Dame i gospodo, javljam se po Poslovniku, član 27. i 98. Ne mislim da se bogzna šta promenilo od jučerašnjeg dana kada je reč o načinu rukovođenja ovom sednicom. Juče smo govorili o tome skoro dva sata, ubeđujući predsedavajućeg da je prekršio odredbe Poslovnika i da ono što je prekršio mora da ispravi. To što je juče pogrešeno nije ispravljeno do dan-danas. Način na koji je zakazan nastavak sednice juče pred nama svima ovde takođe nije regularan, zato što nešto što u početku nije bilo regularno nije se moglo na taj način popraviti. Mislim da je predsedavajući morao da uputi pisani poziv narodnim poslanicima i da zakaže sednicu u roku koji je razuman. To je morao da uradi na primer za sutra, da je to uradio juče za sutra to bi bilo regularno. Međutim, imajući u vidu neku neizrecivu potrebu već očigledno formirane vladajuće većine da ovaj posao završi u jednom galopirajućem tempu, da bi ispoštovali neki rok, koji je samo njima jasan, jer nikakav rok po zakonu i Ustavu ne ističe za obavljanje ove radnje, za konstituisanje parlamenta, imajući u vidu da će se zbog ovoga stvoriti verovatno dodatne tenzije, za koje mi kao poslanička grupa DSS-NS ne želimo da budemo dodatno odgovorni, mi ćemo u ovom trenutku pristupiti raspravi, bez obzira na sve manjkavosti onoga kako je ova sednica započela, pogotovo imajući u vidu okolnost ko je predložen za predsednika Skupštine i na koji način se i oko nečega što mi ne znamo, pa ćemo tek tražiti razjašnjenja, formirala takozvana vladajuća koalicija u Srbiji. I onda ćemo kroz raspravu pokušati da to otkrijemo. Da vidimo šta spaja nespojivo, zbog čega građani Srbije ne učestvuju u izboru predsednika Narodne skupštine posredno, onako kako to zakon i Ustav predviđaju, zbog čega se na taj način krši izborna volja onih koji su glasali za naše političke stranke i naše liste na izborima, zbog čega imamo sa moje leve strane ono što je Sandra Janković juče ispravno nazvala semaforom od najmanje tri boje. Jedino što znamo da boje na semaforu rade svaka posebno, nikada sve zajedno, ako rade sve zajedno, obično je semafor pokvaren.
Nastavljamo rad. Nastavljamo rad Prve konstitutivne sednice Narodne skupštine Srbije. Obaveštavam vas da elektronski sistem za glasanje još nije u funkciji, s obzirom da jedan broj narodnih poslanika nije dobio stalne identifikacione kartice, pa će se ovaj posao morati završiti ručno. Po Poslovniku, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Gospodine predsedavajući, molim vas da ne kvarite sednice Narodne skupštine, da ih vodite u skladu sa Poslovnikom, da ne pokušavate da nas prevarite, previše nas je koji to ne želimo, a nema vas dovoljno koji biste želeli danas da budete prevareni. Zašto nije u funkciji elektronski sistem? Obrazloženje koje ste dali nije tačno. Mi svi imamo kartice. Dakle, evo moje kartice, nemam stalnu, sa ovom karticom ste otpočeli zasedanje, ona važi i sada. Mogu da se identifikujem kad god hoćete. Znači, izgovorili ste neistinu da ne radi elektronski sistem. Neistina i laž samo zavisi od onoga ko izgovara tu reč. Kažem da ste izgovorili laž. Elektronski sistem je u funkciji, imate problem sa kvorumom. Nemojte da nas terate, a možemo i to da radimo, samo liči na vremena kada vlast nije bila demokratska, da izlazimo iz sale kada god utvrđujete kvorum i da se vraćamo kada budete imali kvorum. Dakle, mi ne želimo da vam obezbedimo kvorum i to je potpuno normalno. Onaj ko želi danas da izabere predsednika Skupštine mora da ima 126 poslanika, ne u sali, nego za. Ako vi nemate 126 poslanika identifikovanih na ekranu, kako počinjete ovu sednicu. Dakle, nemojte da me ubeđujete, nećete moći da me ubedite, a možete da doživite jučerašnji dan, ako vam to odgovara. Mi bismo želeli da sednica traje, mi bismo želeli da završimo konstituisanje Skupštine, mada je po Ustavu ona već konstituisana. Mi bismo želeli da što pre formirate tu vladu, ali da samo sve bude legitimno i na legalan način. Gospodine predsedavajući, kada utvrdite na monitorima da ima 126 poslanika u sali, slobodno otpočnite sednicu. Do tada nemojte da nas prebrojavate, mi ne učestvujemo u kvorumu. Nemojte da nas prebrojavate zato što će to da liči na vreme koje je ostalo za nama, a nama zaista nije teško ni da izađemo iz sale, tako da molim poslanike SRS, ukoliko predsedavajući insistira na prebrojavanju, da napustimo salu dok traje prebrojavanje.
Izvolite. Svi ćete dobiti reč. Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić.
Gospodine predsedavajući, ne znam šta ste maločas pričali s gospodinom Dulićem. On je prišao govornici, vi ste bili u mogućnosti da ga opomenete, to niste učinili, s njim ste razgovarali i to je vaše pravo. Međutim, za to vreme niste videli da se drugi narodni poslanici javljaju da bi reklamirali povredu Poslovnika. Reklamiram povredu člana 100. koji u prvom stavu kaže sledeće - narodnom poslaniku koji želi da govori o povredi ovog poslovnika predsednik Narodne skupštine daje reč odmah po završenom izlaganju prethodnog govornika. Molim vas da date, prema redosledu kojim su se prijavili narodni poslanici, reč po Poslovniku, a koliko sam video to je učinio gospodin Dragan Šormaz.
Narodni poslanik Dragan Šormaz.
Gospodine predsedavajući, molim vas, nemojte da primenjujete metode koje je u Skupštini primenjivala Demokratska stranka u vreme, već juče pomenutih, Bore Novakovića, Nede Arnerić itd. Nemojte da vas nagovaraju na te stvari. Apelujem na vas, uz dobru volju našu opet potpuno pogrešno je započeta ova sednica. Evo, imam malo drugačiju karticu od gospodina Tomislava Nikolića, data mi je takođe privremena, funkcioniše, radi, elektronski sistem radi. Molim vas da službenice koje ste već uveli pošaljete van, nemaju pravo da nas broje jer mi nećemo da damo kvorum. Vi ste dužni da obezbedite 126 poslanika. Nema problema, da se lepo uključi, da utvrdimo. Izvolite, neka to pokaže elektronski sistem, a ne da nas neko broji ili barem neka bude prozivka. Postoji i ta mogućnost u Poslovniku. Nemojte da dozvoljavate da sa vama manipulišu, imate toliko godina, najstariji ste među nama, ne dozvolite da neki za vas mladi ljudi manipulišu vama.
Niko se više ne javlja za reč, idemo dalje. Najpre da kažem da me služba zvanično obavestila da nisu svi dobili identifikacione kartice i da sistem zbog toga ne može da radi. Stručna služba me je obavestila o tome. Idemo dalje. Ne pamtim imena i prezimena, ni vaša, ni njihova. Pošto tvrdite da može, idemo na primenu elektronskog sistema. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje, član 15. Poslovnika. Konstatujem da u sali postoji 126 poslanika i da Skupština može punovažno da odlučuje. Ovo nije trebalo da mi kažeš. Ne pretim tebi, nego ti si juče pretio meni, a sada ti kažem da ovo nije trebalo da mi kažeš. Narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, to što pokušavate da na početku rada ove skupštine od nje napravite cirkus, to vama služi na čast. Građani Srbije sve ovo gledaju. Molio bih vas, gospodine Krkobabiću, da vodite računa i da poštujete Poslovnik. Prekršili ste član 104. i vređate poslanike. To što sedite na tom mestu, nemate i niste dobili pravo da radite. Na najgori mogući način ste pristali da budete marioneta u rukama žutog preduzeća. Juče ste izazvali skandal i ogromne materijalne troškove zato što ste zakazali sednicu. Molio bih neke krojačice da ne dobacuju, bolje bi im bilo da se bave svojim poslom. Onemogućili ste poslanike u Savetu Evrope da štite interese građana Srbije. Predsednik Republike juče je trebalo da se obrati Skupštini Saveta Evrope i on je to odložio, a sve zarad ove farse koju danas vi ovde radite. Prosto čovek da se zapita kada ćete da prestanete da se na ovakav način izrugujete građanima Srbije i poslanicima Skupštine Srbije, da stvarno ozbiljno krenete i pošteno jedanput da radite. Vi ste juče, a i danas, pokušali da na najteži mogući način obmanete građane Srbije, a i poslanike. Tvrdili ste da elektronski sistem ne valja i za nepunih par minuta elektronski sistem je proradio zato što ste na ekranu videli broj od 127, znači da su u međuvremenu neki poslanici koji formiraju novu većinu pristigli i tada vam je naprasno proradio elektronski sistem. Stvarno pokušavam da vam stavim do znanja da to ne samo da nije korektno, da je nepošteno, nego da to prelazi elementarne granice normalnog ponašanja u svakodnevnom životu, a ne u Skupštini Srbije. Kako vi možete da očekujete od građana ili da tražite od građana da se ponašaju na drugačiji način kada vi ovako očigledno pokušavate da varate Skupštinu Srbije, predstavnike građana Srbije i da to sve građani Srbije gledaju. Šta vi sada očekujete od tih građana ili šta očekujete od nas. A ljutite se zbog toga što pokušavamo da sprečimo tu očiglednu prevaru. Stvarno nema smisla. Dokle mislite da se na ovakav način ponašate? Ovo prelazi granice, 16 godina sam u parlamentu, nikada na ovakav način niko nije pokušavao da vara poslanike i da vara Skupštinu. Na kraju, vi se gospodine Krkobabiću ljutite zato što je na najočigledniji način pokazano da ste pokušali da prevarite poslanike Skupštine. Objasnite nam, molim vas, kako je to naprasno proradio elektronski sistem? Objasnite kako juče, prilikom početka rada Skupštine Srbije, takođe niste utvrdili kvorum i prešli ste preko toga olako? Postoje neka pravila, ovaj poslovnik je pravilo po kome vi morate da radite. Razumem da ga vi ne poznajete i ne treba dobro da ga poznajete, ali oni koji sede pored vas, moraju to dobro da poznaju i da vam skrenu pažnju. Jer, sve ovo ide, što bi rekao naš narod, na vaš raboš. Niko neće reći da je to služba, nego će reći da je to gospodin Jovan Krkobabić. Siguran sam, gospodine Krkobabiću, da ste vi bili prisutni i verovatno ste predsedavali mnogim skupštinama, ne Skupštinom Srbije, nego nekih drugih organizacija i sigurno tada niste pristajali, bez obzira što je to bio jednopartijski sistem, da se na ovakav način vrši prevara. Molio bih vas da dok sedite na tom mestu ubuduće štitite dostojanstvo Skupštine Srbije, time da štitite i svoje dostojanstvo i eventualno da dođemo do mogućnosti da na korektan način završimo ovaj posao koji smo krenuli, odnosno da se izabere predsednik Skupštine i da se Skupština potpuno konstituiše.
Zahvaljujem poslaniku Todoroviću. Narodni poslanik Vjerica Radeta, pa onda gospodin Šormaz.
Dame i gospodo poslanici, svi vi, a i svi građani Srbije znaju da poslanici SRS-a uvek vode računa o primeni Poslovnika i da ćemo uvek intervenisati, ako bilo ko, ko predsedava parlamentom, krši Poslovnik. Takođe, mi znamo šta znači većina od 126 narodnih poslanika. Kada bih predložila da se u danu za glasanje glasa o povredi Poslovnika, znam da biste izglasali da nije bilo povrede Poslovnika. Mi smo ipak narodni predstavnici i mi moramo, pre svega zbog javnosti, zbog građana koji su nas poslali u ovaj parlament, da objasnimo neke stvari i da skrenemo pažnju na kršenje Poslovnika. Jasno je, naravno, da mi nemamo ništa protiv činjenice da vi imate skupštinsku većinu od 126 narodnih poslanika, da ćete konstituisati Skupštinu, izabrati Vladu. Sve to jeste potrebno Srbiji i Srbija mora da ima konstituisan parlament i izabranu Vladu. Naravno, kada to bude na dnevnom redu, o tome ćemo i govoriti. Nažalost, evo drugi dan i još uvek nismo stigli do nastavka sednice i do dnevnog reda. Gospodin predsedavajući je juče upozoren da nije reagovao po članu 100. stav 3. kada je bio u obavezi, i danas je i uvek je, ko god predsedava parlamentom, u obavezi da nakon svake intervencije narodnog poslanika o Poslovniku kaže, odnosno da obrazloženje primedbe narodnog poslanika. Dakle, vi gospodine predsedavajući niste reagovali u skladu sa Poslovnikom i ne reagujete onako kako treba i onda kada treba. Ali, zato, suprotno odredbi člana 96. ovog poslovnika, komunicirate s narodnim poslanicima sa tog mesta gde sedite. To ne možete i nisu vas nadležni u službama, očigledno, uputili. Trebalo bi i oni da vode računa. Razumem da ste vi tek dva dana, odnosno danas treći dan na tom mestu i verovatno niste ni stigli da se upoznate sa Poslovnikom, ali verujte, kada mi intervenišemo, onda to nije nikakav hir i onda to nije nikakva opstrukcija, već je to onda zaista povreda Poslovnika. Evo, član 96. kaže: "Predsednik Narodne skupštine, kada predsedava sednicom Narodne skupštine, ako želi da učestvuje u pretresu, prepušta predsedavanje jednom od potpredsednika Narodne skupštine". Šta to znači u vašem slučaju? Jeste li želeli da replicirate gospodinu Tomislavu Nikoliću? Mogli ste nekog od mlađih kolega da sednete tu gde ste vi, da taj kolega kaže da reč ima dr Jovan Krkobabić, replika na povredu Poslovnika gospodina Tomislava Nikolića, pa lepo izađete i kažete ovde, zapretite sa ovog mesta prstom Tomislavu Nikoliću, kažete Tomislavu Nikoliću da nije smeo da izađe za govornicu i da kaže nešto što je rekao, a što, naravno, niko ne sme da kaže nijednom poslaniku. Ali, ako ste to želeli, ne bi bio nikakav problem da ste se javili za reč i da ste to rekli sa ovog mesta. Verujte, sve naše primedbe su dobronamerne i zbog vas lično, a i zbog činjenice da ne želimo da se ovaj parlament pretvori u lakrdiju. Mnogo godina je prošlo otkad smo u parlamentarnoj demokratiji, ajte da je poštujemo i poslušajte ponekad i one koji to zaista znaju i koji su, verujte, krajnje dobronamerni.
Zahvaljujem gospođi Radeti. Molim poslanika gospodina Šormaza da uzme reč. Odustaje. Narodni poslanik Donka Banović. Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, poštovani doktore Krkobabiću, zamolila bih vas da se ubuduće obraćate s poštovanjem dok ste na mestu predsedavajućeg Narodne skupštine, da se s poštovanjem obraćate svim narodnim poslanicima. Sedim negde u predzadnjem redu i ovaj vaš prst pretnje doživela sam kao ličnu pretnju. Mislim da je i čitav moj red doživeo to ovako kao jednu pretnju. Prosto, kada vi sedite tu i dajete takve neke signale ili znake, mi ne znamo na koga se to odnosi. Tako vas molim da ubuduće izađete ovde i da nam kažete sve što želite, a ne da mi strepimo i da razmišljamo o tome kome je upućena ta pretnja. Drugo, još nešto ću vas da zamolim. Član sam Stalne delegacije u Savetu Evrope. To sam, evo, godinu dana i možete da proverite da Donka Banović, narodni poslanik iz Demokratske stranke Srbije, nikada nije bio odsutan. Dakle, prisustvovala sam svim zasedanjima i svim sednicama Komiteta. Danas se već provlači, odnosno na putu do Skupštine, u autu, na radiju sam čula, kako jedna naša stanica, koju moderno zovemo "srpski si-en-en", a tvrdim, da trenutno u Savetu Evrope ne postoji ni jedan član iz srpske delegacije, odnosno tamo se niko od nas ne nalazi. Molim da vi objasnite građanima i to odmah, da izađete ovde lepo i da objasnite - zašto članovi srpske delegacije nisu u Savetu Evrope? Danas u 14 časova održava se sednica Komiteta za ljudska prava i pravna pitanja. Na toj sednici je bilo apsolutno neophodno da prisustvuju članovi srpske delegacije, zato što se odlučuje o tome ko će biti izvestilac teme koja je veoma važna za Srbiju, a to je - da se istraži šta se desilo sa nestalim Srbima tokom NATO bombardovanja i da li je bilo zaista trgovine ljudskim organima. Zahvaljujući tome što ste vi ovu sednicu zakazali navrat-nanos i još uvek nam niste objasnili zašto je to bilo toliko hitno, niko od naših članova danas ne prisustvuje tom komitetu. Dakle, prvo, postoji opasnost da se to uopšte ne stavi na dnevni red Saveta Evrope, odnosno da Savet Evrope uopšte ne uđe u tu materiju, a da ne kažem da je sramota što danas niko od nas nije tamo. Lično ne želim da snosim nikakvu odgovornost zato što nismo u Savetu Evrope danas. Mi smo bili, naravno, neobavešteni i preko SMS-a smo saznali da treba da dođemo ovde danas, da bismo onda saznali da ste vi napravili ovu neprincipijelnu "semafor koaliciju". Gospodine, vi niste dobili glasove građana da pravite "semafor koaliciju", tako da biste mogli odmah, pre nego što počne ta tačka dnevnog reda, svim građanima, a i nama lično, da objasnite koji to principi spajaju ove boje na semaforu.
Narodni poslanik Nataša Jovanović.
Gospodine Krkobabiću, dame i gospodo narodni poslanici, ne samo ovo što je govorila koleginica Donka Banović, već i neke druge činjenice na koje ćete vi morati da date odgovore, i pitanja koja ću da uputim i vama i vašoj novoj koaliciji, gospodine Krkobabiću, a tiče se ovog izuzetno važnog pitanja koje se danas pokreće, tek treba da se pokrene da bi imalo karakter rezolucije, eventualno, na zasedanju u oktobru u Parlamentarnoj skupštini SE. Gospodine Krkobabiću, kada ste nam potpisivali ovaj nalog, što niste mogli, prošle nedelje, da otputujemo tamo, ne znam da li ste vi, jer verujem da gospodin Dulić, dok je predsedavao u ono kratko neslavno vreme Narodnom skupštinom, svakako je morao da zna šta se nalazi na dnevnom redu kada tamo ide Stalna delegacija, da li ste vi bili upoznati sa ovim, a ovo je tekst i predlog na engleskom jeziku, a to je tek predlog za rezoluciju, o čemu danas treba da se rasprava. Danas u dva sata u Parlamentarnoj skupštini SE, na Komitetu za pravna pitanja, na kome je trebalo da prisustvuje gospodin Aligrudić, kao šef srpske delegacije, kao i gospodin Tomislav Nikolić, zamenik predsednika naše stranke, odlučuje se o tome ko će biti, od ovih ljudi koji su potpisani i pokrenuli inicijativu za, kako oni kažu, nehumano ponašanje i trgovinu organa Srba sa Kosova i Metohije, za satanizaciju našeg naroda, i pozivaju se u prvoj tački obrazloženja, o čemu će danas verovatno gospodin Konstantin Kosačev da govori, kao predsednik ruske delegacije, jer je on inicijator, kao i čitava ruska delegacija, da se pokrene pitanje kako su se zlotvori, oni kažu ovde da je to radila šiptarska teroristička organizacija, odnosili prema 300.000 naših sunarodnika na Kosovu i Metohiji, kako su trgovali ljudskim organima, kako su satanizovali Srbe. Naravno, pozivaju se na knjigu bivšeg glavnog tužioca onog već poznatog Srbima monstruma Karla del Ponte, i kažu da na osnovu njenih navoda i njenih memoara žele da to predstavničko telo, dakle, Parlamentarna skupština SE pokrene istragu po tom pitanju. Dakle, uopšte nije neozbiljno, nego od ključnog interesa za državu. Vi hoćete u Evropu. Kako ćete u Evropu ako ne ustanovite kakvi su zločini vršeni nad našim narodom? Nećete valjda sve to da gurnete pod tepih i da kažete - važan nam je pregovor, važno nam je ovo ili ono. Kako mislite sutra da pogledate u oči našem narodu tamo. Moram da vam postavim još jedno pitanje, gospodine Krkobabiću, vi ste predsedavajući Skupštine. Vi, po prirodi te svoje privremene funkcije, morate da znate šta rade drugi organi vlasti u našoj zemlji. Raspitajte se, i po članovima Poslovnika 225. i 226, nemam kome drugome da postavim pitanje, sada vama, pa vi to uputite preko puta u zgradu na Andrićevom vencu, kao pitanje predsedavajućeg - zašto Boris Tadić ne putuje sutra u Parlamentarnu skupštinu SE? Kasnije ću da vam dam dnevni red sutrašnjeg zasedanja. Potvrđen je dolazak, je l' tako gospodine Aligrudiću, Borisa Tadića kao predsednika Republike Srbije. Nikada se, dame i gospodo, nije desilo, od kada je ustanovljena Parlamentarna skupština SE, da se tako neozbiljno prema toj instituciji odnosi jedan državnik, predsednik jedne države da otkaže svoj dolazak, da o tome obavesti srpsku misiju juče, kada vi nas vraćate specijalnim letom za Beograd. To nije nešto slučajno. Dakle, danas nema srpskih predstavnika na Komitetu, ne možemo da pokrenemo pitanje trgovinom ljudskih organa Srba sa Kosova i Metohije, Boris Tadić ne dolazi sutra i ne obraća se Savetu Evrope. Zbog čega? Da li je njemu bilo potrebno sutra da kaže kako ima stabilnu vladu "crvenih i žutih", kako u Srbiji teku med i mleko? Da li je možda obavešten kakva su mu pitanja prosledile poslaničke grupe u Savetu Evrope, jer on unapred dobija pitanja na koja sroči neki odgovor koji njemu odgovara. Sada mogu sa osnovanom sumnjom da zaključim da je ovo sve smišljeno urađeno kako bi se mi Srbi dezavuisali, kako ne bismo mogli kroz te institucije da pokrenemo pitanja od ključne važnosti za našu državu i naš narod, a pre svega se tiče sudbine Srba sa Kosova i Metohije. Onda to svima vama treba da služi na čast. Dajte odgovore na ova ista pitanja i vi članovi delegacije iz ove "žute koalicije" DS - zašto se tamo niste pojavili i zašto vam više nije interes da pominjete ta pitanja? Šta ste mislili, da ćemo tek tako sve to da zaboravimo i da nećemo za to da se borimo? Hoćemo i za Srbe sa Kosova i Metohije i za sve građane Srbije, u skladu sa našim mogućnostima. A verujte da su one velike, jer smo mi srpski radikali odgovorni ljudi, odgovorni prema svom narodu, prema svojoj državi. Neka čitava Srbija zna da je Boris Tadić bruka i sramota za Srbiju, jer je on otkazao i sutra se ne pojavljuje da brani interese Srbije i srpskog naroda u Parlamentarnoj skupštini SE.
Pošto se više niko nije javio za raspravu ... Gospodine Šormaz, izvolite, bili ste odustali. Izvinjavam se, samo izvolte
Malopre sam odustao zato što su prethodni poslanici rekli i nisam hteo da se ponavljam, ali vi sad nastavljate raspravu, ne odgovarate na pitanja koja su vam postavljena. Vi ste dužni, po Poslovniku, uzmite i pročitajte, da odgovorite na pitanje - šta je to bilo toliko bitno da se navrat-nanos, na brzinu zakaže sednica; da li je bitnije za predsednika Skupštine da se prošetaju "miu-miu" cipelice između ova dva reda i da dođu da sednu ovde ili je bitnije što se događa u Savetu Evrope? Vi niste čuli za tu firmu, znaju neki ljudi. Procenio sam da su "miu-miu", možda grešim, Lidija će reći, ali meni se čini da sam pogodio. U svakom slučaju, da li je to bilo važnije ili ono što se događa u Savetu Evrope? Mi vas molimo, da se ne bi nastavilo ovo što se dešava sada, da bismo prešli na tačku dnevnog reda, da odgovorite koji je to razlog bio toliko bitan da naša delegacija tamo ne prisustvuje i ne bavi se veoma važnim pitanjima. Zašto je bila tolika žurba i zbog čega nismo mogli to da radimo, recimo, u petak ili u utorak sledeće nedelje, kada se sve to u Savetu Evrope završi? Molim vas da odgovorite na pitanje. Ne možete tek tako da pređete preko toga. Vi ste predsedavajući, odgovorni ste za zakazivanje nastavka sednice i morate da nam odgovorite na to pitanje.
Obaveštavam Skupštinu da današnjoj sednici ne prisustvuju Riza Halimi i Vladan Batić. (Iz sale: Donka Banović, po Poslovniku.) Ne može petnaest puta da se javi po poslovniku. Ajte, izvolte gospođo Banović.
Gospodine doktore Krkobabiću, vama se, recimo, izvinjavam, jer sam vas zamolila da se vi nama obraćate s poštovanjem, a to podrazumeva i to da, kada vam lepo postavimo nekoliko pitanja na koja želimo da dobijemo odgovore, dok sedite i dok ste predsedavajući vi ste dužni da nam date i odgovore. Drugo, zamoliću i kolege da se mi jedni drugima takođe obraćamo sa poštovanjem. Dakle, to što sada postoji desna i leva strana, i to veoma leva, ne znači da te dve strane treba i da se svađaju. Kolegu bih sa leve strane takođe zamolila da se s poštovanjem obraća koleginici sa desne strane i uopšte semafor koaliciju da vodi računa kako se ponaša. Još jednom ću da ponovim, ako vi niste čuli ono što smo mi rekli, da mi želimo da vi nama odgovorite, a i da odgovorite i građanima Srbije, zašto je ova sednica tako sazvana na brzinu. Zašto članovi srpske delegacije ne prisustvuju veoma važnim sednicama danas u Savetu Evrope. Opet vam kažem, danas će mediji na sva zvona da udaraju kako poslanici ne rade svoj posao kako treba i kako Skupština izabere delegaciju, a onda se ta delegacija ne nalazi tamo gde treba da bude, kada se rešavaju veoma važna pitanja po Republiku Srbiju. Dakle, mislim, kolege, da mi ne treba da nastavimo dok ne dobijemo odgovore od gospodina predsedavajućeg na ova pitanja.
Zahvaljujem gospođi Donki. Poslanik Željko Tomić, izvolte, uzmite reč.
Poštovani narodni poslanici, poštovani gospodine Krkobabiću, lično ste povredili najmanje dve odredbe Poslovnika. Član 104 - narodni poslanici dužni su da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem. Stav 2: Vi lično ste sa svog mesta se obraćali nekom od narodnih poslanika, nismo ni saznali kome, sa obraćanjem "ti", niste ni persirali poslaniku i to je, onako, zaista bilo i delovalo omalovažavajuće. Apelujem da to više ne činite. Član 100. stav 3 - predsednik Narodne skupštine je dužan da da objašnjenje. Znači, kada narodni poslanici nešto pitaju, nešto zatraže od predsedavajućeg, vi ste dužni da date objašnjenje, obrazloženje ili odgovor. Dobili ste nekoliko pitanja, ni na jedno niste odgovorili i apelujem na vas da to učinite. Hvala.
Molim narodnog poslanika Zorana Krasića da uzme reč, a zahvaljujem kolegi koji je završio izlaganje.
Ovaj način kako je neko prevario gospodina Krkobabića da odredi nastavak konstitutivne sednice spada u nešto što verovatno mora da uđe u anale srpskog parlamentarizma. Šta se desilo? Desilo se da onog momenta kada je idejni tvorac ovakvog nastavka sednice shvatio da se 14 narodnih poslanika nalazi u Strazburu, da desetak njih treba da bude u Budvi na službenom putu, da su se stekli uslovi da se nastavi preko dana noćni deo nečega što je dogovoreno. Naravno, ispada ovako za javnost da je ni kriv, ni dužan, trenutno predsedavajući, prihvatio da učestvuje u jednoj manipulaciji, a ona se zasniva na sledećem. Mislim da bi bilo dobro da pogledate Poslovnik. U Poslovniku postoji član 14. koji kaže - za predsednika Narodne skupštine izabran je narodni poslanik koji je dobio većinu glasova prisutnih narodnih poslanika. Skupština je konstituisana verifikacijom mandata više od dve trećine narodnih poslanika. Ako uzmete da su neki po službenoj dužnosti odsutni, da neki nisu dobili SMS poruku, ne samo zbog, podruma, Bodruma, Soluna i Ravne Gore – G17 PLUS sada više baštini Ravnu Goru, bar po sastavu, evo ga Senić, evo ga Verko, evo ga Banana, evo ga Mićko, još samo Ivana Dulić, ona će biti četnički major kod vas, verovatno, ništa ne zameram, izvinite, molim vas, samo podsećam šta to znači – ovde je teoretski bilo moguće da se predsednik Narodne skupštine izabere na način propisan Poslovnikom, a taj način izbora, kako je naveden u Poslovniku, u suprotnosti je sa članom 104. stav 1. u kome je zapisano - Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika bira predsednika ili jednog ili više potpredsednika Narodne skupštine. U ovom planiranom haosu, a naravno iza toga stoje demokrate, jer oni su poznati kao veliki ljubitelji zakona, naravno, počasni konzul od Nikaragve ih je učio, on je nekada u kratkim pantalonicama bio i na Golom Otoku, pa zna kako to ide. Znaju ljudi kako se otimaju imuniteti preko noći itd, sve da se završi preko noći, da se izabere predsednik Narodne skupštine, da se promoviše nov sistem vrednosti. Tri dana se treslo, četvrtog dana pada to sve u zaborav. Međutim, kao što vidite, ovo čudo zvano mobilni telefon je proradilo, pa se skupio rekordni broj poslanika zato što su sigurno znali da je u pitanju neka podvala DS. O čemu se radi? Ljudi, ako oćete u Evropu, morate prvo kvorum da napravite, znate, prvo kvorum se napravi, a mi mnogo kasnimo u Evropu zbog kvoruma. Mora kvorum da bude sve vreme zasedanja Narodne skupštine. Morate da se borite za evropske vrednosti, da krvarite za evropske vrednosti, da nas ubedite. Šta je ovo? Neko ko se predstavlja da je predsednik Republike, najave ga tamo kao nekog gosta, a on pobegne nazad. Sada on beži od Evrope. Sve se nešto desilo čudno u ovoj zemlji. Eno pre nekoliko dana kmeči onaj Vukčević i kaže prete mu ih Haga. Ko njemu sada preti. Njemu sada i Hag preti. Sve poremećen sistem vrednosti. Šta se to dešava. Da li ove junske vrućine? Šta je u pitanju? Kao što vidite, gospodine Krkobabiću, ovo što vam poslanici ove strane ovde prigovaraju i traže od nekog objašnjenje, ne od vas, jer vi niste predsednik, nećemo da ulazimo u te detalje, ali očuvajte duh parlamentarizma. Nemojte da vam bude idol u očuvanju duha parlamentarizma vršalica dužnosti predsednice Republike. To je bilo strašno ući u ovu zgradu dok je ta gospođa bila vršalica dužnosti. Potrudite se malo da unesete duh optimizma, da porazgovarate sa predsednicima poslaničkih grupa, da se dogovorite, da uzmete ovaj poslovnik, da vidite šta je u tom poslovniku saglasno Ustavu, to primenite i neće biti nikakvih problema. Ali, kada se noćni dogovori sprovode danju, onda ispada da sneg pada ne zato što mu nije vreme nego da bi se videli tragovi.
Zahvaljujem gospodinu Krasiću. Obaveštavam Skupštinu o konstituisanju poslaničkih grupa. Pre nego što pređemo na rad po 2. tački dnevnog reda, želim da vas obavestim da su u Narodnoj skupštini Republike Srbije, saglasno članu 23. Poslovnika, konstituisane sledeće poslaničke grupe: 1. Poslanička grupa manjina, koju su obrazovali narodni poslanici sa izborne liste Mađarska koalicija - Ištvan Pastor, Bošnjačka lista za Evropsku Srbiju - dr Sulejman Ugljanin i Koalicija Albanaca Preševske doline. Predsednik poslaničke grupe je narodni poslanik Balint Pastor, a njegov zamenik narodni poslanik Bajram Omeragić. 2. Poslanička grupa SRS, čiji je predsednik narodni poslanik Tomislav Nikolić, a njegov zamenik narodni poslanik Dragan Todorović. 3. Poslanička grupa DSS-NS - Vojislav Koštunica, čiji je predsednik narodni poslanik Miloš Aligrudić, a njegov zamenik narodni poslanik Miroslav Markićević. 4. Poslanička grupa Koalicije SPS-PUPS-JS, čiji je predsednik narodni poslanik Ivica Dačić, a njegov zamenik narodni poslanik Momo Čolaković. 5. Poslanička grupa LDP, čiji je predsednik narodni poslanik Čedomir Jovanović, a njegov zamenik narodni poslanik Nenad Milić. Nastavljamo rad prema dnevnom redu. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – IZBOR PREDSEDNIKA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Ko se javio? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, zaista je red da nam predsedavajući odgovori na pitanja, po tom osnovu sam se javio. Gospodin Šormaz je zatražio da nam se odgovori na pitanje i tražimo od predsedavajućeg da odgovori na pitanja. Ništa nam nije jasno. Postavljam pitanja - zašto je naša parlamentarna delegacija vraćena, bili su vrlo važni poslovi za našu državu tamo, po kom osnovu, ko ih je vratio i o čemu se radi? Predsednik Republike Boris Tadić otkazuje. Zbog čega otkazuje? Po čijem nalogu? Kada se o Kosovu nešto odlučuje, uvek se nešto otkazuje. Kada je bio veliki miting u Beogradu oko Kosova, iznenada je bila poseta Rumuniji. Tražimo još jednom da nam predsedavajući odgovori - zbog čega su naši poslanici vraćeni sa Parlamentarne skupštine iz Strazbura.
Zahvaljujem narodnom poslaniku. Obaveštavam vas da u skladu sa članom 10. Poslovnika Narodne skupštine ... Izvinjavam se, narodni poslanik Dragan Todorović, izvolte.
Gospodine Krkobabiću, pošto ste već obavestili Skupštinu da su formirani poslanički klubovi, pozivam se na član 219, to je petnaesti odeljak koji govori o odnosu Narodne skupštine i Ustavnog suda. Gospodine Krkobabiću, treba da znate da se u ovoj skupštini nalaze poslanici koji su, između ostalog, predsednici opština. Znamo da je to manir žutog preduzeća, ali ta žuta groznica se izgleda proširila i na neke druge i to pitanje bi ovde moralo ozbiljno da se stavi na dnevni red. Ustav Republike Srbije je potpuno jasan, član 102. stav 3. kaže da narodni poslanik ne može biti poslanik u skupštini AP, niti funkcioner u organima izvršne vlasti i pravosuđa, niti može obavljati druge funkcije, poslove i dužnosti za koje je zakonom utvrđeno da predstavljaju sukob interesa. Ovo je jasno kao dan. Stvarno ne mogu da razumem ove koji su žuti od udaranja u grudi, trče u Evropu, bore se za evropske vrednosti, a na svakom koraku to besomučno gaze. Ne mogu ni sebi ni drugima da objasnim kako je moguće da se vi zalažete za elementarne vrednosti koje podrazumevaju određen stepen demokratije, kada je to čak i Ustavom zabranjeno. Vi kršite Ustav i prelazite preko toga kao da se desila najobičnija stvar. Gospodine Krkobabiću, mislim da bi vi trebalo da postavite to pitanje ovde u Skupštini Srbije, da vidimo da li je moguće, a siguran sam da i među poslanicima DS i među poslanicima nekih drugih stranaka, koje su se posebno zalagale kada je bio u pitanju pokojni gradonačelnik grada Beograda Nenad Bogdanović, koji je takođe hteo da zadrži i funkciju gradonačelnika i poslanika, kada se to pitanje postavljalo, da i oni sada izađu ovde, neću da ih prozivam, ali da vidimo da li se u međuvremenu njihov stav po ovom pitanju promenio. Dajte da vidimo za šta se vi zalažete. Da li ovde postoji samo jedna jedina stvar koja je kod vas na prvom mestu, to je vaš interes, ono što je za vas korisno. To je stvar koja ne može ni na koji način da se legalizuje. Ljudi koji su predsednici opština, a istovremeno i poslanici, krše Ustav. Svaki njihov glas i izbor po bilo kom osnovu u kojem oni učestvuju je nelegalan. Dajte da se na to pitanje prvo odgovori, da bi krenuli dalje. Kako vi mislite da bilo koja odluka Skupštine Srbije u kojoj će glasati ljudi koji krše Ustav može da bude legalna i legitimna. Ima ovde dosta pravnika iz DS, siguran sam da će možda naći jednostavan odgovor koji će pomoći da se ovo pitanje razreši i da vi građanima Srbije stavite do znanja da li vi želite da kršite Ustav ili ne. Šta je to toliko važno da vi po svaku cenu hoćete samo da završite vaš posao? Posebno me interesuju oni koji su u međuvremenu, nema ni godinu dana od prethodnih izbora, koji su isto to pitanje postavljali. Šta je s njima? Koji su to principi? Dokle ide njihova granica poimanja demokratije, procedure, poštovanja Ustava i svega ostalog? Dajte da jednom Skupština Srbije razreši neka pitanja kako bi onemogućili sledećim sastavima da se na ovakav način krši Ustav. Ako mi na početku počinjemo sa radom tako što ćemo kršiti Ustav, onda je bolje da prekinemo. Ono što je posebno interesantno, već dosta dugo, na svaki mogući način i to dirigovano, pokušavaju da se i ugled Skupštine i poslanika sroza na najniže moguće grane i to rade svesno, sve uz objašnjenje, rade, odnosno ne rade ništa. Na takav način polako verovatno navode vodu na svoju vodenicu oni koji se zalažu za tzv. civilni ili nevladin sektor, nevladine organizacije. Doći ćemo u situaciju da nama više ni Skupština neće ni trebati. Ima toliko tih nevladinih organizacija, njihov uticaj je toliko velik, neformalan, ali izuzetno značajan. Uzmite samo Natašu Kandić, pogledajte šta ona radi u ovoj državi, al pari sudu, radi šta god hoće. Pogledajte samo šta nam rade ambasadori u našoj državi. Nama uopšte ne treba Skupština, ne trebaju nam poslanici, nama ambasadori formiraju vladu. Jedan ambasador zadužen za jednu stranku ili dvojica ili trojica i tako će Srbija smanjiti svoje troškove, neće joj trebati ni Skupština, ni poslanici, sastanu se ambasadori i oni dogovore ko će i kako će da vlada. Tu postoji problem sa ovim "žutim" preduzećem. Mnogo vam se brzo kvare kadrovi. Ne znam šta vam je sa Božidarom Đelićem.
