195 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Rade Bajić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Rade Bajić. Izvolite.
Poštovane kolege narodni poslanici, očito je da je vrlo interesantan ovaj član 10. U ime poslaničkog kluba SPS podneo sam amandman da se u članu 10. stav 1. tačka 1) briše. Stav 1. kaže da se nastava iz izbornih predmeta ostvaruje u skladu sa nastavnim planom i programom od prvog do osmog razreda, i to, pa tačka 1) verska nastava i drugi predmet etičko-humanističkog sadržaja koji utvrdi ministar prosvete od prvog do osmog razreda. Osnovni razlog je što pre svega uvođenje verske nastave nije utemeljeno u Ustavu, a sa druge strane ovde se zakonopisac u obrazloženju poziva na neke međunarodne deklaracije. Naprotiv, u tim međunarodnim deklaracijama nigde ne piše da je prinuda uvođenje verske nastave, kao i nekog drugog etičko-humanističkog predmeta. Govori se o pravima na slobodu misli, savesti, veroispovesti. Ako se pročita dalje član ovog zakona kaže se da roditelj prilikom upisa deteta u prvi i svaki naredni razred ima pravo i obavezu da se opredeli za versku nastavu ili jedan od tih etičko-humanističkih predmeta. Dakle, dete je obavezno da sluša. Prema tome, nije to više fakultativni predmet, on je u obavezi da ga sluša. Dakle, prekršeno je to osnovno pravo čoveka na slobodu misli i veroispovesti. Da odmah kažemo, SPS, kako je neko rekao prethodno, jeste za to da se odvoji, kao što je i normalno, crkva i država, odnosno da se veronauka ne izučava u školama. U svakom slučaju nismo protiv onih koji žele da slušaju veronauku i da roditelji opredele decu da to slušaju u crkvenim objektima, da država opredeli sredstva iz budžeta za izvođenje te nastave. Ili, kao što je uvaženi profesor rekao, ako nema gde, ako nema crkva, da se opredeli jedna učionica, da oni koji žele mogu nastavu da slušaju. Mi protiv toga nismo. Ali, ne kao obavezan predmet i ne kao nešto nametnuto učenicima, onima koji to ne žele. Još nešto da vam kažem iz iskustva, a to svi vi znate - mnoga deca jednostavno nisu htela da prihvate ono što su im roditelji izabrali. Hvala.
Zahvaljujem. Za reč se javio narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS. Izvolite.
Iskoristiću priliku da ukažem na još jedan razlog zbog koga član 10. treba da bude promenjen i ne bi smeo u jednoj normalnoj državi da izgleda (a posebno taj stav 1. i tačka 1) ovako kako je predložila Vlada Republike Srbije. Vlada Republike Srbije je uvela veliku dilemu među građane Srbije, da li uopšte u Srbiji postoji školski program, da li se uopšte zna u kojim školama se šta uči. Ako Vlada Republike Srbije ravnopravno tretira versku nastavu kao predmet potpuno ravnopravan sa svim ostalim predmetima, pa još uvodi i pandan da bi bila sva deca pokrivena još jednim predmetom, postavlja se pitanje... a verska nastava se ocenjuje i opisnom ocenom. Znači, ocenjuje se. Postavlja se pitanje Vladi Republike Srbije, kako je nastao čovek? Ako je prvi čas verska nastava (a vi znate, neki od vas znaju, neki ne znaju, neka pročitaju), kako će onaj ko izlaže versku nastavu objasniti nastanak čoveka, a posebno nastanak žene. Učenik će to morati da zna da bi dobio dobru opisnu ocenu. Nemojte mi reći da će jednom odličnom učeniku biti sasvim svejedno da li ima negativnu opisnu ocenu iz verske nastave ili ne. Drugi čas će biti biologija. Doći će nastavnik koji će da iznese potpuno drugu teoriju. Kod njega će, naravno, muškarac i žena postajati na isti način, evolucijom. Naći će se, a kako je neko rekao pre dve hiljade godina, naći će se negde pre milion godina, ili već koliko miliona, na drvetu. Interesuje me šta će taj učenik koji to nauči i dobije peticu da misli o školi i o državi. Da li mi to pravimo jednu dvojnu ličnost, da li mi to jednog malog lažova spremamo za život? Onog ko se prilagođava uslovima kao kameleon - kada me sveštenik pita kako je nastao svet ja ću reći ovako, a kada me profesor pita kako je nastao svet ja ću reći onako, treba mi dobra ocena. Razumeo bih državu kada bi ona rekla - u ovoj školi koja se zove tako i tako i nalazi se na toj i toj adresi, izučavaće se ova nauka. Deca koja tamo idu, neće biti zbunjena. Čitaće i o prvom, i o drugom, i o trećem, i o četvrtom danu, i o rebru Adamovom i o svemu. U onoj tamo školi, izučavaćete Darvina. Pa sada, deco, izvolite, rešavajte, ili ćete tamo, ili ćete tamo. Jedan isti problem ne može u jednoj državnoj školi na dva načina da se tumači. (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje vremena.) Završavam. Ne može. Rešavajte to malo, sve to može na bolji način da se reši, pa da niko ne bude ogorčen. Ništa niste učinili ako polovina poslanika iz ove sale izađe sa osećanjem da smo ih povredili time što smo stvorili neku većinu. Slušajte me, često sam sa takvim osećanjem, a naročito otkako ste vi na vlasti, izlazio iz ove sale.
Zahvaljujem. Da li se još neko prijavljuje za reč? Reč ima narodni poslanik Vladimir Garčević, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS po ovoj tački dnevnog reda.
Poštovano predsedništvo, poštovani ministre, moram reći nešto radi istine. U dopisu koji je ministar poslao školama, a koji sam i ja bio dužan da pročitam kao razredni starešina, data je mogućnost učenicima, odnosno roditeljima da se opredele za tri mogućnosti, odnosno četiri. Jedna od mogućnosti bila je veronauka, druga građansko, treća mogućnost obe, a četvrta mogućnost nijedna. To što se u mojoj školi se opredelilo svega 30:15, i u drugim školama procenat i te neke rezultate imamo, možda je u tom delu bilo i najviše demokratije da se može izjasniti učenik u srednjoj školi sa 16 godina šta on to želi. Imajući u vidu da se sada pokušava nametnuti da se mora obavezno izučavati jedan od dva predmeta, moram reći da svi ovi pozivi na rezolucije jesu ugrožavanje misli i razmišljanja učenika. Jer, ovde kaže "sloboda misli, savesti i veroispovesti" - ko to brani, Ustav je garantovao i do sada i prihvatao rezolucije, s tim što naša država nije omogućavala, odnosno nije uvedeno kao predmet. To znači da ćemo mi sada učenike naterati da moraju da izučavaju jedan od ta dva predmeta. A šta je sa učenicima koji su se ove godine u prvom razredu izjasnili protiv tih predmeta, i jednog i drugog? Mi ćemo sada u drugoj godini reći - izvolite, deco, morate ove godine izučavati jedan od ta dva predmeta. Onda tu više ne može da se govori da nije obavezno, ne može da se govori o rezolucijama i da se poziva na njih, jer je obavezno povećan jedan čas dnevno učenicima. Onda su, po meni, ugrožene i slobode. Dozvolite, da je bilo osnovno pravilo da učenici izučavaju veronauku tamogdetreba, znači u verskim objektima, da im se omoguće uslovi, a da u školama izučavaju predmete koji su zajednički za sve učenike, to bi onda bilo drugačije. Ovako smo napravili niz podela, bez obzira što kažu da nije tako. Mislim da je ovo gore rešenje, ovo sada što se nudi, od onoga što je bilo odlukom Vlade Srbije. Ovo je gore rešenje. Znači, mi socijalisti jesmo za drugo rešenje, ali kada biramo između ova dva rešenja, ovo je sada gore, jer smo naterali učenike da imaju jedan čas više opterećenja. Napravite ankete u srednjem obrazovanju, da vidimo koliko učenika ne želi da izučava nijedan od ova dva predmeta, pa ćemo da vidimo rezultate svega toga. Predlažem da prihvatite ovaj amandman i da se sloboda ispoštuje na taj način što nećemo učenike terati da izučavaju ova dva predmeta. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 27, protiv 119, uzdržanih nema, nije glasalo 47, od 193 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član10. amandman suzajedno podneli narodni poslanici Rodoljub Šabić, Vlatko Sekulović i Branko Pavlović. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Amandman će obrazložiti narodni poslanik Rodoljub Šabić.
Dakle, govorimo o jednoj izuzetno važnoj i delikatnoj temi, istine i javnosti radi treba reći: ko izađe za ovu govornicu i kaže da je u ovoj sali neko bio protiv slobode veroispovesti ili verske nastave, ne govori istinu. Ovde je bilo nekoliko stavova, vrlo različitih, ali niko nije rekao da je protiv slobode veroispovesti ili verske nastave. Stavovi su bili veoma različiti. Ponoviću stav socijaldemokratskih poslanika; dakle, naš principijelni stav je bio da verska nastava treba da se organizuje u verskim školama, uz punu logističku, materijalnu i drugu podršku države. Naravno, mi vidimo i poštujemo činjenicu da ovde, očigledno, većina misli drugačije. I, ako većina želi versku nastavu u državnim školama, kao realisti u politici, u stanju smo to da prihvatimo i poštujemo, ali stojimo na stanovištu da ostvarivanje prava jednog dela građana ne treba ni na kakav način da stvara obaveze za druge građane. Dakle, amandman kojim smo predložili, umesto formulacije da roditelj početkom školske godine ima pravo i obavezu da bira jedan od dva predmeta, zapravo normu svodi na to daroditelj ima pravo da bira jedan od dva predmeta. Stojimo na stanovištu da ovim ničije ostvarivanje prava ne dovodimo u pitanje, ali sprečavamo situaciju u kojoj se, radi ostvarivanju nečijeg prava, nekome drugome nameću obaveze; a nameću se. Znate, pravo je institut koji označava mogućnost da se ponašate ili ne ponašate na određeni način. Obaveza vam nalaže da se ponašate na određeni način: i kad je alternativna, to jeste obaveza. Jednom rečju, ako ovaj amandman ne bude prihvaćen, jedan broj đaka, neću da licitiram koji, dobiće obavezu koju nije imao i nije želeo. Zato vas pozivam da usvojite ovaj amandman. Zamolio bih da se, pre glasanja o amandmanu, utvrdi kvorum.
Zahvaljujem. Za reč se javio narodni poslanik Ratimir Svirčević, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Reformisti Vojvodine i Sandžačka demokratske partije.
Poštovane kolege poslanici, ovaj amandman grupe poslanika otprilike je prava mera, po mišljenju poslaničkog kluba koji predstavljam. Pokušaću to da obrazložim, da ukažem na neke nelogičnosti koje su u predloženom tekstu i da pokušam da vas na neki način ubedim da prihvatanjem ovog amandmana nećemo ništa izgubiti, nećemo osporiti ničija prava, ali ćemo određene stvari na jedan bolji, finiji i civilizovaniji način rešiti. Evo zbog čega - u predloženom tekstu člana 10. kaže se da na početku svake godine roditelj ima pravo da bira između dva predmeta (vidite u tekstu kako se oni zovu) i onda, posle toga, oni postaju obavezni. Suština je sledeća - kada terate roditelja da na startu godine bira između ovakva dva predmeta, znači decu iz porodica koje gaje određena verska osećanja, jednom rečju teiste, suprotstavljate drugoj grupi, koja je, po tekstu koji je ovde predložen, etičkih i humanističkih karakteristika. Znači, iz samog teksta proizilazi jedna podela, jedan zaključak da oni koji su teisti nisu humanisti i nisu etični. U takvoj situaciji kada je nešto obavezno vi imperativno delite ljude na ove dve kategorije. Ukoliko bi se prihvatio tekst da u ovom delu, vezano za ova dva predmeta, načelo fakultativnosti znači neobaveznost, onda bi samim izborom doveli u određenu situaciju i đake i roditelje (pokušaću to nekim primerom da obrazložim). Recimo da je astronomija fakultativni predmet, znači, javiće se ona deca koju taj predmet zanima. U slučaju onih koji se ne opredele za tako nešto, niko neće za njih reći da su nekulturni, da ih nauka ne interesuje, i čitav niz drugih mogućnosti. Dakle, kada imate izborni predmet koji je obavezan, on glasi - nemački, francuski, engleski i ruski jezik, i on postaje obavezan. U ovom slučaju, teistička nastava, veronauka, ili etičko - humanistička nastava deli ljude na one koji veruju i na one koji su humanisti i etičari. To je za mene neopravdano i svojevrsna uvreda za one koji će izabrati nastavu veronauke. Prema tome, ovakav amandman premošćuje taj problem. On ga upravo na pravi način definiše. Siguran sam da će postojati veliki broj dece koja neće izabrati ni jedan, ni drugi predmet. Samim tim nećemo dovesti decukoja pohađaju (voljom svojih roditelja pre svega) veronauku kao predmet u situaciju da su obeležena kao ona koja ne prihvataju etičke i humanističke principe, jer to iz ovog teksta proizilazi. Dakle, predlažem da se ovaj amandman usvoji. Time nismo prognali iz škole veru, nismo ukinuli mogućnost da se đaci obrazuju u ovoj oblasti, ali smo im dali mogućnost da, ako to ne žele, mogu da se ne opredele ni za jedan, ni za drugi predmet, a da sva znanja iz etike, humanosti itd. stiču iz predmeta kojima je to čak i osnova.Setite se predmeta tipafilozofije, jezika, istorije i tome slično. Isto tako bih (Predsednik: Gospodine Svirčeviću, upozoravam vas na prekoračenje vremena)... amandman koji kaže da izborni predmeti vezani za veronauku ili, kako ovde kaže, etičko-humanističke sadržaje treba da budu fakultativni. Hvala.
Zahvaljujem. Da li se o ovom amandmanu još neko prijavljuje za reč? Reč ima zamenik predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Neću da obrazlažem amandman Srpske radikalne stranke delimično sličan ovom amandmanu, po posledicama isti. Samo želim da uporedim ta dva amandmana. Dakle, poslanici Srpske radikalne stranke smatraju da treba omogućiti fakultativno učenje verske nastave ili da deca ne uče ništa. Amandman o kome se sada raspravlja predviđa fakultativno izučavanje verske nastave ili građanskog vaspitanja, ili da učenik ne uči ništa. Posledice su iste. Samo se pruža mogućnost da se još jedan predmet fakultativno uči, a naš je stav da verskoj nastavi ne treba nikakvu alternativu predviđati. Dakle, ili će dete učiti versku nastavu, da mu kažete da postoji čak neka suprotnost, neki pandan toj verskoj nastavi, to ne ide, a nameće se da bi ovo građansko vaspitanje bilo nešto što je suprotstavljeno onome, pa - ili ćeš ovako život da shvataš ili onako. Bolje reći - ko hoće da uči veronauku, učiće je. Onaj ko ne želi, taj čas neće imati. U svakom slučaju, mi ćemo glasati i za ovaj amandman, i za naš, naravno, ukoliko ovaj ne prođe.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Bojan Kostreš, predstavnik poslaničke grupe DOS, Liga socijaldemokrata Vojvodine i Liga za Šumadiju. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo, poslanička grupa Socijaldemokrata Vojvodine i Lige za Šumadiju će podržati ovaj amandman jer smatramo da nije neophodno ili u najmanju ruku nije tolerantno da teramo decu, odnosno roditelje, da biraju između veronauke i građanskog vaspitanja, pošto bi na taj način delili decu; dok sa druge strane mislimo da ne treba na ovaj način uvoditi veronauku u škole. Podržavamo fakultativno izučavanje ovih predmeta i mislimo da je to u ovom slučaju najprimerenije. Isto tako, predlažem predsedniku da pre glasanja utvrdi kvorum, da bismo mogli da imamo pravi stav Skupštine o tome.
