Poštovani dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Osamnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 104 narodna poslanika. Podsećam da je, članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom usvajanja zapisnika postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su u sali prisutna 133 narodna poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine u smislu člana 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje, objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vladimir Đurić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Obratićemo se Ministarstvu za zaštitu životne sredine sa pitanjem koliko gradova i opština u Srbiji ima donete planove kvaliteta vazduha i kolika sredstava u budžetu lokalne samouprave opredeljuju za poboljšanje kvaliteta vazduha u svojim sredinama? Ovog leta objavljen je Izveštaj UN koji pokazuje da zagađenje vazduha u mnogim sredinama u Srbiji prelazi dozvoljene norme i do pet puta, da usled zagađenja vazduha životni vek u Srbiji traje kraće 1,3 godine i da svaka peta prevremena smrt u Srbiji je posledica zagađenja vazduha. Po proceni Svetske zdravstvene organizacije, tokom 2016. godine usled zagađenja vazduha imali smo 11.400 prevremenih smrti, povećan broj hroničnih bolesnika. Naročito bolesti respiratornih organa, takođe, su posledica lošeg kvaliteta vazduha u Srbiji. Procene OEBS-a, Svetske zdravstvene organizacije i EU da troškovi prevremenih smrti i tretiranja bolesti uzrokovanih zagađenjem vazduha u Srbiji zdravstveni sistem koštaju oko četiri milijarde evra. Procenjuje se da PM10 čestice godišnje odnesu i do 6000 života u Srbiji. PM10 čestice su čestice prašine promera manjeg od 10 mikrometara, koje se jako lako disanjem unose u pluća i u njima talože. Evropska unija i Evropska komisija su nas upozorili na visok nivo zagađenja vazduha i od naših vlasti, pre svega, traže poboljšano praćenje kvaliteta vazduha, bolje, pre svega, češće i razumljivije informisanje građana o kvalitetu vazduha koji udišu, izradu nacionalne strategije i lokalnih planova poboljšanja kvaliteta vazduha u Srbiji. Planovi lokalnih samouprava na poboljšanju kvaliteta vazduha upadljivo izostaju, kao što izostaju i sredstva u njihovim budžetima za ove namene. Nema čak ni projekata koji su predviđeni za smanjenje aerozagađenja. Izveštaj Evropske komisije o napretku Srbije u evropskim integracijama konstatuje tek ograničen napredak Srbije u ovoj oblasti. Samo nekoliko gradova ima lokalne planove kvaliteta vazduha na koje su, inače, zakonski obavezani, ali nema podataka o primeni tih planova. Dešava se da se u danima kada se izmeri zagađenje, i do 12 puta veće. Zvanični organi to, jednostavno, ne konstatuju u svojim izveštajima. Inače, najzagađeniji vazduh tradicionalno je svake zime u Beogradu, Užicu i u Valjevu, a izvori zagađenja su, pre svega, čvrsta i fosilna goriva koja koristimo za proizvodnju toplotne i električne energije. Dakle, ugalj, mazut, zatim neočišćeni i zastareli kotlovi, smog i velika prosečna starost vozila, od kojih mnogi ne zadovoljavaju najjače evropske standarde u pogledu emisije štetnih gasova. Problematika kvaliteta vazduha koji udišemo i koji je, zapravo, i najveći tihi ubica građana Srbije je obuhvaćena Poglavljem 27. procesa evropskih integracija i to je jedno od onih poglavlja koje primedbe ne mogu imati čak ni najveći euroskeptici, slično poglavljima u kojima se, recimo, tretira problematika bezbednosti hrane. Čak ni najveći protivnici evropskih integracija na ovakva poglavlja nemaju česte i velike primedbe u pogledu briselskih zahteva. Građanima preporučujem da posete sajt Nacionalnog konventa o EU i da tamo pročitaju knjigu preporuka Vladi Srbije i ostalim državnim organima u pogledu Poglavlja 27. i zaštite životne sredine u Srbiji, gde je na najmanje desetak stranica obuhvaćena ova problematika i beneficije koje građani od njih mogu imati. Fiskalni savet je u okviru svog Izveštaja, koji se zove „Investicije u zaštitu životne sredine, društveni i fiskalni prioriteti“, iz juna meseca 2018. godine još, ocenio da bi oblast zaštite životne sredine morala imati budžetski prioritet u narednim godinama i da je godišnje potrebno izdvojiti oko 500 miliona evra sredstava za investiciju u zaštitu životne sredine. To je oko 1,2% do 1,4% BDP dodatnog novca koji bi se trebao uložiti i to bi svakako pozitivno uticalo i na celu privredu i privredni rast. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, kolega Đuriću. Da li još neko od predsednika odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite, kolega Miletiću.
Zahvaljujem se, uvaženi predsedavajući. Postaviću nekoliko pitanja, konkretno se tiču određenih stvari u delu razvoja poljoprivrede. Jedno od tih pitanja jeste zadrugarstvo. Svedoci smo da unazad nekoliko godina velika aktivnost se stavlja na temu zadrugarstva i u okviru toga interesuje me koliko je do sada, u okviru zadrugarstva, formirano novih zadruga, od toga koliko su te zadruge aktivne? Konačno, u koliko tih zadruga ima mogućnost da se napreduje, da se obezbedi bolja robna proizvodnja, da se proizvodi veća količina proizvoda i normalno da se upošljavaju ljudi? Inače, mogu se zahvaliti i Vladi Republike Srbije i našem predsedniku, normalno i nadležnom ministru koji radi u delu zadrugarstva, jer mislim da smo sada stavili veliki akcenat na zadrugarstvo. Bez jakog zadrugarstva, siguran sam, nema uspeha ni razvoja malih opština, a ni razvoja našeg jugoistoka Srbije, a i cele Srbije. U okviru zadrugarstva imamo mogućnost i kontrolu svega onoga što se radi, izlazimo iz sive zone da više nema rada na crno. Konačno, normalno, obezbediće se sigurnije tržište sa boljim uslovima i sa boljom cenom. Vezano za Zadružni savez Srbije, jedno pitanje, koliko sada zadružnih saveza na teritoriji Srbije ima? Interesuje me koliko predsednika u tim okružnim zadružnim savezima, ljudi koji su bili u nekom prethodnom periodu, ljudi koji su vodili zadruge koji su vodili zadrugarstvo i koji su učestvovali u popadanju zadrugarstva? Svedoci smo da do 2000. godine i posle toga veliki broj zadruga je otišlo u stečaj, a veliki broj imovine i imovina tih zadruga je nestala na volšeban način. U tome su učestvovali i ti pojedinci koji sada vode okružne zadružne saveze. Neću sada navoditi imena tih koje znam, oni će sigurno naći, ali u nekom narednom zasedanju to ću sigurno uraditi i konkretno reći šta rade, kako rade i na koji način utiču da se formiraju zadruge. U jednom trenutku utiču na to da kada se neka zadruga formira, da oni kod tih ljudi idu i razgovaraju sa njima. Na neki način, sebi traže neku korist od toga kada se sutra ta zadruga formira i konkuriše za neka sredstva. Oni možda od toga i neki interes imaju i to svoj lični i finansijski interes. O tome ću govoriti u nekom narednom periodu. Inače, što se tiče zadrugarstva, stvarno je velika stvar, dobra stvar, još jednom se zahvaljujem nadležnom ministru Krkobabiću koji na tome radi. Očekujem da ćemo zajedno sa njim i svi mi ovde u Skupštini dati podršku i zadrugarstvu i razvoju poljoprivrede, a normalno i naš predsednik Srbije, gospodin Vučić, radi na tome. Obilazimo svi zajedno te naše sredine na jugoistoku Srbije, male opštine, seoska područja i mislim da će puno stvari biti u narednom periodu bolje. Još jedna stvar koju bih hteo da pitam, to je vezano za „Herbogal“, to je bivša „Krka“. To je firma koja je nekada bila u Svrljigu, i ranije sam postavljao pitanje, pitanje je naslovljeno Fondu zdravstva Republike Srbije, nadležnom Ministarstvu zdravstlja i Ministarstvu spoljnih poslova. „Krka“ je u periodu posle devedesete godine završila rad, počela je nova firma „Herbogal“. Od 2000. godine ta firma je u stečaju. Sada ta firma ima šansu da radi, da funkcioniše, ali unazad do 2019. godine do današnjeg dana, ta firma je u stečaju. Ne može da se proda zato što je u postupku sukcesije. Pitao bih da li postoji mogućnost da se u narednom periodu, pošto imamo velike aktivnosti, zajednička, prijateljska veza sa ljudima, sa predsednikom Slovenije, sa predsednikom Vlade Slovenije, sa predsednikom Državnog zbora Slovenije, a sada su tu kod nas i naši prijatelji iz Državnog zbora Slovenije, poslanici Kluba prijateljstva sa Srbijom Predrag Baković, sa još dva poslanika koji su u poseti našem parlamentu, oni će kasniji biti kod nas i videće kako radimo, pitao bih da li postoji mogućnost da se obezbedi firma „Herbogal“ da se stavi u funkciju, da se ta sukcesija, na neku način reši, da se nađe način i da Svrljig dobije mesto gde će moći da se radi poljoprivredna proizvodnja? Ima hladnjače, sušare i ima mogućnost da se odmah sutra stavi u funkciju. Znači, konkretno pitanje – da li postoji mogućnost i kada će se osloboditi ta firma „Herbogal“ da u Svrljigu krenu da rade i da zajedno na tom mestu budu nova radna mesta, da se uposle ljudi i da se stvar prihod za opštinu Svrljig, a i na sam taj način da se puni budžet Republike Srbije? Još nešto, za mene što je vrlo bitno, jeste nastavak izgradnje od Malčanske petlje ulice do Knjaževačke ulice, to je u delu Niša od Svrljiga, od Zaječara do Svrljiga prema Nišu, da li će taj put biti rekonstruisan i urađen, jer je taj put bio vrlo bitan zato što se već radi naplatna rampa u delu Malčanske petlje? Hvala još jednom.
Zahvaljujem, kolega Miletiću. Reč ima narodni poslanik Đorđe Vukadinović. Izvolite, kolega Vukadinoviću.
Zahvaljujem. Imam dva pitanja. Jedno je kratko, pošto pretpostavljam da će gospodin Šarčević moći da ga šire obrazloži, tiče se ove informacije da je u gimnaziji u Beloj Crkvi, jedna odnosno dve profesorice su ostale bez posla zbog toga što je od njih traženo da, citiram: „Botuju za vladajuću stranku“, da je to bio uslov koji im je postavljen, da su uslovljene da idu kod predsednika opštine i da se dogovore o tome, da li da prevedem tu ružnu reč, "botovanje", da u slobodno vreme, odnosno van radnog vremena se bave pisanjem po društvenim mrežama u prilog vladajuće stranke. To su strahovito teške optužbe i koje zadiru, iako deluje sitno u odnosu na sve ono čime se mi bavimo i što nas okružuje i što se svakodnevno dešava, ali ovde imamo crno na belo. Imamo osobu, tačnije dve osobe koje su takvu optužbu iznele i imamo čak i bivšeg direktora koji je potvrdio da je takvih pritisaka bilo. Dakle, mislim da je Ministarstvo prosvete, odnosno gospodin Šarčević, obavezno ako to već nije učinilo, naglašavam ako to već nije učinilo, da najhitnije istraži slučaj i saopšti rezultate da li je to tačno i da, kako bih rekao, preduzmu odgovarajuće mere ukoliko je to tačno. Ukoliko nije, da se javno to saopšti. Mislim da ima osnova čak i za intervencijom MUP ukoliko su te optužbe tačne da su neke profesorice, tu se pominju njihova imena, engleskog i matematike, dobile otkaz, nije im je produžen radni odnos iako postoji potreba za njihovim zanimanjima, odnosno za njihovim angažmanom zbog toga što je traženo da se bave lobiranjem ili "botovanjem" ili agitovanjem za vladajuću stranku. Drugo pitanje ide na adresu predsednika Vlade i Kancelarije za Kosovo i Metohiju i tiče se nečega što je rekao bih u dugom nizu flagrantnih faulova, auto-golova, prekršaja i antiustavnog delovanja, možda ne samo poslednje, nego nadam se i najkrupniji i da neće biti daljih i krupnijih primera. Reč je o tome da su ponovo raspisani izbori i održaće se početkom oktobra na Kosovu i Metohiji, odnosno da su institucije Prištine raspisale vanredne parlamentarne izbore i da na njima se ponovo sprema da učestvuje Srpska lista, kao i još neke srpske liste i neki predstavnici Srba. Ja kao i ljudi koji su meni politički bliski ne podržavaju te izbore, odnosno ne podržavaju izlazak na te izbore i zalažem se za njihov bojkot, ali, sada, kako bih rekao, to je politička procena, ja uvek uvažavam i mišljenje ljudi koji tamo žive i njihovi interesi su takođe bitni. Uvek se upravo zaklanjanje iza tih interesa, to je i bio razlog što je i do sada Srpska lista učestvovala na tim izborima. Sada je, međutim, većina čija je ta gorka pilula dodatno zagorčana time što je Centralna izborna komisija Prištine zaključila da na ovim izborima, po prvi put, neće moći da se glasa sa srpskim dokumentima, odnosno sa srpskom ličnom kartom. Traže se prištinske, odnosno kosovska dokumenta. Naravno da je formulacija zakonska dovoljno neodređena, ali isto tako naravno da kada je trebalo Srbe privesti ili privoleti na izlazak na izbore, moglo se glasati sa srpskim dokumentima. Sada je obavezujućim stavom i konačnim stavom CIK Prištine, odnosno Kosova, zabranjeno, eksplicitno je zabranjeno glasanje sa srpskim dokumentima. Dakle, ovde smo mnogo toga, kao što rekoh, čuli u zemlji, i ovoj skupštini, i u našim medijima, i u našem društvu, mnogo gorke pilule, mnogo smo teških reči čuli na račun prethodne vlasti, šta su preduzeli ili šta nisu preduzele povodom KiM i kakva su pitanja podnele Međunarodnom sudu pravde i slično. Dakle, za vreme svih tih prethodnih vlasti, prosto moramo se pogledati u oči, svidelo vam se ili ne, Srbi ili nisu glasali na prištinskim izborima ili su mogli da glasaju sa srpskim dokumentima, i to na kraju krajeva su bili izbori u organizaciji UNMIK, OEBS, dakle nisu bili direktno neposredni izbori koje organizuju prištinske vlasti. Sve je to promenjeno radi srpskog sporazuma, sve je to promenjeno 2013. godine i sada stiže ovaj poslednji, kako bih rekao, ne vruć krompir, nego šamar. Apelujem na odgovorne u Vladi Srbije, u Ministarstvu za KiM da pozovu Srbe da ne izađu na te izbore. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Vukadinoviću. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Hvala, gospodine Milićeviću. Kao što znate, SRS je upozoravala kakva se krađa, velika krađa, sprema u poslu i sklapanju ugovora oko izgradnje tzv. Moravskog koridora, tj. autoputa Preljina – Pojate. Mi smo imali prilike da vidimo, takav jedan put, da je bilo procenjeno da vredi oko 550 miliona evra. Upozoravali smo na to da postoji interni dogovor, tj. dil između Zorane Mihajlović, koja je ministar u Vladi zadužen za građevinu, i Američke ambasade u Beogradu, da jedan takav posao dobija američka firma i od toga da je tender bio takav da samo može na njemu „Behtel“ da prođe, da se uopšte ni jedna druga ponuda nije pojavila. Mi vidimo sada, a slušali smo da to nije definitivno, i to smo više puta čuli u ovoj sali od predsednika SNS da nigde u zakonu, tj. lek specijalisu, koji je bio donet zbog tog autoputa, ne stoji „Behtel“. Mi smo na to upozoravali, nama su govorili da izmišljamo, a Zorana Mihajlović, kada se kritikuje ovakav način sklapanja poslova, kada se kritikuje ta očigledna krađa, dakle više od 300 miliona evra, kaže da ko to kritikuje taj je protiv autoputa. Dakle, mi nismo protiv autoputa, mi smo protiv lopovluka. Smatramo, a i želeo bih da tim povodom uputim pitanje gospođi Ani Brnabić, da Zorana Mihajlović posle ovakve jedne afere ne sme da ostane više ministar u Vladi Srbije, da je to najveći skandal do sada, a imali smo prilike da se uverimo da je ona više puta radila na štetu države Srbije i građana Republike Srbije, od toga da je bila otvoreno protiv SPC do narušavanja naših prijateljskih odnosa sa najvećim saveznicima Ruskom Federacijom i Narodnom Republikom Kinom. To pitanje treba hitno da se reši i onaj ko je sklopio takav posao, u ime Vlade Republike Srbije, a čijom je krivicom ukradeno 300 miliona evra, treba da ide u zatvor. Dame i gospodo narodni poslanici, SRS danas je Narodnoj skupštini predala više od 100 hiljada potpisa građana Srbije za ukidanje institucije Javnog izvršitelja, kao i novi predlog zakona o izvršenju. Građani Republike Srbije su najviše ogorčeni na javne izvršitelje, na njihovo delovanje. Oni su zavili Srbiju u crno, enormno su se obogatili na onim najsiromašnijim građanima Srbije, pre svega, ne prezaju ni od čega, ne prezaju ni od toga da izbacuju porodice, penzionere, samohrane roditelje iz svojih stanova, a sve u cilju ostvarenja ekstra profita. Mi mislimo i ubeđen sam u to, a i ova peticija to pokazuje da veliki broj građana Srbije se zalaže za ukidanje jedne takve institucije. Mi smo predali predlog novog zakona koji izvršenje vraća u nadležnost sudova. Pre svega, nismo za to da neko ne plaća svoja dugovanja, a to ne znači, ukoliko neko nije u stanju da plati, da treba da bude, na kraju, opljačkan i da ostane bez krova nad glavom. Pre svega, da se izvršenje vrati u sudove, pod kontrolu države, a ne znamo pod čijom su kontrolom javni izvršitelji i da se garantuje svima minimum 12 kvadrata stambenog prostora po glavi porodice tj. po članu domaćinstva u koje ne sme da se dira tj. ne sme da se obavi izvršenje. Apelujemo na vladajuću većinu, tj. na SNS, koja je bila protiv ove institucije kada je DS ovu instituciju uvodila u Srbiju, a sada je podržava, da se što pre otvori rasprava po tom pitanju, ta institucija ukine, izvršenje vrati u sudove, da svako onaj ko je opljačkao građane Srbije odgovara i da više stanemo jednom zauvek na kraj takvom bahatom radu i takvom lopovluku. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Šešelj. Reč ima narodni poslanik Ljubinko Rakonjac. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, koristim priliku da skrenem pažnju na veliki planetarni problem, a to je da je ozonski omotač svakog dana sve tanji i ugrožen je. Jučerašnji dan, 16. septembar, je Dan očuvanja ozonskog omotača. Naučnici su još 1970. godine ustanovili da je ozonski omotač sve tanji, naročito iznad južnog pola, a ta pojava je označena kao ozonska rupa. Razlog tome je bila velika produkcija različitih sprejeva koji sadrže štetne gasove. Da bi se sprečilo uništavanje ozonskog omotača potpisani su brojni međunarodni sporazumi, počev od Montrealskog, a cilj je bio ograničenje i smanjenje misija ovih gasova, ali bez obzira na smanjenje proizvodnje sprejeva, ozonski omotač je ugrožen, jer sa druge strane svet, žureći za novcem, nemilosrdno uništava proizvođača ozona, a to su šume koje se mogu smatrati plućima planete Zemlje. Želim danas da postavim pitanje ministru poljoprivrede, vodoprivrede i šumarstva – kakvo je stanje šuma u Srbiji i koliko se čini na povećanju stepena šumovitosti proklamovanom u prostornom planu Republike Srbije od 41%? U vezi sa tim, kada će Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede uraditi strategiju pošumljavanja u Srbiji? Kao što znamo, grad Beograd je tu strategiju radio pre sedam godina i očekujemo da tu istu strategiju za celu Republiku Srbiju uradi Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede u narednom periodu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Mirko Krlić. Izvolite.
Hvala, gospodine Milićeviću. Moje pitanje je upućeno ministru spoljnih poslova, gospodinu Ivici Dačiću, a više u formi predloga i molbe da se Italija stavi na spisak zemalja u regionu, kako bi srpski narod, koji u ovoj zemlji živi, mogao da učestvuje na konkursima za sufinansiranje projekata proizvodnje medijskih sadržaja namenjenih pripadnicima našeg naroda u zemljama regiona koje ministarstvo zemlje matice redovno raspisuje, kao podršku u oblasti javnog informisanja na maternjem jeziku u očuvanju srpskog jezika, nacionalnog i kulturnog identiteta. Pravo na konkurs sada imaju samo zemlje gde je potvrđena autohtonost srpskog naroda, to je po zakonu Ministarstva spoljnih poslova koji je dosta star i su zemlje bivše SFRJ plus Mađarska, Rumunija i Albanija. Pitam Ministarstvo – zašto je izuzeta Italija? Izuzimanje Italije kao zemlje u regionu neobjašnjivo je kada se zna da u toj zemlji Srbi žive preko 300 godina kao priznati narod i zajednica domaćina, a još masovno naseljavanje počinje u drugoj polovini 15. veka, sa Despotom Stefanom Brankovićem, poslednji miropomazanim vladarom u Srbiji koji je tamo proveo 20 godina u okolini Udina, gde je premestio svoj dvor. Prva srpska narodna pesma nije štampana u Srbiji na srpskom jeziku, nego je štampana u Italiji. Italija je zaslužila da bude uvrštena u zemlje regiona, ne samo po svojoj geografskoj poziciji, ne samo po autohtonosti srpskog naroda, već po činjenici da broj Srba neprekidno u Italiji raste. Sve je više, uprkos drugim tendencijama, sve je više osnovaca srpske nacionalnosti koji upisuju italijanske škole, a da u Italiji već decenijama ne postoji nijedan medij na srpskom jeziku. Relativne naučne studije upozoravaju da bez potpune pažnje i angažovanja države matice, neminovna je similacija i nestanak nacionalnog identiteta. Podsetiću samo da ove godine obeležavamo 140 godina od uspostavljanja diplomatskih odnosa između Italije i Srbije iako je na dvoru spomenutog despota redovno bio ambasador Venecije. Srbin iz Trsta Evgenije Popović je jedan od najbližih saradnika Garibaldija, oca italijanske nacije, ujedinitelja italijanske države. Garibaldi to Srbima nije zaboravio, posebno tršćanskim Srbima i sam je predvodio jedinicu dobrovoljaca, garibaldijevaca u pomoć hercegovačkim ustanicima. Prvi brodovi koji stižu u Albaniju da spasu srpsku vojsku bili su brodovi italijanske Ratne mornarice i nije ih bilo ništa manje od francuskih. Međutim, posle Drugog svetskog rata mi smo to zataškavali, zažmurili na proterivanje Italijana iz Istre i Dalmacije, zarad ljubavi prema braćom, prema Hrvatima koje su nam to vratili „Bljeskom“, „Olujom“ i vraćaju nam i dan danas verbalno, na svaki način. Promocijom knjige, dr Mile Mihajlović „Za srpsku vojsku – jedna zaboravljena priča“, otpočelo je svečano obeležavanje stogodišnjice od Velikog rata u Italiji. Kakav je značaj Srbija davala diplomatskim odnosima sa Italijom najbolje govore imena naših ambasadora koji su između dva rata bili u Italiji. To su, ovim redosledom Milan Rakić, Jovan Dučić, Miloš Crnjanski, Ivo Andrić. Sa druge strane takođe, iz Italije su dolazile najpoznatije diplomate. Mnogo toga se još može reći o italijansko-srpskim odnosima, ali mislim da je ovo dovoljno da se prepozna potreba da se status srpskog naroda mora gajiti, da se o njemu mora brinuti na Apeninskom poluostrvu. Iskoristio bih još kratko priliku da uputim apel ministru zdravlja gospodinu Zlatiboru Lončaru, Ministarstvu zdravlja da vodi računa o zdravlju nacije. Ne može voditi računa o svakom pojedinačnom pacijentu, ali me je zabrinuo podatak da je suicid mentalna bolest u porastu koja sve češće tragično završava. Dešava se da dnevno po 1000 ljudi izvrši samoubistvo na svetu, a taj broj nažalost sa tragičnim posledicama raste i kod nas. Mislim da neke potencijalne slučajeve trebamo unapred rešavati. Večiti docent dr Jovo Bakić sve češće pokazuje takvu tendenciju. Njegov izbezumljeni pogled, to bi doktor pre mogao da primeti, mržnja nepodnošljiva, govor koji je pun gneva upućen predsedniku države Aleksandru Vučiću i prema državnom vrhu, kao i prema srpskoj naprednoj stranci, zaista zaslužuje potpunu pažnju. Posebno je opasno što se ovaj čovek nalazi na čelu pokreta Samoodbrana, pa se plašim da posle objavljivanja rezultat na budućim redovnim izborima dođe do tragičnih posledica genocida i mi se moramo pobrinuti da spasemo samoodbranu od sebe samih. Ovaj drugi politički suicid stranaka koje su pre neki dan objavile da bojkotuju izbore, nema veći ni državni, ni društveni značaj i to je njihovo suvereno pravo. Odavno je političko samoubistvo i kraj i posledica za političke stranke bez programa, bez ideja, bez morala, bez sledbenika članstva i glasača. Ustanovili su da je bolje da se prave mrtvi kako javnost ne bi ustanovila posle izbora da odavno nisu živi. Možda je to i najbolje rešenje. Važno je samo da Srbija od toga nema štete. Hvala.
Zahvaljujem kolega Krliću. Obzirom da nema više prijavljenih predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici prof. dr Miladin Ševarlić i mr Dejan Radenković. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uz Saziv sednice Osamnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu, koja je sazvana na zahtev Vlade, saglasno članu 106. stav 3. Ustava Republike Srbije, članu 48. stav 3. Zakona o Narodnoj skupštini i članu 249. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, dostavljen vam je zahtev za održavanje vanrednog zasedanja Narodne skupštine, sa određenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Za sednicu Osamnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu, određen je sledeći D n e v n i r e d 1. Predlog zakona o izmenama Zakona o visokom obrazovanju, koji je podnela Vlada; 2. Predlog autentičnog tumačenja odredbe člana 2. Zakona o potvrđivanju ugovora o izmenama i dopunama finansijskih ugovora 23.761, 24.745, 25.002, 25.198, 25.497, 25.610, 25.872, 81.657 i 82.640, između Republike Srbije i Evropske investicione banke, "Službeni glasnik" Republike Srbije, međunarodni ugovori broj 11-17, koji je podneo Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo, broj 02-2265/19, od 4 septembra 2019. godine. Prelazimo na rad po dnevnom redu. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju Mladen Šarčević ministar prosvete, nauke i tehnološkog razvoja i prof. dr Bojan Tubić, v.d. pomoćnika ministra prosvete, nauke i tehnološkog razvoja. Prelazimo na Prvu tačku dnevnog reda - Predlog zakona o izmenama Zakona o visokom obrazovanju. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da prema članu 97. Poslovnika narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika, članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika, član 96. stav 4. Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije. Saglasno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama zakona o visokom obrazovanju. Da li predsednik predlagača, Mladen Šarčević ministar prosvete, nauke i tehnološkog razvoja želi reč? Da, reč ima ministar Mladen Šarčević. Izvolite.
Na osnovu predloga Vlade i na osnovu odluke Odbora za obrazovanje, nauku i tehnološko društvo, član 1. bi izmenama i dopunama Zakona o visokom obrazovanju bi trebao da još dve godine produži prava studentima koji se školuju po starom programu do 2021. godine da završe svoje studije. Za polje integrisanih studija medicinskih nauka do kraja školske 2021-2022. godine. Takođe i doktorske i master studije po istom principu. Samostalne visokoškolske ustanove usaglasiće svoja opšta akta u skladu sa ovim zakonom u roku od tri meseca od dana stupanja na snagu ovog zakona. Ono što je jako važno, pošto imamo i onu drugu kategoriju studenata koji su po Bolonji počeli, kako se u žargonu zovu stari bolonjci, oni preporukom Ministarstva prosvete visokoškolskim ustanovama, takođe na neki način dobijaju pravo da produže neke rokove koje su promašili. Hvala.
Zahvaljujem, ministre Šarčeviću. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da) Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe JS, narodni poslanik Đorđe Kosanić. Izvolite, kolega Kosaniću.
Poštovani ministre sa saradnikom iz Ministarstva, gospodine Tubiću, poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je danas Predlog zakona o izmenama Zakona o visokom obrazovanju i ministre, ja ću odmah reći da će poslanička grupa JS u danu za glasanje podržati pomenuti Predlog zakon, jer donošenjem ovog zakona studenti koji su upisali, praktično studentima koji su upisali studije od 1998. do 2005. godine, produžava se rok završetak studija, a te studije su trebali da završe, dakle, do 30. septembra ove godine. Ono što je značajno da kažem još jednom, pošto vi ste sada rekli da se to odnosi i na studente master studija i na doktorante, a i važna je informacija i za bolonjce, kao i prošle godine, ići će preporuka Ministarstva prema fakultetima. Ne sumnjam da postoji dobra volja na fakultetima samo tehnički uslovi da se stvore. Ministre, mi smo se sa ovom temom susreli još 2006. godine. Dakle, sa uvođenjem bolonjske deklaracije, promenjen je način školovanja, a akademci, studenti starima je dat rok da završe studije do 2011. godine, odnosno školske 2012. godine, jel tako. Ovaj rok je više puta produžavan, najpre do 2014. godine, pa onda sledeća 2016. i 2018. godina, da bismo prošle godine taj rok produžili za još godinu dana do 30. septembra ove godine. Moram da kažem da tačni podaci koliko ovih starih studenata ima stvarno nisu validni, jer fakulteti nemaju tačne podatke, pa se barata nekom cifrom između 10 i 12 hiljada. Ali, kažem, tačno se ne zna, jer ni fakulteti nisu radili, da kažem, analizu koliko tačno ima studenata. Dakle, reč je o studentima koji su studije upisali između 1998. i 2005. godine. Ovde ne treba koristiti neke, da kažem teške termine, loše kvalifikacije za te ljude, jer moram da kažem ministre da među njima ima već porodičnih ljudi koji su zasnovali porodicu, ostvarili su kao roditelji, ali važna stvar da ima i ljudi koji su uspešni u svom biznisu koji rade, da praktično imaju uspešne firme koji zapošljavaju veliki broj ljudi, ali nisu odustali od toga da završe studije i da dobiju svoje diplome, a isto tako ima i ljudi sa invaliditetom koji zbog prirodne bolesti nisu mogli u datom roku da završe studije, pa jednostavno i oni nisu odustali od toga da dobiju diplome, tj. da završe studije i da dobiju diplome. Generalni zahtev svih ovih studenata da im se produži rok za završetak studija, ali da te studije završe po starom sistemu kako su i započeli. Praktično, njihova argumentacija je da u trenutku kada su upisivali studije, dakle između 1998. i 2005. godine, te studije su praktično upisali po Zakonu o univerzitetu koji nije ni u kom slučaju ograničavao vremensku distancu kada treba da završe te studije. Neskriveno, ministre, treba reći, vi, vaši saradnici iz Ministarstva, mi iz skupštinskog Odbora, ali i veliki deo mojih kolega ovde poslanika, dobili smo veliki broj mejlova, poruka, imali smo lične kontakte i generalno čuli zahteve svih tih ljudi u kom smeru treba da ide, po njima, što se tiče ove problematike. Naravno, Srbija, mislim ministre, ni u kom slučaju nema razloga da se odrekne ovako velikog broja ljudi koji su na pragu da steknu diplomu i siguran sam veliki broj njih će u jednom delu u oblastima za koje se školuju dati veoma dobre rezultate. Moram da kažem i ovi ljudi s kojima smo razgovarali, među njima i oni koji imaju visoke proseke, preko 9, preko 9,5, imaju ispit ili dva do kraja školovanja. Ovo što sam rekao malopre, siguran sam da ću svojim strukama dati dobre rezultate. Sve ovo govorim, ministre, ako znamo da trenutno u Srbiji ima nešto oko 10% visoko školovanih ljudi, stremimo ka nekom evropskom proseku koji je negde oko 25%, ali moram da podsetim da recimo jedan Izrael ima 35% visoko školovanih, a recimo u Rusiji ima 60% visoko obrazovanih ljudi. Takođe, kada pričamo o ovoj problematici, mislim da treba da sagledamo i primer zemalja iz okruženja koji su u jednom delu prošli sve ovo i možda taj primer možemo da primenimo i kod nas u nekim delovima. Isto tako, mislim da treba da postoji dobra sinergija, ministre, kada govorimo o ovoj temi, između svih nas, da na najbolji način rešimo ovu problematiku. Kada kažem dobra sinergija između svih nas, mislim, iako postoje poteškoće, tehničke poteškoće na fakultetima, mnogi ispiti koji sada nisu akreditovani, ali siguran sam da postoji dobra volja kod fakulteta, na univerzitetima da se ovo pitanje reši. Ja ću ovde samo reći jedan dobar primer, Ekonomski fakultet u Nišu. Dakle, oni su ovu problematiku rešili na sledeći način i ja ću reći kao dobar primer šta su uradili, poslali su dopise na adrese svih studenata. Jednostavno, javilo se negde oko 135 studenata i za 10 meseci njih 28 je završilo studije od tih 135. Ali, oni su organizovali predavanja vikendima, subotom i nedeljom, da još jednom nastavnici i profesori sa studentima prođu gradivo. Imali su rokove svakog meseca i ono što je važno, oni teški ispiti mogli su da se polažu iz delova. Sa druge strane, profesori su im stalno bili, da kažem, tu na dohvat ruke da mogu da imaju konsultacije sa njima. Mislim da je ovaj primer veoma dobar. Dvadesetosam studenata je što se tiče toga za 10 meseci završilo studije, a sa druge strane veliki deo njih, njima je ostao samo ispit ili dva. Ministre, ovde treba reći još jednu stvar koja je važna, koja je možda jedna od ključnih stvari. Ljudi sa Ekonomskog fakulteta su svoje dopise slali na adrese studenata, njihovih roditelja kada su oni počeli da studiraju. Iako mnogi nisu možda ni mislili da studiraju, roditelji su izvršili dodatan pritisak na te ljude i zato su oni imali dobre rezultate. Mislim da je to primer kojima treba da krenu i ostali fakulteti. Kažem opet, sigurno da dobra volja postoji samo tehnički to treba da se uredi između ministarstva i fakulteta. Na samom kraju da kažem da će poslanička grupa JS, kao što sam na početku rekao, podržati ovaj Predlog zakona o visokom obrazovanju. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, kolega Kosaniću. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS, prof. dr Žarko Obradović. Izvolite, kolega Obradoviću.