Gospodine Todoroviću, sedam minuta.
Izvinjavam se, znam da sam malo izašao iz teme, ali je stvarno interesantno šta se to desilo sa Božom, da se nije ukvario. Šta je bilo sa "vojvodom od Meridijan banke"? Ministar ne može da bude poslanik, nije to, nego vas je zasvrbelo onih 11 miliona evra, a nije podelio još sa nekima, nego je ćutao dok to mi nismo otkrili. Sada nema više ulaska u Vladu. To je, gospodine Krkobabiću, problem sa kojim se mi suočavamo i sada. Jednostavno apelujem na vas da se ovo pitanje postavi i da vidimo, da razrešimo da li možemo da kršimo Ustav kao Skupština Republike Srbije, a to podrazumeva da poslanici ne mogu biti istovremeno i predsednici opština.
Reč ima Tomislav Nikolić, predsednik poslaničke grupe po Poslovniku.
Gospodine predsedavajući, vas ove službe i dalje uvlače u neprilike i u, rekao bih, drastično kršenje Poslovnika Narodne skupštine. Mi smo preuzeli papire kojima se prijavljujemo za reč i, gle čuda, odjednom na tom papiru koji ima svoj format dopisano je i da može da potpiše neko i za poslaničku grupu ili za izbornu listu. Da vas podsetim na član 93. stav 3. Poslovnika. Najpre, u celom Poslovniku ne postoji termin "izborna lista". Izborna lista u Narodnoj skupštini nema nikakva prava. Prava se ostvaruju ili preko poslaničke grupe ili narodni poslanici koji nisu članovi poslaničke grupe. Pošto "žuto preduzeće" nije formiralo poslaničku grupu, vi njih možete samo da tretirate kao narodne poslanike koji nisu članovi ni jedne poslaničke grupe, a to znači da po tom članu Poslovnika stavu 3. oni imaju pravo da odrede tri poslanika koji će govoriti određeno vreme po pet minuta, svako po jednom pet minuta. Nemojte da nas vređate. To što "žuti" nemaju poslaničku grupu, ne znači da možete da im dopišete pravo da se ovde predstavljaju kao izborna lista. Izbornih lista više nema. Nadam se da ste vi svesni da smo izbore završili i da ovde sada postoje samo poslaničke grupe. Zato vas molim jednom nam identifikujte te službe da bismo znali ko odavde treba da leti. Vi ste se na mene naljutili, a pomislite samo koliko ja treba da budem ljut na vas, kada ste dozvolili sebi da u ovim godinama učestvujete u ovakvim prevarama Narodne skupštine, gospodine Krkobabiću. Ovo nije Skupština iz starih vremena, ovo nije jednopartijska Skupština, ovo je Narodna skupština Republike Srbije.
Reč ima narodni poslanik dr Paja Momčilov.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je svima jasna bila poruka predsednika poslaničke grupe SRS, gospodina Tomislava Nikolića, kada je rekao da mi nećemo opstruisati rad Narodne skupštine ukoliko ne bude drastičnog kršenja Poslovnika. Nažalost, gospodine predsedavajući, otišli ste predaleko u kršenju Poslovnika i u svom ponašanju. Na stranu to što vam se otelo i dozvolili ste sebi da vodite lični dijalog sa jednim narodnim poslanikom, što nikako ne možete sa mesta na kom danas sedite. Na stranu što ste pokušali možda i da nekome pretite, mogu i to da razumem da ste ljudski odreagovali, emotivno pogođeni istinom koja vam je bačena u lice. Pošto uvek volim da se držim striktno Poslovnika, sada ponovo vama tačno kažem da sada reklamiram povredu Poslovnika u tački 100, 104. i 84. Gospodine predsedavajući, molim vas, nemojte više da pravite ovo od Skupštini. Vi ste dužni, u članu 100. vam je jasno naloženo, da predsednik Narodne skupštine je dužan da nakon ukazivanja na povredu Poslovnika da objašnjenje. Ponovo vam skrećem pažnju da vi morate i zbog povrede 84. člana Poslovnika gde se kaže da kada vi izuzetno sazovete Skupštinu u vremenu kraćem nego što je normalno, da ste dužni na početku sednice da obrazložite takav postupak. Molim vas, možemo li mi vas urazumiti da nam dajete odgovore ili ne. Da li vi hoćete da kažete hvala i da nastavimo dalje, a mi vam tražimo prosto ljudski da odgovorite i ono što kaže poslovnike uradite. Ne vidim drugi način da do vas doprem, nego na ovakav jedan neuobičajen i direktan način da vam se obratim. Verujte, ovo sada više stvarno prelazi sve granice pristojnosti. Vi se oglušujete na 10 zahteva poslanika Skupštine Republike Srbije, koji vas mole da dajete objašnjenja, a jasno vam argumentovano objašnjavaju zbog čega ste dužni to da radite, jer su i nacionalni interesi u ovom trenutku ovakvim izazivanjem ovakve sednice u ovo vreme ugroženi. Molim vas, gospodine, znam da ste vi ova nova koalicija koja je stvorena, možda u žaru i poletu i oduševljenju krenula da i ovako radite. Kaže srpski narod - po jutru se dan poznaje. Kažu Crnogorci - što se grbo rodi, teško se da ispraviti. Znam da ćete i vi kazati da se prvi mačići u vodu bacaju, ali to je nešto što je jako ružno i verovatno senećete time služiti. Molim vas, gospodine predsedavajući, dajte nam odgovore i mi nećemo da vam dozvolimo stvarno da na ovakav način nas omalovažavate. Znači, psi laju karavani prolaze, gospodin Krkobabić je tu, mogu da pričaju narodni poslanici šta hoće, mogu da se pozivaju na tačke Poslovnika, neću osporavati ni da su u pravu, ni da nisu, idemo dalje. Gospodine Krkobabiću, tako ne može.
Narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Krkobabiću, prvo da vam kažem da juče nisu bile penzije u Srbiji, saznala sam sinoć kada sam došla u Kragujevac. Vidite kako vas varaju ovi iz ovog žutog preduzeća, iz ove vaše novostvorene koalicije. Da li će danas da budu neka vas obaveste, evo pola jedanaest je, čekaju penzioneri u Srbiji, vidite s kime ste se uhvatili tog posla da navodno vladate i poboljšate standard naših najstarijih sugrađana. Što se tiče pitanja koje je pokrenuo gospodin Todorović, zamolila bih vas da ne pređete tako lako preko toga. Vi ste bar poznati po tome što ste čovek koji voli sve da sazna do detalja, da dobije elaborate, izveštaje o svemu šta je moguće, šta je nemoguće i na osnovu toga opredeljujete stav Partije ujedinjenih penzionera Srbije. Sada bih vas zamolila kao predsedavajući da se opredelite prema ovom pitanju koje je izuzetno važno. Dakle, mi ovde imamo sada sumnjivi legitimitet određenih ljudi, da im ne nabrajam imena, koji su izabrani za predsednike opština iz reda odbornika, a koji se nalaze u ulozi narodnih poslanika. Vi ste verovatno, gospodine Krkobabiću, čuli za izvesnog Milovana Dedijera. On je predsednik Odbora za sprečavanje sukoba interesa pri vršenju javne funkcije i to nije tek onako neka družina koja je osnovana zato što taj Dedijer nema šta da radi, već zbog toga što je to odbor koji je proistekao iz zakona koji je izglasala Narodna skupština, a zakon ima naslov i kaže - Zakon o sprečavanju sukoba interesa pri vršenju javne funkcije. Vojislav Koštunica je, kao predsednik koalicije DSS-NS, a kao doktor ustavnog prava, bio eksplicitan u svom stavu da oni ljudi, a to su izvesni pojedinci koji su se sada prešaltovali pa su u ovoj žutoj koaliciji, ne mogu da budu poslanici u onom prošlom sazivu Narodne skupštine, jer to je rekao on, Vojislav Koštunica, doktor ustavnog prava. Ko će bolje, polazi se od toga, da tumači Ustav od njega samog. Sada ti isti ljudi, koji su promenili partijski dres, nalaze se u klupama narodnih poslanika, a ne mogu to da budu, zato što je član 102, koji je pominjao gospodin Todorović, stav 3, jasan po tom pitanju, nosioci izvršne vlasti ne mogu da budu narodni poslanici. Vi sada, gospodine Krkobabiću, pošto hoćete da sve bude do detalja razrađeno, na osnovu toga gledate s kim ćete u koaliciju, da li će da budu veće penzije, da li ima osnova, vidite da danas već nema penzija, ne da nisu povećane za 10%, ne da nema progresa u tom smislu, nego ih uopšte nema, lepo se raspitajte i u skladu sa tim uputite dopis i Ustavnom sudu i ovom pomenutom odboru. A oni će da vam pošalju svoj već doneti stav o tom pitanju, gde jasno kažu, Milovan Dedijer i članovi Odbora, da je to nemoguće, da narodni poslanici ne mogu da budu predsednici opština, odnosno gradonačelnici, da je to kršenje Ustava i zakona. Postavlja se pitanje morala tih ljudi koji to rade, zašto oni to rade i zašto su toliko alavi, i zašto hoće jare i pare, što kaže naš narod. Jednostavno su takvi. Zbog čega? Zbog činjenice da neće da poštuju ono što ne da su preporuke tamo nekoga, nego obaveza svakog pojedinca u ovoj zemlji. Kako ćemo mi narodni poslanici da tražimo sutra i autentično tumačimo neki član Ustava Republike Srbije kada u skupštinskim klupama sede ljudi koji to upravo rade? Zbog čega oni to rade? Što kaže gospodin Nikolić, slušam ovu njegovu sugestiju, da se raspusti ovaj saziv Narodne skupštine. Mislim da će kraj biti mnogo pre početka kako ste ga vi zamislili, jer nemoguće je da na osnovu takvih ne trulih kompromisa, nego koalicije koja je obrazovana iz stranih centara moći, tajkuna i ostalih koji ne žele dobro Srbiji, vi opstanete, a sa druge strane sami kršite najviši pravni akt ove zemlje. Da li će Milovan Dedijer, slušajući ovo što mi sada govorimo sa skupštinske govornice, već danas da zatraži od sekretara, od nadležne službe, imena narodnih poslanika koji u isto vreme imaju funkciju gradonačelnika i predsednika opštine? Mislim da je to njegov posao, da on treba već da se oglasi u svim medijima i da kaže da su to ljudi koji to rade. A oni da dobiju najpre nejavnu opomenu, pa ako ih ništa ne zaboli, ako mirno spavaju, onda neka im se ime nalazi u svim elektronskim i štampanim medijima zbog toga što to rade. Gospodine Krkobabiću, ne mislite valjda da mi poslanici SRS, koji smo najveća i najbolja politička stranka u Srbiji, imamo 78 poslanika, u svoje skupštinske klupe nismo stavili ljude koji imaju kod nas najviše funkcije, a to su budući gradonačelnik Beograda, gospodin Aleksandar Vučić, gospodin Goran Cvetanović koji je potpredsednik Centralne otadžbinske uprave, gospodin Milorad Mirčić i drugi stranački funkcioneri. Nismo se mi odrekli mogućnosti da oni budu, kao prekaljeni parlamentarci, ovde zbog toga što je to neka naša neosnovana odluka, nego zato što poštujemo Ustav i zakon. Gospođa Gordana Pop-Lazić četiri godine nije bila narodni poslanik kao potpredsednik Centralne otadžbinske uprave, pošto je bila predsednik opštine Zemun. (Predsedavajući: Šest minuta je prošlo, budite ljubazni.) Toliko primera još mogu da vam dajem. Gospodin Slavko Jerković nije narodni poslanik, iako je to bio, jer je sada predsednik opštine Zemun. Zamislite se malo nad tim pitanjem i činjenicom da vam ovde u poslaničkim klupama sede ljudi koji direktno krše Ustav Republike Srbije i Zakon o sprečavanju interesa pri vršenju javne funkcije. Mnogo je to važnije, gospodine Krkobabiću, nego da vas neko vara i da vas obmanjuje da ima para za penzije, a nema ih, i da na osnovu toga vi trasirate svoj put kao jedan čovek od autoriteta, častan čovek, po prirodi svog posla, zanimanja i uloge koju ste preuzeli na sebe, jer nije vaša uloga mala da predstavljate pitanje je koliko, ali bez obzira, penzionere Srbije i da se zalažete za njihova prava, a onda imate ulogu predsedavajućeg i dozvoljavate da se krši Ustav i zakon. Nemojte to da radite jer to će vama da ostane zabeleženo. (Predsedavajući: Budite ljubazni, sedam minuta.) Evo, završavam. Veoma sam ljubazna i od vas tražim da budete još ljubazniji od ove moje najviše ljubaznosti i da nam date odgovore na ova pitanja.
Narodni poslanik Jovan Palalić.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, zaista je neverovatno, da ne kažem uvredljivo, da već više od sat vremena narodni poslanici, pozivajući se na član 226, traže od vas obaveštenja o vrlo važnim stvarima koje su bitne za rad narodnih poslanika, a vi ne dajte odgovor ni na jedno pitanje, verovatno služeći se onom narodnom - psi laju, karavani prolaze. Proći će to, međutim ovo su toliko važna pitanja da narodni poslanici sasvim sigurno neće odustati od javljanja po Poslovniku dok ne dobiju odgovore na ta pitanja. Ovde je takođe pokrenuto jedno vrlo važno pitanje koje je vama postavljeno, zašto se Srbija suočila sa tim da nem predstavnika u Parlamentarnoj Skupštini Saveta Evrope kada se raspravlja o vrlo važnoj temi, a to je kršenje ljudskih prava, zločini na Kosovu i trgovina ljudskim organima od strane šiptarskih terorista. Neke stvari otkako se počela nazirati skupštinska većina kada je u pitanju Kosovo prosto imaju neki svoj sled. Prvo je odbijeno da se raspravlja u Skupštini Republike Srbije o proglašenju ustava lažne države Kosovo, sprečeno je da zaseda ova skupština, da raspravlja o toj temi, a onda su sprečeni narodni poslanici iz ove skupštine da o Kosovu raspravljaju u Parlamentarnoj skupštini Saveta Evrope. Sada vidimo da se najavljuje ukidanje Ministarstva za Kosovo i Metohiju. Znači, to su neke stvari koje građani moraju da znaju, da se drastično menja politika koju najavljuje nova skupštinska većina prema Kosovu i Metohiji i vi kao predsedavajući učestvujete kroz dva čina: nesazivanjem Skupštine Republike Srbije da poništi ustav lažne države Kosovo; vraćanjem poslanika iz Strazbura da ne bi mogli da otvore temu kršenja ljudskih prava i prikažu pravo lice šiptarskih terorista. Na ta pitanja morate da date odgovor Narodnoj skupštini i građanima Srbije i da kažete zašto se takve odluke donose i da li je tačno da su vam to stručne službe savetovale ili je to neko drugi činio. Mi nećemo odustati od javljanja dok ne dobijemo odgovore na ova pitanja.
Narodni poslanik Božidar Delić.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ovde danas govorimo o dve vrlo važne stvari. Prva stvar, i vi gospodine predsedavajući, po članu 100. našeg Poslovnika, morate odgovoriti na to pitanje jer je ono izuzetno važno. Imao sam priliku da se upoznam sa dnevnim redom Parlamentarne skupštine Evrope, jer moja koleginica gospođica Nataša Jovanović je dobila dnevni red i trebalo je da diskutuje na toj konferenciji. Bio sam predstavnik vojske u nekoliko radnih grupa i davao sam odgovore, što je izuzetno teško, roditeljima čija su deca nestala na Kosovu i Metohiji. Sada kada se eto na nivou Evrope pokrenulo to izuzetno važno pitanje, neko je pozvao našu delegaciju da se vrati u Srbiju. Mi od vas tražimo samo jednostavan odgovor - da li ste to vi uradili ili je to neko tražio od vas? Ako ste to uradili vi, mi možemo da shvatimo da ste pogrešili, ali vi to morate nama da kažete sa ove govornice. Ako je to uradio neko drugi, želimo da znamo ko je taj drugi ko je odredio ili vam je naredio da opozovete naše parlamentarce? Ovih dana u štampi ste mogli da pročitate da nisu samo šiptarski teroristi umešani u uzimanju organa od strane naših građana, već da su u to bile umešane i institucije koje su prisutne na Kosovu i Metohiji, međunarodne institucije. Zbog toga je za nas važan odgovor na ovo pitanje - da li ste to uradili vi, da li vam je neko dao nalog da to uradite i da li možda iza tog naloga ne stoji neka druga institucija van države Srbije? I sledeće, gospodine Krkobabiću. Vi ste pogledali na ovaj elektronski sistem i rekli da imate 127 i da imate većinu. Gospodin Todorović vas je upozorio na član 102. stav 3. Ustava: nema većine ovde u ovoj sali. Zar mi koji smo glasali za ovaj ustav pred građanima Srbije treba tako bezočno da ga kršimo? Vi ovde u ovoj sali ne vidite gospodina Aleksandra Vučića i gospodina Cvetanovića. Mi se pridržavamo svakog slova Ustava i budite sigurni da nema nastavka ove sednice dok ne date odgovore na ova dva pitanja. Koji su ovde ljudi, da ih ovde ne imenujem, jer ovo što smo uradili 11. kada smo proglasili listu od 250 poslanika je bilo sasvim u redu. Posle toga je došlo na lokalnom nivou, na pokrajinskom nivou, do formiranja i izbora gradonačelnika, predsednika opština. Znači, došlo je do jednog novog stanja koje vi kao sadašnji predsedavajući ove skupštine treba da utvrdite. Vi ste još na početku ove današnje sednice trebalo da to konstatujete, a ne da dolazi do situacije da mi iz poslaničke grupe SRS vas prvo upozoravamo na kršenje Poslovnika, a sada moramo da vas upozorimo da je prekršen i Ustav, član 102. stav 3.
Narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, gospođo Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, opšte je poznato da od petooktobarske DOS-ovske buldožer revolucije Srbija nije pravna država, da se ne poštuju institucije sistema, da ne funkcionišu institucije sistema. Ali, vi ste gospodine Krkobabiću funkcioner iz onog prethodnog vremena do 2000. godine, kada je Srbija bila uređena pravna država, kada je predsednik Srbije i predsednik Savezne Republike Jugoslavije bio gospodin Slobodan Milošević, kada se poštovala Narodna skupština, kada se znalo ko može da bude u Vladi, ko ne može, ko može da bude u parlamentu, ko ne može. Zaista me iznenađuje da se ne setite toga vremena i da ne podsetite pre svega stručne službe da vam daju tačne podatke o ovome što mi govorimo. Ovo su vrlo, vrlo ozbiljne stvari. Dakle, ne radi se o tome da mi ovde govorimo samo da bismo izašli i tek da bismo nešto rekli. Ne, nego zato što je SRS stranka koja se od svog osnivanja do danas, a i ubuduće će, uvek zalagala za poštovanje zakona, za poštovanje Ustava, za poštovanje svih podzakonskih akata, i to je jedino što mi danas tražimo od vas kao predsedavajućeg, od skupštinske većine i od svih narodnih poslanika. Ne možemo, dame i gospodo, da 2008. godine trpimo, da onaj ko ima nekakvu većinu i čak onaj koji je nema ili koji ima sumnjivu većinu, na svako pravno pitanje daje odgovor - može mi se. Tu smo imali priliku skoro, kada je gospodin, vršilac dužnosti gradonačelnika, Alimpić, kada je obavešten od strane predstavnika SRS, DSS - Nove Srbije i grupacije okupljene oko SPS, da smo zaključili koalicioni sporazum, da smo obezbedili skupštinsku većinu i da treba da zakaže sednicu Gradske skupštine da bi se formirala gradska vlast, da građani Beograda ne budu već koliko vremena bez legalnih organa. Tada je gospodin Alimpić rekao u lice predstavnicima ovih stranaka, odnosno ove koalicije na gradskom nivou: "Znam da ste u pravu, ali može mi se". Dakle, nećemo da prihvatimo takve stavove i ne možemo to da dozvolimo, gospodine Krkobabiću, i ovde u ovom parlamentu. Ne može neko da kaže, i pre neki dan sam pročitala u nekim novinama da je jedan od gradonačelnika, koji je izabran juče ili prekjuče za gradonačelnika, a već je bio narodni poslanik, i na pitanje novinara kako može da obavlja te nespojive funkcije, kaže: "Ma šta mene briga za tamo neki odbor i za nekog Dedijera, ja ću da budem ono što hoću". Da li je to demokratija? Da li je to parlamentarizam? Na šta, ljudi, liči ovo što vi radite već dva dana? Vi imate neku, narodskirečeno, frku, vama se jako zbog nečeg žuri. Nećemo da bacamo pasulj da razmišljamo šta je u pitanju, ali šta god da je, poštujte, ovo je poslovnik koji ima 241 član i toliko možete da poštujete i da radite samo po ovoj knjižici, pa verujte odavno bismo bili možda već i na poslednjoj tački dnevnog reda. Molim vas, u tom smislu, gospodine Krkobabiću, da nas obavezno obavestite, ako to ne možete odmah, moguće je da vi nemate informacije koje mi imamo, da tražite od službi da vam kažu - koji su narodni poslanici koji su ovde u sali, pa i nije bitno da li su u sali, nego su narodni poslanici, koji su istovremeno na nekoj od funkcija koja je u sukobu interesa, u skladu sa članom 102. stav 3. Ustava Republike Srbije. Kažite nam lepo da nemate tu informaciju. Zadajte, imate to pravo, sekretaru taj zadatak. Potrebno joj je 15 minuta da vas obavesti o tome, a vi onda da obavestite nas. Naravno, mi srpski radikali ćemo raditi svoj posao i kada je ovo u pitanju, već se piše predlog Ustavnom sudu itd, ali to je nešto što je izvan ingerencija ovog parlamenta. Vas molimo da to pitanje razrešimo i da se gospoda, koja bi da sede na dve stolice, opredele koja im je draža. To što mi imamo loš Zakon o sukobu interesa, kada je taj zakon donošen, mi smo govorili da taj zakon ne znači ništa, onako kako je koncipiran. Evo primera: zakon koji kaže da će neko dobiti nejavnu, pa javnu opomenu zato što krši zakon, naravno da nije zakon koji nešto znači ljudima bez moralnog integriteta, jer da to imaju, sasvim sigurno ne bi bili i predsednici opština i narodni poslanici, kada je to u direktnoj suprotnosti sa Ustavom Republike Srbije. Hvala lepo. Izvinite, prekoračila sam vreme.
Narodni poslanik Milica Vojić-Marković.
Gospodine predsedavajući, gospodine Jovane Krkobabiću, moram prvo odavde da osmotrim da li sam toliko daleko od vas da ne čujete ni kada se pozivam na Poslovnik, niti me vidite kada ga podignem. Prosto vas molim da se sa uvažavanjem odnosite prema svakom poslaniku i da mu date reč, jer ste dužni da mu date reč onda kada je on traži. To je prva povreda Poslovnika na koju se pozivam. Druga povreda Poslovnika, zbog koje se javljam, jeste to što vi i dalje ne poštujete poslanike u ovoj skupštini. Izašlo je 10 kolega tražeći odgovor na jedno izuzetno važno pitanje za državu Srbiju. Dakle, to nije hir svakoga od nas ponaosob, to pitanje je izuzetno važno, jer mi moramo da dobijemo odgovor, a smatramo da ste vi adresa na koju treba da se obratimo, zbog čega je sednica zakazana na brzu brzinu. Ne teku nikakvi ustavni rokovi, ne gubi se nikakvo vreme na taj način, znači, sednica je mogla da bude regularno zakazana i da svi poslanici iz zvaničnih skupštinskih delegacija odrade svoj posao, zbog koga su i bili na mestima, za koji su primili dnevnice, Skupština platila put i sve ostalo. Dakle, to je moglo da ode i u penzije, recimo. Zbog brzine koja je, kažem, ničim izazvana, naši predstavnici iz delegacije u Savetu Evrope su se vratili neobavljena posla. Dakle, nisu zaštitili interese građana Srbije u onom delu gde je bilo izuzetno važno, a to je pitanje koje mi svi postavljamo. Da li sedimo na levoj ili desnoj strani, to pitanje podjednako interesuje svakoga od nas - da li je bilo i ko je kriv za trgovinu organima Srba koji su oteti na Kosovu i Metohiji? Zaklinjali smo se svi u kampanji da je Kosovo i Metohija tema od koje nećemo odstupiti. Da vidimo 10 dana ili mesec dana posle izbora ko je odstupio od te teme? Dakle, naši poslanici, naše kolege nisu u Savetu Evrope, nisu tamo da brane naše interese. Interese Srbije ne brani ni predsednik Srbije Tadić, koji je takođe trebalo da bude tamo i najavljen je. Dakle, interese Srbije nema ko da brani na međunarodnoj sceni. Da li je to slučajno, gospodo? Tražim da mi odgovorite, traži jedna cela strana Skupštine da odgovorite na to pitanje. Potpuno sam sigurna da ni ova druga strana, koja predstavlja poziciju, nije nezainteresovana za to pitanje. Dakle, moje pitanje, kao i mojih kolega, i zahtevamo odgovor i sve dok ne dobijemo odgovor na to pitanje tražićemo ga zato što na to imamo pravo. U medijima se pojavljuje teza da poslanici nisu tamo gde treba da budu. Molim vas, odbranite poslanike koje predstavljate tako što ste predsedavajući, i objasnite ko je kriv zašto oni tamo nisu i ko je kriv zašto se sve ovo dešava. Tražimo odgovor na to pitanje. Meni se čini da je možda razlog ovoj neverovatnoj brzini na koju je sve ovo urađeno i trapavosti, nepoznavanje Poslovnika i sve ostalo, to što neko pokušava da iznad državnog i nacionalnog interesa, a to je ovog trenutka to što se dešava u Savetu Evrope, postavi jedan mali parcijalni stranački interes. Pominju se neke internacionale i neki sastanci tamo, pa mi se čini da bi to trebalo razjasniti, upravo zarad toga što građani Srbije traže razjašnjenje od poslanika.
Dajem pauzu pola sata i molim šefove poslaničkih grupa da dođu na konsultacije u kabinet predsednika Skupštine. [[Posle pauze – 13,10]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – IZBOR PREDSEDNIKA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Obaveštavam vas da će ova sednica trajati do završetka ove tačke dnevnog reda. Pri tom, napravićemo pauzu u 14,00 časova. Obaveštavam vas da sam, u skladu sa članom 10. Poslovnika Narodne skupštine, primio jedan predlog kandidata za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Predlog vam je dostavljen. Kao što vidite, za predsednika Narodne skupštine predložena je prof. dr Slavica Đukić-Dejanović, član SPS. Podsećam da, prema članu 10. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine ... Izvol'te.
Poštovani predsedavajući, samo da vam pomognem, niste dobro preneli odluku sa konsultacija. Mi smo se dogovorili da danas radimo posle 18,00 časova dok ne završimo tačku koja bude u 18,00 časova na dnevnom redu. Vi ste sada rekli produžavamo dok se ova tačka ne završi. U želji da vam pomognem da što više posla obavimo danas, kažem vam, šta ako ova tačka bude gotova u pet, prekinućemo sednicu, kako ste vi to sada nas obavestili. Znači, molim vas da ponovite da ćemo mi danas raditi i posle 18,00 časova, da završimo po Poslovniku tačku koja će biti na dnevnom redu u 18,00 časova. To ne mora da znači da će biti izbor predsednika Skupštine, može da to bude izbor potpredsednika, pošto postoje već predlozi za potpredsednike. Hvala.
Dakle, obaveštavam narodne poslanike da ćemo ovu sednicu nastaviti dok se ne završi tačka dnevnog reda koja u tom momentu bude na dnevnom redu posle 18,00 časova. Predlog vam je dostavljen, kao što ste videli, predsednik Narodne skupštine predložen je prof.dr Slavica Đukić-Dejanović, član SPS. Podsećam, prema članu 10. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, izvestilac predlagača može da obrazloži ovaj predlog. Molim predlagača, ukoliko želi, da obrazloži predlog.Reč ima narodni poslanik Ivica Dačić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SPS-PUPS-JS predložila je prof. dr Slavicu Đukić-Dejanović za kandidata za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Iako nije uputno govoriti kada su dame u pitanju o godinama, u najboljim godinama, sa velikim stručnim kvalifikacijama, sa velikim političkim iskustvom, Slavica Đukić-Dejanović je u tri mandata bili poslanik u Narodnoj skupštini Republike Srbije, a od 2000. do 2006. godine bila je poslanik u Saveznom parlamentu Savezne Republike Jugoslavije i državne zajednice Srbija i Crna Gora. Bila je ministar za brigu za brigu o porodici u tzv. prelaznoj vladi posle 5. oktobra 2000. godine. Stalni je član Komisije za specijalističke ispite VMA, prodekan je za međunarodnu saradnjuMedicinskog fakulteta u Kragujevcu. Autor je i koautor preko 200 naučnih i stručnih radova. Prof. dr Slavica Đukić-Dejanović poseduje i stručne i političke kvalifikacije za obavljanje ove funkcije. Stručne kvalifikacije zato što je bila sa velikim iskustvom i u poslu kojim se bavi a i naravno u poslu i radu koji je neophodan na mestu predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Politički gledano, Slavica Đukić-Dejanović će zastupati političke stavove i ono što je politički interes naše koalicije, a to je zaštita nacionalnih i državnih interesa, očuvanje Kosova i Metohije u sastavu Republike Srbije, ekonomski razvoj, socijalna pravda, evropske integracije. Što se tiče kolegijalnosti, siguran sam da će prof. dr Slavica Đukić-Dejanović omogućiti da u ovom parlamentu postoji korektna politička atmosfera između različitih političkih partija, ono što je najvažnije i da svi zajedno shvatimo da koliko god da ima političkih partija i poslaničkih klubova, jedno treba da nam bude zajedničko, a to je interes naše države i našeg naroda i jednostavno da u tom smislu učinimo sve i da rad ovog najvišeg zakonodavnog organa države Srbije bude uspešan. Pozivam vas da svojim glasovima podržite izbor prof.dr Slavice Đukić-Dejanović na funkciju predsednika Narodne skupštine Republike Srbije.
Pre otvaranja pretresa podsećam vas da, shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave raspoređeno po poslaničkim grupama sledeće: poslanička grupa SRS dva sata, 38 minuta, šest sekundi; poslanička grupa Demokratska stranka Srbije - Nova Srbija - dr Vojislav Koštunica jedan sat i 48 sekundi; poslanička grupa Koalicije SPS-PUPS-JS 40 minuta i 32 sekunde; poslanička grupa Liberalnodemokratska partija 26 minuta, 21 sekunda; poslanička grupa Manjina 14 minuta i 11 sekundi. Narodni poslanici koji ne pripadaju ni jednoj poslaničkoj grupi po pet minuta prema članu 93. stav 3. Poslovnika. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč po redosledu narodnih poslanika. Saglasno članu 10. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Prema prijavama koje su dostavljene, molim narodnog poslanika Čedomira Jovanovića da uzme reč u ime poslaničke grupe Liberalno-demokratske partije.