Da, samo čekam da završite diskusiju. Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na predlog narodnog poslanika Rodoljuba Šabića i narodnog poslanika Bojana Kostreša molim da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum. Nema više prijavljenih za reč po ovom amandmanu. Stavljam na glasanje amandman. Za 49, protiv 104, uzdržanih 11, nije glasalo 16, ukupno 180 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član10. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić.
Dame i gospodo narodni poslanici, obaveštavam vas u ime Srpske radikalne stranke da je u petak u 15,00 časova u Vršcu miting Srpske radikalne stranke. Svrha i suština amandmana Srpske radikalne stranke je jednim delom objašnjena od strane zamenika predsednika poslaničke grupe Tomislava Nikolića. Vi ste, gospodo, svesni činjenice da ste uredbom uveli veronauku u škole. Nije to tako davno bilo da se ne bi mogli setiti, pred Patrijaršijom ste obećali da će veronauka biti uvedena kao izborni predmet u škole. Ministar je bio prisutan. Tada nije bilo reči o alternativi, kada je u pitanju veronauka koja će se izučavati kao izborni predmet u školi. Ako je bila, zašto niste pred istom tom Patrijaršijom to rekli. Niste, zato što ste tada, gospodo, tražili podršku od Srpske pravoslavne crkve, jer ste uradili nešto što u istoriji srpskog naroda niko nije uradio - kidnapovali ste bivšeg predsednika ove države i isporučili ste ga za novac, a onda, da se poslužite prevarom, otišli ste u Srpsku pravoslavnu crkvu i uredbom počeli tamo da varate. Šta je ovde nelogično? Šta je kontradiktorno? Vi nudite za versku nastavu alternativu i to nudite, kako smo ovde čuli od istaknutnih predstavnika iz DOS-a, građansko obrazovanje. Pa, kakvo nam je obrazovanje u osnovnim školama? Malograđansko? Vojničko? Kakvo je? Pa, sve što se uči je građansko vaspitanje. Gospodo, kažete - etičko-humanističko obrazovanje. Pa, gospodo, setite se samo reči premijera Srbije. On je rekao - kome je do morala i poštenja neka ide u crkvu. Kako sada možete protiv reči, čuvenih reči Zorana Đinđića. Znači, nije ni on u pravu. Naravno, on je to rekao u nekom drugom kontekstu. Gospodo, naš predlog je da veronauka bude izborni predmet u školama. Nemojte zamenom teza da unosite zabunu među građane Srbije. Roditelji biraju šta će im dete učiti. Insistiranje Srpske radikalne stranke je da to bude samo veronauka. Ako se roditelj opredeli da mu dete to uči neka dete uči, a ako se opredeli da ne uči ništa, a ne ovako da izazivate zabune, da izazivate dileme kod građana Srbije kada je u pitanju upis njihove dece. Ko vas je ovome podučio? Da li je to ta Evropa koja preporučuje da se uči o humanizmu i etici? Pa, gospodo, sve je to u tradiciji crkve, bez obzira o kojoj se radi, a pogotovu u Srpskoj pravoslavnoj crkvi, tu nam je i kultura, tu nam je tradicija, tu nam je obrazovanje, tu nam je jezik, a vi gubite teritorije. Preko vas ćemo i zbog vas ćemo (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi) i ovo. Hvala.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, predstavnik poslaničke grupe SRS.
Zaista se ne bih javljala da obrazlažem ovaj amandman, s obzirom da je moj kolega Mirčić dao sasvim korektno obrazloženje, imajući u vidu stav i program Srpske radikalne stranke, ali sam htela da ukažem na još jednu činjenicu koju je on propustio. To je da kada Vlada propisuje mogućnost izbora verske nastave ili ovog drugog alternativnog predmeta koji se naziva - građansko vaspitanje, već u sledećem članu predlagač, Vlada Srbije, kaže da udžbenike i druga nastavna sredstva za versku nastavu odobrava ministar prosvete i to na usaglašen predlog tradicionalnih crkava i verskih zajednica, u skladu sa zakonom. Misli se na ovaj zakon. A, šta je sa udžbenikom za ovaj drugi predmet - to ostaje da nagađamo. Verovatno treba opet ministar da ga odobri ili postoji neki drugi organ u okviru Ministarstva ili Vlade; nama poslanicima je nejasno, a pretpostavljam da je i Vladi nejasno. Ono što je Srpskoj radikalnoj stranci bilo važno to je zaista da se ovim zakonom potencira koje su to verske zajednice, tradicionalne verske zajednice, koje treba taksativno nabrojati ovim zakonom i koje imaju mogućnost da drže versku nastavu u školama i da na taj način eliminišemo mogućnost da u školski sistem uvođenjem verske nastave uđu i neke pseudohrišćanske sekte (neki ih nazivaju malim verskim zajednicama), koje ne samo da nisu tradicionalne u Srbiji, već su i veoma opasne, destruktivne. Nemojte da zaboravite da ulaze na mala vrata i da smo mogli u štampi da pročitamo da je ovaj Nejbor, čuveni diplomata, odnosno agent CIA, koji se sa Perišićem na Ibarskoj magistrali sastao, takođe pripadnik jedne vrlo opasne sekte, čiji se članovi nazivaju pentakostalci. Malo nas je i čulo za njih, ali ima i nazarećana, adventista i vidimo da vrlo agresivno nastupaju po bilbordima u Beogradu, pogotovo adventisti. Što se tiče etičko-humanističkog sadržaja jednog predmeta, koji treba našu decu da uči etici i humanizmu, mislim da treba pre svega da se pozabavimo programima svih nastavnih predmeta u našim školama i ako hoćemo da budemo iskreni priznaćemo da što je stepen obrazovanja viši, odnosno škola, to je nama obrazovanje lošije. Možemo da se pohvalimo izuzetno dobrim učiteljskim kadrom, pa i nastavničkim kadrom, odnosno osnovna škola je mnogo bolja od srednje škole; odnos nastavnik-učenik, nastavnik-roditelj i roditelj-učenik, mnogo je bolji u osnovnoj školi nego u srednjoj školi. Ja sam zaista uvek izuzetno uvažavala profesorsku profesiju i ne bih volela da mi profesori zamere, ali dešavaju se čudne stvari u poslednjih godinu-dve dana u našim školama,pogotovu u srednjim školama. Ima dece koja i te kako trpe zbog toga što su recimo... (Predsedavajuća: Četiri minuta.) Izvinjavam se, završavam, samo još jedna rečenica. Izuzetno trpe zbog toga što su im roditelji recimo politički aktivni. Moje dete je jedno od te dece, bilo je i fizički maltretirano i stvarala se jedna takva negativna klima oko tog deteta, pa se pitam da li kroz sve predmete, da li kroz edukaciju profesora ili na koji način bi trebalo da utičemo da pre svega razvijamo te humanističke i etičke principe kod profesora, koji bi onda to preneli na našu decu. Možemo mi taj predmet da nazovemo i lepo vaspitanje, kako god hoćete, ali ako je okruženje takvo kakvo jeste, a loše je okruženje, neće tadeca mnogo štošta iz ovog predmeta naučiti. Zbog toga se mi zalažemo da se ovo iz zakona briše, znači da nema alternative verskoj nastavi, a da se pretresu svi programi, pogotovu društvenih nauka koje naravno treba za osnovu da imaju etičko-humanističke sadržaje pre svega.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 26, protiv 110, uzdržana dva, nije glasalo 32, ukupno 170 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Radulović i Bojana Aleksić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Milan Radulović.
Poštovani narodni poslanici, gospodine ministre, član 10. na koji su poslanici Demokratske stranke Srbije uložili amandman reguliše problematiku izbornih predmeta u osnovnoj školi. Tri se grupe izbornih predmeta predviđaju, kao što ste videli. Prvo je moralno vaspitanje, odnosno grupa predmeta kulturno--istorijskog i etičkog sadržaja, koju možemo da tretiramo kao moralno vaspitanje, i to od prvog do osmog razreda. Drugo, strani jezik od trećeg do osmog razreda i, treće, ostali izborni predmeti u sedmom i osmom razredu. Strani jezik i druge izborne predmete određuje školski odbor, na osnovu mišljenja opštine. Pod prvom tačkom je uvedena jedna mala izmena. Izborni predmeti obavezni su za đake koji se za njih opredele od trećeg do osmog razreda, ako je to strani jezik, odnosno u sedmom i osmom razredu ako je to neki drugi izborni predmet. Kada su u pitanju predmeti etičkog i religioznog sadržaja, tu se predviđa obaveza da se roditelji na početku svake školske godine opredele koju će od tih, a ima ih osam-devet, koju će od osam-devet disciplina da im dete izučava. U principu, čini mi se da je to jedno dobro rešenje zato što su izborni predmeti nešto što predstavlja budućnost našeg školstva, pa i osnovnog. Mi smo predložili da se izmeni stav koji obavezuje roditelje da se na početku svake godine izjasne koji će im predmet dete učiti, i to tako da se izjasne samo u prvom i petom razredu. Razlozi zašto ovo predlažemo su u prvom redu praktične prirode. Naša osnovna škola još uvek počiva na dva osnovna ciklusa: od prvog do petog i od petog do osmog razreda;tako su koncipirani nastavni planovi i programi; tako je i organizovana nastava. Mi nemamo drugačije organizovane nastave no u ova dva ciklusa. Stoga je - iz praktičnih razloga, zbog nemoći naše škole da na početku svake školske godine formira nova odeljenja, zavisno od zanimanja učenika - bolje da ostaneda se deca koja se opredele za jedan od predmeta etičkog obrazovanja, bilo za veronauku, taj predmet izučavaju četiri godine, pa da eventualno u petom izaberu drugi; s tim što, naravno, u svakom razredu mogu - iako su optirali jedan i time se na njega obavezali, da pohađaju nastavu i drugog predmeta. Dakle, samo su praktični razlozi u pitanju; delimično i pedagoški: lakše je učiti kada se koncipiračetvorogodišnji program. Onda može da se zaokruži jedna celina. Verujem da Ministarstvo i ministar dobro znaju kakvo je stanje u našoj školi: da mi nismo u stanju da izvodimo dinamičnu izbornu nastavu. No i pored toga Ministarstvo nije prihvatilo ovaj amandman. Verovatno ima neke razloge mimo ovih praktičnih i pedagoških koje mi imamo na umu.
Reč ima ministar u Vladi, gospodin Gašo Knežević.
Naša osnovna škola se sada vodi po sistemu četiri plus četiri, a to će veoma brzo da se promeni u tri plus tri plus tri, tako da ovaj razlog otpada. Sa ovakvom opcijom, ovakvim amandmanom koji je dala grupa poslanika Demokratske stranke Srbije, povećava se vezanost za jednom učinjen izbor i to se povećava na četiri godine. Dakle, veći stepen strogosti, uslovno govoreći. Međutim, svi moji razgovori koje sam dosta često vodio, voljno ili nevoljno, sa Ministarstvom vera, sa svim crkvenim zajednicama, ukazuju da je izbor od jedne godine prihvatljiv za sve učesnike celog procesa. Vlada, nažalost, ne može prihvatiti ovaj amandman, ostaje kod svog predloga.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 43, protiv 96, uzdržanih nema, nije glasao 31, od ukupno 170 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Đura Lazić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana želi reč. Reč ima narodni poslanik Đura Lazić.
Poštovano predsedništvo, uvažene kolege i koleginice narodni poslanici, gospodine ministre, mojim amandmanom, u ime SPS-a, tražim da se briše član 11. ovog predloga zakona, ne zbog toga što je SPS protiv izučavanja veronauke, jer socijalisti ostaju pri stavu da je pitanje veronauke rešeno ustavnim odredbama i da je ispovedanje vere intimna stvar svakog građanina, već zato što smatramo da je prirodnije, bolje, efektivnije da je taj posao učenja veronauke poveren tradicionalnim crkvama i verskim zajednicama, da se u tim objektima i sa njihovim kadrovima izučava ova oblast. Član 11. Zakona, koji ste vi predložili, zaista bi imao smisla i lično bih ga podržao kada bi izučavanje veronauke obuhvatili u objektima tradicionalne crkve, uz finansiranje, odnosno dotiranje od strane države i pravljenje programa uz saglasnost crkvenih zajednica. U tom smislu bi imalo efekta da daje saglasnost na taj program i da se izdvajaju određena sredstva, kao što se to inače radi u mnogim razvijenim zapadnoevropskim zemljama. Mi smo, čini mi se, nepravedno devalivirali, pre svega mislim na Srpsku pravoslavnu crkvu, preuzimajući joj tu ulogu organizovanja i izvođenja veronauke, jer SPC, kao tradicionalna, sa svojim postojanjem od preko osam vekova, skoro milenijuskim postojanjem, predstavljala je stožer razvoja srpske duhovnosti, kulture i pismenosti, očuvanja nacionalnog indentiteta i za vreme petovekovnog ropstva pod Otomanskom imperijom. Na sreću, imao sam prilike da se sretnem, da čitam, vidim mnoge pisane spomenike Srpske pravoslavne crkve u crkvama u zapadnoj Makedoniji i na Kosovu i Metohiji iz 13. i 14. veka. To su spomenici neprocenjive vrednosti. Ako je SPC u tom vremenu, u tom dugom periodu imala moći, snage, umova da razvija tu pismenost, kulturu, da čuva srpski identitet, zašto joj sada oduzimamo pravo i ne pomognemo joj da organizuje izvođenje veronauke za roditelje koji žele da im deca izučavaju veronauku. Drugo, neko od kolega poslanika juče ili prekjuče reče da je poslednjih 10 godina uništavana crkva. Ne slažem se sa tom konstatacijom i tvrdim da je poslednjih 10 godina, jer se očito misli na vreme vladavine SPS-a i Slobodana Miloševića, napravljeno više crkava nego u čitavom 20. veku. Za tih 10 godina, koje se napadaju i kaže se da je uništavana crkva, narod je vraćen crkvi i crkva narodu, za razliku od Brozovog vremena kada su mnogi koji su odlazili u crkvu i kršteni u crkvi ispaštali i imali određenih posledica. Neko pomenu džamije. Upravo je najveći broj džamija napravljen negde 70-tih, 80-tih godina.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 27, protiv 90, uzdržanih nema, nije glasalo 44, od ukupno 161 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Velimir Simonović podneo je jedan amandman kojim predlaže brisanje članova 11, 12, 14. i 28. Vlada, Odbor za prosvetu i Zaknodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana želi reč. Reč ima narodni poslanik Velimir Simonović.