Hvala, gospodine potpredsedniče. Poštovani ministre, video sam da vi niste trošili mnogo reči za obrazloženje ovog zakona. Moram reći da vas u određenoj meri razumem već i godinama unatrag, evo sad smo došli u situaciju da se već jednu deceniju produžava rok za završetak studija studentima koji su upisali do 2005. godine. Drago mi je što imate dobru volju, kao i naš Odbor za prosvetu i nauku, što Vlada Republike Srbije ima dobru volju da i studentima pomogne da pokušaju da u naredne dve godine završe osnovne, magistarske i doktorske studije, odnosno da odbrane doktorsku disertaciju. Ovo kažem pokušaju, jer mi se s vremena na vreme često susrećemo sa istim argumentima i naravno da dobra volja postoji, ali treba biti pošten pa reći da je za ovu, kako bih rekao, inicijativu, za ovu dobru volju potreban odgovor i druge strane. Znači, konačno bi trebali da i studenti o kojima je reč, da shvate da je ovo poziv, odnosno da je na poziv odgovoreno pozitivno, da je pružena ruka saradnje i da bi u sledeće dve godine trebali da završe svoje studije. Ne treba prenebregnuti činjenicu da je sistem visokog obrazovanja od 2005. godine donošenjem Zakona o visokom obrazovanju i kasnije, ušao u jedan novi proces kada smo postali deo evropskog prostora visokog obrazovanja i kada su shodno tome bile potrebne određene promene unutar sistema i akreditacija studentskih programa i sve ono što ide sa tim. Da ovi studenti ne bi ostali negde između ili van sistema, izmenama ovog Zakona o visokom obrazovanju mi ponovo dajemo priliku da završe te studije. To je dobro. Takođe, bi bilo dobro da znao o kom broju studenata je reč, jer mi smo pre nekoliko godina licitirali sa brojem od 20.000, pa od 12.000, čini mi se da je neko na odboru napomenu 4.000. Bilo bi zanimljivo videti o kom broju studenata je reč, jer mi te brojke nemamo, ipak bez uvrede, to su brojke koje se koriste od strane, kako bi rekao, onih koji potpisuju ovu inicijativu, a mi tačno ne znam. Juče sam to pomenuo i na Odboru, razgovarao sa dekanom svog fakulteta, i pitao da li ima podatke o broju studenata o kojima reč i koji su obuhvaćeni ovim izmenama Zakona o visokom obrazovanju, on kaže da ih ima do 30. Rekao sam na Odboru, i to govorim sada ovde javno, da mislim da pored ovoga što Vlada i Ministarstvo čine, a to je poziv Jahji, poziv tim studentima da pokušaju da završe sledeće dve godine svoje studije na različitim nivoima, i da bi bilo dobro da same visokoškolske ustanove obave jednu analizu svoje dokumentacije i da utvrde o kom broju studenata je reč i da ih zovu, iako to možda neki ne čini, ali da ih pozivu i da im stave do znanja da fakultet brine o njima i da bi mogao, zajedno sa njima da nađe način da oni završe studije, ako žele. Ovaj faktor ako žele to ne pominje niko, a on je veoma prisutan, jer ako država već 10 godina produžava rok onda bi bilo pošteno reći da li neki studenti žele da završe te studije. Naravno, niko neće javno reći da ne želi, ali mi imamo jednu situaciju da se rokovi produžavaju, a opet se obaveze ne ispunjavaju. Moramo razumeti da ako želimo efikasan sistem visokog obrazovanja, ako želimo da imamo kompetentne kadrove, da to podrazumeva i jedno učenje. Učenje, opet vodi ka jednom završetku procesa. Čini mi se da uvrežilo mišljenju u našem obrazovnom sistemu, početkom primene Bolonje ili donošenja Zakona o visokom obrazovanju, od strane jednog broja studenata se stvorilo razmišljanje da je dovoljno doći na fakultet, biti deo sistema i dobiti diplomu. Proces učenja se slabo pominje ili se ne gotovo ne pominje. Mi smo u početku napravili jednu dobru zgradu, ali pokazalo se preambiciozno, bez realnog, kako bih rekao realnog utemeljenja, napravili smo pre svega krov, a temelji nisu bili postavljeni, pa smo onda kasnije vršili ove prepravke. Ako želimo da imamo kvalitetno visoko obrazovanje i da stvarno odgovorimo zahtevima visokog obrazovanja u svetu, odnosno da budemo deo tih standarda visokog obrazovanja u svetu onda ćemo morati da vršimo promene. Dobro je što ćete u strategiji koja se sprema za 2020/2030 i taj predmet obraditi. Mislim između svih aktera u visokom obrazovanju stvarno mora da postoji saglasnost šta mi to hoćemo. Ako ćemo stvarno da budemo deo evropskog prostora visokog obrazovanja, onda se podrazumeva da u neki godinama moramo da podignemo i ovu magičnu granicu od 48 bodova potrebnih za upis, ali to onda podrazumeva odgovorni pitanje – da li su fakulteti stvarno izvršili reforme svojih nastavnim planova i programa, da li je način ispitivanja studenata adekvatan tom sistemu, na koji način, i slično, da li studenti učestvuju u obrazovnom procesu i u kojoj meri, da li su stvarno deo procesa ili su osobe koje, kako bih rekao, sa stane posmatraju ono što se zbiva. Mislim da je dobro da prihvate ovu inicijativu i mislim da je dobro što je ovim studentima dat rok i ja bih poželeo, ja želim njima da završe te studije. Što se tiče nas i SPS mogu reći, da bi stvarno voleli da završe studije jer to znači da će se povećati i broj i procenat onih ljudi sa visokim obrazovanjem koji su stekli statut građanina Republike Srbije sa visokih obrazovanjem ili da su završili magistarske ili doktorske studije. Mislim da je sada i ovaj rok sasvim adekvatan i da konačno treba da sada očekujemo njihovu reakciju, da ovaj poziv prihvate i da završe studije. Mi ćemo u svakom slučaju u danu za glasanje podržati ovaj predlog Vlade, jer mislimo da je on koristan za visoko obrazovanje, koristan za ove ljude i da jednostavno napravimo taj sledeći korak. Drago mi je što ste pomenuli da ćete dati ovu preporuku za bolonjce jer i oni zaslužuju da država o njima vodi računa, na kraju krajeva ako vodi o jednima nije logično da ne vodi računa o drugima. Moramo unutar sistema visokog obrazovanja stvarno napraviti sistem u potpunosti. Sistem postoji ali to ne znači da je on kako bih rekao, u potpunosti efikasan, moraju se vršiti određene promene. Drago mi je što se pravi registar nastavnika da bi se svi ovi podaci elektronskog karaktera koji će doprineti da tačno znamo šta imamo da svako ima svoj, ako mogu reći, identifikacioni broj, od trenutka kada uđu u sistem do trenutka kada izađu, da to ne važi samo za studente, nego i za nastavnike, jer i njihov rad treba pratiti. Jednostavno trebamo učini sve da nam sistem visokog obrazovanja bude što kvalitetniji, jer visoko obrazovanje je odraz, kako bih rekao, uslov budućeg razvoja društava i nama trebaju kompetentni kadrovi za Srbiju, budućnosti kojoj svi težimo i zato mi je drago što mogu i ime poslaničke grupe SPS da kažem da ćemo podržati ovaj zakon i dati mogućnost ljudima da završe osnovne, magistarske studije i doktorske studije i budu deo, da kažem visokog sistema Republike Srbije. Hvala vam.
Zahvaljujem, profesore Obradoviću. Reč ima predstavnik predlagača, Mladen Šarčević, ministar prosvete, nauke i tehnološkog razvoja. Izvolite..
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, poštovani narodni poslanici, uvaženi kolega Obradoviću, u pravu ste i ja ću dati jednu informaciju koju sam rekao na Odboru za obrazovanje, mi jednostavno zbog smanjenja broja zaposlenih i Zakona o zabrani zapošljavanja smo dosta desetkovani u Ministarstvu i nama po maksimalnom broju nedostaje 90 ljudi, a to nije malo. Mi smo u međuvremenu formirali čak nekoliko novih sektora u postojećem tom nekom ambijentu, kao što su za potrebe dualnih studija, moramo čak da razdvojimo predškolska jer postaje mnogo ozbiljnija kategorija, za digitalne potrebe prosvete i nauke. To su zaista veliki poslovi, a sa malo ljudi se radi. Ono što će biti brzo ovde, jeste, su informacije vezane možda i za izmene drugih sistemskih zakona koji zahtevaju poverenici kada govorimo o zaštiti podatak od javnog značaja, a to je za uvođenje tog jedinstvenog obrazovnog broja. Međutim, mi ćemo vrlo brzo imati taj jedinstveni informacioni sistem u prosveti gde smo već uradili baze za naučnike istraživače, zato da bismo mogli Fond za nauku pokrenuti i da radimo ovo što već radimo. Znači, sa malo ljudi smo uspeli da to dizajniramo, a onda idu registri svih ljudi u obrazovnom sistemu, od predškolskog, osnovnog, srednjeg, visokog i tako dalje, zaposlenih, jer se stalno licitira sa nekim brojkama. Znate, dok nismo uveli modele novih, Zakon o fondu za nauku i Zakona o nauci i istraživanjima, mi smo imali podatke da imamo 12, 15, 18 hiljada ljudi koji se bave naukom, tako da je sve to bilo licitirano. S obzirom da fakultetske službe imaju i studente prodekane, i u rektoratu, student prorektor, da postoje odeljenja za studentska pitanja, mi ćemo ih zadužiti i zamoliti da zajedno sa nama uđemo i formiramo baze upravo studenata koji studiraju po stranim programima i to po osnovnim, master i doktorskim studijama. Da u tim bazama budu tačno predmeti i da budu znači neki rokovi da bi mogli sada da se finije pozabavimo ovom strukturom. Znači, kada bih mogao da biram da ili ne, uglavnom sam za to da se nekome da šansa. To je kao ona narodna pripovetka – Tamni vilajet, ako uzmeš kajaćeš se, ako ne uzmeš kajaćeš se. Tako da lično mislim da je bolje da im se da šansa, ali ako govorimo o kvalitetu obrazovanja na svim nivoima onda se sa vama kolega Obradoviću potpuno slažem. Mora druga strana da napravi ozbiljan iskorak, znači, ne učenje je razlog ako je čovek bolestan, ako je formirao porodicu, ako se zaposlio, ali zakon o viskom imamo i rad i studije i niz drugih modela, imamo i prekvalifikacije, sad je tu i pitanje o tog broja studenata, a znate i sami da smo počeli od 12 pa na šest, pa na četiri ili tri i po, ne znamo ni koje su to tačno struke. A imamo neke struke u deficitu, znači, da bismo tako mogli da požurimo i stimulišemo. Nadam se da ćemo te baze imati relativno brzo negde do proleća, jer zaista mora ceo obrazovni sistem da se u njega ubaci, a tu su i deca na svim nivoima obrazovanja i zaposleni. Do sada ne mogu da preuzmem odgovornost jer nismo imali resurse za takvu priču, a od skorije vreme ćemo to moći da uradimo. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima predsednik poslaničke grupe PS-NSS-US, narodni poslanik Đorđe Komlenski.
Zahvaljujem predsedavajući. Drugarice i drugovi, dame i gospodo, uvaženi ministre sa saradnicima, o ovoj temi govorio sam i na prethodnoj sednici, iako baš i nije bila deo dnevnog reda, ali obzirom da je bio set zakona koji je vezan za prosvetu, želeći da na vreme utvrdimo putanju za neki naredni period. Već tada je dosta toga i rečeno šta se misli i o produženju roka za studiranje kada su u pitanju studenti koji su upisani po starom sistemu, a i kada su u pitanju studenti koji su prvi upisani po ovom tzv. bolonjskom sistemu koji, takođe imaju problema. Naravno da svoje mišljenje i stav po tom pitanju nismo promenili jer nije bilo nikakvog odgovarajućeg argumenta koji bi nas ubedio da treba tražiti bilo koji razlog da se ovim ljudima ne izađe u susret i da im se ne omogući da završe studije koje su započeli. Slažem se u pretežnom delu sa ovim što su moje uvažene kolege govorile i ne bih želeo da ponavljam ono što je već rečeno, ali zaista Srbija nije bogata zemlja da bi se lišila bilo kog dinara uloženog u obrazovanje, dinara koji je potrošen iz budžeta ili iz kućnog budžeta i da to ne bude valorizovano diplomom koja će zasigurno imati svrhu da poboljša nečiji rad i angažovanje na radnom mestu, u krajnjem slučaju, ako ništa drugo, barem i stepen obrazovanja će biti podignutiji na viši nivo, a to je ono što nam je zajednički cilj. Potpuno razumem poziciju vašu i Ministarstva koje se našlo u poziciji da treba da nadograđuje nešto, što ja lično smatram da nije dobilo dobre temelje kada je započeto, jer mi iz pokreta Socijalista i verujem većina kolega nisu bili u prilici da govore kada je uvođen novi sistem studiranja da o tome odlučuju, da odlučuju uopšte o postavljanju bilo kakvih rokova za završetak studija za studente koji su upisani po starom. Lično mislim da u takvoj situaciji, da smo tu priliku tada imali, ne bismo zasigurno podržali bilo kakvo ograničavanje roka za studiranje, jer jednostavno ti ljudi su upisali fakultete u nekom drugom važećem zakonodavnom sistemu i ozbiljno se postavlja pitanje - da li je tada kada su ti zakoni donošeni učinjeno nešto što i nije bilo u skladu sa Ustavom, ako ni sa čim drugim ali mislim da je i sa mnogim drugim zakonima bilo u suprotnosti? Međutim, neke skupštine pre nas su to učinile i dovode nas u situaciju da, ovo je, ako se ne varam, već treći put da ovaj skupštinski saziv razgovara na ovu temu. Produžetak koji ste vi predložili od dve godine mi ćemo podržati. Smatramo da ste kompetentniji od nas da možete da napravite odgovarajuću procenu i koliko će to biti stimulativno da ovima koji po starom studiraju zaista učine jedan dodatni napor i te studije u nekom roku koji dolazi bude priveden kraju. Mislim da bi bilo jako dobro zatražiti od fakulteta i to u što skorijem roku jednu potpunu evidenciju, jer niko drugi sem fakulteta nema evidenciju o upisanim studentima, ako se ne varam, i da nam pripreme jednu dobru analizu, ne moramo mi čekati dve godine, niti će sledeći saziv morati da čeka, ili bi postojao razlog da se čeka dve godine, da se opet dođe u cajtnot da bi se odlučivalo o nečemu na odgovarajući način. Sada već treba pripremiti teren sa tačnim podacima koliko je studenata bilo 2016. po starom sistemu, pa koliko je prošle godine bilo studenata po starom sistemu koji nisu završili, pa da vidimo rezultate šta će to u narednih godinu dana, recimo, kao neko prolazno vreme na polovini ove putanje da se dešava na fakultetima da bi se o tome moglo odlučivati. Inače, lično sam ja stanovišta koje ne mora da bude ispravno sa pedagoške strane, nisam vaše struke i sebi to mogu da dozvolim, ali da se mi pitamo, ovo bi verovatno izgledalo tako što bi se taj period studiranja produžio na neograničen vremenski period. Naravno, u ovom trenutku možemo da učinimo ovo što činimo. Iz tog razloga vas u tom segmentu maksimalno podržavamo i znate, dokle god se bude vladalo po jednim starim dobrim domaćinskim principima i dokle god mi budemo imali u Ministarstvu ljude koji znaju šta je pedagogija i kako se sa predškolcima, osnovcima, srednjoškolcima i sa studentima razgovara i kako se mogu stimulisati, onda možemo da imamo poverenja u ovakve odluke koje nam predlažete. Naime, kada su u pitanju studenti koji su se upisali po bolonjskom principu među prvima, ono što sam ja uspeo da propratim, ne samo iz mejlova mnogih i mnogih kontakata od strane ovih studenata koji su sada u problemu, već iz onoga što su ljudi koji su iz struke to analizirali, dajem sebi za pravo da zaključim da ti ljudi koji su počeli i bili eksperimentalni kunići sa prvim generacijama Bolonje su došli u zaista vrlo nezavidnu poziciju ne svojom voljom. To što ne postoji ni jedan predlog kako bi se sproveo način reupisnog sistema ili kako bi se ovaj problem u koji su oni dospeli rešio, mislim da je nešto što takođe treba da bude predmet angažovanja i njih ali i Ministarstva. Da bi se zakonskim putem ovo definisalo, ja razumem vašu dobru volju, dobru volju fakulteta na koju možemo da računamo, ali dobra volja nije obaveznost u svakom trenutku. Potpuno podržavamo to što ćete poslati preporuku fakultetima da im se omogući nastavak daljeg studiranja, ali mislim da i naredni period mora da se posveti tome kako i ovde pronaći odgovarajuće rešenje koje će zadovoljiti sve one probleme koji su se pojavili. Ja bih zaista želeo da istaknem nekoliko problema koje sam ja uočio u svemu tome, a to je da, prvo, ti ljudi bi došli u situaciju da umesto jednog ispita koji im je preostao dobiju nekih novih dvanaest ispita ili su u međuvremenu programi promenjeni kod reupisa, bili bi ogromni troškovi ekvivalencije i mislim da, čak, ni sami fakulteti ne znaju kako bi to učinili. Već sam napomenuo ogromnu programsku razliku. Postavlja se pitanje - da li nam fakulteti uopšte imaju kapacitet takav da ukoliko bi svi ovi studenti ponovo morali da izvrše reupis, kako oni to kažu, da li bi uopšte bilo kapaciteta da dođu na nastavu i da slušaju predavanja, budu na vežbama, čak iako im to životna situacija dozvoli, a mnogi od njih su već i u radnom odnosu? Poništavanje bodova koji su ostvareni na predispitnim obavezama, umesto da su sačuvani na neki način, jednostavno je dodatni problem, čak i ono što se meni ne sviđa, meni se zaista bolonjski sistem studiranja uopšte ne sviđa, možda imam i preteranu averziju prema svemu tome, a taj sistem bodova je malo čudna priča, možda mi koji smo završavali po starom, to teško možemo da razumemo od vas koji ste direktno u materiji danas, ali osnovni princip Bolonje je da ono što se stekne bodova i pozicije, više ne može da se gubi. Ti naši stari bolonjci, ako sam dobro shvatio zbog svih ovih promena, spajanje ispita, promene same programske šeme izmene ispita, spajanje određenih ispita, uvođenje novih ispita, došli su u situaciju da te bodove izgube. Prema tome, sve su ovo vrlo složeni i kompleksni problemi. Mi ćemo ih, nadam se, u toku ove nedelje kada su stari studenti u pitanju rešiti usvajanjem predloga koji ste izneli što se toga tiče. Nadam se da ćemo, tako da kažem, i za ovu godinu rešiti problem ovih koji studiraju prema bolonjskom sistemu, a bili su među prvim studentima koji su to upisali na osnovu preporuke i volje fakulteta i taj problem rešiti, ali mislim da treba pripremiti teren da se i jedno i drugo konačno zakonskim aktima do kraja definišu. Ja vas molim da iz tog ugla posmatramo celokupnu situaciju, uzimajući u obzir sve one druge elemente koji su važni. Moram da istaknem još jedanput, ljudi nisu statistički podaci, ljudi su deo Srbije, deo srpske duše, deo našeg sistema, deo vaspitanja, obrazovanja, deo naše odgovornosti da im stvorimo uslove da u Srbiji mogu da okončaju studije. Barem je to tema današnje rasprave. Iz tog razloga podržaćemo predlog koji je ministarstvo dostavilo i Vlada Republike Srbije, uz nadu da će u nekom budućem periodu i ovo biti definitivno razrešeno. Najlepše bi bilo time što bi svi završili u ovom roku studije koje nisu završili. Nisam baš preterani optimista što se toga tiče u potpunosti, ali tražiti trajno rešenje i posle ove dve godine mislim da se može na osnovu ovih smernica koje sam danas pomenuo. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Komlenski. Reč ima zamenik predsednika poslaničke grupe SRS, narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, da opet nekom ne bi palo na pamet da kaže da mi srpski radikali pričamo o aktuelnim temama zato što je to popularno i na način kako je to popularno, ja ću najpre da zarad javnosti, pre svega, pročitam tačku 43. programa SRS, koji se odnosi na pravo na obrazovanje. Pravo na obrazovanje predstavlja pravo građana da stiču obrazovanje, počev od osnovnog do najvišeg i da na taj način obezbede puni razvoj svoje ličnosti, ali i doprinesu podizanju opšteg nivoa državne zajednice kojoj pripadaju. Srpska radikalna stranka bi pravo na obrazovanje garantovala ustavnim normama po kojima bi građani imali pravo i mogućnost da pod jednakim uslovima, utvrđenim zakonom, stiču znanja i stručnu spremu na svim nivoima obrazovanja u svim vrstama škola i drugim ustanovama za obrazovanje. Preispitaćemo sistem dualnog obrazovanja. Nećemo zatvarati škole u selima, bez obzira na broj dece koja se školuju. To je doprinos razvoju srpskog sela. Osnovno i srednje školovanje mora biti besplatno i obavezno za sve učenike. Državni univerziteti moraju biti dostupni svima pod jednakim uslovima, a svršenim srednjoškolcima mora se omogućiti upis na fakultet bez prijemnih ispita, na osnovu sklonosti i rezultata postignutih tokom školovanja. Redovno studiranje na državnim univerzitetima mora biti besplatno do poslednjeg stadijuma akademskih zvanja. Školovanje mora biti dostupno svima pod istim uslovima. Srpski radikali se zalažu za ukidanje školovanje po bolonjskom sistemu, koji se pokazao kao neuspešan i neefikasan. Dolaskom na vlast ponovo ćemo implementirati tradicionalno obrazovanje na svim nivoima, ukinuti PDV na udžbenike, knjige i nastavna sredstva. Srpski radikali takođe će sprovesti detaljan plan reorganizacije celokupne mreže osnovnih i srednjih škola i formirati komisiju koja će ispitati validnost fakultetskih diploma i magistarskih i doktorskih disertacija svih državnih funkcionera za koje se posumnja da su na nezakonit način došli do stručnih zvanja. Ovo sam pročitala da biste videli da sve ovo što smo i prethodnih dana pričali na temu obrazovanja je samo ono što je program SRS. Naravno, od slučaja do slučaja. Govorimo ono što je aktuelno i branimo pravo na obrazovanje svima. Kada su u pitanju ovi tzv. stari studenti, vi ste ministre Šarčeviću 12. avgusta 2019. godine, to je nedavno bilo, izjavili da stari studenti neće dobiti još jednu šansu da fakultete završe prema programu po kojem su i upisali pre zvaničnog uvođenja Bolonje 2005. godine. Vi ste rekli – mora se već jednom preseći, već sam im dva puta činio uslugu, vi ste im činili uslugu ličnu, i pokretao pitanje produžetka roka, nema šanse da sada to učinim ne zato što sam baksuz čovek, već jednostavno više nema uslova za studiranje po starim programima, jer nema više ni profesora koji će gradivo da predaju i ispituju ih. Dakle, ministre Šarčeviću, ako je tačno ovo što ste rekli 12. avgusta, onda se mi sada pitamo kada su se za manje od mesec dana stvorili uslovi za koje ste tada tvrdili da ih nema ili je tada bilo uslova, ali vama se nešto nije htelo da se bavite time, pošto ste već dva puta, kažete, činili uslugu tim ljudima? Onda su ti tzv. stari studenti tražili prijem kod predsednika Republike i predsednik je na jednoj konferenciji rekao da će se naći rešenje za njihove probleme i vi ste onda potpuno zaboravili na ovo što ste rekli i mi danas raspravljamo o Predlogu zakona koji nije dobar, jer ne rešava problem suštinski i trajno. Mi srpski radikali smo 23. avgusta, znači nakon ove vaše izjave, 2019. godine izdali saopštenje gde smo napisali: SRS zahteva od Vlade Republike Srbije da svim studentima koji to žele omogući da nastave studije po programu po kojem su ih započeli. Univerziteti su dužni da svima obezbede odgovarajuće uslove za nastavak studija po starim programima, bez obzira kada su započeli studije. Student ima pravo da studira do kraja života po uslovima po kojima se upisao na fakultet i niko ne sme to pravo da mu uskrati. Ministarstvo i univerziteti nemaju pravo da ulaze u razloge dužine studiranja, jer je to neotuđivo pravo svakog građanina. Studenti koji nisu na redovnim studijama plaćaju svoje školovanja i to mora da im se omogući. Srpska radikalna stranka upozorava nadležno ministarstvo i Vladu na član 71. Ustava Republike Srbije koji svakom garantuje pravo na obrazovanje i propisuje da svi građani imaju pod jednakim uslovima pristup visokoškolskom obrazovanju. Izbor fakulteta i dužina studiranja je lična stvar svakog pojedinca. Naravno, medijima, pošto ste vi rekli da nema šanse da će se raspravljati o tome, ovo naše saopštenje nije bilo bitno, kao i inače što se naša saopštenja ne objavljuju, a mi, evo, radi javnosti sada da podsetim, srpski radikali reagujemo na sve aktuelne situacije u državi, u društvu, ali mediji su ovo naše saopštenje … od osam dnevnih novina, samo u dve je bila kratka rečenica ubačena u sred nekog teksta, kao – radikali podržavaju stare studente. Sada malo šire da objasnimo od ovog saopštenja, jer je sada prilika da govorimo detaljnije o ovome. Svim narodnim poslanicima su se obraćali ti tzv. stari studenti. Pisali su nam mejlove i ja sam u ime SRS odgovorila svima. Možda sam nekoga izostavila. Ako jesam, evo izvinjavam se. Dobijali smo mejlove i od studenata koji studiraju po bolonjskom sistemu. Mi želimo da vam skrenemo pažnju, podneli smo i amandmane i zaista bi bilo dobro da ih usvojite, sve kolege koje su govorile, a i vi ste valjda napomenuli, da već godinama Narodna skupština krajem septembra ima istu muku - ili se raspravlja o bodovima "bolonjaca", ili se raspravlja o produžetku roka starim studentima i nikako taj problem da se reši jednom za svagda. A tako mora da se reši. Ako ne prihvatite naše amandmane i ako ovaj problem ne rešimo trajno, ministre, opet će neki ministar za dve godine morati da dođe pred Narodnu skupštinu sa istim ovakvim predlogom. Jer, nema toga ko sebi sme dozvoliti, nema te vlasti koja sebi sme dozvoliti da ikome uskrati pravo na obrazovanje. Mi smo u ovim mejlovima koje smo dobijali od tih studenata mogli da pročitamo i vrlo potresne priče zbog čega nisu završili ranije fakultete, od smrtnih slučajeva u porodici, do bolesti, slabovidosti, vrlo teškog materijalnog stanja koje ih je nateralo da moraju i da rade, do mnogo lepih događaja, da su formirali porodice, dobili decu, pa se onda jednostavno fokusirali na taj drugi deo svog života i, eto, došlo vreme, hoće da završe studije. Mi to pravo njima moramo kao država da omogućimo. Između ostalog, zašto sam pročitala deo programa SRS koji se odnosi na obrazovanje? Baš zato što smo mi precizno rekli šta je suština. Da se poštovalo ono što sam sad pročitala i što mi stalno tvrdimo, da ne trebaju ni prijemni ispiti, ni maturski ispiti, da se kroz te ispite ne sme omalovažavati višegodišnje učenje koje je prethodilo tim ispitima i ti ispiti ne mogu ni biti merilo stvarnog i realnog znanja tog učenika, odnosno budućeg studenta. Mi kažemo da svakom mora da se omogući da upiše fakultet pod istim uslovima i dokle god je redovan student, do najviših akademskih znanja, mora da se školuje o trošku države, odnosno na budžetu, kako se to popularno kaže. Oni drugi koji ne završe već prvu godinu, mogu o svom trošku da studiraju dokle god žele. Vi, odnosno univerziteti, fakulteti, utvrđuju iznos školarina i mi o tome ovde ne govorimo. Ne govorimo o tome da li je školarina mala ili velika, da li može da se plaća na rate ili ne može, govorimo o tome da svakome ko je upisao fakultet po određenom programu mora biti omogućeno da fakultet završi po tom istom programu. Naravno, ponavljam, školarinu mora da plaća jer nije redovan student. Da li takvih ima tri hiljade, četiri hiljade, deset hiljada, apsolutno je nebitno. Može da ih bude i jedna hiljada i stotina i deset i samo jedan. Ni jedan jedini građanin Srbije ne sme biti uskraćen za mogućnost da završi fakultet, ako želi da ga završi. Žao mi je što ste vi rekli da nemate tehničkih mogućnosti, ali, srećom, za desetak dana uspeli ste sve to da prevaziđete, te tehničke uslove. Uslove imamo, ali, dajte da jednom o tome ozbiljno razgovaramo. Mi smo, ne znam koliko to već traje, deset, petnaest godina unazad, svaki put smo ministrima govorili - dajte da ovaj problem rešimo trajno. Zašto bismo mi svake godine ili svake druge godine pričali na istu temu, a ishod je uvek isti - izmena zakona, produženje roka. Naš predlog je, iskazan kroz amandmane, da se ovaj rok ne ograničava, već, znači, bukvalno da svako može da završava studije do roka dokle on hoće. Šta je motiv nečiji da studira duže, dugo, predugo, šta je za koga dugo, to je njegova lična stvar. Čuli smo ovde od nekih kolega koji su govorili da neki od tih ljudi možda nikada neće ni raditi u struci sa tom fakultetskom diplomom koju žele da dobiju, imaju svoje neke već privatne poslove, rade nešto drugo, itd. I sad, mi treba da se pitamo - a što on baš hoće da završi fakultet? Pa, eto, hoće. Znate, neko može da studira iz hobija. Nikakvu potrebu nema realno da završi fakultet, studira iz hobija, pa, kad uhvati vremena, spremi ispit pa ide da polaže, pa onda to traje puno godina, prosto, čovek želi da u toku svog života ima fakultetsku diplomu. I što bismo sad mi ili vi ili bilo ko to pravo nekome uskraćivali i taj njegov hobi koji on lepo plaća na bilo koji način dovodili u pitanje? Mi želimo zaista, ne samo zbog ovih studenata koji su nam se sad obraćali, svima nama, ne samo zbog tih ne znam koliko hiljada trenutno takvih studenata, mi želimo i zbog njih i zbog tih "bolonjaca" takozvanih, o kojima ću takođe reći nekoliko rečenica, mi želimo da se sistemski problem reši. I ne vidim ni kolege koji će glasati za ovaj predlog zakona, nisam čula nikad nijednu primedbu u smislu da se nešto prigovara ni tim studentima, ni vama što ste došli sa ovim predlogom zakona. Znači, postoji volja da se glasa za ovaj predlog da se rok za studiranje tim tzv. starim studentima produži za dve godine. Mi samo predlažemo nešto što će pojednostaviti i njihov život i život univerziteta i Vladi i Narodnoj skupštini, nešto što će uskratiti da raspravljaju još jedanput o istoj stvari. Jer, i za dve godine, kada dođe ovaj zakon na dnevni red, opet ćemo pričati istu priču. Opet ćete vi ili neki drugi ministar da kaže da to više ne može, dosta je više i nemojte, molim vas, i molim kolege koji su u tom smislu ovde govorili, ili sam možda pogrešno razumela, nemojte da prebrojavate te ljude. Ponavljam, jedan ili sto jedan ili deset hiljada jedan, svi građani Srbije imaju ista prava i ta prava moraju da im se omoguće. Kada su u pitanju ovi studenti koji studiraju po tzv. bolonjskom sistemu studiranja, oni su već oštećeni činjenicom da studiraju po tom nakaradnom sistemu. I vi ste sami ovde pre neki dan, ministre, rekli da je to čedo koje se rodilo pa mora da se ljulja, a mi smo vam i tada rekli, a i sada kažemo - ne mora sve da se ljulja, vlast je tu radi u interesu građana i da ono što je prethodna vlast rodila, ako nije dobro, mora da promeni. Ali, ovo je linija manjeg otpora, sve što je zatečeno vi kažete, ne mislim vi lično nego ova sadašnja vlast, ništa, mi ćemo kad se desi problem, mi ćemo da kažemo da su krivi ovi drugi, oni su to uveli, a zašto mi nismo promenili, pa, eto, mi poštujemo pravni poredak. To su priče za malu decu. Pravni poredak se poštuje ako se poštuju prava svih građana Srbije, ako se poštuje Ustav i ako vlast radi u interesu i države i svakog građanina koji u državi Srbiji živi. Dakle, „bolonjci“ tzv. su, ponavljam, oštećeni činjenicom da studiraju po tom nakaradnom sistemu i mi smo imali takođe ovde u nekoliko navrata da najpre oni izađu, štrajkuju, protestvuju, pa onda se opet ovde menja zakon. Sad više, povećava im se, smanjuje broj bodova, to je vrlo teško uopšte shvatiti o čemu se tu detaljno radi, nije ni bitno. Bitno je da njihov problem sada može da se reši bez izmene zakona. Oni traže, ministre, a mi poslanici SRS tražimo od vas da se uputi ta preporuka od strane Ministarstva univerzitetima i fakultetima, da se ti ljudi ne vraćaju unazad kroz taj reupis, kako im se preti. Znate li kakve situacije imamo? Imamo situacije da čovek ima još samo jedan ispit da položi i da završi fakultet, eventualno diplomski ako fakultet ima i diplomski. E sad, pošto je isteklo to neko vreme, on mora da vrši reupis i da umesto tog jednog ispita, naravno mora da plaća novu školarinu, nove ispite, itd, on dobija nekih 12 novih ispita. Sa tih 12 novih ispita on zapravo potpuno prelazi u drugu struku i tako može do sudnjeg dana. Zato mi od vas tražimo, ministre Šarčeviću, da budete odgovorni, da pokažete da ste dostojni te funkcije, da prihvatite sve amandmane SRS ili bar onaj jedan ključni koji obuhvata sve ovo što smo govorili i da se reši problem tzv. starih studenata tako što će se ukinuti taj rok od dve godine za koji ti studenti moraju da završe fakultet. To mora biti bez roka. Kada smo govorili na jednoj od sednica o sudijama, pa smo pričali kako birate za sudije neke ljude koji su studirali 10, 12 godina, onda ste imali opravdanje vi iz vlasti da su oni, eto, imali ovaj ili onaj razlog, pa su studirali duže, itd, a sad kada je ovo u pitanju, onda nemate isto to razumevanje. Naravno, svako ko zapošljava nekoga vodiće računa o tome i koliki mu je prosek u toku studija i koliko godina je studirao i zbog čega je studirao ovoliko ili onoliko, ali to nije naša tema i to je stvar svakog tog pojedinca. Ponavljam, tražimo od vas, ministre, da prihvatite amandmane SRS, da se rok za završetak studija potpuno ukine i da kao Ministarstvo prosvete date preporuku vezanu za ove bolonjce i da se i njima na izvestan način produži taj njihov rok i da svako može da studira onim tokom koji je sam izabrao. Oni, ponavljam, koji to rade redovno, završavam, kolega Milićeviću, još ovu rečenicu, rade o trošku budžeta, a oni koji to rade i studiraju duže, bilo po Bolonjskom ili starom tzv. sistemu, studiraju o svom trošku, nek im je sa srećom, koliko god žele.
Zahvaljujem, koleginice Radeta. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akta iz dnevnog reda ove sednice. Reč ima ovlašćeni predstavnik Socijaldemokratske partije Srbije, narodni poslanik Muamer Bačevac. Izvolite, kolega Bačevac.
Uvaženi predsedavajući, uvažene koleginice i kolege narodne poslanice i narodni poslanici, uvaženi ministre sa pomoćnikom, želim da kažem da ste dobro izbalansirali i na pravi način rešili još jednom ovaj problem koji imaju naši studenti koji nisu uspeli da završe, zbog raznih problema, ličnih ili bilo koje druge prirode, svoje studije. Pred nama je dobar, dobro izbalansiran, dobar, realan predlog da im se da mogućnost i šansa da još za dve godine završe svoje studije na način na koji su i po programima na koji su oni to svoje obrazovanje započeli. Mislim da se svaki put, a mi već treći put razmatramo slično temu i dajemo slično rešenje, smanjuje broj takvih studenata. Mislim da ima mnogo manje nego što određene cifre predstavljaju i pokušavaju da predstave. Mislim da je jako važno da određujemo rok ovim studentima, kako sada, tako i svaki drugi i svaki prethodni put. Mislim da studiranje nikako ne sme da bude, ne sme se studirati ceo život, ali se treba učiti ceo život i mislim da je ograničavanje perioda svakako pedagoški opravdano, motivišuće i da, iako je to možda za Vladu, za poslanike teže, mi pokazujemo na taj način iskrenu želju da ovi ljudi zaista što pre i na pravi način završe započete fakultete, jer studiranje nikako ne sme biti hobi, studiranje mora biti ograničen period na koji se najefikasnije stiču znanja i veštine koje će ljudima pomoći da efikasnije obavljaju one profesije za koje su se oni opredelili. U tom smislu treba podržati ovaj zakon. Ovaj predlog će, naravno, uvažiti i to, našu iskrenu želju da povećamo broj visokoobrazovanih ljudi u našoj zemlji, da dostignemo evropski nivo od 25%. Mi smo danas na pola puta i da budemo društvo obrazovanih ljudi. Mi u Socijaldemokratskoj partiji imamo jedan dokument koji se zove „Država obrazovanja“, a u kojem smo dali osnovne smernice na koji način želimo reformisati naše obrazovanje i čini mi se da je ova Vlada zaista na dobrom putu i da se ono što smo mi zacrtali kao socijaldemokrate dobro ostvaruje i da dobro napredujemo na tom putu. Mi verujemo da je preduslov istinskih i jednakih mogućnosti suzbijanje siromaštva i ostvarivanje socijaldemokratskih ideja, obrazovanje, to je jedini put, da je dobro obrazovanje ulaznica za zdrav i normalan život i porodične vrednosti i formiranje pojedinca. Socijaldemokratski pogled na svet oduvek je počivao na shvatanju obrazovanja u funkciji stvaranja slobodnih, solidarnih ljudi koji u društvu uživaju jednake mogućnosti, i to je ono što mi želimo. Želimo da obrazovanje bude osnovno ljudsko pravo i tu svoju politiku svakodnevno sprovodimo. Ljudsko pravo na obrazovanje, naravno, ne sme se završavati samo kod mladih ljudi, nego se može omogućiti i u odraslom dobu. Ko god nije stekao odgovarajuće obrazovanje u mladosti zaslužuje jednake šanse. U tom smislu želimo da podržimo ovaj zakon i glasaćemo za njega i želimo zaista da damo jednu korektnu šansu ljudima da završe započete fakultete. Pogotovo je ovaj predlog korektan prema onim ljudima kojima je ostalo još par ispita, a verujem da je velika većina njih u tom statusu i mislim da će uspeti za ove predložene dve godine da svoje studije privedu kraju i da zaista učestvuju na pravi način u razvitku i napretku naše zajedničke države, jer i studiranje, celoživotno studiranje, koje se spominje kao mogućnost, bi bilo loše, ne samo za fakultete, nego i za same te ljude. Sa sticanjem studentske diplome oni stiču samopouzdanje da su preskočili jednu izuzetno važnu stepenicu, da su stupili u red akademaca koji mogu da rukovode, mogu da budu lideri ili zadobili znanja i veštine koje će im zaista omogućiti da lakše sprovode zacrtane planove u svojim firmama, na svojim poslovima i opredeljenjima za koja se zalažu. Socijaldemokratska partija stoga će podržati ovaj zakon, kao i nastojanje ove Vlade da raširi dostupnost kvalitetnog obrazovanja, da otvori sistem obrazovanja, da bude što otvoreniji, da poradi i podigne kvalitet obrazovanja. Mi se trudimo da se poveća bruto nacionalni dohodak, izdvajanje iz bruto nacionalnog dohotka i da ono bude veće za obrazovanje i nauku. Mislimo da ova Vlada jako puno radi na tom planu, samim stabilizovanjem ekonomskih situaciji u državi stvara uslove za bolja i povećana ulaganja u nauku i u obrazovanje. Stoga ćemo, kao neko ko je posebno zainteresovan za podizanja znanja radnika, za solidarnost i demokratiju i razvoj ovog društvo, zdušno podržati ovaj zakon u danu za glasanje.