Gospodine predsedavajući, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, nije ovo običan početak rada novog saziva parlamenta, nije običan početak rasprave o izboru još jednog predsednika, odnosno predsednice republičkog parlamenta. Ova tema o kojoj ću govoriti po svom značaju svakako zaslužuje više od tri minuta, koliko ste nam, gospodine Dačiću, vi poklonili, pružajući argumentaciju koja treba nas da uveri da je kandidatura gospođe Dejanović-Đukić nešto što zaslužuje podršku Skupštine Srbije. Ne mislim tu na lične kvalitete gospođe Dejanović-Đukić, mislim pre svega na političku poruku koja prati činjenicu da SPS dobija većinsku podršku i samim tim priliku da se vrati na vlast u ovoj zemlji. Zašto je to za nas krupno političko pitanje koje zaslužuje mnogo jasnije odgovore od onih koje ste nam vi ponudili? Zbog toga što SPS nije nova stranka, vi ne postojite kao LDP od 2005. godine. Vi ste stranka koja je presudno uticala na politiku i sudbinu miliona građana ove zemlje. Gospođa Dejanović-Đukić je predstavnik vaše stranke i samim tim predstavnik politike koja se vraća na vlast. Sa kakvim ambicijama? Da li da u Srbiji učvrsti poredak koji je uspostavljen nakon petogodišnje vladavine Vojislava Koštunice koji je, insistirajući na diskontinuitetu sa politikom i strankom Zorana Đinđića, praktično Srbiju vratio u 90-te godine, jer je diskontinuitet sa Zoranom Đinđićem kontinuitet Slobodana Miloševića. Da li se sa ambicijom da učvrsti takav poredak SPS vraća na vlast, ili vi na vlast dolazite da biste pomogli, očigledno neuspešan, projekat transformacije našeg društva iz Miloševićevog režima u demokratski režim? Ostali ste nam dužni odgovore na ta pitanja, gospodine Dačiću, jer je zbog toga ova sednica i ova tačka dnevnog reda mnogo značajnija od sveta onoga o čemu smo mi razgovarali kada smo se izjašnjavali birajući predsednike parlamenta. Do sada su predsednici parlamenata bili predstavnici jedne jasne političke opcije sa kojom se deo Skupštine slagao, a drugi deo žestoko opirao. Hajde, pomozite LDP da podrži ideju o kojoj se tako malo govorilo u predizbornoj kampanji. Pomozite nam da prevaziđemo one podele koje postoje u Srbiji, koje su razludele građane, one podele po kojima su predstavnici SRS đavoli u izbornoj kampanji, a poželjni politički partneri sa kojima se ćaska na konsultacijama dan nakon izbora. Pomozite nam da pronađemo, u ta vaša tri minuta, argumentaciju koja nam dopušta da zaboravimo sve one godine vladavine SPS, vladavine koja je direktno suprotna težnjama i nastojanjima koja ste vi naveli kao principe koje će gospođa Dejanović-Đukić afirmisati sa pozicije predsednice republičkog parlamenta. Zaštita nacionalnih interesa, evropske integracije, odbrana Kosova i Metohije, sve ono što je nasleđe režima SPS je direktna suprotnost tim nastojanjima. Vi ste se borili za KiM tako da mi danas na prostoru KiM imamo nezavisnu državu ili državu koju je deo sveta priznao, drugi deo ne, a sa kojom, očigledno, ni vi ne znate šta da radite jer nemate jasan stav o svemu tome. Zaštita nacionalnih interesa je takođe nešto što je potpuno suprotno rezultatima vaše vladavine u periodu režima Slobodana Miloševića, a evropske integracije, način na koji ste vodili pregovore o formiranju nove vladajuće koalicije, pokazuju vašu neiskrenost u zalaganju za Evropu. Vi ste se za Evropu zalagali, ali pod uslovom da se DS toliko ponizi, pa vaša evropska nastojanja nagradi mestom potpredsednika i drugog potpredsednika i ministra inostranih poslova, i ministra nauke, i ministra rudarstva i energetike, i ministra ovog i ministra onog, i direktora jednog, drugog, trećeg javnog preduzeća, na kraju i predsednice republičkog parlamenta. Ako to ne može, onda je dobra i koalicija sa radikalima, onda je dobra koalicija sa DSS, onda se borimo u okvirima nacionalno odgovorne narodnjačke vlade. Mislim da to nije fer, ne prema LDP i našim biračima, to nije fer prema ljudima čije interese vi ovde zastupate. Ne tražimo mi od vas da se posipate pepelom, ali vaš povratak na vlast nas obvezuje na osvrt, na analizu, poštenu, iskrenu i odgovornu, svega onoga što je obeležilo period vlasti SPS i onaj period sa kojim se vi tako teško mirite, a to je period od oktobra 2000. godine do danas, period koji vi nazivate periodom revanšizma, netrpeljivosti, nedemokratije, maltretiranja SPS, period u kojem je navodno žrtvovan vaš predsednik, period koji ne može ostati bez jasnog odgovora oko kojeg ćemo se mi dogovoriti ili ne, ali oko kojeg će se pre ili kasnije saglasiti naše društvo. Zbog toga je ovo, za nas, mnogo više od običnog izbora za još jednog lidera republičkog parlamenta, prvog među jednakima. Tu uopšte nije važna sudbina gospođe Dejanović-Đukić. To je, po vašoj proceni, osoba koja je lojalna vašoj partiji, vašoj politici, osoba koja ima određenu političku prošlost, ali povratak SPS, kroz izbor gospođe Dejanović-Đukić za predsednicu Skupštine Srbije, ima svoju jasnu simboličku vrednost. Da li se na takav način daje i novi legitimitet SPS? Vi taj legitimitet ne tražite od LDP. Možda bi ga dobili kada bi bili spremni da uradite ono što su uradile sve stranke koje su decenijama vodile države istočne Evrope. Pošto nemate snagu da pravim jezikom govorite o svojoj političkoj prošlosti, mi, zapravo, vašu političku prošlost prepoznajemo i definišemo kao pretnju interesima građana Srbije, koji u budućnosti zaslužuju drugačiji život od onoga koji su im socijalisti nudili tokom 90-tih godina. Zbog toga mi ne želimo da pružimo podršku izboru gospođe Dejanović-Đukić za predsednicu republičkog parlamenta. Zbog toga moramo da kažemo da je izbor gospođe Dejanović-Đukić za predsednicu republičkog parlamenta bez ikakvog stava u kom bi se prepoznala spremnog da se preuzme odgovornost za ono što se u zemlji dešavalo, uvreda za demokratsku javnost Srbije. Za onu javnost koja predstavlja gospodin Stevanović, onu javnost koja je 1996. godine prebijana u Kragujevcu, je l' tako gospodine Stevanoviću, kada je javnost branila svoju izbornu volju. Znam da između dva loša, što je najčešće izbor na koji su političari u Srbiji svedeni, vi birate ono koje tumačite manjim. To govori o tome koliko su vaši koalicioni partneri nefer. Da li predsednica republičkog parlamenta može biti osoba koja je odgovorna za izbornu krađu 1996. godine? Da li mi, prelaženjem preko takve činjenice, trajno skidamo sa sebe taj balast prošlosti i okrećemo se ka nekim novim odnosima, ili samo pravimo grešku koja je već jednom napravljena posle 2000. godine. LDP ne misli da se pomiri sa jednom takvom činjenicom. Biračima SPS i biračima LDP i biračima DSi radikala potreban je efikasan parlament, potrebni su normalni politički odnosi, ali ništa normalno ne može proizaći iz okretanja glave pred onim činjenicama koje nam se, kao bumerang, vraćaju u vremenu koje je pred nama. Tačno je da SPS ima pravo da kaže da se socijalisti nisu promenili, da su se promenili svi drugi. Tačno je da niko ne može da vam oduzme pravo da vi u granicama svojih mogućnosti pomognete sve one projekte u društvu koje smatrate važnim i korisnim za društvo. Tačno je i iznad svega najvažnije da i vi predstavljate građane koji žele ono što žele građani koje mi predstavljamo, malo više sreće, mira, zadovoljstva, manje tenzija, više reda u zemlji, ali tako nešto je nemoguće. Nemoguće je graditi na frazama i nategnutim tezama, koje su daleko od stvarnosti tačno onoliko koliko je daleko Muzej voštanih figura u Jagodini od Muzeja Madam Tiso u Londonu. Gospodine Dačiću, više od tri minuta traži ova rasprava, više od vaših tri minuta. Mi smo u radnoj biografiji gospođe Dejanović-Đukić videli jednu impresivnu ličnu karijeru. Nisam stručan da procenim koliko je sve to osnov za uspešno bavljenje poslom predsednice republičkog parlamenta, ali nijedna činjenica o političkoj karijeri gospođe Dejanović-Đukić. Zašto? Šta je problem sa tim? Šta je problem sa činjenicom, koja gospođu Dejanović-Đukić opisuje kao i raniju potpredsednicu SPS, kao predstavnika jedne politike, kao osobu koja se zalagala za određene političke vrednosti? Da li su te vrednosti danas sporne, pa o njima ne želite da govorite i zbog toga izbegavate političku prošlost gospođe Dejanović-Đukić? Ili su te činjenice toliko same po sebi nevažne da ne zaslužuju nikakav komentar? Ako je politička karijera gospođe Dejanović-Đukić nevažna, onda ona nema političku težinu da bi vodila republičku skupštinu, ali svi vrlo dobro znamo da to nije ispravan odgovor. Svi znamo da vi pokušavate da u ovoj 2008. godini nekako promenite poziciju u kojoj se nalazite, bez ikakve spremnosti da uradite ono što se mora uraditi, da preuzmete odgovornost, pored one koju preuzimate za budućnost ovakvim izborom, da preuzmete odgovornost za ono što se u ovoj zemlji dešavalo, a to ste dužni da uradite. Ne može, i to je naša poruka DS, ne može mesto prvog čoveka republičkog parlamenta biti cena kojom se plaća stvaranje vladajuće koalicije. Ako nema spremnosti među partnerima da svako, u skladu sa svojim realnim dometima koji proizilaze iz izbornih rezultata, zauzme mesto u toj koaliciji koje mu pripada i sa tog mesta doprinese ostvarenju onih ciljeva o kojima se govori u vašoj koaliciji, evropeizaciji društva, ekonomskom razvoju, ubrzanju tranzicije, onda ni tri mesta predsednice republičkog parlamenta neće biti dovoljna. Za nas je ovaj parlament simbol one borbe koja ne sme biti obesmišljena, a sada se obesmišljava, borbe za demokratiju, borbe protiv vladavine terora, one borbe u kojoj ste vi bili žrtve vaših novih koalicionih partnera i vi imate pravo da u tišini pristanete na plaćanje cene koja vama oduzima slobodu da o tome govorite, ali nemate pravo da svojim kolektivnim pristajanjem na tako veliku grešku oduzmete tu slobodu građanima Srbije. Mnoge su se stranke bivšeg komunističkog bloka u Evropi transformisale i one igraju značajnu ulogu u svom društvu, i sigurno je da je takva transformacija potrebna i samoj Srbiji. I ne ona vrsta nacionalnog pomirenja u kojoj mi svi treba da se poistovetimo u bol koji imamo prema Zoranu Đinđiću i Slobodanu Miloševiću, nego ona vrsta nacionalnog osvešćivanja koja će omogućiti građanima da razumeju šta je to bilo pogrešno u vremenu koje ostavljamo za sobom, da se te greške ne bi ponovile u budućoj vladi. Kako je nemoćno izgledao ovaj parlament tokom svog prvog radnog dana, okružen najstariji poslanik koji predsedava, Skupština u blokadi. Kako će funkcionisati ova institucija ukoliko ne postoji spremnost i na elementarne dogovore oko pravca kojim društvo treba da se razvija, oko tačaka u kojima ćemo se sporiti. Ako se vladajuća koalicija pravi na ovakav način, onda se time problem prolongira, rešenje problema prolongira, a sam problem za svo to vreme deformiše i razvija. Mi se protiv toga borimo. Nama je potreban efikasan parlament i nama je potreban lider tog parlamenta koji će simbolizovati evropsku Srbiju, a evropska Srbija nije ona Srbija koju ste vi tražili, gospodine Dačiću, kod španskog premijera ili kod lidera Socijalističke internacionale. Evropska Srbija postoji u fragmentima i to su, pre svega, samo nagoveštaji onih vrednosti koje nisu mogle da se afirmišu u periodu vladavine vaše partije i vrednosti koje se uz mnogo napora ostvaruju prethodnih osam godina. Ako vi smatrate da socijalisti zaslužuju mesto predsednika parlamenta, onda vi preuzimate lidersku poziciju u našem demokratskom poretku, a ako je preuzimate recite nam sa kojim namerama. Da li sa namerama da vodite ovu zemlju nekim novim putem, drugačijim od onog kojim ste je vodili u prošlosti ili sa namerom da još efikasnije sprovedete onu politiku koju je u Srbiji sprovodio vaš višegodišnji koalicioni partner gospodin Koštunica. Ako idete novim putem, nemojte da ćutite o onome o čemu se ne sme ćutati. Šta je bilo loše sa onim starim? Ako mislite da nastavite starim putem, onda to treba da kažete ovim građanima, jer oni imaju pravo da čuju tako nešto. To je potrebnije od fraza o nacionalno odgovornoj politici, odbrani Kosova, evropskim integracijama, socijalnoj pravdi, jer svi ti vaši ciljevi su direktna suprotnost rezultata vaše politike. Zbog toga mi ne možemo da se složimo sa ovim predlogom. Naravno da ćemo korektno sarađivati u ovom parlamentu, da ćemo poštovati instituciju Skupštine Srbije kroz fer odnos prema gospođi Dejanović-Đukić. Ali, gospođo, vi, po našem mišljenju, ne zaslužujete mesto predsednice Skupštine Srbije, zbog toga što nikakvim ličnim gestom niste pokazali spremnost da cenite, recimo, napor gospodina Stevanovića, koji se potpisao pod vašu kandidaturu. Vi niste ispravili svoje greške iz prošlosti tako što ste Kragujevčanima rekli to jednostavno - izvinite, pogrešila sam, shvatila sam, dopustite da uradim nešto bolje. Baš naprotiv, ponašate se trijumfalistički, kao i vaša partija, zbog te poražavajuće činjenice da se u Srbiji sada u političkom smislu zatvara krug na istom onom mestu na kojem je proces unutrašnjih reformi započet pre osam godina. Vrednosti koje su nas tada pokretale su vrednosti do kojih mi i danas držimo i zbog kojih ne mislimo da pristajemo na onu vrstu političkog kompromisa koji mora da čini DS. Ali, unapred iskazujemo ne samo skepsu, već i najavljujemo žestoku borbu protiv svake političke namere, koja bi stavila znak jednakosti između devedesetih godina i vremena koje je pred nama ili političke namere koja bi tom sjajnom pričom o vremenu koje je pred nama trebalo da nam zatvori usta i oduzme pravo da govorimo o potrebi Srbije i za istinom, i za pravdom, i za političkim poštenjem, čega ima tako malo u ta tri minuta gospodina Dačića, u kojim on nije ni pomislio da je dužan da ovom društvu pošalje one poruke koje umesto njega ne može da pošalje niko iz LDP. Ako ste za Evropu, onda shvatite da ste vi ti koji moraju ovom društvu položiti račun za antievropsko nasleđe vaše politike, da ste vi prvi koji moraju progovoriti o presudi Vrhovnog suda, kojom su izrečene najstrože zatvorske kazne za politička ubistva koja su izvršili visoki funkcioneri vaše vlasti. Radomir Marković je bio pomoćnik ministra unutrašnjih poslova u vladi SPS. Vi ste ti koji o tome moraju govoriti i težina vaših reči ima mnogo više smisla od onoga što govorimo mi, i o političkim ubistvima, vladavini terorom, devastaciji institucija, o ratu, zločinima, uništavanju Srbije, pljački građana. Sve te odgovore mora dati vaša politika. Ako nekako možemo da vam u tome pomognemo vrlo rado ćemo to učiniti, ali mislim da su granice naših maksimuma postavljanje ovih pitanja i uvođenje političke alternative. Nema podrške povratku SPS-a na vlast zbog toga što SPS na vlast vraća onu politiku protiv koje se borimo godinama i koja je direktno suprotstavljena interesima naših birača i interesima građana koji su vam pružili podršku na prethodnim izborima.
Pozivam gospodina Miloša Aligrudića, predsednika poslaničke grupe DSS-NS.
Dozvolite mi da vas na početku ispravim, Demokratska stranka Srbije - Nova Srbija - dr Vojislav Koštunica, tako se zove poslanički klub. Ovo mi nemojte računati u vreme diskusije. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije za koje verujem da pratite ovaj prenos, a naročito zbog vas koji gledate ovaj prenos dužan sam da kažem da je moje uverenje da na današnjoj sednici građani Srbije ne biraju predsednika Narodne skupštine. Građani Srbije ga biraju posredno preko narodnih poslanika, a u ovom slučaju čak ni to. Da li možete da zamislite, da li ste ikada mogli da zamislite da ćete doći u situaciju, svi vi koji ste glasali za političke stranke koje sticajem okolnosti uglavnom sede sa moje leve strane, odnosno desne strane Narodne skupštine, da će imati zajednički predlog za izbor Slavice Đukić-Dejanović, bivšeg potpredsednika SPS na mestu predsednika Narodne skupštine? Ovo ne pričam zbog ličnosti gospođe Đukić-Dejanović, jer u to neću ulaziti, nego zbog toga što izbor predsednika Narodne skupštine u sebi krije izvesnu političku simboliku. Ni tu neću ići previše daleko i previše duboko. Ona se odnosi isključivo na dnevnu političku simboliku jer označava ono što u političkoj praksi znači formiranje skupštinske većine. Dakle, sadašnja skupštinska većina očigledno je formirana na osnovu dva dana nekakvih konsultacija i pregovora koji su se vodili u okviru sadašnjeg formiranog bloka između Liste za Evropsku Srbiju, Socijalističke partije Srbije i njihovih partnera na njihovoj listi, u kojima nemamo pojma da li su uopšte ikakvi principi funkcionisanja te nove vlasti utvrđeni. Zašto u to sumnjamo? Prosto zbog toga što su svi bili u prilici da prate tok izborne kampanje. U izbornoj kampanji političke stranke su izlagale svoje programske ciljeve, ono za šta će se zalagati u narednom periodu ukoliko budu bili u prilici da vrše vlast u Srbiji. U toku te izborne kampanje moja politička stranka, naša DSS i Nova Srbija, naša lista zalagala se za četiri principa. Prvi princip je odbrana teritorijalnog integriteta i suvereniteta države, drugi princip su bile evropske integracije, treći princip ekonomski oporavak društva i borba protiv siromaštva i četvrti borba protiv organizovanog kriminala i korupcije. Manje-više sve druge, veće političke stranke su iznosile slične principe u ovoj kampanji, pa bi se čovek pitao u čemu je onda razlika. Razlika je, dame i gospodo, dragi građani, u političkoj praksi, ne u onome što se govori, nego u onome što se čini. Bez obzira na sličnost principa koji su se mogli čuti sa govornice onih političara koji su interpretirali stavove političkih stranaka tokom izborne kampanje, na osnovu samo jednog događaja bilo je dovoljno proceniti ko govori istinu, a ko ne, barem kada je reč o nečemu što DSS smatra suštinskim pitanjem za ovu državu, a to je odbrana integriteta same države. Za nas je Srbija nešto što je prioritet. Za nas ne mogu biti prioriteti učlanjenje u razne međunarodne institucije ili evropske integracije, to je nešto što je potreba države, to je nešto za šta se traba boriti, ali ne može biti prioritet svih prioriteta. Ako nemate državu koja ima svoj integritet, koja sa svojim integritetom u celini može da učestvuje u međunarodnim organizacijama, džaba vam članstvo u tim istim organizacijama. To je nešto oko čega mora postojati konsenzus u društvu, sa svim uvažavanjem onih koji misli drugačije. Iskreno sam se nadao da će oni koji misle drugačije ostati u bitnoj manjini u ovoj državi. Na osnovu tog uverenja i postojala je prethodna vlada koja je trajala nekih desetak meseci. Na kraju se utvrdilo da to nije moguće. Koji je to bio lakmus papir, koji je bio način da se proceni da li ono što pričamo odgovara političkoj praksi ili ne? Vrlo prosto, to je bio jedan veliki izazov koji je za nas nastao tokom predizborne kampanje, a to je nuđenje potpisivanja Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju je nešto čemu je DSS svih ovih godina težila i krvavi znoj smo prolili da bi došli u stadijum, u fazu da se jedan takav sporazum može uopšte potpisati. Onog trenutka kada je sporazum bio parafiran u decembru 2007. godine, političke okolnosti, političke činjenice su bile takve da se on mogao parafirati, jer tada niko nije proglasio nezavisnost Kosova i Metohije, tada u tom trenutku ni jedna država EU nije priznala nezavisnost Kosova i Metohije. Onog trenutka kada je to bilo učinjeno pojedine odredbe tog sporazuma, koje kasnije valja interpretirati i primenjivati u praksi, naročito one koje se odnose na dobrosusedske odnose sa državama koje nas okružuju, jednostavno su nalagale izvesno pojašnjenje ili redefiniciju tog sporazuma, pre nego što bi se iko usudio da ga potpiše. To je bio razlog zbog čega smo imali nove parlamentarne izbore, to je bio razlog zbog čega je došlo do ozbiljnog nesporazuma između DSS i DS, to je bio razlog zbog čega mi danas, a ne za tri godine, imamo konstitutivnu sednicu Narodne skupštine Republike Srbije. Tokom izborne kampanje DSS i NS, naročito nakon te kampanje, tokom kampanje smo izlagali svoj program i obeležavali razlike, a nakon izborne kampanje pokušali smo da napravimo dogovor sa onim političkim strankama o formiranju izvršne vlasti u Srbiji, odgovorne nacionalne vlade, koja će minimalno zaštititi jedan prevashodan interes, a to je interes održanja države, integriteta i suvereniteta države. I sve razlike koje postoje između političkih stranaka, koje postoje objektivno između DS i DSS, SRS i DSS i NS, SPS, DSS i NS, bi da je sreće valjalo da ustuknu pred tom okolnošću. Mi smo nakon izbora bili u prilici da samo sa dve političke liste pregovaramo o formiranju nove vlade zbog toga što smo mogli da pronađemo, činilo nam se u tom trenutku, sporazum oko ovog pitanja. Sve je to naravno propalo iz prostog razloga što jedna od tih lista, lista koju predvodi SPS, jednostavno je promenila svoju politiku, promenila je politiku u onom delu u kome je vrlo jasno tu politiku predočavala tokom izborne kampanje građanima, bar kada je reč o najosnovnijem i najvažnijem pitanju, a to je zaštita teritorijalnog integriteta države. Dana 29. aprila kada je potpisan od strane DS, a u ime države Srbije navodno, Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, predsednik SPS Ivica Dačić je, parafraziram jer nemam tekst kod sebe, dao izjavu koja sadrži sledeću konstataciju - da niko nema pravo u Srbiji u tom trenutku da potpiše Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, jer bi potpisivanje tog sporazuma značilo implicitno priznavanje nezavisnosti Kosova i Metohije. Samo par meseci nakon toga ta politička stranka, odnosno njen predsednik sklapa sporazum sa DS, na bazi čega mi to ne znamo. Kada je SRS, DSS i NS pregovarala sa listom koju predvodi SPS mi smo javno izlagali principe na kojima bi formirali novu vladu, koja podrazumeva i druge kompromise oko vrlo važnih političkih razlika koje postoje između ovih stranaka, a samo radi zaštite jednog, prvog i osnovnog principa. Tada smo o tome javno govorili, a mi sada uopšte ne znamo o čemu se radi. Čitamo po novinama da postoji podela nekih resora, ko će šta preuzeti, što nas navodi na pomisao da, za razliku od onoga što smo mi razgovarali javno, ovde je bilo nešto sve vreme tajno i to pre svega politička trgovina u najbanalnijem smislu te reči. Jer kada je reč o zaštiti državnih principa, od toga ovde ne vidim ništa. Jedino što mogu da primetim, što je možda bilo tajno, a nije bilo rečeno javno ili se javno naslućivalo na osnovu izjava pojedinih funkcionera DS ili nastupa predsednika DS Borisa Tadića, nažalost predsednika države u ovom trenutku, da je očigledno namera ove novostvorene koalicije zapravo zaštita Misije Euleksa u Srbiji. Zaštita Misije Euleksa u Srbiji je zapravo ono što je okosnica formiranja ove nove vlade. Zaštita Misije Euleksa, namerno upotrebljavam izraz zaštita Misije Euleksa, jer je to nešto što je conditio sine qua non konačnog rešenja za nezavisno KiM, jer je Euleks i odluka o Euleksu ima samo jedno značenje, po papirima na osnovu kojih se može pročitati kako je doneto u Evropskoj komisiji, Misija Euleksa znači samo jedno - podrška primeni Ahtisarijevog plana na teritoriji Srbije, tj. dela Srbije koji se zove Kosovo i Metohija, radi stvaranja prve NATO države u istoriji. To je dakle istorijska uloga ove koalicije. Možda to neko ne želi javno da prizna ili ne može, možda to neko i ne razume, ali to je ono što će se dešavati u političkoj praksi u budućnosti - živi bili pa videli. Kada je reč o načinu na koji je sazvana ova sednica, o čemu smo već do sada pričali, način na koji je sazvana ova sednica najbolje govori o tome kakve su vaše namere. Da je ova sednica sazvana na jedan pristojan način, jer nikakvi ustavni rokovi ili zakonski rokovi nisu nikoga pritiskali da to mora biti završeno od srede do nedelje, onda bi verovatno morali sebe da dovedete u situaciju da objasnite ove stvari, da razjasnite ova pitanja koja su ovde postavljena i da vidimo zbog čega i kako je moguće da u istoj koaliciji sede oni koji su tražili međusobnu zabranu rada političkih stranaka. Dovoljno je samo navesti Nenada Čanka, koji je tražio više puta zabranu najmanje dve političke stranke u Srbiji - to je SRS i SPS. Da vidimo kako je moguće da s tim istim Nenadom Čankom sarađuju u okviru iste koalicije Ivica Dačić, koji je tražio zabranu Čankove stranke. Istini za volju, pominjao sam to kao mogućnost svojevremeno, a to i dalje mislim. Kako je moguće da predsednik DS primećuje da je došlo vreme kada se može potpuno neometano, bez ikakvih kompleksa i problema, sarađivati sa SPS, koja je do pre neki mesec bila apsolutno zabranjena politička stranka sa DS? Kako je to moguće, da li to neko može da objasni građanima Srbije? Nemojte misliti da brinem zbog toga što ste vi prevarili vaše birače? Nemam tu vrstu brige, meni to odgovara i slobodno to činite. Zato što kada ljudi budu osetili i videli šta ste im učinili staviće prst na čelo i razmisliće o tome kome će dati poverenje na sledećim izborima kada budu bili. To je u redu, ali mi je tih ljudi iskreno žao, zato što nemamo pravo da se iživljavamo nad njihovim sudbinama, nad njihovim životima, i da će makar 10 minuta njihovog vremena koje će upotrebiti da stanu na biračka mesta, čak i ako ne razmišljaju o politici cele godine, biti zloupotrebljeno na ovaj način - to nema niko pravo da radi. Ono za šta smo se mi zalagali u izbornoj kampanji jeste ono na čemu smo radili i posle izborne kampanje i to je ono čemu smo stremili. Kada je reč o međusobnoj saradnji političkih stranaka u Srbiji, nemojte da mislite da sam ovim što sam do sada izneo rekao da je ta saradnja nemoguća. Ono je potrebno i za mene nema nelegitimne političke stranke u Srbiji. Za mene su sve političke stranke u Srbiji legitimne, jer tu legitimnost daju građani, i dok se ponašaju i rade političke stranke u skladu sa Ustavom i zakonima ove države, one imaju pravo da postoje i ne postoje tzv. zabranjene političke stranke. Problem je, na osnovu kojih principa se formira vladajuća većina u Srbiji? To je ono što je problem. Mi smo naše principe, onih par koje smo izneli, izneli javno, javno smo ih branili, svesni činjenice sa kojim političkim strankama ulazimo u koaliciju,svesni činjenice prošlosti tih političkih stranaka, svesni činjenice šta je ko od njih radio. Kada je ovde konkretno reč o SPS, SPS je u ranijem sazivu podržavala manjinsku Vladu DSS i G17 plus i nekih naših partnera. Ruka koja nam je pružena od strane SPS u tom trenutku je bila prihvaćena, jer je to bilo u tom trenutku za državni interes jedino moguće i mi smo tada od jedinih reči hvale za SPS izneli samo to - da je dobro što se ponašaju u skladu sa principom zaštite državnih interesa i to je sve. Nikada DSS nije iznosilaokolnosti ili lamente nad onima koji nažalost danas s nama više nisu, izražavajući zajednički bol i slične druge stvari. Nikada DSS nije hvalila SPS, iznosila hvalospeve o toj političkoj stranci, kako se usudio predsednik DS, nažalost predsednik države Boris Tadić, kada je reč o SPS ovih dana, e ne bi li opravdao tu koaliciju, koja je bila pre tri meseca bila nemoguća. Kako je to nemoguće? Kako je to moguće, sem ukoliko neki drugi interes nije povezao sve vas, moja draga svetla na semaforu, da bi se zaštitila Misija Euleksa u Srbiji, razorio integritet ove države, nažalost, i da bi se završili neki drugi poslovi? Ne verujem, sem rukovodstva ovih političkih stranaka, da je bilo ko u širem članstvu ovih političkih stranaka naročito oduševljen ovim što je urađeno, a još manje verujem da je ono što se sada radi nešto što će produkovati dobro za građane Srbije. Nažalost, ovo moram da kažem, vladu ćete vrlo brzo formirati, i to će biti za neki dan i opozicija na to ne može uticati, jer je opozicija tu da bude u manjini, svaki dan do formiranja vlade - to je poslednji srećan dan za državu Srbiju, dok se ta vlada koju vi budete formirali jednog dana ne promeni. To je nešto o čemu sada može da se govori. Kada budemo govorili o predlogu predsednika Srbije za mandatara i kada ova semafor koalicija bude sutradan konačno formirana preko izvršne vlasti, u toku te sednice koja će nadam se biti naredne nedelje, u jednoj normalnoj atmosferi radnog dana, a ne hajdučki preko vikenda, onda ćemo govoriti detaljnije o ovim razlikama. Govorićemo detaljnije o ovome kako je moguće da u istim klupama sede oni koji jedni druge optužuju za politička ubistva, koja po nekima i do dan-danas nisu razrešena? Kako je moguće da jedan sudski proces koji je trajao, za nešto što se zvalo političko ubistvo, tako naglo bude završen baš u oči formiranja same vlade sa SPS itd. To su neka pitanja koja su vrlo interesantna. Kada smo mi pregovarali o formiranju izvršne vlasti, kada je DSS imala ulogu u ovoj državi vođenja izvršne vlasti u zemlji, mi smo to radili i isključivo se bazirali na nekim principima, bez ikakvih emotivnih, plačnih istupa sažaljenja ili sabratskih odnosa sa političkim partijama s kojima radimo. To smo radili isključivo da bismo odbranili određene interese i svaku saradnju koja je tada postojala tumačili smo u tom kontekstu. Ništa drugo ne mogu da kažem nego svaka čast vama, svaki problem građanima Srbije koji su danas ovo dočekali, ali se nadam da ćemo dočekati i mi onaj trenutak i onaj dan kada će se ovaj cirkus koji vi pravite promeniti jednom stabilnom nacionalno odgovornom državnom vlašću. Nažalost, proteći će neki period kada će se naneti dosta štete samoj državi Srbiji, ali je srećna okolnost za nas, koji u ime građana Srbije, onoliko koliko su nam dali legitimitet, pokušavamo da interpretiramo njihove stavove i volju, svaka sreća po nas - makar mi nećemo biti neposredno odgovorni za ono što nam naredni period, nažalost donosi. Hvala vam.
Zahvaljujem narodnu poslaniku gospodinu Aligrudiću i određujem pauzu do 15,00 časova. [[Posle pauze – 15.15]] Nastavljamo rad. Reč ima predsednik poslaničke grupe SRS gospodin Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, za razliku od prethodnika, ne vidim razloga da se toliko insistira na nekakvim razlikama u okviru skupštinske većine koja danas predlaže predsednika Narodne skupštine. Mislim da je ovo prirodna koalicija. Sve više mi liči da je to apsolutno prirodno, ova koalicija vrha SPS-a i DS. To će valjda uskoro da se pokaže. Pre mnogo godina, kada sam bio mlad, bila je neka grupa "Mirzino jato", Mirza i Mirzino jato, a ovo je jato Vojislava Koštunice. Sve se ispililo ispod njegovih krila i ponovo nam predlažu za predsednika Narodne skupštine poslanika koji se jedva uvukao u parlament. To je to ponižavanje Narodne skupštine, kome prisustvujemo otkako ste vi dosmanlije došli na vlast. Za vas je predsednik Skupštine onaj koalicioni partner koji ima najmanje poslanika. Vi time i nama poslanicima, a i celoj Skupštini kažete koliko vi u stvari cenite Narodnu skupštinu. Funkcija predsednika Narodne skupštine služi isključivo za potkusurivanje među koalicionim partnerima. A ne da predsednik zaštiti integritet i dostojanstvo Narodne skupštine, ne da bilo šta kaže Vladi, čija ga većina ovde bira, ne da se potrudi da bar Skupština donese Ustavom predviđene ustavne zakone, u roku predviđenom Ustavom. Evo, koliko već godina je Narodna skupština sluškinja svake vlade Republike Srbije. Ovaj današnji izbor će to samo da nastavi. Pre nego što sam izašao dobio sam poruku od jednog prijatelja iz SPS, mislim dobronamernu, koji kaže: "Nemoj previše oštro, da ovi moji ne pronađu u tom govoru osnov da raskinu koaliciju za Beograd." Znate, moj govor ne može da bude osnov za raskidanje koalicije za Beograd. Osnov za tu koaliciju je moral. Ako ima morala, ostaće ta koalicija. Ako nema morala, ne vredi, mogu da vas hvalim, kujem u zvezde, mogu da lažem o vama svašta, a vi ćete tu koaliciju da raskinete. Uostalom, ako ste iskreni i ako zaista želite da ostane koalicija za Beograd, lepo ste mogli da kažete Borisu Tadiću: "U redu je, evo pravimo većinu za Narodnu skupštinu, ali naš uslov je da istog dana bude i sednica Gradske skupštine u Beogradu". To ne bi mogao da vam odbije. Previše mu je stalo do toga da izabere ovu vladu, da bi se igrao sa vašom željom da u Beogradu budete s kim vi hoćete. Jedino što boli u svemu ovome je to da vas Boris Tadić pritiska i da vi radite nešto protiv svoje volje, a da uopšte nema reakcije s vaše strane. Što vas dublje pritiska, vi ćete sve dublje da tonete, dok jednog dana neko ne kaže - ovo više nećemo da trpimo. Pri tom malo pomislite i na Srbiju. Danas malo prekoračujem pravila koja postoje u okviru SRS, a to je da ne diskutujemo previše o kandidatima koje drugi predlažu za funkcije. Vi zaista ne umete ta pravila da poštujete, pa zašto bismo onda to činili mi. Za vas takva pravila nisu vodilja u politici. Vi gledate kad neko predloži svog kandidata da pronađete osnov da ocrnite čoveka, ideju, ideologiju, način predlaganja ili razloge za predlaganje. Nemam mnogo toga lošeg da kažem o gospođi Slavici Đukić-Dejanović, ali imam da je podsetim na nešto. Verovatno će joj to malo pomoći u životu. Nekako zađoh u godine da delim savete, pa moram i Slavici, koja verovatno za mnoge ljude ima savet. Kada se čovek krštava, ulazi u neku veru ili kad izlazi iz vere pa ulazi u drugu, postavi mu se uslov odricanja. Kod nas u hrišćanstvu moraš da se odrekneš Sotone. Gospođa Slavica Đukić-Dejanović će morati da se odrekne nečeg iz svog života. Najpre, moraće da se odrekne 5. oktobra. Da nije bilo policije 5. oktobra, gospođo Đukić-Dejanović, vaša je glava visila o koncu. Nekoliko hiljada nezadovoljnih građana, predvođenih vašim kolegama i političkom snagom DOS-a, 5. oktobra je tražilo vašu glavu u krugu Kliničko-bolničkog centra. Sve te kolege i danas su tamo sa vama. Od danas bi trebalo da budete koalicioni partneri. Ne cene vas ni milimetar više nego tog 5. oktobra. Mora da se odreknete Mire Marković. Istina, prebrzo ste to uradili pre neki dan, pa je posle toga ispalo da će DOS da prihvati neka popuštanja prema Miri Marković. Morate da se odreknete Slobodana Miloševića. Ovo nije stranka koja vas bira zato što ste verno sledili Slobodana Miloševića. Oni kažu da vas biraju zato što više nemate njegove ideje, a znam da to nije tačno. Znam da SPS ne može da postoji bez ideja Slobodana Miloševića, jer što biste onda vi bili na političkoj sceni? Ako uđete sa "žutima", što bi narod posle glasao za vas, kada ima svoje "žute"? U čemu se onda vi razlikujete od tih "žutih"? Moraćete da se odreknete društvene svojine, svega onoga što su komunisti izgradili, a DOS pokrao nečuvenom pljačkaškom privatizacijom, protiv koje ste bili. Gde su sada sve te fabrike? Ko je uzročnik nestajanja srpske privrede? DOS. Kako ćete vi to sada sa njima? Moraćete da se odreknete borbe protiv siromaštva. DOS je osiromašio građane Srbije. DOS ih je pretvorio u prosjake. Moraćete da se odreknete borbe protiv kriminala, jer vi nećete smeti nijednog kriminalca iz DOS-a da poterate. Vi ste sada s njima u koaliciji. Jurićete i dalje onu sirotinju koja ukrade jaja na pijaci da odnese kući i da isprži detetu. A ove što su ojadili Srbiju, oni sada dobijaju predsednika Vlade, tajkuni dobijaju predsednika Vlade. Taj lobi koji je opljačkao Srbiju od 2000. godine naovamo postavlja predsednika Vlade. Tu ne vidim SPS i ne vidim vas, kao ličnost koju izuzetno cenim. Morate da se odreknete borbe za radnička prava, jer su radnička prava ugrožena dolaskom DOS-a na vlast. Ili ste možda zaboravili ko je doneo Zakon o radu, Zakon o penzijsko-invalidskom, socijalnom sistemu, Zakon o štrajku, Zakon o preduzećima. Moraćete da se odreknete i svojih kolega, desetine hiljada socijalista, koji nemaju tu sreću, gospođo Đukić-Dejanović, da se vrate na funkciju predsednika Skupštine. Danas su ko zna gde, nijedan nema posao, a vodili su srpsku privredu i čvrsto verovali u ideje koje vi sada valjda i dalje propagirate. Moraćete da se odreknete i Dragoljuba Milanovića. Razlika između vaše sudbine i sudbine Dragoljuba Milanovića je samo u tome što su njega zatekli na ulici bez policije. Vi ste, na svu sreću, imali zaštitu policije. Moraćete pomalo da se odreknete i sebe, zato što vi gospođo Đukić-Dejanović među mnogim koalicionim partnerima vidite svoje pacijente, a ne kolege. Vama želim mnogo sreće. Sada ovo zbog svoje duše sam morao da vam kažem, kako god vi to da shvatite. A ostalo je na vama. Vi ste dobar lekar, profesor univerziteta. Njima na funkciji predsednika Skupštine treba krpa. Hvala.
Zahvaljujem gospodinu Nikoliću. Obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele poslaničke grupe: SRS, DSS - NS i LDP. Prema ovom rasporedu koji je dat ovde ima ukupno 28 govornika prijavljenih. Tim redom ćemo početi sa diskusijom. Izvolite, gospodine Dačiću.
Dame i gospodo, ne javljam se po Poslovniku, javljam se kao predlagač, tako da ne mislite da želim da bilo kome repliciram ili da reklamiram povredu Poslovnika. Želim samo da kažem nekoliko konstatacija koje su se čule, ne toliko u izlaganju gospodina Nikolića, koliko u izlaganju Miloša Aligrudića i Čedomira Jovanovića. Ovo o čemu danas govorimo, dame i gospodo narodni poslanici, SPS je prošla 2004. godine, kada smo doneli odluku da podržimo stranke bivšeg DOS-a. Ono što smo tada govorili i što ste tada govorili i sada je tema. Tačno je da su to stranke sa kojima smo se najviše sukobljavali, i to ne vi, nego mi. Govorim zato što smo mi deset godina bili na vlasti, znači, bez želje za bilo kakvim replikama i bez želje da umanjim bilo čiji doprinos, ili u sukobima itd. Ali, hoću da vam kažem sledeću stvar, 2004. godine za mene je možda bio jedan od najtežih dana u mojoj političkoj karijeri, kada sam prozivkom glasao za izbor Dragana Maršićanina za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Danas glasamo za izbor i reći ću ''za'' izbor Slavice Đukić-Dejanović kandidata SPS, sa ponosom i velikim zadovoljstvom. Ako neko govori o biračima, voleo bih Demokratska stranka Srbije navede jednog birača koji je 2000. godine glasao za Koštunicu, a da je mislio da će Koštunica 2004. godine biti u koaliciji sa SPS ili 2008. godine u koaliciji sa SRS i SPS. Naša odluka ne znači niti razočaravanje tuđih birača niti radovanje drugih. Znači da SPS i naša koalicija ima svoje principe i politiku koju nemamo nameru da menjamo. Na kojim principima pravimo koaliciju? Na istim, dame i gospodo iz DSS i NS sa kojim ste prošle godine pravili istu tu koaliciju. Da li smo promenili odluku u razgovorima?Kada ste vi prošle godine promenili odluku, Miloš Aligrudić je izašao za ovu govornicu i rekao sledeće: "Za ovo mi nije potrebno više od jednog minuta. Dakle, stvar je vrlo jednostavna. Političke stranke, čiji poslanici su potpisnici ovog predloga, postigle su politički sporazum o formiranju skupštinske većine i političke većine u ovom parlamentu, koji praktično ide za tim da je postignut dogovor o formiranju vlade. Naravno, u skladu sa tim je dat ovaj predlog kako bi se izvršila adekvatna promena na mesto predsednika parlamenta. To je vrlo jednostavno". To je, dame i gospodo, jedan minut. Znači, nemam nameru da glasamo ni za druge niti protiv SRS i DSS. Ne pada mi na pamet da kritikujem stranke sa kojima smo srađivali. Ne pada mi na pamet zbog toga što u svojoj istoriji SPS je bila na vlasti četiri godine sa Novom demokratijom i otcepljenim delom DS devedesetih godina, tri godine smo vladali sami, tri plus jednu godinu sa SRS i tri godine sa DSS, G17 i SPO. Ako već govorimo o semaforu, razlika u semaforu može biti samo u jednoj boji, umesto vaše plave, može da bude sada samo crvena. Ovde ne treba odnos prema političkim strankama da zavisi od toga da li ste sa nekim ili ste sa drugim. Mislim da je apsolutno nekorektno na političkoj sceni Srbije političke stranke kvalifikovati da su dobre ako žele saradnju sa vama, a ne ukoliko tu saradnju ne žele. Mi imamo svoje principe od kojih sigurno nećemo odstupiti. Da je Slavica Đukić-Dejanović dobar kandidat procenite sami i glasajte. Da li su naši principi? Naši principi nisu odricanje od svega onog što je bilo u našoj prošlosti. Svaka stranka ima svoj politički identitet, isto kao što svaka stranka treba da izvrši analizu vršenja vlasti iz svog perioda, i SPS ,i SRS, i DSS i, naravno, DS i svi drugi koji u tome učestvuju. Mogu li se prevaziđi politički sukobi i napraviti političko jedinstvo oko nekog projekta, koji će podrazumevati odbranu nacionalnih i državnih interesa i evropske integracije Srbije. Mi smatramo da su mogući. Uostalom, to je odluka SPS. Kada su bili izbori, gospodin Nikolić je govorio svojim biračima da želi da napravi koaliciju sa Koštunicom i strankama manjina. Ukoliko nema te većine, govorio je da će biti izbori. Uostalom, i meni je rekao da će ići u koaliciju sa nama samo u koliko mu budemo potrebni za formiranje većine. Pošteno. Naravno, u politici, vi bar dobro znate, ima samo političkih interesa, a ne simpatija ili antipatija. Tu logiku nije izmislila SPS. Što se toga tiče, mi nismo i nemamo nameru da razgovor sa drugim političkim strankama vodimo na temu odluke SPS. To je naše političko pitanje. Odluka je za nas istina teška, ali nema vođenja politike bez teških odluka, vi to bar dobro znate. S druge strane, SPS nema nameru da svoju politiku usmerava prema drugima. Ima samo nameru da svaka od stranaka koje se nalaze u bilo kojoj koaliciji sa SRS, DS, DSS, čuva svoj politički identitet. Nismo mi išli na izbore da omogućimo da vlada SRS, ili DS, ili Vojislav Koštunica, nego da SPS i naša koalicija ostvaruje svoje političke i programske ciljeve. I Čedomir Jovanović je tu u pravu. Posle osam godina ovo je povratak na vlast SPS. Hvala vam.
Zahvaljujem gospodinu Dačiću. Prvi se javio za repliku gospodin poslanik Jovanović. Molim, uzmite reč.