Dame i gospodo, samo ću kratko. Pošto nije prihvaćen moj amandman na član 10, onda ovaj amandman gubi svaki smisao. Prema tome, odustajem od ovog amandmana, povlačim ga, jer više nema nikakvog smisla. Ne znam samo otkud to u članu 12. da Ministarstvo vera učestvuje u kriterijumima i načinu ocenjivanja učenika iz verske nastave. Od kada je to posao Ministarstva vera? Ministarstvo vera je i napravilo celu ovu zabunu oko ovoga, ne Ministarstvo prosvete, koje je, razume se, resorno. Još samo dve rečenice da dodam. Mogao bi gospodin Knežević i to Ministarstvo vera, pa čak i Sinod Srpske pravoslavne crkve,da se zainteresuje za iskustva kako se izvodila nastava ove godine u školama. Imam dva-tri drastična slučaja u Beogradu, o kojima sam se ovih dana informisao. Taj ko je smislio versku nastavu na ovaj način nije mogao da smisli bolji način da iskompromituje celu ideju. To će uvideti i Srpska pravoslavna crkva, ubrzo.
Konstatujem da je narodni poslanik povukao amandman kojim se predlaže brisanje članova 11, 12, 14. i 28, čime on prestaje da bude predmet rasprave u pojedinostima. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Rodoljub Šabić, Vlatko Sekulović i Branko Pavlović. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? U ime narodnih poslanika, reč ima narodni poslanik Branko Pavlović.
Dame i gospodo narodni poslanici, vrlo je zanimljivo da vam prvo pročitam šta to Vlada ne prihvata. Naš amandman glasi: "Nastava predmeta održava se samo ako za njih postoji udžbenik odobren od strane ministra prosvete...". Drugim rečima, za Vladu je neprihvatljivo da mora da postoji udžbenik za predmet koji se predaje. Ne znam kako mislimo da je to nekakav napredak u odnosu na period koji je bio do sada. Dakle, idemo na improvizaciju, idemo na to da različiti nastavnici dođu u različite učionice i govore ono što oni misle da bi trebalo govoriti učenicima. Razumemo da nam tek predstoji ozbiljna reforma osnovne škole, ali ne razumemo da ovakve škole ne mogu da se urade već odmah. U ovom prvom delu, gde govorimo o tradicionalnim crkvama, moram da vam iznesem drugu argumentaciju; to je poruka onima što su govorili ispred Demokratske stranke Srbije, a odmah smo nakon prihvaćenog amandmana SRS koji je Vlada prihvatila videli da oni eksplicitno podrazumevaju da je sada sa adventistima to nešto mnogo problematično. Izvinite, šta je problematično kod Adventističke crkve? Ništa pod milim bogom. Sada ću vam objasniti zašto. Ali ideja da razlikujete tradicionalne crkve i verske zajednice počiva na arbitrarnosti da odlučujete o nekom religijskom ubeđenju. Dakle, imate više ljudi koji imaju religijsko ubeđenje i veruju u Boga i onda vi kažete - ti to radiš po nekom obredu i to vrednujem više, a ti radiš po nekom drugom obredu i ja to vrednujem manje. Molim vas, po teološkom učenju,ko sebe stavlja u poziciju da vrednuje verovanje u Boga, on je bogohulan. To je osiono, to je smrtni greh, po Bibliji. Otud, ne razumete da po teološkom tumačenju, kada pravite razliku između tradicionalnih crkava i verskih zajednica, vi sebe stavljate u poziciju svevišnjeg. Nisam religiozan, ali shvatite da je to potpuno nesaglasno sa Svetim pismom. E, sada ovako, Adventistička crkva, izvinjavam se, moraću samo pet sekundi da produžim, mnogo je kratko vreme od tri minuta, nisam, glasao sam protiv, možete uzeti listing, zaista sam glasao protiv jer je nemoguće raditi u tri minuta. Dakle, ovako, Adventistička crkva je deo jednog reformatorskog procesa u crkvi, oni su rekli - imajući iskustva još od Lutera tamo u Ahenu kako to izgleda - hajde da se vratimo hrišćanskim korenima. U okviru toga adventisti kažu - taj koren je samo Biblija, dakle, njihovo utemeljenje je samo Sveto pismo. Prihvaćen je amandman gde su taksativno pobrojane tradicionalne crkve, a nisu adventisti, pa vas pitam zašto nije crkva koja se bazira samo na Svetom pismu? Hvala.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Reč ima ministar u Vladi, Gašo Knežević.
Očigledno je da ovde ima mnogo nerazumevanja, jer prethodnik je stalno pitao nas zašto ništa ne razumemo; ispada da stvarno ništa ne razumemo, ali neću o tome da li razumem ili ne razumem veru, to je već rečeno, ali hoću o knjigama. Shvatam da se u advokatskoj praksi često ne primenjuje Zakon o udžbenicima, ovo je Zakon o udžbenicima koji reguliše primenu udžbenika i nema nikakve veze sa zakonima o osnovnoj i srednjoj školi; prema tome, ima razumevanja, razumemo mi to.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Bojana Aleksić, predstavnica poslaničke grupe DSS-a.
Prvo što se tiče ovog amandmana; Branko Pavlović je moj drug, išli smo u istu gimnaziju i školski smo drugovi, pa znamo da kada god se uvodi neki novi predmet ili kada kod nekog predmeta dolazi do radikalne izmene nastavnog plana i programa, onda obično u prvoj, pa nekad čak i u drugoj godini uvođenja tog predmeta nema udžbenika, nego se radi po nekim uputstvima iz Ministarstva, a onda đaci hvataju beleške i posle odgovaraju. Uostalom i na fakultetu nema uvek udžbenika za sve predmete, jednostavno zato što nisu napisani, zbog toga postoje predavanja. Naravno, to će biti ispravljeno, ali treba da postoje udžbenici. Ali, da bi se napisao jedan valjan udžbenik treba vremena; a do tada se radi po skriptama i to nije ništa sporno. Što se tiče drugog dela, to smatram na neki način replikom pošto je pomenuta DSS, a vezano za Adventističku i njoj slične crkve, ponoviću da po Ustavu ove zemlje svi građani imaju pravo na veroispovest za koju se sami opredele; a naravno, ima crkava u ovoj zemlji koje ne spadaju u tradicionalne i ima ljudi koji tim crkvama pripadaju. To im niko ne brani. Ponoviću opet, ovde se radi o sistemu školstva. U osnovnim školama čiji je osnivač država normalno je da se izučava ono što je vezano za našu tradiciju. Takođe je normalno da i nacionalne manjine, shodno Ustavu, imaju prava da izučavaju ono što je vezano za njihovu tradiciju; najbolju potvrdu toga je izneo predstavnik poslaničke grupe vojvođanskih Mađara i tu apsolutno nije ništa sporno; evo, tu su i predstavnici muslimanske veroispovesti, a verovatno imaju o tome i oni sličan stav. Ne razumem kakve veze imaju adventisti sa tradicionalnim verskim zajednicama, neka oni postoje i koga su ubedili da priđu toj crkvi, taj ide u tu crkvu. Ali, ne može se to izučavati u školama, jer škole su potpuno nešto drugo; u njima se izučava ono što je tradicionalno. U krajnjoj liniji, svaka država mora da zaštiti sebe, u svakoj državi postoji nešto što se zove nacionalni interes. Šta je nacionalni interes počinju da uče deca prvo kod svojih kuća, a posle i kada krenu u školu, da bi postali valjani građani ove zemlje, da bi osećali nešto što se zove patriotizam, ali ne kao isprazna reč jer se patriotizmom ovde često mahalo i vrlo često je bio zloupotrebljavan; ne govorim o tom patriotizmu, govorim o nečemu što su najviša i najlepša nacionalna osećanja; njih imaju svi narodi na ovoj zemaljskoj kugli, a ne vidim zbog čega je sramota da se tako oseća i naš narod. Uostalom, većinu građana ove zemlje, ponavljam, još uvek čine Srbi. Veliki broj Srba jesu pravoslavne vere. Zašto u srpskom narodu postoje ljudi, Srbi, kojima toliko smeta ta pravoslavna vera i ta pravoslvna crkva, zašto je Srbima sve što je tuđe, nekim Srbima naravno, ne govorim o svima, pripamljivije od nečega što je naše, zaista ne razumem. Nemam ništa protiv onih koji tako misle, ne branim im da tako misle, ali ne mogu da ih razumem, jer normalno je da se Srbin, pravoslavac, prvo uputi na nešto što je njegovo, pogotovu ako je to humano, dobro, nešto što nas uči duhovnosti, nekim višim ciljevima.
Da li ima još prijavljenih? Pomenuto ime, narodni poslanik Branko Pavlović, replika.
Ne zato što sam pomenut, nego zato što nije shvaćeno moje izlaganje. Zalažem se kao Srbin koji nije pravoslavac za poštovanje svačijeg religijskog ubeđenja. Ne radi se o tome da uopšte nekoga favorizujem, potpuno su mi ravnopravna religijska osećanja svih građana ove zemlje, nisam vernik, nemam religijsko osećanje te vrste i uopšte ne sporim potrebu dubokog razumevanja religije kao značajnog napora utemeljenja vrednosti. Ovde postoji jedna zabluda, misli se da ljudi koji nisu vernici nemaju osećaj za potrebu utemeljenja vrednosti. Imamo, i nama je daleko teže i dnevno to preispitujemo kod sebe. Kada mi mislimo da Boga nema, kako onda utemeljujemo vrednosti? To je jedno vrlo komplikovano pitanje, kojim se mi koji nemamo religijska osećanja mnogo ozbiljnije bavimo. Vernici imaju lak odgovor, oni kažu - Bog; u nekoj varijanti i mi to poštujemo i to je potpuno u redu. Dakle, uopšte se ne radi o tome da ovde zagovaram bilo kakvo, jedno ili drugo religijsko osećanje, pogotovu ne da sporim pravoslavnim vernicima da imaju to osećanje; imaju crkvu, obrede i sve ostalo. Samo sam govorio o tome da je arbitriranje između toga neprimereno hrišćanstvu.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 16, protiv 92, uzdržanih nema, nisu glasala 52, od 160 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanici Rodoljub Šabić, Vlatko Sekulović i Branko Pavlović zajedno su, jednim amandmanom, predložili da se posle člana 11. dodaju novi članovi 11a i 11b. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. U ime podnosilaca amandmana reč ima narodni poslanik Branko Pavlović.
Poštovane dame i gospodo, u ova dva člana za koje mislimo da ih treba dodati posle člana 11. pokušavamo da rasteretimo učenike. U članu 11a pokušavamo tako što predlažemo mehanizam kojim bi se opterećenje po broju časova nešto smanjilo, a onda ravnomernije rasporedilo tokom radne nedelje. Ako je potrebno od te ravnomernosti odstupati, onda prelažemo da se to radi u ponedeljak ili utorak, posle vikenda, kada su đaci odmorniji. Ne morate čitati sve ovo ostalo, ovo je smisao i člana 11a. Što se tiče 11b, veoma je značajan i glasi, kratak je i pročitaću vam ga: "Nastavne aktivnosti ne mogu se, ni redovno ni vanredno, održavati subotom i nedeljom, kao ni radnim danom u suprotnoj smeni". Šta to znači? Programi su potpuno neprilagođeni uzrastu dece. Ona su preopterećena. Ovakvom zabranom, da idete na tzv. radne subote i da moje dete ide pre podne u školu, a onda još neki čas u popodnevnoj smeni (to je za nas neprihvatljivo), hoćemo da stavimo branu ukupnom opterećenju dece i timenateramo onog ko bude koncipirao program i plan da mora to sve da svede u raspoložive okvire koji su primereni uzrastu dece. Ne može ih preopterećivati kako hoće i mora to svesti na petodnevnu radnu nedelju i dobro isplanirati, računajući i praznike, u okviru jedne smene. Ne može da prebacuje decu u suprotnu smenu,što se do sada događalo. Naravno, imam dvoje školske dece i pretpostavljam da većina vas ima tog iskustva. Kvalitet tih tzv. radnih subota je daleko ispod prosečnog kvaliteta nastave koja se inače odvija. Dakle, to je samo opterećenje koje ne daje bilo kakve ozbiljnije rezultate. Ovi amandmani su sračunati samo na to da rasteretimo našu decu i da omeđimo onoga ko planira program i plan za njih, tako da to mora prilagoditi stvarnim mogućnostima jednog normalnog rada u školi.