Hvala. Reč ima dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, studenti koji su upisali studije do 10. septembra 2005. godine obratili su se i ove jeseni predsedniku Republike i Vladi Srbije sa molbom da se izađe u susret njihovoj potrebi da dobiju nešto dodatnog vremena da završe svoje školovanje, dodatnog vremena u vidu dve školske godine i predlog koji je uputilo nadležno ministarstvo predstavlja pozitivnu reakciju na ovu molbu. Dakle, Ministarstvo je u ime Vlade dostavilo predlog koji predstavlja svojevrsno rešenje i SNS, naši narodni poslanici će pomoći da se ovo rešenje realizuje. Studenti, dame i gospodo, treba da završe svoje studije i mi smo o tome u ovoj sali govorili mnogo puta, pre svega, zbog sebe samih, zbog svojih porodica, zbog svojih životnih planova i obaveza, i nema nijednog razloga da se to ne završi na uspešan način, i kada je reč o onima koji su upisali svoje studije do 2005. godine, ali i onima koji su na magistarskim studijama, odnosno na doktorskim studijama. Dovoljno je samo da se osvrnu sami bez da im bilo ko od narodnih poslanika, političara, koga god hoćete, bilo šta sugeriše. Sami najbolje vide koliko je drugih bilo uspešno na tom planu i to je najjasniji pokazatelj da to mogu i oni sami. Dakle, u Srbiji svakako ima mesta za svakoga, u Srbiji danas postoji značajno više dobrog prostora da čovek, mlad čovek sebi gradi perspektivu. Srbija danas, između ostalog, može da se pohvali činjenicom da podstiče ne samo, mlade ljude u njihovim naporima da sebi obezbede budućnost, tako što će posao sa uspehom pronaći, ne samo tako što dodatno stimuliše na sve moguće načine, i strane investitore, ali i domaće poslodavce, da zapošljavaju ljude. Ne samo time što unapređuje poslovne prilike, i o tome govore različite one, svetske liste, koje nas rangiraju u tom smislu, i ovi čuveni izvori, poput, „Fajnešl tajmsa“, govore koliko je Srbija u tom pogledu danas drastično uspešnija nego što je bila ikada ranije. Srbija se danas iskreno stara o svojim građanima, i primera radi, Srbija danas, evo, baš na dan današnji, ima sredstava zato što se ozbiljno, odgovorno i temeljito radi, da obezbedi dodatna sredstva da se primanja u javnom sektoru dodatno povećaju. Danas je vest u Srbiji da će već za dva meseca od danas, biti značajno povećana primanja u različitim delatnostima. Pročitaću vam samo nekoliko, planirano je povećanje od 15% za medicinske sestre, 10% za kulturu, 9% za policiju, vojsku, socijalni sektor, nastavnike sve, za sudije, kao i za mnoge druge. Stručnjaci kažu – svako ovo povećanje i svaki gest ove vrste automatski povlači i, kao svojevrsnu pozitivnu reakciju i povećanje plata u privatnom sektoru. Srbija dana, dakle, ima ovu vrstu realnosti, o ona je jedan od dobrih pokazatelja za mlade ljude da treba da se bave svojom budućnošću, hitno treba da rade na tome da, već koliko sutra, konkurišu na tržištu rada, ako već nisu. Ima ih mnogih koji jesu, ali oni koji nisu da znaju, danas u Srbiji za njih ima drastično više pozitivnog prostora, dobrog prostora koji se može iskoristiti u svakom slučaju, naravno zahvaljujući onim rezultatima koje smo obezbedili, zahvaljujući uspešnoj politici predsednika Republike Aleksandra Vučića, Vlada Srbije koju je podržala SNS, i da tu postoji jasno razumevanje kako je u Srbiji danas, i zahvaljujući kome. Jedan od pokazatelja je i činjenica da su se studenti o kojima govorimo danas, obratili upravo na ove adrese. Dakle, onim ljudima koji su najzaslužniji za taj dobar prostor i perspektivu koju u Srbiji danas imamo, za razliku od onih vremena u kojima su ovom zemljom žarili i palili ljudi koji su, pre svega, isključivo brinuli o sebi, o sopstvenom džepu, o sopstvenim firmama, o sopstvenim milionima, a pronaći ćete među njima i one koji su se zbrinuli u vrednostima koje se mere stotinama miliona, naravno, evra. Drastična je razlika kada se na taj način ophodite prema državi, kada se na taj način ophodite prema njenoj budućnosti i mladima, ili kada se o istim potrebama iskreno, ozbiljno, ali sa rezultatom koji možete da napravite, ophodite i prema Srbiji, i prema narodu, a pogotovo prema mladima. Jedan od pokazatelja da je to baš tako i da je Srbija danas drastično drugačija dolazi nam iz sveta. Jedan od dokaza dolazi iz sveta upravo ovih dana zvanično je Srbija proglašena za jednu od najatraktivnijih područja, na planetarnom nivou, za razvijanje inovacija i startap kompanija. Takav je zaključak istraživanje organizacije „Startap Genom“ koji ovu vrstu istraživanja vrši na svetskom nivou, i oni su izdvojili Srbiju. Svet danas kaže – u Srbiji da se započne biznis postoji mnogo boljih načina i boljih rešenja nego u mnogim državama sveta, u okruženju pogotovo, ali sa svetom se mi takmičimo u ovom pogledu. To ti mladi ljudi treba da znaju i da će biti sigurno još dosta dodatnog prostora da se ovde budućnost gradi. Ne treba imati nikakvu sumnju sve dok se o Srbiji staraju Aleksandar Vučić, SNS. To je jedna poruka koju mi kao članovi te stranke i njeni narodni poslanici želimo da saopštimo danas. Naravno, za tu vrstu potrebna je ozbiljnost, potreban je rad i to podrazumeva apsolutno sve aktere u društvu. Pitanje ozbiljnosti i adekvatnog odnosa tiče se i odnosa društva prema mladima, društva prema studentima, ali tiče se i odnosa koji pokazuju sami studenti. Nema dame i gospodo nijednog jedinog razloga da ne uložite svaki rad koji je potreban, pa da završite svoje studije i položite ispite. Mnogi od vas su godine koje nisu iskoristili za studije, iskoristi da reše druga važna životna pitanja, kao što su nagomilane porodične nedaće ili za to da zasnuju svoju porodicu ili da vode računa o egzistenciji svojoj ili svoje porodice, da rade ukoliko je to bilo neophodno. To su sve razlozi koje će svaki čovek razumeti. Međutim, treba pokazati ozbiljnost i vreme predviđeno za studije koristiti upravo pre svega za to, a ne za one stvari koje sigurno ne mogu da se smatraju za korisno utrošeno vreme i za nešto što pomaže u bilo kom pogledu, na bilo koji način čoveku, porodici, a društvu ponajmanje. Ovo govorim zato što ni danas nije nemoguće da se u Srbiji dešavaju brutalne zloupotrebe mladih ljudi od strane politike i promašenih političara i ovo govorim zato što upravo sada dok mi i ovom zakonu raspravljamo imamo takvu situaciju na Rektoratu. Pre četiri dana jedna grupa političkih aktivista zauzela je zgradu Rektorata. Upali su tamo. Prvo je bilo saopšteno sa namerom da izvedu neki performans, politički naravno, a to se pretvorilo bukvalno u uzurpaciju zgrade i sprečavanje zaposlenih da u zgradu uopšte uđu i da se svojim poslom uopšte bave. To dame i gospodo apsolutno nikakve veze nema na studentskim pitanjima, potrebama, bilo kakvim studentskim zahtevima ili nečim studentskim u kom god želite ili ne želite, kontekstu. Reč je o čistoj politici, dnevnoj politici, naravno, vrlo neuspešnoj kao što se do sada jasno videlo u nekoliko navrata, ali ovo govorim zato što niko u Srbiji ne treba da ima ni najmanju dilemu o čemu je reč i to naravno nije dobro. Reč je o zloupotrebi ljudi od strane onih koji su pokazali da su više nego skloni da druge ljude iskorišćavaju, zloupotrebljavaju za sopstvene potrebe i svoje sebične interese. Reč je o bivšem režimu, okupljenom danas oko tzv. Saveza za Srbiju odnosno kako se isti ti drugačije zovu Đilasov pokret „1od5 miliona“ mislim da mu je tako zvanično ime. Dakle, Dragan Đilas, Vuk Jeremić, Boško Obradović, Boris Tadić, DS i sve njene podvarijante za koje ste čuli, za koje niste čuli, ovih dana organizuju akciju zauzimanja rektorata, sprečavanja ljudi koji su angažovani da se staraju o Beogradskom univerzitetu da svoj posao obavljaju i imaju političke zahteve, naravno. Sve to što rade, rade sa, ako neko nije čuo, možda će se nasmejati, sa zahtevom da se vrše personalne promene u Vladi Srbije. Dakle, oni zahtevaju da bude smenjen, kako sada stvari stoje, jedan ministar, mada se ti zahtevi stalno menjaju i pitanje je na šta će se sve svesti. Reč je dakle, o čistoj političkoj aktivnosti sa čisto političkim zahtevima i nema to veze sa studentskim potrebama. Bilo je priče da li se radi o zahtevima da se obezbede bolji uslovi za studiranje, da li je reč o zahtevima da se obezbedi dodatni prostor za rad, da li je reč o zahtevima da se obezbedi kvalitetniji smeštaj, literatura ili šta god vam padne na pamet. Da jeste reč o toj vrsti zahteva, onda bi se razgovaralo o svemu onome o čemu ti ljudi ne žele da se govori. Na primer da se danas obezbeđuje infrastruktura upravo za visokoškolske ustanove, da je na nivou Beogradskom univerziteta studija izvodljivosti za tu vrstu infrastrukture već privedena kraju i da se očekuju izuzetni rezultati, vredni rezultati i za Elektrotehnički fakultet, i za FON, što je već aktivno, na čemu se već radi i Matematički fakultet. Vezano za tim pitanjem, da se obezbedi dodatnog prostora i za Građevinski fakultet i za Arhitektonski fakultet, da se obezbede novi smeštajni kapaciteti upravo za studente na Novom Beogradu. Čini mi se, vi ministre znate precizne brojeve, 3500 je broj ležajeva koji se očekuje, toliko kvadrata. Dakle, Niš, Elektronski fakultet, 7.000 kvadrata, Kragujevac, Novi Sad, sve su to stvari koje su u Srbiji danas realnost i koje se neposredni tiču uslova rada. Šta se apsolutno ne tiče uslova rada i nema veze ni sa čim studentskim, jesu ti politički zahtevi. Hoćemo ovog ministra, nećemo onog ministra, kako ćemo to da postignemo? Tako što ćemo da kažemo – mi smo studentski predstavnici i mi zaustavljamo život na Beogradskom univerzitetu. Mi, nas 15 ili 20. Petnaest ili 20, dame i gospodo, ljudi koji se sami deklarišu kao predstavnici Đilasovog pokreta, „jedan od pet miliona“. Nema tu, naravno, ništa sporno, reč jeste o ljudima koji su angažovani u tom političkom pokretu, rade neposredno za tu političku opciju. Oni to ne kriju, naprotiv, ovih dana saopštavaju jako im je stalo da se za njihova imena čuje. Žele da se ovenčaju slavom kao prvoborci tog pokreta i tih aktivnosti. Kada pogledate ljude koji su se tamo zaključali, zauzeli zgradu Rektorata i ne daju ljudima da uđu i rade svoj posao, to zaista jesu, nije tu ništa sporno, predstavnici pokreta „jedan od pet miliona“, kako su se predstavili Moma Kovačević, Miodrag Simović, zaista možete videti oni to i ne kriju, govorili su na njihovim političkim skupovima. Pitanje je šta će ko da zaključi kako je to zvučalo i koliko je to bilo dobro. Naravno, reč je bila isključivo političkim porukama, čuvenim i već mnogo puta saopštenim napadima na Aleksandra Vučića i SNS, ali na tim njihovim protestima, na kojima se danas okuplja po 200, 300 ljudi, baš zato što ih organizuju Dragan Đilas, Vuk Jeremić, Boško Obradović i zbog toga niko više nema specijalnog interesovanja za ta okupljanja, ali na tim mestima ovi ljudi su i saopštili, njihova politička akcija je upad i zauzimanje Rektorata. Oni su to govorili mesecima unazad i kazali to ćemo mi u septembru da uradimo. Dakle, čista politika oko koje se ne vredi pretvarati i ne treba se praviti naivan, da ne znamo o čemu je reč. Oni su to najavljivali tim prilikama. Mile Jovanović, svojevrsni portparol, ali naravno ljudi koji su neposredno stranački angažovani zbog onih ljudi koji se pitaju da li ovo ime ili nema veze sa Đilasom, Jeremiće, Obradovićem, a jasno je da ima, dakle jer oni su organizatori tog protesta. Evo nekoliko podataka. Jedan od tih organizatora Martin Bežinarević, od strane njihovih ljudi, ljudi iz njihovih redova identifikovan je kao čovek koji je politički novinar. Novinar u rubrici jednog dnevnog lista, dakle toliko ova aktivnost ima ili nema veze sa nekom politikom. Da li to radi danas ne znam, ali to su oni sami saopštili, valjda da se pohvale. Valentina Reković, nakon upada u RTS i u tome je učestvovalo dosta ovih ljudi takođe, kažu ljudi iz Nove Varoši, promovisana je u člana DS, verovatno je reč o svojevrsnim zaslugama. Organizator Srđan Marković, za njega ste verovatno čuli, reč je takođe o čoveku koji je stranački aktivista, dugogodišnji član DS, danas verovatno i zvanično član Đilasove nove stranke, da li je to formalizovano ili nije, to ne znam, ali da je to tako, to smo i mi kao narodni poslanici imali prilike da se uverimo pre, čini mi se, pre mesec dana. Isti ovi ljudi okupili su se ispred zgrade Narodne skupštine da održe konferenciju za štampu i tom prilikom jedna novinarka „Foneta“, čini mi se ih je pitala – ali zašto niste promenili tekst, ponovili ste saopštenje koje ste vi kao stranka i čak je imenovala stranku kao SSP, već dali danas? Ovi ljudi koje sam sad pročitao Srđan Marković i koje tu još bio, Reković, pogledali su onako zbunjeno, verovatno nisu znali zašto su dobili isti tekst za dve konferencije za štampu. Dakle, toliko na temu o kojim se ljudima radi, a da jeste reč o stranačkim aktivistima, još jednom potvrđuju oni koji jesu studenti. Primera radi, Marković, za kog bih rekao da smo sličnih godina, interesantno, ako je on student onda se i na njega odnosi ove mere koju mi treba da izglasamo, da se da dodatni prostor za studije. On isto ima 30 i neku godinu, jer mislim da smo približno godište nas dvojica. On je još 2010. godine, kako saopštavaju njegove tadašnje kolege, bio student koji se bavio politikom i kako kažu njegove tadašnje kolege, uzurpirao mesto studenta prodekana, pri tom se na široko pozivao na svoje veze u DS, na svoje članstvo tamo. Rekao je da predstavlja lično Balšu Božovića, predsednika Demokratske omladine koji mora da se pita na univerzitetu, u vreme kada je Srbijom žarilo i palilo žuto preduzeće. Oni su tada doživljavali da im sve to po pravu pripada, pa da imaju pravo poput Srđana Markovića, da angažuju batinaše kako kažu njegove tadašnje kolege, da gađaju stolicama ljude koji ne žele da podrže njegove fingirane izbore, da u tome učestvuje i Željko Matić, sekretar Demokratske omladine Beograda u to vreme i naravno da se svi pozivaju na vrhovnog lidera Demokratske omladine, Balšu Božović. Inicijativa - odbrani Filozofski, tada je na sve ove stvari reagovalo i govorilo – ovo su partijski ljudi, ne studentski predstavnici, partijski ljudi tadašnje DS. Isti ti ljudi danas su prepoznati od nekadašnjih aktera inicijative - odbrani Filozofski kao partijski ljudi, danas predstavnici Dragana Đilasa i ovog njegovog udruženja. Da je reč o zloupotrebi mladih ne mora previše da se kaže, ali ja ću vam ipak reći nekoliko stvari. Ovo je slika Rektorata danas. Na ovoj slici vi vidite šta? Šator. Jedan od onih šatora koji su bili od strane Đilasovog udruženja montirani ovde u parku koji se nalazi između Narodne skupštine i zgrade predsedništva. Kako su im ti protesti propali, mi smo se svi pitali gde je taj šator nestao? Evo, taj šator su danas politički aktivisti uneli u Rektorat. Naravno, grubo prekršili autonomiju univerziteta i na neprihvatljiv način uneli tamo politiku. Ali, ne samo politiku, ovako izgleda unutrašnjost te zgrade sada. Ovo je pretvoreno u jednu spavaonicu u kojoj vidite haos, smeće na sve strane. Postavlja se pitanje, u kom je interesu bilo kog studenta da ovako izgleda Rektorat? Kakve ovo veze ima sa poštovanjem institucija ili njihovom zaštitom na bilo koji način? Ili ovo, ovo bi možda moglo samo da se poredi sa situacijom koja postoji na deponiji Vinča, a ovi ljudi su to napravili od Rektorata. Ovako to izgleda sada dok mi ovde razgovaramo i time se otvoreno hvale. Ovo su fotografisali, ovo su objavili da pokažu kako oni suvereno vladaju zgradom i kako oni kontrolišu situaciju. Da su im došli u podršku studenti koji imaju iste političke stavove, to je bilo očekivano. Primera radi, student Srđan Milivojević, nekadašnji narodni poslanik DS, danas ponosni član glavnog odbora, a od skora i izvršnog Odbora DS, evo ga ovde sa ovim Markovićem, verovatno se poznaju iz vremena kada su obojica konkurisali za putovanje na Mars. Za Markovića znamo da jeste, za Milivojevića očekujemo da jeste. Došao je i student, Zoran Lutovac, predsednik DS da pruži podršku ovom neostvarenom putniku na Mars, Markoviću. Ovde ih vidite zajedno. Ne bih mogao da se zakunem, ali rekao bih da su u društvu jedne narodne poslanice pokreta Dveri. Takođe, transfer među studente, peti ili šesti u ovom sazivu, Marinika Tepić, i ona je došla da blokira Rektorat i da podrži studente zato što je to naravno studentska priča i zato što nema nikakve veze sa politikom. Ako vam je palo na pamet da neko ko je narodni poslanik i potpredsednik Đilasove stranke ima veze sa politikom, onda ste vi verovatno u zabludi, to su sve studenti. Baš kao što je student i Boško Obradović, desna ruka Dragana Đilasa, evo i njega, došao je da izrazi svoju solidarnost, kako kaže, kao student Beogradskog univerziteta. Šta kažu institucije? Naravno, sve ono što može da se kaže, a da je ozbiljno i da nema veze sa ovim ljudima i ovakvim postupanjem. Oglasio se rektorski kolegijum Beogradskog univerziteta i kazao da je zloupotrebljena njegova otvorenost i da je ugrožen rad, vodite računa, ne samo 70 zaposlenih kojima je uskraćeno pravo da svoj posao obavljaju, već ugrožen je čitav Univerzitet, stotinu hiljada studenata i više od pet hiljada nastavnika. Dakle, 15 ili 20 političkih aktivista ugrožava stotinu hiljada studenata i oko pet hiljada nastavnika. Oglasili su se u zvanični predstavnici studenata, ali pravi predstavnici studenata. Studentska konferencija univerziteta Srbije, tzv. SKONUS i osudili ovo postupanje. Oglasio se i Nezavisni studentski pokret, koji je rekao da između ostalog, ovo što sada rade u okviru zgrade Rektorata, direktno ugrožava i profesore i studente uključene u programe međunarodne saradnje i mobilnosti koji se realizuju ovih dana. Bilo bi zanimljivo da čujemo neke od ovih predstavnika bivšeg režima, šta oni misli na temu međunarodne saradnje i mobilnosti. Mi smo ovde, ne jednom, nego 100 puta, slušali predstavnike DS, njihove poslanike, kako govore da se strašno zauzimaju za ovu vrstu programa, kako je to jako važno, da čujemo zašto danas, upravo te stvari ugrožavaju? Oglasili su se, zvanični predstavnici studenata, studenski parlament Univerziteta u Beogradu, koji je rekao da je onemogućeno da se održavaju ispiti, predavanja, konsultacije, podnose dokumenata, da se održavaju sednice, komisije, sastanci, koji doprinose poboljšanju uslova. Dakle, sve ono što bi trebalo da je normalno, da se realizuje bez ikakvih problema, kako bi studenski život, pre svega bio moguć, ne samo lakši, nego moguć uopšte. Kao, odgovor na ovu vrstu apela, molbi da se ljudi urazume, došli su da svoju podršku izraze i svi pripadnici Bastaćevog klana, na Starom Gradu, zajedno sa njima, kako kažu ovi sa Đilasovih i Šolakovih medija, i različiti profesori, slušajte sada ovo, među kojima su arhitekta Dragoljub Bakić i karikaturista Dušan Petričić, znači veliki profesori, Bakić i Dušan Petričić, karikaturista, Branislav Trifunović, i Teodorović, koji koliko god bio profesor, teško da može da prođe, kao student. Dame i gospodo, nije prvi put da promašeni političar, da predstavnici bivšeg režima, navikli na to da vode računa samo o sebi, zloupotrebljavaju druge ljude i nije prvi put da zloupotrebljavaju i mlade ljude. Iste ove mlade ljude, terali su na juriš, na RTS. Iste ove mlade ljude, pa i ne tako mlade, ako pričamo o ovome koji je želeo da putuje u svemir, ali nema veze, ljude mlađe od njih svakako, terali su da zauzimaju na juriš zgradu predsedništva. Iste ove ljude terali su da se sukobljavaju sa policijom, da policajce gađaju flašama, da ih napadaju noževima. Iste ove ljude zloupotrebili su svaki put kada je to njima, u nekom momentu politički odgovaralo, kada je trebalo da izazovu sukob, nesreću, nevolju, ali preko tuđih leđa da bude. I nikada, nikada u tim situacijama nisu stajali zajedno sa ovim ljudima, koje su huškali na nasilje, ni Dragan Đilas, ni Vuk Jeremić, ni Boško Obradović. Oni su svoju skupocenu kožu umeli da sklone na vreme. Zbog toga, poslednje što želim da saopštim ovom prilikom je obraćanje, pre svega tim ljudima, koji su danas ponovo zloupotrebljeni i iskorišćeni od strane lopova, iz bivšeg režima. Nemojte to da dozvoljavate, njima je, tim ljudima koji su vas poslali da ove stvari napravite u Rektoratu, da ovakvu sliku napravite od Beogradskog Univerziteta, njima je interes samo jedan, da dođe do što veće nesreće, ako može. Njima je interes da dođe do sukoba, oni bi želeli da sada tamo upadne policija ili da bude nekog isključenja struje, vode, ali da znate, apsolutno ništa od toga neće se desiti sigurno. Poslednja rečenica, neće zato što, za razliku od ovih Đilasa, Jeremića, Obradovića, na drugoj strani imate ljude koji poštuju svakog čoveka, koji razumeju i složenost situaciju u kojoj se nalazite, zato što vas je neko ponovo zloupotrebio, ali i onih ljudi koji znaju da su mir i stabilnost Srbiji neophodni, pa u takvoj uspešnoj, mirnoj i stabilnoj Srbiji i vi da završite svoje studije i sutra lepo da radite i dobro da živite sa svima ostalima, a što se tiče nezajažljivih Đilasa, Jeremića, Obradovića, njima nek je daleka lepa kuća, to što im je ponestalo para neka bude najveći problem na svetu, ali samo njima Srbija sa takvima nikada nije imala ništa.
Hvala dr Orliću. Sada reč ima ministar, gospodin Mladen Šarčević. Izvolite ministre.
Hvala vam, samo još par rečenica, ako dozvolite, u tom istom smeru, ovo je flagrantno narušavanje autonomije univerziteta. Nisam čuo ni u jednoj evropskoj zemlji, ni poslednjih više decenija, da je to iko pravo sebi dozvolio. Obično se na tema baca vlast izvršnu, i to se striktno drži da trepavica ne padne tamo, a ovo je već nekoliki put, od kada su počeli protesti da su to politički razlozi ušli na više fakulteta, nije to samo Rektorat, to je FPN, Filozofski u Nišu, Pravni u Nišu. Znači, to su ljudi koji potpuno krše pravila koja stoje u Zakonu o visokom obrazovanju, a ovo je sada nešto što narušava apsolutna prava da univerzitet bude pošteđen ovakvih stvari. Neko ko se zalaže za demokratiju i tako dalje, on bi trebao da štiti, ali ja zaista ne znam primer u celoj Evropi, originalne studentske organizacije, znači, izabrane redovno, parlament, ne samo beogradskog univerziteta, nego svih konferencija univerziteta su jasno dali saopštenje da se sa ovim ne slažu. Ovo je zaista teror jedne male grupe ljudi koji se apsolutno bave politikom, a ne studentskim pitanjima i mislim da je ovo stvarno prešlo svaku meru pristojnosti. Hvala vam.
Hvala, ministre Šarčeviću. Pravo na komentar ima doktor Orlić, dva minuta. Izvolite.
Potpuno se slažem gospodine ministre i čini mi se da sam tokom svog izlaganja naveo, jeste, reč je o najbrutalnijoj mogućoj zloupotrebi i reč je o narušavanju autonomije univerziteta, ali da podsetim nije prvi put. Kada je reč konkretno o ovim akterima, ali nije prvi put kao pojava i kada pogledate čitav istorijat aktivnosti angažovanja svega onoga što su radili ljudi koji su iza ovoga u svojstvu organizatora. Hteo sam još jednu napomenu da dam, ako postoji bilo šta dobro iz ove situacije, to je možda prilika da na ovom slučaju jasno razumemo model šta je ono što nude politički organizatori ovog čina, dakle, Dragan Đilas, Vuk Jeremić, DS, svi ovi njeni predstavnici i oni koji se nisu pojavili fizički da se prave da su studenti, ali naravno u tome učestvuju. On se ogleda u činjenici da vi imate koliko, 15 ili 20 ljudi koji sebi preuzima pravo pored toga što uzurpira univerzitet, pored toga što unosi politiku tamo gde nikako ne sem da je bude, ali sebi daje za pravo da odlučuje o sudbini stotinu hiljada drugih. To je najjasniji mogući pokazatelj poimanja politike, shvatanja odnosa u društvu, načina funkcionisanja tih ljudi kojih politički organizuju i koji su ih nahuškali da ovo učine, jer oni isti model, samo na državnom nivou shvataju kao jedini ispravan i oni to pokušavaju da urade, da njih 15, 20, pa neka bude i 200 odlučuje o sudbini stotina hiljada drugih, pa i miliona drugih. Da oni koji nemaju, svi zajedno, ni dvocifren procenat glasova na izborima, treba da budu sve i svja u zemlji, da njih treba neka sila kosmička da rasporedi da budu vlast. Da oni treba da bez da su glas dobili da postanu ministri, da oni treba da bez da na izbore uopšte izađu da rukovode javnim preduzećima i lokalnim samoupravama što otvoreno govore, oni to i ne kriju. To je dakle, pokazatelj odnosa prema državi i prema društvu nekog ko je sve, apsolutno sve samo nije demokrata, nije civilizovan čovek i nije čovek koji brine o tom društvu kojim želi da vlada. To je čovek, ako pogledate Đilasa, Jeremića, Obradovića, bilo koga od njih da izaberete, besomučno željan vlasti i besomučno željan para, ako je to njihova poruka i ponuda studentima, dobro je što na ovom primeru studenti mogu da vide šta je to tačno što im ti ljudi nude.
Hvala, doktore Orliću. Reč ima ovlašćeni predstavnik SMS, Ljupka Mihajlovska. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, ministre i naravno studentkinje i studenti, ne bih vezivala ovaj protest, upad, kako već hoće da ga zove, studenata u zgradu Rektorata univerziteta u Beogradu, sa onim što je danas na dnevnom redu, odnosno za izmenama i dopunama Zakona o visokom obrazovanju. Kako shvatam ti zahtevi protesta, mislim ne znam zašto je fokus samo na jednom čoveku, na čiju se autentičnost doktorata sumnja kad mi znamo da ima mnogo ljudi u ovoj državi, a da verovatno i zaposlenih na univerzitetu čiji se doktorati mogu dovesti u pitanje. Ipak bih se vratila na tačku dnevnog reda i evo, četvrti put od kada sam narodna poslanica, mi slušamo kako je ovo poslednji put da se studentima daje mogućnost da se produži rok da diplomiraju. Međutim, ništa konkretno od jeseni do jeseni ne preduzima ni Ministarstvo ni univerziteti, a ni sami studenti koji su na čekanju, evo, neki i 20 godina. Prošle godine sam, odnosno svake godine sam predlagala jedan amandman koji nikad nije usvojen, ove nisam predala, nisam stigla, iskreno rečeno nisam ni fizički mogla da to uradim, a amandman se odnosio na to šta će konkretno visokoškolska ustanova preduzeti u pogledu studenata koji još uvek nisu diplomirali, a upisali su fakultet pre 2005. godine. Iskreno, ovo razvlačenje meni nekako ukazuje na to da mi kao država, olako traćimo sve resurse i pokazujemo jednu nemoć. Jednom neko mora da preseče. Ja sam videla vašu izjavu ministre, ove godine, da je kraj, da nema više i stvarno sam se ponadala da je tako, a opet sa druge strane znam da ima mnogo studenata koji iz opravdanih razloga nisu završili studije. Međutim, negde se ovim konstantnim produžetkom pokazuje ljudima da uvek postoji nova šansa za nešto što se može, a ne mora nikada desiti i negde se cela država prema većini stvari tako odnosi. Mi moramo da budemo odgovorni. Evo današnja sednica posvećena ovom zakonu, to košta našu državu. Našu državu košta, dakle, ne samo školovanje tih ljudi koji još uvek nisu diplomirali, nego ovo nepotrebno produžavanje svake godine, i svake godine trošenje materijalnih, ljudskih i drugih resursa. Amandman je predviđao da visokoškolska ustanova bude u obavezi da kontaktira studente koji nisu diplomirali, da vide da li oni uopšte žele da diplomiraju. Ima studenata koji su se odselili, koji su se zaposlili, koji ne žele da se ispišu, jer se to ispisivanje sa fakulteta plaća. Ako žele da se napravi individualni plan završetka studija do kraja školske godine i da se vidi koja je dinamika polaganja ispita, koji su ispiti ostali i tako dalje. Mi nemamo ništa, niti fakulteti, niti studenti, niti ministarstvo, niko ništa ne preduzima do naredne godine. Vi kažete autonomija univerziteta. Ja ne znam, iskreno, šta ta autonomija podrazumeva. Sa jedne strane, kada treba da se donose neke odluke u interesu univerziteta, odnosno zaposlenih na univerzitetu, onda se pozivamo na autonomiju, a onda kada treba da se priskoči finansijski ili ne znam kako, onda nije ta autonomija toliko bitna, onda dajte ministarstvo, pomažite kako znate i umete. Nažalost, mi još uvek nemamo sistem visokog obrazovanje, gde je student u centru učenja. Mi imamo sistem u kome, naravno čast izuzecima, govorimo o državnom visokom obrazovanju, profesore koji se trude da imaju hiper produkciju radova kako bi ostali u zvanju profesora i eventualno, oni koje kroz razno razne evropske projekte su angažovani na nekim drugim stvarima, a studentima se bave ili asistenti ili najčešće i niko. Taj pristup slabo se promenio iako imamo i razvoj visokih tehnologija, gde je zaista komunikacija sa studentima olakšana. I, evo, po ovome sada što ponovo dobijamo ovaj zakon ja mogu skoro pa da garantujem da do sledeće godine u ovo vreme se ništa neće preduzeti. Mi nemamo evidenciju, to je neozbiljno kao država koliko od septembra do septembra studenata koji su upisali pre 2005. godine diplomira, mi nemamo nikakve podatke o tim studentima ili ih bar mi ne znamo. Verujte mi, ja kao neko ko radi na univerzitetu, sada mi je zamrznuta pozicija, inače radim u tom Rektoratu, odnosno u Centru za podršku studentima sa invaliditetom, znam šta znači imati teškoće tokom studija usled invaliditeta. Dakle, znam šta znači kad je neko slep, studira književnost i neko treba da mu snimi onolike knjige i onoliku literaturu. Znam šta znači kada neko ko se otežano kreće nema pristupačan gradski prevoz da ode do fakulteta, nema pristupačan toalet u zgradi fakulteta, amfiteatar je nepristupačan, najčešće u starom delu zgrade. Ja znam šta to znači, ali, ja isto tako znam da prosečnom studentu sa invaliditetom ne treba više od sedam, osam godina, pri tome, ne generalizujem, ja kažem na osnovu evidencije koju mi imamo u centru da diplomira. Znači, ako neko usled takvih objektivnih izazova može da završi studije na vreme, ja mislim da je vreme od osam godina sasvim u redu. Vi ste dali mogućnost studentima sa invaliditetom u novom zakonu da za njih važi duplo veći broj godina u odnosu na studente bez invaliditeta, to možda na papiru deluje kao neka podrška, ali sve je to džabe ako taj student i dalje nema one resurse koji su mu neophodni da studira. Isto je i sa ovim produžetkom roka diplomiranja. Može ovako u nedogled. Možemo napisati – imaju pravo da diplomiraju dok su živi, ali to nama ništa ne znači, ako se mi ne pozabavimo, ozbiljno zbog čega nisu diplomirali? Da li nekome treba podrška? Da li su to samohrane majke, da li su to ljudi koji su izgubili nekoga u porodici, pa pretrpeli određene traume, da ne zalazim u pojedinačne situacije. Ja imam u svom okruženju ljude koji su stariji od mene koji još uvek nisu diplomirali, koji su na dva tri ispita do kraja, i sigurna sam da kada bi fakultet ili visoka škola načinio prvi korak prema njima da bi tu moglo da dođe do nekog dogovora, prosto neki rok, neko obostrano interesovanje. Ovako ja stvarno želim da verujem da mi imamo snage. Mi ovako pokazujemo slabost gotovo u svakom resoru. Skupi se neka grupica, zapreti nečim i hajde za rad socijalnog mira, nema veze. Moramo da pokažemo ozbiljnost kao država u svim segmentima. Zaista bih volela da je ovo poslednji put. Hvala vam
Hvala, gospođo Mihajlovski. Pre nego što dam reč ministru Šarčeviću, i pre nego što nastavimo dalji rad, dozvolite mi da u vaše i svoje ime pozdravim delegaciju Parlamenta Republike Slovenije, članove Poslaničke grupe prijateljstva sa Srbijom, koja trenutno prati deo sadašnje sednice sa galerije velike sale. Dobro došli dragi prijatelji. Nastavljamo dalje sa radom. Reč ima Mladen Šarčević, ministar. Izvolite.
Složiću se sa vama oko definicije šta je autonomija. Vidite da nije autonomija ni zgrada. Iako je vlasništvo, nije. Znači, napadnuta je nečija imovina i to nije po zakonu. Niz drugih stvari se ne poštuju zarad nekih viših ciljeva. To smo gledali i ranijih perioda, a zakon je regulisao da je, upravo u svakoj ustanovi zabranjena politika, još u vreme Slobodana Miloševića, pa na ovamo, a mnogo primera ima, malo je vremena da ih samo nabrajamo, ja iz svog ličnog iskustva mogu mnogo da nabrojim. Takođe, u pravu ste kada govorimo o novcu, onda svi zaborave na autonomiju. Svi bi na jedan kreativan način da reše. Veliki izvor svih nevolja, ja to radim godinu i po dana, i mislim da ćemo taj zakon doneti ovde, makar na proleće, a to je finansiranje visokog obrazovanje koje se rešava godinama, nekim čudnim uredbama, gde DRI ima posla uvek, koliko hoćete, i ne možete iz toga izaći jer nisu fakulteti ušli u tu priču na isti način. Imate potpuno istu formulu za onoga ko ima mnogo studenata i malo profesora, i tamo gde država ima interes da bude mala grupa. Finansiranje po glavi studenta je napravo sila nevolje, manje stanovnika, manje studenata, pa je nastalo otimanje. Veći broj visoko-školskih privatnih ustanova ništa nije dalo po kvalitetu. Mi ovde danas uopšte nismo govorili o kvalitetu, sem površno. Mislim da je nova Strategija 2030 upravo uradila tako što je HERE tim koji je organizovan i radi, stavio studenta u centar pažnje. Mi tražimo nove modele finansiranja visokog, a to je i kroz proces internacionalizacije, evoluciju strukovnog, koji se pokazao kao dosta neefikasno i loše postavljeno i to smo pri kraju, kroz učešća države više, kroz restituciju, kroz niz drugih modela otvaranja kompanija da bi se sišlo s grbače studentima. To je nije fraza, moje Ministarstvo to radi. Podršku studenata imamo, uključeni su svi u ovaj proces, i podrške Akademske zajednice, istina, malo to ide sporo, ali jednostavno, savladaćemo sve te barijere. Ja nemam problem. To što sam rekao u avgustu, što me prozivaju, svoje mišljenje. Ja sam rekao i stojim dalje iza toga, i rekao sam u uvodu ovde da sam na osnovu odluke Vlade i Odbora za obrazovanje doneo ovaj predlog. Znači, moja ličnost nije toliko velika, moja malenkost će stati na peto, šesto mesto iza institucija koje govore ispred mene. Ja govorim u ime onih studenata koji dobro uče. Sam sam bio jedan od takvih koji sam pre roka završio studije i radio, tako da nemam tu vrstu problema. Mora da postoji ovde rok od dve godine, ne može neograničeno, i ovo je malo čudno, ali hajde da kažemo ono što možda niste čuli u sali, da radimo Jedinstveni informacioni sistem u prosveti i da ćemo mi pokušati sa ovoliko malo ljudi da sad nekim drugim metodama da dođemo do svih baza, dođemo do svih tih ljudi, da stvarno pročešljamo, da nije zbog prebrojavanja, da znamo šta da radimo i sa čiste efikasne neke politike, i kad smo govorili, ja sam ne napamet, nego u razgovoru sa dekanima, rektorima, sa kojima takođe imam dobre odnose, ja nisam njima suprotstavljena strana, mi smo njima servis. Ministarstvo njima nikakva vlast nije nego servis, jer trudi se da im što više omogući bolje uslove za proširenje kvote, niz drugih stvari i mislim da oni to osećaju. Ako vam kažem da sam ja imao aplauz od nekoliko minuta na Senatu beogradskog univerziteta kao ministar, ja ne znam da li je to zabeleženo nekada, ali to govori o tome da tu neku brigu i saradnju ljudi osećaju. Ima toga još dosta da se radi, ali mislim da smo na dobrom putu, tako da kolegama koji sada dobijaju šansu, stvarno poručujem da požure i da se uozbilje, jer ako kažemo - neograničeno, ma ni to nije problem, ali onda šta će nam indikatori kvaliteta, šta će nam onda sve drugo ovo što radimo da bi poboljšali kvalitet obrazovanih ljudi? Nije bitno ni da li ćete dobiti diplomu, nego šta ste naučili iz time, kako ćete primeniti to znanje.