Gospodine predsedavajući, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se po poslovničkom pravu na repliku. Gospodine Dačiću, nema potrebe za tom vrstom uveravanja koje vi pružate ovde sada parlamentu. Ta vrsta govora je govor za glavni odbor vaše partije. Ono što je potreba građana Srbije, koliko birača LDP, toliko i onih koji su glasali za vas, jeste stvaranje ambijenta za, recimo, onu vrstu stvarnosti u kojoj bi bile realne te vaše želje koje ste sada izneli. Naravno da je potrebno elementarno, ne političko jedinstvo, nego elementarno razumevanje i pravljenje razlike između interesa stranke i interesa države ili društva. Ali, vi svojim odnosom prema činjenici koja prati izbor gospođe Dejanović-Đukić za predsednicu parlamenta. Vi kroz odnos prema toj činjenici, koja zapravo opisuje vaš povratak na vlast, praktično sužavate mogućnost za stvaranje atmosfere u kojoj bi mi mogli da se dogovorimo oko načina na koji će se ostvariti i realizovati taj projekat evropski moderne Srbije. U jednoj od kampanja tokom 90-ih godina poruka vašeg predsedničkog kandidata je bila "I Srbija i svet". Formalno, toj poruci se ne može ništa zameriti, ali tu poruku nije pratila politika, nije bilo sposobnosti da se razumeju interesi Srbije i da se shvati taj svet kojem Srbija pripada i kojem mi pokušavamo danas da se približimo. Kroz šta se ispoljavaju vaša evropska nastojanja u ovom trenutku? Kroz dobre želje? To nije dovoljno. Čak i sa onima sa kojima se najmanje možemo složiti, ne možemo da negiramo njihovo pravo da ovom društvu žele sve najbolje. Ako ste evropski levičar, što možete da postanete, onda pokažite u čemu ste vi drugačiji, kao lider jedne partije koja ima tako dugu istoriju, od političke istorije te partije koja vas kompromituje u ovom trenutku, koja je tako teška da vi o njoj danas ne možete da govorite otvoreno, a ta istorija je drugačija od nastojanja na kojima je, recimo, izgrađena formalna ideologija vaše stranke, od borbe za socijalnu pravdu, za jednakost, za međusobno uvažavanje, vladavinu prava, afirmaciju institucija. Ovo je četvrti ili peti parlament od oktobra 2000. godine i mi ne možemo preći preko činjenice da se opet zaobilaze neke rasprave koje su ostale po strani tokom prethodnih saziva. Ako nešto nismo uspeli da uradimo 2000. godine, pa to preskočimo sada, onda nećemo biti daleko od rezultata koji su poražavajući, koji Srbiju danas predstavljaju kao najnesrećnije evropsko društvo. Jeste, potreban je dogovor oko nacionalne politike, zato što je politika koja je u ovoj zemlji vođena prethodnih osam godina izraz kontinuiteta sa politikom koja je vođena u periodu vaše vladavine i zbog toga su ishodi poražavajući. (Predsedavajući: Molim vas, gospodine Jovanoviću, vreme.) Izvinjavam se, završiću, vrlo kratko. Dakle, vaš povratak na vlast moraju pratiti uveravanja da u vašoj politici postoje neka nova uverenja i vrednosti, spremnost da se preuzme odgovornost za ono što je urađeno pogrešno ili da se tako nešto brani. Ali, ako je ovo novi SPS, u čemu je bila greška sa onim starim? Ako ne pravite razliku između 90-tih i danas, onda smo dužni da vam kažemo da je cena koju je Srbija platila za tu pogrešnu politiku suviše visoka i da vam uskratimo poverenje zbog toga što ne mislimo da društvo ponovo treba da ispašta za jednu takvu političku grešku kakva je bila greška koju je Srbija pratila predajući sudbinu miliona građana jednoj partiji. U tome je suštinski nesporazum, razlika i osnov našeg nepristajanja na izbor gospođe Dejanović-Đukić za predsednicu parlamenta.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik, gospodin Tomislav Nikolić.
Zaista nemam nameru da polemišem sa gospodinom Dačićem, a posebno ne na način na koji on govori, zato što smatram da, u žaru političke borbe, čovek može da izgovori i ono što ne misli, samo što nikad neću da govorim ono što ne mislim, pa makar koliko da me to koštalo. Kad nekad prebacite meni, gospodine Dačiću, da sam rekao da bismo pravili koaliciju sa vama samo ako to bude potrebno, onda recite da vam je Tadić rekao da nikad sa vama neće da pravi koaliciju. To je sve bilo u istoj kampanji. Sada sam, izgleda, lošije govorio o vama kada sam rekao - hoćemo sa vama ako bude potrebno, a Tadić je govorio lepše o vama, rekao je - neću nikad sa njima. To da otkloni jednu nedoumicu kod vas. Druga je da ste bili najviše u sukobima sa DOS-om. Samo po dva osnova ste bivali u sukobu sa DOS-om: kad ste branili srpske nacionalne interese napadao vas je DOS i kad vas je DOS napadao da kradete izbore. Nikada više niste imali sukobe sa njima. Sa nama ste imali sukobe kad nam se činilo da previše idete na stranu DOS-a. Sad vi vidite hoćete li vi moći da sprovedete program, a koji žarko želim da ga sprovedete, da odbranite srpske nacionalne interese i da uđete u Evropu. Uskoro ćete imati tu dilemu ovde, na sednici Narodne skupštine, kad vam mi postavimo uslov da glasate da uđemo u Evropu, pod uslovom da tumačimo da je KiM sastavni deo Srbije. Da li će to da vam odobri novi koalicioni partner, kome to ne pada na pamet, koji nas je sprečio da ovde govorimo o ustavu Kosova, koji nas je sprečio danas da prisustvujemo izboru izvestioca, koji će konačno jednom da utvrdi istinu o otetim Srbima, koji ne ide sutra u Strazbur da govori pred Parlamentarnom skupštinom Saveta Evrope zato što će ga neko pitati šta misli o ustavu Kosova? Kad god pričate za koga ste sve iz DOS-a glasali, niste glasali samo za Maršićanina. Glasali ste i za Vuka Draškovića, to nikad nemojte da zaboravite.
Zahvaljujem gospodinu Nikoliću. Replika, Ivica Dačić.
Izvinjavam se gospodinu Tomislavu Nikoliću, on je apsolutno u pravu, gotovo sve stranke, odnosno sve stranke u ovoj skupštini, pa možda i na političkoj sceni Srbije, nisu se baš toliko pohvalno izražavale o SPS. Verovatno su mnogi od njih hteli da nestanemo sa političke scene, da nas unište, ali se koalicija nikad ne pravi sa političkim istomišljenicima, jer ih nema. Da smo istomišljenici, bili bismo u istim strankama. Naravno da u svemu tome nisam želeo ništa loše da kažem, nego sam hteo da kažem da je 5. oktobar izveden protiv vlasti SPS. Kad smo već kod krađe izbora, SIK je oslobođena svake odgovornosti pred Vrhovnim sudom, tako da krađe izbora 2000. nije bilo, zaključili su pravosudni organi koji su na neki način birani ovde, na sednici našeg odbora ili Narodne skupštine, uostalom, bez uticaja SPS. Nemam nameru da polemišem ni sa jednom drugom strankom. Mi smo stranka koja vodi računa o nacionalnim i državnim interesima i nikada nećemo promeniti našu politiku koja se tiče KiM, isto kao što vam je i dobro poznato da, što se tiče EU, jesmo za ulazak u EU i razumemo i smatramo da u ovom sporazumu sa EU, nasuprot možda nekih drugih mišljenja, treba da stoji odredba da Srbija razume taj sporazum kao potvrdu svog teritorijalnog integriteta i suvereniteta. Znači, mi danas, još jednom ponavljam, bez obzira što smo glasali za neke druge, zato sam i rekao 2004. godina je bila za nas bolna godina, u toj koaliciji koju smo tada podržavali se nalazi gotovo većina onih koji su i sada u ovoj drugoj koaliciji, ali mi ni tada, ni sada nismo pravili koaliciju da bismo izdavali svoju politiku ili da bi se odricali nečega iz naše prošlosti. Želimo da pitamo i da vidimo da li je moguće na politici prevazilaženja sukoba iz prošlosti naći zajednički imenitelj da bi Srbiji bilo bolje sutra. Mislimo da može. Da li smo u pravu ili ne, pokazaće vreme.
Prelazimo na raspravu o izboru predsednika Skupštine prema spisku koji nam je prethodno dostavljen. Pozivam narodnog poslanika Vesnu Pešić LDP da uzme reč.
Poštovani narodni poslanici, poštovane narodne poslanice, meni se čini da se ovde upotrebljavaju suviše velike reči kada se raspravlja o izboru predstavnice SPS za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, zato što je potpuno jasno da su koalicioni partneri trgovali između sebe i rešili su da u toj trgovini dodele ovo mesto SPS. Mi možemo imati argumente zašto u toj trgovinu, za koju mi znamo da postoji i ne možemo se praviti ludi da to ne znamo, bolje bi bilo da tih trgovina takvih nema, ali nadam se da će ova vlada da se pokaže proevropskija time što će da smanji tu trgovačku delatnost. Iznela bih vam argumente zašto mislim da ta trgovina nije dobro napravljena, zašto nije trebalo SPS dati da dobije ovo mesto predsednika Narodne skupštine Srbije. Mislim da to nije bilo dobro, zato što je parlament, kakav god da je, najtransparentnija institucija za naše građane. Ako išta može da vidi, išta može da prati, to može da prati ovaj parlament. Sve što se dešava u vladi, po javnim preduzećima, ono će da se deli, ono što je prava trgovina, oni o tome ne znaju mnogo, a ovde ipak mogu da vide šta njihovi predstavnici govore, šta njihovi predstavnici rade i konačno parlament jeste mesto suvereniteta i naših građana. Znači, parlament je institucija, koja u punoj meri treba da reprezentuje izraženu volju građana. Budući da je po mojoj oceni, da su se građani u najvećem broju izjasnili za proevropsku Srbiju, onda bi sigurno bilo logičnije da je neko iz proevropske stranke dobio mesto i predstavnika ove Skupštine, a ne neko ko sigurno ne simbolizuje mesto proevropske Srbije, kao što je to SPS. Pri tom, neću ulaziti u moralne i druge argumente. Ono što bih htela da kažem kao jednu bitnu promenu i gde zaista treba da se vidi da je ova logika trebalo da se sledi, citirala bih gospodina Ivicu Dačića, koji je jednom prilikom rekao, mislim da je to bila neka sednica oko Kosova, on je rekao - zašto ste nas skidali sa vlasti, misleći na 5. oktobar, ako vodite našu politiku. Veoma sam mnogo razmišljala o toj njegovoj izjavi. Zašto smo zaista njih skidali, ako oni koji su došli na vlast vode istu politiku kao SPS. Drugim rečima, mi iz opozicije, naročito iz LDP, vrlo često smo kritikovali pre svega vladu Vojislava Koštunice da vodi politiku kontinuiteta sa Slobodanom Miloševićem. Sada vidite, mislim da su Ivica Dačić i SPS ispravno odlučili što su rešili da daju većinu Listi za evropsku Srbiju. Evo zbog čega. Zato to što je on rekao da nema promene u toj politici, da se vodi ista politika kao i 90-tih godina, mislim da građani na izborima, bez obzira šta kaže DS, bez obzira šta kaže i formuliše stranka, mislim da su građani na tim izborima rekli šta hoće. Oni su rekli i tu, moram da kažem, odgovaram i gospodinu Tomislavu Nikoliću, oni su se izjasnili da ako kažemo da je politika 90-tih godina, ako možemo da je formulišemo i kažemo da je to bila politika u kojoj se tražilo da za zaokruživanje velike srpske nacionalne države treba da se izvrši ogromna ekonomska destrukcija, da su brojni ljudi i građani stradali, da je i Srbija u velikoj meri stradala, da su drugi narodi stradali, da su se zbog toga vodili ratovi, da i dan-danas nismo dostigli 1989. godinu, toliko smo se survali u tim ratovima. Vaša stranka, kao i stranka DSS, rekle su veoma precizno - na prvom mestu Kosovo, a onda život. Narod je ovog puta rekao - dva puta ne možemo. Kazali su - gospodo, menjajte nacionalnu politiku, ne može više život da se žrtvuje nacionalnoj politici. To su rekli na ovim izborima i zato ste vi dobili manje glasova, i zato je propala narodnjačka koalicija na ovim izborima. Rekli su - usaglasite nacionalno i život. Tu je ta glavna promena koja se dogodila. Građani kažu lepo - ne moramo da priznamo Kosovo, niko nas ne tera da priznamo Kosovo, vičite da je Kosovo naše, ali mi ni crno ispod nokta nećemo više da žrtvujemo. To je rekao narod na ovim izborima. To je bila ta promena koju vi niste znali. Očekivali ste veći broj glasova, dobili ste manji broj glasova. Kako je prošla narodnjačka stranka? Katastrofalno. Ona je to u eliksiru formulisala. Znači, sledeći politiku koju su građani izglasali i rekli da je na prvom mestu život i EU, a ovo, snalazite se lepo kako god znate, mislim da je to osnova stvaranja i ove buduće vlade. Samo u tom smislu LDP može da podržava ovu vladu. On može da glasa zakone koji vode ka EU zato što sledimo upravo volju građana koja je izražena 11. maja. To su građani izglasali, oni su napravili taj preokret. Žao mi je, nacionalna vlada, ono što vi govorite, to je sada sekundarno, a Evropa, život, to je na prvom mestu. Ljudi hoće da imaju pristojnu državu, da imaju dosadnu državu, da imaju pravnu državu, da imaju pravosuđe, neće više da žive u prošlosti. To su izglasali i mislim da je to ta pozicija i taj preokret koji se dogodio, tako da to više nije i ne bi trebalo da bude nikako politika 90-tih. Ako možda stranke nisu na tom nivou i one koje su dobile te glasove, nisam ni sigurna da DS shvata šta su građani izglasali, ali veoma dobro razumem šta su oni glasali na ovim izborima. Prema tome, mi očekujemo da i ovom prilikom i svim prilikama koje sada dolaze da pokažemo da smo razumeli tu izbornu volju građana i sve ono što vodi ka tome da se ta izborna volja građana ostvari, mi ćemo uvek biti tu da tu izbornu volju građana i podržimo.
Gospodin Tomislav Nikolić ima repliku.
Gospođo Pešić, da vam protumačim politiku SRS, očigledno da je niste dobro shvatili. Dakle, nikada nismo rekli da smo protiv članstva Srbije u EU. Pripremili smo Predlog zakona o ratifikaciji tog sporazuma, pa ćete videti kako izgleda naša ideja o ulasku u EU. Tu ideju o ulasku u EU sa KiM u sastavu Srbije propagirale su sve političke stranke osim vas. Nemojte da tumačite volju naroda pogrešno, pošto biste onda vi imali 126 poslaničkih mesta ovde. To što vi kažete da nije bitno KiM, bitan je život i EU, to je bila vaša ideologija. Uvukli ste se u parlament. Ima dovoljno građana da vi tu svoju ideju zastupate i ovde u Skupštini Srbije. Ali, od ostalih političkih stranaka, čak ni stranke manjina, nisam čuo da govore tako kako vi danas nastupate. Niko, ni DS, ni SPS, ti koalicioni partneri, ni Jedinstvena Srbija posle izbora, nije rekao - idemo u Evropsku uniju bez obzira na Kosovo i Metohiju. Vi ste to sada rekli ovde, da nije bitno uopšte Kosovo i Metohija, nego da je bitno život i Evropska unija. Znači, nisam našao tu ideologiju koja je sastavila ovu vladu. Po toj ideologiji, osim vas, svi bismo mogli da budemo u koaliciji i to su građani Srbije rekli. Rekli su - hoćemo u Evropsku uniju, ali hoćemo da nam čuvate Kosovo i Metohiju. Da su drugačije rekli, prvi bi žuti priznali da više ne brinu o Kosovu i Metohiji. Oni sada glume. Kada god treba da se poture leđa pod kola u blatu izmakne se DS. Sačekaćemo vas na predlogu zakona na kome će biti jasno kakve ciljeve imate. Gospodin Ivica Dačić je član Vlade. Ovde u ovoj skupštini, pre nekoliko meseci, rekao je - ratovaćemo za Kosovo i Metohiju. Narod je hteo da on bude član Vlade i ne možete da kažete da građane Srbije nije briga šta će biti sa Kosovom i Metohijom ako je Ivica Dačić član Vlade. Znači, ta Vlada će ratovati za Kosovo i Metohiju, inače Ivica Dačić neće ući u tu Vladu. Tako tumačim iskrenu politiku, poštenu politiku. Znam da SPS od toga neće, ne ne može, neće da odustane, a taj ispit vas čeka i voleo bih da taj ispit položite, bez obzira na to šta će posle toga sa pojedinim poslanicima da bude. Valjda imamo i mi neke druge profesije. Nemojte da tumačite stvaranje ove koalicije kao izbornu volju građana. Nije tačno da su građani Srbije ovo želeli. Pre bih rekao da ste vi mogli da budete u koaliciji sa žutima, samo da nije sujete i netrpeljivosti među vama, jer oni su vam skoro aplaudirali kada ste ovde govorili o SPS. To je njihov osećaj, samo sada ne smeju da kažu. Nemam taj spor sa SPS, nemam, niti bih vam aplaudirao, niti bih vam priznao kada govorite da su toliko bili loši. Nije tačno. Bili su loši samo kada su vama bili dobri, sve ostalo vreme bili su dobri. Kada god ste ih vi hvalili tada su bili loši i sada kada ih hvalite postavlja se pitanje da li su dobri ili loši. Nespojivo je da anacionalni hvale one koji su nacionalno opredeljeni, to su dve nespojive struje. Dakle, ne bih voleo da me hvali gospodin Mićunović jer njemu je do Srbije kao do lanjskog snega, kao do preklanjskog snega. Zato vas molim kada tumačite ideje SRS pitajte nas, daćemo vam brošure, idite na naš sajt, ali nemojte pogrešno da ih tumačite sa ove govornice, ne volim da vam repliciram, jer je nemoguće ući u vaš mentalni sklop pa vam promenitineku od ideja koju već godinama zastupate i to cenim. Cenim to što uopšte ne menjate svoje ideje. Ali. nije tačno da ste u SRS našli protivnika evropskih integracija, ali imate skeptike koji će biti protivnici evropskih integracija, ukoliko Evropa zaista kaže da je Kosovo i Metohija nezavisna država. A preporučujem vam da razmislite i o svojoj porodici. Ako bi vam se u porodici desilo tako nešto da vas neko toliko povredi kao kada vam otmu teritoriju na državnom nivou, da li biste sa takvim bili prijatelj, zvali na kafu ili ušli u brak sa njim.
Molim narodnog poslanika Miroslava Markićevića da uzme reč.
Gospodine predsedavajući, kolege narodni poslanici, građani Srbije, trudiću se da budem što kraći, najkraći od svih dosadašnjih govornika, a da kažem najviše. Ako neko očekuje da ću pomenuti SPS i njihovog kandidata za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, gorko se vara. Oni rade ono što je u njihovom interesu, kako je rekao gospodin Ivica Dačić. Postoje samo politički interesi, a mislio sam da postoje i građani i njihovi interesi. Gledajući ovaj redosled narodnih poslanika koji treba da govore u naredna dva sata vidim da sa moje leve, odnosno desne strane, od velike koalicije koju već zovu skraćeno ZES, a mislim da će građani Srbije vrlo uskoro videti da je to koalicija ''ZEZ'', nema nikoga prijavljenog, da mi čujemo šta oni misle o kandidatu SPS gospođi Slavici Đukić-Dejanović, šta misli DS, šta misli SDPO, šta misli G17. Zašto ne izađete ovde i ne podržite svog kandidata? Mi se nismo stideli manjinske podrške SPS i objašnjavali smo građanima zbog čega smo to uradili kada smo bili na vlasti. Vi ste u predizbornoj kampanji osuđivali SPS i na tom osuđivanju SPS-a ste dobili mnogo glasova, a sada čujemo da su neki tajkuni formirali na Senjaku, na Dedinju, vladu Republike Srbije. Pitam ovu gospodu iz LDP-a, da nije to jedan od onih tajkuna za koga ste tražili da se formira anketni odbor o njegovom poslovanju? Zašto to sada ne pominjete? Doduše, neki od vas koji će da se jave odmah posle mene nisu ni glasali za formiranje tog anketnog odbora, a tu se gospođo Pešić radilo o interesu građana, da nema monopola u trgovini, da građani kupuju jeftinije, a sada taj isti tajkun, priča se, formirao vladu. Oni će sada da izađu i da kažu, oni su tražili anketni odbor. I deveti mart, i Vidovdanski sabor, i građanski protesti 1996. godine, 5. oktobar 2000. godine, iluzije o demokratiji u Srbiji, o demokratskim promenama, za mene su bar danas nestale. Ne slažem se sa gospodinom Nikolićem koji kaže da DS ne misli kao SPS, samo ne mogu da kažu. Misle oni isto, samo što je nama ravnogorcima trebalo 10-15 godina da to konačno shvatimo i očekujem da konačno promenite ime u Demokratsku partiju socijalista. Ako vam samo kažem da je na lokalnoj listi u Čačku, žao mi je što nema nijednog poslanika SPS-a iz Čačka da vam to potvrdi, na listi DS bilo 35 socijalista, i to ne socijalista od pre mesec ili dva, nego od pre 15 godina, onih izvornih socijalista. Prema tome, nemojmo da se zavaramo, oni su ideološki bliski, oni su tzv. levica u Srbiji, a to su sve zapakovali u jedan paket koji se zove Evropska Srbija. Konačno, zašto sam ubeđen da je to koalicija protiv građana Srbije i moram da vam kažem ovde, to će mnoge da zaboli, pre svega građana srpske nacionalnosti. Manjina Srba je glasala za ovu koaliciju. Ovde treba da se dogodi ono, da uradite ono što mi nismo hteli, što nam raznorazne diplomate raznoraznih nivoa godinama govore - dajte Kosovo i sve će biti u redu, dobićete i pare i kredite. Tako je nuđeno i meni, i mom predsedniku, i Novoj Srbiji, a vi treba da objasnite zašto nije predsednik Tadić otišao danas, odnosno sutra na Savet Evrope. Da vas obavestim, ako niste znali, bivši haški tužilac Karla del Ponte pokrenula je tu temu, gde su nestali građani Srbije, gde su Srbi, gde su sečeni, gde su njihovi organi, ko je to prodavao. Zašto predsednik Tadić nije otišao tamo? Zašto nije otišao da pita Evropu? Da li je to moguće? Da li su to evropske vrednosti? Vi kažete, to je realnost. Nije realnost, gospodo, odnosno drugovi. Realnost će biti teška za vas, politička, vrlo brzo, ali to mene ne raduje. Kada je i nas manjinski podržao SPS, na tom talasu DS, koja je imala jednocifrenu podršku u procentima građana Srbije stigla je do dvocifrene, i mi ćemo stići do toga, i to ništa nije sporno i biće vrlo brzo. Ali se pitam šta će biti sa Srbijom za to vreme. Ovde se priča o evropskoj, socijalno odgovornoj vladi. Pitao bih drugove penzionere koji sede ovde i koji sede iza mene - kolike su vaše penzije i šta to znači 10 posto. Mi znamo koji to rade za pet posto, ali šta znači 10 posto? Da li vi to mislite da oni koji imaju penziju po 80 hiljada da im povećate po osam hiljada, a 60 posto penzionera ima osam hiljada i njima 800 dinara? Da li to mislite? To vam neće proći, taj zakon. Naravno, podržaćemo da se našim najstarijim sugrađanima, našim dekama i bakama, našim roditeljima povećaju penzije. Samo tanka su vam obećanja od Borisa Tadića, od Borisa predsednika Tadića. Ništa od vas bolje nisam ni očekivao. Ako je mogao meni da kaže ono što je rekao na razgovorima u Predsedništvu Srbije, nije to bila poruka funkcioneru parlamentarne stranke, to je bila poruka građanima Srbije - dokle će se ići u osvajanju vlasti. Nova Srbija će biti konstruktivna opozicija. Mi nećemo biti protiv onoga što je dobro za Srbiju. Samo sumnjamo u onu koaliciju kojoj većinu daje Riza Halimi, sumnjamo u tu koaliciju. Hvala lepo.
Zahvaljujem gospodinu Markićeviću. Za repliku se javio Čedomir Jovanović. Izvolite, gospodine Jovanoviću.
Gospodine predsedavajući, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se u skladu sa Poslovnikom, pošto je očigledno da ovde nema sposobnosti da se na ispravan način interpretiraju stavovi LDP. Znači, ovo ne treba da bude rasprava u kojoj će jedna ostavljena strana kroz mržnju da iskazuje žalost za nekim izgubljenim koalicionim partnerom. Mi danas ovde raspravljamo o predlogu koji praktično nas dovodi do činjenice da će se vrlo brzo na vlasti naći stranka koja je formulisala nacionalnu politiku ovog društva prethodnih 20 godina ili do 2000. godine i da taj povratak na vlast mora biti praćen nekim političkim činjenicama. Ko je uticao na tako nešto? U kojim okolnostima dolaze sve te koalicije? Sva ta pitanja su pitanja drugorazrednog značaja. Ako je ta stranka sposobna da ovom društvu da ono što mu je neophodno, onda ta stranka ima pravo da bude akter te promene, bez obzira da li na tako nešto utiču ambasadori jedne ili druge zemlje, EU ili SB, bez obzira da li na tako nešto utiče poslovni svet u ovom društvu. Problem je situacije u kojoj se mi nalazimo zapravo ta nespremnost stranke koja dolazi na vlast da pruži bilo kakvo uveravanje i garanciju da će tu vlast obavljati na bolji način nego što je to činila u prošlosti. To je jedina tačka ozbiljnog razmimoilaženja između LDP i SPS. Sva druga politička pitanja, razlike u odnosu prema Kosovu, u brzini evropskih integracija, u prioritetima, jesu politička pitanja na koja se odgovori mogu dobiti kroz neku diskusiju, razgovor. Jer, nemamo mi tapiju na potpunu kosovsku istinu, niti smo mi vlasnici politike koja je isključivo ispravna u procesu traganja za rešenjem kosovskog problema. Ako postoji neki racionalni argument, mi ćemo ga prihvatiti, ali kontinuitet sa nacionalnom politikom devedesetih godina, u tom kontinuitetu nema kvaliteta na kome mi insistiramo. Ako se govori o Evropi, onda se mora pokazati spremnost za prihvatanje onih vrednosti koje su Evropu učinile bogatom, pa se danas računa na evropske fondove koji će pokrenuti neki novi investicioni ciklus u Srbiji. Ako se govori o socijalnoj pravdi, onda se to ne može banalizirati kroz spuštanje pojma socijalne karte na milostinju koju će država deliti svojim građanima, koje je prethodno ta ista država uništila. U tome je problem ovog političkog trenutka. Povratak SPS na vlast ne sme istovremeno značiti pružanje naknadnog legitimiteta politici koja mora da bude osuđena. Ako SPS nema snagu za tako nešto, onda vi iz DS morate nama da objasnite u čemu je vrednost SPS. Onda vi morate da garantujete da je to stranka koja je spremna da učini ono što nije radila u prošlosti. Ako vi ćutite, onda mi zapravo to ćutanje doživljavamo kao potvrdu ovog našeg stava i onda smatramo da nema perspektive u političkom konceptu u kojem se partnerstvo gradi na ćutanju i guranju stvari pod tepih - tako se Srbija neće promeniti. Ovu Srbiju mogu menjati ljudi koji u njoj žive, oni su takvi kakvi su. Ako govorimo o tajkunima, oni imaju svoja imena. Ako govorimo o Miroslavu Miškoviću, pa nacionalno pomirenje ne može da bude pomirenje između Borisa Tadića, Ivice Dačića ili mene. Da li to znači pomirenje onih građana koji se smatraju oštećenim i opljačkanim i Kompanije Delta? Ako neko kaže da to to znači, onda mora da objasni zašto je to tako. U svakom normalnom društvu poslovni svet i te kako utiče na političke tokove zemlje. Konačno, ne vidim da je još uvek aktuelna vlast učinila išta da te odnose učini javnim i da ih reguliše. Mi očekujemo od predsednika parlamenta da omogući diskusiju o tome, da legalizuje status poslovnog sveta u Srbiji. U pravu su oni koji osuđuju političare koji se u izbornim kampanjama pojavljuju samo sa pevačicama, a kada im se postavi pitanje poslovnog sveta, oni se od tog poslovnog sveta distanciraju. Ako ti ljudi plaćaju porez, ako žive u ovoj zemlji, ako protiv njih ova država ne vodi nijedan krivični postupak, onda su to ljudi koji moraju da budu partneri u rešavanju problema ove zemlje. Šta je problem sa srpskim tajkunima? Problem sa srpskim tajkunima očigledno prati činjenica i istina da se u ovom trenutku razilaze interesi njihovih kompanija i njihovi lični sa interesima do sada vladajuće koalicije. E, onda je to tema za one koji su pristali na tu politiku - mi nismo i ne pristajemo. Znači, transparentnost i javnost u svakom postupku, pa i u onom koji prati formiranje ove vlade. Ko je doprineo afirmisanju vrednosti u Srbiji zaslužuje poštovanje.Ako je to neko uradio u ime oproštaja grehova, onda to treba da se kaže i da mi procenimo da li to može ili ne može. Ovakva rasprava ne vodi onom ishodu koji je za nas važan, a to je preispitivanje uloge SPS i davanje punog značaja činjenici da se ona danas vraća na vlast. To nas ne raduje, pre svega zbog toga što nema spremnosti za zauzimanje jasnog stava o sopstvenoj prošlosti. Zbog toga se takvoj politici i takvoj ideji mi suprotstavljamo.
Molim vas, gospodine Jovanoviću, opominjem vas na vreme. Hvala. Pozivam narodnog poslanika Vesnu Pešić da uzme reč.
Osećam potrebu i zaista ne znam zašto je gospodin Markićević uopšte pominjao moje ime, zato što smo mi bili jedina stranka koja se suprotstavila monopolima. I dan-danas se govori da je ova inflacija koju danas imamo jednim delom potekla iz unutrašnjih razloga, iz monopola, i pre svega iz visokih cena namirnica koje nameću pre svega naši domaći tajkuni, a među njima, na prvom mestu, Miroslav Mišković. Mi smo skupili onoliki broj potpisa na formalan način i to za nekoliko dana, znači preko 30 hiljada, da zaista raspravimo u Skupštini to pitanje, i nije bilo volje, ne od nas. Ovo o čemu vi pričate, mi jesmo glasali i slučajno je čovek bio pred vratima zadržan. To sam vama lično objasnila, vama lično sam objasnila gospodine Markićeviću. Ali nije bilo volje od strane vladajuće koalicije da otvori to pitanje monopola u Srbiji, nego zaista sada treba da pravimo proevropsku vladu, a nismo nikada otvorili pitanje monopola i pitanje konkurencije u Srbiji. Nadam se, ako išta, ako "e" ostane od Evrope u ovoj vladi, da ćemo onda na prvom mestu otvoriti pitanje tog osnovnog interesa građana, za šta moram da naglasim, jedino koja je otvorila to pitanje je bila LDP. Ona je štitila opšti interes građana i ona je prva i jedina otvorila pitanje monopola u ovoj državi. Prema tome, zaista ne znam zašto ste vi mene pomenuli. Drugo, htela bih da odgovorim gospodinu Nikoliću. Nisam rekla da se građani Srbije ne interesuju za sudbinu Kosova, samo sam rekla, imajući u vidu ono što je gospodin Dačić rekao, da se politika devedesetih godina, kada je narod prošao golgotu, za stvaranje velike srpske etničke države, evo živi radikali ovde sede, narod neće više da se kaže da neće ići u Evropu, da će biti poslednji u svom regionu, da neće imati od čega da živi, da će ponovo da ide u izolaciju zbog rešavanja nacionalnog pitanja. Takvu poziciju je najoštrije iznela, a manje radikali, DSS i videli ste kako je prošla. Narod neće više da se žrtvuje, nego kaže - vodi politiku tako da kažemo - dobro, ali nemoj da žrtvuješ ponovo sve državne interese, ceo moj život, državu, ne može. To je bila jasna poruka ovih izbora, a nisam nikada rekla da je narod rekao - nema veze za Kosovo, ali je prioritete veoma jasno postavio, jer znamo ko je rekao - prvo Kosovo, a Evropa na nekom "Š" mestu, a ko je rekao - prvo Evropa, a zatim ovo drugo. Prema tome, mislim da je izborna volja jasna. To je jedini razlog zašto hoćemo da podržimo sve evropske inicijative, ako ih bude bilo. Prvo moramo da vidimo da li će uopšte takva vlada i s takvim poverenjem opstati. Lično, ako mene pitate, imam duboku sumnju da se uopšte o tome radi, ali dok mogu, imam prava tako da govorim.
Reč ima Nataša Jovanović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Krkobabiću, javljam se po članu 104. zato što je gospođa Vesna Pešić, koja je koristila pravo na repliku, što niste rekli, kao njen osnov za javljanje, povredila dostojanstvo Narodne skupštine i poslanika, pre svega SRS. Mi jesmo, hvala bogu, živi i zdravi, živ je i zdrav predsednik naše stranke prof. dr Vojislav Šešelj, i da smo ispravni u našem stavu i u politici, gospođo Pešić, govore samo činjenice koje vi ili ne želite da znate, ali mora na njih da vas podsetim. Prvi višestranački izbori održani su 9. decembra 1990. godine. Na tim izborima politika, za koju vi kažete da je politika prošlosti, haosa, mraka, politika koju je personifikovala SPS, koja je tada na nacionalnim osnovama, i sa Slobodanom Miloševićem na čelu, želela da zaštiti svakog Srbina u svakoj srpskoj zemlji, zadobila poverenje od dva miliona trista pedeset hiljada birača. SRS, kada je kao registrovana politička partija izašla dve godine potom na izbore, u decembru 1992. godine, imala je u ovim skupštinskim klupama 73 svoja predstavnika. Taj broj se samo povećavao. Naravno, nije onda kada smo bili proganjani, hapšeni, kada je predsednik naše stranke dr Vojislav Šešelj zaista ukazivao na činjenicu da zapadne sile, Amerika i pre svega zapad, ne zbog toga što, kako su neki vaši istomišljenici tada govorili, zagovara neku teoriju zavere, nego žele da nam otimaju i rasparčaju našu zemlju. Kasnije se pokazalo, vidite i sada na procesu koji protiv njega vodi antisrpski Haški tribunal, da je apsolutno bio u pravu kada je zagovarao takvu ideju i kada je, govoreći o činjenicama da se takva politika prema Srbiji kovala još davnih osamdesetih godina, što vi dobro znate, i da je on bio disident tog vremena, zaista ostvarila u praksi i da on danas, kao predsednik najveće političke stranke u Srbiji, ali i čovek koji je u pravom smislu reči najveći antiglobalista, mora da štiti i da bude brana takvoj politici koja se i dalje sprovodi i nadvija se taj crni oblak i dalje nad Srbijom. Ne mogu građanima da kažem, kao što vi govorite - da, sve će biti sjajno i lepo, mi ulazimo u Evropu, novi zakoni, Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, a da zažmurim pred činjenicom da se to dešava na Kosovu i Metohiji, da apetiti rastu za dalje rasparčavanje naše zemlje, da je u pitanju i naša severna AP, da je srpski narod u Crnoj Gori potpuno obespravljen i da se Srbi bore za svoj opstanak u Republici Srpskoj. Mi nikada nećemo odustati od takve politike. Da smo u pravu govore činjenice koje vi ne znate. Vi ste izrekli nešto, da li iz neznanja ili tendenciozno, ne znam, ali rekli ste da su na ovim izborima 11. maja srpski radikali dobili manje glasova. Vidite da niste u pravu. Da u broju poslaničkih mandata, zbog Dontovog sistema i zbog takve raspodele na osnovu glasova drugih i izlaznosti političkih stranaka, ali u apsolutnom broju glasova mi smo taj broj povećali, sa tendencijom stalnog rasta. Takav će trend biti u Srbiji. Naravno, oni koji su odustali od te politike i kojima su neke druge ideje, navodno levičarsko-socijalnog karaktera važnije, a koje potenciraju, biće u teškoj situaciji da zadrže to svoje biračko telo. To tako vidim i mislim da oni ne mogu tom svojom politikom da se profilišu na duži period, da opstanu i da prelaze cenzus na budućim izborima. Za razliku od SRS koja će, pre svega svojom istrajnošću, ali pre svega akcentom na tom našem najvažnijem nacionalnom polju i akcentom za borbu za socijalnu pravdu i protiv kriminala i korupcije, zaista stalno imati trend rasta u biračkom telu. U to budite sigurni. Uostalom imaćemo priliku, koliko za nepunih godinu dana, da izađemo ponovo na parlamentarne izbore, pošto je nemoguće da ovaj konglomerat stranaka koje prave vladu opstanu duže na vlasti, i videćete. Naravno, tada će situaciji biti još mnogo bolja za potpuno nacionalno osvešćenje našeg naroda, jer će u Srbiju kao pobednik da se vrati predsednik naše stranke prof. dr Vojislav Šešelj.
Molim narodnog poslanika gospođu Pop-Lazić da uzme reč.