Da li se još neko od ovlašćenih učenika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 35, protiv 83, uzdržana dva, nijeglasalo 38, od 158 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Sreten Mitrović. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana ne želi reč. Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 14, protiv 101, uzdržanih nema, nisu glasala 42, od 157 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Rodoljub Šabić, Vlatko Sekulović i Branko Pavlović. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Narodni poslanik Branko Pavlović u ime podnosilaca povlači amandman, čime prestaje da bude predmet rasprave u pojedinostima. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Čolić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li se još neko od ovlašćenih učenika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 34, protiv 93, uzdržanih nema, nije glasalo 30, od 157 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanici Rodoljub Šabić, Vlatko Sekulović i Branko Pavlović zajedno su predložili, jednim amandmanom, da se posle člana 12 dodaju novi članovi 12a, 12b i 12v. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. U ime podnosilaca amandmana reč ima narodni poslanik Branko Pavlović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je još jedan naš napor da probamo da već sada reformišemo osnovnu školu u okviru istih budžetskih mogućnosti. Dakle, ovo što predlažemo ne bi zahtevalo nikakva dodatna sredstva, a bilo bi moguće već sada popraviti u tekstu zakona koji je predložen. Povezano je i dugačko i neću vam čitati, samo ću vam objasniti šta je suština predloženih dodatnih članova; nešto je stilizacija, a nešto je suština. Suština je u sledećem - da prilikom utvrđivanja prosečne ocene učenika tu uđe i ocena iz vladanja. Imamo stanje kakvo imamo po školama, a zaista je prilično loše. Pretpostavljam da je ova vrlo velika tenzija koju mi odrasli pravimo preneta i na decu, i ne vodi se računa šta uopšte znači primereno vladanje u školama. Predlažemo stoga da se u prosečnu ocenu uključuje i ocena iz vladanja da bi onda učenici malo ozbiljnije i bolje razmislili kako će se vladati, pri čemu pre svega mislimo na onu pojavu gde se vrlo kvalitetni učenici takođeponašaju prilično neprimereno u školama. Zanemaruju to, ne interesuje ih;ne utiče mu to na uspeh i onda ga to ne interesuje. Ne mislimo da se samo na tome može zasnivati vladanje, ali kao dodatni motiv mislimo da bi bilo korisno. To je smisao člana 12a. Što se tiče 12b, to je brisanje člana 50; on je prestilizovan pa je sada nepotrebno,to je samo pravno-tehnički. Što se tiče 12v, predlažemo sledeću stvar, da se doda "i ako je položio završni ispit iz maternjeg jezika i matematike". Mislimo da je zbog veoma velike razlike u kvalitetu nastave, zavisno od škole do škole, u jednom mestu, a naročito na teritoriji cele Srbije, neophodno standardizovati znanje, makar iz matematike i maternjeg jezika. To bi bilo jednim ispitom koji bi propisivalo Ministarstvo prosvete jednoobrazno za celu Srbiju. Time bismo onda uprosečivali startnu poziciju za srednje škole i za dalje školovanje. Prosto rečeno, nije isto da li ste u jednoj sredini odličan đak ili u nekoj drugoj, gde je nastavno osoblje bolje, zahtevi veći itd. Dakle, prosto ovim članom 12v predlažemo da se uvede standardizacija na nivou cele Srbije, makar iz maternjeg jezika i matematike. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Ako ne, stavljam amandman na glasanje i molim narodne poslanike da se izjasne. Za 42, protiv 80, uzdržan jedan, nije glasalo 32, od 155 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13.amandmane su, po suštini u istovetnom tekstu, podneli Vlada Republike Srbije, narodni poslanik Golub Rajić i zajedno narodni poslanici Dragan Marković, Miloš Lukić, Petar Petrović i Adam Urošević. Odbor za prosvetu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Miloš Nešović. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Miloš Nešović.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani članovi Vlade, podneo sam amandman ispred poslaničke grupe SPS na član 14, a koji se odnosi na član 67. Zakona o osnovnoj školi. U ovom članu se govori da vrstu stručne spreme nastavnika verske nastave utvrđuje ministar prosvete, na zajednički predlog Ministarstva vera i tradicionalnih crkavai verskih zajednica. Mislim da se stručna sprema utvrđuje zakonom, statutom ili nekim aktom o sistematizaciji poslova; ovo može biti veliki problem, pošto se u nekom vremenskom periodu menjaju ministri, tako da će se verovatno menjati i zahtevi u pogledu stručne spreme. Takođe mislim da je veliki problem što će biti teško da se obezbedi ogroman broj nastavnika i predavača verske nastave, da će tu dolaziti predavači sa završenom srednjom teološkom školom. Ne verujem da danas osim nekih zabačenih mesta, u nekim seoskim područjima,u školama rade nastavnici sa srednjom stručnom spremom; sve su to sada, praktično, nastavnici sa visokom stručnom spremom, sa učiteljskim i drugim fakultetima. Takođe, mislim da ti nastavnici verske nastave nisu prošli kroz jednu obuku, da znaju metodiku, da znaju da se spuste na nivo te dece i da prenesu adekvatno ta znanja. Pored toga, stav poslaničke grupe SPS se zna, nismo protiv vere, ali ovo obučavanje, odnosno školovanje treba da se obavlja u verskim objektima, crkvenim objektima i verovatno angažovanjem kadrova sa Teološkim fakultetom, profesora koji to znaju da čine najbolje. I na kraju, i sada da kažem da će se uvođenjem verske nastave u osnovnom obrazovanju potrošiti ogromna sredstva, koja su mogla na mnogo adekvatnijinačin da koriste crkvama i da će ovo više naneti štete nego koristi. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Iz odredbe člana 14. Predloga zakona - kojima se izuzetno od uslova za ostale nastavnike, stručne saradnike i vaspitače, kojima vrstu stručne spreme određuje isključivo ministar prosvete, određuje da to čini za nastavnike verske nastave, na zajednički predlog Ministarstva vera i crkava koje su već pobrojane u članu 9 - smatram da bi redakcijom trebalo izbaciti ovu odrednicu tradicionalne crkve i verske zajednice, pa ubaciti u to sadržaj iz člana 9. i gotovo. Ali, time što se prave izuzeci, očigledno je da Vlada Republike Srbije, predlagač zakona, priznaje da još niko u ovoj zemlji nije spreman da verska nastava bude na nivou da po kvalitetu, po sadržaju, bude ravnopravna sa ostalim predmetima u školi. Govorim otvoreno, bez obzira na to kako će to da tumače mediji, crkva nije spremna za uvođenje veronauke u škole. Čim nemamo udžbenike, čim nemamo konkurs za nastavnike veronauke, nego ćemo po spisku koji bude usaglašen, po spisku o kome niko neće odlučivati, pa čak ni u Ministarstvu vera, koje je jedan od supredlagača, znači po spisku koji će biti dobijen isključivo od crkve, mi odrediti one koji će deci predavati veronauku i time u sistem školstva uvesti još jedan parasistem, koji će se ticati samo jednog i isključivo jednog predmeta u osnovnom, a govorićemo o tome i u srednjem obrazovanju. Mogu da znam motive za ovakvu brzinu, ali ne želim da ih razumem. Ako ministar odbija kvalitetne amandmane, koji se tiču uređenja školskog sistema, broja časova, trajanja nastave, udžbenika, pa kaže - jeste, sve to treba da sadrži zakon, ali to ćemo kada budemo usvajali novi zakon, čemu onda ovakva žurba oko veronauke, uz priznanje da niko nije spreman da ta nastava bude kvalitetna, da odgovara potrebama i društva i same dece. Čovek mora da izrazi bojazan - kako li će to izgledati, kada jedan seoski sveštenik stane pred decu i drži predavanje, kada ne postoji minimum stručne spreme koji je određen za to, kada ne postoje predmeti koje je morao da izučava i da iz njih polaže ispit, koji će ga kvalifikovati da stane pred decu? Naravno, ubeđen sam da niste zbog toga u članu 1. predvideli da je zabranjeno fizičko maltretiranje dece, zato što tamo piše da je batina od Boga. Šta ako nastavnik veronauke počne da sprovodi to načelo? Pokojni otac mi je govorio da su mu brideli dlanovi od štapića koje su nosile katihete. Zamolio bih vas da još jednom dobro razmislite o ovome, da jednu izvanrednu ideju, možda vam je i to želja, ne upropastite za godinu dana i da onda svi od uvođenja veronauke u škole dignu ruke.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Ako ne, stavljam amandman na član 14. na glasanje i molim narodne poslanike da se izjasne. Za 41 , protiv 86, uzdržanih nema, nije glasalo 24, od 151 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Određujem pauzu do 15,00 časova i popodnevni deo nastavljamo raspravom u pojedinostima, amandmanom na član 14. koji su zajedno podneli narodni poslanici Rodoljub Šabić, Vlatko Sekulović i Branko Pavlović. Hvala vam.
Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da radi utvrđivanja kvoruma ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum i da možemo da nastavimo rad, raspravom u pojedinostima i odlučivanjem o amandmanima na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osnovnoj školi. Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Rodoljub Šabić, Vlatko Sekulović i Branko Pavlović. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Molim kolegu da samo malo sačeka da poslanici, koji nisu učestvovali u kvorumu pa i dalje ometaju rad Skupštine zauzmu svoja mesta. Narodni poslanik Branko Pavlović povlači amandman na član 14. Na član 15. amandman je podnela narodni poslanik Živodarka Dacin. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Živodarka Dacin.
Hvala. Poštovano predsedništvo, gospodine ministre, gospodine Popov, poštovane kolege narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SPS-a podnela sam amandman na član 15, kojim želim da eliminišem samo jednu političku prenaglašenost, pa da se samo izostavi reč "odnosno", a sve ostalo u daljem tekstu ostaje. Ovde bih se pozvala na uvodno slovo gospodina ministra, u kome je rekao da se pod trećom "d" radi o depolitizaciji škola; zaista, u ovih godinu i više dana koliko radimo, kada smo razmatrali toliko različitih zakona, nikada toliko politika nije bila prisutna kao kada smo raspravaljali o zakonima o osnovnom i srednjem obrazovanju. Istina je da su učešće uzeli i poslanici koalicije DOS, što apsolutno pozdravljam; međutim, neke stvari ipak ne stoje, jer je prošlo vreme kada za sve možete da krivite režim Slobodana Miloševića, pa čak i za to ako danas pada kiša. To više ne prolazi, ljudi traže argumente i dokaze za nešto što je učinjeno. Kažete - u vreme vladavine socijalista birani su kadrovi po političkoj liniji. Izneću konkretan primer, na teritoriji opštine Kikinda ima 15 osnovnih škola i toliko direktora. Od toga je slovom i brojem,bilo tri (3) člana SPS-a, a svi ostalinisu bili članovi ili su čak bili članovi sadašnje vladajuće koalicije, jer smo se rukovodiličinjenicom da se radi o stručnim i sposobnim ljudima koji treba da budu prevashodno dobri menadžeri u svojim školama. Danas je naravno skor totalno obrnut,od 15 direktora samo za jednog nisam sigurna da li je član neke stranke iz vladajuće koalicije, ali je bio čitav nemirsvih 18 partija oko raspodelevlasti nad osnovnim školama, jer njih je svega 15. To su evidentni podaci u prilog toga da ako je politika ikad bila, a uvek je prisutna u našim životima, danas je u školama, i osnovnim i srednjim, više nego ikad. Prema tome, imajući u vidu i obrazloženje Vlade koje je ovde dato, u kome se objašnjava zašto se osniva škola, ovaj član 15. se uopšte na to ne odnosi, pa se ne bih složila da škola ne treba da štiti interes zaposlenih. Mislim da svaka institucija i organizacija treba da štiti interese zaposlenih. Izostankom ove reči "odnosno", bez obzira na obrazloženje Vlade, ništa se značajno ne bi promenilo niti u smislu ovog člana, niti u smislu zakona,dajmo već jednom da ne bude politizacije u školama, auvek kažem - i u zdravstvu i kulturi. Zahvaljujem.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 52, protiv 118, uzdržanih nema, nije glasalo 15, ukupno 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojana Aleksić, Vladimir Andrić, Marina Stamenković, Milan Radulović i Nenad Lemajić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodna poslanica Marina Stamenković.
Poštovano predsedništvo, poštovani narodni poslanici, Demokratska stranka Srbije je na član 15. Predloga zakona, koji se menja u član 73. osnovnog zakona, dala amandman. U članu 73. stav 1. posle reči "program" dodaju se reči: "ili ih ostvaruje sa neotklonjenim nedostacima"; posle reči "vređa" dodaju se reči "ili ponižava"; posle reči "učenika" stavlja se tačka i zapeta i dodaju reči "nesavesno ili nestručno obavlja poslove nastavnika, stručnog saradnika ili vaspitača, dolazi na radno mesto pod dejstvom alkohola i drugih opojnih sredstava, koja umanjuju radnu sposobnost, priprema privatno učenike kojima predaje ili učenike škole u kojoj predaje"; dok se reči "u disciplinskom postupku" zamenjuju rečima "o tome da će nastavniku, stručnom sradniku ili vaspitaču biti otkazan ugovor o radu". U ovom amandmanu Demokratske stranke Srbije htela bih da posebno istaknem profesore koji daju privatne časove iz predmeta koje predaju. Shvatala se situacija u kojoj su profesori bili do sada, pa su bili prinuđeni da zbog lošeg materijalnog stanja daju časove, ali u ovom amandmanu se posebno naglašava da se to odnosi na profesore koji daju privatne časove iz predmeta iz kojih predaju, odnosno u školi u kojoj predaju. Disciplinska odgovornost u Predlogu zakona postoji ukoliko dođe do ovih pojava. Ako važi disciplinska odgovornost za ostale radne organizacije, pa i za školu kao jednu posebnu instituciju, gde to treba da bude za primer, ovde bi trebalo da stoji da nastavniku bude otkazan ugovor o radu da bi bilo u skladu sa Zakonom o radu.
Za reč se javio ministar prosvete i sporta, gospodin Gašo Knežević.
Na zaposlene u prosveti, dakle na učitelje, nastavnike itd. ne primenjuje se Zakon o radu, već Zakon o radnim odnosima u državnim organima i ovaj amandman je nemoguće zakonski uklopiti.
Reč ima narodna poslanica Bojana Aleksić, ovlašćena predstavnica poslaničke grupe DOS - Demokratska stranka Srbije.
U obrazloženju Zakonodavnog odbora stoji da je amandman pravno moguć. Onda je to diskreditacija Zakonodavnog odbora Skupštine Srbije. Malo je čudno ovo obrazloženje. Inače, jasno je zbog čega je podnet amandman. Ovde se radi prvo o nekim zloupotrebama.
Nije prihvatio Zakonodavni odbor.
Onda izvinite.
Za reč se javio narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Dame i gospodo narodni poslanici, ubeđen sam da je čitav ovaj član u stvari materija za statut škole i da mu ovde uošte nije mesto, ali ako smo već tu moram da pitam gde je to predlagač zakona u Ustavu našao osnov da nastavnika kazni zato što omalovažava grupe po osnovu rasne, nacionalne, jezičke, verske i polne pripadnosti. Naš Ustav Republike Srbije štiti građanina, pojedinca i ima ovde ljudi koji to znaju bolje od mene. Samo u članu 29. stav 1. porodica ima posebnu zaštitu i nigde se u Ustavu Srbije ne kaže da grupa koja ima polnu pripadnost ili grupa koja ima versku ili političku pripadnost uživa bilo kakvu zaštitu, toliku da ne može da bude omalovažavana ili toliko da neko zbog toga treba da izgubi posao. Postavlja se pitanje, šta je želja predlagača zakona, kada ovoliko različitih prekršaja neke norme strpa u jedan član zakona. Jesu li samo ovo osnovi. I evo, ovim amandmanom pronađeno je još nekoliko osnova po kojima bi zaista direktor, ukoliko ima pravo da sam donosi odluku o tome, trebalo da suspenduje nastavnika do okončanja disciplinskog postupka. Ovaj amandman o kome sada raspravljamo nije potpun, ni detaljan. Mogli bismo tako unedogled da nabrajamo slučajeve koji bi zaslužili da zbog toga neko odmah bude suspendovan sa posla, ali to nikada nije bila zakonska materija. To se reguliše statutom. A možda o tome najbolje može da nam ispriča, posebno o ovom amandmanu, gospodin Čedomir Jovanović, jer on je tu, registrovan je za kvorum ineprekidno je u sali, iako ga moje oči nisu videle. Sada nije, je lÄ? Ma nemojte mi reći. Svejedno, da li je tu ili nije, mislim da je on merodavan da diskutuje o ovom amandmanu, pominje se u ovom amandmanu.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 45, protiv 105, uzdržan jedan, nije glasalo 35, ukupno 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Molim skupštinsku službu da mi dostavi listing prisutnih narodnih poslanika. Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Blažić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Branislav Blažić.