Hvala, ministre Šarčeviću. Sada prelazimo na spisak, odnosno po redosledu narodnih poslanika prema prijavama za reč u načelnom pretresu o Predlogu zakona iz tačke 1. dnevnog reda. Reč ima narodni poslanik Bojan Torbica. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, cenjeni ministre, poštovane kolege narodni poslanici, danas se pred nama nalazi izuzetno odgovoran zadatak, što jeste usvajanje predloženog zakona o izmenama Zakona o visokom obrazovanju ili, jednostavnije rečeno, rešavanje pitanja studiranja starih studenata. Predsednik naše poslaničke grupe, kolega Đorđe Komlenski je tokom svog obraćanja je već rekao da će poslanička grupa Pokret socijalista, Narodna seljačka stranka, Ujedinjena seljačka stranka u danu za glasanje podržati predložene izmene zakona, s napomenom da Pokret socijalista stoji na stanovištu da je ograničavanje roka studiranja nepotrebno i ne vidimo razlog zašto je uopšte potrebno da mi taj rok produžavamo za godinu, dve ili tri, sve jedno. Ipak, ono što je najvažnije jeste činjenica da svi mi danas prisutni poslanici shvatamo značaj obrazovanja kao univerzalnog ljudskog prava i da imamo volju da, hajde da ih ponovo tako nazovem, starim studentima pružimo šansu da okončaju svoje višegodišnje studiranje. Srbija nije toliko bogata zemlja da se odrekne tolikog broja visokoobrazovanih stručnjaka koji će završiti studije za godinu, tri ili pet, bez obzira koliko vremena su potrošili na studiranje, a potrošili su onoliko koliko su morali ili želeli da potroše vremena. Ja lično, kao i moja partija, ali i poslanička grupa smo nepodeljenog stava da je mnogo manje opterećenje i šteta za sve da im omogućimo dalje polaganje ispita, nego što bi bila šteta ukoliko bi njihovo studiranje bilo sada prekinuto. Naravno, pozdravljamo to što se Ministarstvo opredelilo da se rok za završetak studiranja produži za još dve godine, ali smatramo da ove dve godine, koje su pred nama, moramo maksimalno iskoristiti da po proteku ovog roka ne dajemo neki novi rok od godinu, dve, tri, pet, već da iznađemo neko drugo, kvalitetno i trajno rešenje koje će nam mnogo bolji način rešiti postojeći problem, a studentima dati šansu da u što većem broju okončaju svoje dugogodišnje studiranje. Naravno, ova molba se odnosi kako na studente koji studiraju po starom programu, tako i na one koje su studije upisali kao prve generacije studenata po bolonjskom sistemu, koji su svoje studiranje proveli, da ne kažem, kao pokusni kunići i koji zbog toga trpe brojne posledice. Na te studente se ne odnosi predložena izmena zakona, ali su i ovo studenti zaslužili da dobiju šansu da svoje studije napokon privedu kraju. U svakom slučaju, što se tiče Predloga izmene Zakona o visokom obrazovanju, poslanički klub Pokret socijalista, Narodna seljačka stranka, Ujedinjena seljačka stranka će u danu za glasanje podržati. Hvala.
Hvala, gospodine Torbica. Reč ima ministar Mladen Šarčević. Izvolite.
Ja moram još dve rečenice apropo malopre diskusije. I lično mislim da je ovo jedan težak autogol bilo koje političke struje, kada vi napadnete nešto što ima kategoriju univerziteta od nacionalnog značaja. Mi smo u ovom domu, ako se sećate, proglasili Beogradski univerzitet i njegov rektorat institucijom od nacionalnog značaja, te ne vidim nijedan razlog da je iko iz samog rektorata, od rektorke do prorektora ili bilo kog tima- pokazuje jednu pristrasnost- i prema vlasti i prema opoziciji. Da li je njihov greh to što su bili neutralni i što pokušavaju da se ponašaju civilizovano, verovatno jeste. Zaista, ne razumem da je neko mogao da ide na nešto što je od nacionalnog značaja i što nigde u svetu se ne radi. Izvinjavam se.
Hvala, ministre Šarčeviću. Reč ima Marija Jevdić. Izvolite, koleginice Jevdić.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, stiže nam oktobar, a sa oktobrom se ponovo otvara pitanje starih studenata. Za nas iz JS nije ništa sporno, studentima se pruža još jedna prilika da završe studije po programu po kojem su i upisali i na taj način oni neće biti finansijski opterećeni prelaskom na novi nastavni program. Mislim da je u celoj situaciji i ohrabrujući podatak da je, zahvaljujući prošlogodišnjoj izmeni predloženog zakona, diplomiralo je više od 1.000 studenata. Stari studenti nikome ne smetaju i njima je prvenstveno u interesu da završe fakultet koji su upisali. U današnjoj raspravi smo mogli čuti da su to studenti kojima je ostalo svega nekoliko ispita do završetka studija. Imala sam priliku da razgovaram sa tzv. večitim studentom, tj. studentkinjom, koja je imala prosek 8,5, ostalo joj još tri ispita do diplomiranja, morala je da se zaposli, zapostavila je fakultet, rodila je troje dece i, zahvaljujući upravo mogućnosti produžetka studiranja, ona je prošle godine diplomirala. Ministre, drago mi je da ste pokazali dobru volju da damo, ne bih rekla šansu, već mogućnost da svi koji su upisali fakultete po starom programu, a imaju želju da ih završe, to i mogu, jer u našem narodu i postoji izreka „čovek se uči dok je živ“. Kada bismo danas raspravljali posebno i o razlozima zbog kojih oni nisu završili fakultete, ima ih mnogo, počev od toga da neki nisu imali finansijske mogućnosti, pa su morali da rade, do toga da na skoro svakom fakultetu postoji nekoliko ispita koji su kamen spoticanja. Mišljenja sam da ako stare studente prebacimo na novi program, tek onda neće završiti studije. S druge strane, postoje dobri predlozi da broj ispita koji im nedostaju, polažu po novom programu, to jest da im se priznaju položeni ispiti, a da iz novog programa odaberu broj preostalih ispita koji su najvažniji da bi zaokružili taj studijski program. U tom slučaju to bi bio napor za fakultete, jer bi morali da napravi personalizovane studijske programe, što se može uraditi po zakonu. Imali smo sličnu situaciju 1992. godine na ETF-u, kada se menjao nastavni plan i program i oni su primenili u pravo ovaj model i nisu imali nijednog starog studenta, jer su svi studenti prihvatili novi. Mene samo brine da studenti koji studiraju po starom programu ne budu uskraćeni za ono što nudi novi inovirani program. Kao što znate, ministre, zbog savremenih društvenih zahtevi, programi se akredituju na pet godina. Postoji bojazan da li će studenti koji nastavljaju studije po starom programu biti profesionalno kompetentni po završetku studija. Na primer, kada govorimo o obrazovanju budućih nastavnika, unazad nekoliko godina je uveden veliki broj novina u obrazovnom sistemu, što je moralo biti ispoštovano prilikom akreditacije novih studijskih programa za nastavnike. Studenti koji studije nastavljaju po ranijim programima će biti uskraćeni za te sadržaje, što može se odraziti negativno na efekte njihovog rada u školama. Moram i da naglasim da moramo da uradimo sve da olakšamo studentima, da olakšamo njihovo studiranje, a ne da ih vraćamo unazad. Za Jedinstvenu Srbiju je svaki student bitan. Želimo da svako od njih po završetku fakulteta ostane u Srbiji i da upravo svojim znanjem grade modernu Srbiju, tako da ćemo u danu za glasanje poslanička grupa Jedinstvene Srbije podržati predložene izmene Zakona. Hvala.
Hvala, koleginice Jevđić. Reč ima ministar Šarčević. Izvolite, gospodine ministre.
Apsolutno ste u pravu, jer, jednostavno, javnost je kao začuđena da u obrazovanju imamo ljude koji nestručno obavljaju svoje poslove. Neću reći da su oni nekorisni u školama, ali deficit matematike, fizike, informatike itd. je uslov da je profesija dugo vremena gurana na neki sporedni kolosek. Da bi se to ispravilo, mi smo otvorili priču. Ja sam mogao da ćutim, kao i svi pre mene, i da se pravim da je sve u redu. Javnost sada mene pita šta se dešava. Pa, mi smo otvorili da bi rešili problem, kao i sve drugo, kao i kada se nasilje rešava. Smenjen je direktor u Barajevu samo zato što nije javio dva dana. Ne može da prikriva. To je nulta tolerancija i nema priče o tome. Kaže, veliko je. Pa, nije, dva, tri godišnje se pojave u ovakvom obliku. Mnogo se smanjilo ali se da tolika pompa. Danima je to takva vest. Naravno, ja sam uradio sve što treba i uradiću, ali, recimo, daj Bože da smo 5% imali interesovanje javnosti kada je bio prijem u CERN. Ja bih voleo. Niko nije došao od novinara. Došla je žena iz TANJUG-a, ja je zvao. U Tehnološkom parku smo hteli to da obeležimo. Koliko je to značajno za istraživače, za samu državu Srbiju, treba mi ceo referat, ali ste u pravu. Mi radimo velike promene u sistemu obrazovanja i za nastavni kadar radimo ogromne obuke. Preko 20.000 ljudi prolazi obuku za nove nastavne planove i programe, za novi način tehnologije učenja i nastave i prenošenja znanja. Zato smo uključili sve fakultete, a to je skoro 50% fakulteta koji se na neki način dodiru sa prosvetom, da bi oni mogli još na fakultetu na osnovu metodike i druge oblike da primene ove savremene metode rada, jer će se desiti da kada dođu u obrazovni sistem, oni su nekorisni, čak i ovi koji rade po novom programi. Možete misliti koliko to mora da ide brže i sinhronizovano, a odakle nam pare da mi to stalno obučavamo i obučavamo i obučavamo, do mog dolaska. Ja sam analizirao, sve IPA koje su rađene su bile programirane na obuke, pa mi treba da smo najbolje obučena nacija, ali, kad pola tih para ode na eksperte, koji sami sebi to podele i svojim grupama, ja sam to prekinuo. Mi smo napravili zaista ozbiljne obuke, imamo dovoljno naših trenera Zavod za obrađivanje i vaspitanje radi kao fabrika bez prestanka, ne samo ove za novi nastavni plan i program, nego i za digitalne potrebe. Znači, mi nismo samo uveli informatiku i ne spuštamo je, ne podižemo je, nego će biti kroz sve predmete jer to je alat, a da bi to radili ljudi moraju bar za ove nastavne fakultete, kad vam kažem, da prate ono što se sada dešava i zato je saradnja sa visoko školskim ustanovama jako bitna. Mi imamo sad na intenzivnom planu da rešimo i kratkoročno i srednjoročno, ali Boga mi i dugoročno ove probleme, jer nećemo imati državu zasnovanu na znanju iliti dovoljno inženjera i doktora nauka ako nema ko kvalitetno da predaje matematiku i fiziku u osnovnoj i srednjoj školi. Znači neće ni pripremiti tu decu. Tako da ste vi apsolutno u pravu. Ova priča ima mnogo slojeva zato je važno da se dobro obrati pažnja, da se uradi, da se vidi šta je to potrebno u daljoj obuci, tim ljudima svakako pomoći u tom delu. Hvala.
Hvala, ministre Šarčeviću. Reč ima Branimir Jovanović. Izvolite, gospodine Jovanoviću.
Hvala. Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, koleginice i kolege, nije prvi put da u ovom sazivu raspravljamo o izmenama Zakona o visokom obrazovanju koji se odnosi na onaj deo da produžavamo rok studentima koji su upisali program po starom, a produžava im rok da bi završili fakultet. I sada smatram, kao što sam i ranije smatrao, da treba da im izađemo u susret i da treba da produžimo taj rok, da im dozvolimo i damo šansu da diplomiraju u skladu sa programom po kom su i započeli studije, ali se nadam da ćemo imati i konkretne rezultate. Moj motiv za ovo nije ono što se pojavilo ranije u javnosti da će studenti tražiti mišljenje Ustavnog suda o samom zakonu i da će uslediti tužbe. Moj motiv je, jer smatram i verujem, da će ovo zaista pomoći određenom broju studenata, da privedu kraju studije koje su započeli, i da će oni na pravi način iskoristiti ovo produženje roka u kom mogu da diplomiraju. Sa druge strane, činjenica je i da najmlađi studenti, na koje se ove mere odnose, studiraju već 14 godina, neki mnogo više, i ima ljudi koji su studije doveli do samog kraja. Neću da ulazim u razloge zašto su oni zastali, možda na kraju, da li su to privatni razlozi ili neki drugi, kako ih je usmerio život dalje, ali smatram da onome kome je ostalo nekoliko ispita, mali broj ispita do kraja ili diplomski rad, da treba ukazati šansu da završi studije. Sa druge strane, oni studenti koji su na prvoj, drugoj, trećoj godini zastali, kojima studiranje i dalje teče 15-20 godina, njima ove mere neće pomoći u svakom slučaju. Identično je i kod magistarskih i doktorskih studija. Ovaj produžetak roka značiće konkretno onim studentima, po mojoj proceni, kojima je ostao samo magistarski rad ili je ostala odbrana doktorske teze. Kada uzmemo u obzir koliko traje pisanje magistarskog rada, izrada doktorskog rada, sama prijava, davanje saglasnosti, sam čin odbrane, očigledno je da ćemo na ovaj način izaći u susret samo onim studentima koji su ovaj proces školovanja doveli do samog kraja i naravno u situacijama gde je realno da oni završe proces studiranja i da završe svoje magistarske i doktorske teze uspešno. Tako da, u ovom slučaju ne postavljam pitanje opravdanosti izmena zakona. Pre bih postavio pitanje opravdanosti. Voleo bih da imamo podatke, s obzirom da smo i ranije produžavali ovaj rok koliko je studenata uspešno okončalo svoje studije, a da je pri tome iskoristilo pravo da se produži rok za studiranje, jer ne bi bilo dobro da dođemo u situaciju da svake godine imamo zahteve studenata, a da opet nema konkretnog pomaka. Bilo je i predloga da se primeni rešenje da studenti koji su upisali po starom programu pređu na sistem školovanja po Bolonji. Razumem da je to jedno praktično rešenje, naročito iz ugla fakulteta koji su zaduženi za organizaciju, pre svega polaganja ispita, za organizaciju odbrane diplomskog, magistarskog ili doktorskog rada. Opet treba posmatrati situaciju iz ugla studenata i dozvoliti im da završe započet posao. Naročito je ovo komplikovano možda na fakultetima iz oblasti tehničkih nauka, gde svi ti fakulteti su trajali pet godina i teško je taj sistem preslikati na sistem studiranja po Bolonji, koji ima opet dva ciklusa. Prvi ciklus koji opet je više stručan i on je usmeren na potrebe za tržište rada, a onaj drugi ciklus omogućava dalje studentima da stiču nova znanja, nove veštine i da se usavršavaju. Prosek studiranja pre primene studiranja po Bolonji bio je sedam do osam godina i sigurno da je bilo potrebno povećati efikasnost. Mislim da Bolonja to jeste uradila, odnosno ovaj sistem, tako da je ovaj sistem fleksibilniji i efikasniji. Treba nastaviti započete reforme u oblasti obrazovanja. Mislim da je Vlada na pravom putu, da pre svega imamo dobre rezultate kada govorimo o odgovornosti prema socijalnoj politici, stvaranju stabilnog pravno-političkog ambijenta, ali i dugoročnoj posvećenosti na rešavanju ovog problema. Obrazovni sistem je merilo uspešnosti svake moderne države i zbog toga treba da nađemo jedno rešenje na dug rok, da prevaziđemo ovu situaciju, da prevaziđemo ove probleme i ne treba samo da nam bude kvantitet prioritet, već treba da insistiramo na kvalitetu, ali u svakom slučaju smatram da treba još uvek da pružimo šansu studentima koji su doveli proces studiranja po starom programu do samog kraja, da taj proces uspešno završe. Hvala.
Hvala, gospodine Jovanoviću. Sada reč ima prof. dr Snežana Bogosavljević Bošković. Izvolite, profesorka Bošković.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, uvaženi narodni poslanici, tema današnjeg skupštinskog zasedanja je važna, jer tiče se izmena i dopuna Zakona o visokom obrazovanju, a kojima se zapravo omogućava studentima upisanim pre 10. septembra 2005. godine da završe fakultete u naredne dve školske godine po programima po kojima su studije započeli. Da se podsetimo. Rok za završetak studija po starim programima za ove studente, po važećem zakonu, je 30. septembar ove godine. Kako jedan broj studenata upisanih po predbolonjskim programima do sada nije uspeo da okonča svoje studije iz različitih razloga, najčešće opravdanih, Vlada Republike Srbije i Ministarstvo prosvete, nauke i tehnološkog razvoja izašlo je u susret zahtevima ovih studenata i predložilo novi rok, tj. dodatne dve školske godine za završetak studija po predbolonjskim, tj. starim programima. Smatram da je to u ovom momentu dobro i jedino racionalno rešenje, rešenje koje je u najboljem interesu naših tzv. „starih studenata“. Ne zna se tačan broj ovih studenata. U javnosti se pominju različiti podaci, ali najčešće se čuje podatak da je reč o oko tri do četiri hiljade studenata. Ono što se zna, to je da je nakon uvođenja Bolonjske deklaracije u naš visokoobrazovni sistem rok za završetak studija po predbolonjskim programima bila školska 2011/2012. godina. Od tada do danas ovaj rok je više puta produžavan, sve sa ciljem da ovi naši studenti uspešno okončaju svoje studije po programima po kojima su studije i započeli. Zna se i da je jedan broj ovih studenata uspeo u prethodnom periodu da iskoristi date rokove i da stekne fakultetsku diplomu. Ipak, ima i onih koji su bili vredni, položili su dosta ispita, ali im je i ostao jedan ili dva ispita do kraja. Zbog njih, ali i onih drugih kojima životne okolnosti nisu dale da iskoriste priliku u prethodnom periodu, smatram da je dobro što im se i ovaj put izlazi u susret zahtevima sa nadom da će sada svi oni koji zaista žele i koji zaista hoće da završe fakultete po programima po kojima su ih i započeli iskoristiti datu mogućnost. Sada je veliki zadatak i velika odgovornost na studentima, ali i na fakultetima koji u organizacionom i tehničkom smislu treba da obezbede uslove za sprovođenje ovog zakona, što neće biti nimalo lako. Želim da verujem da će pozitivan ishod primene ovog zakona za dve godine biti taj da su naši stari studenti stekli fakultetske diplome, a naše društvo dobilo nove profesore, inženjere, lekare, informatičare, pravnike, ekonomiste, na njihovu ličnu korist i na korist naše zajednice. Zbog svega navedenog, a pre svega zato što je to u interesu naših studenata i našeg društva u celini, poslanička grupa Socijalističke partije Srbije će podržati Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o visokom obrazovanju. Hvala na pažnji.
Hvala prof. Bošković. Narodni poslanik Jahja Fehratović nije tu. Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, danas na dnevnom redu imamo zakon o izmenama i dopunama Zakona o visokom obrazovanju kojim se predlaže još jedno produženje roka za završetak studija studentima koji su fakultete upisali pre 10. septembra 2005. godine, dakle, pre uvođenja Bolonjskog modela studija. U Zakonu o visokom obrazovanju, donetom 2017. godine, vrše se sledeće izmene, treba to ponoviti više puta da bi se znalo o čemu ovde pričamo i kako bi javnost bila do kraja upoznata, studentima upisanim na osnovne studije i na studije na višim školama do 10. septembra 2005. godine dobijaju još jednu priliku da dovrše studije do školske 2020/21. godine, a studenti upisani na integrisane studije iz polja medicinskih nauka do kraja školske 2021/22. godine; studenti upisani na magistarske studije do 10. septembra 2005. godine te studije po započetom planu i programu po uslovima i pravilima studija treba da završe najkasnije do kraja školske 2020/21. godine; kandidati koji su prijavili doktorsku disertaciju do 10. septembra 2005. godine, odnosno studenti koji su upisali doktorske studije po propisima koji su važili do tog datuma mogu da steknu naučni naziv doktora, odnosno da završe doktorske studije po započetom planu i programu u uslovima i pravilima studija najkasnije do kraja školske 2020/21. godine. Ovaj predlog zakona zapravo je još jedna prilika koju Vlada Republike Srbije, odnosno Ministarstvo prosvete, a naravno, nakon glasanja, i Narodna skupština ako to bude tako, daje ovim kategorijama studenata šansu da završe svoje studije i postanu akademski građani. Iz ovog gesta Vlade, koja je predlagač, vidi se želja da se stvarno svima pruži još jedna prilika. Svesni smo svi da ovo produženje roka, koje je na neki način postalo uobičajeno pred početak nove školske godine na univerzitetu, predstavlja svojevrstan problem sa više strana, kako studentima, tako i fakultetima. Ovo je veoma složeno pitanje i zaista, ako bi se dublje ušlo u analizu ove teme i ovog problema, može se videti da ima mnogo razloga i za i protiv produženja ovih rokova. Jasno je da je bilo mnogo problema u prethodnih 14 godina, jer je univerzitetsko obrazovanje doživelo mnogo promena, razvilo se dosta novih studijskih programa koji su značili uvođenje novih predmeta, zatim ukidanje ili cepanje starih. Tokom godina mnogi profesori sada, koji su predavali predmete po starom programu, više nisu na univerzitetu i tako ispiti nisu mogli biti zakazivani u svakom ispitnom roku i još mnogo toga se ispostavlja kao problem koji uslovljava sve ovo da se ide dalje u produžavanje ovih rokova iz godine u godinu. Ovo sve osporava studije studenata po starom programu koji su se u međuvremenu, verovatno, odnosno jedan dobar broj se zaposlio sa srednjim obrazovanjem, neki su formirali porodice, neki su se odselili iz gradova u kojima su studirali, mnogi su nažalost odustali od daljih studija. Razumemo sve ove poteškoće i zato podržavamo ipak napor Vlade da pruži još jednu priliku ovim studentima, napor Vlade koji je dat kroz Predlog zakona. Produženje roka za još dve školske godine treba svi studenti da iskoriste, jer na kraju sve što se započne mora i da se završi, sve što ima početak treba da ima i svoj kraj, a ne u nedogled da se ide. U protivnom, ako ide u nedogled, onda bi celu ovu situaciju mogli da prepoznamo u šali ili u vicu koji kruži kroz narod, a to je da student koji je studirao 15, 20 godina konačno reši da napusti studije, a otac ga pita da li je dobro razmislio što napušta studije, student kaže – da, da, svakako sam dobro razmislio i napustiću studije, a otac mu kaže – dobro, bogami, ja i đed nećemo napustiti. Dakle, i sami studenti treba da učine svaki napor da završe studije i postanu akademski građani. Ovde jeste važno da Vlada, odnosno ministarstvo, pre svega, fakulteti omoguće završetak studija, ali je isto tako važno da i studenti budu motivisani za završetak svojih studija. Naravno, kroz ovo se vidi taj problem da nisu u istoj situaciji studenti koji studiraju modelom bolonje i stari studenti i da tu treba učiniti napor do strane ministarstva da i oni dobiju određenu priliku kada isteknu svi rokovi. Vlada Republike Srbije je 2012. godine usvojila Strategiju obrazovanja, hajde i na to da podsetimo, kojom je planirano povećanje procenta visoko obrazovanih u Srbiji, tako da se produžavanjem roka omogućuje da se taj broj poveća. Dakle, u svakom slučaju, u ovom smislu i zbog ovih razloga, iako je dilema mnogo, da li treba ili ne, ipak SPS se opredeljuje da podrži ove izmene i da se rokovi produže za studente koji su upisali po starom programu. Zahvaljujem.
Hvala, kolega Mihajloviću. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ja ću svakako glasati za ovaj zakon, ali ću verovatno glasati za amandmane, amandman kojim se ovaj rok produžava duže od dve godine. Razlog su marsovci. Ako recimo onaj Đilasov marsovac ode na Mars, prekine studije, koliko njemu treba vremena da se vrati? Verovatno mu treba duže od dve godine, verovatno je već tamo boravio pre nego što je zauzeo zgradu Rektorata. To je izvesni Srđan Marković koji se drznuo da pokuša da zauzme zgradu predsedništva, pa kada to nije uspeo, sprečile ga „Kobre“, onda je u kratkim gaćama zauzeo Rektorat. Student koji ima 31 godinu, fale mu tri četiri godine do penzije, da bude student penzioner. Prvi uslov za penziju je 15 godina staža. Pošto već ima 12, verovatno mu fale tri godine studentskog staža da ode u penziju i da bude student penzioner. Očigledno da se ugledao na gromade tipa Ješić, Šutanovac koji su studirali 12, 13 godina. Ovaj marsovac će očigledno da ih nadmaši. Inače, ovaj student je ljubimac beogradskih profesora, Danice Popović, onda Teodorovića itd. On je perjanica. Ovog studenta niko ne proganja. Inače, studenta Jakšića koji je utvrdio da je profesorka Danica Popović plagirala prevod udžbenika i izbrisala pokojnog profesora Babića, dobila honorar od 1.400.000 dinara za to autorsko delo ili redakturu, dakle njoj nije omiljeni student Jakšić koji je to utvrdio, jer ima prosek deset, ali njen omiljeni student je gospodin Srđan Marković koji posle pokušaja zauzima predsedništva uspešno je zauzeo Rektorat. Njemu pomaže Boško Ljotić, u poslednje vreme žutić koji se pridružio ovim žutim pijavicama i ide stazama Dimitrija Ljotića. Dimitrije Ljotić je rekao nama ne trebaju glasači, nama trebaju borci. Očigledno da savez propalica i prevaranata želi da to geslo sprovede u delo Dimitrija Ljotića i zato im je bio potreban Boško Obradović i zato su im potrebni ovakvi borci. Evo, od izbora odustaju, znači ta parola ne trebaju nam glasači, trebaju nam borci, ta parola koja je pripadala Dimitriju Ljotiću može komotno da se pripiše Đilasu, Bošku Obradoviću, Vuku Jeremiću i ostalim članovima saveza lopuža, prevaranata i varajića. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Stevanović.
Hvala podpredsedniče. Dame i gospodo, ova današnja prva izmena zakona koja je inače potakla mnogo veće interesovanje javnosti po malo liči na dan mrmota i generalno se ponavlja svakog septembra. Jednom se to čak desilo i u oktobru. Tačno je da postoji jedna solidno velika populacija u Srbiji koja ima problem zbog toga što je upisala neke studije na fakultetu, te studije nije uspela da završi u datom roku. Kada se taj rok koji je zakon predviđao primakao, rok je pomeran prvo za jednu, pa za još jednu, pa za dve godine i verovatno će i za dve godine neki drugi saziv sa nekim drugim poslanicima, nekim istim i nekim novim najverovatnije raspravljati na ovu istu temu ako se princip koji se svodi na to da se rok produži za godinu ili dve dana ne promeni. U osnovi svega, mi danas kada razgovaramo o toj temi nismo sigurni ko su tačno sve studenti, koliko ih ima i u kakvoj su oni situaciji. Jedan prvi, zaista dobar korak bi bio da svaki fakultet, koliko god to bilo mrsko utvrdi koji su to studenti, koji su od njih definitivno odustali od toga da završe fakultet, jer većina verovatno jeste odustala, neki su se odselili, neki imaju karijere i da oni koji kažu da nemaju nikakvog interesa da završe fakultet jednostavno ne budu vođeni na tim listama. To nije neki preterani problem, sa ljudima se lako stupa u kontakt i dolazi se do podataka koji nam onda omogućavaju da znamo ko su tačno ti ljudi koji nisu završili fakultet. Nakon toga, osim što se kaže sada imate još dve godine i ako ne završite za dve godine, onda ćemo biti jako strogi, neće biti produženja, na šta će vam neki odgovoriti da će onda biti žalbi Ustavnom sudu i slično i verovatno ćemo se naći u sličnoj poziciji, postavlja se osnovno u pitanje u celoj toj stvari – šta treba da učinimo da ljudi koji se izjasne da žele da završe fakultet to zaista i učine? U principu to nisu briljantni studenti jer briljantni studenti ne studiraju decenijama. To su studenti koji su mahom naučili neka znanja koja su u međuvremenu kao zastarela, tako da je veliko pitanje koje je konačno očekivanje od toga kada ti ljudi završe fakultet i da li treba pronaći fleksibilne načine da tim ljudima ne bude bačen deo rada koji su uložili. Pitanje je da li je dobro rešenje ljudima ponuditi stepenovanje, pa ko je upisao fakultet da dobije ako ima određenu razliku zvanje visokih škola, što je bolje nego da imate srednju školu. Da li je neko ko se zaglavio na prvoj godini uopšte kandidat o kome vredi raspravljati posle svih godina ili na drugoj. Očigledno je to jedan prilično veliki zaostatak. Da li u svetlu toga dovodimo dualno obrazovanje, može se doći do toga da se deo obaveza, recimo za neko stepenovanje diplome uradi tako što će se deo prakse odraditi u sistemu dualnog obrazovanja. Konačno, fakulteti bi verovatno trebalo sa svakim od kandidata da naprave neki plan kako misle da završe fakultet, kako misle da steknu zvanje na drugom mestu, kako misle da steknu zvanje delimično završavajući na fakultetu, delimično završavajući na primeru dualnog sistema. To su sve opcije i ako samo donesemo ovaj zakon, a ne bude ga pratila jedna velika rešenost da se sa tim ljudima radi, bojim se da će za dve godine ovde biti jedna potpuno ista tema, pa ko bude pričao, ko bude posmatrao, koga uopšte ne bude interesovalo. Ono što je suština je i da je rešenje koje je loše i rešenje koje je dobro su bolja od rešenja koje je limbo, a u suštini ako samo produžimo rok, a ništa od okruženja u kojima ti ljudi žive i ne donose odluku da završe fakultet u praksi se ne promeni, teško je verovati da će tu biti neke značajnije razlike. Za naše društvo je šteta da izgubi bilo koje znanje, da ne iskoristi bilo koje znanje koje su neki ljudi stekli. Imajući u vidu koliko godina traje studiranje tih ljudi koji su predmet ovog zakona, svaka godina koja se odloži i kojom se daje nova prilika da urade nešto što većina ne namerava, nužno dovodi do zastarevanja tih znanja koja imaju i suštinski opadanja tržišne vrednosti tih ljudi iako završe taj fakultet nekada po starom programu. Zato je moje mišljenje da ako zaista želimo da pomognemo tim ljudima, jer nismo država koja se opredelila da je visoko obrazovanje isključivo individualna investiciona odluka i da država sa time nema ništa, što isto nije loš princip, ali kako smo se opredelili za jedan drugi princip, bilo bi dobro i da ministarstvo pomogne fakultetima. Naravno, ne kršeći njihovu autonomiju ni na koji način, a i da se samim fakultetima da impuls da nešto urade sa tim ljudima u obliku pravljenja individualnog programa koji će tim ljudima pomoći da u ovom roku koji predviđa zakon zaista i završe te fakultete. Hvala.
Hvala gospodine Stevanoviću. Sada reč ima narodni poslanik Ljubinko Rakonjac.
Hvala gospodine predsedavajući. Poštovani gospodine ministre sa saradnikom, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici znamo da je od 2005. godine u naš sistem visokog obrazovanja uveden bolonjski model koji je osmišljen u cilju integrisanja evropskih zemalja i postavljanju standarda u visokoškolskom obrazovanju među zemljama potpisnicama. Bolonjska deklaracija teži da uspostavi sistem u kome bi nestale granice i gde bi se negovao kolektivni duh, zajedništvo i solidarnost. Neke od osnovnih karakteristika Bolonje su autonomija univerziteta, međunarodna konkurentnost i mobilnost, u smislu slobode kretanja studenata, profesora i naučnih istraživača, što je ujedno i jedan od glavnih ciljeva. Do uvođenja bolonjskog modela studenti su ispite mogli da polažu u manje ispitnih rokova, dok je obim ispitne materije bio veći. Bolonjski sistem omogućuje određene olakšice, više ispitnih rokova i kontinuiranu podelu obaveza tokom cele školske godine. U tom smislu, Zakon o visokom obrazovanju obavezuje profesora i fakultete da obaveze na predmetu raspodele u toku cele godine. Početkom primene bolonjskog modela, ostali su na univerzitetu studenti koji su studije upisali po starom planu i programu. Oni su imali zakonsko pravo da u određenom roku okončaju svoje studije po tom starom programu. Iz različitih razloga, rokove za završetak studija, tzv. starih studenata, pomerali smo više puta. Ovi studenti su u svojim zahtevima za produženje studija isticali da nisu loši studenti, da ne očekuju da im se diploma pokloni i da su mnogi od njih zaposleni i izdržavaju svoje porodice. Velikom broju studenata ostao je jedan do dva ispita do diplomiranja, koje nisu u prilici da polože zbog nepodudarnosti studijskih programa. Danas raspravljamo o još jednom produženju roka za završetak studija studentima osnovnih studija, doktorskih studija, koji su fakultete upisali pre uvođenja bolonjskog sistema i rok se produžava na još dve godine. Verujem da će i studenti i fakulteti učiniti sve napore da se okončaju studije po starom programu na njihovim fakultetima. Ovo je važno za studente, kako bi mogli da što pre koriste znanje i dobiju odgovarajuće poslove u skladu sa visokom stručnom spremom. Za fakultete je bitno da učine napor i organizuju polaganje ovih ispita, kako bi što pre izašli iz brojnih problema sa kojima se u prethodnih 14 godina sreću, organizujući istovremeno i nastavu po starom programu i nastavu po bolonjskom modelu, a dobro nam je iz proteklog perioda poznato kakvi su i koliki to problemi za univerzitet, od nedostatka predavača, udžbenika, pa do nedostatka prostora. Podržavam ovo produženje roka, jer sam uveren da će ovu šansu, da ne kažem poslednju, iskoristiti svi koji su stvarno motivisani da okončaju svoje studije. Poslanička grupa SPS će u danu za glasanje podržati Predlog zakona o izmenama Zakona o visokom obrazovanju. Hvala.
Hvala, kolega Rakonjac. Sada reč ima Danica Bukvić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnikom, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, danas razmatramo izmene i dopune Zakona o visokom obrazovanju, koji se odnose na produženje roka za završetak studija studentima "predbolonjcima", odnosno studentima koji su upisali studije pre 10. septembra 2005. godine. Dakle, po starom programu. Da podsetim da je bolonjski model visokog obrazovanja uveden te školske 2005/2006 godine. Cilj ovog obrazovnog sistema je da se skrati vreme studiranja i poveća prolaznost sa jedne godine studija u narednu, uvođenje na svakom predmetu predispitnih obaveza koje dajete u toku godine i tako završavate obaveze vezane za jedan predmet i ostvarujete ESPB kredit. Smanjen je broj studenata u grupama, povećan je broj kolokvijuma, testova i domaćih zadataka i sve to tera studente da uče u kontinuitetu. Stari model obrazovanja je do danas paralelno funkcionisao, jer je neka procena da još oko pet hiljada studenata još uvek studira po starom modelu. Naravno da nije jednostavno ni za fakultete, niti za studente koji su svoje fakultete upisali pre 15 do 20 godina. Naprotiv, komplikovano je, i zbog promena u studijskim programima, nedostatku učenika, prolongiranju rokova. Ali, evo, Vlada Republike Srbije, uvažavajući sve razloge, kao što su programske razlike, dodatni diferencijalni ispiti, moguće vraćanje na neku nižu studijsku godinu, nemogućnost aktivnost učestvovanja u nastavi, potencijalno veliki troškovi administrativne obrade transfera i drugo, dakle, Vlada je pružila još jednu šansu studentima po starom programu. A verujem da će studenti ovoga puta iskoristiti ovu šansu da svoje studije okončaju. Iskreno, kao lekar i kao naučni radnik, iz iskustva znam da mnoga znanja zastarevaju. Nauka je fluidna. Velike se promene dešavaju, i na polju obrazovanja, i na polju naučno-istraživačkog rada, tako da je dobro da studenti osnovnih studija, a posebno magistranti i doktoranti, po starom programu okončaju što pre studije, kako bi znanja koja stiču po starom programu mogli da primene, odnosno kako to njihovo istraživanje ne bi izgubilo smisao i značenje. Primer za to jesu svakako studije medicine. Verujem da će mojim kolegama koji studiraju po starom programu biti teže da se bave medicinom, jer su se u oblasti medicine desile mnoge naučne promene, dostignuća, novi operativni modeli i zato apelujem na sve studente da što pre okončaju svoje studije, da bi imali upotrebljiva znanja koja će moći da koriste i koja će im omogućiti da se zaposle. Za sprovođenje ovog zakona u naredne dve godine i fakultetima će biti potrebna i sredstva i naučni resursi. Poznato je iz ranijih godina, u kojima smo takođe pomerali i produžavali rokove, da postoje problemi u organizovanju ispita, koji više ne postoje, profesora koji više ne ispituju te predmete, kao i dodatne ispite koje studenti moraju da polažu jer imamo razliku u ispitima. Takođe je značajno, kao što smo čuli, da se produžava i rok za studente koji studiraju po bolonjskom sistemu. Zbog svih ovih razloga i argumenata koji su izneti i koji su na strani studenata, ali i na strani fakulteta, pozdravljam napor Vlade da još jednom produži rok i omogući studentima da po starom programu okončaju ove studije. Iz svih ovih razloga, poslanička grupa SPS će u danu za glasanje podržati ovaj zakon. Hvala.