Poštovane kolege narodni poslanici, mislili smo da je vreme totalitarnog režima prošlo onda kada se uvelo višestranačje u Srbiji. Međutim, od 2000. godine naovamo opet, čini nam se, jednoumlje. Pokušaću to na najplastičniji način da vam objasnim, pre svega osvrćući se na političku teoriju i politički sistem savremenih evropskih država. U svakoj modernoj demokratskoj državi, politička partija koja ima 30% glasova je partija koja je nezaobilazna u vlasti. Da nije političke računice i da nije trgovine od 2000. naovamo, a ovo je već četvrta vlada, verovatno bi to tako i bilo i politička scena Srbije bi se iščistila, ostale bi dve-tri političke partije koje bi se smenjivale na vlasti, kontrolisale bi jedna drugu. Recimo, zamislite situaciju da imate vladu koja je sastavljena od dve političke partije, imate predsednika države koji je iz neke treće političke partije, imate predsednika Skupštine koji je iz najveće i najbrojnije političke partije u parlamentu. Da li tu onda imamo pravu demokratiju i da li onda imamo mogućnost da jedni druge kontrolišemo i da državu vučemo napred, i da zaštitimo interese svih građana. To bi verovatno bio ideal kome teže oni koji se zalažu za demokratiju. Ali, ovde se dešava nešto drugo. Ako pitate običan svet šta se to dešava, a najčešće oni prilaze nama i pitaju šta se to dešava i ko su ti koji prave vladu, onda su tu razni epiteti, pa kažu - to su poltroni, podrepaši, oni koji saleću strane gospodare i tome slično. Mi onda moramo da ih podsetimo ko to Srbijom vlada i ko će u narednom periodu Srbijom vladati, čijom voljom, one većine koja je stvorena u parlamentu, ali kako je stvorena, to će objašnjavati oni koji budu polagali račune svojim biračima. Mi ih onda podsećamo na one koji su palili Skupštinu, koji su palili RTS, koji su šišali tuđu decu, tukli ih, pretukli direktora RTS-a, jahali popove, maltretirali mnoge druge, gde su ulazili krizni štabovi, upadali u Narodnu banku. Evo, i današnji kandidat za predsednika Narodne skupštine bila je predmet takvog maltretiranja, ne bih da idem u detalje dokle je to moglo da ide da nije bilo ipak policije da je od svega toga spasi. Očigledno je, dakle, da kod nas prave demokratije nažalost nema. Izlazimo mi na izbore, izlaze građani Srbije besumučno na izbore, verujući da će njihova volja biti verifikovana na taj način da se stvori onakva vlada kakvu oni žele. Mi obećavamo u predizbornoj kampanji građanima, uradićemo to, to, to, a onda se izbori završe, sumiramo rezultate, zaboravimo, mnogi od nas zaborave šta su to obećavali, okrenu ćurak naopako i stvaraju se ovakve neprincipijelne koalicije i ovakva vlada koja ne može dugo da traje, jer je pre svega neprirodna. A samim tim ne može da ostvari ni neke rezultate. Tako mnogo vode Dunavom i Savom prolazi, a mi stojimo u mestu ili čak idemo i unazad. Samo pre nekoliko dana uhapšen je Župljanin, a niko evo iz ove buduće vladajuće koalicije koja danas predlaže predsednika Skupštine nije smatrao za potrebno da se u javnosti oglasi i da to osudi. Nije li to neprirodno? Jeste, svakako, ali i o tome će ceniti vaši birači. Šta je ono što smo svi obećavali u kampanji? Da ćemo se izboriti sa korupcijom. Naravno, tamo gde postoje dve-tri političke partije jake u državi, gde se vlast smenjuje, to je lako i tu, naravno, postoji strah od korupcionaških afera. Tamo gde imamo koalicija, a imali smo 17 članica u DOS-u, pa smo imali onda nešto manje, sada ih ima evo osam u ovoj novoj vladi, tu već jedni drugima gledaju kroz prste i zbog toga takve vlade nisu poželjne i nisu dobre, a kod na su izgleda nužno zlo, jer neki drugi, neki van ove zemlje rešavaju o našoj sudbini i o našoj budućnosti. Samo se pitam šta je sledeći korak nakon formiranja ove vlade, obzirom da je osnovni kamen spoticanja bio upravo taj da li hoćemo u Evropu ili nećemo. Ovde je jedna gospođa pre mene govorila o tome i rekla je nećemo tu veliku Srbiju, narod hoće u Evropu, baš ih briga šta se dešava sa Kosovom i Metohijom. Mislim da je njoj do Kosova i Metohije i do države stalo kao do lakukarače, bubašvabe, to je jezik koji je njoj blizak, obzirom da, eto, imali smo i takvog ambasadora, nažalost, u Meksiku, i ako su nam takvi ambasadori od 2000. naovamo, onda nije ni čudo što nam se ovakve stvari dešavaju. Dakle, šta je ono što će nam se nakon formiranja ove vlade desiti? Reći će nam evo upravo ovu rečenicu - dokle god ne uspostavite dobre odnose sa susedima, diplomatske odnose Beograda i Prištine, nećemo moći da razgovaramo o ulasku u EU. Zapamtite ove moje reči. To je sledeći uslov koji će biti postavljen, a onda se postavlja pitanje šta dalje. Oko toga smo se upravo spoticali u razgovoru oko formiranja nove vlade. Možda će narod i tada reći, šta ćeš, ne može šut sa rogatim. Vi to preko ovih vaših medija već činite, da narod to sležući ramenima prihvati, ali mi imamo obavezu da vam to kažemo i upozorimo vas, i javnost i vas ovde u parlamentu, i da to nazovemo onako kako mi mislimo da treba, nacionalnom izdajom. Istorija opet neka sudi. Vreme će pokazati. Šta nam to obećava EU? Kažu, dobićete 190 miliona dolara od IPA, mada iskustvo drugih istočnoevropskih zemalja govori da najčešće ti projekti nisu usvojeni, pa te pare i ne dođu. Ali i ako dođu, kada to prevedete u evre, videćete da je to 103 evra po glavi stanovnika. Hoćemo li za sto evra da prodamo Kosovo i Metohiju? Hajde recite bar vi ovde, vas 250. Pitajte svakog građanina Srbije da li će da vam da 100 evra da ne prodate Kosovo iz svog siromašnog džepa. Daće vam. Nema ništa od tih 190 miliona. Šta mi njima dajemo? Jedanaest milijardi evra je spoljnotrgovinski deficit, 50% toga je u odnosu na zemlje EU. Hajde izračunajte. Pet i po milijardi evra mi njima, a oni nama 190 miliona ili 103 evra po glavi. Da li smo mi baš toliko da ne možemo taj običan račun da shvatimo. Šta je to što nas tera da radimo u korist sopstvene štete? Nešto izgleda u našem genetskom kodu nije u redu. Ili ovaj narod ima previše strpljenja ili mi kada dođemo ovde se zaboravimo i ne znamo odakle smo došli. A treba i da se vratimo u svoj komšiluk i treba da pogledamo u lice onima koji su izlazili na birališta i sa puno poverenja glasali za nas, jer smo im govorili, kako ćemo mi ako oni budu glasali za nas uraditi to, to, to. Sada da vidimo, da znate, od danas kada izaberete predsednika Skupštine i formirate vladu, duvaće vam SRS za vratom neprestano i kada su sednice, i kada nisu sednice, i u medijima, i van medija, i po sokacima, i po ulicama i po bulevarima. Nećete moći da radite šta hoćete. To što ste zamislili nećete moći da izvedete. Dvadeset godina za DS i njenu vanbračnu decu, mislim na G17, LDP, Čanka, Vuka, i ovu ostalu bulumentu, Milošević je kasapin, krvnik, ubica, ratni zločinac, diktator, psihopata, a njegova stranka sile mraka, fašisti, retrogradne snage, mafija i tome slično. Vlast DS smenila je ili oterala s posla skoro 50.000 članova SPS. Šta se to, demokrate, kod vas promenilo? Da li ste vi našli neke druge koje ćete da maltretirate. Nećete više članove SPS, sada ćete možda neke druge. Ko će to da se nađe sada na vašoj meti, obzirom da vi samo tako izgleda možete da funkcionišete. Ova buduća koalicija poništava samu sebe, SPS i njeni koalicioni partneri obećali su u kampanji da će poništiti mafijaške privatizacije. Ako bi to učinili, a ja sam im verovala, i zaista mislim da je to iskrena namera bila. Ali, ako to učine, oni će onda poništiti DS. Onda je dobro što su ušli u ovu vladu. To će biti istorijski uspeh SPS. Na neke stvari ću vas podsetiti u trenutku kada se bude formirala vlada, pa evo preskačem ono što sam sebi zabeležila, a što bi svakako želela da kažem, mada Čanka ne mogu da preskočim nikako, jer svoje pretnje izrečene na Trgu republike nikada nije povukao, a mislim na ono da treba da visite na okolnom drveću, pa se prisetite toga. Prisetite se toga. Nikad nije rekao - izvinite socijalisti, ja sam se šalio, nisam mislio na vas nego na neke druge i sl. Što se tiče koalicije za Evropsku Srbiju, šta je to što još moraju da prikriju pa ne smeju da odu u opoziciju? Zar ne vidite da gospodin Tadić ljubi cipele gospodinu Dačiću? Čestitam vam na tome, gospodine Dačiću, ali se pitam šta je to što njih toliko boli, da ne smeju da odu u opoziciju, šta je to toliko strašno, šta je to što moraju da sakriju, koji je to kriminal? Vidite kako gospodin Đelić, šta ga briga, Lesi se vraća kući, malo tamo, malo ovamo, dođe bez ičega, ode s 11 miliona evra, biće profesor negde na nekom američkom univerzitetu, široko mu polje, čovek je kosmopolit. Svi misle da mogu tako da pobegnu, svi traže odstupnicu, svi traže još malo vremena, ali vreme polako ističe. Ono što je zasigurno, što je svima nama jasno, da svako jutro svane i svaki dan mora da se smrkne, vreme prolazi brzo, a iza nas nešto ostane ili dobro ili loše. Neću da podsećam SPS šta je to na svom poslednjem kongresu odlučila, kakvu je rezoluciju donela, ali mislim da je dobra rezolucija bila. Hoću da podsetim šta je na poslednjoj sednici Saveta bezbednosti, u svojstvu predsednika Srbije, Boris Tadić govorio, spominjući opet tragične greške Miloševića. On prosto ne može da otvori usta kad ode negde van Srbije, a da ne kaže - bivši režim i tragične greške gospodina Miloševića. Kako sada tragične greške gospodina Miloševića, čija ideologija još uvek postoji i koju sprovodi navodno SPS? Sada se poklonio toj ideologiji, poljubio cipele gospodinu Dačiću, dođe vreme i za takve stvari. Čim je EU pozdravila ulazak socijalista u buduću vladu i Oli Ren se oglasio, verujte, znala sam da tu nije nešto u redu. Naravno, nema on neki kredibilitet kod srpskog naroda, ali interesovanje i zapadnih zemalja i zapadnih ambasada šta se u Srbiji dešava, govori o tome, nama bar iskustvo govori, da onda tu nešto smrdi. O svemu tome mnogo šire kada Vlada bude bila na dnevnom redu, ali i ovo je to, jer ne pristupamo nikad izboru predsednika Skupštine pre nego što se stvori poslanička većina koja će da formira vladu i zbog toga je ovo možda bio dobar povod da malo o tome progovorimo. Onda kada budemo svi mi ovde bili svesni da predsednik Skupštine treba da bude iz poslaničke grupe koja je najbrojnija – a koja je najbrojnija? Predsedavajući je malopre rekao, ona koja ima najviše vremena i prostora da izlazi za ovu govornicu, a to je SRS. Koliko znam, 78 je još uvek više od 69.
Zahvaljujem gospođi Pop Lazić. Molim narodnog poslanika Zorana Ostojića da uzme reč.
Prosto sada, ako se neko od građana uključio da prati prenos, pomisliće da je počela rasprava o Vladi, a na dnevnom redu je izbor predsednika Skupštine. Znam, gospodo socijalisti, da vam nije lako da izdržite i da gledate ovu količinu ljubomore, jer u govorima onih kojima ste se obećali, a koje ste prevarili, ima mnogo tih reči - prevara, nevera. Ali, kako da vam kažem, s jednima ste bili u braku, odavno ne živite zajedno, drugima ste se obećali, zabavljali ili verili, ali je dobro što ste ovako odlučili i to je LDP na početku pozdravila. Pozdravila je nameru DS da napravi vladu koja će ratifikovati Sporazum o stabilizaciji i povesti Srbiju ka Evropi, jer su građani za to glasali. Prema tome, izdržite još malo jer to je prirodna posledica nevere, ljubomore, znate kako, nije lako, možda kod nekih ima i žala za vlašću, ali o tom potom. Nisam mislio nikada da ću se složiti sa gospodinom Tomom Nikolićem, ali se slažem. Pre nekoliko minuta je rekao da, u principu svi vi, ne računajući LDP, možete da budete u koaliciji. To jeste tako. Zajedno ste donosili Ustav, imali iste stavove, pogrešne stavove o Kosovu, ali sada su socijalisti odabrali to što su odabrali i ne treba više za tim žaliti, nego se pomiriti sa činjenicom da će neko drugi praviti vladu. No, ipak ovde biramo predsednika Skupštine. On po Ustavu može da bude v.d. predsednika države, u nekim okolnostima koje svakako niko ne želi. To jeste zaista povratak Socijalističke partije na vlast i to je ono što LDP, u suštini, preko neke granice ne može da prihvati. Podržali smo nameru DS da napravi tu vladu iskreno, ali onda su počeli ustupci za koje, po nama, nema mesta. Sama gospođa Dejanović-Đukić je rekla da bi ona želela sa ovima sa kojima su socijalisti jednom bili u braku i sa kojima su se zabavljali, ali da nije bilo dovoljno, da je bilo samo 125 za tu koaliciju. Ako je to bilo samo 125, zbog čega i Ministarstvo policije i ta simbolična, ali suštinski važna funkcija predsednika Narodne skupštine Republike Srbije socijalistima? To zaista jeste njihov povratak na vlast. Oni se bar na rečima nisu promenili. Reformisani komunisti u istočnoj Evropi su se vraćali na vlast, ali uvek uz dva procesa. To su bili neki novi ljudi, koji nisu u onom totalitarnom režimu bili na vlasti, i osuđivali su ono što se dešavalo i bili spremni da prihvate evropske vrednosti koje su te zemlje gradile. Kod nas nisu novi ljudi. Svi koji vode SPS, uključujući i gospođu koja je predložena za predsednika Skupštine, bili su veoma aktivni u onom vremenu koje većina građana želi što pre da zaboravi. Da li su rekli da osuđuju? Da li su rekli da se grešilo, da to nije ista SPS? Ni to nisu. Zato je malo čudno i čini mi se da ne doprinosi izgradnji institucija parlamentarne demokratije u Srbiji da DS, koja je predložila ovo rešenje i koje stoji iza ovog rešenja, nije u stanju da izađe i da bar oni, ako već socijalisti to ne žele, kažu da to nisu oni socijalisti, da to nije ona politika, da oni duboko veruju da su se oni promenili. Pa nekako bi nama u LDP tada bilo nešto lakše, ne toliko da bi glasali za gospođu Đukić-Dejanović, ali bi bilo bolje zbog građana koji očekuju da ova vlada zaista povede Srbiju putem Evrope. Mi ćemo se prema toj vladi odnositina osnovu onoga što ta vlada bude radila. Verujemo duboko da neke evropske poslove zajedno možemo obaviti, kao što je ratifikacija Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Ne verujemo da neke druge poslove ta vlada može obaviti, kao što je završetak saradnje sa Hagom, posebno sa gospodinom Dačićem kao ministrom policije. Ali, ono što nas mnogo više brine je ne samo evropski poslovi, nego i evropske vrednosti. Nažalost, te evropske vrednosti sa socijalistima, na ovako visoko pozicioniranim funkcijama u vladi, čini mi se da neće biti obavljene. I na kraju, kako da vam kažem gospodo iz DS, jer ste mi vi svakako bliži nego vaši koalicioni partneri, vi ulazite u koaliciju. Ovde je jedan s ove strane, ali ne iz LDP-a, otprilike rekao da se vi tu međusobno prilično razlikujete, pa se iščuđavao u nastupu ljubomore što ste vi zajedno. Mislim da se ne razlikujete. Vaši koalicioni partneri, vas demokrata, a ima ih desetak, svi su u proteklom periodu na neki način sarađivali sa SPS, bilo da su bili u Vladi koju su podržavali socijalisti, bilo da su direktno bili u vladi čak i Slobodana Miloševića, na kraju krajeva i na ovoj strani ima i ravnogoraca među vama, i partizana, i narodnjaka, i levičara, kao što ima i na ovoj strani, samo se ovi ravnogorci valjda sad žale što su ovi ravnogorci na vlasti, ovi u opoziciji. Ali, mislimo da ste prešli granicu sa kandidaturom Slavice Đukić-Dejanović za predsednika parlamenta. Mislimo da to nije bilo potrebno, mi smo vam dali podršku i rekli smo - u redu sa socijalistima, drugog načina nema, ali da previše ne smetaju i da slede politiku koja je dobila podršku građana i na predsedničkim izborima i na parlamentarnim. Međutim, ne da ne smetaju, nego na kraju krajeva postadoše oni glavni u toj koaliciji. Žao mi je što vi ne izađete da nas uverite da su oni drugačiji nego što mi mislimo da jesu, ali to na kraju krajeva će biti vremena u raspravi o Vladi. U svakom slučaju, ovo je stav LDP-a. Mi bismo želeli da je drugačije, ali vaša je odluka da ovo kadrovsko rešenje predložite i mi zbog toga za to rešenje nećemo glasati.
Molim poslanika Željka Tomića da uzme reč.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, mnogo se poslanika do sada obraćalo poslaničkoj grupi SPS i konkretno njihovom šefu gospodinu Ivici Dačiću, a postoje neka pitanja na koje bi odgovore trebalo da daju naše kolege iz koalicije ZES, a konkretno iz DS, ali je prosto simptomatično i indikativno da ovako glasno ćute danas. Kada ih pitamo samo jednu stvar - koji je razlog zbog kojeg će glasati za gospođu Slavicu Đukić-Dejanović, samo dogovor zarad buduće srećne koalicije i ništa više od toga. Podsetiću vas, kao što su već neki i ranije učinili, na krađu lokalnih izbora, koristim se vašim rečima, vašim citatima i parafrazama, kada ste personifikovali krivce za krađu lokalnih izbora 1996. godine, vi ste malo imena spomenuli, ali jedno ime je uvek bilo u toj kombinaciji, ime gospođe Slavice Đukić-Dejanović. Došao je onaj čuveni leks specijalis, pokrilo se sve, krivičnih prijava nije bilo, ali da ih je bilo, siguran sam, uveren sam da bi usledila i prijava protiv današnjeg kandidata za predsednika Skupštine. Ali, vama to nije prvi put, vi ste umeli da amnestirate onog koga ste teško optuživali u nekom ranijem periodu. Setite se slučaja gospodina Branislava Ivkovića, kada ste mu formirali onu instant-pseudo kvazilažnu stranki Socijalistička narodna stranka, koje danas nema ni u tragovima, ali zarad one magične cifre od 126 bili ste spremni i da mu osnujete stranku, samo da bi vas podržavao kada vam se ljuljala poslanička većina. Pita danas dosta poslanika da li se SPS promenila. Odgovore ne treba daleko da tražite. Pre svega, 18 dana, 7. juna, u Večernjim novostima, gospođa Slavica Đukić-Dejanović daje intervju, gde decidirano kaže - nikada se nećemo odreći Miloševića. Mislim da je sve jasno, nema nikakvog distanciranja od neke vrste politike ranije SPS i to nikada nisu ni rekli. Šta je to što vas vezuje? Iz redova DS čujemo rečenicu da je SPS, sve ovakva koja se nikada neće odreći Miloševića, jedna vrsta prirodnog saveznika. Šta se to događa, šta je to na delu? Da li je to Osma sednica konačno završena ili se privodi kraju? Posle 20 godina, da li je moguće da će konačno Crveni univerzitet Karl Marks, partijski sekretari, stambolićevci, miloševićevci, svi ponovo u isto jato, pa će u utorak da krenu u Brisel u Socijalističku internacionalu, i da li će tamo Ivica Dačić, kao što je umeo sa ovog mesta, da da primedbu DS da je to jedina stranka u Socijalističkoj internacionali koja u svom znaku, u svom logotipu nema crvenu boju. Potrudite se, nemojte da brukate DS u okviru Socijalističke internacionale, sada kada se tamo učlanite, da se promeni logotip DS, da malo i crvene boje ubace, da bi bili adekvatni i pravi članovi Socijalističke internacionale. Govorili ste ovih dana o nacionalnom pomirenju. Ja bih to prekrstio o pomirenju na levici, iz razloga koje sam unapred izneo. Ostaje samo da se zaigra možda i kozaračko kolo, imate iskustva i u tome. Samo ta šaljiva metafora o kozaračkom kolu može da se pretvori u ozbiljnu metaforu o vrzinom kolu. Svi vi sada dajete dinar da u to kolo uđete, ali se plašim da ćete mnogo davati da iz tog kola izađete, zato što ste neprirodno sastavljeni, neprirodni ste saveznici. Ali, šta da vam kažem, sami ćete u utorak čuti i mrmljati na poznatu melodiju da ste prezreni na svetu i da ste sužnji koje mori glad. Samo da li vas mori glad prema hrani ili prema vlasti, vladanju i foteljama.
Molim poslanika gospodina Zorana Krasića da uzme reč.
Gospodine Krkobabiću, ova tačka dnevnog reda je ne samo inspirativna, nego je i poželjna, ne toliko zbog narodnih poslanika, pošto je njima sve odavno jasno, ali je ova tačka vrlo interesantna za građane ukoliko prate ovaj prenos, pa se obraćam malo više njima i molim da obaveste komšije, prijatelje, jer se nadam da će neke stvari posle ovog mog izlaganja da stave u svoj koordinatni sistem, da to orijentišu u vremenu i prostoru i da na osnovu toga zaključe gde je Srbija i kojim putem ona kreće u svetlu budućnost. Mi smo nedavno imali te izbore i vidite na tim izborima su se građani opredeljivali upravo onako kako je to hteo Boris Tadić. Boris Tadić je podelio političku scenu Srbije tada na antievropske snage. Naravno, stavio je tu pre svega SRS, DSS, NS, stavio je tu i Socijalističku partiju i ove stranke koje idu sa SPS-om. Još je za njih rekao da su to retrogradne snage, tamna prošlost i tako dalje. Građani su se opredelili, malo su se više uplašili nego što treba zbog Borisa Tadića, jer on obično viče kada priča i poziva u pomoć ove iz inostranstva, tako da je on bio na čelu te antisrpske koalicije. Jer ako je s ove strane antievropska, s ove strane može da bude samo antisrpska koalicija. Naravno, kampanja je išla nekako, u početku vrlo loše po te antisrpske snage, ali onda je u završnici došla ekipa iz inostranstva da to malo pojača, da se pojačaju pretnje i da se pribegne jednom lukavstvu koje se zasniva na potpisu. Prvo smo imali potpis neke talijanske firme koja ne postoji, pa smo onda imali nastavak nečega, vidim evro-fanatike ovde da se ježe kada čuju ovo, nastavak nečega što je serija "Dinastija", kako da se dođe do Evrope. Pre nekoliko godina je bilo - evo ovi nisu dobri, prekinuti su razgovori. Sećam se kada je Čedomir Jovanović bio potpredsednik one vlade, tada je neko ispred Evropske zajednice, mislim bivši guverner Singapura ili Hong Konga, rekao - kako da razgovaram sa Srbijom, nekog balavca mi poslali, ne zna šta je carina, carinske stope itd. Sećate se, bilo je u novinama. Imam za svakog od vas pres-kliping pa mogu da vam pokažem to. Onda je krenulo, kao, mora da se pristupi pregovorima, pa prvo pregovori oko jednog sporazuma, pa kada su bili izbori da li će biti pregovora, neće biti pregovora, biće pregovora, prevariše se i uđe G 17 u Skupštinu. Posle toga sledeći izbori, da li će biti nastavak, da se parafira taj neki sporazum. Imali smo opštenarodno slavlje zbog parafa. Ode jedan što je operisao u međuvremenu klempave uši da parafira tamo nešto i na bazi tog parafa prevariše građane. Pre mesec i po dana navodno potpisivanje i opet prevariše građane. Ali, ne leži vraže, sve ove zemlje iz Evropske unije kažu - mi to da ratifikujemo, to nama ne pada na pamet. Onda onaj Oli Ren "Oli paprika" on kaže - to što je potpisano ne može da se primeni i nikada neće da se primeni. Znači, priča o evropskoj perspektivi, o evropskoj budućnosti, to je nešto što čak ni vi evro-fanatici ne možete da uhvatite. Vi biste stalno da vatate tu evropsku perspektivu, ali nikako da je dovatite. Sutra nemamo ni ovog predsednika u Strazburu, jer ne mogu tamo da se nameste pitanja, a ima verovatno nekih nezgodnih pitanja. Pre godinu dana smo imali tokom konstituisanja Narodne skupštine posebnu sednicu gde smo se izjasnili povodom Kosova i Metohije. Ovog puta ne možemo da imamo.Zašto ne možemo? Kako reče predsedavajući u jednom intervjuu - nemam ta ovlašćenja, a uostalom zašto bih to zakazao? Njemu odgovara Kosovo nezavisno, njemu odgovara ustav Kosova nezavisne republike. Idemo dalje, počela kampanja tako što je SPS otišao na grob Slobodana Miloševića. Sada se verovatno jadnik okreće u grobu, kada je čuo šta se dešava i čijim glasovima neko postaje neki funkcioner. To su neverovatne stvari koje se dešavaju, ali računam da ću na kraju mog izlaganja da dođem do onoga šta je vezivno tkivo. Naravno, ne mislim da je u pitanju 8. sednica i pomirenje. Evo zbog čega mislim da to nije tačno. Ako pogledate koaliciju koju je napravio Boris Tadić, tu se sve nalaze krvnici Zorana Đinđića. Da je Zoran Đinđić živ, nikada ne bi sa Vukom Draškovićem išao u koaliciju, sa Nenadom Čankom koji je gazio tablu sa RTS-om, ne bi mu palo na pamet da ide i da ne ređam dalje. Uostalom, Demokratsku stranku sada vode neki ljudi koji nemaju baš neke veze sa Zoranom Đinđićem. To je jedan tajkunsko-mafijaški deo, drpaj, stigni što više možeš i završavaj posao. Međutim, meni je izuzetno drago kada čujem ovolike izlive nežnosti, koji čak prevazilaze političku nežnost, kada je u pitanju Boris Tadić i njegove poruke upućene SPS. Meni je to drago. Zašto? To su poruke Borisa Tadića, koji kaže da je 5. oktobar velika greška, kako on to voli da kaže. On tom porukom kaže da je velika greška i Vidovdan 2001. godine, kada je kidnapovan i prebačen Slobodan Milošević. On kaže da je velika greška i hapšenje 11 do 13 hiljada ljudi i izvinjava se ljudima iz SPS-a, jer je bilo i nekih ljudi iz SPS-a koji su u toj "Sablji", doduše "tupoj Sablji" bili uhapšeni. To su, moram da kažem, vrlo interesantne poruke. Međutim, u tim porukama ne vidim građane Republike Srbije. Ono što sam siguran, svako ko je na prethodnim izborima glasao za listu SPS-a, on je glasao protiv Borisa Tadića, on je čak izašao da glasa da njegova apstinencijanebibilaprotumačenadademokrate smuvaju te izbore, a oni su vas tu prevazišli, i eventualno taj glas ode za Borisa Tadića. Znači, anti-evropski blok je dobio mnogo više glasova i osvojio mnogo više mandata i on ima obavezu prema biračima Republike Srbije, a tu podelu je napravio Boris Tadić. Anti-evropski blok ima obavezu da pobedi anti-srpski, jer su građani dali glasove i ove stranke su dužne da naprave vladu. Ne može neko svoje političke interese, bilo lične, bilo stranačke, da stavlja ispred volje birača i nacionalnih interesa Republike Srbije. Ne pričamo zbog toga šta će se desiti, kako će ko da prođe na sledećim izborima, to nije bitno. To će svako da snosi svoju odgovornost. Ali, ovde se desilo zahvaljujući nečemu, nekom vezivnom tkivu, nije Evropska unija, nije evropski put, jer od toga nema ništa i to svi znamo, ali neko voli da žvalavi, evro-fanatici, to su ovi ljubitelji Haškog tribunala, i mi sada imamo nešto nespojivo, a stoji zajedno. Samo da vas podsetim, ni prošle godine neke stvari nisu bile spojive, pa su izdržale 10 meseci, ali se Srbija sunovratila, pa su neki proglasili Ustav, neki navodno dobili nezavisnost. Mi ćutimo, Narodna skupština ćuti. Zašto? Postoje teške administrativne prepreke poslovničke prirode. Gde to Srbija ide? Da li kada ste ušli u ovu skupštinu imate to ovlašćenje? Šta možemo da očekujemo od buduće Narodne skupštine i ovako sklopljene skupštinske većine? Sve i svašta. Ne bi me iznenadile noćne sednice na kojima se skidaju imuniteti, jer imamo iskustva, ima tu poslanika koji su helikopterom dolazili preko noći da se skinu poslanicima imuniteti. Sada ga trenutno nema, izašao je, češlja brkove. Šta imamo još? Imamo glasanje iz Bodruma. Tu su ti protagonisti. Imamo apsolutno nepoštovanje bilo kog propisa u zemlji. Ko je protagonista toga? Pre svega, Demokratska stranka. Praviti njima društvo u tome. Zbog kog vezivnog tkiva? Šta je vezivno tkivo? Šta je nešto što spaja nespojivo? Vidite, mi sada u suštini imamo Solanino jato. Ovo da je Solana pravio, mnogo je korektnije i poštenije da se Solana kandidovao u ovoj zemlji, makar bi skinuo neki procenat glasova ovom evro-fanatskom bloku u Srbiji. Blok zvani "šarena laža". Zahvaljujući tome što je neko prevario birače, dobio glasove, a sada imamo još dodatak zahvaljujući toj prevari, stekao je legitimno pravo da to da Borisu Tadiću. Svi znate, Boris Tadić na mestu predsednika Republike, to je veća šteta nego četiri sušne godine u Srbiji. Šta funkcioniše od države? Vojska, policija, gde su granice, gde Ustav počinje, a gde završava? Ali evropska perspektiva; pa uhvatite tu evropsku perspektivu nekako, stegnite je da ne pobegne, držite je, ali nemate kvorum. Sada bih mogao da tumačim na drugi način ono što se desilo za proteklih nekoliko dana. To su neki ljudi u SPS-u zaključili da je 5. oktobar bio nužan i da je Boris Tadić u pravu, da su zaključili da je Vidovdan 2001. godine bio neophodan da se isporuči Milošević, da je hapšenje 11 hiljada ljudi bila slaba mera, trebalo je 350 hiljada ljudi da se uhapsi. Šta mene tera da tako zaključujem? Ponašanje od izbora do danas, ponašanje u kome se ne vidi volja građana, ne vidi se volja birača. Najgora varijanta je kada vam Čedomir Jovanović daje podršku. Pričamo nešto o Kosovu, gospođa Pop-Lazić je pričala o nekim ciframa. Čeda Jovanović bi dao za džabe to, to je za njega balast. Mene bi lično bilo sramota da me podržava Čedomir Jovanović, sa takvim političkim stavovima. Gde se nalazi vezivno tkivo? Ko ga je obezbedio? Zar je moguće da je to vezivno tkivo koje pravi i spaja, zar je to taj super-lepak? Da vam objasnim jednu stvar. Gospodin Nikolić je bio u Hagu da poseti Vojislava Šešelja, a gospođa Pop-Lazić, gospodin Delić i ja smo išli na neke razgovore oko nekih principa itd. Pojavio se, gospodine Krkobabiću, onaj peti princip, kako ste vi rekli, na kome ste insistirali. Mi smo rekli u načelu da prihvatamo, ali smo rekli - dajte prvo da vidimo oko formulacije, da ne bude baš odmah i rekli smo dajte da sagledamo odakle da se nađu sredstva pre nego što se promeni zakon. Vi ste tada rekli, ne dolazi u obzir, biće tako. Sudeći po onome što je pisano ovih dana u novinama, vi ste kod Borisa Tadića promenili priču. Vi toliko niste uporni u zastupanju penzionera kao što ste navodno bili kod nas? Šta se to desilo kod vas? Vezivno tkivo. Da li neko u ovoj zemlji može da pronađe taj super lepak koji je spojio to što ne bi moglo da se spoji? Da je neko ošišao moje dete u školi posle 5. oktobra, ne verujem da bih mu ikada u životu rekao dobar dan. Prema meni je bio takođe neki progon, ali naišli su na rutave grudi, pa su pobegli. Ali ovaj progon koji su trpeli ljudi, i koje sam spasavao i ponosim se što sam ih spasavao i svakog ću da spasavam od vlasti koja se otela od naroda. Svakog ću da spasavam, bez obzira ko da je, ali to mi pokazuje da se u politici uvuklo nešto, a to je super lepak. Samo da znate, lepak koji stvara Havijer Solana - ne drži, taj lepak sve uništava. Samo da vas podsetim, Havijer Solana je pritisnuo dugme da se bombarduje Srbija. Pa kako možete da hrlite u Evropu na čelu sa Havijerom Solanom? Šarena laža o evropskom putu, kao, kobajagi, evropski put postoji sa Tadićem, a ne postoji sa Nikolićem. Hajde još malo da se lažemo. Gde to odlazi Boris Tadić u Evropu i u svet da se njegova reč toliko čuje, poštuje i da on može da promeni tok istorije? Ko njega doživljava kao ozbiljnog sagovornika? To vidite po novinama. Čak i ovi što rade u zgradi Predsedništva ne tretiraju ga kao ozbiljnog. Možda ga Idoli tretiraju ozbiljno, ali to je već možda neka druga tema. Da, da, to je neka druga tema i verovatno tu trebaju neke medicinske struke. Za to nisam ovlašćen, vrlo malo sam naučio sudsku psihijatriju, samo koliko mi je potrebno da shvatim problem. To je problem Srbije. Problem Srbije je što se izborna volja građana Srbije ne poštuje. Onaj ko je hteo da glasa za Borisa Tadića, on je glasao i to se svelo na 67 poslanika. Usput da mu kažem da je 78 veće nego 67, pošto je on dva dana skakao kako je pobedio sve. To je put kojim Srbija kreće. Da li mogu da budem saučesnik u tome - ne mogu, neću, ne želim i svakog ću da kritikujem ovde. Vi koji budete napravili vladu znajte da ova strana, u ovom delu od 79 poslanika SRS, žestoko će da vas kritikuje, ima osnova za to. Mislim da su neki pogrešno protumačili svoje glasove. Tu nema uvređenih, nema tu ucveljenih, nema tu ljubomornih. Smej se, smej se, nema ljubomornih. Zašto nema ljubomornih? Zato što se smeješ na ono što si pričao pre sedam-osam godina baš ti - o izbornoj volji građana, da je to svetinja, da to treba pravilno da se protumači, da to treba da se poštuje. Naravno, nema ljubavi, postoje ti politički interesi. Ali ako je politika, kako kažu, umetnost mogućeg ili ta suštinska vrlina, vrhunska vrlina da čovek uspe u nečemu, kažite mi vi koji ste napravili ili koji ćete da napravite ovu vladu, u čemu se ogleda ta vaša umetnost i šta je predmet vaše umetnosti - opet neki lepak Havijera Solane. U čemu se ogleda uspeh? Samo da vas podsetim, dve vlade smo kritikovali ovde što su ministarstva podelile prema strankama i prema sopstvenim interesima. Sada verovatno onaj ko postane ministar policije ima da hapsi u Vladi. Kako će da hapsi u Vladi? Kako, objasnite? Mislim da mnoge stvari neće biti jasne građanima, i možda i ne treba da im budu jasne, ali u svakom slučaju moraju da vode računa kad izlaze na biračka mesta za koga glasaju.
Zahvaljujem gospodinu Krasiću. Molim narodnog poslanika Slobodana Maraša da uzme reč. Izvolite, gospodine Maraš.
Hvala, poštovani predsedavajući. Predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, danas biramo predsednika Skupštine Srbije i zaista sam očekivao da će ovlašćeni predlagač, odnosno gospodin Ivica Dačić, predsednik SPS, mnogo više vremena utrošiti u tome da nam objasni zbog čega treba da podržimo ovaj predlog. Nažalost, njegovo obraćanje se svelo na tri minuta čitanja biografije gospođe Slavice Đukić-Dejanović. Nasuprot tome, čuli smo puno razloga zbog čega ne treba da podržimo ovu gospođu kao kandidata za predsednika, tačnije njen izbor za predsednika Skupštine. S jedne strane, došli su nam tuga i bol zbog toga što ona nije njihov kandidat. Jedini ko je izneo neki drugačiji stav bio je predsednik i narodni poslanici iz poslaničkog kluba LDP. Mislim da smo pogodili suštinu, odnosno razloge zbog kojih ne treba da podržimo ovaj predlog i ne treba da glasamo za kandidata Slavicu Đukić-Dejanović. Nažalost, ni predsednik SPS, ni sama kandidatkinja za predsednika Skupštine Srbije u proteklih mesec i po dana nakon završetka, odnosno nakon izbora nisu pokazali zaista ni trunku želje da će se promeniti. Sva njihova priča se svodi na priču o Evropi i bojim se da je samo jedna šarena laža iz prostog razloga što i tih proteklih mesec i po dana nama pokazuje da od toga nema ništa. Ono što smo mi danas pokušali da kažemo iz LDP, nadam se da ćete vi to dobronamerno shvatiti, i vi i ostali koji su podržali vas potpisom. Mi smo danas pokušali da vam pružimo šansu da se odreknete politike koju ste zastupali tokom devedesetih godina. Danas smo u više navrata rekli da to očekujemo od vas i da očekujemo od onih koji su vas predložilida će vam pomoći da to uradite. Gospodine Dačiću, on nažalost nije tu trenutno u sali, to što ćete postati verovatno ministar policije ne znači da jednog dana opet nećete morati da se suočite sa odgovornošću. Znači, niko od vas ne traži da prestanete da se bavite politikom, niko od vas ne traži neke druge radikalne stvari, ali tražimo da se suočite sa odgovornošću zbog politike koju ste propagirali devedesetih godina i koja je i dan-danas kod vas u srcu. Neću govoriti šta je ta politika učinila Srbiji tokom proteklih godina, ali moram da kažem šta je učinila Vojvodini. Devedesetih godina SPS je bila apsolutna u vlasti u samoj Vojvodini. Šta se desilo u Vojvodini? Donošenjem Ustava '90. godine AP Vojvodina je dovedena do besmisla. Samo ću podsetiti, verujem da se svi sećate gospodina Radomana Božovića, šta je gospodin Radoman Božović uradio sa IV Vojvodine. Faktički, od te institucije je napravio slepo crevo u ovom sistemu. Ta zgrada je bila prazna, niko ništa nije radio u toj zgradi, niti je postojao interes da neko nešto radi u IV Vojvodine. Penzijski, zdravstveni fond Vojvodine, koji su bili prepuni, prebačeni su u republički fond , ušli su u bunar bez dna i naravno da su se ispraznili. Zakonom o sredstvima državne imovine od 1996. godine, sva imovina na teritoriji AP Vojvodina je prešla iz vlasništva same AP u vlasništvo Republike Srbije. I to je delo, između ostalog i SPS, odnosno najvećim delom. To znači da ni tepih, ni pisaći sto u toj zgradi Banovine ne pripada AP Vojvodina. Zato me čudi što su neki, koji dolaze baš iz Vojvodine, spremni da podrže za predsednika Skupštine osobu koja ne želi da se suoči sa tim šta su posledice njene politike. Jako bih voleo da pitate građane Vojvodine, mahom iz svih mesta, ali recimo iz najsiromašnijih mesta, Žitišta, Plandišta, Titela, šta su proživeli tokom '90-tih godina, odnosno da su postali jedna od najrazvijenijih opština u samoj Srbiji. Gospođo Dejanović, ukoliko budete izabrani za predsednicu parlamenta, vi ćete u isto vreme biti i predsednik Odbora za ustavna pitanja. Znamo kakav je bio Ustav iz '90. godine, koliko smo se tokom '90. godina i nakon toga borili da se taj Ustav promeni. Osoba koju smo mi nazvali novim Miloševićem je 2006. godine donela novi Ustav. Mogu da vam kažem da ćemo sve učiniti da, zajedno sa građanima, iniciramo promenu ovog ustava koji je sada na snazi. Mnogi kažu da je kompromis odraz mudrosti, ali isto tako znam da kompromisa sa životom nema. Zbog svog života, zbog života svoje porodice, zbog života svojih prijatelja, koji su ranijih godina, za vreme dok je politika koje se vi ne odričete vladala ovom državom, mi ne možemo vas da podržimo. Onog momenta kad budete spremni da se suočite sa odgovornošću i politike koju ste zastupali, tada možemo i da podržimo vas kao kandidata. Do tada, nikako.