Dame i gospodo, ispred Srpske radikalne stranke sam podneo amandman na član 15. koji ovako glasi: "Nastavnika, stručnog saradnika i vaspitača koji: svojim obrazovno-vaspitnim radom ne ostvaruje cilj i zadatke obrazovanja i vaspitanja; ne ostvaruje nastavni plan i program; svojim ponašanjem ugrožava ili omalovažava grupe i pojedince po osnovu rasne, nacionalne, jezičke, verske i polne pripadnosti, odnosno političkog opredeljenja, ili podstiče na takvo ponašanje; fizički kažnjava ili vređa ličnost učenika, direktor škole (sada ću tu malo stati) udaljava iz nastave do donošenja odluke u disciplinskom postupku." Posle "direktor školeudaljava" ubacujem - "na predlog prosvetnog savetnika". Radi se o jednostavnom objašnjenju da pokušavam logičnim redom i povezanošću između članova da se napravi neka zakonitost. Vi ste već prihvatili amandman na član 6, koji su poslanici podneli, u kojem se prosvetnom savetniku dodeljuje još jedna nadležnost: da vrednuje kvalitet rada nastavnika, stručnih saradnika i vaspitača. Prema tome, bilo bi logično da ako on već ima to ovlašćenje i nadležnost, da i predlaže direktoru kada se radi o disciplinskom postupku koji sledi kod nekog od predavača, koji može da ostane bez posla; da ipak tako krupna stvar ne prođe slučajno; da se ne radi o nekoj samovolji direktora; da se ne radi o nečemu što bi moglo da se na neki način odrazi na njihove međuljudske odnose u školi; da ne bude razlog neki lični sukob, nego da se jedna objektivnost unese u sve to i na neki način da se izbegne moguća samovolja direktora. Zbog toga je ta povezanost člana 6. i člana 15. dovoljno jasna da se na neki način Ministarstvo, preko svog prosvetnog savetnika, uključi u jedan ozbiljan disciplinski postupak, na sve ovo što je napisano u članu 15.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, ovlašćena predstavnica poslaničke gupre SRS.
Dame i gospodo, ovo je još jedan pokušaj da, nakon što niste prihvatili amandman na član 6, prihvatanjem ovog amandmana date mogućnost Zakonodavnom odboru da interveniše i da prosvetni savetnik - koji bi po našem mišljenju trebalo da bude jedini stručan za to i naravno kompetentan da oceni da li neki nastavnik svojim obrazovno - vaspitnim radom ne ostvaruje cilj i zadatke obrazovanja i vaspitanja - bude taj koji će od direktora tražiti suspenziju nastavnika do okončanja disciplinskog postupka, ukoliko on još uvek postoji po Zakonu o javnim službama, odnosno Zakonu o državnoj upravi, jer ne bi trebalo to tek tako ostaviti samo direktoru. Postavlja se pitanje, ko je sada nadležan za pokretanje disciplinskog postupka i pretpostavljam da će to biti regulisano statutom, Zakonom o državnoj upravi, Zakonom o radnim odnosima u državnim organima iliZakonom o javnim službama, svejedno. Dosta je preširoka formulacija člana 73. da bi ona ovakva opstala, a ne mari da Ministarstvo bude upoznato preko prosvetnog inspektora da do ovakvih slučajeva dolazi u školi. Na taj način bi prosvetni inspektor, odnosno Ministarstvo znalo šta se u pojedinim školama događa, pogotovo što ste ostali pri tome da prosvetni inspektor ocenjuje rad škole ili doma učenika, a ne ono što smo mi amandmanski tražili, da se ocenjuje rad nastavnika, odnosno nastavnog osoblja. To bi bila jedna logičnija definicija. Ovakvih slučajeva sigurno ima puno u praksi i ne samo da su učenicipovređeni na ovaj način, nego i mnogi nastavnici. U kolektivima, naravno, ima puno politizacije, puno podele po partijskoj osnovi, simpatijama profesorskog kadra prema pojedinim političkim partijama i i te kako su ugroženi i oni, a naravno da se to sve onda prelama preko leđa samih učenika, koji bivaju i prozivani zbog politike ili zbog prihvatanja određene političke opcije. Setimo se koliko je to poslednje dve godine uzelo maha, a da ne pričam o godinama pre toga, jer su zaista DOS i sve političke partije u okviru DOS-a i te kakoznale da iskoriste težak ekonomski položaj prosvetnih radnika da bi, pre svega preko njih, indoktrinacijom mladih i najviše korpusa mladih, uspele da izvedu revoluciju 5. oktobra. To je ono što bismo mi želeli da, pre svega u školama za koje smo svi zainteresovani, potpuno izbacimo politiku iz školskih klupa. Sumnjam da ćemo na ovaj način uspeti, jer će sve to ostati u krugu škole, a Ministarstvo neće imati nikakvu sliku o tome.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Samo da konstatujem da mi je Služba za elektronsko glasanje i evidenciju dostavila listu narodnih poslanika, na kojoj se nalazi narodni poslanik Čedomir Jovanović, što znači da su neistiniti navodi narodnog poslanika Tomislava Nikolića. (Tomislav Nikolić: Da li je to utvrđivanje kvoruma?) Lista prisutnih poslanika u 16,23, kada ste vi zatražili da se utvrdi. (Tomislav Nikolić: Rekao sam da je učestvovao u kvorumu.) Mogu da vam dostavim listu. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 46, protiv 97,uzdržan jedan, nije glasalo 33, od ukupno 177 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Predrag Čanović. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Predrag Čanović.
Stav 1. člana 16. Predloga zakona glasi: "U toku stručnog usavršavanja nastavnik, stručni saradnik i vaspitač može da stekne zvanja: pedagoški savetnik, mentor, instruktor i viši pedagoški savetnik". Po mišljenju poslaničke grupe SSJ ovde treba brisati reč "mentor", jer mentor nije zvanje. Mentor je po svom leksičkom značenju nastavnik savetodavac. Dakle, to je više jedna funkcija, a ne zvanje. Osim toga, funkciju mentora može da obavlja svako lice koje se nalazi u nekom od ovih zvanja. Znači, mentor može biti i pedagoški savetnik, i instruktor i viši pedagoški savetnik. Prema tome, smatramo da u stavu 1. člana 6. nema mesta reči "mentor". S druge strane, stav 2. istog člana daje ingerencije ministru da uređuje stručno usavršavanje, napredovanje i sticanje zvanja u toku usavršavanja nastavnika, saradnika i vaspitača. Mi našim amandmanom predlažemo da se ovim stavom na neki način odrede i odgovarajuće ustanove u okviru kojih će se sprovesti stručno usavršavanje.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 51, protiv 103,uzdržanih nema, nije glasalo 26, od ukupno 180 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojana Aleksić, Vladimir Andrić, Marina Stamenković, Milan Radulović i Nenad Lemajić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Konstatujem da je narodna poslanica Bojana Aleksić, u ime podnosilaca amandmana na član 16, povukla ovaj amandman. Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Zeldžo Hurić. Vlada i Odbor za prosvetu su prihvatili ovaj amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Miloš Nešović. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Miloš Nešović, podnosilac amandmana na član 17. Predloga zakona.
Uvaženo predsedništvo, poštovani članovi Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, ispred poslaničke grupe SPS-a podneo sam amandman na član 17. koji govori o članu 79. Zakona. Predlažem da član 79. stav 2. glasi: "Učitelji, odnosno nastavnici i profesori razredne nastave koji rade pet ili više godina u selima koja su daleko od grada, sa otežanim uslovima putovanja na posao i drugim otežanim uslovima rada, imaju prednost na konkursu u gradskim i prigradskim školama". Na ovaj način bi se rešilo pitanje učiteljskog, odnosno nastavničkog kadra u zabačenim selima, posebno u brdsko-planinskim područjima. Imam dosta primera na teritoriji Raškog okruga i na teritoriji opštine Kraljevo. Mislim da bi sela dobila kvalitetne i dobre učitelje, nastavnike i profesore razredne nastave. Takođe mislim da bi se otklonila velika nepravda prema mladim ljudima koji, kada se zaposle, a lakše se zaposle na seoskom području u školama sa malim brojem đaka, ne mogu da napreduju. Mislim da je to, jednostavno, šteta i po te učitelje, odnosno nastavnike i profesore razredne nastave, a isto mislim da je velika šteta i po društvo. Iz tih razloga predlažem da Skupština usvoji ovaj amandman.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, ovlašćena predstavnica poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo, poslanički klub SRS podržaće ovaj amandman poslanika Nešovića iz praktičnih, kao i razloga stimulacije i nagrade tih nastavnika, učitelja i profesora koji su spremni da putuju od mesta stanovanja i po 50 kilometara, pa da pešače po sedam, osam kilometara da bi došli u školu u kojoj ima pet ili deset đaka. Postoji jedno selo, Kamenica, na 50 kilometara od Kragujevca prema Milanovcu, prevoz je do jednog mesta od koga još četiri kilometra mora da se ide peške do škole da bi učitelj održao nastavu u toku dana. Sada vi vidite koliko vremena taj učitelj provede u toku dana da bi održao četiri ili pet časova dnevno. Zaista bi trebalo da bude interes društva da posle izvesnog broja godina takvog mukotrpnog rada, koji je ništa drugo nego entuzijazam jer se radi za iste novce, nagradi time što kada taj učitelj konkuriše na upražnjeno radno mesto koje mu je bliže mestu stanovanja ipak ima neki prioritet, jer je dokazao i pokazao kakav je učitelj i koliko mu je stalo do obavljanja svog posla. Naravno, mislim i na nastavnike koji bi možda mogli tu platu i da zarade tako što će davati privatne časove, a eto, žele i vole da budu u razredu sa decom ili im je to poziv. Takođe moramo da priznamo da je danas nastavnički poziv zaista entuzijazam i ljubav prema deci, više nego mogućnost da se materijalno opstane od tog posla. Hvala.
Za reč se javio ministar prosvete, gospodin Gašo Knežević.
Ministarstvo ima jako mnogo sluha za te probleme, naravno. Međutim, član 35. Ustava Srbije ("Službeni glasnik" 1/90): svakome je pod jednakim uslovima dostupno radno mesto i funkcija. Ovo bi bilo protežiranje i zato Zakonodavni odbor nije ni prihvatio ovaj amandman.
Zahvaljujem. Ne može replika. Za reč se javio narodni poslanik Vladimir Garčević, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS-a.
Poštovano predsedništvo, poštovani ministre, prihvatam načelno da se mi svi pridržavamo Ustava, ali ne prihvatam ovo što radi sadašnja vlast: kada joj odgovara drži se Ustava, a kad joj ne odgovara, Ustav briše. Dajte jednom da utvrdimo kriterijume. Ako je Ustav za jednog, važi i za sve. Prema tome, i ovo objašnjenje sada da ne može zbog Ustava mislim da nije dobro. Pre neki dan, radnik koji putuje 20 godina je konkurisao za radno mesto i radnik početnik. Da li mislite da je radnik koji putuje 20 godina dobio posao? Nije. Ako hoćemo da budemo i moralni kao ljudi i da nam nastava bude zastupljena u područjima koja su udaljena od grada, a da mlađi to prihvate do određenog vremena, onda mi moramo naći kriterijume da taj deo pomognemo i da razradimo. Ujedno, da ne bih posle izlazio, a vezano za član 17, tražim da Zakonodavni odbor utvrdi na koji način je u članu 17. pravljena kombinacija dva amandmana iako je Vlada povukla amandman na Prosvetnom odboru, on je nepostojeći; i tamo sam rekao da ću tražiti i molim lepo da se utvrdi da li može amandman koji se povuče da ima pravno dejstvo? Ne može. Vlada je povukla svoj amandman, a onda se prave kombinacije. Znam da je u Skupštini, kada se usvoji amandman koji ima različito dejstvo, Zakonodavni odbor taj koji ćepredložiti Skupštini razrešenje toga. Molim vas da ovaj deo sagleda Zakonodavni odbor i da nas u toku sutrašnjeg dana informiše da li je pravljenje ovog dela amandmana u članu 17. bilo shodno pravilnicima i zakonu.
Da li još neko želi reč? Replika, predstavnica poslaničke grupe SRS. Osnov za repliku? Pogrešno tumačenje obrazloženja amandmana.
Ministar se pozvao na Ustav, a to je jedna opšta odrednica, pa ću pročitati ceo član 35. Ustava. Postoji u svakoj civilizovanoj zemlji, svako ima pravo na rad, to nije diskutabilno - jamči se sloboda rada, slobodan izbor zanimanja i zaposlenja i učešća u upravljanju i svakome je pod jednakim uslovima dostupno radno mesto i funkcija. Nema tu ništa problematično što bi neko, ko ispunjava sve uslove za zasnivanje radnog odnosa na nekom drugom mestu kao i drugi kandidat, imao neki prioritet zbog toga što je duži niz godina radio pod otežavajućim uslovima. Setite se kada smo donosili Zakon o sudijama, šta smo sve sudijama koji rade u nekim sredinama gde nema dovoljno kadra dali: pa stan, pa veća plata, pa ne znam šta. Ako je i ministar na čelu jednog organa uprave, što onda njemu auto, što onda njemu službeni stan, što njemu neki posebni uslovi, ako hoćete da tako tumačimo Ustav. Pogrešno ga tumačimo. Ne bi se kršio Ustav ovim što bi Vlada prihvatila ovaj amandman, a ne bismo došli u situaciju da nam se škole zatvaraju, kao što se zatvaraju zbog toga što nema nastavničkog kadra koji je spreman da pod ovakvim uslovima radi u udaljenim područjima.
Da li se još neko javlja za reč? (Da.) Narodni poslanik Slobodan Pavlović, zamenik predsednika poslaničke grupe SPS; a da, govorio je ovlašćeni predstavnik, ali ajde u redu.
Da li to znači da nisam imao pravo po Poslovniku da dobijem reč?
U okviru rasprave o amandmanima je predsednik, zamenik ili ovlašćeni predstavnik, ali izvolite.