Hvala, koleginice Bukvić. Reč ima Jelena Vujić Obradović. Izvolite.
Hvala, poštovani predsedavajući. Uvažene kolege i koleginice narodni poslanici, poštovani ministre, poslanička grupa Jedinstvena Srbija - Dragana Markovića Palme, podržaće predlog izmena i visokom obrazovanju. Ali, kada govorimo o starim studentima, ja ih ne bih nazvala stari studenti. To su apsolventi. To su gotovo studenti koji su završili svoje studije, odslušali sve programe i kojima je ostao jedan, dva ili nekolicina ispita da bi diplomirali. Upravo zato hvala vam, u ime poslaničke grupe i svih studenata, a bilo je preko tri hiljade mejlova koje su poslali na sajt parlamenta i nas kao poslanika, u molbi da završe svoje školovanje i da svoje studije privedu kraju. Poslanička grupa Jedinstvene Srbije - Dragana Markovića Palme smatra da treba podržati studente, da treba podržati obrazovanje, naročito u ovom trenutku kada nam veliki broj mladih ljudi odlazi iz zemlje, kada imamo nedostatak u stručnim kadrovima, kada se borimo protiv bele kuge i kada nam je jako bitno da što više intelektualaca ostane u našoj zemlji, ostane da radi i da imamo što više osposobljenog i stručnog kadra. Poslanici Jedinstvene Srbije veruju da postoji dobra volja predlagača i da ovim mladim ljudima treba dati šansu, da će biti pozitivan ishod ovog zakona i koristan, da će ovi apsolventi i naše društvo imati koristi ukoliko im omogućimo ovih dodatnih dve godine da završe svoje studije. Hvala vam što ste uspeli da nadglasate brojne stručnjake oko vas koji su vam savetovali drugačije i gde ste bili kategorični da ovi studenti treba da pređu da studiraju, ukoliko žele da završe studije po Bolonji i da ste ipak dali šansu, verovatno i dovoljno uvereni da nećemo za dve godine ponovo razmatrati ovaj predlog i da oni koji žele da iskoriste šansu, da će je i iskoristiti. U trenutku kada su studenti upisivali studije važio je tadašnji Zakon o Univerzitetu i nije postojao rok završetka studija. Na kraju krajeva, imamo i primere iz brojnih, da kažemo, stranih zemalja, kao i kada ih pročitamo prosto se zadivimo da je neka osoba u starijim godinama završila studije posle toliko i toliko prošlih godina kada je odslušao taj studijski program. Takođe, ono što želim da kažem, poštovani ministre, u ovom momentu je da je to produženje roka jako racionalno rešenje, jer je u interesu ovih studenata i tu problematiku i vi, a i mi kao poslanici sagledali smo sa svih strana, ali isto tako i da fakulteti moraju, u stvari, da i vi na neki način utičete na fakultete da i tehnički i organizaciono stvore uslove da ovi studenti mogu u ovom roku da privedu studije kraju. Tačan broj ovih studenata koji studiraju po starom programu nemamo, kreće se, da kažem, ta sistematika između 3.000 i 10.000 studenata, znaćemo kada bude jedinstveni broj kada su u pitanju đaci i studenti koliko je zaista u pitanju ovih studenata. Iz svega gore navedenog poslanička grupa JS Dragana Markovića Palme na ovaj način odgovara zahtevima velikog broja studenata koji su uputili molbe i mejlove, jer smatramo da apsolutno zašto ne dati nekome mogućnost da završi započeto i zašto mu ne dati šansu kada je već došao do kraja. Zahvaljujem.
Hvala. Sada reč ima prof. Dubravko Bojić. Izvolite, profesore.
Hvala, gospodine Marinkoviću. Dame i gospodo narodni poslanici, dobro je što je obrazovanje česta tema u Narodnoj skupštini, bez obzira na današnji dnevni red i naš stav prema ovom predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o visokom obrazovanju. Ovo je prilika da iznesemo naše viđenje i mišljenje o ovoj delatnosti, jer obrazovanje kao delatnost je širokog i velikog multi-disciplinarnog sadržaja i kao takvo ne može i ne sme biti proizvod samo jedne ideje, jednog koncepta, ono ipak traži visok stepen intelektualne, etičke, vrednosne i svake druge samostalnosti. Ono mora biti svakodnevna briga, ako se želi uspeh, zato što obrazovanje ima presudni uticaj na oblikovanje naše svesti, na stil i način života. Problemi srpskog visokog obrazovanja se nalaze u unutrašnjem sistemu. Programi, udžbenici, profesori, metode rada, ocenjivanje, upravljanje, ali još više u socijalnom okruženju, društvo, država, mediji, globalizacija. Da li naučna svest može biti jači faktor demokratizacije društva i koliko obrazovanje ima ulogu u kontekstu preobražaja privrede, politike, kulture, svakodnevnice i standarda ljudi i da li je znanje kao proizvod obrazovanja roba za tržište? Odmah da kažem – nije, jer mnoga fundamentalna i eksperimentalna istraživanja su isplativa, a ne naplativa su. Šta je sa biznisom u nauci? Kad će taj vid partnerstva dobiti krila? Školarina na pojedinim privatnim fakultetima je veća nego na državnim. Obratno, izvinjavam se, veća je na državnim, nego na privatnim. Istraživački dinar će postati deo numizmatičkih zbirki, ne samo da se izlizao, već ga jednostavno nema. Društvo se orijentiše prema profitu, a država – ključno je pitanje finansiranja, koji koncept državno ili privatno, besplatno ili plaćeno. Kako adekvatno iskoristiti društveno – intelektualni kapital? Modernost u nastavi, šta je to? Mobilnost? Lako prelaženje nastavnika sa univerziteta na univerzitet, sa fakulteta na fakultet, sa fakulteta na institut? Da li će i kada pitanje lakih diploma postati samo ružna i tužna prošlost? Dame i gospodo narodni poslanici, još uvek ima primera da privatno političko dopadanje ili ne dopadanje igra značajnu ulogu u promociji profesionalne orjentacije. Ovo su samo neka od pitanja i problema visokog obrazovanja, a to nisu, da li će studentima upisanim do 10. septembra 2010. godine na svim akademskim nivoima biti omogućeno još dve godine da završe studije po započetom planu i programu i uslovima i pravilima studija. Stav SRS je da se bez ograničavanja ovog roka omogući svima koji potpadaju pod ovu kategoriju da to urade kad mogu, žele i uopšte ako hoće. Eto, potegli smo da ozakonimo nečiju potrebu za neodgovorno ponašanje prema sebi i prema društvu. Ovo ponašanje ne košta ništa državu, ali se uzdiže do nivoa koji ne zaslužuje dugogodišnji tretman. U ovom kontekstu bih naveo jedan primer izvesne Italijanke sa Sicilije ili Sardinije, pre desetak godina, da je završila fakultet u 91. godini. Na pitanje novinara zašto to čini, koji su joj motivi da u tim godinama odluči se za tako nešto, rekla je – dok je studirala shvatila da je studentsko doba, da su studentske godine najlepše godine u životu čovekovom i jednostavno je htela da uživa svoj život u tom statusu. Dame i gospodo, jedan od problema visokog obrazovanja je svakako Bolonja. Srbija je pristupila bolonjskom procesu 2003. godine. To je bio jedan čisto dosovski zakon, a dosovski zakoni su zakoni kratkog daha, što pokazuju i bukvalno svakogodišnje, svake godine su vršene izmene i dopune ovih zakona. Bolonja se nije snašla, ni uklopila na našem visoko obrazovnom prostoru, čak je unela mnogo zabuna i nejasnoća sa svojim evropskim sistemom prenošenja bodova i akreditacijom studijskih programa i ustanova i učinila je naš visoko obrazovni sistem veoma neefikasnim. Zatim, ugled nastavnog kadra koji radi na svim nivoima obrazovanja je ispod nivoa i zahteva trenutka i potrebe društva koje želi da se ubrzano razvija. Ranije radne navike i moral su iščilili sa pojavom profita, pa su umesto profesionalnih odlika isplivale neke druge, recimo tezgaroške i korupcionaške. U ovom kontekstu moram da podsetim da su političke podele u društvu reflektovale se i na obrazovanje. Evo, aktuelni slučaj okupacije Rektorata i okupacije odnosno narušavanja autonomije univerziteta. Ideal kome težimo je svakako praktično razlikovanje stručne kompetencije od političkog opredeljenja nastavnika. Privatni fakulteti su priča za sebe, svako na svoj način, centrale su jedno, a odeljenja drugo. Cilj je geografski osvojiti prostor, a ne obrazovno sadržinski kvalitetno nastavnički. Visoke škole i fakulteti su se olako otvarali, ali i zatvarale, svako naselje veće imalo je crkvu i neku višu školu. Šta je ostalo od onih koji su pohađali te škole? Ćirilica i srpski jezik u zemlji Srbiji postade bolno pitanje, kao da se nešto urotilo protiv nas, a nije. Mi nismo samo dovoljno oprezni, lakomisleni smo, a pritisci na naš jezik i ćirilicu se vrše svakodnevno, dolaze sa više strana i potiskuju nešto što je samo naše, tim pre treba da nam bude mnogo važnije da nam više znači ideja, uvođenje srpskog jezika na sve fakultete, koje ima smisla i potrebe. Strani jezik nam treba kao sredstvo, kao pomagalo, a srpski jezik da se ne razobličimo, ne odnarodimo, da se ne otuđimo od svog izraza, smisla i identiteta. U svakoj struci, u svakoj javnoj službi ima ljudi sa lepljivim prstima. Ako je usluga jednokratna tu je šteta manja, ali je šteta kroz kupljenu diplomu, i ne samo dugoročna, već je veća po ugledu obrazovanja kao primarne društvene delatnosti nenadoknadiva, jer nosi trajni beleg. Sistem može da bude sistem tek onda kada ne pravi neopravdane ustupke, u protivnom, slabi svoju poziciju i ugled. Uvažene kolege, imali smo prošle nedelje zakone o zaštiti intelektualne svojine, pa pitanju plagijata, apelujem na princip akademske čestitosti, koji se zasniva na samostalnoj izradi naučnih radova i poštovanju tuđih autorskih prava, u cilju očuvanja dostojanstva profesije, razvijanju i podizanju moralno-etičkih vrednosti, zaštiti i vrednovanju znanja. Dame i gospodo narodni poslanici, sve ove intervencije u smislu izmena i dopuna zakonskih predloga neće unaprediti visoko-obrazovni sistem u Srbiji, neće ni doprineti njegovom unapređenju, sve dok ključno pitanje visokog obrazovanja ne bude rešeno, a to je problem nedovoljne relevantnosti visokog obrazovanja, tj. njegove usaglašenosti sa potrebama tržišta rada, što pokazuju i liste čekanja na posao. Zato nam najproduktivniji deo populacije u svakom smislu, i biološkom, intelektualnom, stručno i naučnom, odlazi iz zemlje, a zemlja Srbija svake godine ostaje bez oko 40.000 ljudi. Uvažene kolege, važno je da bespogovorno slušamo evropske direktive i usaglašavamo naše propise sa evropskim, ali čak i kada nešto usaglašavate treba vam malo više samopoštovanja. Uvažene kolege, sumirajući svoju diskusiju na ovu temu, reći ću samo što se tiče i upisne politike, kao jedne bitne stavke u sistemu obrazovanja da je stav SRS da jedan od kriterijuma upisne politike bude dužina čekanja posla na birou, kao i povećanje, ili smanjenje pojedinih kvota za određene profile. Prekoračio sam. Hvala.
Niste profesore, imate vreme. Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Radovan Jančić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Poštovani narodni poslanici, uvaženi gospodine ministre, predloženim izmenama i dopunama Zakona o visokom obrazovanju stvaraju se uslovi za studente koji do kraja školske 2018/2019. godine, nisu uspeli da završe studije po započetom nastavnom planu i programu u uslovima i pravilima studija to učine u narednom periodu od dve školske godine. Donošenjem ovog zakona ovi studentima se daje još jedna šansa, ali se i jasno poručuje da čuvamo institut stečenog prava. Brojni su ljudski i životni razlozi doveli do toga da ovi studenti ne završe studije, iako je rok za završetak više puta pomeran. Mi o tim razlozima možemo da se informišemo na osnovu iskustava nekih studenata, poznanika i na kraju krajeva, ličnih iskustava. Među tim studentima su majke, žene na koje pada lepota, ali i teret roditeljstva, samohrane majke, osobe sa invaliditetom, oni koji su morali da se zaposle, jer su spletom nesretnih okolnosti postali nosioci domaćinstva, ali među njima ima i ljudi kojima je to drugi fakultet, koji su na postdiplomskim studijama. Zato nema potrebe za teškim rečima i lošim kvalifikacijama, svako od njih zaslužuje još jednu šansu. Srbija nema razloga da se odrekne velikog broja ljudi koji su na pragu da postanu intelektualci, da budu vodeća snaga u našem društvu, konstatuje cenjeni profesor Marko Atlagić i dodaje – mnogi od njih završili su studije prethodnim pomeranjem rokova. Takvu šansu i drugi zaslužuju. Srbija je danas ekonomski snažnija nego ikada. Ima privredni rast posle višegodišnjeg suficita, spušta javni dug, smanjuje nezaposlenost koja je na istorijskom minimumu sa rekordnim investicijama i visinom stranih ulaganja. Svako ko govori o izvanrednim rezultatima predsednika Republike Srbije, gospodina Aleksandra Vučića, ove Vlade, SNS, o uspesima i ubrzanom napretku Republike Srbije, protiv njega se vodi najprljavija kapanja u pojedinim medijama u čemu prednjači televizija „N1“ pod komandom Dragana Đilasa. Najavljen je bojkot izbora dela opozicije koju predvodi tajkun Đilas, je bežanje od istine i suda većinske Srbije. U Novom Kneževcu, iz kojeg ja dolazim, cenzus od 5% je za njih apsolutno nedostižan. Jedan od razloga za ovu tvrdnju su i ulaganje u objekte obrazovnih ustanova u Novom Kneževcu, posebno od strane Kancelarije za upravljanje javnim ulaganjima Vlade Republike Srbije sa iznosom od preko 300 miliona dinara. Predsednik Republike, Aleksandar Vučić, 13. novembra 2015. godine, rekao je – Naš zadatak je da u narednim godinama rekonstruišemo i obnovimo sve osnovne i srednje škole, predškolske ustanove, bolnice, domove zdravlja i gerontološke centre. Zajedno sa Kancelarijom za upravljanje javnim ulaganjima Vlade Republike Srbije i vašim Ministarstvom, Novi Kneževac je pristupio rešavanju ovog zadatka, pa koristim priliku da vas lično i u ime predsednika opštine Novi Kneževac, dr Radovana Uverića, gospodine ministre, pozovem da prisustvujete svečanom otvaranju rekonstruisanog objekta osnovne škole u Banatskom Aranđelovu, koje je planirano za 1. oktobar ove godine i predat učenicima OŠ „Jovan Jovanović Zmaj“ u Banatskom Aranđelovu na dalje korišćenje, kao i da vam se lično zahvalim za odobreni projekat celodnevne nastave u OŠ u Srpskom Krsturu, školski nameštaj, pametne table, elektronske udžbenike i pomoći predškolskoj ustanovi, čime ste pokazali da deca iz Novog Kneževca nisu zaboravljena, ali i na istrajnosti u sprovođenju reformi našeg obrazovnog sistema. Zahvaljujem.
Hvala, kolega Jančiću. Poštovani narodni poslanici, u skladu sa članom 87. Poslovnika Narodne skupštine, sada određujem pauzu u trajanju od jednog časa. Sa radom nastavljamo u 15.00 časova. Hvala.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa daljim radom. Reč ima narodni poslanik Nikola Savić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, danas razmatramo dve večite teme. Jedna su večiti studenti, a druga je večiti predlozi Vlade, odnosno Narodne skupštine Republike Srbije da se ovoj kategoriji studenata izađe u susret kako bi i dalje zadržali status studenta. Međutim, ovakvim pristupom ni izbliza nećemo rešiti ove probleme koji postoje u našem visokom obrazovanju. Svrha obrazovanja je sticanje odgovarajućeg znanja, odnosno sticanje diplome kao ulaznice da bi moglo da se sa tim vrše određeni poslovi. Zato mi nije jasno zbog čega se ova stvar ne rešava na jednostavan način, zbog čega svima onima koji to žele i koji to mogu, koji to mogu sebi da priušte ne dozvoliti da studiraju onoliko koliko hoće Ovo, tim pre, ako znamo da je sada u modi da ljudi upisuju fakultete sa 40, 50, pa i više godina, da ne ulazimo u to kako ih završavaju i gde ih završavaju. Jedna osoba koja je upisala fakultet sa 40 ili 50 godina nije stara za studiranje, a neko ko ima 30 i nešto godina produžio je svoje studije nekada iz opravdanih, nekada iz neopravdanih razloga, e takvoga treba sankcionisati u skladu sa Zakonom o obrazovanju. Dakle, SRS se zalaže da u ovom pogledu ne treba da bude nikakvog ograničenja. To bi vam bilo isto kao kada bi, recimo, nekoga kažnjavali zato što nije zasnovao radni odnos na vreme i onda ga kažnjavate – eto, nisi počeo da radiš na vreme, nećeš više moći da se zaposliš, jer ti si već prestario za radni odnos. Moramo znati da činjenica da je neko završio fakultet, da je bio odličan student, da je imao visoki prosek, nije obavezna garancija da on poseduje veliko znanje i da će od takve osobe sutra biti veliki stručnjak. Imamo mnogo slučajeva gde su neki bili odlični studenti, ali to im nije donelo sreću. Nije im donelo ni materijalnu korist. Na ovaj način samo se vrtimo u krug i s jedne strane studentima izlazimo u susret, a s druge strane zakonskim propisima ih ograničavamo vremenskim rokom koliko će studirati. Znamo da u svim zakonima iz oblasti obrazovanja postoje tendencije i namere da se forsira tzv. celo životno studiranje, a mi ovde određenu kategoriju studenata ograničavamo, po meni, sasvim bespotrebno. Nauka se stalno razvija. Sa naukom nikada nije moguće završiti, jer se stalno razvija i nauka ne poznaje nikakve rokove koje propisuje ministar ili Ministarstvo prosvete. Jasno je da ovde postoje određeni problemi, ali takve probleme treba prepustiti fakultetima, da oni sami odrede nivo razlike ispita, nivo gradiva koji trebaju da polažu ti stariji studenti i ovde od jednog kolege smo čuli za jedna dobar primer u ovom pogledu. To je primer Ekonomskog fakulteta u Nišu. Naravno, meni kao čoveku iz Niša je poznata ta činjenica i zaista mogu da uputim sve pohvale ljudima sa ovoga fakulteta. Mi imamo u našem obrazovanju da je nastupila, hajde tako da kažem, dekadencija, da je nastupila obrnuta evolucija. Međutim, niko se zbog toga ne uzbuđuje zato što ovaj proces nije vidljiv na prvi pogled, nije vidljiv golim okom i nije vidljiv trenutno, ali već sada oni koji se malo bave i koji se samo malo upuštaju u ovo, vide i osećaju posledice bolonjskog procesa koji je uveden u vreme DOS-a, pre petnaestak i više godina. Bolonjski sistem obrazovanja probio se do svetinja nad svetinjama, do formiranja svesti naših građana. Lično smatram da bi nam bolje bilo da se probio do najvećih tajni ove države. Na taj način bi naneo mnogo manje štete nego što je slučaj sa ovim. Ove, kao i mnoge druge stvari nasledili smo od EU i mi stalno upozoravamo da sve ono što dolazi iz EU nije dobro, jer znamo da je zapad jedina civilizacija u istoriji čovečanstva koja je imala razoran, poguban efekat po sve ostale civilizacije u svetu sa kojima je dolazila u dodir. Danas imamo intelektualce koji od svog znanja, opšteg znanja, koriste od znakova interpunkcije samo „.rs“, ali zato, s druge strane, znaju sve druge stvari – kako se upravlja državom, kakve su planetarni odnosi, šta se dešava u kosmosu itd. Takvima svaka kašika vode iz okeana pokazuje da u okeanu nema kitova. Dakle, moramo učiniti sve da se povrati ugled našeg obrazovanja, jer ovo sada što imamo ide u obrnutom smeru. Mnoge stvari koje nam se naturaju iz EU već imaju svoje uporište još u vremenu nacizma, a ovo je posebno vidljivo u našem obrazovanju. Evo, recimo, nacisti smatrali da robovi Rajha moraju biti lišeni svakog obrazovanja i svake vrste umetnosti. Za takve je bilo dovoljno samo da znaju da čitaju da bi mogli da shvate njihove ukaze i njihove naredbe i da znaju najprostije melodije i tu se njihov nivo obrazovanja završavao. Mi danas sa ovim bolonjskim procesom od gotovog pravimo veresiju, od jednog sasvim solidnog procesa obrazovanja došli smo do ovoga za šta još uvek nismo svesni i za šta ne znamo, barem ne svi ili većina, do čega će to sve dovesti. Mene ovo podseća na Papuance koji su menjali zlato za staklene perle. Znači, imali smo sasvim solidan sistem obrazovanja, ali pod pritiskom EU ili već bilo koga, pristali smo na nešto što svakako nije dobro. Odustajanje od samog sebe sigurno vodi u propast. Mnogi uviđaju da sa ovim stvarima nešto nije u redu, ali ne mogu da shvate šta to nije u redu, ne mogu da utiču na to, pa hajde, znaju da ovo ne može ni bolje, ni gore, po, hajde, nije zgoreg, neka se nešto dešava i na taj način prihvataju ono što je trenutno stanje. Sa obrazovanjem ne sme biti igranja. Obrazovanje je ozbiljna stvar. Tu je potrebna doslednost, istrajnost itd, a svaka doslednost i svaka istrajnost se uvek isplati. Da je Sizif odustao, niko za njega ne bi čuo. Ovako, mi ćemo biti prva generacija u istoriji civilizacije koja će imati manje znanja na svom kraju nego sa svom početku. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milovan Krivokapić. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Uvaženi ministre, poštovane koleginice i kolege, danas ću kratko diskutovati o Predlogu zakona o izmenama Zakona o visokom obrazovanju. Izmene zakona svakako se vrše u cilju poboljšanja istog i stvaranja uslova za njegovu apsolutnu primenljivost, a sve u cilju boljeg života naših građana, tako da primena u praksi Zakona o visokom obrazovanju, koji smo doneli 2017. godine, je pokazala da je potrebno izvršiti izmenu u delu koji se odnosi na propisane prelazne rokove za završetak studija po započetom nastavnom planu i programu, uslovima i pravilima studija za studente koji su upisani na studije od 10. septembra 2005. godine. Imajući u vidu da se u septembru nakon drugog ili trećeg upisnog roka završava upis u školsku 2019/20. godinu, potrebno je ovaj zakon doneti po hitnom postupku jer na taj način otklanjamo mogućnost nastupanja štetnih posledica na rad visokoškolskih ustanova prilikom upisa u ovu školsku godinu. Dakle, studentima na koje se odnosi izmena ovog zakona u odgovarajućem statusu omogućava se završetak studija po započetim nastavnim planovima i programima i uslovima studiranja. Sve zakone koje usvoji Narodna skupština primenjuju se na celoj teritoriji Republike Srbije, kao što sam već napred rekao, u cilju boljeg života naših građana. Ne ponavljam ovo slučajno, već sasvim namerno da bih se obratio našim građanima na Kosovu i Metohiji, mojim sugrađanima u Kosovskoj Mitrovici i svima ostalima koji državu Srbiju doživljavaju kao svoju. Da bi država Srbija opstala na Kosovu i Metohiji i na taj način štitila svoje građane i omogućavala im dostojan život, potrebno je da 6. oktobra masovno izađemo na birališta i glasamo za Srpsku listu. Glas za Srpsku listu je jedini način da opstanemo, da zajedno radimo i borimo se za budućnost naše dece. Moram da kažem da mi na Kosovu i Metohiji odlično znamo ko je u svakom momentu sa nama, da odlično znamo da predsednik Aleksandar Vučić i Vlada Republike Srbije apsolutno vode računa o svemu, štite nas u kriznim situacijama i raduju se zajedno sa nama kada nam je dobro. Zbog opstanka i budućnosti na našem Kosovu i Metohiji, moramo da ostanemo jedinstveni, da izađemo što masovnije na birališta i da glasamo za naše kandidate sa Srpske liste, jer jedino oni imaju podršku Beograda, a ne pod znacima navoda za „albanske kandidate“ koji bi u budućoj „kosovskoj vladi“ bili za nezavisnost Kosova. Naglašavam da je Srpska lista u prethodnom periodu dokazala da jedino ona uz podršku Aleksandra Vučića i Vlade Republike Srbije može da sačuva institucije Republike Srbije, koje su potrebne za opstanak srpskog naroda na Kosovu i Metohiji. Izbori na Kosovu i Metohiji nikada nisu obični izbori, već je to uvek referendum za opstanak, zato nemamo pravo na grešku, nego toga dana, to je 6. oktobra, kad ustanemo izjutra, stavimo prst na čelo i dobro razmislimo gde smo, šta smo, ko smo i kakva budućnost i sudbina čeka našu decu i nas ako ne budemo jedinstveni. Što bi rekao Vladika Rade, odnosno Njegoš - U pamet se ljudi. Zato vas pozivam da glasate za Srpsku listu jer jedino Srpska lista uz podršku našeg predsednika Vučića i Vlade Republike Srbije može doneti sve ono što je potrebno za opstanak srpskog naroda na Kosovu i Metohiji. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite, kolega.
Dame i gospodo narodni poslanici, u mesecu septembru najviše smo se bavili, ako ne isključivo bavili, zakonima koji regulišu oblast obrazovanja u Srbiji. To nije ni čudno imajući u vidu da je početak školske godine u septembru ili na fakultetima oktobar. To je sasvim u redu. Gospodine ministre, mi imamo osećaj da ste danas došli u ovaj parlament pred poslanike nevoljno. Ja donekle to mogu i da razumem, vi ste imali jedan stav, on se u međuvremenu promenio i kad ljudi imaju stav, imaju princip, to je prosto tako i šta mi tu sada možemo da uradimo. Ovo na čemu mi insistiramo i istrajavamo nije samo, jeste iz političkih razloga, mi smo politička stranka, imamo svoje ciljeve, imamo političke principe, kao principe uopšte, ali mi imamo dovoljno i argumenata da ovaj zakon nije trebalo na ovakav način donositi, a odnosi se na produženje roka za sve studente koji su upisali fakultete pre 2005. godine, odnosno 10. septembra 2005. godine. Bolonjski sistem obrazovanja je potpuno neprihvatljiv za građane Srbije bio i tad i danas. Mi nismo napravili, kako i predsednik države voli da kaže, nikakav poseban rezultat ovde. Postoji jedno univerzalno pravilo u pravu poznato kao da se zakon ne može primenjivati ako je lošiji u odnosu na onaj na koji se odnosi. To je čak i princip u krivičnom zakonodavstvu, pa stoga analogno tom načinu, ni ovaj zakon nije mogao da se odnosi na studente koji su upisali fakultete pod određenim okolnostima. Što je vrlo zanimljivo, ovo jeste jedan problem, ali vi gospodine ministre, zajedno sa saradnicima, niste pokušali da izvučete pouku šta je dalje raditi. Imamo grupu studenata i niko tačno ne zna koji je to broj i sada to toliko nije ni bitno da li je 12.000, da li je 7.000, da li je 5.000, ali nešto što je evidentno u ovom trenutku da su ti studenti skupili oko 3.000 potpisa. Dakle, toliko ih ima najmanje, ali već ste čuli od ovlašćenog predstavnika SRS, taman da postoji i jedan, on ima pravo i po Ustavu, član 71. Republike Srbije, da se školuje na način odnosno pod propisima koji su važili u vreme njegovog upisivanja. Šta se ovde moglo još sve zaključiti? Šta ste vi trebali da analizirate? Nekoliko puta ste se žalili u ovom parlamentu da vama nedostaje oko 90 zaposlenih u Ministarstvu prosvete, a da je krivac za to Zakon o zabrani zapošljavanja. S druge strane, opet čujemo da to ne važi, da to ne postoji. Zar nisu prestali uslovi za ograničenje zapošljavanja? Postoje i izuzetno dobre stvari koje bi Ministarstvo prosvete moralo da afirmiše a to je uspeh ne samo naših studenata, nego svakako i profesora na univerzitetu koje bi trebalo afirmisati u javnost, a vi ste rekli da nemate službu za informisanje. Imajući u vidu ovaj problem, trebalo bi napraviti analizu koliko mi imamo odustajanja od studiranja. To nije grupa ovih studenata. To su oni koji su prestali potpuno da studiraju, intencija u svim razvijenijim državama, državama koje vode računa o svom sistemu obrazovanja, jeste da se taj broj smanji. Čemu prijemni ispiti, gospodine ministre, ako već imamo u vidu da veliki broj studenata studira duže od nekog prosečnog vremena? Nekoliko stvari koje bi trebalo imati na umu, ovde je predsednik naše stranke, prof. dr Vojislav Šešelj, jedne prilike govorio da je na svom studijskom putovanju upoznao čoveka ili ličnost koji je bio vodič tad, koji završava peti fakultet. Njemu je hobi možda da studira i to je lepo. Postoji čovek u Užicu koji je upisao fakultet u 70. godini života sa namerom da ga završi i ja poznajem čoveka koji želi da doktorira nakon odlaska u penziju. Pripremao se do tada i kaže - hoću da pošaljem poruku našoj omladini, našoj mladosti, ljudima koji su radno angažovani, da treba celog života učiti i raditi. Ako imamo u vidu te stvari, onda ovakav odnos i produženje rokova na određeno ograničeno vreme gubi svoj smisao. Imalo bi smisla da ovaj zakon pretrpi izmene u tome da nema nikakvog ograničenja. Nekoliko kolega je istaklo ovde ono što je Ekonomski fakultet u Nišu dobro uradio. Oni su imali projekat "Završimo započeto" i to je dobro. Sada više ne govorim to ili ne ponavljam zbog profesora na Ekonomskom fakultetu u Nišu, nego da bi se i drugi setili. Produžiti sam rok, a da pri tome fakulteti, pa čak i Ministarstvo prosvete nemaju nikakvih obaveza, to ne znači mnogo. Produžiti taj rok i pomoći studentima da to završe, evo, kao konkretan rezultat od 158 pozvanih u Nišu, 28 diplomiralo. Kažu, neki podaci postoje, da je u toku prošle godine diplomiralo oko 1000 studenata koji imaju status tzv. "starih studenata". Znamo i da određena ministarstva i da određeni privredni subjekti potpomažu prekvalifikaciju. Država ulaže sredstva u to, a imamo ovamo stručne kadrove kojima treba možda da polože, nekima jedan, nekima dva, nekim malo više ispita. Među tim kadrovima imamo i zdravstvene radnike. Imamo profesore hemije, ja do skoro nisam znao da ni jedan profesor hemije ne postoji na tržištu rada. Profesori fizike takođe su u sličnoj situaciji, a postoje studenti kojima fali na tim fakultetima jedan ili dva ispita da to završe i oni bi bili onda profesori. Sa druge strane, treba i mi prepoznajemo tri razloga za duže trajanje studiranja. Na prvom mestu, po nama, je sistem, na drugom su i profesori, ne treba to da se krije, na trećem mestu su sami studenti. Znači, sistem, a u tom sistemu mora biti uključeno Ministarstvo prosvete i mora biti uključen univerzitet, fakulteti i druge ustanove koje se bave obrazovanjem i na trećem mestu su studenti. Jedan profesor, koji je sad već profesor na Fakultetu organizacionih nauka u Beogradu, kada je bio doktorant u Americi i bio je na konsultacijama kod jednog njihovog profesora i pitao - da li da zatvori vrata, on kaže – ne nemoj zatvarati vrata, na taj način šaljem poruku studentima da sam im ja dostupan tokom 24 sata. Postoje takvi profesori i kod nas u Srbiji, i to treba da bude dobar primer. Znači, akademska striktnost ne sme da se zapostavi, ali ne treba da insistiramo na nekim stvarima koje su prevaziđene, nego prosto da sistem obrazovanja upodobimo i studentima i potrebama našeg društva. Ako na Beogradskom univerzitetu postoji negde oko 2.930 ispita, kažu da je na negde oko 300 ispita prolaznost 30%. I postoje tzv. teški profesori, profesori koje prati mantra – ako položite taj ispit na tom fakultetu, onda ste vi završili taj fakultet. Zar to nije dovoljan signal za Ministarstvo prosvete? Ne ugrožavajući autonomiju univerziteta, ne ugrožavajući slobodu predavača, ali tu nešto mora da se promeni, da se vidi o čemu se tu radi. Veliki broj profesora su se oslonili u svom sistemu obrazovanja na asistente. Asistenti da bi gradili karijeru, oni su više posvećeni nauci, a manje su posvećeni studentima i tu imamo te razloge i probleme koji često nastaju kod nas. Ja izuzetno poštujem ove studente, jer same neke kolege su rekle da tu ima vrlo uspešnih poslovnih ljudi, čije bogatstvo nadilazi možda prosečno bogatstvo ozbiljnih kompanija u Srbiji, a možda i u svetu i nisu posegli da kupe, oni su to davno mogli da urade, nego pokušavaju da to završe. Zbog toga ja to izuzetno poštujem i mi u SRS verujemo u mladost Srbije, a na vama je, gospodine ministre, da ovaj problem rešite na drugačiji način i da ga trajno rešite, a ne na određeno vreme, kao što je to i ova situacija. Ja sam potpuno siguran da će ovaj problem se pojaviti i 2021. godine. Kako onda da ga rešite? Onda ćete opet da produžite na godinu ili dve. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Žarko Bogatinović. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi predsedavajući, poštovani ministre Šarčeviću sa saradnikom, SNS i njeni koalicioni partneri od samog početka preuzimanja odgovornosti u Vladi Republike Srbije spremno se suočavaju sa svim izazovima sa ciljem da obezbede prosperitet Srbije i našem narodu. Predsednik države Aleksandar Vučić, i kao premijer Vlade, isticao je važnost dualnog obrazovanja. Izvršene su analize efekata propisa Predloga zakona u dualnom obrazovanju. Analiza je pokazala i definisala probleme koje zakon treba da reši, zatim željene ciljeve donošenja zakona i utvrđeno je da je donošenje zakona najbolji način za rešavanje problema. Lokalna samouprava odakle dolazim, grad Leskovac i gradonačelnik dr Goran Cvetanović, prepoznali su neophodnost i benefite učenja kroz rad kod poslodavca i podržali su i ohrabrivali direktore stručnih škola da uspostavljaju kooperativnost sa privredom. Zahvaljujući Vladi Republike Srbije, nemačkoj vladi, srpsko-nemačkoj saradnji, Ministarstvu prosvete, nauke i tehnološkog razvoja i projektu – Reforma srednjeg stručnog obrazovanja, koji se implementira preko Nemačke organizacije za međunarodnu saradnju GIZ u Leskovcu, u Školi za tekstil i dizajn od 2013. godine bio je angažovan ekspert iz Nemačke koji je pomogao da se uspostavi saradnja sa privredom. Preko ovog projekta direktor, stručni saradnici, nastavnici, učenici imali su mogućnost da se upoznaju sa dualnim obrazovanjem u Nemačkoj, da uspostave partnerske odnose sa školama iz drugih zemalja i da prate tehnološki razvoj, te da posete sajmove tekstila i tekstilnih mašina u Milanu i Istanbulu, kao i da učestvuju u izradi i izmeni nastavnog plana i programa usklađenog sa potrebama privrede. U kompaniji „Falke“, primera radi, u Leskovcu već šesta generacija učenika, koja se učeći kroz rad u realnom radnom okruženju na časovima praktične nastave, posle završetka školovanja je dobila svoja radna mesta. U kompaniji „Autostop interiors“ pet generacija učenika je na isti način sa 18 godina dobilo radna mesta. Učenici dobijaju finansijsku naknadu za učenje kroz rad u ovim kompanijama. Saradnja je obostrana i odlično uređena. Prati se realizacija nastavnih planova i programa, a instruktori, mentori u kompanijama redovno obaveštavaju školu o postignućima i napredovanju učenika kroz matricu učenika i u stalnom su kontaktu sa nastavnicima praktične nastave. Pored toga, nemačka vlada je opremila konfekcijsku radionicu šivaćim mašinama i kompletno sanirala i opremila trening centar u Školi za tekstil i dizajn, a kompanija „Falke“ je donirala dva automata za izradu čarapa. Škola ima punu podršku lokalne samouprave i otvaranje trening centra je bilo od velike važnosti za grad Leskovac, te u prisustvu predstavnika Ministarstva prosvete, nauke i tehnološkog razvoja Republike Srbije, predstavnika nemačke ambasade i GIZ, kao i privrednika, gradonačelnik Goran Cvetanović otvorio je ovu, po najvećim standardima, opremljenu radionicu. Danas, osim kompanije „Falke“, „Autostop interiors“, „Džinsi“ i kompanije „Diks“, „Lola“, „Trikoteks“ sa ovom školom imaju ugovore o sprovođenju praktične nastave i stipendiranju učenika. Takođe, odličnu saradnju ima i tehnička škola u Vlasotincu u projektu nemačke vlade koja se implementira preko GIZ, a čime je uključeno još pet kompanija. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Sonja Vlahović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre, kolege i koleginice, Vlada Srbije je posvećena obrazovanju, jer je to i ključ uspeha celog našeg društva. U kratkom vremenskom periodu sprovedene su intenzivne reforme i najbolje je to ocenila i prepoznala Evropska komisija, jer su nam rezultati veoma vidljivi. Vlada Srbija je od 2014. godine, preko Kancelarije za javna ulaganja, uložila oko 150 miliona evra u rekonstrukciju 128 škola u celoj Srbiji, a u ovom trenutku traje rekonstrukcija 25 škola, a priprema se javna nabavka za rekonstrukciju oko 50 škola. U našoj zemlji se dešava sveukupna reforma obrazovnog sistema. Prošle godine je počelo uređenje digitalnih udžbenika. Ove godine Srbija prvi put ima 10.000 digitalnih učionica, što pokriva oko 200 hiljada učenika. Širom Srbije radi se na budžetiranju za još 10.000 digitalnih učionica 2020. godine, a 2021. godine imamo kompletnu digitalnu prosvetu. Ulaganje u obrazovanje garantuje razvoj i budućnost zemlje, jer je ulaganje u obrazovanje investicija u budućnost. Iskoristila bih priliku da čestitam našim srednjoškolcima koji su na 27. Informatičkoj olimpijadi osvojili četiri medalje. Osvojili su u stvari prvo mesto u konkurenciji od 13 zemalja, od toga dve zlatne, jednu srebrnu i jednu bronzanu medalju. Osudila bih, takođe, i upad studenata iz pokreta „Jedan od pet miliona“ u zgradi Rektorata Univerziteta u Beogradu, jer je to nepoštovanje studenta, uopšte institucija. U rukama držim saopštenje proširenog predsedništva Studentskog parlamenta Univerziteta u Beogradu, koji su juče, zbog ugroženosti prava oko 100 hiljada studenata Univerziteta u Beogradu, održali hitnu sednicu proširenog predsedništva Studentskog parlamenta Univerziteta u Beogradu. Legitimno izabranim studentskim predstavnicima onemogućeno je održavanje sednice u prostorijama unutar zgrade Rektorata od strane okupljenih studenata koji su blokirali zgradu. „Predsedništvo Studentskog parlamenta jednoglasnog je mišljenja da ovakvo izražavanje stavova ugrožava nastavni proces i koči rad službi koje su na usluzi svim studentima. Naglašavamo da je onemogućeno korišćenje prostorija Rektora u kojima se održavaju ispiti, predavanja i konsultacije, podnošenje dokumenata i njihovo lično preuzimanje, kao i održavanje svih sednica, komisija i sastanaka koji doprinose poboljšanju uslova studiranja i rešavanje njihovih problema, kao i potpisivanje međunarodnih ugovora o razmeni studenata“. Sve ovo stoji u saopštenju studenskog parlamenta i naravno u danu za glasanje ću podržati izmene i dopune Zakona o visokom obrazovanju. Samim tim ćemo produžiti i rok za studiranje studenata po starom programu i omogućiti istima da završe svoje studije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Veljković. Izvolite kolega.