Reč ima poslanik Milica Radović.
Posle mesec i po dana, koliko traju pregovori između SPS i koalicije okupljene oko DS, mi smo juče konačno shvatili i saznali smo da su ti pregovori upravo završeni. Danas je na dnevnom redu izbor predsednika Narodne skupštine. Molim kandidata SPS da mi ne zameri što se danas neću najviše baviti njome i njenim ličnim atributima koji je kandiduju za ovu funkciju, već ću malo više pažnje posvetiti principima na kojima je ova novostvorena koalicija nastala. Naime, ono što moram da primetim jeste da je gospođa Đukić-Dejanović saznala da će da bude predsednik parlamenta iz medija. To nije dobro zato što imamo i ranija iskustva nekih koji su vodili ovaj veliki dom i koji su isto tako saznali iz medija da će biti predsednici. To govori o ozbiljnosti onih koji je na tu funkciju kandiduju. Naravno, ne sumnjam da će se ona izuzetno dobro snaći na toj funkciji, ali mislim da to nije dobro. S druge strane, želim da se, kao i ostali, između ostalog pitam zar nije sve ovo što se sada dešava na srpskoj političkoj sceni pomalo čudno? Čudno je šta je to sve odjednom počelo da ih spaja. Kažu - ideološka sličnost. Za nekog ko je u Srbiji sve ovo vreme i za nekog ko je sada u Srbiji, koji se ranije aktivno ili pasivno bavio politikom, ovaj argument bi teško mogao da bude razumljiv. Smatram da kada govorimo o ideološkoj sličnosti DS, sem članstva u Socijalističkoj internacionali, nema nijednu odliku stranke leve orijentacije. Dok je bila na vlasti ona je sprovodila liberalni metod upravljanja ekonomijom koji, posvim svojim ideološkim odlikama, predstavlja koncept isključivo desničarske orijentacije. Mogu da pomenem i drugu razliku između njih - pitanje saradnje sa Haškim tribunalom. Od trenutka kada je Slobodan Milošević izručen Haškom tribunalu i kada je većina partijskog rukovodstva izručena Haškom tribunalu, ta stranka je donela odluku da se oštro suprotstavi svakom vidu saradnje sa tim tribunalom. Koliko me sećanje služi, mislim da je na prošlom kongresu SPS doneta jedna rezolucija, koja je tada bila obavezujuća za rukovodstvo SPS, a mislim da je i sad obavezujuća, kojom se zahteva krivično gonjenje svih onih koji su imali bilo kakve veze sa izručenjem Slobodana Miloševića Hagu. Kao što znamo, DS ovom problemu pristupa hladno racionalno i već duže vreme radi na ispunjavanju međunarodno preuzetih obaveza. S druge strane, vidimo da se SPS, znajući da neće sarađivati sa Haškim tribunalom, zalaže za evrointegracije, a unapred znaju da one ne mogu da budu nastavljane ukoliko ovaj uslov ne bude ispunjen. Jednostavno, ne mogu a da ne pomenem još jednu tačku njihovog razdora ili kako bi neki rekli - jedinstva. To je odnos prema KiM. Naizgled je on jedinstven, ali je u suštini, ako se podsetimo i prisetimo nekih izjava, izuzetno različit. Na vanrednoj sednici Narodne skupštine, koja je održana u septembru 2006. godine, ako me sećanje ne vara, tada sam bila poslanik i mislim da se toga dobro sećam, predsednik SPS gospodin Ivica Dačić se zalagao za prekid diplomatskih odnosa sa svim državama koje imaju nameru ili kane priznati nezavisnost Kosova. Tada je otvoreno pred svima nama rekao da će se za Kosovo boriti svim sredstvima, uključujući i oružje. Ovde ne iznosim svoje lično mišljenje o svemu tome, ali podsećam na sve ono što je ranije rečeno. Stav DS o tome nam je jasan. Oni su već duže vremena obelodanili, a da ih pri tom još niko nije pitao, da se neće oružano sukobljavati sa onima koji budu rasparčavali njihovu zemlju. Čudno je sve to kako se preko noći sve zaboravi, kako više ništa ne postoji od onog što je bilo ranije. Naravno, mislim na njihove tačke sporenja. Neću se baviti odnosima unutar same koalicije okupljene oko DS i okupljene oko SPS. Mislim da bi mi to oduzelo mnogo vremena. S druge strane, moram da kažem da analizirajući sve ove, nazvaćemo ih tačke spajanja, koje su preko noći tako nastale, možemo da dođemo i do izraza koji se mnogo koristi u poslednje vreme. Radi se o nacionalnom pomirenju. Ne mogu da ne primetim da je taj izraz izuzetno često korišćen i da je izuzetno frekventno u upotrebi, a nažalost u izuzetno pogrešnom kontekstu, pa se uopšte lično plašim, da bi daljom analizom i uopšte upotrebom ovog izraza došli do konkretno njegovog jezičkog potpunog u stvari upropašćavanja. Ono uopšte ne znači u kom kontekstu ga koriste neki političari. Naime, da se neko istinski zalaže za nacionalno pomirenje ne bi kampanju bazirao na polarizaciji društva, na zastrašivanju izolacijom i povratkom u 90-te, a onda glavnog aktera tog perioda svesrdno tražio u zagrljaj i svesrdno tražio kao najbližeg njegovog političkog saradnika. Nacionalno pomirenje nije pomirenje nekoliko stranaka na političkoj sceni, već je to iznalaženje minimuma konsenzusa o najvažnijim državnim i nacionalnim pitanjima koje je, nažalost, u ovom trenutku u Srbiji potpuno izgubljeno. Moram da kažem da je 2006. ono postojalo, ali da ga sada nažalost ili na sreću nekih više nema. Na kraju, ne mogu, a da se ne stavim u poziciju običnog glasača i da prosto razmišljam kako on u ovom trenutku gleda na celokupnu stvar. Mislim da ne može, a da se ne pita, nije li sve ovo što se danas dešava u Srbiji isključivo i samo u funkciji danas predsednika Skupštine, a za koji dan u funkciji premijera, odnosno ministarskih mesta. Hvala.
Zahvaljujem. Molim poslanika Ivana Andrića da uzme reč. Imate šest minuta i nešto.
Hvala vam, biće dovoljno. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, tema je izbor predsednika Skupštine. Nažalost, ni jedan politički argument, samo blago objašnjenje u vidu skraćenog čitanja biografije od strane predsednika SPS. Pretpostavljam da je za sve poslanike Skupštine Srbije, za nas iz LDP sigurno jeste, to pre svega političko pitanje, a ne personalno. Zato nažalost možemo da konstatujemo da nismo čuli nijedan argument, a potrebno nam je nekoliko političkih argumenata, ako se već od ovih poslanika traži da podrže novu predsednicu Skupštine. Prvo, za nas je ovo pitanje važno zato što ono predstavlja na samom početku prvog predstavnika nove vladajuće većine. To je prvi javni predstavnik, koji je ujedno i simbol nečega što će nova vladajuća većina biti. Kao druga važna stvar, politički, mesto predsednika Skupštine dobija stranka koja nije dobila najveći broj glasova. Koji su politički argumenti onih koji su dobili najveći broj glasova da to mesto prepuste manjem partneru. Nažalost, gospodine Todoroviću, niste vi dobili najveći broj glasova, na sreću, može tako da se kaže. Naročito nam je važno zašto ste za to prepuštanje ovog mesta, koje je jako važno, traži podrška poslanika Skupštine Srbije. Međutim, to što ovde nemamo argumenata za ovom govornicom, ne znači da tih argumenata nema u našem društvu. Mi ćemo se osvrnuti samo na dva danas. Jedno je da se SPS promenio i drugo je tzv. nacionalno pomirenje, o kome je govorila i prethodna poslanica. Da su se promenili, nisu. To su sami rekli i o tome ne treba dalje govoriti. Ali, hajde da se zadržimo na nečemu što je za naše društvo naročito važno, oko toga se svi slažu ovde, a to je nacionalno pomirenje. Iz ugla LDP do nacionalnog pomirenja se ne može doći za dva dana, razgovorom između dva predsednika partije i raspodelom ministarstava u Vladi. Nacionalno pomirenje je mnogo dublja stvar. Ako je i to moguće, ako mi grešimo, ako je to pravi način, ono što se ne može izbeći, a to je da do nacionalnog pomirenja dođe oko stvari koje su bile uzrok nacionalne podele. Ako je već do tog nacionalnog pomirenja došlo, vladajuća većina je dužna da nam objasni stavove do kojih se došlo o temama koje su ovo društvo delile. Uzeću slobodu i pomenuću samo neke od tih tema oko kojih nas politički stav nove većine zanima. Te teme nisu sve, ali to su one za koje imamo sada vremena da ih nabrojimo. Kakav je sada stav politički vladajuće većine oko ubistva Slavka Ćuruvije, oko ubistva Ivana Stambolića, oko pokušaja ubistva Vuka Draškovića, oko 40.000 uhapšenih Otporaša 2000. godine, oko Srebrenice, oko krađe izbora 1996-2000. godine, oko hiperinflacije? Do nacionalnog pomirenja je moguće doći samo ako se pogleda u ono što je bilo uzrok te podele, ako se istina prihvati i ako se preuzme i politička odgovornost, ali i krivična odgovornost. Ako se krivci kazne, ako se delo koje su krivci počinili jasno osudi. Do svega toga ovde nije došlo. Zbog toga, bar od LDP, nemojte tražiti podršku za ovo. Da završim, ovo pitanje nacionalnog pomirenja, i pored toga što je to možda samo jedan argument, ono je takođe važno pitanje u procesu izbora predsednika Skupštine. Jedan od najvažnijih koraka ka nacionalnom pomirenju je usvajanje implementacije Zakona o odgovornosti za kršenje ljudskih prava, tzv. Zakona o lustraciji. Taj zakon je u ovoj Skupštini usvojen 2003. godine. Od tada su se mnoge vlasti promenile. Ne možete više govoriti da je reč o revanšizmu. Kao članovi LDP, kao predstavnici ljudi koji glasaju za LDP apsolutno insistiramo i sada da nam se odgovori da li će nova predsednica parlamenta poštovati zakon, da li će, za razliku od tri ili četiri bivša predsednika Skupštine, zakon sprovoditi i da li će predložiti članove lustracione komisije. To je tema i to jedan od osnovnih koraka da bi do nacionalnog pomirenja došlo. Za kraj, samo ću reći jednu stvar. Ovo pitanje postavljam kao narodni poslanik, ali i kao član političke stranke koja ima veći broj narodnih predstavnika u ovom parlamentu nego stranka koja predlaže novu predsednicu Skupštine. Hvala.
Molim poslanika Dragana Šormaza da uzme reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, kako smo došli u ovu situaciju danas i naročito ono juče sve što se događalo, Srbija je – odlično je, predsedavajući, dok kolega govori mobilnim telefonom, sedi u prvom redu i dekoncentriše govornika, vi ne reagujete, a dužni ste to da radite, ali dobro.
Molim vas, kolege, imajte malo pažnje da saslušamo poslanika, budite ljubazni, molim vas.
Neka priča, nema veze. Došli smo u situaciju tako što su ZES i SPS pregovarali dva dana, zvanično, tako kažu, a što je brzo to je naravno i kuso, to kaže naš narod. Naš narod ima pametne poslovice i treba ih slušati, osim ako se nije dešavalo nešto drugo, možda još od predsedničkih izbora, i osim ako se nije pregovaralo, kako sam juče rekao, po nekim staklenim dvoranama, restoranima, barovima, rupama, šupama i ko zna gde, i sve se ovo pripremalo. Pripremao se Glavni odbor SPS za takvu odluku, pojedinačno svaki član, radili su to razni ambasadori, razni biznismeni, ne volim izraz - tajkuni, ali činjenica je da se o tome pričalo i da se o tome govorilo, pisalo i sada vidimo da se to izgleda i događalo, jedno besramno, van očiju javnosti pregovaranje, dogovaranje. Čak i u ova dva dana kao zvaničnog dogovaranja, opet ništa javnosti nije rečeno, osim da su se usaglasili, dogovorili. Ne zna se ni program, ni principi. Vidimo, postoje kadrovska rešenja i o tome se govori, između ostalog, čuli smo da će, barem tako kažu mediji, ne znam, videćemo kada bude predloženi mandatar, pa sastav Vlade, da će SPS imati i ministarstvo policije u celoj toj vladi. Čuli smo ovde i da se tačka spajanja, neko je govorio o vezivnom tkivu, ali recimo EU i put u EU, ratifikacija Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, da je i to tačka spajanja ovih stranaka. Moram reći sledeće stvari. Prvo, Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju je mrtvo slovo na papiru. To je činjenica. On ne može da se primeni. Nijedan parlament država članica EU ga nije još uvek ratifikovao. Ne znam koliko puta treba holandski ministar inostranih poslova da kaže da neće biti ratifikovan u holandskom parlamentu, a dok ga ne ratifikuje svih 27 plus naš parlament, on se ne može primenjivati i nema ništa o priči, o evropskim integracijama. Meni je jasno, jer je to bila propaganda DS, varka za birače na ovim izborima, to će birači i građani Srbije videti ubrzo. Zna se šta je najmanji uslov, a i to je rečeno od više zvaničnika EU, to je završetak saradnje sa Haškim tribunalom, tj. da se Hadžić, Mladić, i Karadžić, iako ne postoji ni jedan dokaz da se Karadžić ikada nalazio na teritoriji Srbije od kada ga jure, ali upravo se ovih dana pominje i to ime kao obaveza Srbije, da se nađe u Hagu. Mene interesuje da li to znači da će SPS, držeći Ministarstvo policije, hapsiti Hadžića, Mladića, Karadžića, tražiti, juriti, uhapsiti ih i isporučiti Hagu. Pre nešto više od mesec dana, 22. maja, gospodin Ivica Dačić je izjavio - protiv smo izručenja, ali podržavam ako neko želi dobrovoljno da ode. To je bilo i one tri godine dok je podržavana Vlada Vojislava Koštunice. Znači, nisu promenili stav, pošto se stalno postavlja pitanje da li su promenili mišljenje, da li su promenili stav, kakav će dalje odnos imati prema tom pitanju npr. Mogu da postavim nekoliko pitanja i budućim koalicionim partnerima SPS, pa i samom SPS. Da li se sećaju dana kada je Slobodan Milošević preminuo u Haškom tribunalu. Mnogi su tada govorili da je Slobodan Milošević ubijen u Haškom tribunalu, upravo iz redova SPS. Koliko puta je prikazan snimak na TV B92, kako gospodin Dačić i gospodin Mihajlov stoje u ''25. maju'' gde je bio izložen kovčeg Slobodana Miloševića, da bi članovi SPS mogli da ga obiđu, jer je bila, koliko se sećam, opšta histerija napravljena u medijima, pre svega od strane budućih koalicionih partnera SPS, kako to nikako ne sme biti dozvoljeno, napad na Vladu Vojislava Koštunice, napad na Dejana Mihajlova zbog toga i kako to nikako ne treba biti omogućeno. Tog dana su budući koalicioni partneri, mislim da se oni toga ne stide, ne vidim ni jedan razlog zašto bi, tako su se ponašali sve vreme, organizovali hepening u centru Beograda. Puštali su muziku, pevali, igrali, puštali su balone, Mića Albijanić je bio tamo, gledao sam ga na televiziji, duvao balone, puštao balone u vazduh, članovi DS, funkcioneri DS. Da li je gospođa Đukić-Dejanović tog dana pustila suzu za Slobodanom Miloševićem? Dve godine kasnije pravi se Vlada sa onima koji su se veselili toga dana. Šta se još priča? Priča se - da li je došlo do promene SPS-a. Obišao sam nekoliko prostorija opštinskih odbora SPS u Srbiji pregovarajući o formiranju lokalnih koalicija, znaju me neke kolege poslanici SPS-a, bio sam i u Vranju, i u Palanci, kod mene u Smederevu, nigde nisam video fotografiju Ivice Dačića. Svugde su, i dan-danas, biste, slike, tapiserije Slobodana Miloševića. Ni jednu Ivice Dačića nisam video. Toliko o raščišćavanju sa prošlošću. Opet, s druge strane, kako će Nenad Čanak i njegovi poslanici da glasaju za Slavicu Đukić-Dejanović, kada je Čanak govorio da Miloševića treba obesiti na kandelabr. Bio sam ispred bine kada je to govorio. Poslanici SPO, kada je bio pokušaj atentata na Vuka Draškovića u Budvi, mislim da ste vi to bolje pratili, koliko mene sećanje služi, čini mi se da je posle toga upravo gospodin Ivica Dačić držao konferenciju za štampu i da je rekao na toj konferenciji da ne zna iz kog razloga, ali da je on ubeđen da je Vuk Drašković sam sebi pucao u uvo u Budvi. U to ne ulazim, oni neka pogledaju snimke i neka vide koji su razlozi, kako je to obrazloženo. Postavljeno je nekoliko pitanja od strane poslanika LDP-a, da li je to novi SPS, o čemu se radi, da bi oni mogli da podrže. Vidim da im je to bitno da se izgovori, možda zbog 14. jula, jer možda u Skupštini grada bi LDP trebalo da podrži stvaranje gradske vlasti SPS i DS, ako i do toga dođe, ako se prekrši koalicioni sporazum koji je napravljen sa nama i sa SRS. Ne može se bez Čede, pa se možda zbog toga postavljaju ova pitanja, ali meni tu ništa nije nejasno. Gospodin Baki Anđelković je juče rekao, na B 92 televiziji, da se SPS uopšte nije promenio, nego da se promenila DS. Znači, to je on juče izgovorio. Danas je gospodin Dačić rekao da je SPS, raspravljajući se sa radikalima, bio 10 godina vlast, a ne radikali. Drugim rečima, oni su personifikacija tih 90-tih. Ko se od nas, kad pričamo o tom 5. oktobru i pre 5. oktobra, borio – mladi gospodine, u tom sam periodu 17 puta hapšen, ne znam koliko ste vi godina imali – ko se od nas tada borio protiv radikala? Nismo ih videli ko buvu u ektaru. Borili smo se protiv režima Slobodana Miloševića i protiv SPS-a. Ako je neko personifikacija 90-tih, valjda je to SPS. Dobili ste izbore predsedničke, i delom parlamentarne ste dobro prošli, na histeriji koju ste pravili da neko želi da vrati Srbiju u 90-te. Sada ste spremni, svega nekoliko dana kasnije, da sa onima koji su personifikacija devedesetih, pravite vlast. Nešto još nije izgleda jasno poslanicima LDP-a. Podsetiću ih na još nekoliko stvari. Usvojili smo 26. decembra onu poslednju Rezoluciju o Kosovu i Metohiji, koju smo, nažalost, u prošlom sazivu parlamenta uspeli da usvojimo i posle toga nijednu, iako je bilo proglašenje nezavisnosti jednostrano od strane albanske nacionalne manjine itd. Tada je gospodin Ivica Dačić izjavio, kritikujući pre svega Tadića i Koštunicu za stavove koje su iznosili - niko nema pravo da kaže da se neće ponovo ratovati za Kosovo. To je citat, možete proveriti u stenogramima, to je bilo 26. decembra, pre šest meseci. Gospodin Ivica Dačić je 16. februara pozvao, gospodo demokrate, Skupštinu Republike Srpske da proglasi nezavisnost ako albanska nacionalna manjina u svojoj skupštini proglasi nezavisnost kosovske države. Dan kasnije je rekao da ukoliko KFOR ne može ili neće da zaštiti Srbe, to treba da uradi vojska i policija Republike Srbije. To je sve bilo pre nekoliko dana praktično. Posle neko govori da nisu prevareni građani Srbije. Naravno da su prevareni. Vi ste ih prevarili sa SSP-om, koji je mrtvo slovo na papiru. Nažalost, ali to je činjenica i takav odnos ima EU prema nama. Zaista smatram da zaslužujemo bolje i više, i smatram da smo spremniji kao država, i od Bugarske i od Rumunije, da postanemo članica EU, ali nažalost takav odnos prema nama ima EU. Nije sporan odnos Srbije prema EU, nego odnos EU prema Srbiji. Šta je u stvari cilj? To je ono što neko ovde spominje neku žalost, žal za vlašću i tako dalje. Što se DSS tiče, nama je možda i bolja opoziciona pozicija i rad protiv takve vlasti, vratićemo stari rejting i vrlo brzo završiti posao sa obaranjem te vlade. Ali, ne valja za državu i zbog toga ćemo se boriti, jer šta je krajnji cilj. Ne bi učestvovali američki ambasador i engleski ambasadori u svemu. Krajnji cilj je napraviti vladu u Srbiji koja se neće baviti Kosovom, jer je procena Stejt departmenta, Brisela i NATO pakta, svojim ušima sam ih slušao pre deset dana u Berlinu, da je Albancima na Kosovu, uz pomoć Euleksa i NATO pakta, potrebno pet godina da im zaživi država na svakom kvadratnom santimetru te teritorije, biliSrbi lojalni ili ne koji žive tamo. Pet godina im je potrebno, a za to vreme je potrebna vlada u Srbiji, koja će fokus pažnje sa KiM prebaciti na neke druge teme, na neke zamrznute SSP, na neke zamrznute evropske integracije, baviti se nečim drugim, a ne Kosovom, jer dok se Srbija bavi Kosovom, onda se i javnost u svetu mora baviti Kosovom, onda se i Rusija, i Kina i drugi naši prijatelji mogu baviti Kosovom. Ako mi prestanemo, Kosovo prestaje da bude tema, nema razloga više ni Rusija onda da se bavi Kosovom, postoje neka druga pitanja, i Kosovo postaje nezavisna država. Nažalost, cilj je to. Ali mi to nećemo dozvoliti i borba za nezavisnost, za spas Srbije, za teritorijalni integritet i suverenitet Srbije će se nastaviti, bez obzira što će ova vlada po volji Vašingtona biti formirana. Na kraju ću samo reći još jednu stvar. Kako dolazimo na ovaj svet, tako sa njega i odlazimo. Nema veze kojoj veroispovesti pripadamo. Dolazimo bez ičega i Bogu na istinu idemo bez ičega. Potpuno je nebitno šta za života steknemo, ali se i te kako, drugovi i drugarice socijalisti, ceni kada se ode Bogu na istinu na koji način se nešto steklo.
Gospodin Dačić ima repliku.
Dame i gospodo narodni poslanici, zahvaljujem se na ovolikim citatima. Nisam znao da se toliko podrobno prate moje izjave. Pretpostavljam da službe to dobro beleže, ali u svakom slučaju nemam razloga da ne stojim iza onoga što sam govorio, za razliku od mnogih, i nemam ni razloga ovde da sada demantujem, niti da potvrđujem ono što sam govorio. Samo bih želeo da podsetim gospodina Šormaza, ovo je možda vlada koju pravi možda neko iz Vašingtona, ali prva vlada koja je napravljena iz Vašingtona je bila posle 5. oktobra 2000. godine. Došli ste na vlast uz pomoć istog Solane koga danas napadate. Nema razloga da se tako prema nama ophodite. Vi bar dobro znate da je SPS, zajedno sa SRS, bila na udaru tada 2000. godine, upravo od tih istih koje sada spominjete. Što se nas tiče, mi nemamo razloga da menjamo politiku prema KiM, niti ćemo je promeniti. Nemojte nas napadati što se tiče KiM, mi smo bar bili ti koji smo pokušali i oružjem da branimo KiM, za razliku od vas koji to niste ni mrdnuli sada kada je proglašena nezavisnost KiM. S druge strane, pošto ste spominjali Slobodana Miloševića i balone. Tačno je, i taj čovek koji je tamo bio je gospodin Albijanić. Pominjali ste i Vuka Draškovića. Tačno je, i Vuk Drašković. Ali, samo da vas podsetim, tada su oni bili u vašoj vladi koju smo mi podržavali. Zbog toga što ste insistirali na tome da prevaziđemo te političke razloge ta je vlada opstala, inače bi tada pala. Tek toliko da se zna. Nije dobro ako imate u politici mišljenje da kada vi možete s nekim, a kada neko drugi može da napravi s nekim koaliciju, onda nešto nije u redu s njim. Molim vas, koalicije, kao što znate, pravili smo ih sa više političkih stranaka više puta za ovih 18 godina. Da li su bile dobre ili nisu bile dobre, proceniće narod na izborima. Vodite vi računa o vašim biračima, nemojte o našim.
Gospodin Šormaz ima repliku, izvolite.
Da se razumemo, vi ste tada više puta govorili, tri godine ste govorili da vi podržavate Vojislava Koštunicu, a ne tu vladu, i da imate dogovor sa Vojislavom Koštunicom. Da se tiče Vuka, i Labusa, i Dinkića, nikada je ne biste podržavali. Bilo bi dobro da ubuduće govorite ono što ste i tada govorili, kada sada već niste zaboravili ni jednu od onih rečenica koje ste govorili i u prethodnom periodu. Sada ste rekli da ćete prvo pregovarati sa Vojislavom Koštunicom, pa posle ćete videti da li tu pravite dogovor ili ne. Pustite vi tu priču, drago mi je da ste potvrdili sve što sam rekao i drago mi je da nisam nijedan citat pogrešno izgovorio. Nisam se obraćao vama, nego sam se obraćao onim poslanicima koji su iznosili sumnju da li se SPS promenio ili ne. I drago mi je da ste sve argumente koje sam izneo potvrdili i molim vas da više ne govorite o tome ko je šta činio za Kosovo i ko se kada i za šta borio. Bio sam i borio se kada je NATO pakt napao Kosovo, iako ste vi vladali državom, iako sam bio protiv vašeg režima, a vi ste za to vreme sedeli u Beogradu i držali političke govore i pamflete, i dalje ste o tome govorili. Nemojte meni o tome da držite predavanje, nađite nekoga ko je sedeo u Beogradu, zaštićen kao i vi, i u to vreme na takav način imao odnos prema državi.
Reč ima poslanik gospodin Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo što se danas dešava možda najbolje odslikava ovaj redosled narodnih poslanika koji su se prijavili da diskutuju. Ako pogledate, na spisku ima 28 imena i nema ni jednog jedinog poslanika, pošto znate kako to ide, za i protiv, koji govori u prilog izbora novog predsednika Skupštine. Mogu da razumem ove iz žutog preduzeća, još uvek im je gorko, ne mogu nešto da prevale preko usta, ali ne razumem pre svega SPS i još neke eventualno poslanike koji nisu našli za shodno da izađu i kažu bar par protokolarnih reči za izbor novog predsednika Skupštine. Sećam se, to se nikada nije desilo, čak i kada smo birali gospodina Dulića, bar nekoliko je izašlo, mada je to bilo teško, ali našlo je načina da izgovori nekoliko rečenica u prilog izbora gospodina Dulića za predsednika Skupštine. Šta ovo govori? Očito da se dešava nešto što teško vi, koji ste napravili ili pokušavate da napravite ovu većinu, možete to i javno za govornicom da saopštite, jer radi se o nespornoj činjenici, radi se o vašim biračima. Potpuno je legalno, svi oni koji su dobili poverenje građana Srbije u Skupštini Srbije mogu praviti pokušaje da dođu do većine koja bi im omogućila pre svega konstituisanje Skupštine, izbor predsednika, potpredsednika i ostalih delova vezanih za Skupštinu, a posle toga izbor vlade. Da li je i legitimno? Zbog čega? Vrlo jednostavno, zbog vaše politike, ideologije, za šta ste se zalagali u proteklom periodu, jer ovakav salto mortale u politici nije baš uobičajen i teško da je moguće to svojim biračima objasniti. Normalno je, neće odmah biti prilike za mesec-dva, ali možda za tri-četiri meseca, tek se nailazi na teškoće, možda ćete morati da proverite kod vaših birača, građana Srbije, kako oni ocenjuju ovo što se danas dešava u Skupštini Srbije. Između ostalog, znate vi to, a znamo i mi, da su prilično veliki lomovi i u pojedinim strankama, znate kako su vam prošli glavni odbori i u jednoj i u drugoj stranci, i to govori da imate osnovnih problema. Znam da su neki primerci izuzetno radosni kada mogu da se čuju, pa naučili da taše, nekada su to morali da rade sa četiri ekstremiteta, sada znaju sa dva i vrlo su zadovoljni da to pokažu građanima Srbije. Pokazaće nam to, ajde taši malo. Ipak bih hteo da pre svega podsetim građane Srbije na ovu trenutnu situaciju koja se dešava, odnosno ovu koaliciju u koju je ušla DS ili žuto preduzeće. Ovo nije u pežorativnom smislu žuto preduzeće. Da je DS žuto preduzeće imam neoborive dokaze. Između ostalog, sećate se u predizbornoj kampanji, i za ove parlamentarne izbore, i za izbore za predsednika Republike, na koji sve način DS zloupotrebljava svoj položaj i na koji način obmanjuje i krade izbore. Sećate se onih silnih paketa koje su delili građanima Srbije i uz čiju su pomoć mislili da će eventualno poboljšati svoj izborni rezultat. Postoji niz neoborivih dokaza koliko je DS prljavim sredstvima pokušavala da pridobije neke glasove od građana Srbije. Ovde imam otpremnicu koja glasi na Pokrajinski odbor DS za Vojvodinu. Postavili smo mi sva ova pitanja relevantnim institucijama i očekujemo da, u skladu sa zakonom, dobijemo i sve odgovore. Ima li neki veterinar ovde, Krasiću? Čini mi se da bi trebalo nekome pomoći. Kuhinjska so 1.500 kilograma, brašno T-500 1.500 kilograma, pirinač "Orijent", Egipat 1, 1.500 kilograma, jestivo ulje 1.500 litara, šećer kristal 1.500 kilograma, deterdžent za sudove 1.500 komada, sapun "Ten-san", med i mleko, 120 grama, Henkel, komada 1.500, kese pvc 1.500. To su one plave kese u koje su ovi iz žutog preduzeća pakovali. Datum je 17. maj 2008. godine. Otpremljeno 10. maja, rok plaćanja 17. maj. Vrednost samo ovih 1.500 paketa je skoro 680.000 dinara. Jedan ovaj paket je vrednosti oko pet evra. Ono što smo mi mogli da dođemo do podataka je otprilike milion evra, koje je DS potrošila samo na ove pakete. Pokazaću vam i slike. Nemojte da se uzbuđujete. Dva šlepera koja su otišla za Niš sa 8.000 paketa, pošto smo uspeli da ih vrlo jednostavno uhvatimo, da pozovemo policiju, da policija pokupi te papire, onda su ovi iz DS rekli da je to humanitarna pomoć koja se šalje distrofičarima Niškog okruga. Proverimo mi vrlo jednostavno koliko uopšte ima distrofičara u Nišu i Niškom okrugu, 180 distrofičara. Pogledajte kako se prljavim sredstvima služi DS, a ukupno nepokretnih lica u celom Niškom okrugu ima oko 500. Nisu oni samo slali u Pčinjski okrug. Slali su oni svuda. Interesantno je kako su oni poslali 3.026 paketa u Užički okrug. Tamo je nalog za slanje paketa potpisao prof. Vitomir Mihajlović i naglasio je da je ova pomoć, koja je upućena u Užički okrug, upućena Romima, kako bi pokazali Romima da društvo brine o njima, vodi računa itd. Znate šta je interesantno ovde? U Kosjerić je stiglo 130, u Čajetinu 100, a tamo nema ni jednog jedinog Roma. I to je ono što pokazuje na koji sve način vi zloupotrebljavate svaku mogućnost da bi prevarili građane Srbije. Sada se postavlja pitanje motiva onih koji sa "žutim preduzećem" ulaze u bilo kakvu koaliciju. Šabac je još interesantniji po tom pitanju. Tu smo uspeli da to sve lepo snimimo, da vidite. Pazite magacin (pokazuje fotografije) nema laži, nema prevare, ovo su plavi paketići, roba koja se polako ... aktivisti. Vi ćete ih prepoznati, ovo su aktivisti DS koji pakuju ove paketiće. Jeste, jeste, pogledajte, ovo su glasovi i način kako je DS došla do tih glasova. Pogledajte, sve je lepo i uredno. Evo sad ćete da vidite, nije nikakav problem, videćete kako se pakuju paketići, unose se u kamion. (Gojko Radić, sa mesta: Ima li Deda mraza?) Deda mraza ima u liku Borisa Tadića, ali umesto šubare moraćete da mu stavite onu kapu sa ona tri kraka jer ćete doći u situaciju ... možda prepoznajete ove iz Šapca. Evo su ljudi na kamionu, vrlo lepo, nema nikakvih problema. Evo pogledajte, evo vidite, i to sve jedna firma prevozi, "Interkop" iz Šapca (pokazuje fotografije). Neću da budem maliciozan i da to povezujem s Dušanom Petrovićem, ne pada mi napamet, apsolutno neću. Ali, ipak morate priznati da je interesantno da se ova transportna firma, kad god su paketi u pitanju, pojavljuje. Neki zli jezici pričaju raznorazne stvari. U to neću da ulazim, nemam objektivno podatke. U svakom slučaju ovaj podatak je za razmišljanje. To je jedan deo slike DS i tu nema nikakve dileme po tom pitanju, da čovek vrlo jednostavno shvati da se radi o onome što manje-više znamo, stvarno o preduzeću, koje je stvoreno da bi osvojilo vlast - kad osvoji vlast znate kakvi su. Ostalo je još ovo malo po Srbiji da se proda. Kada to budu završili, verovatno će da pokupe pinkle i da odu. Jer oni nemaju alternative - kod njih je ili Vlada ili Centralni zatvor, nemaju šta drugo da očekuju, to je potpuno jasno. Ne postavljam ovo pitanje Demokratskoj stranci, postavljam pitanje onima koji ulaze u koaliciju sa DS. Ali možda ću da im pomognem nekim citatima da na lakši način shvate s kim ulaze u koaliciju. Sećate se 1. februara, ako se ne sećate, tada je to rekao Boris Tadić, pa zato mislim da mu treba ona kapa, rekao je da - Demokratska stranka u Vladi neće učestvovati sa SPS, jer je to stranka 90-tih godina, odnosno stranka s kojom DS nikada neće učestvovati u vlasti, pa kaže: "Najava formiranja te koalicije predstavlja vraćanje na period pre oktobarskih promena 2000. godine". Sada postavljam pitanje: na koje se vi godine vraćate? Možda se vraćate na godinu 1993, kada je Đinđić pravio koaliciju, pokušavao sa Slobodanom Miloševićem. Tu nema nikakve dileme. Problem je što ste vi za svih osam godina, svaki momenat koji vam se ukazao, gledali da osudite SPS kao stranku koja je najodgovornija za sve što nam se dešavalo od 90-te do 2000. godine. Kaže, ''napada Borisa Tadića nije bio pošteđen ni lider Jedinstvene Srbije, Dragan Marković-Palma, koga je predsednik DS kontinuirano vređao preko svojih stranačkih kolega, visokih funkcionera DS, Dragoljuba Mićunovića i Dragana Šutanovca, koji su 2006. godine optužili''... [[žagor u sali]] Imam blagi osećaj da vi ne želite da čujete. Ne bi bilo loše da vidite koliko ste dosledni.
Dajte malo tišine da čujemo govornika.
Meni ne smeta. Nema nikakvih problema. Tada ste optuživali DSS da je, uspostavljajući koaliciju sa Palminom strankom, Koštunica postao nastavljač Arkanove politike i da bi to moglo da bude prepreka za postizbornu koaliciju. Ako DSS sa sobom bude vukla i Palmu – na konopac, ne znam kako su Palmu vukli, stvarno je ovo interesantno, kakav je ovo način da se o predsedniku jedne stranke na jedan ovakav način govori - mislim da ćemo imati teškoće, jer kako će izgledati ako budemo morali da pretvorimo zajedničku vladu u kojoj bi se nalazio i Palma. Ako ne možemo sa SRS, zašto bismo mogli sa Palmom, koji je pripadao stranci koja je bila još žešća i sumnjivija nego što su bili radikali? To je rekao tada gospodin Mićunović, još uvek predsednik ovog vašeg Političkog saveta. Sada su se neke stvari promenile kada je u pitanju Jedinstvena Srbija. Sada u Jagodini imamo Akva park, pa imamo zoološki vrt, i verovatno su to sada razlozi zbog čega vi možete sa gospodinom Palmom. Uopšte nijednog momenta neću da dovodim u pitanje Jedinstvenu Srbiju iDragana Markovića. Samo vama postavljam pitanje - aman imate li granice. Da li postoji bilo šta što vas na bilo koji način sprečava da imate bar jedan princip, sem onoga - vlast, vlast, vlast po svaku cenu? Postoji jedna stvar koja kad-tad dođe. Jednom ćete morati za sve ovo da položite računa, jer ovo što vi radite na političkoj sceni Srbije ne može nigde da prođe, neće moći ni u Srbiji. Siguran sam da ćete i vi i mi vrlo brzo na izbore, a da će građani Srbije reći svoju reč. Da vam kažem da više nećete moći sa ovim paketićima da varate građane Srbije. Moraćete u izbore kao i sve ostale političke stranke. Nećete moći na ovakav bezočan način da kradete izbore, a mi ćemo učiniti sve da do svih podataka dođemo. Prvo da odgovara Bojan Pajtić, jer je on odgovoran za ovaj deo vezan u Vojvodini, a onda svi oni koji su učestvovali iz DS širom Srbije.