Tražio sam reč, mogu da reklamiram Poslovnik ili da koristim funkciju predsednika, ali neću dugo. Neće mi koleginice i kolege zameriti, je li tako? Biću vrlo kratak. Dakle, moja intervencija ili ono zbog čega sam se javio nije što sam nezadovoljan načinom na koji je naš poslanik obrazložio amandman, niti intervencijom koju je učinio ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS-a, nego zbog intervencije ministra prosvete, gospodina Gaša Kneževića, koji nije ovde i koji se pozvao na Ustav kao prepreku za prihvatanje ovog amandmana. Definitivno, i koleginica je sada govorila na tu temu, a to sam u stvari ja hteo da kažem. Ukolikoima razumevanja za ideju, dakle, ovde se i ne radi da mi predlažemo amandman koji bi bio suprotan zakonu, Ustavu itd, nego je amandman u njegovom duhu, ima i moralnu, socijalnu, ekonomsku i etičku dimenziju i koju god hoćete drugu. Na taj način bi mi u stvari motivisali, sa jedne strane, mlade ljude da prihvataju da rade u isturenim odeljenjima i školama, i u brdsko-planinskim, a imate i ovde u Šumadiji, a imam i ja u opštini Mladenovac, koja je u Beogradu, gde se putuje itd. i na taj način bi to podržali, ne bi Ustav uopšte povredili i ne bi se ogrešili. Tvrdim da bi to bilo i u duhu Ustava i zbog toga mislim da ministar Knežević treba u ime Vlade da prihvati ovo jer ne remeti ni duh Zakona ni odredbu Ustava na koji se poziva. Hvala i zahvaljujem na reči koju sam dobio.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam amandman na član 17. na glasanje. Za 50, protiv 80, uzdržan jedan, nije glasalo 35, od ukupno 166 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Radulović i Bojana Aleksić. Vlada i Odbor za prosvetu prihvatili su ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. U smislu člana 145. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za prosvetu podneo je amandman na član 17. Predstavnik predlagača, na sednici Odbora za prosvetu, saglasio se sa ovim amandmanom, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 17. amandman su zajedno podneli Rodoljub Šabić, Vlatko Sekulović i Branko Pavlović. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Branko Pavlović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, našim amandmanom na član 17. Predloga zakona predlažemo da stav 1. člana 79. Zakona glasi: "Nastavnika, stručnog saradnika i vaspitača, na osnovu konkursa, bira konkursna komisija u sastavu: direktor, predstavnik stručne službe i predstavnik stručnog aktiva, a po pribavljenom mišljenju školskog odbora". Šta mi hoćemo ovim amandmanom? Mi hoćemo da u najvećoj mogućoj meri objektiviziramo izbor nastavnog osoblja. Mala digresija u odnosu na stav Zakonodavnog odbora, protiv je, a moram da kažem da je to pogrešno pravničko tumačenje. Naime, ne bi bilo moguće u skladu sa postojećim pravnim sistemom, podzakonskim aktom ovo predvideti. Zakonom je moguće i to u dva smisla. U jednom zato što je to kasniji zakon, a u drugom zato što je to specijalni zakon koji bi važio samo za izbor nastavnog osoblja. Zašto? Zato što kod izbora preduzeća ima neki vlasnik koji se o tome stara, a ovde kada su u pitanju naša deca, kada je u pitanju školovanje, izuzetno je važno da postoje preciznija i bolja normiranja ko i kako može uopšte birati taj nastavni kadar. Što se tiče pozivanja na Ustav i jednaku šansu na zapošljavanje, naš amandman je u pravcu tog ustavnog rešenja, jer kažemo, po osnovu konkursa. Ako kažete da je jednako bez konkursa, onda onaj ko ima informaciju ima prednost, a kada je po osnovu konkursa, onda je to mnogo više u skladu sa Ustavom nego ovo drugo rešenje. Dakle, nemojte se obazirati na stav Zakonodavnog odbora, oni pravnički takoreći nisu u pravu. Kako mi vršimo objektiviziranje? Vršimo na dva načina. Jedanput to radimo time što uvodimo pravila struke. Dakle, da po pravilima struke neko bude izabran. To pokazuje sastav ove komisije: direktor, predstavnik stručne službe i predstavnik stručnog aktiva, a po prethodno pribavljenom mišljenju školskog odbora. Na drugi način vršimo objektiviziranje javnošću, time što propisujemo obavezu da se raspiše konkurs. Prema tome, mi kažemo, izbor nastavnog osoblja objektivno, i to na osnovu pravila struke i uz javnost. Vlada kaže, to za nas nije prihvatljivo. Sada vas pitam, da li su pravila struke i javnost za vas prihvatljivi. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 26, protiv 88, uzdržana tri, nije glasalo 46, od 163 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Marković, Miloš Lukić, Petar Petrović i Adam Urošević. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Petar Petrović. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SSJ podnela je amandman na član 17. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o osnovnoj školi, koji se odnosi na član 79. osnovnog teksta Zakona; tražimo da se stav 2. člana 79. briše i da se posle stava 1. dodaju stavovi 2. i 3. koji glase: "Izuzetno od stava 1. ovog člana, zbog hitnosti izvođenja nastave i zamene privremeno odsutnog nastavnika, radni odnos na određeno vreme može da se zasnuje bez konkursa, do okončanja postupka izbora po konkursu. Ako se na konkurs ne prijave kandidati koji ispunjavaju uslove za nastavnika škole, radni odnos na određeno vreme može da se zasnuje i sa licem koje ne ispunjava sve propisane uslove, najduže do kraja školske godine". Zašto smo ovo predložili? Prema članu 2. stav 2. Zakona o radu odredbe ovog zakona primenjuju se i na zaposlene u javnim službama, a što znači i na zaposlene u školi, ako zakonom nije drugačije određeno. Zakonom o osnovnoj školi nije uređeno pitanje zasnivanja radnog odnosa na određeno vreme, ali je uređen način zasnivanja radnog odnosa uz obavezu javnog oglašavanja na osnovu konkursa u članu 79. stav 1. Zakona o osnovnoj školi. To znači da radni odnos na određeno vreme u školi može da se zasnuje samo na način utvrđen posebnim zakonom. Imajući u vidu specifičnost obavljanja obrazovno-vaspitne delatnosti, predloženi amandman ima za cilj da u određenim i izuzetnim situacijama na odgovarajući način obezbedi kontinuitet u nastavnom procesu zasnivanjem radnog odnosa na određeno vreme do izbora nastavnika po konkursu, odnosno do kraja školske godine. Vlada je ovaj amandman odbila sa vrlo kratkim obrazloženjem, da je to urađeno amandmanom koji je predložio Odbor za prosvetu Narodne skuštine. Mi iz poslaničke grupe SSJ postavljamo samo jedno pitanje: zašto mi pišemo amandmane na ponuđeni tekst ako ih Vlada ili odbori prvo pogledaju, pa ih uzmu kao svoje i predlože za amandmane. Dajte nam onda tekst na koji nećemo pisati amandmane i onda nećemo jednostavno da se trudimo da proučavamo predložene i tekstove zakona koji su na snazi itd. Zato predlažem da se usvoji ovaj amandman.
Da li se još neko javlja za reč? Da, narodni poslanik Vladimir Garčević, predstavnik poslaničke grupe SPS.
Sada kažem sledeće, radi javnosti, Vlada Srbije prepisala je veliki broj amandmana narodnih poslanika. S druge strane, amandman Odbora za prosvetu nije mogao ići, jer nije uslovljen ničim. Prema tome, amandman Odbora za prosvetu nije postojao do dana odlučivanja na samom odboru. Amandman koji ne usvoji Skupština ne može proizvoditi ovde nikakvo dejstvo. Prema tome, zamolio sam da se izjasni Skupština oko ovog dela problema, a to nije urađeno. Brzo se ide i hoće brzo da se pređe. Možete donositi odluke kakve god hoćete. Međutim, ovo što je rađeno sa članom 17. nije u skladu sa Poslovnikom, odnosno članom 145. Molim da to konstatuje Skupština, a većina može da odluči, ali ono suprotno, jer je Vlada povukla svoj amandman i on nema pravno dejstvo dalje. Zato predlažem, pošto je bio sličan amandman ovome SSJ, da se amandman prihvati kao takav i da on rešava kompletan problem.
Da li se još neko javlja za reč? Ako ne, stavljam amandman na član 17. na glasanje. Za 31, protiv 85, uzdržan jedan, nisu glasala 43, ukupno 160 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanici Rodoljub Šabić, Vlatko Sekulović i Branko Pavlović podneli su zajedno amandman, kojim predlažu da se posle člana 17. dodaju novi članovi 17a i 17b. Vlada, Odbor za prosveti i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. U ime podnosilaca amandmana reč ima narodni poslanik Branko Pavlović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovim amandmanom smo pokušali da predložimo jedan mali reformski pomak u Predlogu o izmenama i dopunama Zakona, koji je moguć i koji ne zahteva nikakva posebna dodatna sredstva. Dugačko je, neću vam čitati, objasniću vam o čemu se radi. Pokušavamo da ovim amandmanom nastavni kadar rasteretimo obima neposredne nastave i time im damo više vremena za stručno usavršavanje, usled čega bismo dobili kvalitetniju nastavu. To je osnovna ideja i koncept ovog amandmana. O čemu je reč - obično roditelji previde i misle da je obaveza nastavnika samo ono što on uradi za 45 minuta na času. Slično onima koji nas gledaju ovde, pa misle da je biti poslanik samo to što sediš u klupama i pritiskaš neke dugmiće. Ima mnogo toga što je priprema, rad, odbori itd. Tako je i kod njih, postoji veoma velika količina posla koji nastavnici obavljaju izvan neposredne nastave. Dakle, član 17a predlaže da se broj neposrednih časova smanji sa 24 na 20 za sve, a ovaj sledeći 17b, do koga nam je veoma stalo, predlaže dodatnu motivaciju. Naime, za nastavno osoblje se predviđa mogućnost da ako ubrzano podižu sopstvenu stručnost tako idu u zvanja (pa su ona sada poređana: pedagoški savetnik, mentor, instruktor ili viši pedagoški savetnik); ili, akoparalelno s tim imaju radno iskustvo 15, 20, 25 ili 30 godina, postepeno im se smanjuje broj časova neposredne nastave, ne mnogo, za po jedan, dva časa, kako idu u viša zvanja. Znači, ili ćete se ubrzano usavršavati i time dobijati još više prostora da se bavite ovim drugim stručnim poslom, ili cenimo vaše godine, radno iskustvo, pa ako hoćete i opterećenost; biti 30 godina nastavnik u neposrednoj nastavi je veoma naporno i zahtevno; zato vam predlažemo smanjivanje broja časova u neposrednoj nastavi. Dakle, to je stimulativni deo: da što ubrzanije dobijemo kvalitet nastave ili da rasteretimo one ljude koji su već mnogo toga uložili u nastavu i da sada ne moraju da budu u neposrednoj nastavi. To je smisao našeg amandmana. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim narodne poslanike da se izjasne. Za 28, protiv 82, uzdržan jedan, nije glasalo 45, od 156 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član18. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za prosvetu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 20. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za prosvetu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Anita Beretić, Dragiša Popović i Jakov Stamenković. Vlada i Odobr za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, uz konstataciju Odbora da je ovaj amandman, po svojojsuštini, obuhvaćen amadnmanom Vlade Republike Srbije, koji je postao sastavni deo Predloga zakona. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li u ime podnosilaca amandmana neko želi reč? Ima reč narodni poslanik Dragiša Popović (glasovi iz sale: tema).
Poštovano predsedništvo, tema je Zakon o osnovnoj školi, da obavestim ove neobaveštene. Gospodine ministre, gospodine Popov, što se tiče reformskog kursa Vlade Republike Srbije, kao ranije i poslednjih dana stižu najlaskavije ocene od najuglednijih predstavnika međunarodne zajednice. Pokušaj da se taj kurs ospori sa ove govornice nije ništa drugo do pokušaj diskvalifikovanja Vlade Republike Srbije, neretko iz čisto politikantskih razloga. A sada prelazim na amandman. Pošto je ova vlada reformska, sada se obraćam reformskom ministru - gospodine ministre, odlično je što ste predložili da sastav školskog odbora bude 3+3+3. Zašto je to dobro? Ovde postoje tri interesne grupe: to su nastavnici, a oni su zastupljeni preko tri svoja člana; tri roditelja su zastupljena u školskom odboru; Očekujemo da Ministarstvo napravi uputstvo o onome što smo rekli - demokratizacija - da demokratska procedura prilikom izbora ova tri roditelja u školski odbor bude ispoštovana; dalje, lokalna sredina je predstavljena sa tri člana, bez obzira koja je politička opcija na vlasti; to je demokratska procedura i to je demokratičnost. U Predlogu zakona stoji odredba - školski odbor bira direktora na osnovu konkursa (kandidati se javljaju) i po pribavljenom mišljenju kolektiva. Šta ova odredba proizvodi - ona daje mogućnost za samoupravljanje u školi, proizvodi lobi grupe ("ja sam za Peru, a neko je za Janka"); godinu dana pre nego što treba da se reizabere direktor ili izabere novi stvaraju se lobi grupe. Vi ste, ministre, dobro rekli - školski odbor. Da, u redu, ali ste ovom odredbom iskazali nepoverenje tom školskom odboru. Cenim da će lokalne sredine u školski odbor delegirati tri čoveka, najstručnija, najuticajnija, koji će brinuti o školi. Znači, ova odredba o pribavljanju mišljenja nastavničkog veća škole nije potrebna. Dalje, vi dajete saglasnost na izbor direktora. Ukoliko ne date saglasnost, procedura se ponavlja. Pozivam vas da prihvatite ovaj amandman jer je ovo zaista nepotrebno. Imaćemo samo probleme, a procedura neće biti poboljšana. Hvala.
Reč ima ministar u Vladi Srbije, gospodin Gašo Knežević.
Gospodine Popoviću, drugi deo je prihvaćen i o tome više ne razgovaramo. Prvi deo je problematičan. Evo, kao što postoji autonomija fakulteta, mislim da će jednom u budućnosti postojati i autonomija škola, s tim što su predizborna obećanja i sva naša delanja, i kao DOS-a, bila usmerena upravo na to. Mislim da moramo ispoštovati volju kolektiva. Ona nije konačna. Ali, moramo pustiti kolektivu da proba da imenuje svog direktora. Zapravo se nadam da će školski odbori u najvećem broju slučajeva potvrditi odluku kolektiva. Za one slučajeve gde se to ne dogodi, gde postoji razlika između jednog i drugog, postoji ta mogućnost da ministar ne da saglasnost. Iskreno želim da se to nikada ne desi, ali je moguće. Prema tome,kolektivima škola, mada potpuno shvatam vašu nameru, mi moramo dati šansu da u nešto većoj meri utiču na izbor direktora škola, jer će oni sarađivati sa tim direktorom u budućnosti. To je razlog. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? [[Žagor.]] Osnov za repliku? Reč ima narodni poslanik Dragiša Popović, replika na izlaganje ministra na osnovu pogrešnog tumačenja.