Hvala predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnikom, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama se nalazi Predlog zakona o izmenama Zakona o visokom obrazovanju kojim se omogućava studentima koji su studije upisali do 10. septembra 2005. godine, da fakultete završe u naredne dve školske godine. Utvrđenim novim rokovima završetak tih studija predviđen je do kraja školske 2020. i 2021. godine, a za studente upisane na integrisane studije i spolja medicinskih nauka do kraja 2020. do 2021. godine. Ovaj problem u našoj zemlji nastao je uvođenje bolonjskog sistema koji je imao za primaran cilj postavljanje i integrisanje standarda u visokoškolskom obrazovanju među zemljama Bolonjske deklaracije. Bolonjskom deklaracijom trebalo je da se spoje studenti iz svih evropskih zemalja kako bi se uklonile granice među državama i kako bi studenti svesni svetske ekonomske i političke situacije, negovali ideje zajedništva, kolektivnog duha i solidarnosti. Srbija je Bolonjsku deklaraciju potpisala pored ostalog i da bi rešila problem tzv. večitih studenata. Studenti pre uvođenja Bolonje su u 45% slučajeva napuštali studije, a najviše obnavljane godine bilo je na drugoj godini. Studenti su se sa uvođenjem deklaracije nadali studijama koji će biti oslobođene, obimne i nepotrebne i zastarele literature i tekstovima, koji će biti pažljivije izabrani za određenu sferu studija. Uvođenjem Bolonjske deklaracije, akademcima koji su studije upisali po starom programu dat je rok da diplomiraju do školske 2011-2012. godine, a potom u više navrata je rok završetka studija pomeran. Najpre, 2014, zatim, 2016, pa 2018. godine, da bi prošle godine dobili rok od godinu dana, tačnije do septembra 2019. godine. Tačan broj tzv. večitih studenata se ne zna, ali je procena da ih trenutno u Srbiji ima oko 10.000, s tim da nisu svi aktivni. Pažljivom analizom ovog problema dolazi se do zaključka da postoje mnogobrojni argumenti za i protiv ovakvog načina rešavanja. Studenti kao glavni razlog da im se produži vreme za dobijanje diplome ističu da u vreme kada su upisivali fakultete nije bilo ograničenje u studiranju da bi im se prebacivanje na bolonjski sistem smanjio stepen obrazovanja, što znači da ne bi bili izjednačeni sa master studijama, već bi dobili niža zvanja. Takođe, morali bi da polažu dodatne ispite, uz naravno, plaćanje, kao i priznavanje onih koje su već položili. Isto tako morali bi da pohađaju predavanja, iako su većina njih apsolventi sa najviše četiri ispita do diplome, a takođe potenciraju da većina njih radi i ima porodicu, što limitira njihove mogućnosti u ispunjavanju takvih obaveza. Pri tom se pozivaju, na primer Slovenije, koja po ulasku u EU starim akademcima dala rok od 12 godina da završe studije, a navode i primer Marka Duila, zagrebačkog studenta prava, koji po ulasku Hrvatske u EU i naglo presecanjem mogućnosti starim akademcima da završe fakultete prema zakonu po kome su ga započeli, tužio državu i dobio ih na sudu. S druge strane, postoje brojni razlozi koji su protiv ovakvog rešenja među kojima treba istaći da neki od predmeta koji su studenti imali kada su upisivali fakultete više ne postoje, a problem predstavlja i to što za te predmete nema profesora. Takođe, svi stari studijski programi su u većoj ili manjoj meri modifikovani u akreditacionom ciklusu i koji su usledili nakon donošenja Zakona o visokom obrazovanju 2006. godine i više ne postoje. Smatram da samo produženje rokova iz godinu u godinu bez traženja inovativnih rešenja ne predstavlja kvalitetno rešenje problema, a da je to tako najbolje potvrđuje realizovan projekat Ekonomskog fakulteta Univerziteta u Nišu, pod nazivom „Završite započeto“. U ovom projektu koji se pokazao izuzetno efikasnim, participiralo je preko 100 studenata u jednom pozivu. Neki od njih su uspešno stigli i do prvih diploma već posle dva ispitna roka. Suština projekta je organizovanje nastave subotom i nedeljom za ovu grupu studenata, pri čemu profesori sa fakulteta žrtvovali svoje slobodno vreme, ali ipak uspeli da ostvare postavljeni cilj. Zbog toga fakulteti treba da naprave prve korake u kontekstu rešenja ovog problema, tako što će pozvati ovu kategoriju studenata, koji će tako shvatiti da neko brine o njima i ne samo što će dati još godinu ili dve da završe studije, već u tome im pomoći. Na kraju, dozvolite mi da kao moj kolega Krivokapić pozovem svoje sunarodnike sa KiM, kao interno raseljena lica, da sačuvamo teško ostvareno političko jedinstvo srpskog naroda na KiM i sprečimo nastojanje Prištine i nažalost nekih Srba, da otežaju koordinaciju Srba sa državnim organima Republike Srbije. To ćemo najbolje uraditi ukoliko 6. oktobra masovno izađemo na izbore i poverenje kao i do sada poklonimo Srpskoj listi koja će u bliskoj saradnji sa predsednikom Aleksandrom Vučićem i ostalim nadležnim organima najbolje realizovati vitalne interese našeg naroda i države na prostoru KiM. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Stanija Kompirović. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnikom, dame i gospodo narodni poslanici, dragi građani Srbije, Predlog zakona o izmenama zakona o visokom obrazovanju koji se donosi u hitnom postupku omogućite studentima koji su studije upisali do 10. septembra 2005. godine da fakultete završe u školskoj godini po započetom nastavnom školovanju za period od 2021-2022. godine, odlaskom na studije medicinskih nauka, pa se zato i donosi u hitnom postupku. Isti ću podržati u danu za glasanje, a na to me navodi činjenica da su mnogi bili sprečeni svojim problemima da dođu do željene diplome. Zato im želim da iskoriste navedene rokove, što im je omogućilo Ministarstvo prosvete i da dođu do željenog cilja i ostvare svoje diplome. Mora se ceniti i ono što država čini za sve nas, da se mnogo radi na sticanju znanja i obrazovanja. O tome govore i zakoni koje smo doneli u ovom domu. Danas smo usvojili Zakon o dualnom obrazovanju u visokom školstvu, jer mi moramo da učimo, težimo novim znanjima, da se specijalizujemo i dobijemo sposobnije generacije spremne da odgovore na svaki zadatak, da razvijemo i sačuvamo svoju zemlju. Mi sa KiM znamo šta država čini za nas, koliko ulaže na tim prostorima, gradi, izgrađuje vrtiće, škole, studentske centre, radi na edukaciji mladih, dodeljuje stipendije zaslužnim i vrednim studentima, pomaže mladim bračnim parovima, izgrađuje i dodeljuje stanove, ulaže u zdravstvo, ulaže u turizam, izgradnja Rajske banje u Banjskoj, vodovoda u Zubinom potoku. Znači, država i naš predsednik Aleksandar Vučić stoji uz nas i on nas razume. Shvata i razume koliko je težak naš život, patnja i zabrinutost zbog višemesečnih pritisaka iz Prištine, pretnje, hapšenja, upadi specijalaca na sever, otimanje jezera Gazivode i Trepče i uvođenje takse na sve što je srpsko. Oni koji danas bojkotuju parlament i oni koji pozivaju na bojkot izbora, išli su korak nazad. Tada su Tadić, Jeremić i Đilas dozvolili da KiM proglase nezavisnost i dozvolili da tu istu nezavisnost jednostrano proglašenu prizna više od 100 država i uspostave granicu između Srba i Srbije, granicu na Brnjaku i Jarinju, ali da nas same Srbe dele zbog svojih ličnih interesa i bogaćenja, zaklinjući se na patriotizam, zaboravili su na Srbe, iz Gračanice, Štrpca, Riniluga i Gnjilana. Zato danas, kada imamo jaku Srbiju i predsednika koji nas razume, imamo Srpsku listu uz koju trebamo biti jedinstveni i složni, kako mi to znamo, a i mnogo puta smo pokazali do sada. Pokazaćemo i 6. oktobra da se borimo za opstanak i ostanak na našim prostorima, da smo uz svoju državu i da imao jedan cilj, jaku Srbiju. Nepravde je uvek bilo, a pravde je uvek manjkalo. Tako se čini nama Srbima, da nam je lakše ne bi ni znali da se borimo ovako grčevito za svoje, da živimo u miru, da verujemo u politiku mira koju vodi naš predsednik Aleksandar Vučić, da glasamo za jedinstvo i Srpsku listu, koja je projekat naše države, a ona će nam to uzvratiti kao i uvek do sada. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Parezanović. Izvolite.
Zahvaljujem, poštovani predsedavajući. Poštovani ministre, poštovane kolege, nekako uvek, svake godine u ovo vreme, razgovaramo o temi tzv. starih studenata, odnosno o njihovom roku za završetak studija i tu uvek imamo oprečna mišljenja o tome da li te rokove treba produžiti za godinu ili dve dana ili te rokove treba produžiti neograničeno ili možda u potpunosti ukinuti to pravo. Jeste istina da mi možda ne znamo u potpunosti precizne i tačne podatke koliko trenutno imamo studenata koji još uvek nisu završili studije po tom starom programu, ali mislim da je ono što je činjenica jeste da se u poslednjih nekoliko godina taj broj studenata znatno smanjio i da su mnogi studenti odlučili da ipak ulože dodatni napor i završe studije. Mislim da je jedan od razloga za to činjenica da smo 2016. i 2018. godine produžili te rokove prvo za dve, a onda i za jednu godinu, što na neki način predstavlja i pritisak, ali i podstrek za studente da studije završe, jer oni nisu mogli da znaju da li ćemo mi nakon tog prvobitnog roka dodatno produžiti i napraviti nove rokove. Mnogi od njih, kao što sam rekao, uložili su dodatan napor i završili studije i sada je broj studenata po tom starom programu znatno manji. Bilo bi jako dobro da u narednom periodu dođemo do preciznih podataka o broju tih studenata i onda da 2021. godine napravimo jednu detaljnu analizu i da vidimo da li ima smisla te rokove dodatno produžavati. Ono što je moje mišljenje jeste da sve dok se broj studenata, tih tzv. starih studenata, smanjuje i dok oni završavaju fakultete i koriste ove rokove koje im mi dajemo, da ima smisla njih produžavati, ali treba imati u vidu da tu sigurno ima jedan broj studenata koji uopšte i ne planira da fakultete završi, tako da će u nekom trenutku verovatno biti potrebno i da se podvuče crta i da se sa tim preseče. Mislim da je dosta bitno da imamo razumevanje i za bolonjce. Oni su upisali fakultete po nekim strožijim ili po njih nepovoljnijim uslovima. Mnogi od njih, koji ne završe fakultete u roku, a ostalo im je jedan, dva ili tri ispita se suočavaju sa situacijom da im se dodaje još jedan veći broj ispita, da imaju velike finansijske obaveze, a kako mnoge visokoškolske ustanove nemaju baš razumevanje ili nemaju sve razumevanje, onda su preporuke ministarstva i odbora dosta korisne i za te studente. Vi ste poštovani ministre komentarisali danas i situaciju u Rektoratu u poslednjih nekoliko dana i rekli ste da to što se tamo dešava nije odlika demokratskog ponašanja, ali to ni izbliza nije jedini primer takvog ponašanja. Imali ste pre nekoliko dana izjavu predsednika DS, Zorana Lutovca, koji je izjavio da svako ko bude učestvovao na izborima snosiće posledice kad tad, što je jedan potpuno skandalozna izjava koja, ne samo što nije u skladu sa demokratskim načelima, već guši ono najosnovnije demokratsko pravo pojedinca da bira i da bude biran. Nekako se pokazalo da oni ljudi koji se najviše pozivaju na demokratiju, na slobodu izbora, na slobodu govora, koji se ponašaju kao da imaju tapiju nad demokratijom, nekako se uvek ispostavi da su ti ljudi potpuna suprotnost od toga, jer imaju neke odlike autoritarnog ponašanja. Ono što se dešava poslednjih nekoliko meseci, da ne kažem poslednjih nekoliko godina, jeste pokušaj, jedan veoma bahat i bezobrazan pokušaj, da se čitavom društvu nametne volja apsolutne manjine što predstavlja kršenje jednog od osnovnih postulata demokratije i ono što ja mislim jeste da u njihovom ponašanju nema čak ni obrisa demokratije, samo puki naziv DS, ili kako se već zovu, a da u svom delovanju pokazuju sve suprotno od toga i da imaju jednu stalnu potrebu da guše suprotno i drugačije mišljenje od njihovog. Toliko. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nataša St. Jovanović.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, poštovane kolege narodni poslanici, u prethodnom periodu dobili smo veliki broj mejlova od studenata koji su upisali studije po starom programu. Apelovali su po ko zna koji put da im se produži studiranje. Nemam ništa protiv da im se produži rok, jer poštujem svakog čoveka koji želi da uči i da se nadograđuje. Međutim, moram i da naglasim da je sa univerziteta veliki teret prenet na ministarstvo da rešava decenijske probleme i ispravlja nebrojene pogrešne korake iz prošlosti. Ne može biti neograničeno vreme studiranja, jer to prosto nije pedagoški, nego mora da bude ograničeno, zato je i ministarstvo predložilo dve godine što podržavam. Ovde nismo da se igramo dobrog i lošeg policajca, pa su pojedini univerziteti dobri jer im je stalo, i što se više uplaćuje za polaganje ispita i puni novčani fond univerziteta, a ministarstvo loše. Poštujući pravo da se uči i nadograđuje, a i zalažemo se za celoživotno učenje i nadogradnju, jer pametnih ljudi u odgovornoj zemlji je uvek malo i pogotovo u zemlji kojoj treba brz oporavak i prosperitet. Pa je odlučeno na ovaj način. Vlada Republike Srbije je povećala broj studenata koji će prvu godinu Univerziteta u Beogradu studirati i finansirati se iz budžeta i odnosi se na upis u prvu godinu studijskih programa osnovnih, strukovnih, akademskih i integrisanih studija. Tako da, broj brucoša Univerziteta u Beogradu, koji će biti na budžetu ove godine, povećan je sa 572 na 638. Ova Vlada, ovo ministarstvo brine o mladima i olakšava da bude što više studenata. Ni Vlada, ni Ministarstvo obrazovanja, ni ministar lično nisu neprijatelji studenata kako su pojedini mediji želeli da prikažu. Koliko je samo u poslednjih godina uloženo u bolji životni standard studenata, koliko su preuređeni domovi ili potpuno novi napravljeni za studente i za đake kako bi imali bolje uslove za život i rad. Statistika kaže da ih je nešto preko tri hiljade studenata ostalo sa raznim životnim sudbinama, sa svojim objektivnim i subjektivnim razlozima zašto su toliko odužili studije. Ali, u prethodnom periodu prema nekoj statistici bilo ih je osam hiljada i jako mi je drago što se ovaj broj drastično smanjuje. Ovom prilikom molim ministra da se u narednom periodu ministarstvo pozabavi detaljnijim kriterijumima ocenjivanja u privatnim i državnim fakultetima za koje smatram da su dosta neujednačeni. Da se razumemo, nemam ništa protiv privatnih fakulteta. U svetu postoje privatni fakulteti koji su vrlo cenjeni, na primer univerzitet broj jedan na Šangajskoj listi je privatni Univerzitet Harvard. Vodeće univerzitete na ovoj listi, bilo privatni ili državni, odlikuje to što studenti izlaze kao vrhunski stručnjaci u svojoj oblasti, puni znanja kojom obezbeđuju radno mesto u najprestižnijim i najplaćenijim firmama. Iz svega navedenog predlažem da se u što skorijem roku ministarstvo, na osnovu pažljivo odabranih kriterijuma, donese rang listu fakulteta koja će biti dobra smernica i poslodavcima. Čak i dužina studiranja mora biti jasno naznačena, jer nije svejedno ko završi fakultet u roku, a ko posle više od decenije. Bolje plaćeni poslovi i bolje firme treba da budu samo za najbolje. Važno je da vratimo ugled visokoškolskim ustanovama kroz stalnu kontrolu kriterijuma ocenjivanja i kredibilitet profesora. Do sada smo u praksi videli da mnogi rektori, dekani i profesori su zloupotrebljavali svoj položaj, jer imamo izvanrednih stručnjaka na univerzitetima posvećenih profesiji i posvećeni studentima. Na ministarstvu je kontrola da vidimo ko kojoj grupi pripada. Ovo ministarstvo želi da radikalno izmeni način funkcionisanja univerziteta kako bi iz njih izlazili i studenti koji ispunjavaju zahteve tržišta rada, ali isto donošenjem novih zakona kojima se ruše privilegije i ustanovljeni sistem koji vlada već 60 godina, gde su se odbijali pametni, ambiciozni, mladi profesori sve u cilju remećenja njihovog reda. Na taj način umanjuju značaj uložene muke i truda onih koji su na kvalitetnijim fakultetima, uz veliki trud i odricanje dobili isti naziv. Budućim i sadašnjim studentima želim svaki napredak u okviru područja studiranja za koji će im biti neophodna radna energija i elan za učenje. Svaki novi radni dan, druženja sa znanjem i naukom će doprineti većem nivou njihovog samopouzdanja, ispunjenosti, entuzijazma, ali i pozitivnom odnosu prema odgovornosti i radnim navikama. Kada počnu predavanja moraćete dragi studenti sve aktivnosti obavljati brže i odlučnije, jer studiranje zahteva pored učenja i održavanje discipline, izrazitu fokusiranost na ostvarivanje i postizanje predviđenih ciljeva. Sa druge strane, uključujući se u rad i program dešavanja studentskih organizacija gde možete i van nastave da se iskažete i to svoje veštine, svoj timski rad, lične kvalitete, inicijativu i u osmišljavanju ideja, ali se čuvajte onih koji hoće da vas zloupotrebe. Čuvajte se onih koji hoće da zloupotrebe mladost ove zemlje u političke svrhe. Kao što smo svedoci skorašnjeg vandalskog ponašanja i dešavanja u Rektoratu i blokiranja rada ove institucije, time studenti ne treba da se bave, već samo učenjem i radom. Država Srbija dolaskom SNS 2012. godina na vlast se brine o svojim građanima. Promene na bolje su ne možda toliko brze koliko bi vi mladi ljudi to hteli, pa ni mi malo stariji, ali situacija u zemlji je bila toliko loša, toliko teška, zemlja pokradena i ogoljena, cvetao je organizovan kriminal. Zato moramo svi zajedno da damo svoj doprinos u skladu sa svojim mogućnostima, da razlikujemo dobro od zla i da te koji nam ne misle dobro izolujemo i ne dozvolimo da nas truju sve zarad njihovog ličnog bogaćenja, jer Srbija ima budućnost koju predvodi Aleksandar Vučić, koji trpi ogromne udarce i to one niske, primitivne, od tih ljudi koje zaista ne želim da pomenem kako im ne bih dala na značaju. Aleksandar Vučić je ispred svih, nije na začelju i hrabro utire put koji su prethodnici posuli samo trnjem, jer iza njih je ostala samo pustoš. I mrze i njega i nas i vas poštovani studenti, jer ste pametni i obrazovani i sa vama ne mogu da manipulišu. Želimo da vas ima što više, da sa vama uđemo u četvrtu industrijsku revoluciju, jer Srbija ima budućnost. Znate li zašto mrze Aleksandra Vučića i celu SNS? Zato što uspeh ne praštaju. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar gospodin Šarčević. Izvolite.
Poštovana Nataša, moram da par rečenica samo dam u prilog onoga što ste pitali i sugerisali. Pred univerzitetskim obrazovanjem je moguća provera znanja kandidata na nivoima osnovne i srednje škole, mi uvodimo sad neutralnu maturu, državnu, koja će to uvesti potpuno u red. To je trebalo odavno da se uradi, neke zemlje u okruženju su to uradile još pre 10 godina, Slovenija, Hrvatska i druge. To govori o ukupnom stanju rada svakog nastavnika pojedinačno, ali i škole. Time ona licitacija koja je škola bolja od koje će prestati. Samim tim će i razlozi da neko bude bolje plaćen svoj posao biti vidljiviji. I tu možete da proverite tačno nivoe znanja i to ne saznanje na način putem nekog testa i ponavljanjem sadržaja, nego primene stečenih znanja, što ujedno kandiduje nas za visoko rangiranje prema PIZA testiranju, koje je međunarodno najpriznatije. Već sam rekao da smo u onom TIMS testiranju, to je onaj prvi ciklus osnovne škole, već 27. u svetu. To su vidljivi rezultati i za kratko vreme to ne može prebrzo, jer mora da se uradi reforma nastavnog plana i programa, obuka ljudi, licence direktora i probne male mature i velike mature, ispitni centri i zavod za kvalitet. To je jedan veliki posao. Mi ga radimo. Već smo odmakli negde možda i 40, 50%. Znači, to zahteva vreme, jer generacija koja je počela po starom modelu mora da ga završi, tu je zakon vrlo decidan. Mnogo puta se ovde pominje da je zakon dao pravo, Ustav, da ali da studirate, da učite, nije vam sprečio po kom modelu, to ne piše u Ustavu, to sad da se ne igramo. Isto po ovom zakonu su mogli da završe po roku koji smo dali pa nisu. Znači, život je stariji od zakona, a mi smo tu da to nekada ispratimo. Kada je u pitanju univerzitetsko obrazovanje, naravno do malopre smo pričali o gašenju autonomije na jedan od vulgarnih načina koji zaista je preseda, ovo treba da kaže i Evropska komisija i EU i svi drugi ljudi koji se bave iole demokratijom u Evropi. Ali, kada govorimo o načinu kako će visoko obrazovanje vrednovati svoj rad, tu nailazimo na velike probleme, to ljudi sa visokog teško žele da uđu u tu priču. Preko godinu i po dana imam više timova, gde su ljudi iz akademske zajednice, ministarstva i razni domaći eksperti, gde mi upravo pokušavamo da ugradimo te indikatore kvaliteta. Kroz jedinstveni informacioni sistem će stajati i kad je upisuju i koliko upisuje i koliko studiraju i koje ocene imaju i sve ono drugo što diže rejting fakultetu, ali i gde se zaposlio kod kog poslodavca, koliku platu ima i tako dalje. Međutim, kad smo usvajali ovde Zakon o visokom, mi smo morali da indirektno ugradimo neke modele koji treba sad da daju rezultat. Znači, svest i savest ljudi na visokom mora da bude na nivou onoga i mi svi očekujemo to od njih, znači, ta autonomija je obavezuje ne daje samo prava, etičke komisije, znači svi mogući ljudi koji tamo rade, moraju da budu svesni da to mora da se radi. Meni godinu i po dana ljudi koji rade na visokom, ne žele rangiranje, ma kakvi, još ako to dovedete u vezu sa finansijama na visokom, to je katastrofa. Onda imate bogate fakultete, pod navodnicima bogate, koji sa mnogo manje profesora, ima mnogo manje studenata i lako dolaze do novca, njima nikakve promene ne odgovaraju. Znači, ovo govorim javno tri godine i sa njima sam na nedeljnom nivou, ne želim nikakav rat, ali tihom vodom polako dolazim do cilja i svest koja to treba da pobedi, jer u Zakonu o finansiranju visokog, to je tek krovni zakon koji kad donesemo rešićemo sve ove dileme. Mišljenje poslodavca, ne samo kroz ovo što ćemo dobiti gde radi, nego posle godinu dana provedenih na radu, potpuno drugačije za strukovno, gde će biti i to intenzivnije, i naravno to za akademsko, će biti jedan od velikih indikatora kvaliteta. Time mnogi privatni fakulteti i univerziteti će postaviti sebi pitanje, a šta smo radili, u šta smo uložili novac. Ako nemate tu povratnu informaciju, da je to dobro, a to će biti javno, to je dovoljan pokazatelj da neko kaže, pa što da upišem ovo kad ne mogu da se zaposlim u nijednu ozbiljnu firmu, još da plati, razumete. Imamo treći model, a to su internacionalizacija. Kada imate zaista mnogo stranih studenata, kada imate dosta programa koji ste počeli da radite sa prestižnim stranim fakultetima, a više puta je pomenut Ekonomski fakultet u Nišu, ja ću da pomenem ovog puta Ekonomski u Beogradu, koji ima odlične ugovore i programe sa Londonskom školom ekonomija, najboljom u svetu po tom merilu i mnogi drugi naši fakulteti kreću da rade ozbiljne programe. Beogradski univerzitet koji sada moram ja da branim ovde, Rektorat je zaista ušao u rang viđenih univerziteta po Evropi po klasifikaciji, saradnji u oblasti nauke i svega ostalog. Znači, to su treći blok indikatori. Kada sve to umrežimo i postavimo javno, onda će sama rang lista biti na jedinstvenom sistemu informacionom i to je ono što radimo. Drugačije bi izazivali rat i saplitanje, a ja sam ih imao dovoljno. Da vam kažem, ovo nisu omiljene teme na visokom jer insistiram da zaokruživanjem reformi završavaju sa Zakonom o finansiranju visokog. U svemu ovome učestvuju svi ljudi iz akademskih zajednica. Apsolutno su svi timovi ti, jer ovo neće biti oktroisani ni zakoni ni oktroisana pravila. Moraju se doneti vrlo jasna pravila i mislim da na tome radimo. Ne postoji način da vi preslišate vi sada nekog studenta koji je završio taj fakultet i da mu date test da vidite da li je on tamo naučio, to niko u svetu ne radi. Ali, postoji način kako što je primenio Geografski fakultet i dekan Filipović, znači, kada je u pitanju profesorka Pavlović, koja je moja dobra prijateljica iz studentskih dana, koja je prestroga, i koja posle tri obaranja ima komisiju. To može svaki fakultet da uradi, to vam je dozvoljeno. Mislim da je to poziv odavde iz ovog visokog doma da ljudi pogledaju da nisu sami, da je taj njihov rad javan. Znači, onaj koji izađe u amfiteatar, učionicu, on je javan i sve se to zna i vidi. Mislim da je prošlo vreme, uljuškivanja, spavanja, može nam se i tako dalje. Zaista pohvaljujem saradnju sa svim rektoratima svih državama sveta, pa mislim da i privatni počinju bolje da sarađuju od kada smo uveli NAT i nova pravila, nemate akreditovan nijedan privatni univerzitet.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik, Boban Birmančević. Reč ima narodni poslanik, Desanka Repac.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Pozdravljam gospodina ministra, poštovane kolege poslanike i poštovane građane Srbije. Danas govorimo o Predlogu zakona o izmenama Zakona o visokom obrazovanju. Vlada Republike Srbije usvojila je Predlog zakona o izmenama Zakona o visokom obrazovanju. Ovim zakonom se omogućava studentima koji su studije upisali do 10. septembra 2005. godine, da fakultet završe u naredne dve školske godine. Propisivanjem novih rokova za završetak studija po započetom planu i programu, uslovima i pravilima studija stvaraju se uslovi za studente koji do kraja školske 2018/2019. godine, nisu uspeli da završe studije, da to učine u narednom periodu u trajanju od dve školske godine. Utvrđenim novim rokovima za završetak studija predviđeno je do kraja 2020. do 2021. godine, a za studente upisane na integrisane studije i polja medicinskih nauka do kraja 2021. odnosno 2022. godine. Za sprovođenje ovog zakona obezbeđena su sredstva u budžetu Republike Srbije. Zakon ide po hitnom postupku da bi se otklonile mogućnosti štetnih posledica po radu visokoškolskih ustanova prilikom upisa u školsku 2019/2020. godinu, studenata na koje se odnose izmene ovog zakona, u odgovarajućem statutu koji im omogućava završetak studija po započetim nastavnim planovima i programima i uslovima studiranja. Samostalne visokoškolske ustanove usaglasiće svoje akte u skladu sa ovim zakonom u roku od tri meseca od dana stupanja na snagu ovog zakona. Visoko obrazovanje je najkvalitetniji deo školstva. Potreba za radom na sebi ne treba da prestane. Imamo celoživotno učenje, što ne znači da imamo celoživotno studiranje. Znanje ima granice, nema čarobnih štapića, nema brzih i laganih rešenja, nema bezbolnih promena i nema u Srbiji hrabrih političara kao što je Aleksandar Vučić koji je omogućio realizaciju ovog zakona. Osnovni cilj školstva od osnovnog do visokog jeste da pruži obrazovanje koje će osposobiti ljude da rade i doprinose zajednici, tako da pomažemo ovim mladim ljudima da prebrode svoje probleme, iskoriste šanse koje im pružamo, da završe započeto i da se uključe u zajednicu. Razlozi za njihovo produženo studiranje je raznoliko i uzročno. Ovo je vrlo korektna šansa koja im se pruža, koja ih vraća u društvo. Ovo je jedna vrlo razumna odluka Vlade, zajedno sa ministarstvom i predsednikom Republike. Htela bih da kažem par reči, odnosno da ponovim reči našeg predsednika Aleksandra Vučića - koliko god da želim jaku, sigurnu, bogatu Srbiju, ne mogu do nje sam. Potrebna nam je energija, snaga, volja i jasna vizija takve Srbije u svakom njenom građaninu, u čitavom narodu koji je dajući mi ovaj mandat već odlučio da krene na taj daleki i težak put. Ja pozivam i želim da mobilišem i ove mlade ljudi kojima smo dali šansu da nam se pridruže na ovom putu. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Blaža Knežević.