Molim narodnog poslanika Dragana Jovanovića da uzme reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, dolazim iz centralnog dela Šumadije, iz Topole. Kada sam dolazio na ovu sednicu, moram da vam kažem da sam dolazio sa dosta podeljenim osećanjima. Znao sam iz štampe da će kandidat za predsednika ovog visokog doma biti gospođa Slavica Đukić-Dejanović, naš komšija iz Kragujevca, iz Šumadije. S jedne strane je zbog toga bila ta podeljenost, iako smo u proteklom delu dana i juče apsolvirali na koji način smo bili pozvani na ovu sednicu - SMS-om. Doduše, kada se bude birala vlada, možda će nas pozvati preko goluba pismonoše. Ali, na stranu to, bilo mi je drago, moram da priznam, da neko iz Šumadije bude na čelu ovog visokog doma. S jedne strane, bilo mi je drago i moram da kažem, iako pripadam političkoj opciji koja neće podržati ovaj izbor, čitajući vrlo bogatu poslovnu biografiju dr Đukić-Dejanović. S druge strane, ono što moramo naglasiti, to je politička biografija i nešto što je meni upalo u oči, a to je da je gospođa Dejanović dugogodišnji predsednik šumadijskog okružnog odbora SPS-a. Zašto je ovo bitno? Moramo se vratiti malo unazad, na početak devedesetih godina, kada je u ovoj skupštini sedelo oko 200 poslanika SPS i kada su u Srbiji održani prvi višestranački izbori. Tada je samo u šest opština u Srbiji, među njima u dve šumadijske opštine, u Topoli i u Rači, pobedila tada ujedinjena opozicija Srbije, SPO, DS i Narodna seljačka stranka. Dame i gospodo, posle toga, pre svega sa moje leve strane, iz ove tzv. ZES koalicije, došlo je do takvog progona i do takvih sankcija, i prema građanima, i prema tim opštinama, da moram da vam priznam da se bar ove dve opštine u Šumadiji ni do dana današnjeg nisu uspele oporaviti. Mogu da vam pričam o hapšenjima, o progonima, do toga gde je, nažalost, jedan od prvih predsednika SPO u Topoliizgubio život. Mogu da vam pričam kasnije o protestima Koalicije "Zajedno", o 5. oktobru, kada je jedan veliki broj članova, pre svega NS, DS i Otpora hapšen pred 5. oktobar. Onda se ponovo moram vratiti na gospođu dr Đukić-Dejanović, koja je, moram da priznam, u tom trenutku imala ličnu hrabrost, a to je, kada je jedna gomila predvođena, pre svega, članovima DS, došla ispred KBC, u kome je do tada gospođa Đukić bila direktor, ona je rekla jednu rečenicu koju i dan-danas pamtim, a čuo sam je posle više puta na lokalnim medijima u Kragujevcu, a to je: "Vi me niste postavili na ovo mesto i vi me nećete ni smenjivati". Kažem, s te strane moram gospođi Đukić odati priznanje za hrabrost. Još jednom ću podvući da koalicija DSS i NS nećemo podržati izbor gospođe Đukić-Dejanović na ovo mesto, ali u svakom slučaju, pošto je obezbeđena većina za njen izbor, želim joj sve najbolje i nadam se da neće, kao njeni prethodnici, odmah pošto bude izabrana na ovo mesto, preseliti se u Beograd, već da će misliti o interesima Šumadije, da ćemo zajednički raditi i da će nam vrata njene kancelarije ili kabineta biti otvorena. U svakom slučaju, želim da podvučem da je ono što je u biografiji izneto impresivno, ali ono što je u političkoj biografiji, mi to ne možemo zaboraviti i zbog toga moramo stalno podsećati, ne poslanike koji sede ispred ove koalicije, već pre svega građane koji su u Šumadiji glasali ili za koaliciju ZES, a nisu ni slutili da će time glasati da gospođa Đukić-Dejanović bude predsednik Skupštine ispred te koalicije, ili obrnuto, glasali za SPS, a da će ta ista stranka činiti vladu i vladajući većinu sa DS. Ali, videćemo dokle će to trajati. Mislim, ne dugo.
Molim narodnog poslanika Natašu Jovanović da uzme reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Krkobabiću, posle prvih višestranačkih izbora, koji su održani 9. decembra 1990. godine, kada je SPS osvojila 194 poslanička mandata, odnosno 2.350.000 glasova, poštovan je princip, kao u svim demokratskim zemljama, iako smo mi tada bili zemlja koja je, posle vladavine jednopartijskog sistema, prešla na višestranačje, na mestu predsednika Skupštine je sedeo, kao prvi višestranački predsednik, gospodin Slobodan Unković. Kada se vratimo na taj period, koji mnogi od vas pamte, možemo da kažemo da je to bila demokratski izražena volja građana. Izašli smo na prve višestranačke izbore, građani su to tako ocenili. Doduše, mi srpski radikali, tadašnji srpski četnički pokret, nismo mogli, a kasnije smo to uradili kao SRS, da participiramo u Narodnoj skupštini, ali već 92. godine, kada smo izašli na opšte izbore, mi smo dobili, kao što sam već danas rekla u jednoj replici, 73 mandata. To mogu da razumem kao neko ko se, kao i svi ostali srpski radikali i svi ljudi kojima je stalo do demokratije i demokratskih postulata, zalaže za to da princip podele vlasti, od zakonodavne do izvršne, ide tim putem. Naročito je važno da u parlamentu onaj ko predsedava bude iz najveće političke stranke. Dakle, sada bi sasvim logično bilo da se poštuje ono što je praksa u svim zapadnim zemljama, u Evropskoj uniji, u koju vi želite da odete, da predsednik parlamenta, bez obzira na to, kao neki supervizor i kao kontrolna funkcija nad izvršnom vlašću, bude iz najveće političke stranke, odnosno iz SRS. Srbija je u svojoj osamnaestogodišnjoj demokratskoj novijoj istoriji imala samo pet dana svoje svetlezaista parlamentarne, sada već mogu da kažem novije istorije, kada je predsednik Narodne skupštine Republike Srbije, u poštovanju tog principa, bio gospodin Tomislav Nikolić. Da se ne vraćam na maj prošle godine, na sve ono što se dešavalo u ovoj zgradi i u zgradi na Trgu Nikole Pašića, ali moram da vas podsetim na neke činjenice koje će da vam kažu da, ne zbog toga što je samo kandidat iz SPS – i zaista nemam nameru, gospođu Slavicu Đukić-Dejanović poznajem više od 15 godina, moja je sugrađanka, nikada nisam imala, ni u političkom ni u ličnom kontaktu s njom neke nesuglasice i nije mi namera da govorim o njoj lično – ali govorim o principu i o činjenici da sada SPS, za razliku od te 90-te godine, ima samo 11 poslanika. Naravno da bi tada bilo zaista nenormalno, to bi bilo potpuno neprihvatljivo za svakog člana SPS u tom trenutku, da je neko drugi, recimo iz SPO ili iz DS, oni su zajedno imali 25-26 poslaničkih mandata, bio na mestu predsednika Narodne skupštine. Ovde se sada postavlja pitanje uloge koju će gospođa Slavica Đukić-Dejanović da ima i šta preuzima na sebe kao reprezent stranke koja ima 11 poslaničkih mandata. U Ustavu mitrovdanskom, koji smo usvojili i proglasili pre evo sada skoro dve godine, poglavlje koje reguliše podelu vlasti i odgovornost i ulogu Narodne skupštine ima 13 članova. Zaista se i gospodin Nikolić, kao neko ko je doajen i srpskog parlamentarizma i ko je bio na mesto predsednika Skupštine, trudio da u Ustavnoj komisiji veliku pažnju i ulogu upravo stavi na rad Narodne skupštine. Zbog čega? Zato što jedini mi ovde imamo i jedini smo vlasni da donosimo zakone, da pokrećemo inicijative koje građani od nas traže, da kontrolišemo izvršnu vlast, da činimo sve ono što građani svojom slobodnom voljom izražavaju na izborima. Postavlja se sada pitanje kako će sve to sada da iznese, kao predstavnik SPS u ovakvoj konstalaciji snaga, koleginica Slavica Đukić-Dejanović. Da li će ona imati podršku od svojih aktuelnih, odnosno već sada budućih koalicionih partnera? Mislim da ta koalicija ne može da traje dugo. Da li će Slavica Đukić-Dejanović, kao žena koja je pre nekoliko dana i samo sa tim ne mogu da se složim, izjavila da koliko joj se čini, a ona je vrsni stručnjak za oblast kojom se bavi, svih 250 poslanika imaju stabilno psihičko stanje. To zaista ne bih mogla da kažem u svakom trenutku. Svašta sam preživljavala ovde, gospođo Đukić-Dejanović, u ovom periodu kada vi niste bili narodni poslanik, da kolege koje recimo i polazimo od toga, imaju svi takvo stanje, a mnogi od njih sada sede u klupama i vaši su koalicioni partneri, večeras će glasati za vas, pozivaju policiju, šikaniraju narodne poslanike, naređuju policiji da nas tuku, da nam oduzimaju mogućnost da govorimo o svemu onome za šta se i vi izvorno zalažete kao politička stranka. Ako sada vratim na ovaj period delovanja unazad samo godinu dana, da pogledam sve amandmane, recimo, kolege Milisava Petronijevića na Zakona o podršci porodici sa decom, na Zakon o radu, na Zakon o preduzećima, na sve ono što su socijalni, programski zahtevi SPS, PUPS ili JS, nema nikakve razlike. To su identični amandmani koje smo mi podnosili kao i kolege iz SPS. Da li vi mislite, o tome je govorio danas gospodin Tomislav Nikolić, da će oni da se promene i da će oni sada po hitnom postupku vama, kao predsedniku Narodne skupštine Republike Srbije, da dostave izmene i dopune tog zakona. Vidite šta se desilo pre dve godine. Kada smo uspeli tom skupštinskom većinom koja se desila u jednom trenutku, da odredbe restriktivne Zakona o radu, koji je usvojen onom čuvenom karticom Novakovića koji je glasao iz Soluna, promenimo u korist radnika, da im vratimo jedan deo regresa, dodatka za njihov prekovremeni rad, za godišnji odmor itd, posle pet dana se pojavio ministar Slobodan Lalović i anulirao je ono što je u jednom trenutku uradila skupštinska većina, koja je bila sačinjena i od SRS i od SPS. To će sve od vas socijalista da traže birači. Ako se sada desilo da vi imate ovu koaliciju, nemojte da mislite i kod nas u Šumadiji i u vašem i u mom Kragujevcu da je došlo do pomirenja birača. Vi ćete to kao žena koja će da sedi na vrlo odgovornoj državnoj funkciji da promovišete stalno. Vidim da ste to kao kandidat počeli da radite u intervjuima. To nije dovoljno, jer birači u našim selima, u našem gradu, a pogotovu oni ostavljeni radnici bez posla, ne mogu da shvate i oni znaju da to jednostavno neće da se desi, da će ove snage bezumlja i haosa, oličene u DS, koje su vas nazivala retrogradnim snagama mraka i prošlosti, sada da izađe u susret vama i zahtevima koje imate kao stranka i da pomognu i radnicima, i seljacima, i penzionerima, i nezaposlenima. To jednostavno neće da se desi. Oni ne razmišljaju na takav način. Njima socijalna ugroženost građana nije bitna. Uostalom,mi to znamo kao narodni poslanici i kao ljudi koji smo od njih tražili i pokretali ta sva pitanja i ovde u parlamentu i u skupštinskim odborima. Sada bih s pravom mogla da očekujem od kolege Ivice Dačića, a evo šest ili sedam godina smo u Odboru za odbranu i bezbednost, on će sada biti ministar policije, da odmah krene tragom gospodina Dragana Todorovića i da ove krivce i ove koji su radili ove mahinacije sa šleperima i sa ovom pljačkom, i sa otimanjem iz džepova građana, privede pravdi, odnosno da policija krene da radi svoj posao. Znači, da tajkuni, oni koji su kupovali preduzeća u bescenje, a sada ne poštuju socijalni program, a sva pitanja smo zajedno i mi i socijalisti pokretali u skupštinskim odborima i opet, ponavljam, isključivo srpski radikali i socijalisti, da ih prizove pravdi i da im kaže da moraju da odgovaraju za sve te svoje nečasne radnje. To jednostavno, koleginice Đukić-Dejanović, bićete svedok toga, neće da se desi. Vi kao žena koja će imati zaista u institucionalnom smislu važnu ulogu u državnoj raspodeli vlasti, kako to i u Ustav naše države kaže, sve i da želite to, a ja ne verujem da vi, jedino ako ne krenete tim putem, kao što vam je gospodin Nikolić rekao, da se odreknete toga. Ne verujem, poznajući vas toliko godina, vi ne možete a da se ne borite i dalje kao SPS za ta prava svih ovih nabrojanih danas najugroženijih kategorija. Pogledajte samo kako žive vaše kolege iz oblasti zdravstva i pogledajte ko nama unazad osam godina vodi zdravstvo. Mene ne bi iznenadilo, čak to je čovek koji bi postavio rekord u tome koliko je puta za redom izabran za ministra i da to bude Tomica Milosavljević. On je na čelu zdravstvene mafije. Nemate kolegu u Kragujevcu koji nije iz firme G17 koji to neće da vam kaže ili ne podržava ove iz žutog preduzeća. Svako je to osetio na svojoj koži. Imate ovde u našoj poslaničkoj grupi vaše kolege profesore, i profesora dr Miletu Poskuricu, i prof. dr Milana Kneževića. Da li se od 5. oktobra u Kragujevcu, u Kliničkom centru, od trenutka kada ste vi u histeriji DS i svih onih koji su je podržavali na takav način, isterani iz Kliničkog centra? Da li se njihov rad vrednuje i poštuje? Ne. Da li oni sami moraju da se bore i za svoje naučne projekte i da promovišu ono što su radili zajedno s vama svih godina kada ste vi bili direktor Kliničkog centra? Ne mogu da verujem da će sada da se promene i da će svest o tome šta je bitno za naciju i za narod da bude drugačija kod ljudi koji su svih godina, kada smo mi morali da se borimo, prvo, za svaki pedalj naše zemlje, a drugo da se branimo od onih koji su nas napali i koji su ubili tolike hiljade, nažalost, naših građana, koji su sravnili kragujevačku Zastavu sa 16 razornih projektila i mi je podigli iz pepela. I vi i gospodin Obren Ćetković, tada načelnik okruga, a pre svega gospodin Nikolić kao potpredsednik Vlade. Da mi sada možemo da poverujemo u priču da će ti ljudi i zbog snage vašeg ličnog autoriteta, a koji nije istovetan sa snagom vaše stranke u ovom trenutku, da poveruju i da rade sve ono što ste vi od njih očekivali toliko godina. Dakle, u pitanju je jedna velika prevara birača. Birači ne mogu da shvate da je došlo do te takve neprirodne koalicije i da se na njihovu štetu i zbog njihovih razloga da veruju u vašu politiku sada to sve dešava i da su interesi, da su strani centri moći, a pre svega američki i britanski ambasador i srpski tajkuni, važniji od interesa naših građana. Mi ćemo, bez obzira na to što znamo, da se u ovakvom trenutku teško osećaju pre svega birači SPS, PUPS i JS, mi, srpski radikali, koji nikada nismo odstupali od svog programa, pre svega od borbe za socijalnu pravdu, za ekonomski prosperitet, protiv kriminala i korupcije, nastaviti tim putem. Mislim, s obzirom na to da se biračko telo DS na ovakav način, kroz prevaru o kojoj je govorio Dragan Todorović, za veoma kratko vreme će se videti i građani će videti da su prevareni i da nema ništa ni od velikih projekata, ni od investicija, ni od novih radnih mesta, da ćemo već na sledećim izborima morati...
Molim vas, malo pažnje, budite ljubazni.
Svi su pažljivi, gospodine Krkobabiću, nadam se da ste vi najpažljiviji, jer najveći deo ovog izlaganja baš posvećujem i vama lično, i vašoj partiji i penzionerima Srbije, koji ovo prate i koji su zaista duboko razočarani zbog svega što se dešava i zbog ovakve koalicije koja je napravljena. Ovu vest, koja će verovatno da bude večeras emitovana na svim elektronskim medijima u Srbiji, da je izabran novi predsednik Narodne skupštine Republike Srbije, mogu da preformulišem i na drugi način. Zamislite sada, posle svega što se desilo, da tu vest večeras na dnevniku RTS saopštavaju zajedno Spomenka Jović i Aleksandar Crkvenjakov, reprezenti medijski pre i posle 5. oktobra, i da najpre ona, a zatim Crkvenjakov, pročitaju rečenicu i kažu - danas su snage haosa i bezumlja, gazeći izbornu volju građana, sklopile koaliciju sa silama prošlosti i mraka. Tako se oseća svaki birač u ovom trenutku iz te vaše koalicije koji prati zasedanje i koji vidi dokle je to otišlo u sferi interesa, u sferi nebrige za građane, samo zbog toga što su to navodno neki novi evropejci i što im je važnije da naprave Vladu, kako-tako da zbrinu sebe i da dobiju svoje fotelje. Pogledajte vi dokle to vodi Srbiju. Danas imamo izuzetno tešku privrednu i ekonomsku situaciju. Ako ste mislili da ćete da naterate sve ove tajkune i ljude iz DS, koji se nisu jednom rečju danas javili da vas podrže, iz koalicije koju je personifikovao Boris Tadić i koji vodi Srbiju u propast, zašto se nisu javile vaše kolege iz Kragujevca, koji su sa te koalicije za tzv. evropsku Srbiju, poznaju vas toliko godina, da kažu neku reč, da vam daju podršku. Tako će to da izgleda i u vašem budućem radu. Vi ćete biti ostavljeni na cedilu, moraćete da slušate ultimatume koji vam dolaze od ove žute strane i ovih njihovih prirepaka iz propalog SPO i drugih izdanaka, i da se čudite i krstite u šta ste se uvalili i zbog čega ste na sebe prihvatili toliku odgovornost da budete predsednik Narodne skupštine Republike Srbije, kada znate da građani koji su vas birali za narodnog poslanika nisu hteli i ni jednim svojim glasomne stoje iza ovakve kandidature. Ono što možemo da poručimo građanima je da ćemo da se borimo do kraja da ova skupština radi u koliko-toliko normalnoj atmosferi, koristićemo sva demokratska prava da ukažemo na loše zakone koji će i dalje da stižu, na ministre koji su se ogrešili o zakon, koji su pljačkali, otimali i krali. Na kraju da se našalim, jer nisam mogla ozbiljno da vam ne ukažem, pre svega kao gospođi koju poznajem toliko godina, na sve ove probleme koji će da se dese i kako to prosečan birač SPS sada doživljava u ovom trenutku. Moram da vam kažem, s obzirom na to da je gospodin Ivica Dačić odlučio, posle onog slogana - Ustani Srbijo, da se klanja pred Tadićem, pred Čankom i pred Vukom Draškovićem, i pred Dinkićem, kao personifikacijom najveće pljačke u Srbiji u nazad osam godina uz Božidara Đelića. Ipak je nekako, da li je to krenulo sa juga Srbije ili iz centralne Srbije, ne znam, danas glavni hit, doduše malo prerađen, jedne pesme među građanima Srbije, kažu da to Ivica Dačić peva Borisu Tadiću - što me sada tražiš, pored njih toliko, gde si bio kad sam bio niko. Postavite sebi to pitanje - zašto vas sada traže i zašto je to vama, kao Slavici Đukić-Dejanović, jednom od osnivača SPS, potrebno u ovom trenutku?
Hvala gospođici Jovanović. Molim narodnog poslanika Jovana Palalića da uzme reč.
Poštovani predsedavajući, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, uvek je izbor predsednika Skupštine u stvari prilika da se javnosti Srbije saopšti da je formirana nova skupštinska većina koja treba da sprovodi, pretpostavka je, jedinstvenu politiku. Čuli smo danas, a i ovih dana, da su se stranke koje formiraju novu skupštinsku većinu usaglasile oko određenih principa, koje bi trebalo da produkuju jednu konkretnu politiku i da oko tih principa i oko te politike postoji saglasnost i volja da se ona sprovodi, i ta politika treba da podrazumeva donošenje nekih odluka u samoj Skupštini, pretočenih u zakone, rezolucije ili druge akte koje Narodna skupština donosi. Međutim, kada se pođe od toga na koji način se oko tih principa vodila parlamentarna debata u prethodnom periodu, pogotovo kampanja za narodne poslanike u Skupštini u prethodnim izborima, postavlja se osnovano pitanje - da li je ovo što je predočeno građanima, da postoji zajednička politika, jedna farsa, ili se tu radi o nečem drugom, tj. o formiranju interesne koalicije koja treba da završi neke poslove, a koji nisu u interesu Srbije. Zarad javnosti ću da podsetim na koji način su pojedine stranke, koje sada formiraju skupštinsku većinu, zauzimale stavove oko nekoliko tema koje su najviše interesovale i javnost i građane, a koje se direktno odnose na njihov bolji život i na budućnost Srbije. Pored Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, to je i verifikacija, ratifikacija energetskog sporazuma u Skupštini sa Rusijom i kao ključna, najvažnija tema, politika oko Kosova i Metohije. Da pođemo od politike oko Kosova i Metohije, koja je jednim čudom, upravo iz poslaničke grupe koja sada treba da dobije predsednika Skupštine, na sasvim suprotan način demonstrirana samo pre godinu dana, kada je formirana tadašnja skupštinska većina, kada se odlučivalo o Ahtisarijevom planu i sada kada je trebalo da se zauzme stav o posledicama Ahtisarijevog plana o proglašenju ustava lažne države Kosovo. Isti su bili predsedavajući, tj. iz iste poslaničke grupe. Tada je bila Borka Vučić, koja je zakazala i stavila na dnevni red tačku da se Narodna skupština izjasni da odbacuje Ahtisarijev plan, a sada predstavnik te iste poslaničke grupe objašnjava građanima da to nije moguće. Kada se ovih dana čuje najava da se ukida Ministarstvo za Kosovo i Metohiju, kada se poslanici vraćaju iz Strazbura da ne bi mogli da raspravljaju u Strazburu o Kosovu i Metohiji, jasno je da dolazi do zaokreta te poslaničke grupe kada je u pitanju politika o Kosovu i Metohiji. Ne treba građani Srbije da imaju ikakvu dilemu, samo za godinu dana sasvim različite poruke i sasvim različiti stavovi. Energetski sporazum sa Ruskom Federacijom; SPS je izjavila da želi da glasa za taj sporazum, a u isto vreme pravi skupštinsku većinu sa LSV, sa G 17 plus, koji su najenergičnije odbacivali mogućnost da se takav sporazum ratifikuje u Skupštini Srbije. Interesantno će biti, jako želimo da dočekamo taj dan, da vidimo kako će parlamentarna većina da glasa o energetskom sporazumu sa Ruskom Federacijom i da li ta parlamentarna većina funkcioniše u tako strateškim i ključnim temama kao što je takav sporazum. Građani Srbije biće suočeni da će jedan deo parlamentarne većine glasati za, a drugi protiv, verovatno znajući da će i naša poslanička grupa, a i SRS, glasati za taj sporazum. Skupštinska većina već tog trenutka neće postojati. Oko Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, u toku kampanje od strane predsednika SPS i njene koalicije smo uporno slušali da nije moguće zaključiti takav sporazum i da je potrebno razgovarati sa EU da se rasprave sva sporna pitanja. Upravo smo se iz tog razloga razišli sa našim prethodnim koalicionim partnerima jer smo rekli - želimo takav sporazum da ratifikujemo, ali prethodno da razgovaramo i otklonimo sve nedoumice. To je u kampanji isticala i SPS, a sada se pridružila našim bivšim koalicionim partnerima koji su rekli - uopšte ne želimo o tome da pričamo, ovde je sve jasno, dajte samo što pre da to potpišemo, iako taj sporazum ima svoju jasnu skrivenu nameru, da Srbija indirektno prizna lažnu državu Kosovo. Kada se oko ovih strateških stvari u javnosti stvara utisak da postoji jedinstvena politika, a u samoj većini vidimo da takve politike nema ili će biti javno demonstrirana, postavlja se pitanje zašto se formira ovakva koalicija. Više je ovde razloga navedeno, ali ako je išta zbog budućnosti Srbije i zbog javnosti Srbije jasno, jeste da se Srbija ovog puta jasno podelila. Imamo nacionalnu Srbiju, koja jasno artikuliše svoje vrednosti i želi da kaže da je Srbija najvažnija, i da se od Srbije i preko interesa Srbije ne može odstupati, niti se ići u bilo kakve integracije koje nisu u interesu Srbije. I druge, koji sada formiraju novu skupštinsku većinu, kojima su sve integracije, pa i evropske važnije od Srbije. Oko toga šta je važnije, Srbija ili nešto u šta Srbija treba da kreće, žrtvujući svoje interese, vodiće se debata u narednom periodu. Mi u našoj poslaničkoj grupi ubeđeni smo da će nacionalna Srbija, koja je trebalo, i to je bila volja građana, da formira nacionalnu vladu, vrlo brzo pobediti, a da će oni koji su obmanuli birače vrlo brzo biti kažnjeni. Nacionalna Srbija, koja štiti svoje interese i svoju državu, uvek će pobeđivati.
Pozivam narodnog poslanika dr Paju Momčilova da uzme reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, evo mi već uveliko raspravljamo o predlogu koji je pred nama da profesor doktor Slavica Đukić-Dejanović, član SPS, bude izabrana za predsednika Skupštine Srbije. Vidite, imamo jednu čudnu sednicu gde nismo dobili ni odgovore neke prethodne, koji su bili i te kako interesantni za nas narodne poslanike. Naime, zbog čega je bilo neophodno da se u ovolikoj tajnosti saziva ova sednica. Dobili smo ovaj materijal neposredno pred sam početak sednice. S druge strane, nismo dobili odgovor zbog čega je neophodna ovolika brzina. Dao sam jednu pretpostavku da verovatno novoformirana koalicija želi žurno da pohita da formira vladu, da se ovde stave na dnevni red zakoni, da penzije dostignu 70 posto ličnog dohotka, da imamo besplatno zdravstvo i da imamo besplatno školstvo, što je uslov SPS i PUPS-a da bi se sa nekim formirala vlada. Ne verujem više u to. Da li je čista bahatost i osionost jedne novoformirane većine u pitanju ne mogu da kažem, ali čini mi se da ono što je rekao redan bečki književnik, koji je živeo pre više od dva veka, možda pogađa pravu istinu. Rekao je Berfel otprilike ovako - što više praznine, to više brzine. Mislim da to potpuno odgovara ovoj sadašnjoj situaciji. Međutim, tokom rasprave imamo i treću stvar veoma ozbiljnu, koja je sada za mene potpuno izvesna. Mnogi poslanici su se ovde pitali zbog čega su povučene dve naše parlamentarne delegacije sa međunarodnih skupova važnih, na kojima su se raspravljali važni problemi koji dotiču državne i nacionalne interese države Srbije. Rečeno je čak da je to namerno. Niko nije demantovao. Prema tome, sklon sam da verujem da je i ovo deo đavolskog paklenog plana iz nekih mračnih krugova. Imali smo predizbornu kampanju, videli ste, gospodin Todorović vam je dao dokumente i dokaze čime se deo političke elite naše evropejske služio, videli ste da je ovde rečeno da Srbija nažalost ima proevropsku većinu ostvarenu, pa je nama radikalima rečeno kako smo dobili manje glasova, gospođa Vesna Pešić je o tome govorila. Demantovano je, mi smo dobili isti broj glasova, čak i nešto više nego ranije, ali broj poslaničkih mesta zbog Dontovog sistema je uzrok da imamo 78 poslanika. Međutim, imamo i novostvorenu koaliciju. Uopšte nisam sklon da zameram SPS-u što je stupio u ovakvu koaliciju. To je njihovo i legalno i legitimno pravo i nema nikakvog žala među nama srpskim radikalima što je to tako. Postoji, međutim, nešto što je sasvim izvesno i što, ako hoćete sa logičke tačke gledišta da malo govorimo i u ovom parlamentu, mada možda nije uputno to sasvim, pada uoči vrhunac kameleonskog ponašanja dosovske elite oličene u DS, koja sada govori o četiri principa koji ih naganjaju da stupi u koaliciju sa SPS i ostalim njenim učesnicima koalicije. Vidite, kaže se socijalna pravda. O socijalnoj pravdi govori danas neko koji je do te nepravde doveo od 2000. godine žestoko, da ne nabrajamo kriminalne privatizacije i sve ostalo čega smo svi svesni. Ko je donosio nove zakone o radu? Ko je donosio nove penzione zakone? Ko je donosio novi zakon o zdravstvenom osiguranju? Biće, gospodo, da ste to ipak vi donosili i da ste zbog toga doveli dobar deo naših građana u tešku socijalnu situaciju, i ekonomsku. Dalje, govori se o zaštiti državnih i nacionalnih interesa. Da, ali na jedan neobavezujući, blag način, jer vidite, ako neko čak i od vas, iz vaših redova uputi reči istine toj Evropi, onda dobije žestoke packe. Setite se kako je Dodik prošao, setite se Jeremić kako je prošao kada je u Zagrebu izjavio da je "Oluja" nešto što je genocid i nešto što nije dozvoljeno, i da vam ne nabrajam sve te primere. Onda ono što vas navodno zbližava, a to je evropejstvo. Međutim, vaše epropejstvo je podaničko evropejstvo. Da je to tako, dokaz je onaj Manter i ovi tajkuni koji su, nije više Šilerova aktuelna, sad je Šekspirova aktuelna, skrojili ovu vladu i naterali vas da uđete u ovakvu, pomalo i za neke, čudnu koaliciju, legitimnu i legalnu. Da se razumemo, nema žala od srpskih radikala što ulazite. Da budem iskren, mnogima od nas je pao kamen sa srca kada ste vi ovo ovako uradili. Govorite o istorijskom pomirenju. Nemojte da budete licemerni. Ako se mirite, logično bi bilo da se mirite sa najvećim delom vaših oponenata i ideoloških neistomišljenika. Nažalost, u ovoj situaciji su to srpski radikali, koje je 30 procenata biračkog tela ove zemlje biralo, a jedna ipak manjina ne može da bude reprezent mirenja, makar je i ona značajna, makar i to kada bi bio iskren korak, da iza toga ne stoji nešto drugo pragmatično, i to bi bilo za pohvalu i da se pozdravi. Idemo na sam izbor i na predlog kandidata. Lekar sam i trebalo bi da budem na neki način hendikepiran kada govorim o ovom predlogu. Kazaću vam zašto po etičkim principima moje profesije morao bih da govorim samo sa uvažavanjem o svom kolegi. Naravno, tog ću se svog principa i držati. Mi imamo ovde biografiju prof. dr Slavice Đukić-Dejanović, koju ne želi niko iz nove koalicije da podrži i istakne vrednosti kako čoveka, tako političara, tako i lekara. Što se tiče Slavice Đukić-Dejanović, ona je izvanredan lekar, izvanredan pedagog i to nije nikakva sumnja. Ako bi čovek hteo da ide i dalje, da li takav čovek zaslužuje da bude predsednik Parlamenta? Da, nedvosmisleno. Međutim, imamo opet drugu interesantnu situaciju, lično profesorka Dejanović može da bude to i nije nikakav problem. Međutim, postoji veliki drugi problem logički ili trgovački, pa vidite ko će se opredeliti za koji ugao gledanja. Logički, parlament Srbije bi trebalo da predstavlja verovatno neko ko je dobio najveću podršku ovog naroda. Ako je zakonodavna vlast nešto što je najbliže laičkoj vlasti, što je narod, što najviše izvire iz narodnog suvereniteta, valjada je logično da se poštuje volja naroda. Valjda je to demokratija, kada predstavnik grupacije kojoj je najviše građana naše zemlje dalo poverenje bude predsednik ovog parlamenta. Da li je normalno da neko ko je dobio 5,8 može da bude legitiman predstavnik narodnog suvereniteta ovde? Može na dva načina. Prvi način je prljav način, kada nema nikakvih principa. Ne govorim o moralu, ovde moral ne postoji, vi ste moral izbacili. Vaš vođa je rekao - kome je do morala, u crkvu. Toga se držim i uopšte vama ne prigovaram moralnu stranu vašeg postupka i ponašanja. Može na uredan, pošten i u redu način. Koji je? Ako sve poslaničke grupe osećaju tog čoveka iz manjinske grupe da je pogodan i da može da nas predstavlja. To ovde nije slučaj. Vi se na evropejstvo pozivate. U evropskom parlamentu postoji takva situacija da manjina ima glavne položaje u državi ili nema. Taj sindrom nas prati od 2000. godine, pa smo trpeli Svilanovića, pa smo trpeli onog Dinkića i trpimo ga još dan-danas. Trpimo marginalizovane manjine, okupljene interesne grupe koje su podržane, mali su podržani od velikih. Kojih velikih? "Solane i kompanije". E, to je naš usud. Kešaju se mali, beznačajni u neprincipijelne koalicije, nema DS čoveka da isturi, ako nećete radikala, ne morate, mi smo opozicija. Kakva ste vi to partija kada nemate da iznedrite čoveka da predložite da vas ovde predstavlja. Znači, vi nemate kvalitetne ljude. Kad vam se kaže žuto preduzeće, vi ste stvarno žuto preduzeće, vi niste politički osmišljen organizam, koji je i svestan svoje vrednosti i koji ceni sebe. To je vaš problem. Prema tome, da ne dužim dalje, da ne bih uzimao vreme mojim partijskim drugovima. Zbog toga poslanici SRS ne mogu da glasaju i za, lično smatram, izvanrednog i dobrog kandidata Slavicu Đukić-Dejanović. Još jedna na kraju opaska. Mojoj koleginici su podvalili oni koji su je predložili. Ovo nije biografija za izbor predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Ovo je za izbor u nastavničko zvanje ili za neko članstvo u nekoj akademskoj instituciji. Ovo što je sve ovde napisano, ko ima mere i malo ukusa, napisao bi u dve rečenice. Radi se o vrhunskom medicinskom stručnjaku, psihijatru i vrhunskom nastavniku Medicinskog fakulteta u Kragujevcu. Ako bi hteo da ide i dalje, mogao bi da kažem vodećem stručnjaku i to bi bilo dovoljno. Kada ovde neko napiše da se cenjena koleginica, kaže ovako, kao docent Medicinskog fakulteta i osnivač dnevne psihijatrijske bolnice, aktivno primenjivala savremene metode vanbolničkog lečenja po modelu razvijenih evropskih sredina. Taj model u medicini ne postoji. Medicina je nešto što je planetarno, što je svetski, a evropska medicina ne postoji. Ili, kada kažete da je trenutno jedini redovni profesor i šef katedre za psihijatriju, kao i prodekan za međunarodnu saradnju Medicinskog fakulteta u Kragujevcu. Šta radite? Obezglavljujete Medicinski fakultet, kragujevačku psihijatriju i srpsku. Tako se ne radi, tako se ne predlaže, ovo je komedija, ovo je ruženje čoveka koga predlažete. Hvala vam i zbog toga nećemo glasati.
Molim gospodina Šormaza, po Poslovniku.
Reklamiram članove Poslovnika 225. i 226. Mislim da poslanici treba da budu obavešteni o svemu, što je tačka dnevnog reda. Nije mi dao đavo mira, malo sam kopkao po internetu i na prezime Đukić-Dejanović ispadne mi jedan tekst od 11. marta 2003. godine, objavljen u listu "Danas". Kaže ovako – Đukić-Dejanović zloupotrebila položaj. Kragujevac; Opštinski sud u Kragujevcu saopštio juče da je protiv Slavice Đukić-Dejanović pokrenuo dva istražna postupka zbog zloupotrebe službenog položaja i nesavesnog rada u službi. Slavica Đukić-Dejanović, koja je visoki funkcioner SPS, bila je na listi sudskih veštaka kragujevačkog okružnog suda iz oblasti neuropsihijatrije, navodi se u sudskom saopštenju. Mislim da je u najmanju ruku potrebno da se takođe ova Narodna skupština obavesti kako su se ove istražne radnje završile. Znam da je u to vreme gospođa Dejanović imala imunitet, ali je veoma bitno jer se ne radi o krivičnoj prijavi. Krivičnu prijavu može da podnese privatno lice ili tužilac, ali kada je istražni postupak znači da je sudija već utvrdio da postoje osnovi sumnje da je to učinjeno, pa mislim da bi smo svi trebalo ovde da znamo kako je sve to završeno.
Milica Vojić-Marković, narodni poslanik, molim da uzme reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto vidim da je manir da se na pitanja ne odgovara, pokušaću da odgovorim na to pitanje. Naravno, ne na pitanje koje je sada postavljeno, nego na jedno pitanje koje muči Srbiju ovih dana. Dakle, da podsetim, danas je 25. jun 2008. godine, i to namerno ističem zbog toga što treba da upamtimo, jer od ovog datuma, od danas, od večeras reinkarnacija je uvedena na velika vrata u Srbiju. Ne reinkarnacija kao filozofski stav, ne kao religijski stav, nego kao politički stav. To je jedna potpuno nova forma. Da podsetim, religijski reinkarnacija predstavlja vraćanje duše u ovaj svet u nekom novom telu. Filozofski to predstavlja zapravo katarzu, očišćenje, a politički to ćemo videti ovih dana. Najinteresantnije je ono što sam videla da su predlog kandidature za predsednika Skupštine potpisali poslanici Nenada Čanka, potpisali poslanici Vuka Draškovića i SPO-a, potpisali poslanici DS, gledamo jednog koji se više puta ovde dičio time da je bio jurišnik petooktobarske revolucije. Dakle, ništa ne bi bilo čudno da kandidat za predsednika Skupštine nije gospođa Slavica Đukić-Dejanović, čije se ime više puta pojavljivalo u vezi sa izbornom krađom 1996. godine, kao i sa pomenutim događajem, da je gospođa umalo linčovana od tih istih koji su toliko strastveno jurišali tog 5. oktobra, kao što se sada strastveno zalažu da je predlože za kandidata. Ono što je još zanimljivo, jeste da sam u biografiji koja je dostavljena videla da je gospođa stručnjak za mentalno zdravlje. Sada sam potpuno sigurna da je samo vrhunski stručnjak za mentalno zdravlje mogao da nagovori Borisa Tadića, Nenada Čanka i Vuka Draškovića da je stave da bude kandidat ispred njihove koalicije. O mentalnom zdravlju građana koji su glasali za DS i o mentalnom zdravlju građana koji su glasali za SPS neću da govorim. Hoću da kažem da mene interesuje mentalno zdravlje građana Srbije, koji treba da razumeju o čemu se ovde radi, da progutaju da oni koji su se do juče vitlali sabljama, ubijali, pretili, zatvarali, optuživali jedni druge da su najveći kriminalci, danas rame uz rame prave vladu. Šta hoću još da kažem? DSS ne priznaje reinkarnaciju i ne veruje u reinkarnaciju. Vaskrsenje je u redu, ali u reinkarnaciju ne verujemo. Hoću još da kažem da takođe ne verujemo da je za dva dana javnog pregovaranja uspelo da se usaglasi ono što se godinama nije usaglasilo. Ali je očigledno da se ovde ne radi o tome da je to bilo toliko daleko, nego je bilo jako blisko i jako se brzo usaglasilo. Takođe moram da kažem da ovo što primećujem - laže ovde neko nekoga, ne laže SPS DS, niti DS SPS, lažu oni, gospodo, građane Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Poslanik dr Mileta Poskurica.