Vlada je reformska, to znate. Gospodine ministre, direktor škole nije u sličnoj ulozi kao dekan, da mišljenje kolektiva bude dominantno. Praktično, ako ova odredba ostane, mi činimo da školski kolektiv bude zatvoren sistem. Za sebe mogu reći da imam rezultate u prosveti, verifikovane, imam radno iskustvo, i ako želim da konkurišem za direktora neke škole uz ovakvo rešenje nikada neću biti izabran i da imam najbolje karakteristike. Znači, mi smo ovde napravili jedan zatvoren sistem; a mene kao profesora gimnazije interesuje - da li je moja plata dobra i to me motiviše da radim; interesuju mu uslovi rada, ministre; i odnos sa učenicima. Ništa više od toga.
Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, predstavnik poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Srpska radikalna stranka je podnela amandman na ovaj član koji će moj kolega obrazložiti, ali izašla sam za govornicu da razbijem izvesne, da kažem, principijelne razlike koje iz usta ministra neprestano slušamo kada je autonomija u pitanju. Jednostavno, reči - autonomija univerziteta, apsolvirali smo kada smo govorili o Zakonu o univerzitetu, i to se potpuno nakaradno tumači. Sada hoćemo na potpuno nakaradan način da govorimo i o autonomiji osnovnih, a verujem i srednjih škola; kada se bude o tome govorilo ministar će govoriti na isti način. S druge strane, konstatujemo da je to javna služba koja ne može biti autonomna od države, pogotovu kada se radi o imenovanju i izboru direktora. Recite mi sad, ministre, da li je veći interes države da se meša u izbor direktora jednog javnog preduzeća, bez obzira čije je to javno preduzeće, lokalne samouprave ili države Srbije, pa Vlada Srbije tu imenuje direktora, a kada je u pitanju direktor srednje ili osnovne škole, u kojoj ima 1.600 do 2.000 đaka, 200-300 zaposlenih, onda država nema interesa da se u to meša, nego to prepušta nekim samoupravnim organima; i sad je to kao autonomija, što će se nastavnici na nastavničkom veću izjašnjavati ko će im biti direktor. I, onda, kada u školi nešto ne funkcioniše, kada su nastavnici nezadovoljni, ministar kaže - idite kod direktora, sami ste ga birali, kako vam je tako vam je, Vlada Srbije vam nije kriva, niti vam je ministar za to kriv. Vlada Srbije neće na sebe da preuzme nikakvu odgovornost i pod firmom autonomije u stvari hoće da uvede anarhiju u osnovne i srednje škole, a u univerzitete smo to nažalost već uveli donošenjem Zakona o univerzitetu. Pozivam sve građane Vršca i okoline da u petak u 15,00 časova na centralnom trgu dođu na miting Srpske radikalne stranke, na kome ćemo govoriti o svim ovim pogubnim potezima Vlade Srbije.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 25, protiv 104, uzdržana dva, nije glasalo 33, ukupno 164 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član20. amandman je podneo narodni poslanik Zeldžo Hurić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, uz konstataciju Odbora da je ovaj amandman, po svojoj suštini, obuhvaćen amandmanom Vlade Republike Srbije, koji je postao sastavni deo Predloga zakona. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Zeldžo Hurić.
Uvaženi gospodine ministre, gospodine Popov, kao i ostali članovi Vlade, moj amandman u stvari predstavlja korekciju - ispravku jedne čisto materijalne greške koja se potkrala u tekstu. Naime, u trećem stavu teksta stoji da direktora škole, čiji je osnivač Vlada, bira školski odbor itd. Dakle, prema Zakonu o lokalnoj samoupravi osnivači osnovnih škola su lokalne samouprave, pa smo mi interno dogovorili da se prihvati amandman i dalje ne bih diskutovao. Zahvaljujem.
Da li se još neko javlja za reč? Izvolite, reč ima ministar Gašo Knežević.
Radi se o tehničkoj ispravci s obzirom na pojavu novog zakonskog teksta i Vlada je saglasna, prihvatamo ovaj amandman.
Konstatujem da je u ime Vlade ministar prihvatio amandman. Kako Odbor za prosvetu nije bio saglasan sa ovim amandmanom, molim narodne poslanike da se izjasne o prihvatanju amandmana na član 20. Stavljam na glasanje amandman. Za 92, protiv 43, uzdržan jedan, nije glasalo 30, ukupno 166 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj amandman. Na član20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Rodoljub Šabić, Vlatko Sekulović i Branko Pavlović. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, uz konstataciju Odbora da je ovaj amandman, po svojoj suštini, obuhvaćen amandmanom Vlade Republike Srbije koji je postao sastavni deo Predloga zakona. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Branko Pavlović.
Neću obrazlagati, pošto nisam dobio ovo što je Vlada prihvatila. Prihvaćeno je da i direktor mora imati visoku školstu spremu, što je bio smisao ovog amandmana, tako da poslanici Socijaldemokratske partije više neće obrazlagati amandmane. Hvala.
Konstatujem da je narodni poslanik povukao amandman na član 20, čime on prestaje da bude predmet rasprave u pojedinostima. Na član20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Marković, Miloš Lukić, Petar Petrović i Adam Urošević. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, uz konstataciju Odbora da je ovaj amandman, po svojoj suštini, obuhvaćen amandmanom Vlade Republike Srbije koji je postao sastavni deo Predloga zakona. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Petar Petrović.
Daleko ćemo dogurati sa ovakvim reformama, kada osnovni tekst Zakona dobijamo ovakav kako smo dobili, pa kada Vlada vidi da dođe desetak amandmana sa istim tekstom prihvati. Ako se zna da decu u prvom razredu osnovne škole moraju da uče učitelji koji završavaju Učiteljski fakultet, nelogično je bilo da izađe predlog da direktor škole može da bude čovek koji ima najmanje višu stručnu spremu. Povlačim amandman.
Konstatujem da je amandman na član 20. povučen. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Goran Cvetanović. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Goran Cvetanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman u ime Srpske radikalne stranke da se u članu 20. stav 4 - direktora škole, čiji je osnivač Vlada, bira školski odbor na osnovu javnog konkursa i po pribavljenom mišljenju nastavničkog veća - promeni i da direktora škole, čiji je osnivač Vlada, imenuje ministar prosvete i sporta na osnovu javnog konkursa, po pribavljenom mišljenju skupštine lokalne samouprave na čijoj se teritoriji škola nalazi, kao i da se stavovi 5, 6,7. i 8. brišu. Pre svega, kada je usvojen amandman Srpske radikalne stranke na član 9, ministar prosvete je rekao da prihvata između ostalog zbog toga što se ingerencije ministra smanjuju. Ovim amandmanom mi upravo želimo da ingerencije ministra budu onakve kakve treba da budu, znači da on bude najodgovorniji za postavljanje direktora. Već smo o školskom odborudosta rekli, pre svega da je to prošlost koja nas i te kako vraća u period samoupravljanja. Po članu 24. gde se kaže da devet članova čini školski odbor, a od toga su tri predstavnici lokalne samouprave, tri nastavničkog veća i tri iz saveta roditelja. Jednostavno, tu će ministar uvek imati mogućnosti da izbor za direktora, znači personalno rešenje koje mu se ne dopadne, negira i da faktički povrati čitav ciklus, odnosno začarani krug; to pokazuje da faktički ministar želi da se oslobodi odgovornosti, da ako je direktor dobar onda je on najodgovorniji za to, a ako direktor nije dobar, onda su drugi odgovorni ili su ga drugi postavili. Znači, krajnje je vreme da se tačno zna ko za šta odgovara i da ministar uzme odgovornost da za postavljene direktore on odgovara, jer na kraju krajeva Vlada je odgovorna za svakog direktora u prosveti, kako u osnovnom, tako i u srednjem obrazovanju.
Za reč se javio narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Pošto je narodni poslanik Goran Cvetanović obrazložio amandman, pošto je Gordana Pop-Lazić rekla da imamo miting u petak u 15 časova u Vršcu, samo da upozorim predlagača, žao mi je što ministar nije tu, on je diplomirani pravnik, prihvatanjem amandmana Zeldža Hurića izbrisali ste reči "čiji je osnivač Vlada". Taj stav tri je glasio: "Direktora škole čiji je osnivač Vlada bira školski odbor na osnovu javnog konkursa i po pribavljenom mišljenju nastavničkog veća". Brisanjem reči "čiji je osnivač Vlada" doveli ste u istu ravan sve škole, bez obzira na osnivača. Pitam vas, ako privatno lice osniva osnovnu školu otkud njemu sada obaveza da mu školski odbor bira direktora, a da sam školski odbor imenuje i razrešava skupština opštine, odnosno skupština grada. Kako vi to mislite da raspolažete tuđim kapitalom kako vi hoćete? On mora da ispunjava školski program, on mora da ispunjava obaveze koje će utvrđivati prosvetni savetnik, inspektor, a upravljanje u školi ne može da bude prepušteno lokalnoj samoupravi; nije finansirala tu školu i ne finansira je. Vi se, sa jedne strane, kao država odričete toga da ministar bira direktora škole, pa kažete - dajemo autonomiju školstvu, pa će lokalna samouprava da izabere školski odbor, školski odbor direktora, a s druge strane onima koji ulažu svoj kapital, a takvi su vam trenutno najpotrebniji, njima postavljate rigorozne uslove. Baš njega briga da on predstavnike nastavnika pita ko će biti direktor u školi. Uložio svoj novac, svoj kapital, da vaspitava decu, da naplaćuje školarinu i što da ne, toga će biti, ima u celom svetu i od toga želi da ostvari neki prihod, a vi ćete da mu odredite: trećinu skupština opštine, trećinu roditelji, trećinu nastavnici i onda će to telo da izabere direktora škole, a on će kao vlasnik ostati po strani i neće moći uopšte da utiče na odluku. Mislim da prihvatanje bilo kog amandmana povlači preispitivanje Predlogazakona, a posebno reperkusije koje će imati na neke druge odredbe Predloga zakona. O prihvatanju ovog amandmana trebalo je ozbiljnije da razmislite, a ne da ministar na osnovu trenutnog raspoloženja odlučuje hoće li amandman da prihvati ili ne. Ovo je ipak zakonodavna aktivnost, a to je veoma ozbiljna aktivnost, ako niste znali.
Replika, narodni poslanik Zeldžo Hurić.
Gospodine Nikoliću, niste pročitali kompletan član 20. U pretposlednjem stavu piše, pogledajte dobro, "direktora muzičke i baletske škole, koju osniva drugo pravno ili fizičko lice, bira osnivač". Dakle, ko osniva privatne škole on će postavljati i birati direktora. Tu nema ničeg spornog. Direktora će birati onaj koji osnivu tuškolu i sve je rečeno. Nije tačno ono što ste vi rekli. Što se tiče vaše teme, pošto ste i dalje tako nevaspitani, moram i neke druge mere da preduzmem. Izričem vam ukor razrednog starešine, a akonastavite tako da se ponašate moraćete i roditelje da dovedete. Ponašate se kao zločesto dete. Postupci su vam zli, a pamet očigledno detinja.
Povreda Poslovnika, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Najpre, gospodin Zeldžo Hurić nije imao osnova za repliku. To što se njegovo ime čulo u mojoj diskusiji ni po jednom članu Poslovnika nije osnov za repliku. Nisam tumačio njegovo izlaganje, ni pogrešno, ni tačno, i tu ste vi načinili povredu Poslovnika, popustili, računajući da ćete imati dovoljno glasova da usvojite ovaj predlog zakona. Gospodinu Huriću kao nastavniku da kažem da je odredbama ovogzakona zabranjeno da omlovažava, diskriminiše, vređa grupe, bez obzira na njihovo rasno, versko, polno opredeljenje. Ovo je poslanička grupa Srpske radikalne stranke koja vas, gospodine Huriću, uvek naziva Zeldžo bratei vi bi to trebali da poštujete. Imate vi većih oponenata među ovima sa kojima ste.
Za reč se javio narodni poslanik Zoran Ćirković, zamenik predsednika poslaničke grupe DOS - Nova Srbija.
Maločas ste, ministre, bili odsutni, tako da sam stekao utisak da ovde ljudi ne znaju koja je tačka dnevnog reda. Pričamo o dopunama i izmenama Zakona o osnovnoj školi. Ne postoji ni jedna privatna osnovna škola, bar do sada nije osnovana. Pučke škole, narodne škole su narodna i državna briga. Sumnjam da će biti, osim ako vi napravite u vašoj kući, ali nećete imati đaka.
Da li se još neko javlja za reč?
Ne znam čime iritiram sve ove tipove ovde da izlaze za ovu govornicu i da se meni obraćaju. Šta rekoh ovom čoveku danas ceo dan, nisam ni primetio da se tu nalazi. Otkud vama pravo da vi kažete da u mojoj kući neće biti đaka? Po kom vi to osnovu? Hoćete li da idemo na jedan test plodnosti ili šta hoćete time?
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 15, protiv 87,uzdržana dva, nije glasalo 62, od ukupno 166 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman jepodneo narodni poslanik Radojko Petrić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Radojko Petrić.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, poštovani ministre, u ime poslaničke grupe SPS podneo sam amandman na član 20. ovog zakona, kojim se reguliše izbor direktora osnovnih škola. Amandmanom se traži da se u zakon unese odredba da je ministar, u slučaju odbijanja davanja saglasnosti za izbor, dužan da u roku od 15 dana od dana dostavljanja odluke školskog odbora, da obrazloženje u pismenoj formi o razlozima nedavanja saglasnosti. Tek posle tog obaveštenja treba raspisati novi konkurs. Nelogično je raspisivati konkurs, a da nije stiglo nikakvo obaveštenje. Polazeći od činjenice da izbor nakon javnog konkursa sprovodi školski odbor koji je, kao što smo videli, zaista reprezentativno sastavljen od predstavnika lokalne samoprave, nastavničkog veća i saveta roditelja škole, a da se direktor bira tajnim glasanjem i nakon pribavljenog izjašnjavanja kolektiva škole, onda je logično da ministar prosvete bude obavezan da dostavi obrazloženje u pismenoj formi zbog čega nije dao saglasnost. Zašto Vlada ne prihvati ovaj amandman? Koji su to razlozi da ministar ne dostavi obarazloženje zbog čega ne dasaglasnost na izbor direktora? Ako ministar ne veruje kolektivu škole i školskom odboru i njihovom poznavanju ličnosti predloženog kandidata, zašto ne navede činjenice sa kojima on raspolaže i zbog čega se uskraćuje podrška, odnosno izbor predloženog kandidata? Ako se taj stav temelji na nalazima prosvetnih savetnika, koji vrše poslove stručno-pedagoškog nadzora ili prosvetnih inspektora koji vrše poslove nadzora zakonitosti rada škole, niko neće imati ništa protiv, i to treba da se zna. Međutim, ako se ćuti i ne navedu razlozi, komplikovaće se situacija na terenu i to u prvom redu u školama. Doći će do raznih sumnjičenja. Predloženi kandidati za direktori time se stavljaju na stub srama. Govoriće se da je on učinio neko delo koje ga čini nedostojnim za obavljanje funkcije direktora škole ili, eto, oni u kolektivu, u školskom odboru i u svojoj sredini, za to ne znaju. Pitaće se ko je to špijunirao u toj školi, za čiji račun i kome se šalju izveštaji. Liči li to na policijsku ili na pravnu državu? Na drugoj strani će vladati uverenje da je politika u pitanju, odnosno politička pripadnost nekoj stranci. Prekjuče ste vi, ministre,ovde rekli da je u prošlom periodu izbor direktora škole bio politički obojen i da se ubuduće to neće dozvoliti.Međutim,praksa od dolaska DOS-a na vlast to demantuje. Kao što se vidi, to će se zadržati i ubuduće, sa ovakvim rešenjima sigurno. Ako Vlada želi da za direktora škole budu birani zaista najbolji stručni i moralno čisti ljudi, isključiće političku pripadnost DOS-u ili bilo kojoj stranci. Neće to i ne sme da bude osnovni kriterijum. U tom smislu, poštovani ministre, očekujem od vas da prihvatite ovaj amandman i da kažete da zaista ovo treba učiniti, da je ministar dužan da odgovori zbog čega se, nakon sprovedene procedure, ne daje saglasnost, da se u kolektivu sačuvaju dobri odnosi i zbog tih kandidata koji možda ne treba da budu postavljeni. Inače, u principu, ima smisla što ministar posle daje saglasnost, ali bar da ovo objasni. Mislim da usvajanje ovog amandmana predstavlja ujedno i doprinos rastu poverenja u vladavinu prava i u pravnudržavu u celini.