Zahvaljujem predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima. Na samom početku želim da istaknem koliko je važno za građane Srbije što živimo u jednoj jakoj, stabilnoj, uređenoj i fiskalnoj konsolidovanoj zemlji, zemlji koja, pre svega, vodi računa o svojim građanima. Od dolaska na vlast SNS se godinama unazad suočavala sa nagomilanim problemima koji su proistekli iz vremena kada su najveći lopovi i kriminalci, poput Đilasa, Tadića, Jeremića i Petrovića vladali ovom zemljom, odnosno vodili ovu zemlju. To su ovi mladi ljudi o kojima danas govorimo, akademski građani, budući akademski građani ove zemlje shvati. Shvatili su i to da gotovo svi problemi mogu biti rešeni ukoliko se razgovara, ukoliko postoji dijalog i danas žive u državi koja na pravi način pristupa i rešava gotovo sve probleme građana. Kao što rekoh, ovi mladi ljudi to jesu razumeli, dok čuvena elita, eksperti, stručnjaci, ja vas molim ako sam zaboravio neki naziv da mi pomognete kako sebe nazivaju, nisu u stanju da shvate da je jedino merilo kako vladate poverenjem građana i to na izborima. Zato je potrebno da sačuvamo ove mlade ljude od ove kvazi elite. Evo, danas u dolasku u Narodnu skupštinu, čuo sam da je Dragan Đilas izdao knjigu „uvod u kleptomaniju“ na 619 strana, gde na svakoj strani objašnjava kako je pljačkao građane Srbije, dakle na svakoj strani objašnjava kako je otimao novac građana Srbije. Jedna strana jedan milion, 619 strana 619 miliona. Nebojša Zelenović nije uspeo da napiše knjigu, ali zato je uspeo u životu jer je o njemu napisana knjiga i to je napisala DRI, takođe, na preko 600 strana, gde je na svakoj strani govorio o nepravilnosti upravljanja budžetnog grada, Šapca, i to samo za 2016. godinu, u iznosu od pet miliona evra. Takođe, moramo da čuvamo mlade ljude i od Boška Obradovića, koji je, kaže, izgubio onu jednu jedinu sivu ćeliju koju je imao, pa sada ne sme da dođe ovde u parlament na dijalog. Takođe, kolege iz čačanske biblioteke kažu da dok je radio u biblioteci u Čačku nije znao da složi ni lektiru za prvi razred. Pre neki dan, gledajući u pauzi, prvi put sam obišao Trg republike. Naravno, fenomenalno izgleda, susreo sam jednu stariju gospođu koja je onako burno negodovala i na moje pitanje o čemu se radi, kaže – neka dva idiota urlaju na Trgu Republike, ja sam malo pogledao, kad ono Bastać i Zelenović. I, na kraju, ne mogu a da ne pomenem i naoružanog sociologa, Jovo Bakića, koji bi oružjem da rešava određene stvari po javnim institucijama u Srbiji, a usput bi da vidi kako neka tela plutaju Savom, što su radili samo fašisti u Drugom svetskom ratu i u poslednjem ratu ustaše. O njemu je ovih dana moj kolega, prof. dr Marko Atlagić mnogo govorio. Ne bih se ja tu previše ponavljao, jedino bi rekao ono što možda ne znate svi da je učestvovao pod pokroviteljstvom televizije „Šabac“, u jednom performansu na Trgu šabačkom gde je taj performans zvao – svež vazduh. To je bilo u aprilu mesecu i na tom performansu je učestvovalo dosta ljudi i mi od aprila meseca i dalje provetravamo Šabac od Jove Bakića i nikako da uspemo da ga provetrimo, šta ćete, oseća se dosta. Zato, studenti, naši budući akademski građani ne treba da brinu, dok je Aleksandra Vučića i SNS imaće najbolje uslove, kako za studiranje, tako i za pronalaženje adekvatnog posla nakon studija. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Studenka Kovačević. Izvolite, koleginice.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre, poštovani građani, kao što su kolege već rekle, danas razmatramo Predlog zakona o izmenama Zakona o visokom obrazovanju sa samo jednom izmenom. Izmena podrazumeva da se studentima koji su studije upisali do 10. septembra 2005. godine, produži rok za studiranje po starom programu. Inače, ova situacije je svima dobro poznata, obzirom da se ponavlja, mislim da je ovo peti put. Očigledno se ovde radi o posebnoj kategoriji, tzv. starih studenata, koji iz određenih razloga ne mogu da završe svoje studije. Razlozi su im lične prirode i ja nemam nameru da ulazim u to, da li su opravdani ili nisu, jer po mejlovima koje su nam slali, veliki broj njih je svesno da su preterali, kako su sami naveli u dopisima nama poslanicima. Ipak, mi smo voljni da i ovog puta podržimo njihove napore da se izbore za svoje diplome i lično im u tome želim puno uspeha. Nadam se da će pokazati veći stepen odgovornosti, pre svega mislim na one kojima je ostalo svega nekoliko ispita do završetka studija. Što se tiče rokova, odnosno postojanja samih rokova, mislim da rokovi treba da postoje, jer sve u životu ima rok trajanja, pa ni obrazovanje ne sme biti izuzetak od toga. Da budem preciznija, mislim na sticanje formalnog obrazovanja, a ne na celo životno učenje, jer celo životno učenje je neograničen ciklus. Što se tiče navoda koji se mogu čuti da im te diplome u životnom dobu u kome su, odnosno u kome će ih steći, verovatno neće doneti mnogo, to možda jeste tačno, ali ja verujem da oni to posmatraju malo drugačije. Čak mislim da ne očekuju da će raditi u toj struci za koju se tako dugo školuju, uostalom mala je verovatnoća za to, ali mislim da prosto ne žele da odustanu i to je razumljivo i sasvim svojstveno čoveku da se teško miri sa činjenicom da je život doneo neke druge planove i neki drugi put. Takođe, verujem da neki od njih zaista mogu mnogo da pruže ovom društvu i da to što u stvari i oni, a i mi, oko ovog problema nalazimo ljudske razloge kao rešenje, a ne one praktične koji su svojstveni institucijama, govori o tome da smo svi mi samo ljudi koji se za nešto bore. Oni se bore za sebe, mi se borimo za njih i njihovu budućnost i na istom smo zadatku. Ne treba izgubiti iz vida ponašanje koje promoviše organizacija "Jedan od pet miliona", kao i Obradović, Lutovac i ostali propali političari, ne samo da neće doneti bolju budućnost, već će im doneti veliku mrlju na sadašnjost. Nažalost, njihov entuzijazam koji je svojstven njihovim godinama, umesto da iskoriste u sopstvenu korist, zloupotrebljavaju propali političari za sopstveni račun. A računi ovih studenata koji su izmanipulisani će biti puni samo ako se budu posvetili sopstvenom učenju i radu. Nasilje im sigurno neće doneti bolju budućnost. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Branimir Rančić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre, gospodine Šarčeviću, sa gostom iz Ministarstva, poštovana gospodo narodni poslanici, danas govorimo o Zakonu o izmenama i dopunama Zakona o visokom obrazovanju. Zakon o visokom obrazovanju, kao što znamo, donet je 2017. godine i sada ga treba izmeniti u onom delu koji se odnosi na propisane prelazne rokove za završetak studija po započetom nastavnom planu i programu, za studente koji su upisani na studijama do 10. septembra 2005. godine. Kao što znamo, ove rokove za završetak studija na osnovnim studijama, studijama na višim školama, magistarskim studijama i kandidata koji su prijavili doktorsku disertaciju su produženi već nekoliko puta. Uvođenjem Bolonjske deklaracije 2006. godine, kojom je promenjen način školovanja, akademcima koji su studije upisali po starom programu dat je rok da diplomiraju do školske 2011/2012. godine. Rok za završetak studija više puta je pomeren. Najpre 2014. godine, zatim na 2016, pa na 2018. godinu, da bi prošle godine dobili rok od godinu dana, tačnije do septembra 2019. godine, da okončaju studije. Predlog zakona u članu 1, predviđena je izmena člana 148. i to stav 2. do stav 4. Zakona o visokom obrazovanju, kojim se propisuju prelazni rokovi za završetak studija po započetom nastavnom planu i programu za studente koji su upisani na studije do 10. septembra 2005. godine. U čemu je ova izmena? Prvo, studenti upisani na osnovne studije i na studije na višim školama najkasnije do kraja školske 2020/2021. godine, a studenti upisani na integrisane studije iz polja medicinskih nauka do kraja školske 2021/2022. godine. Drugo, studenti upisani na magistarske studije do kraja školske 2020/2021. godine. Treće, kandidati koji su upisali doktorsku disertaciju najkasnije do kraja školske 2020/2021. godine. Tačan broj, ja neću reći "večiti studenti" nego - stari studenti, se ne zna, ali je pretpostavka da ih u Srbiji ima preko deset hiljada. Ne ulazeći u razloge studenata, zašto su produžili studiranje, da li je to opravdano ili nije opravdano, što bi otvorilo dugotrajnu raspravu, ja moram da se zapitam - zašto se ovi studenti koji su mejlovima ukazali narodnim poslanicima u Narodnoj skupštini na ovaj problem, sada ne oglase, takođe mejlovima, povodom upada u Rektorat starih studenata, kao što je Srđan Marković, poznat kao "Marsovac", star 31 godinu, koji je studije mogao da završi pre sedam godina? Mislim da je vreme koje je potrošio na protestima i vreme upada u predsedništvo i Rektorat mogao korisnije da upotrebi, za učenje i završavanje fakulteta. Jedino ako zgradu Rektorata koristi kao jednu mirnu oazu, gde može da uči? Na kraju, moram da napomenem da je bilo pokušaja da se ovim studentima pomogne, kao što je projekat "Završite započeto" na Ekonomskom fakultetu u Nišu, ali je to parcijalno rešenje, a ovim Zakonom o izmenama i dopunama Zakona o visokom obrazovanju generalno rešavamo ovo pitanje, uz otklanjanje mogućnosti nastupanja štetnih posledica po rad visokoškolskih ustanova prilikom upisa u školsku 2019/2020. godinu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Bojanić. Izvolite, kolega.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Gospodine ministre, koleginice i kolege, iz dosadašnjih diskusija vidi se da je većinsko mišljenje da treba usvojiti ovaj Predlog izmena i dopuna Zakona i ja se pridružujem tome. Tu ima dosta studenata koji iz određenih, opravdanih razloga, verovatno privatnih, ličnih, nisu uspeli da završe fakultet do sada. Jeste to dugačak vremenski period od 1998. godine do 2019. godine, 21 godina. Verovatno da ima i ljudi koji nemaju nameru ni da nastavljaju, ni da završavaju fakultet. I upravo zbog toga, ja bih podržao pojedina izlaganja kolega koja smo danas čuli, da se u ovom periodu koji je ispred nas ustanovi, odnosno da fakulteti preuzmu na sebe obavezu, da li kroz anketu, da li kroz šta, da vidimo koliko tačno ima ljudi koji žele da završe fakultete i koliko ima onih koji već godinama i ne razmišljaju o fakultetu. Ja znam dosta njih. Ovde bih stao što se tiče samog zakona, jer znam da iza mene govore dva uvažena profesora, doktora, koji su svoj ceo životni i radni vek posvetili tome i mislim da mnogo više i znaju o ovoj temi od mene. Ja ću ovde pomenuti samo onu sramotu koja se dešava sa blokadom zgrade Rektorata. Oni koji nisu sposobni da se sučeljavaju mišljenjima, kojih nema preko puta, koji nemaju ideja, koji su jedino uspeli samo da unište sebe, sebe kao deo opozicije, koji pokušavaju nama koji smo vladajuća većina da nametnu da sami sebe uništimo i da im predamo vlast bez izbora, bez volje naroda, pokušali su, ali zloupotrebljavajući nečiju tuđu decu, a ne svoju, da sprovedu svoje političke ciljeve, političke ciljeve kojih nema, koje nigde nisu pokazali i koji su, verovatno, ona davna istorija koja je bila od 2000. do 2012. godine, ciljeve bogaćenja i punjenja sopstvenih džepova. Draga gospodo, dajte ideje, jer na ovaj način nećete pobediti ni Aleksandra Vučića, ni SNS. Samo terate sebe u još veću izolaciju. Nemojte ni pomišljati. Danas sam pročitao par stavova gde uporno odbijanje izlaska na izbore, bojkot kao jedino rešenje, pominje se i ono što je pominjao i gospodin Jova Bakić, neke duge noževe. Nemojte to da sanjate. Srbiji je dosta bilo i ratova, i bratoubilačkih i bilo kakvih. Srbija želi budućnost, Srbija hoće budućnost, Srbija hoće da živimo kao ostali normalan svet i to je većinska Srbija. To je Srbija koju vodi Aleksandar Vučić i SNS. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ljubiša Stojmirović. Izvolite, kolega.
Poštovane koleginice i kolege, evo ja ću na početku mog obraćanja u neku ruku da pohvalim ministra i da kažem da je imao razumevanja danas na Odboru i da smo se veoma lako dogovorili po pitanju studenata „bolonjaca“, da će biti preporuka fakultetima da im se omogući da u naredne dve godine, mislim da smo se tako dogovorili, nastave svoje studije i da se u tom periodu iznađe rešenje koje bi pronašlo način da sve ono što je bilo problematično u ovom zakonu o Bolonji se dovede u red i da nemamo više tih problema. S druge strane, ja sam odmah rekao na početku, ljudi toliko je ta Bolonja donela nama muke, da ne kažem nešto teže, da sam ja sam sebi obećao da više nikad u životu neću da spomenem Bolonju, bez obzira šta se desi. Onda se naš Mihajlović nameri da bude trener Bolonje i zbog njega moram da spomenem tu Bolonju. Ovo drugo pitanje, pitanje starih studenata. Nikako ne mogu da budu oni sa epitetom „večiti studenti“, to su stari studenti, pre određene godine, odnosno datuma. Ljudi su se upisivali na fakultete po nekom zakonu koji nije ograničavao vreme studiranja. Meni se pre neki dan javi jedan moj kolega, neću da spominjem imena ni studenata ni kolega zbog Zaštitnika građana ili kako se zove, o podacima, javi mi se kolega, otišao u penziju, već godinu dana je u penziji itd. i kaže – ja sam druga generacija na FON-u, a nisam završio fakultet. Znači, nije ovo nešto novo, nije ovo nešto što je doneo ministar Šarčević ili što smo doneli mi. Ovo je nešto što se provlači unazad 14-15 godina. Nama je pripala ne baš tako prijatna dužnost i obaveza da taj problem rešimo na najbezbolniji mogući način. Moj predlog je danas bio, ja ostajem pri tom predlogu, da se ovim ljudima koji su upisali te studije po zakonu koji je važio u to vreme, omogući da studiraju dokle god ne završe. Niko ne daje pravo ni meni, ni kolegama poslanicima, ni ministru, ni bilo kome da stane njima na put i da im kaže – e, ne možete dalje. Zašto? Pa, zato što, evo, ja sam naprednjak, član SNS. Smatram da sam patriota, da sam ispravan građanin, da sam profesor i na kraju krajeva Srbin, građanin Srbije. Ni jedan od ovih epiteta ne bih želeo da pogazim i da donesem neku odluku koja će biti protivna zakonu, odnosno ne zakonu, nego zakletvi koju sam položio u ovoj Skupštini kada sam postojao poslanik. U toj zakletvi sam obećao da sve što činim, činiću u interesu građana Srbije i Republike Srbije. Pa, koji bi mogao da bude interes nama da tim ljudima ograničimo studiranje? Neko je rekao ima ih 3.000, neko je rekao 5.000, 12.000, nije važno, neka ih ima jedan, neka ih ima 10.000, neka ih ima 20.000, omogućimo im da završe te fakultete koje su počeli. Imam ovde, evo pogledajte, ovoliko dosijea njihovih kopiranih, doneli su mi. Imam ovde koleginicu, rekao sam, neću da spominjem imena, koleginicu koja je položila 28 ispita, samo jedna devetka, sve desetke. Imam kolegu, 1966. godište, književnost studira, sve desetke, do jedne, ostala mu dva ispita. On kaže meni – profesore, ja imam privatni posao, ja imam para, ja se nikad neću baviti književnošću, ali hoću da završim taj fakultet sa prosekom 10,00. Nisam bio od onih studenata koji su imali tako veliki prosek. Neću da kažem da sam bio loš student, čak sam bio među boljim studentima, ali, eto, i ja sam imao tu neku mukicu zbog svoje tvrdoglavosti, zbog Edvarda Kardelja i nekih njegovih principa, pa sam moj doktorat zakočio i umesto da sam doktorirao u neko normalno vreme, ja sam doktorirao u 48. godini. Da li mi fali nešto? Ne fali mi ništa. Imao sam i karijeru na fakultetu, postigao sam mnogo toga u životu, imam porodicu, unučiće. Zašto? Da je meni neko stao na put, a mogli su da kažu sa FON-a – čekaj bre, ne možeš ti 20 godina da doktoriraš, stani, menjaj, radi nešto. U ovakvu situaciju sam ja došao još jednom u životu. To je bilo 2000. godine. Bio sam predsednik Odbora za prosvetu i posle onog puča dođu neke snage, oni su sebe zvali demokratske snage, neki DOS, ne znam ni ja šta i reše da ukinu studentima dotadašnja prava. I ja ustanem onakav kakav jesam i kažem – ljudi, pa ja ne mogu da glasam protiv studenata, ne smem da odem kući svojoj deci da se pojavim na oči. Ne smem da odem ni ženi da se pojavim na oči. Ja podržavam studente. Šta se desilo? Normalno, „dosovci“ - otkaz. To sam prihvatio kako sam prihvatio, borio sam se kako sam se borio i uspeo sam da se vratim nazad. Ne bih voleo da se desi, kao što je rekao i jedan od kolega, u Hrvatskoj je neki student tužio, pa je dobio na sudu. Šta će nam da se tužakamo sa studentima i da idemo na sudove? Ne treba. Omogućimo im da nastave studije po zakonu koji je važio kada su se upisali. Nisam pravnik, ne poznajem pravo. Čak imam i neki strah od prava jer se sve bojim da li ću znati to da izmerim. Vidim da ima puno kolega koji kažu – u pravu su, niko ne može da im uskrati stečeno pravo, itd. Neko kaže – nema profesora koji će da ispituju to. Meni se javilo na desetine profesora, što onih koji su u penziji, što onih koji rade i rekli su – mi ćemo da ispitamo za džabe, ne treba nam honorar. Evo, i profesor Atlagić i ja imamo pravo. On iz oblasti istorijskih nauka, ja iz oblasti menadžmenta i marketinga možemo da pitamo ako nema takvih stručnjaka. Kakva bi Srbija to bila zemlja da nema profesore za sve oblasti? Ne da ih imamo, nego imamo profesore koji su vrhunski na svetu i zato nemojte da guramo probleme pod tepih. Sad ću da se vratim na nešto što me muči godinu dana. Mi smo pre više od godinu dana, neke kolege su ovde i koleginice koji su išli u Banja Luku, imali smo zajedničku sednicu Odbora za prosvetu Republike Srpske i Srbije. Vlada je po istom tom pitanju imala sednicu sa Vladom Republike Srpske i dogovoreno je da će naš Zavod za udžbenike i njihov Zavod za udžbenike raditi udžbenike koji će biti zajednički za srpski jezik, za istoriju, za geografiju, ne znam još šta, a zašto? Da bi sačuvali naš jezik, da bi sačuvali istoriju, da bi sačuvali sve ono što se dotiče u biće srpskog naroda. Da li smo mi to zaboravili? Nema ništa od toga, ništa se ne dešava. Šta se dešava ovde kod nas u Beogradu, a verujem da je i kod njih isti slučaj? Zavod za udžbenike koji je nekada davao u budžet Srbije 50% svoje dobiti i koji je osnovan, normalno, od Vlade Republike Srbije, sada tavori. Ja ne znam, ko je pokupio, ko je uzeo deo njegovog tržišta? Uzele su strane firme, „Klet“ ili ne znam ni ja kako se zove. Neki govore o korupciji, neki govore o ovom-onom, ma ne interesuje me to. Meni kažu – e profesore, ti si takav i takav, ti hoćeš sve da uzmu srpske firme, nisi, protiv toga si da neke strane firme učestvuju. Nije tačno. Evo, ja ću da pohvalim i neku stranu firmu. Od 1. januara 2020. godine ukida se na nivou Beograda upotreba jednokratnih plastičnih kesa. Šta je mene zbilja oduševilo? Jedna od tih evropskih firmi, drogerijski lanac DM „Drogeri markt“, znači nije „market“ nego neki „markt“, ne znam zašto je tako, odlučio je od 15.10. znači već od oktobra da uđe u tu akciju i da ukine prodaju tih plastičnih kesa. Fenomenalna stvar. Šta mi se tu kod njih ne sviđa? Nisam siguran, izvinjavam se ako grešim, razumeo sam da će oni umesto tih plastičnih kesa prodavati neke platnene kese itd. koje su ekološki u redu. Ja njima dajem predlog, ako su toliko zainteresovani za očuvanje životne sredine, što je pozitivno, i za svoje poslovanje u Srbiji, pa neka budu šmekeri, pa neka dele te plastične vrećice ili kese, kako god hoće, besplatno, makar do nove godine. Podržavam tu njihovu odluku i pozdravljam i voleo bih da se sve kompanije tako ponašaju. Zašto? Takva politika vodi računa o dobrobiti naše zajednice u kojoj i oni posluju i u kojoj oni stvaraju neki dohodak, stvaraju neki novac. Zajedno sa njima ćemo se boriti kako bismo sačuvali našu prirodu za buduće naraštaje. Bilo je puno priče oko Rektorata i oko ove grupe ljudi za koje ne mogu da kažem da nisu stari studenti, jer najverovatnije, ako nisu završili, jesu, spadaju u tu grupu starih studenata, ali ne možemo njih da poistovećujemo sa ljudima koji su korektni u borbi za svoja prava, koji nijednog trenutka nisu isticali političku pripadnost, koji nijednog trenutka nisu tražili podršku nijedne stranke itd. Ne, njihov zahtev je da reše svoja prava na zakonom jasnim pravilima i oni samo to traže i ja ih u toj njihovoj borbi podržavam. Danas, kada sam išao u ovoj pauzi kroz Knez Mihajlovu, vidim u izlogu jednu knjigu, volim tako da gledam te knjige, pa nekad ih i kupim, danas sam kupio knjigu Žarka Popovića, koja se zove „Prag“. Ne znam šta piše u njoj, ali naslov knjige me je zaintrigirao i ja sam kupio tu knjigu. Mi smo sada na pragu. Da li ćemo krenuti napred i rešiti taj problem za sva vremena, jer zašto bi neki drugi ministar, neki drugi sastav ove Skupštine, opet rešavao za dve godine i produžavao za godinu, za dve, za pet, itd. ili ćemo napraviti korak nazad i uraditi ovo što sam malopre rekao, umesto da taj problem jedanput rešimo za sva vremena, mi ćemo ga odugovlačiti za godinu, za dve itd? Danas sam na sednici završio svoj govor sa jednom poslovicom – što možeš danas ne ostavljaj za sutra. Predložio sam ministru, ako ima saglasnosti u Vladi, da Odbor da amandman… (Vjerica Radeta: Ima naš amandman.) Koleginice, znate vi da sam ja bio za vaše amandmane, nema problema, ali ja sam dao da bude bezbolno, da bude ovo amandman Odbora i da na takav način rešimo ovaj problem. Verujem da će biti dovoljno mudrosti, da će biti dovoljno pameti i da nećemo sebi dozvoliti da stanemo na put ljudima koji iz raznoraznih razloga nisu stigli da završe svoje studije na vreme. Hvala lepo, prijatno, glasaću za vaše amandmane, koleginice, ne sekirajte se.
Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite, kolega.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine gospodine Arsiću, poštovani ministre sa saradnicima, uvaženi narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, poštovani studenti po starom nastavnom programu i poštovani studenti po novom nastavnom planu i programu, u tranziciji mnoge oblasti života i rada doživele su veliki poremećaj, ali najveći poremećaj doživeo je naš sistem vaspitanja i obrazovanja, posebno visokog obrazovanja. Sve do 2000. godine Republika Srbija je imala jedan evropski prestižan nivo vaspitanja i obrazovanja. Baš te 2000. godine došao je na vlast DOS na čelu sa DS. Od te baš 2000. godine, pa sve do 2012. godine, a u Vojvodini duže, ispraviće me dr Martinović, mislim da je do 2016. godine, imali smo jedan rušilački vaspitno-obrazovni sistem u kojem smo bili stigli do pedagoškog mrtvog mora, do pedagoške tragedije iliti stanja haosa i beznađa, a posebno za vreme ministra prof. dr Gaše Kneževića i pomoćnika ministra prof. dr Srbijanke Turajlić. Moram da vam kažem sada, kada sam spomenuo ovog ministra prof. dr i prof. dr Turajlić, da su upravo oni, podvlačim, gospodo profesori Univerziteta, davali i zapošljavali ljude na fakultetu mimo naučnih veća. Kada je došao sledeći ministar i vratio to u sva naučna veća, morali su da potvrde. Ja sam svedok. Na mnogim fakultetima to nisu učinili. Danas nam kroje sudbinu naše dece ti ljudi na doktorskim studijama. Ako treba imena ću da govorim, nemam problem. To znaju oni na koje se odnosi, ali doći će na red i to. Ista ta profesorka dr Turajlić, koja je huškala 1999. i 2000. godine u petooktobarskom puču, to isto radi vama, gospodo studenti, danas u Rektoratu. Pozivala je, tako je, gospodine Martinoviću, uvaženi doktore, na bombardovanje. Idemo dalje. Dolaskom na vlast SNS i predsednika Vlade Aleksandra Vučića 2014. godine, to i predsednica Brnabić često spominje, ona je presudna nama, videćete zbog čega i zašto falsifikuju mnogi podatke iz tog programa, Republika Srbija drastično menja stanje na bolje u svim oblastima, gospodine ministre, i u oblasti vaspitanja i obrazovanja. Vi ste iskusan čovek. Moram da kažem da ste vi bili žrtva ovog ministra i ove profesorke, jer ste bili uspešni. Poštovani narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, poštovani ministre i poštovane kolege profesori Univerziteta, mnoge ozbiljne vlade ozbiljnih zemalja u svetu u svojim programima dali su vaspitanju i obrazovanju istaknuto mesto, to vi vrlo dobro znate, ministar to odlično zna, i naš predsednik Vlade, gospodin Aleksandar Vučić, 2014. godine u svom programu od kojeg stalno moramo da polazimo dao je značajno mesto. Citiram: „Ono što je za nas najvažnije, o čemu sam najviše stranica napisao, jeste ljudski kapital za budućnost, a mi moramo da učimo i da podignemo znanje na pijedestal sa koga se vidi dalje i sa koga se može krenuti u nove pobede“. Završen citat. Gospodo narodni poslanici, gospodo profesori, i Vlada gospođe Ane Brnabić je to dobro shvatila, te je uspela digitalizacijom da postigne hvale vredan rezultat, kao i vi, gospodine ministre Šarčeviću, sa vašim saradnicima u Ministarstvu prosvete. Siguran sam, kada je predsednik Vlade Aleksandar Vučić u ekspozeu ono rekao, da je imao na umu nemačkog filozofa, jer znam da ga vrlo dobro poznaje, ne vrlo dobro, nego odlično, Lajbnica koji je rekao, citiram: „Dajte mi vaspitanje i obrazovanje i mi ćemo za sto godina promeniti karakter Evrope“. Završen citat. Ovo vi radite, gospodine Šarčeviću. Ima mnogo onih profesora koji slede ovo na Univerzitetu. Oni lezijedovići, hvala, ima onih koji će raditi. Engleski filozof Frensis Bejkon je znanju davao istaknuto mesto, pa kaže, znaju to gospodin predsednik i gospoda profesori, citiram: „Znanje je moć, zrno znanja jače probija nego čelično“. Završen citat. Gospodo studenti po starom programu, ja vas zaista molim, privedite svoje muke kraju, za koje ste, podvlačim delimično i sami krivi a delimično drugi faktori, ja o tome neću govoriti jer sam govorio, uz napomenu da ste vi generacija koja je najviše pretrpela posle Drugog svetskog rata. Mogu o tome, ako hoćete, čitav dan da nabrajam i govorim. Znamo mi, gospodo studenti, mi profesori koji želimo da znamo vaše muke, i vi gospodo studenti za vaše muke iz Beograda, i vi gospodo studenti iz Niša, i vi gospodo studenti iz Novog Sada, i vi gospodo studenti iz Kragujevca, i vi gospodo studenti iz Novog Pazara a i one dame i gospodo narodni poslanici, koje često zaboravljate, čak i neki funkcioneri kada nabrajaju iz Prištine, sa sedištem u Kosovskoj Mitrovici. Vaše muke su i naše muke profesora, a ne države, nego profesora na fakultetu, gospoda profesori. Znaju ako smo pedagozi, a većina jesu, većina kažem, ogromna većina jeste jer je naš poziv vrlo težak, mukotrpan. Nije lako dovesti do uspeha svakog, ama baš svakog učenika, ama baš svakog studenta, a to mogu samo oni koji izgaraju od ljubavi prema svom pozivu. Pošto sam prošli put citirao jednog zapadnog, sad ćemo istočnog, ruskog, još je veliki ruski pedagog Bjelinski rekao, citiram – da se deset pura rodim, deset puta bi ponovo bio učitelj jer nema plemenitijeg poziva nego što je učiteljsko. Završen citat. I naš predsednik, Republike Srbije Aleksandar Vučić i Vlada Republike Srbije, sam siguran i dali su predlog za produžetak za dve godine, a verujem da će i uvaženi narodni poslanici biti za taj produžetak studija. Zašto gospodo? Mi smo u socijalističkom sistemu, mnogi pričaju a ne znaju šta je to, u socijalističkom sistemu bavili se lošim učenicima i lošim studentima, zanemarili smo napredne studente, dakle više pažnje uvek moramo posvetiti naprednijim, jer od njih zavisi i sudbina društva. Zato gospodo, svoje učenije privedite kraju kako bi obradovali sebe u prvom redu, svoje roditelje, a neki i svoje porodice, a siguran sam i našu otadžbinu Srbiju i većinu nas profesora. Ne slušajte, gospodo studenti, neodgovorne ljude da je za vas uvek kasno. To vam mnogi govore koji ne žele dobro vama, a nisu pedagozi. Dozvolite da kažem da su mnogi značajni ljudi ove planete, najveće svoje rezultate dali u poznim godinama života, ali naglašavam, ali ponovo naglašavam, potpuno je normalno shvatanje da budućnost pripada mladima. To je, dame i gospodo istina. Vi gospodo studenti, mislim sad na sve studente, svojim trudom, svojim radom, svojom upornošću, svojom stvaralaštvom i tri puta podvlačim, vaspitanjem, morate obeležiti epohu u kojoj živite u našoj otadžbini. Nema ko drugi, gospodo studenti, osim vas, ali nikada, nikada ne zaboravite svoju otadžbinu Srbiju i građane Republike Srbije. Gospodo narodni poslanici, nauka, filozofija i umetnost, ove tri grane nabrajam, ne priznaju podele na mlade i stare. To vi vrlo dobro znate kao i gospoda profesori. Ima bezbroj naučnika, umetnika i filozofa koji su u svojim poznim godinama stvarali svoje najznačajnije delo. Samo ću kratko da nabrojim: Ticijan u svojoj 80. godini života izradio svoj portret, Bifon je u svojoj 81. godini života u sedam tomova završio prirodnu istoriju, Laplas je u svojoj 80. godini završio nebesku mehaniku, to znaju gospoda filozofi i naučnici srodnih nauka, Platon je u 80. godini napisao zakone, Imanuel Klant je u svojoj 80. godini završio religiju u granicama prostog uma. Ono što je veoma važno gospodo studenti jeste da vi svojim dostignućima koje postignete izrazite, pored ostalog, i protest protiv prekrajanja istorije. To je učinio i veliki Filip Beker. Njegovo ime vezano je za osnivanje dve međunarodne organizacije i to Ligu naroda i UN, a bio je sportista, gospodo sportisti. Na olimpijadi je osvoji srebrnu medalju 1920. godine, na Sedmoj olimpijadi u trčanju na 1500 metara, uvaženi gospodo profesori i poštovani građani. Na Jedanaestoj olimpijadi u Berlinu 1936. godine nije prisustvovao zbog kršenja Olimpijske povelje od strane nacizma i Hitlera. To je učinio i naš predsednik republike Aleksandar Vučić na akademiji povodom Dana sećanja na stradale Srbe u 20. veku, u Drvaru 13. i 14. septembra, gospodnje 2019. godine, kada je rekao, citiram – oni koji su oslobađali prostore bivše Jugoslavije odjednom postali su agresori i fašisti, dok su oni koji su stvarali nacističke države, postali oslobodioci, završen citat. Upravo tada je zajedno sa sinom Danilom i srpskim članom predsedništva BiH, gospodinom Dodikom posetio kuću Gavrila Principa u selu Obljaj i tom prilikom rekao, citiram – uveren sam da srpski narod nikada neće zaboraviti junačko delo Gavrila Principa, završen citat. Gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, sada ću vam pokazati kako list „Danas“ i „Istinomer“ falsifikuju podatke iz one Narodne skupštine. Moram da vam kažem da je list „Danas“ 13. i 14. ovog meseca rekao kada je o meni govorio da sam poznat po tome, citiram – da će se u Srbiji meriti vreme po Aleksandru Vučiću, završen citat. Uvažene dame i gospodo, sada ću da pročitam šta sam rekao u ovom visokom domu, da vidite kako se falsifikuju naši zapisnici. Ja sam rekao – moram da kažem poštovani potpredsedniče da ću sada sa ovom izjavom razočarati naše opozicione poslanike, na njihovu nesreću, a na sreću građana Republike Srbije, da će se u Srbiji u 20 leta meriti vreme po Aleksandru Vučiću. Ovo zbog toga što stalno izražavaju mržnju prema njemu, a to je vreme, ovo piše, a ne ono što oni kažu, pre dolaska njega na vlast, a to je vreme u kojem je država bila i narod, satanizovana, država vladavine DS, Dragana Đilasa, Borisa Tadića, kada je bila ponižena ekonomski, industrijski, infrastrukturno devastirana, zemlja u kojoj je bila enormna nezaposlenost 25,6%, zemlja sa velikom prezaduženošću, zemlja bez nade i vere njenih građana u budućnost i zemlja pred bankrotom, zemlja sa pljačkaškom privatizacijom i vreme dolaskom Aleksandra Vučića na čelo Vlade Republike Srbije i predsednika države. To je 20 leta ili 20 godina i dodaje se dalje, vreme ubrzane modernizacije Srbije, a to je vreme kada smo otvorili, piše tačno, 138 km auto-puteva, 480 km državnih puteva, 360 km lokalnih puteva, rehabilitovali i sagradili 311 mostova, obnovili 360 škola i bolnica, otvorili preko 80 pogona tvornica u 130 gradova Republike Srbije, završen citat. Uvaženi građani Republike Srbije, ovako oni falsifikuju, nema onog ko već ne govori, neka čitaju ekonomske časopise, samo da, i u ekonomskim časopisima se zadnjih 20 godina vreme meri, pre dolaska i posle dolaska. I, ne samo njemu da se falsifikuju. Ne falsifikuju oni ovo zbog mene, oni mene vrlo dobro znaju, a najmanje zbog nekog isluženog profesora koji nema nikakve političke ni ranije to vrlo dobro znate, ambicije. Znate zbog čega? Zbog podrške Aleksandru Vučiću. Da im je Boris Tadić to radio ja bih mu dao podršku. Tu se razlikujemo od njih. Ja nikada nisam rekao da Boris Tadić nije bio i moj predsednik, iako sam ga oštro kritikovao. Razlikuje se od njih pored ovoga, gospodin Vučić, što on nije političar samo, nego i državnik, ono što oni nisu bili, reformator, ono što oni nisu bili, da dalje i ne govorim. Dakle, ja ću sada završiti sa ovim, još ovu rečenicu. Gospodo, prosvetni radnici, čestitam vam svima „5. oktobar“ - Dan prosvetnih radnika, sa željom da učiteljski poziv ljubimo i volimo, a vama gospodo studenti da završite svoje učenje za ove dve godine, jer nije kriva Vlada Republike Srbije, i to da kažem, ni gospodin ministar, nego univerziteti, odnosno fakulteti, a i programi se menjaju, vi to vrlo dobro znate. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite, kolega.