Da li se još neko javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Slobodan Pavlović, zamenik predsednika poslaničke grupe SPS.
Gospođo Mićić, dame i gospodo narodni poslanici, ministre Kneževiću, moj kolega magistar Radojko Petrić je vrlo korektno, uspešno, argumentovano i nadam se profesionalno obrazložio amandman SPS-a, koji je on podneo. Tome ni da dodam, ni da oduzmem, da ne pokvarim. Hoću da podržim amandman i da za to zamolim sve poslanike, bez obzira kojoj stranci pripadali, jer ovo nije stranačko pitanje, nego ima jednu sasvim drugu dimenziju, a ona se krije u obrazloženju Vlade Republike Srbije. Za amandman kojim se predlaže da se u članu 20. propiše da ministar u roku od 15 dana daje obrazloženje svoje odluke o davanju saglasnosti, kaže da ga "ne prihvata iz razloga što je diskreciono pravo ministra da, ceneći ispunjenost uslova kandidata za izbor direktora i mišljenja nastavničkog veća, da saglasnost na odluku i izbor direktora"; ili ne da, mada to ovde ne piše. Ali, zato piše nešto drugo. Takođe, "predloženi rok", to što je i bila suština amandmana poslanika magistra Petrića, vi kažete da je "neprimeren, imajući u vidu veliki broj škola za koje se biraju direktori". Dakle, jeste li vi ovim odgovorili da ne prihvatate amandman zato što uopšte nećete da dajete odgovore i obrazloženja ili zbog toga što je rok od 20 dana neprimeren, kako ste vi napisali. Svako od narodnih poslanika, javnost i svi koji to prate, na kraju bio sam zamenik ministra, zna da nećete vi kao ministar čitati sve materijale koje dobijete iz svih škola, nećete vi ni pisati obrazloženja zašto dajete, odnosno zašto ne dajete saglasnost. Naravno, to rade saradnici na osnovu i zakona i dokumentacije koju dobijete iz škole. Vi potpisujete. Prema tome, rekao bih i izvinjavam se na terminu, morali biste da prihvatite ovo i zbog vas lično kao ministra, ne zbog vaspersonalno, nego kao ministra, jer ukoliko to ne prihvatite, to znači da vi sebe abolirate od odgovornosti za one koji ne budu izabrani. Onda će se potvrditi sve ovo što je moj kolega Radojko Petrić izgovorio. Ovo što mi tražimo nije suprotno ni ideji zakona, ni Zakonu o ministarstvima, ni nadležnostima ministra, već ima jednu širu dimenziju zbog koje biste vi to mogli i trebalo bi da prihvatite. Predlažem da i saradnica koja to suflira, video sam malopre, ovaj naš amandman prihvati.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 36, protiv 102,uzdržanih nema, nije glasalo 33, od ukupno 171 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojana Aleksić, Vladimir Andrić, Marina Stamenković, Milan Radulović i Nenad Lemajić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li se neko prijavljuje za reč? (Ne.) Narodna poslanica Bojana Aleksić uime podnosilaca amandmana povlači ovaj amandman. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, SRS je htela ovim amandmanom da u Predlogu zakona bude jasno ko je nadležan za izvršavanje naloga i rešenja prosvetnih inspektora i stručnih saradnika. Po Predlogu zakona u članu 21. direktor škole preduzima mere radi izvršavanja naloga prosvetnog inspektora i prosvetnog savetnika. Po amandmanu SRS reči "preduzima mere radi izvršavanja" zamenjuju se rečima "izvršava". Vrlo je nelogično, pogotovu u članu 4. i 6. gde se preciziraju dužnosti koje ima prosvetni inspektor, a pogotovu u tački 8) - prosvetni inspektor rešenjem naređuje otklanjanje nepravilnosti i nedostataka u određenom roku i u tački 9) - rešenjem naređuje izvršavanje propisane mere koja nije izvršena, a direktoru po ovom zakonu sleduje samo da preduzima mere radi izvršavanja naređenja. To je vrlo nelogično i mislim da bi ovaj amandman trebalo da se prihvati. Kada je već reč o direktorima i o tome kako su se do sada birali, mogu da kažem da gospodin ministar koristi duple standarde i drugačije tumači i primenjuje zakon koji je do sada bio na snazi, onako kako to njemu odgovara. Pre otprilike godinu dana raspisan je konkurs za izbor direktora osnovne škole u opštini Kučevo, selo Voluje; ceo školski odbor je izglasao da i dalje ostane stari direktor škole na tom radnom mestu. Čak se i kolektiv škole izjasnio o tom predlogu. A vi ste, gospodine ministre, i pored peticije oko 300 građana koji su isto tako zahtevali da ostane stari direktor, rešili da postavite čoveka za koga nije glasao nijedan član školskog odbora, koga ne podržavaju meštani čija deca idu u školu; poništili ste konkurs i postavili vršioca dužnosti na mesto direktora škole samo zato što je član stranke iz DOS-a. Toliko o depolitizaciji, nezavisnosti i demokratiji škola.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 35, protiv 106, uzdržanih nema, nije glasalo 25, od 166 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Janjić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li se neko od ovlašćenih učesnika u raspravi prijavljuje za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 34, protiv 99, uzdržanih nema, nije glasalo 33, od ukupno 166 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Anita Beretić, Dragiša Popović i Jakov Stamenković. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li se neko od ovlašćenih učesnika u raspravi prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Ko je povukao amandman? Narodni poslanik Jakov Stamenković je u ime grupe poslanika podnosilaca amandmana na član 22. povukao ovaj amandman. Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojana Aleksić, Vladimir Andrić, Marina Stamenković, Milan Radulović i Nenad Lemajić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li se po ovom amandmanu neko prijavljuje za reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Bojana Aleksić.
Kada smo govorili o inspekcijskom nadzoru, upravo smo pominjali ovaj član 22. i amandman koji je poslanička grupa DSS-a na ovaj član podnela. Ovde se radi o razrešenju direktora i o svima onima koji su nadležni za razrešenje direktora, a u ovom slučaju to je školski odbor, tu je ministar prosvete. Radi se o sledećem: ponovo se vraćamo na priču o izdavanju školskog prostora, odnosno priču koja nas u DSS-u upućuje da tu stvari debelo nisu u redu i zbog toga ovoliko na tome insistiramo. Naime, ponoviću ono što sam pričala i pre podne, da ješkolski prostor u velikom broju škola postao predmet sive ekonomije i da je bilo direktora i ranije, a i sada, koji su zloupotrebili svoj položaj i izdavali taj školski prostor bez prethodno zakonom pribavljenih saglasnosti, a to niko nije kontrolisao i na to se vrlo često nije ni obraćala pažnja. Rezultat toga je da se uzimao keš za izdavanje fiskulturnih sala, kabineta, školskih dvorišta u kojima su se pravili takođe nelegalni objekti, a taj keš je išao u ruke, odnosno u džepove privatnih lica. To nije dobro, a ovaj amandman ima za cilj da to spreči. Sada da ponovimo da je, prema Zakonu o sredstvima u svojini Republike, školski prostor u svojini Republike. Međutim, samo trenutak, da bi se školski prostor uopšte izdavao potrebno je da se zaključi ugovor, potrebna je saglasnost Republičke direkcije za imovinu Republike Srbije, član 8a stav 2. Zakona o sredstvima u svojini Republike Srbije.Inače su ugovori ništavni. Član 8a stav 4. Zakona o sredstvima u svojini Republike - ovo je upravo ta odredba koja se u praksi najčešće nije poštovala. Zašto se nije poštovala? Zbog toga što u članu zakona koji se odnosio na razrešenje direktora to nije bilo eksplicitno navedeno pa se ćutke tolerisalo i ono što se tolerisati nije smelo, iako u zakonu postoji. Mi sada insistiramo da to bude pobrojano kao jedan od razloga za razrešenje direktora, pogotovu zato što Zakon o osnovnoj školi sada propisuje koja je ta osoba, odnosno koji je taj organ upravljanja koji je ovlašćen da potpisuje ugovor. Prethodnim zakonom ta mogućnost nije bila tačno definisana, odnosno nije se znalo ko je taj ovlašćeni organ koji takve ugovore treba da potpiše.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Izvolite, narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, ovlašćena predstavnica poslaničke grupe SRS.
Htela sam samo da prokomentarišem jedan deo ovog amandmana koji se odnosi na dodavanje stava da direktor škole treba da se razreši i ako zaključi ili otkaže ugovor o davanju na korišćenje ili o zakupu školskog prostora bez saglasnosti Republičke direkcije za imovinu Republike Srbije ili ako nezakonito postupa u obavljanju proširenih delatnosti škole. Svedoci smo da se u našim i osnovnim i srednjim školama iznajmljuju ne samo fiskulturne sale nego i učionice za neke dodatne aktivnosti koje donose profit školi. Nužda zakon menja, što kaže naš narod, pa su se škole u nestašici novca za ono osnovno što treba da imaju - a to je barem kreda, a bilo je godina kada nisu mogli čak u školama da kupe ni dnevnike, iako se zna čija je obaveza i ko treba da finansira tu osnovnu materijalnu potrošnju - dovijale na raznorazne načine. U isto vreme kada Vlada ne prihvata ovakav amandman, čujemo od ministra prosvete da u javnost izlazi sa tvrdnjama i sa porukama roditeljima i kaže, umesto da kupite parfem učiteljici od 100 maraka, dajte bolje 100 maraka u onaj fond koji je sada propisan ovim zakonom, pa će škola tim sredstvima, naravno na transparentan način, da raspolaže. Trebalo bi ova vlada konačno i svi u DOS-u da se odluče šta hoće. Hoćemo li mi roditelji sami da finansiramo školu ili će država da preuzme to na sebe. Ako smo mi već kao roditelji, kao poreski obveznici platili sve ono što država od nas traži, ako je osnovna škola besplatna, škola treba da dobije od države sve ono što joj je potrebno da bi delala. Za vas, gospodine ministre, kao ministra prosvete, moram da vam kažem da ste danas u više navrata grubo prekršili osnovna neka pravila srpskog jezika i koristili neke reči kao što je recimo - ispoštovati. Molim sve učenike i svu javnost koja nas gleda da ne uzima zdravo za gotovo tu reč. Ona apsolutno u srpskom jeziku ne postoji, bez obzira što je to ministar prosvete izrekao. Za vas, gospodine ministre, jedno matematičko pitanje jer ste se osvrnuli na moju diskusiju kada smo u načelu govorili o ovom zakonu, rekavši da je očigledno da je neko moje dete išlo 15 godina u osnovnu školu, jer sam tvrdila da sam 15 godina član saveta roditelja. Postaviću vam jedno logičko matematičko pitanje, a to je otprilike na nivou deteta iz četvrtog razreda osnovne škole: ako roditelji imaju troje dece, pa je jedno na prvoj godini studija, drugo na drugoj godini srednje škole, a treće u petom razredu, koliko je u kontinuitetu roditelj dolazio na roditeljske sastanke u tu osnovnu školu? Reći ću vam ja sada, da vi ne biste računali, 16 godina. Tada sam rekla 15, ali to je 16 godina. Međutim, kako stvari stoje, gospodine ministre, možda će moja deca morati po osam godina u srednju školu. ...
Upozoravam vas na prekoračenje vremena.
... kako sada stvari stoje u DOS-ovskim školama.
Za reč se javio ministar prosvete, gospodin Gašo Knežević.
Amandman grupe poslanika DSS-a je u ovom momentu nemoguće prihvatiti, jer bi prihvatanje značilo delimično prihvatanje, jer se koncepcijski razlikuje prvi deo od ovog drugog. I samo zbog toga to treba odbiti.
Za reč se javio i narodni poslanik Vladimir Garčević, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Ovde slušam puno vremena te o obrazovanju ovo, te sredstva su ogromna, pristižu ... Molim vas, uzeli ste vlast pre godinu i po dana. Postavili ste svoje direktore, rekli ste da su ti direktori čestiti, dobri ljudi, pošteni, a vi ste transparentni. Zašto niste zaustavili to? Nije takvo stanje u obrazovanju, pojedinačni slučajevi ne smeju da budu razlog za napad na ljude koji rade taj posao. Verovatno da ima i sada i bilo je sigurno pojedinačnih slučajeva, ali ne mogu da govore o tolikom broju škola da je to stanje takvo. Molim vas, kada definišete profesiju, nije dobro sa ove govornice da govorimo tako. Dajte da pogledamo obrazovanje kao celinu koja radi u teškim uslovima, u složenim uslovima, koja vaspitava i izvodi generacije. Ne želim ni sada za direktore koji su iz DOS-a (svi, možda je negde neki ostao slučajno) da kažem da oni to rade, možda ima pojedinih slučajeva. Nemojte da izvodimo zaključke za profesiju kompletno kroz pojedinačne slučajeve. Molim sve nas koji smo tu da štitimo profesiju, a gde ima odstupanja oko toga da to suzbijemo u korenu. Mislim da je to naša dužnost, poslanika i Ministarstva prosvete.
Ako se više niko ne prijavljuje za reč, stavljam na glasanje amandman. Za 47, protiv 84, uzdržan jedan, nije glasalo 29, ukupno 161 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 22. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za prosvetu prihvatio je ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Dame i gospodo, ovim bismo završili današnji rad i raspravu u pojedinostima i odlučivanje o amandmanima po Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o srednjim školama nastavljamo sutra. Prijatno.