Nije lako govoriti posle uvaženog kolege Marka Atlagića. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, odnos prema ovom Predlogu zakona, odnos prema Narodnoj skupštini, odnos prema studentima, odnos prema građanima Srbije poslanici dela opozicije su po ko zna koji put jasno pokazali, tako što nisu došli na današnju sednicu. Da stvar bude gora, neki od njih su bili u ovoj zgradi danas, neki su držali konferencije za novinare, neki su čak bili u skupštinskom restoranu dole, poput Boška Obradovića, verovatno su ogladneli od tog bojkota, i onaj Živković je držao konferenciju za štampu i kao uvek lupetao razne gluposti na konferenciji za novinare, s tim što je danas bio posebno euforičan, možda je popio malo više, a sada ne znam, pa je čak i najavljivao hapšenje Vučića. Sad, da nije smešno, bilo bi tužno. Valjda će se otrezniti u međuvremenu pa će shvatiti da danas Srbija nije ona Srbija iz njegovog vremena, nije ona Srbija iz vremena „Sablje“, kada je hapsio desetine hiljada građana Srbije. Na sreću građana Srbije, taj isti Zoran Živković, niti bilo ko iz te vesele družine, nikada više neće biti u prilici da hapsi bilo koga. Boško je opet najavljivao, odnosno davao podršku nekakvoj grupi studenata koja blokira Rektorat i rekao kako je on lično bio danas tamo i na taj način priznao ono što već svi znamo da ono nije nikakav studentski protest, već je običan politički protest sa isključivo političkim zahtevima i političkim ciljevima, a iza koga stoji, upravo Dragan Đilas i Savez za Srbiju. Ja bih mogao da razumem da su u pitanju zahtevi tih studenata koji se tiču nekih studentskih pitanja, koji se tiču studentskog standarda, koji se tiču ispitnih rokova ili bilo šta što ima veze sa studentima, ali ne mogu da razumem zahteve za smenu ministra finansija. Kakve veze ima studentski protest sa ministrom finansija? Evo, kako to izgleda. Evo ga, Zoran Lutovac, student, očigledno ispred Rektorata, evo je Marinika Tepić, student verovatno, evo ga i Boško Obradović, student, verovatno dogovaraju ovde ispitne rokove ili ne znam šta već bi drugo mogli da rade. I, kaže Boško, kako ovi studenti predstavljaju intelektualnu hrabrost, citiram - poštenje, i kako oni brane akademsku čestitost. Evo kako to u praksi izgleda. Evo, imao ovde jednog siledžiju, ne znam da li kamera može da zumira, siledžija koji se rve u Rektoratu sa jednim mladićem. Taj siledžija im je inače glavni na svakom tom njihovom protestu, uvek je prvi kada se sukobljavaju. Evo je druga slika, evo ga jedan drugi siledžija. Ovo je kada su izgurali jednog mladića, kolegu, dakle iz te prostorije. Dakle, sve sama intelektualna elita i sve sama akademska čestitost na delu. Ono što je takođe simptomatično, to je sa su svi danas u glas pokušali da iskonstruišu nekakvu aferu oko izvoza naoružanja. Pokušali su da optuže Nebojšu Stefanovića, njegovog oca i Aleksandra Vučića naravno, on im je svakodnevna meta u tom smislu. Nema veze što je sve demantovano istog momenta i od strane "Krušika" i od strane Ministarstva odbrane i od svih ostalih nadležnih institucija. Nema veze što je dokazano da su u pitanju optužbe bez ikakvog utemeljenja, nema veze što je ceo postupak bio potpuno transparentan, nema veze što se tim zlonamernim lažima direktno narušava odbrambena, da kažem, moć Srbije i odbrambena industrija Srbija. Ništa to njima nije važno, bitno je da se hiljadu puta ponovi neka laž i da se to posle preko njihovih medija besomučno ponavlja iz dana u dan da bi se postigao efekat da hiljadu puta ponovljena laž postane istina. E, pa neće ovog puta uspeti. Dakle, jedino je važno da se po svaku cenu i na svaki način napadne SNS i Aleksandar Vučić i da se to ponavlja na "N1" i na svim ostalim njihovim medijima. Tamo nećete čuti ništa o autoputevima, tamo nećete čuti ništa o investicijama, ništa o fabrikama, nećete čuti ništa ni o povećanju plata zaposlenih u javnom sektoru, nećete čuti ni o penzijama koje će biti povećane, nećete čuti ni o jednokratnoj pomoći penzionerima sada u decembru, nećete čuti ni o povećanju minimalne zarade radnika koja će uskoro biti duplo veća, nego za vreme kada su oni vršili vlast i sve ostale stvari koje su značajne za život građana. Niko od njih neće primetiti da je Vučić prvi predsednik Srbije koji je obišao četiri zapadnokrajiške opštine u Federaciji BiH, a gde Srbi predstavljaju ogromnu većinu, dakle Drvar, Grahovo, Glamoč i Petrovac pre nekoliko dana. Gde su sad patriote iz Dveri da pozdrave pomoć Vlade koju je Vučić odneo kada je obišao ove četiri opštine? Što kaže gospodin Martinović, oni ni ne znaju da postoje ta mesta, na mapi verovatno ne bi znali da pokažu ta mesta. Dakle, gde su da pozdrave ovakav gest, pomoć za naš narod koji živi u te četiri opštine, koje su posle Dejtonskog sporazuma ostale izvan Republike Srbije. Umeli su, ali to je bilo u vreme dok su glumili patriote, umeli su da kritikuju Vladu kako, eto, Vlada spava, Vučić spava, ne brine o Srbima izvan Srbije. A, niko ih nikada nije obišao, Vučić je prvi koji je otišao, obišao taj narod i odneo konkretnu pomoć. Nadovezao bih se za sam kraj na uvaženog kolegu Atlagića, koji je govorio o tom nekom portalu "Istinomer", a čija smo meta uglavnom svi mi iz SNS. Profesore, i sam sam u nekoliko navrat bio na tapetu tog "Istinomera" koga ja inače zovem "lažomer", čak sam proglašen i za lažova godine zato što sam se drznuo da kažem - Aleksandar Vučić ne laže, niti je išta slagao. To sam posle u svom govoru dokazao konkretnim činjenicama. Zbog te rečenice, odnosno zbog dela rečenice sam proglašen lažovom godine od strane tog "lažomera", a vele da kažu kako su oni "Istinomer". Sad, zamislite koliko ih to boli, zamislite koliko im smeta Aleksandar Vučić, kada su zbog jedne rečenice bili u stanju da me proglase lažovom godine. Ali, profesore, budite ponosni na to što vas oni napadaju, kao i ja što se ponosim kada me napadaju oni koji ništa dobro ne misle ni srpskom narodu, ni srpskoj državi. Sve dok nas oni napadaju i nas i Aleksandra Vučića, siguran sam da je Srbija na dobrom putu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević. Izvolite, koleginice.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Uvaženi ministre sa saradnikom, dame i gospodo narodni poslanici, mi danas raspravljamo o donošenju jednog zakona o toj istoj temi smo već raspravljali ranije i u ovom mandatu i doneli smo takav zakon, a njihovo primenjivanje jeste, zapravo, opravdano zahtevima građana koji su upućeni i vama ministre i Vladi Republike Srbije i narodnim poslanicima. Predlog se odnosi na regulisanje statusa studenata i roka za završetak studija koje su započete u skladu sa propisima koji su važili pre stupanja na snagu Zakona o visokom obrazovanju. Dakle, Zakon o visokom obrazovanju ako se malo vratimo unazad koji je donet 2005. godine je pretrpeo određene promene, naravno, zakon koji je donet 2017. godine zbog situacije u kojoj se studenti sada nalaze moraće da pretrpi određene izmene. U vreme kada je donet zakon 2005. godine, možda odredbe nisu bile u potpunosti u skladu sa realnim stanjima stvari na fakultetima, možda su postavljeni kriterijumi koji su bili visoki, možda su postavljeni uslovi koje studenti nisu mogli da ispune, nisu bili spremni, prosto da odgovore na takve izazove. Sada je u studenskim zahtevima izražena potreba za produženjem roka za završetak studija, kako su već više godina studirali ipak nisu uspeli da odgovore tim kriterijumima i da ispune te uslove koji su postavljeni i bili 2005. godine. Zbog delikatne situacije, svakako u kojoj se ovi studenti nalaze poslanička grupa SNS će podržati ovaj predlog. Ali, ja vas ministre želim nešto da pitam, već smo danas govorili o mnogim fakultetima koji su primeri dobre prakse u smislu da su sami već pokrenuli određene projekte kako bi studenti brže završavali fakultete i brže stizali do tih diploma. Želela sam da vas pitam, da li je moguće učiniti to na svim fakultetima, svim uslovno rečeno, mislim u smislu onih fakulteta na kojima postoje studenti koji čekaju donošenje ovog zakona i studenti koji žele da završe po starom programu? Dakle, da li je moguće da se na svim fakultetima organizuje nešto slično, kako bi se tim studentima, bez obzira na to da li su to lični razlozi, profesionalni, porodični i tako dalje, o tim razlozima nećemo razgovarati, ali oni očigledno imaju neki problem sa savladavanjem gradiva sa nekim profesorom, možda sami sa sobom? Tako da sam želela da vas pitam, da li je moguće na svim fakultetima se organizuju takvi projekti? Ono što sam još htela da kažem, danas smo svedoci jedne potpune nenormalne situacije u kojoj tzv. studenti iz organizacije, „Jedan od pet miliona“ drže pod opsadom zgradu Rektorata, ne puštaju unutra ni studente ni zaposlene, obilaze ih samo njihovi džabalebaroši koji svakodnevno pokazuju, zapravo u ovom trenutku i u ovoj konkretnoj situaciji i koliko loš odnos imaju prema sistemu obrazovanja. Pitam se, koliko neko mora nisko da padne da bi stavio šator u zgradu Rektorata i da bi tu legao da sprava. Ponovo se postavlja pitanje, koji su njihovi zahtevi? Da li je realno da zahtev studenata bude smena nekog ministra i da li je realno da se zbog toga blokira zgrada Rektorata? Zna se šta tu studenti mogu da traže. Svi smo studirali manje-više, svi smo tražili nove rokove, svi smo tražili da im se smanje školarine ko je plaćao školarinu, svi smo tražili produžetak studija itd. Ovo su samo politički zahtevi, ovo su samo pritisci koji se vrše na vlast, nažalost, zloupotrebom studenata i zloupotrebom vrlo važnih institucija. Tako su i 2017. godine, posle predsedničkih izbora isti ti iz, ne zna, „Jedan od pet miliona“ ili „Ne davimo Beograd“, razne žute patke, itd. pričali da su protesti studentski, da su protesti socijalne prirode, ni tada nisu bili studentski, tada su bili političke prirode sa zahtevom da se ponište izbori, jer je naravno Aleksandar Vučić na predsedničkim izborima ubedljivo pobedio. Tako da je vrlo jasno o čemu se ovde radi. Ovde se radi o jednoj anarhiji, radi se zloupotrebi studenata i univerziteta u interesu jedne političke opcije, i onda imamo jednu, kao što sam već rekla nenormalnu situaciju i stojim iza toga što sam rekla da ispred zgrade stoje studenti i stoje zaposleni koji ne mogu da uđu u zgradu, a u zgradi Rektorata su predstavnici jednog dela opozicije, u zgradi Rektorata su političari, kao što su Marinika Tepić, kao što je Lutovac, kao što je Boško Obradović, i on se danas prošetao do Rektorata itd, kao što su vođe organizacije čije delovanje je isključivo političko. Ja ih ovom prilikom pozivam da se oni lepo vrate na ulice sa koje su ušli u taj Rektorat, jer očigledno ta uličarska politika im mnogo bolje leži nego da budu u bilo kom delu univerziteta ili Rektorata, a sa svojim kolegama i koleginicama ću podržati ovaj predlog zakona kao ideju da se i dalje ljudima koji žele da se školuju u ovoj zemlji da ostanu da rade u ovoj zemlji da podrška. Zahvaljujem se.
Reč ima ministar Šarčević. Izvolite.
Da vam dam kratko odgovor, naravno da to zavisi pre svega od svake visokoškolske ustanove, a sa druge strane i od studentskih parlamenata i stalno ih podsećam da oni imaju određena prava koja treba da koriste bolje. Rekao sam već i prošli put ovde da je Zakon o studentskom organizovanju gotov i trebao je da bude u parlamentu još prošle nedelje, ali još neka usaglašavanja imaju sa Ministarstvom finansija. Znači, nekom sledećom prilikom ću ja ući ovde sa studentima pošto moram da branim i taj zakon, ali smo ga zajedno i uradili. Tako da tu stoje svakakva neka prava pa i ovo pravo. Znači, oni mogu da zahtevaju to, znači, da urade. Tamo gde nije dobar odnos sa prodekanom za studentska pitanja, studentskim službama, a mislim da većina visokoškolskih ustanova hoće. Znači, nisam do sada bar nigde dobio informaciju sem ovih koji su u nekoj opstrukciji rada, jer sa nama ne komuniciraju kao da su pripadnici neke druge države, a probleme koje stvaraju, ne bih da iznosim jer bi ispalo da to radim sada namerno zato što su u nekom svom svetu. Mislim da će to biti uspešno i da će i profesori i dekani hteti da se sve to uradi.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Andrijana Avramov.
Hvala vam. Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, poštovani građani, današnji govor zapravo započeću sa kritičkim osvrtom na predstavnike tzv. opozicije koji se u stranim plaćenim medijima zalažu za fer i poštene izbore. Moram da se zapitam da li predstavnici tzv. opozicije znaju zapravo šta znači reč poštenje. Reč poštenje je sinonim za čestitost, samosvesnost, moralnost i ne pokvarenost. Za poštenje se zalažu oni koji su naš budžet oštetili preko petsto miliona, preko gradnje mosta od 400 miliona i kupovinom televizija za rad sopstvene promocije i reklamiranja. Reč poštenje koriste oni koji su duže vreme bili predmet obrade američke obaveštajne zajednice i snimka iz delikatnog apartmana u hotelu Valdrof u Londonu, gde su prikupljeni razni kompromitujući materijali gospodina Jeremića, gde je navedeno da postoji poseban materijal o njegovom devijantnom ponašanju. Oprostite, ja sam zaista potrešena zbog ovoga. Reč poštenje koriste oni koji su predvodili kriznu grupu koja je 2000. godine upala u „Jugopetrol“, preuzela vlast energetskom gigantu i prisvojila vrednosne papire. Da, poštovani građani to je bio gospodin Vuk Jeremić. Za fer i poštenje se hvataju oni koji žele kamionom da gaze sopstveni narod, učesnike protesta i predstavnike policije koji su tu da zaštite narod od njih samih u takvim protestima. Gospodin Obradović zahteva nešto od nas koji je izgubio svoju poslaničku grupu, koji je izgubio svoje članstvo time što je upadao u RTS i navodio nedužnu decu i građane da prete, lome motornim testerama i razbijaju. Gospodo i džentlmeni dragi, reč fer i poštenje služe onima koji imaju fer i pošten odnos prema narodu. Poštenje znači uzornost, čistoća, obraz, ispravnost, nepotkupljivost, a ona na moju veliku žalost zapravo je ono što vi nemate, jer dela uvek govore više od reči. Vaša izgovorena rečenica, uspeh bojkota se neće meriti izlaznošću naroda jeste samo odraz vaše nemoći, jer kako drugačije možete sprovoditi vaše ideje bez podrške naroda. Znači, vaša zamisao jeste da ćete se vi zalagati za vaše ideje bez podrške naroda, zar vas ni malo ne zanima šta naš narod misli o vašim potezima. Ovakva izjava je samo vaša potvrda da vi narod doživljavate kao robovlasništvo i smatrate da prosto vama narod pripada. Naš predsednik, gospodin Aleksandra Vučić nas je naučio pre svega moralnom osloncu na vlast, a ne otkriću da vlasti uopšte nema, zahvaljujući vašoj prošlosti dok ste vi vladali. Naš predsednik je izabran kolektivnom voljom naroda uprkos mojoj gorčini, uznemirenosti koju sam već napomenula da osećam i ovakvom izlaganju, SNS, našem predsedniku je imperativ da nastojimo da radimo i gradimo još više, da povisujemo plate u oblastima prosvete, zdravstva, kulture, da gradimo puteve i dalje, da otvaramo nove fabrike i nova radna mesta, da gradimo bolnice i to još jače i bez oklevanja. Ja, kao narodni poslanik, želim da se zahvalim našem narodu na podršci i razumevanju, na davanju snage i vetar u leđa, uprkos svemu što žele da nas sruše, ali ne možete da obrišete i srušite sve što smo do sada uradili i što tek planiramo. Konkretno, na opštini sa koje ja dolazim, a to je opština Savski venac, ponosim se velelepnim izdanjem „Beograda na vodi“, rekonstrukcijom Palate pravde, koja izgleda lepše nego ikada, imamo renovirane škole i vrtiće, sređene parkove, grade se novi velelepni objekti u Kneza Miloša i Sarajevskoj ulici, na Senjaku i Dedinju, zahvaljujući stranim investicijama. Rekonstruišemo Savski trg, Karađorđevu ulicu, koja je završena, radimo mnoge druge projekte. Zahvaljujem se i našem rukovodstvu opštine Savski Venac, odnosno naše predsednici Ireni Vujović na tome što nam je opština lepša i uređenija nego ikada. (Vjerica Radeta: A što se tiče studenata o kojima danas govorimo? Sad ćemo se vratiti na studente, svakako i to je tema današnja, ne brinite ništa, gospođo Vjerice. Naš predsednik, gospodin Aleksandar Vučić ne odstupa od odgovornosti koje se prihvatio i ne želi da izneveri naše građane. U našoj Srbiji se nikad više nije radilo i gradilo i to su jedini argumenti koje mi uporno pokazujemo, a ne govorimo samo. Mi tražimo način da razgovaramo sa tzv. opozicijom, ali nećemo i ne možemo govoriti na laži, neistine i njihove besmislene zahteve, na zahteve onih koje volja naroda uopšte ne interesuje. Što se tiče današnjeg Predloga zakona o visokom obrazovanju u potpunosti ga podržavam jer smo time dali mogućnost našim studentima ponovno produženje roka na naredne dve godine. Ovom izmenom i dopunom zakona smo pokazali da razumemo i želimo da pomognemo našim studentima koji su upisali studije još 2005. godine. Svesni smo da su naši studenti usled spleta životnih okolnosti, da li zbog proširenja porodice, stalnog zaposlenja, zdravstvenih razloga ili članova porodice, bili prinuđeni da pauziraju sa studijama, ali istovremeno i molim naše drage studente ovim putem, jer mi je kao članu Odbora za obrazovanje stiglo zaista mnogo molbi za produžetak roka za završetak studija, da se potrude i završe upisane studije zbog nas i pre svega njih samih. Zaista smo uzeli u obzir sve vaše nedaće i zato se zahvaljujem, pre svega i našem ministru, gospodinu Šarčeviću, koji je takođe vaše probleme uzeo u obzir i podržao ovakvu odluku. Našim studentima želimo sretno i veoma brzo učenje. Hvala na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Olivera Ognjanović. Izvolite, koleginice.
Zahvaljujem predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, poštovani građani, mi danas ponovo pred nama imamo Zakon iz oblasti obrazovanja. Kao što smo već upoznati radi se o produženju roka za završetak studija za studente po započetom nastavnom planu i programu u naredne dve godine. Bitno je stvarati obrazovane ljude i podizati nivo obrazovanja našeg naroda. Vrednost intelektualnog kapitala je glavni izbor uspeha na nemilosrdnom tržištu i baza su bez koje je gotovo nemoguće sprovesti napredak i reforme koje sprovodi Vlada Srbije i predsednik Aleksandar Vučić na čelu, jer činjenica je da se reforme obrazovanog sistema sprovode upravo u cilju boljeg i kvalitetnijeg obrazovanja zato su visokoobrazovani ljudi od velikog značaja za našu zemlju, što je i stav SNS. Studenti često snose posledice raznih životnih neprilika, ali zatim treba olakšati i pomoći da nastave put kojim su krenuli. Stvoriti zajednicu koja će pružati šanse mladima i time ih zadržati u našoj zemlji. Treba ih motivisati zato što će obrazovani, kvalitetni kadrovi svojom sposobnošću, kreativnošću i znanjem ubrzati proces razvoja celokupne privrede Srbije. U prilog tome pročitaću kratku poruku jednog studenta koji kaže – podržite nas, nikome nismo na šteti, nikome nismo na trošku, učimo, radimo, čuvamo porodice, redovno izmirujemo finansijske obaveze prema fakultetima, poštujemo Ustav svoje zemlje i želimo da ostanemo u svojoj zemlji sa svojim porodicama. Upravo, ovih nekoliko rečenica opisuju razloge zbog kojih ću uvek podržati ovakve studente i zbog čega mi je zadovoljstvo da podržim ovaj Predlog zakona i svaki koji će olakšati školovanje. Studenti koji su upisali studije po Bolonji, takođe su počeli da nam šalju mejlove i iznose svoje probleme i zašto nisu u roku mogli da završe fakultete. Ja se zalažem da se i njima izađe u susret i olakša studiranje. Ipak, moram da se osvrnem i da kažem da je za svaku osudu blokada zgrade Rektorata beogradskog Univerziteta, zato što je to zloupotreba studenata, zloupotreba srpske elite u političke svrhe. Ovo je moderna Srbija u kojoj nije zabranjeno izražavati mišljenje, ali nije dozvoljeno sprovoditi diktaturu kako sprovodi nekoliko Đilasovih plaćenika. Onemogućavanje rada zaposlenih u Rektoratu i ugrožavanje interesa studenata i profesora je sramotno i pokazuje kolika je nemoć opozicije. Za nekoliko meseci imaće mogućnost da izađu na izbore gde ćemo videti kome veruju građani Srbije. Mi ćemo nastaviti sa ozbiljnim radom. Mi želimo jaku Srbiju. Naša Vlada i predsednik, Aleksandar Vučić zaista ulažu ogroman napor i vidi se napredak u svim oblastima. Zato ću podržati svaku promenu koja će nam doneti bolji život. Našim studentima želim da budu istrajni u ostvarenju svojih ciljeva, a vama, poštovani ministre, želim dalji uspeh u radu. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ljiljana Malušić. Izvolite, koleginice.
Hvala, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnikom, dame i gospodo narodni poslanici, danas pred nama je Predlog zakona o izmenama Zakona o visokom obrazovanju. Naime, o čemu se radi? Grupa studenata koja je upisala fakultet 10. septembra 2005. godine, a nije završila fakultet u roku, pa smo produžili jednom rok, pa opet nije završila iz ko zna kojih opravdanih razloga, je zamolila da taj rok pomerimo za dve godine i mi ćemo to sa zadovoljstvom učiniti. U toku rasprave, a evo govorimo već sigurno pet, šest sati, nisam čula ni jedno negativno mišljenje, što je jako dobro. Svako ima svoj krst, nikad se ne zna zašto ko nije mogao u roku da završi fakultet. Uostalom, fakultet nikad nije bilo merilo inteligencije nego upornog rada. Upravo, Vlada Republike Srbije, njen cilj je obrazovanje, obrazovanje za 21. vek. Treba da napravimo decu koja umeju da misle, koja će biti timski igrači, ne treba nam reproduktivno znanje. Reproduktivno znanje je prošlost, nama trebaju timski igrači, igrači za 21.vek, treba nam IT tehnologija. E, to mi radimo. Zato je velika količina novca, upravo uložena u obrazovanje. To nam treba. Setite se samo kakve smo povike imali kad smo govorili o dualnom obrazovanju, 2017. godine, smo doneli taj zakon. Šta je bilo? Pilot projektat, 500 đaka, 40 kompanija, krenulo je lepo. Odmah se javilo još 22 kompanije i još 500 đaka srednje škole. Fantastično! Danas imamo 69 gradova, skoro 6.000 đaka, preko 1.000 kompanija. Tako se radi, tako se puni budžet Republike Srbije, nama treba primenljivo znanje. Znači, treba da povežemo obrazovanje i kompanije. Ne treba nam više, završio fakultet, reproduktivno znanje, i šta treba još šest meseci, godinu dana, mnogo para, da ga uvedemo u proces, u radno mesto. Dobro je što ćemo produžiti studentima koji su molili da im se produži rok studiranja, nisu završili fakultet 2018/2019 – završiće ga, produžavamo dve godine – 2020/2021, to važi, takođe i za buduće magistre, ali i za doktorante. Ono što je još vrlo važno, treba naglasiti, a predmet je ovog zakona da su studenti iz medicinskih nauka zamolili da se i njima produži rok, pošto je njima rok bio duži za godinu dana, sada njihov rok iznosi umesto do 2021 do 2022. godine. Ja se radujem što ću biti deo tima koji će glasati za Predlog ovog zakona. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite, koleginice.
Zahvaljujem. Politika Aleksandra Vučića i SNS je Srbija zasnovana na znanju, na radu i blagostanju njenih građana. Naravno u fokusu politike SNS i ideje koju promoviše Aleksandar Vučić, upravo je građanin i zaštita njegovog najboljeg interes, kao i izlazak u susret državnih organa, institucija, kako bi se kvalitet života svakog građanina u Republici Srbiji popravio. Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o visokom obrazovanju u fokusu ovog zakona su studenti i to studenti koji nisu završili studije, odnosno koji su upisali studije do 10. septembra 2005. godine. Njima je bio rok da završe do 2011. godine. Iz raznih životnih razloga, odnosno u razloge ne moramo ni da ulazimo, ali oni nisu do tada završili započete studije, nisu završili master studije, nisu završili doktorske studije i to je sve razlog da se njima da šansa da u naredne dve godine završe svoje studije. Znanje je moć, a svaka napredna ekonomija, a Srbija, zahvaljujući fiskalnoj konsolidaciji koju je sproveo od 2014. godine, tada premijer Aleksandar Vučić, svoju ekonomiju temelje na zdravim osnovama, ali, takođe, svaka ekonomija temelji se i na rastu i razvoju koji proističe iz znanja. Moram da istaknem da su u nadležnosti Ministarstva prosvete, nauke i tehnološkog razvoja izvršene i te kako značajne reforme. Najpre želim da istaknem kao jednu od najznačajnijih reformi u sistemu vaspitanja i obrazovanja, a to je dualno obrazovanje, to je sticanje moći učeniku i studentu da upravlja svojim znanjem kako bi proizveo uslugu, kako bi proizveo proizvod, kako bi on bio konkurentan na tržištu. To je, naravno, i mogućnost da se kroz razne naučno-istraživačke projekte steknu novi proizvodi i da se ide u korak sa savremenim dostignućima u svetu uopšte, da se ide u korak sa savremenim dostignućima u ekonomiji na globalnom nivou. Takođe, želim da naglasim i veliku zaslugu Ministarstva na vraćanju vaspitanja u osnovne i srednje škole. Vaspitanje je nešto što je nedostajalo dugi niz godina i kao da su ga nekom sabljom, posebno u periodu do 2012. godine, izbacili iz škola. Škola mora da svoj rad, sem obrazovanja, temelji na vaspitanju. Naravno da nije vaspitanje nešto što treba da radi samo škola, ali zakonskom regulativom vi ste fantastično uspostavili red kroz povezivanje i sa roditeljima, kroz povezivanje sa drugim institucijama na lokalnom nivou i pokušavate da vratite tu vrlo značajnu ulogu koje škole treba da imaju, a to je vaspitna uloga. Takođe, želim da naglasim da su velika sredstva od 2014. godine uložena u razvoj, odnosno u infrastrukturu, kada su u pitanju i osnovne škole i predškolske ustanove i visokoškolske ustanove. Uloženo je 150 miliona evra za obnavljanje 128 škola, rekonstrukciju u skladu sa najvišim standardima koji se tiču i energetske efikasnosti, a sve u cilju stvaranja što povoljnijih uslova za učenje i rad kako dece tako i nastavnika. Dve takve škole nalaze se i u Priboju, opštini iz koje ja dolazim. To je OŠ „Desanka Maksimović“, koja je u potpunosti rekonstruisana i srednja Mašinsko-elektrotehnička škola. Naravno, zahvaljujući ekonomskom napretku i razvoju Republike Srbije od 2014. godine, zahvaljujući smanjenju javnog duga, zahvaljujući realnom planiranju budžeta stekli su se uslovi za povećanja plata u ovom sektoru, odnosno u svim sektorima od 8% do15%. Između ostalog, to će biti sektor koji se odnosi i na prosvetu i na nauku i za istraživanje. Što se tiče ovih političkih aktivista koji su se zatvorili u Rektorat, moram da istaknem da su to u stvari politički aktivisti Dragana Đilasa, Vuka Jeremića, Obradovića, onih istih predstavnika žutog tajkunskog preduzeća koji su za 10 godina vladavine opljačkali građane Srbije za preko 100 milijardi evra. Samo Dragan Đilas, vršeći javnu vlast, za četiri svoje kompanije ostvario je prihod od 619 miliona evra, a neto prihod iznosi 105 miliona evra. Pa, gde to ima da neko, vršeći javne funkcije, obogati se? Ima kod Dragana Đilasa, jer on polazi od parole – što narodu gore, to njemu bolje. Naravno da se ovi protesti zasnivaju na nasilju i da je nasilje nešto što apsolutno ne opravdavamo. Radi se o zloupotrebi jedne manjine, da zabrani osnovna prava većini, kako nastavnicima, tako i studentima. Zahvaljujem.
Po Poslovniku, narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Član 27, gospodine Arsiću. Ja sam samo želela da podsetim narodne poslanike da govorimo o Predlogu zakona o izmenama Zakona o visokom obrazovanju. Već nekoliko sati, prateći rad ovde, imala sam, s vremena na vreme, utisak da su neki poslanici pomešali papire, da su govorili o nekoj drugoj temi. Neki o onome što je bilo u petak, pa su koristili taj papir, neki o nečemu što će tek biti u okviru ovog rebalansa budžeta itd. Naravno, nemamo mi ništa protiv širine u raspravi. Naprotiv, za to se uvek zalažemo, ali nekako bilo bi primereno, ne znam da li je nastavljen prenos, pošto dugo inače nismo u prenosu, ali ako jesmo i ako neko od tih zainteresovanih ljudi gleda ovu sednicu, a zainteresovani su svi studenti koji očekuju da im se produži rok za završetak studija. Mislim i na ove Bolonjce i na ove tzv. stare studente. Ljudi će imati utisak da to uopšte nije na dnevnom redu, da se ovde priča o nekim sasvim desetim stvarima. Evo, hvalite ministra Šarčevića kako je u roku od 20 dana promenio mišljenje od – nema šanse da se produži rok do – evo, produženja roka. Imate vi šta da hvalite, ali dajte kroz raspravu bar neku naznaku da se radi o ovom Predlogu zakona. Pogledajte dobro te papire sa kojih čitate, da vidite tačno šta vam piše. A sada i ja da iskoristim i da podsetim da mi kroz ovaj zakon tražimo da se produži rok i za bolonjske studente i da se na neodređeno vreme produži rok za završetak studija za ove tzv. stare studente. Hvala. Ne tražim da se izjasni Narodna skupština u danu za glasanje.
Ne tražite da se izjašnjava Narodna skupština zato što bih ja tada odgovarao na vašu povredu Poslovnika. Evo, i vi ste iskoristili da u povredi Poslovnika kažete svoje političke stavove, kao i kolege narodni poslanici da kažu nešto što je u ovom trenutku politički aktuelno, osim rokova za produženje studiranja pojedine grupe studenata. Idemo dalje po spisku. Reč ima narodni poslanik Zvonimir Đokić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani gospodine ministre sa saradnicima, poštovani narodni poslanici, podržavam Predlog zakona o izmenama Zakona o visokom obrazovanju kojim ćemo studentima, starim studentima produžiti pravo da nastave svoje studije i u narednim godinama. Podržavam zato što će korist od donošenja ovog zakona biti daleko veća i značajnija, a da nismo doneli zakon, to jest kada ga ne bismo doneli, onda bi nepravda bila ogromna. Takođe, podržavam inicijativu da ministar prosvete da preporuku univerzitetima, fakultetima, tj. visokoškolskim ustanovama i studentima koji polažu po bolonjskom sistemu školovanja, da se takođe omogući, tj. produže rokovi i omogući dalji nastavak školovanja iz jednostavnog razloga, da sada oni ne bi bili u neravnopravnom položaju u odnosu na stare studente. Podržavam predsednicu Vlade Srbije Anu Brnabić u stavu da ne ispuni zahteve grupe studenata koji blokiraju Rektorat Beogradskog univerziteta sa nekim političkim zahtevima. Znači, podržavam je da ne ispuni te njihove zahtev jer smena ministra finansija svakako nije studentski zahtev. To je isključivo politički zahtev. Na žalost, ta grupa studenata podlegla je pritiscima i političkoj manipulaciji, pre svega od onih koji su ih danima unazad predvodili u šetnjama i protestima beogradskim ulicama, podlegli su pritiscima i uticaju Sergeja Trifunovića, Jove Bakića, Boška Obradovića. Žalim te ljude, žalim te mlade studente. Mislim da grdno greše. Samo nekoliko dana pre tog njihovog upada i blokiranja Rektorata ovde ispred Narodne skupštine Republike Srbije mi smo imali jedan divan događaj, promociju mladih oficira, najmlađih oficira Vojske Srbije, gde je 160 najmlađih oficira promovisano u čin potporučnika. To su do tog dana, do tog događaja sve bili studenti Univerziteta odbrane, studenti Vojne akademije, tj. Medicinskog fakulteta VMA i tog dana su promovisani, postali su oficiri, promovisani su u čin potporučnika. Ponos Srbije. Šta drugo reći. Najlepši deo Srbije. Svi drugi studenti treba da se ugledaju na njih, na njihov marljiv rad i na njihovu odgovornost. Zamislite, ako možete da zamislite da je grupa tih studenata Univerziteta odbrane se okupila i zauzela recimo Rektorat Univerziteta odbrane, ili recimo da su zauzeli VMA. Imaju neke svoje uslove. Da li uopšte možete da zamislite tako nešto? I da ne idemo dalje u pretpostavke. Mislim da ovi studenti koji su blokirali Rektorat Beogradskog univerziteta grdno greše, da treba da napuste prostorije Rektorata i omoguće rad rektoru i ostalom zaposlenom osoblju. Ministre mislim da bi onaj primer, poštovani gospodine ministre, mislim da bi onaj primer koji je Ekonomski fakultet Univerziteta u Nišu napravio kada je omogućio svojim starim studentima, jednom organizovanom akcijom da polože određeni broj ispita i da dođu do diploma, mogao da bude dobar primer za čitavo naše visokoškolstvo. Mislim da bi, eto, na sličan način trebalo da se organizuju i drugi univerziteti. Svakako ću podržati ove vaše predloge zakona, jer su dobri, i pozivam sve ostale narodne poslanike da, takođe, podrže ove predloge zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Jevtić. Reč ima narodni poslanik Milan Ljubić.
Zahvaljujem, poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, poštovani narodni poslanici. Kako bi omogućili studentima koji su upisali studije do 10. septembra 2005. godine da završe započete studije, javila se potreba za izmenom u delu Zakona o visokom obrazovanju. Predlogom zakona utvrđuju se novi rokovi za završetak studija i to do kraja školske 2020/2021. godine. Tako će biti omogućeno da studenti upisani na osnovne studije i na studije na višim školama, na magistarskim studijama, kao i prijavljeni za doktorsku disertaciju završe po starom nastavnom planu i programu. Razlozi zbog kojih su se studenti našli u ovakvoj situaciji su mnogobrojni. Život u teškim uslovima, izbeglice, invalidi, raseljena lica, ljudi koji uče uz rad, loš materijalni status. Nije bilo lako da neko ko radi da bi izdržavao svoju porodicu istovremeno i uči. Isto je i sa onima koji su proterani sa svojih vekovnih ognjišta, a porodice podeljene ili u rasejanju, da uče i svoje ispite daju na vreme. Nije bilo lako ni onima sa bolesnim članovima porodice. Isto je i sa invalidnim licima koji sigurno teže i duže moraju da uče da bi došli do uspeha, a često je uzrok i loš materijalni status. Želje, mogućnosti i stvarnost su nešto što istovremeno nije moglo da se uklopi. To su razlozi zbog kojih su ovi mladi ljudi ostali sa po nekoliko ispita do kraja studija. Sve je to dovodilo do zastoja i produžetka studija, a želja svakog mladog čoveka je da uči, da se usavršava, da zaokruži i kompletira svoje znanje i jednog dana bude stručnjak u svojoj oblasti, tako da su morali da traže od ministarstva produženje rokova za davanje ispita, tj. za završetka studija. Na ovaj način pruža im se šansa kako bi imali budućnost i realizovali započeto studiranje u koje su uložili trud, zalaganje i vreme. Sutra će ovi ljudi biti od koristi Srbiji, upravo zbog sve većeg priliva investicija, sve veće potrebe tržišta, ulaganja inostranih kompanija koje traže naše stručnjake. Važno je da imamo što veći broj visokoobrazovanih ljudi. Srbija je zemlja sa najvećim prilivom investicija u regionu. Godine 2018. u Srbiju je uloženo 3,2 milijarde evra. Sve je više kompanija koje zbog dobre infrastrukture i dobrih kvalitetnih uslova dolaze u našu zemlju i traže naše stručne kadrove, jer su imali iskustva sa našim stručnjacima, i sa njima su veoma zadovoljni. Zato nam je svaki student važan u obrazovnom prostoru i značajan. Država i treba da ima što više stručnjaka i da podstiče obrazovanje, što ova Vlada i čini. Srbija treba da razvija još više sve svoje potencijale i da se takmiči u znanju i uspehu sa drugim zemljama. Srbija razvija sve svoje potencijale. Mi smo zemlja vrednih i pametnih ljudi. Ljudi su naš najveći i najbogatiji resurs, neverovatan i nepresušan potencijal kroz koji se ogleda znanje i moć, ekonomski razvitak. To se mora naglasiti, o tome se mora posebno voditi računa. Ova Vlada je to prepoznala, zato nam je svaki čovek bitan, do svakog studenta koji će sutra imati prilike da radi i da nešto učini za svoju zemlju, da da neki svoj doprinos. Samo na taj način Srbija ide sigurno u budućnost, u nove izazove, sa više školovanih ljudi koji mogu spremnije i sigurnije da se uhvate u koštac sa izazovima i otvore nove perspektive Srbiji. U danu za glasanje podržaćemo ovaj predlog. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milimir Vujadinović. Izvolite, kolega. Šest minuta i 25 sekundi.
Hvala, predsedavajući. Uklopićemo se ukratko. Poštovane kolege, uvaženi predstavnici Vlade, uvaženi ministre, mi smo već prošle godine govorili na ovu temu, odnosno na temu produženja rokova za završetak studija studentima koji su fakultet upisali po tzv. „starom programu“. Prema nekim preliminarnim podacima, oko 1000 ljudi je u tom periodu završilo svoje studije. Međutim, ne bih baš rekao da možemo govoriti o tome kao o običnoj brojci. Naime, radi se o životnom pitanju i sudbini tih hiljadu ljudi, odnosno tih hiljadu porodica. Za mnoge od njih je verovatno jedan od prelomnih trenutaka u njihovom životu i radu. Činjenica je da još par hiljada ljudi se nalazi u jednom takvom procepu, odnosno u toj trci sa vremenom, sa željom da završi započete studije i sa te strane mislim da trebamo da im damo podršku. Tim pre što mislim da ne smemo kao društvo dozvoliti sebi luksuz da u vremenu kada činjenica je dobar deo obrazovanih ljudi odlazi u inostranstvo, da mi zbog nekakvih naših prepreka i administrativnih, da kažem, začkoljica ostanemo bez par hiljada potencijalno visoko obrazovanih ljudi. Takođe, mi poslanici SNS smo oni koji cene rad i trud, oni koji cene želju i tih ljudi da završe započeti posao i da šire svoja znanja. Kao što cenimo, uvaženi ministre, i vaš rad na poslu osavremenjavanja srpskog obrazovanja, kao što cenimo i rad, ako ćete, na kraju krajeva, i ministra finansija na uspostavljanju stabilnosti u javnim finansijama, kao što cenimo rad i trud premijerke Brnabić koja je i najodgovornija za sprovođenje onoga što je Vlada zacrtala u danu njihovog izbora i, na kraju krajeva, kao što cenimo rad i trud srpskog predsednika Aleksandra Vučića i sve ono što on radi proteklih godina, kada je u pitanju Republika Srbija, a i kada je u pitanju naš narod na Balkanu u celini, kao što cenimo i rad i trud u svemu onome što radi za Drvar, Grahovo, Mostar, Glamoč i sve one opštine u Bosni i Hercegovini i sve ono što radi za svaku od opština pojedinačno u Republici Srpskoj. Činjenica je da neki visokoškolske ustanove počinju da koriste kao poligon za političko delovanje, ali, pre svega za političko nasilje. E, to je ono što ne cenimo i ne podržavamo. Mi vrlo dobro znamo o kome se radi. To su puleni opozicionih lidera Đilasa, Jeremića, Obradovića, a takođe znamo i da imaju veoma moćne saveznike. Njihovi savetnici su uglavnom oni koji su danas uglavnom van granica Srbije. Treba li vam veći dokaz za to od onoga ako ovih dana ispratite sarajevske, prištinske, zagrebačke medije, videćete da su oni verni saveznici i ovih ljudi iz dela opozicije i saveznici posla koji oni rade. Mislim da to samo po sebi dovoljno govori i da ne treba ništa dodatno pojašnjavati u tom smislu. Međutim, uvaženi ministre, i vi i Vlada i predsednik budite sigurni, imate verne saveznike. Vaši saveznici smo mi, narodni predstavnici u ovom uvaženom domu i vaš saveznik je narod u Srbiji i, ako hoćete, naš narod u regionu. Mi ćemo čvrsto stajati iza onoga što vi zajedno sa predsednikom države radite, a takođe vas molimo da zbog tog jakog saveza koji ima i SNS sa narodom Srbije izdržite u tom svom poslu i odolite svim pritiscima koji ovih dana dolaze, i prema predsedniku države i prema Vladi Republike Srbije, a mi ćemo u danu za glasanje podržati i ovaj zakonski predlog čiji ste vi predlagač, uvaženi ministre. Hvala vam.
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Pošto se niko ne javlja, zaključujem načelni pretres o Predlogu zakona. Ovim bismo završili sa današnjim radom. Nastavljamo sutra u 10.00 sati.