Narodni poslanici, sada ponovo postaje jasno zašto je to brzo trebalo obaviti i zašto je i sam predsedavajući mobilnim telefonom izvešten da treba da postoji sednica, na kojoj će se negde u zabiti formulisani predlog pretočiti u odluku da predsednik Skupštine bude Slavica Đukić-Dejanović. Naravno da treba kao kolega sigurno iz istog kliničkog centra da budem poslednji koji bi govorio protiv stručnih kvalifikativa profesorske Slavice. Mislim da oni sasvim nedvosmisleno stoje na mestu i ona je dobar stručnjak. Međutim, pošto je ovo paradigma budućih zbivanja, ovakvo glasanje, i pošto unosi kod nas sasvim opravdani upit - da li je to model i mustra načina kreiranja vlade, onda se postavlja još jedno naredno teže, više i odgovornije pitanje- a kakva je onda nacionalna politika Vlade, odnosno politika, dao sam joj neposredno jedan važan kvalifikativ, kakva će biti politika vlade? Ako je ona jedinstvo najmanje dvaju vrsta politika, potpuno nesrodnih, nešto što se, ako budete iskreni, dolazeći iz vaših sredina potpuno upitno pred vas postavljalo kao poslanike, koje prepoznaju ljudi na ulici, pa su vam sigurno mnogo češće i mnogo više, makar je moje iskustvo, tako i radikala, prilazili oni koji su glasali SPS i ovu koaliciju koja ide u paketu, pa vas pitali šta je to i da li je moguće. Uglavnom su nevericom iznosili stavove, ostajali pod upitom da li će njihov glavni odbor, njihove najviše političke strukture, to aminovati, kada se to desilo, rekli - pa nas niko nije pitao. Jednako tako su vam prilazili, možda provokativnije, ovi iz žutog preduzeća, žute koalicije, i sami ne skrivajući nezadovoljstvo i čuđenje - kako to da jesu odlukom nekoga, to je dakle Tadić, koji je i sam svoju listu kreirao tako, da na njoj ne budu samo demokrate, nego je priveo možda i nepotrebno druge. Ali, što bismo ga mi učili? On je skratio, smanjio broj onih što bi eventualno mandate i dobili. Sada je priveo i ove. Šta sad to znači? Šta se to u Srbiji dogodilo? Da li je to sve zaista legitimno? Da li su zaista zadovoljni birači jednog i drugog bloka? Da li je to opet onaj sindrom Martija Ahtisarija kada je sleteo, posle ubeđivanja Miloševića da će biti tepih bombardovanje, što su neki opozicioni lideri podržali, naterali ga da potpiše ugovor o prekidu oružanih dejstava, tj. kapitulaciju, pa kad je sleteo u Brisel na aerodrom, na pitanje kako se oseća - osećam se kao trgovac koji je prodao kupcu cipele dva broja manje? Zašto SPS se nalazi u cipelama dva broja manje, zašto to radi i DS? Šta je to što ih je neprirodno povezalo, šta se tu desilo? Šta je to naglo promenilo? Nema tu žala radikala i ovih drugih što oni nisu s nama. Kada ovako stvari vidimo, hvala bogu i da nisu. Jednom smo nosili teško breme toga, bili kažnjeni na izborima, ali smo verovali, tada smo radili za dobru, odgovornu stvar. Branili smo Srbiju i sve kritike koje smo tada imali, koje smo morali da podnesemo, podneli smo, imali smo jedan jasan cilj. Sada kada treba ponovo braniti Srbiju, sada kada su ponovo stvari dovedene do nejasnoće u Srbiji, zašto je problem da na prvom mestu bude Srbija kao nacija koju treba sačuvati, kao država državni prioritet, a na drugom mestu po hijerarhijskom vrednovanju, a po paralelnom toku, Srbija u Evropi pod uslovom, samo jedan kondicional, da to bude u granicama u kojima jeste. Dakle, ništa različito i ništa specijalno, što bi oteralo one koji su po prirodi bili skloni toj nacionalnoj koaliciji. Konačno, u izbornoj kampanji su samo to i govorili. Nisu govorili da je moguće da će biti sa žutima, nisu govorili da im nije bitan nacionalni program. Kako sada svoje biračko telo da obrnu, da objasne? Znamo mi te mehanizme. Dobiće oni nekoliko termina - imaju Palminu televiziju, Pinkovu, da ih sve ne reklamiram. Sve će to oni da pokriju, naći će oni načine gde će to moći da govore. Neke će uspeti da ubede, a neke naravno i neće. Nije stvar u tome ubediti biračko telo, to već prelazi u nadležnost njihove brige - kako će oni i šta će oni da urade. Mi nećemo oko toga preterano da se zanimamo, ali je sudbina Srbije ono što nas zanima. Da li je zaslužila jedna takva obmana, jedna takva translacija interesa u drugom pravcu, za vrlo kratko vreme? Čemu onda bi ovih mesec dana obmane? Čemu te paralelne izjave, čemu Danajski pokloni, konj iz koga izađu neka druga dva paketa, koji kao onda sondiraju javno mnjenje u Srbiji - ma, mi smo za Evropu, mi nećemo prihvatiti da neko ocenjuje parafirani i potpisani sporazum? Je li to bilo sondiranje terena i sada je trebao blic krig - juče, daj brzo da usvojimo, da brzo prebolimo činjenicu da su socijalisti evo već ušli u koaliciju? Naravno, hteo bih, za razliku od drugih, jer prilično dobro znam situaciju u Kragujevcu, na određen način da stavim pod upit i baš personalni izbor toga lika koji će biti ovde predsednik. Ako se ikada dogodi da se profesorka Slavica Đukić ponaša onako kako se ponašala u jeku izborne krađe, kao direktor Kliničkog centra, i delila otkaze onima koji nisu hteli da glasaju za Slobodana Miloševića, izlagala ih ruglu, kritici, novine o tome pisale, zamislite da jednog trenutka proradi njen ego, pa da to krene tako, poput ona predsednica - tašnu na ramenu, pa da sprovodi ovde neku diktaturu, nekakve sopstvene ili više naloge? Jer da nije bilo višeg, interesnog naloga, ne bi oni tako lako prešli. Pa šta to socijalisti nisu imali da su hteli i da idu u nacionalnu koaliciju? Šta to nisu imali - ministarska mesta? Ne mogu na to da se vade. Fotelje, upravne odbore, plaćeno sve što su hteli, sve bi to nosilo vršenje vlasti samo po sebi, a nosiće i sada. Dakle, ostaje upit šta je to, jer oni nisu bili bez ponude. Koliko je nama poznato, oni nikada istinski nisu ni razgovarali, nikad konkretnog razgovora, niko da izađe. Sve je to nešto bilo u kondicionalu - biće, nadamo se, nisu sve lađe potonule, nešto se odlagalo, nešto je bilo ovako i onako. Dve ozbiljne političke stranke u Srbiji, koje se zalažu za nacionalne programe, doista su očekivale da socijalisti zauzmu racionalan stav, onaj stav koji ih ne bi doveo u priliku da sada objašnjavaju - pa čekajte jesu oni nama, evo još za tri dana, pa oteli Slobodana Miloševića, pa jesu tamo, čovek je ubijen, pa je sahranjen, kao hajduk, negde u dvorištu. Nije sahranjen kao državnik kako mu priliči, da bude u aleji velikana, da bude tamo gde mu jeste mesto, jer je bio veliki državnik tamo gde je to trebalo da pokaže. Bio je ovde možda tanušan, slab, možda baš zbog nekih takvih kadrova, koji su ga izdavali još ovde, u kontinuitetu mu pravili prepreku u sprovođenju njegove politike. E pa onda kada se dogodilo ono što se dogodilo s njim, on je završio kako je završio. Zar je sve to zaboravljeno? I baloni, i ovo, i ono, zar je zaboravljena tajkunizacija, privatizacija, kriminalne radnje. Mislite da su građani zaboravili da su socijalisti, podržavajući neke zakone, glasali tako što su stavili crno i crveno dajući kvorum. I sad te iste zakone treba gospodin Krkobabić da ispravlja i da vraća penzije da popravlja, da promeni model finansiranja. Kad se zakon donosio, onda oni dođu, glasaju crveno, bude kvorum, zakon se izglasa i onda odu na televiziju i kažu, nismo mi kao neki, mi smo se borili protiv zakona. I sad to kod 90 odsto ljudi prođe. Da, da, stvarno su glasali crveno, vidiš, oni se bore. Vidite kako jedna perfidna podvala, ako neko pažljivo ne prati kako može da naleti. Ovo je sada korak dalje. Ovo je mnogo više i mnogo teže, i ovo zahteva da se preispita politička sudbina te stranke. To neka rade oni, mi im u tome nećemo ni pomagati, ni odmagati, ali ovo je jedna prilično ozbiljna situacija za Srbiju, srpske interese i ono što se Srbiji sprema, upravo u vreme opšte invazije na deo naše teritorije i na velike, opsežne pripremne radnje. Jer ovo su kreirali ljudi sa zapada, oni koji su do sada bili tradicionalni neprijatelji srpskog naroda. Tu nema dileme. Ne može biti Solana naš prijatelj. Makar profesorka Slavica zna da mora na konsultacije gde su i nesrećna deca i nesrećni roditelji, jer boluju od malignih bolesti, ljudi ne mogu da dođu na red da prime zračnu dozu terapija. Sve su to problemi koji nose to, što će da rešava isti ministar, ako ona bude to što jeste i ako bude Vlada kakva jeste. Dakle, u mnoge probleme su svesno ušli. Kritika mora da padne. Mislili smo i očekivali smo da imaju racionalni odnos prema situaciji u kojoj se nalaze. Šta je to što je prevagnulo, ostaje kao velika spekulacija. Da li će svi biti sačuvani od afere ''koferče'' ili ko zna čega još, jedni drugima sačuvati leđa? I to vreme će proći. Doći će opet vreme u kome će nekakve nacionalno otrežnjene, racionalne, svesne, demokratski orijentisane partije ipak u svojoj osnovi, i pri tom nacionalne, ispitati i tu stranu priče.
Replika, Ivica Dačić, narodni poslanik.
Dame i gospodo narodni poslanici, malopre sam rekao da SPS nema nameru da napada one sa kojima je do sada sarađivala. To je kao kad Matija Bećković kaže da kad Crnogorci pljuju Srbije, da pljuju uvis. Pljujete i sami na sebe. Zajedno smo radili. SPS ne donosi odluku ni protiv koga. Naše je samostalno političko pravo da vodimo računa o politici koju vodimo i to nije vaš problem. Zato vas molim da, kada o tome govorite, vodite računa da, kada smo sedeli i razgovarali o tome da sa vama pravimo Vladu, niste spominjali ovo što sada govorite, i oko Slavice Đukić-Dejanović, i ovo što je vezano za moje ime. Kada je reč o Slavici Đukić-Dejanović, ona je posle toga o čemu je govorio gospodin Šormaz, činila parlamentarnu većinu i glasala za Zorana Šamija za predsednika Skupštine državne zajednice Srbija i Crna Gora. Ako vam tada nije smetala, nemojte da vam smeta ni sada. Budite korektni do kraja. Dajmo da razgovaramo politički. Ovde nije reč personalno o ljudima. Ako su oni bili loši, loši su i kada su s vama i kada su s drugima. Ako ste već smatrali da su korektni i dobri, onda ostanite pri takvom stavu i kada je reč o nekim drugim političkim odnosima. Mi nećemo da vodimo prljavu kampanju ni protiv koga. Ako je neko za nešto kriv, neka odgovara, samo se politička krivica, i pravnai sudska krivica ne utvrđuje po tome ko i kako vodi svoju politiku, nego da li je ili nije počinio krivična dela. Želim svima da zahvalim i da kažem da je saradnja i sa SRS, sa DSS i NS, u vreme kada smo sarađivali, bila korektna. Nemam razloga da na takav način polemišem o bilo kome. A može se polemisati i o raznim ljudima, i o raznim prijavama, i o raznim delima, ali čini mi se da nije prikladno na ovakav način. Što se tiče Slavice Đukić-Dejanović, već sam rekao, ona je kandidat za predsednika Narodne skupštine. Izrazite svoje mišljenje tako što ćete glasati za ili protiv. Još jednom ponavljam, ako to što je radila nije smetalo da čini parlamentarnu većinu onda kada ste vi bili na vlasti, onda nije korektno ni da to pitanje potežete pet godina posle toga.
Gospodin Šormaz, po Poslovniku.
Ne znam zašto se uzbuđujete, gospodine Dačiću. Prvo, nisam pričao ni ko kakvoj prijavi, rekao sam ''istražnom postupku''. Tu postoji razlika. Drugo, ne možete to spočitavati DSS-u. Mi smo rekli političke razloge zbog kojih nećemo glasati za gospođu Slavicu Đukić-Dejanović. Samo sam postavio pitanje i rekao da mislim da bi ovaj dom trebalo da bude obavešten o tome kako se taj istražni postupak, a ne krivična prijava, završio. Mislim da bi to bilo potrebno kolegama koji planiraju da glasaju za Slavicu Đukić-Dejanović, mi ne planiramo da glasamo za nju i ovo za nas ništa ne znači; nećemo za nju glasati, ali je interesantno pitanje. Ne vidim zbog čega se uzbuđujete, mislim da to treba da se utvrdi, pre svega zbog Narodne skupštine i zbog onih koji će za nju glasati. Samo to sam rekao, ništa drugo.
Reč ima poslanik Aleksandra Janković.
Pošto smo očigledno apsolvirali bar deo proceduralnih nedostataka i par hiljada ovih prekršaja Poslovnika, a vreme je posta, možemo samo da kažemo ''oprosti im bože, ne znaju šta rade''. To je tako iz Jevanđeljskog konteksta. No, iz konteksta ovozemaljskog, svakodnevnog, bojim se da rečenica koja se odnosi na ovu ''semafor koaliciju'' glasi: ''Oprosti im Bože, oni dobro znaju šta rade''. Problem je samo što se, kako reče svojevremeno Nemanja Kusturica, domaći miševi još od proteklih predsedničkih izbora kriju i politički petinguju po kafanama, daleko od očiju naroda, kome se plasira iluzija da će biti formirana i Vlada i Skupština u skladu sa njegovom izbornom voljom. Rezultat ovog skrivenog političkog petingovanja je otvorena ''es-pups-js-sps koalicija'', koju će, ideološki dosledno, podržati i ''el du pe''. Šta je spojilo tako ideološki nepomirljive suprotnosti? Ideologija svakako ne. Nemaju oni nikakvu ideologiju, a kamoli ideju Srbije. Reč je o falsifikatu originala. Oni glume DOS, s tom razlikom što su raznorodne stranke u okviru DOS-a bile navodno okupljene oko zajedničkog neprijateljskog režima, a ova ''semafor koalicija'' oko zajedničkog interesa koji nikakve veze sa Srbijom nema. Kako inače objasniti susret onih, čiji je predsednik bio nepoželjan i na groblju, a kamoli u Aleji velikana, i to baš od onih koji su u vreme njegove smrti bacali svoje žute balone u ekstazi. Ko god veruje u zagrobni život, verovatno se pita šta sada o svojima i novonastaloj zajednici misle i govore Slobodan Milošević i Zoran Đinđić. Baš ono što sam rekla na početku: ''Oprosti im Gospode, stvarno ne znaju šta rade''. Bilo bi lepo da je gospodin u ulozi predsednika Srbije, a zapravo samo predsednik DS, pokazao ozbiljne kapacitete da oprosti i zaboravi sve što je bilo ružno, ali on se uvek čovek selektivno izvinjava, a uz to još malo i preti: ''Imaćete posla sa mnom''. Što to nije rekao onima koji su činili zločine nad Srbima u Bratuncu, u Kravicama, širom Kosova i Metohije? Zašto nije dozvolio nama da izreknemo svoj stav o tzv. ustavu tzv. države Kosovo? Što nam se nije izvinio što je tada podržavao aktuelnog predsedavajućeg koji, oprostićete na poređenju, zaista funkcioniše kao najbolji eksponat u Palminom muzeju moštanih figura. Ovo nije uvreda, ovo je poređenje. On neće da ide tamo gde treba zaista pokazati da Srbija nema alternativu, već će uskoro da se izvinjava što u Srbiji zvanični jezik nije engleski, da bi strani ambasadori, koji gostuju po vrtićima, školama i parkićima, lakše razumeli srpsku decu, koju tako uporno kontaminiraju pričama o olakšanom viznom režimu. Vidim da ovde mnoge postarije poslanike ne zanimaju mladi ljudi, oni su to samo nekada bili, ovi iz Otpora. Zar zaista mlade ljude, koji se danas upisuju na fakultete, treba da marketinški obrađujemo tako što ćemo im obećati brze vize za lep život u Evropi. A sa čime će oni to da putuju i ko će to da finansira? Nemaju svi tetkino kanabe ili roditelje koji su po zanimanju imućni penzioneri. Stranka jakog marketinga, a slabe politike, uz koaliciju sa lako moralnim opcijama, učinila je da i Skupština i Vlada izgledaju kao top lista nadrealista. Meni je sasvim dovoljno da, recimo, vidim Palmu sa Ustavom i da mi bude sve jasno, kao i kandidatkinju za predsednicu Skupštine u miu-miu cipelama, od tričavih 500 evra, u Srbiji, gde više od polovine stanovništva će uskoro da ukosi očima od kineske obuće i odeće. Nije ni čudo da deca u Srbiji više ne slušaju bajku o Ivici i Marici, već onu o Ivici i Slavici, a sve pod palmicom. Koristeći svoja psihološka znanja, izbor gospođe Slavice za predsednika Skupštine Srbije mogu objasniti sledećim motivima. Pod jedan, uspostavljanjem kontinuiteta s onom vlašću, u čije vreme je snimljen naš prvi film "Slavica", titoističkim dakle. Drugo, žena je bila ministar za brigu o porodici, što je najbolje pokazala brinući se za organizaciju prijema i stajling drugarice Mire Marković, uključujući njen famozni cvet u kosi. Treće, gospođa Đukić je psihijatar, a već sam juče rekla da je semafor koaliciji definitivno neophodna stručna pomoć. Ko će inače da konfrontira megalomanske potrebe svih tih crvenih, žutih i zelenih elemenata? Ko bi, sem gospođe Slavice, mogao da ubedi Palmu da nije, kao osoba velikog formata, prosto rođen za ministra kulture. Šopen i Betoven su spremni. Ko bi sprečio gospodina Krkobabića da bude ministar omladine i sporta? Da ne govorimo o gospodinu Dačiću, koji po svojim, a i po tuđim saznanjima, viđen da ostane ministar portabl finansija. Ima čovek iskustava sa koferčetom i sve svoje sobom nosi. Tu ima mesta, u ovoj kombinaciji, i za zaboravljenog Božu Đelića. On je već u Diznilendu, na obuci za Miki Mausa, jer ga čeka posao u Akvalendu, u Jagodini. A možda i devojka iz grada, u liku ministra odbrane, ostvari adolescentne fantazije o rukovođenju Bijom. Šta ćete, pacijenata ima svugde, pa i po bolnicama. Ali, posao unormaljivanja ovakve koalicije prevazilazi čak i profesionalne kapacitete i vojničku disciplinu gospođe koja kaže - ja sam vojnik svoje stranke. Ne mogu da podržim gospođu Slavicu Đukić, čak ni zato što je žena. Ako neka žena treba da bude predsednik Skupštine, onda je to mesto moglo da pripadne nekome ko nije vojnik svoje stranke, već zaljubljenik u svoju Srbiju. Recimo, Slavičinoj sugrađanki Nataši Jovanović, ili mojoj mladoj koleginici iz Nove Srbije Aleksandri Ilić, koja je najbolji dokaz da Srbija može da bude i pametna, i lepa, i uspešna. Ili, recimo, koleginici iz DSS-a Donki Banović. Možda nemaju miu-miu cipele, ni iskustvo organizacije ovih Mirjam prijema, ali imaju podršku svih onih žena koje nisu spremne na prihvatanje nepristojnih ponuda, u okviru kojih je Kosovo, šajkača, porodica, ljubav aut, a Ban Ki Mun, Euleks, NATO i gej lobi veoma in.
Zahvaljujem gospođi Janković. Reč ima narodni poslanik Ivica Dačić, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da ovaj ton kojim razgovaramo s onima s kojima smo do juče činili Vladu Republike Srbije zaista postavlja SPS pred dilemu da li smo uopšte bili u pravu što smo to radili. Šta to znači? Dobri smo iz SPS kada vi treba da budete na vlasti, da držite i kapitalne investicije, i sva ostala ministarstva, i železnice, i puteve i sve ostalo. Vi sada govorite o nekim drugima. Vi ste, dame i gospodo, bili na vlasti zahvaljujući ovim ovde drugovima i drugaricama, kako ih sa podsmehom zovete, jer su vam davali vlast. Nije korektno i stidite se zbog toga što govorite. Nije korektno da starijim ljudima govorite to što govorite. Građani Srbije ipak ovaj parlament gledaju kao na mesto političkog dijaloga i kulture, a ne na međusobna politička vređanja. Nemam nikakvih razloga da reagujem na bilo šta što ste o meni ili o bilo kome drugom rekli. Vi ste meni veoma simpatični i dok ste bili u SPO. Ne delim sa vama vaša politička uverenja. Mi nikada nismo bili politički bliski. Vi ste nas srušili 5. oktobra. Vaš šef je bio vodeći protiv Miloševića i SPS 5. oktobra, ali smo vas podržali 2004. godine da napravimo ovu vladu. Molim vas za minimum političke korektnosti. Ako imate šta politički da kažete, dajte da o tome diskutujemo. Sve ostalo nas uvodi u jednu vrstu polemike koja, čini mi se, ne priliči ovom domu, a naročito ne priliči koaliciji DSS-NS, s kojom smo imali izuzetno korektne odnose i pljuvanje na nas je pljuvanje na vas same. Pljujete na same sebe zato što ste zajedno s nama i zahvaljujući nama bili na vlasti. Ako smo vam tada bili dobri i sada moramo da vam budemo dobri, inače je to dokaz da smo vam bili dobri samo dok smo vama pomagali. Takav odnos nećemo. Niko nema pravo niti može da tako razgovara sa SPS, niti sa našom koalicijom PUPS-JS. Hvala.
Replika.
Da, ali ovo je povreda Poslovnika. Hvala na obaveštenju semafor koaliciji. Dakle, gospodine Dačiću, da li sedite? Dobro. Zaista ne vidim nikakav problem u ovom što sam izlagala i ne vidim da je to nepolitičan govor. Naravno da smo mi bili uvek na dijametralno suprotnim stranama, što vam samo po sebi ne bih zamerala. Postoji jedna zamena teza. Vi ste redefinisali ono što sam govorila. U prethodnoj vladi vi jeste nas podržali, ali mi nismo bili u vladi zahvaljujući vama nego zahvaljujući volji birača Srbije i napravili vladu koja je bila korektna... Znači, vi ste mogli da podržite ili da ne podržite narodnu volju, a ono što sada radite je izrugivanje sa voljom naroda. Ovo što ste sada uspostavili jeste zapravo pljuvanje na sopstvene birače. Da li vi, gospodine Dačiću, stvarno smete da izađete na ulicu? Da li vam vaši birači govore šta misle? Ono što je neprijatno je upravo zbog te podrške vaše u bivšoj vladi da mi imamo probleme da objašnjavamo vaše aktivnosti. Mene vaši birači zaustavljaju i pitaju - kako je mogao to da uradi, koliko je to koferče.
Gospodin Aligrudiću, replika, izvolite.
Replika gospodinu Dačiću. U današnjem izlaganju, gospodine Dačiću, kada ste, kao što ste i sami rekli, a citiram, što mi se ne računa u vreme, da nemate nameru ni da replicirate ni da se javljate po Poslovniku nego da to činite u svojstvu predlagača kandidata za predsednika Narodne skupštine, između ostalog, rekli ste - vi imate svoje principe i politiku koju nemate nameru da menjate. Rekli ste - ako neko govori o biračima da bi voleli da DSS navede jednog birača koji je 2000. godine glasao za Koštunicu, a da je mislio da će Koštunica 2004. godine biti u koaliciji sa SPS-om ili 2008. godine u koaliciji sa SRS-om i SPS-om, da su nama dobre one političke stranke koje žele saradnju sa nama, a ukoliko tu saradnju ne žele da nisu. Jeste, moguće je da su postojali birači DSS 2000. godine koji nisu mogli da pretpostave da će biti potrebno da 2003. godine SPS podrži G17 plus i DSS u formiranju proevropske reformske vlade, jer nije bilo mogućnosti zbog prethodnog ponašanja, nedemokratskog ponašanja DS, koja je 46 poslanika izbacivala iz parlamenta, glasala iz inostranstva i pravila kojekakva čudesa u Skupštini Srbije, napraviti normalnu koaliciju tek tako posle izbora sa njima. Tada smo rekli vama i danas vam na tome kažemo hvala, zato što je to pristojno i normalno ponašanje jedne parlamentarne stranke, u tom trenutku, kako smo mi primetili, uvidela da je potrebno premostiti problem u kome se Srbija nalazila formiranjem vlade. Naravno, ne možemo reći da su zli i naopaki oni koji tome nisu dali podršku. Imaju svoj program, svoje ideje, za njih su se zalagali u Skupštini. Mi nikada nismo, kao što sam jutros rekao, vas hvalili, suze krokodilske lili i lamentirali nad tragedijama koje su pogodile obe političke stranke, kao što je učinjeno od strane Borisa Tadića, da bi se pridobilo biračko telo, makar njegov deo, za ovaj salto mortale koji vi izvodite. Moguće je da političke prilike od 2000. do 2004. godine nalažu određenu promenu, moguće je i potrebno je da u ovoj Srbiji eliminišemo podele na političke stranke koje su nepodobne i one koje nisu za vođenje političkog života, za politički život u Srbiji. To je ono što nam je neophodno. Ali, nemojte da zamenjujemo teze, nemojte to da radite. Vi ste imali predizbornu kampanju koju ste nosili sa vašim programom i u toj predizbornoj kampanji ste se zalagali za jedne principe, da bi posle mesec i po dana uleteli u nešto što nema veze sa tim. O tome je ovde reč. Nemojte zamenjivati teze. Niko ne isključuje da posle osam godina SRS neće možda, štiteći neke principe koji tada budu bitni za državu, biti u koaliciji sa DS. Ne možete na osnovu toga graditi princip, odbraniti princip koji pokušavate sada da izgradite na naopak način. Ovde se radi o odbrani državnog interese, teritorijalnog integriteta države, od koga ste vi očigledno javno odustali, bez ijedne reči objašnjenja. Kada mi govorimo za ovom govornicom, da ste time naneli štetu građanima Srbije, to je živa istina. To što to vas boli, to što vama sada to smeta, pa hoćete veštim retoričkim akrobacijama da izađete iz problema u kojem ste se našli, to razumem i na neki način mi je žao, šta da radim. Ali, ne možete nas lišiti mogućnosti da o tome govorimo, da objasnimo šta ste učinili onima koji gledaju ovaj prenos, pa, na kraju krajeva, neka oni sami sude sutradan. Ništa nije sporno od onoga što ste rekli, samo to nema nikakve veze sa onim što je govorila moja prethodnica Sandra Janković, niti ima ikakve veze ... (Predsedavajući: Gospodine Aligrudiću, vreme.) Ne smete mi računati citirani deo ... (Predsedavajući: Jesam, računao sam.) Upravo završavam. To je ono o čemu vi morate da vodite računa, a ne da zaobilazite temu kao kiša oko Kragujevca i da pričate ono što vas niko živ nije pitao. Hvala.
Izvolite, narodni poslanik Ivica Dačić.
Zaista ne vidim razloga za nervozu. Samo želim da podsetim kolege iz DSS-NS, iz G17 i SPO-a u tom periodu, kada su bili izbori, čini mi se da su bili krajem 2003. godine, DSS je išla na te izbore sa sloganom da neće vlast sa SRS, SPS i DS. SPS je tada govorila da neće u vlast sa strankama bivšeg DOS-a. Posle toga smo napravili takav politički dogovor, da je na vlasti bila koalicija DSS-NS-G17-SPO. Nismo tada o tome govorili. Istina, SRS je tada na to ukazivala. Ako imam razumevanja za neke političke stavove, imam razumevanja za stavove SRS. Za sve ovo drugo, mogu da kažem samo da sve ono što je važilo za vas u odnosima sa vašim bivšim koalicionim partnerima, nemojte nama postavljati tu vrstu pitanja. Politički program i ekspoze koji je gospodin Koštunica imao kada je formirana prethodna vlada je za nas bio prihvatljiv i za vaše koalicione partnere. Mi nismo odustali ni od jednog svog političkog principa, zaštite nacionalnih i državnih interesa, očuvanja KiM, odbrane Republike Srpske, ekonomskog razvoja, socijalne pravde, onog o čemu je govorila i PUPS. U svim dogovorima koje smo imali mora da dođe do povećanja penzija od 10% u ovoj godini i do promene penzionog zakona i usklađivanja penzija, da one budu 70% prosečne zarade, i do uvođenja besplatne zdravstvene zaštite za najsiromašnije kategorije stanovništva. To je bio politički program s kojim smo izašli na izbore i taj politički program i danas zadržavamo. Ne sporim potrebu i pravo svakoga da se politički razlikujemo i da se politički sukobljavamo. Ovde je mesto za to, ovde će nas građani Srbije meriti da li smo u pravu ili nismo u pravu. Samo nisam za to da raspravu o politici zamenjujemo vređanjima, neukusnim primedbama na račun godina, izgleda, odeće ili obuće koju neko nosi, to nije nešto po čemu će nas pamtiti ili po čemu će odlučivati građani Republike Srbije. U svakom slučaju, vi koji ste do sada bili na vlasti nemate razloga da loše govorite o onima na osnovu čijih glasova ste, bez volje naroda, u tom periodu vladali tri godine. Mi se zbog toga ne kajemo. Nemojte ni vi da se kajete. Još jednom kažem, pljujete u vis, ne pljujete vi nas, vi pljujete sami sebe jer ste uz pomoć istih koje sada pljujete vladali tri godine zahvaljujući glasovima SPS. Hvala vam.
Izvolte.
Gospodine Dačiću, milim malo vaše pažnje. Neverovatno je da me niste razumeli. Ovo o čemu ste vi govorili nikakve veze nema sa onim šta smo mi izlagali. Vi ste ovde čuli najmanje dva stava. Jedan stav je krajnje načelne prirode, to je ono zbog čega nećemo glasati za vašeg kandidata i tiče se direktno onoga zbog čega ste ovde nazvani od strane naše narodne poslanice - semafor koalicijom, a to prosto znači da ste se skupili po nekom principu. Vi ste jutros govorilida ne menjate principe, a mi nikako da utvrdimo koji je to vaš princip. Da li je taj princip, pustite socijalna pitanja i ostale stvari, znamo vaš program, čuli smo ga u tom delu i vi ćete ga verovatno gurati. Nas interesuje da li u taj princip spada i onaj princip koji ste izneli 29. aprila ove godine, kada ste govorili o tome da niko u Srbiji ne sme da potpiše Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, jer bi njegovo potpisivanje značilo automatski implicitno priznavanje nezavisnosti KiM. To nas interesuje. Pustite vi istorijske čitanke i ostale stvari. Što se tiče druge stvari koju ste zaobišli tek onako, na pitanje koje je Dragan Šormaz postavio, pominjući kao interesantnu stvar jedan istražni postupak koji se vodio protiv vašeg kandidata za predsednika Skupštine 2003. godine, najmanje što je potrebno, umesto da pričamo široke priče o vređanjima i sl, to nam na pamet ne pada, a potpuno je moguće i to bih najviše želeo, da je taj postupak završen oslobađanjem vašeg današnjeg predloženog kandidata, da javni tužilac nije dokazao nikakvu vrstu krivice i to je sjajno, ako je tako završeno. To se najelegantnije završava tako što gospođa Slavica Đukić-Dejanović izađe, da odgovor na to pitanje i idemo dalje. Gospodin Dragan Šormaz vam je vrlo jednostavno objasnio, treba da se čuje, čulo se, pogledali smo, nismo ranije znali, barem mi koji ovde sedimo, za tu okolnost, možda je neko i znao. Ne tražimo mi da se otvara velika polemika na tu temu. U odnosu na našu odluku o tome da li ćemo glasati za Slavicu Đukić-Dejanović ili ne, to nas ne interesuje, ali mislim da je bilo jako zanimljivo da to čuju oni koji bi glasali, pripadnici DS i G17 pre svega, a još zanimljivije za one koji su za te dve političke stranke glasali. To nije odlučno u toj celoj priči, ne bi ni tada bilo odlučno, za vreme koje vi pominjete, ali je interesantno.
Molim poslanika Momira Markovića da uzme reč konačno.
Dame i gospodo narodni poslanici, konačno dođoh na red. Pre nego što počnem svoje izlaganje, radi nas narodnih poslanika, radi građana Srbije, radi postupka koji ćemo na kraju sprovesti, radi ovog doma da jednu nedorečenost raščistim. Prvo, svi ćemo se složiti, uostalom, i ne mora da se postavlja pitanje, da je Ustav najstariji pravni akt u jednoj državi i svi drugi pravni akti, ako su kojim slučajem u nesaglasnosti sa Ustavom, primenjuje se Ustav kao viši, po sistemu jurisdikcije, primenjuje se Ustav kao najstariji pravni akt. Ovo govorim zbog toga što ćemo na kraju svih diskusija, upravo koristeći supremaciju Ustava kao najvišeg pravnog akta, morati da donesemo jednu odluku. Članom 104. Ustava Republike Srbije je predviđeno kako se bira predsednik Narodne skupštine. Kaže - Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, bira predsednika i jednog ili više potpredsednika Narodne skupštine. Članom 14. Poslovnika je to malo drugačije predviđeno, pa kaže - za predsednika Narodne skupštine izabran je narodni poslanik koji je dobio većinu glasova prisutnih narodnih poslanika. To znači da bi ovde moglo da bude 84, koliki je najniži kvorum, i da od 84, 43 glasa za kandidata za predsednika Narodne skupštine i da po osnovu toga on dobije, bude izabran za predsednika Narodne skupštine. S obzirom na to da je Ustav viši pravni akt, da Poslovnik nije u saglasnosti sa Ustavom, u ovom slučaju će se primenjivati Ustav. Dakle, da bi gospođa Đukić-Dejanović bila izabrana za narodnog poslanika ona mora da ima 126 glasova, tako da to raščistimo, jer 125 je polovina. Ostalo je nekoliko pitanja upućenih predsedavajućem, na koja on nije hteo ili mogao da da odgovor, pa ću se potruditi za neke, a neka ću samo pomenuti, jer na ta pitanja mora da se da odgovor i nama narodnim poslanicima i srpskoj javnosti, odnosno građanima Srbije i biračima koji su nas poslali u ovaj visoki dom da ih predstavljamo. Prvo, pitanje gradonačelnika, predsednika opština, koji su istovremeno narodni poslanici; sukob interesa ne dozvoljava nikome od nas, i tu je Ustav jasan, da vršimo te dve funkcije istovremeno. Ili su gospoda gradonačelnici, a vidim ovde s ove leve strane, ili kako koleginica reče, ove semafor koalicije, vidim tri gradonačelnika, koji ne mogu istovremeno biti gradonačelnici i narodni poslanici. To pitanje mora da se reši pre nego što se pređe na glasanje. Ili će gospoda dati ostavke na mesto narodnih poslanika i biti zamenjeni ili će dati ostavke na mesto gradonačelnika i ostati narodni poslanici i onda glasati apsolutno ravnopravno sa svima nama. Drugo pitanje, koje je takođe ostalo samo pomenuto ili nedorečeno je pitanje poslaničke grupe i šefa poslaničke grupe ove koalicije ZES. Danas smo videli formiranje poslaničkih grupa i izbor šefova i zamenika šefova poslaničkih grupa, a za ove koji kažu da su najveći, najjači, iako ima tu sedam ili osam stranaka, računajući i one patuljaste strančice koje su uvukli u parlament na leđima, pa imaju jednog ili dva poslanika. Na žalost od takvih nam zavisi i sudbina Srbije, ali to je već njihov problem. Problem Narodne skupštine je da nisu formirane poslaničke grupe i da nema šefa poslaničkih grupa, i zbog toga nema ni diskusije sa ove strane. Sigurno je bar jednog, ako ne i više njih isprovocirala diskusija, pa bi izašao da kaže. Razlog zašto nema poslaničke grupe i šefa poslaničke grupe je poprilično prozaičan, ali vrlo jednostavan: ucena G17 plus da ili će gospođa Grubješić biti šef poslaničke grupe koalicije ZES ili će G17 plus izaći i formirati novu poslaničku grupu. Tu su se našli u nebranom grožđu. Nova poslanička grupa može istovremeno da znači i nesaglasje kod budućih donošenja odluka, tako da je ovo pitanje koje Narodna skupština mora takođe prethodno da razreši. Da se vratimo na ono o čemu se diskutovalo ceo dan i da bar pokušam da kažem nešto što do sada nije rečeno. Vratiću vas na postizbornu kampanju, izbori su prošli, počeli su pregovori sa koalicijom DSS-NS sa SRS i, otprilike kada je počelo da miriše da se istovremeno pregovara i sa drugim taborom, Boris Tadić je u jednoj emisiji ili u pregovoru sa SPS rekao da DS i SPS imaju otprilike istu sudbinu, jer su tragično izgubili predsednike. Dame i gospodo narodni poslanici, moja savest mi ne dozvoljava da pređem preko ovakvih reči, i da dozvolim da se stavi znak jednakosti između žrtve Slobodana Miloševića, žrtve tih istih koji su ga uhapsili, na Vidovdan isporučili u Hag haškim dželatima, gde je završio tragično, gde je ubijen i kada je donet ovde ti isti ili bar deo njih su duvali balone i pravili performanse ovde, kada ga je SRS, SPS, da ne ispustim neku drugu stranku, dostojanstveno otpratila na poslednji put. Mene kao građanina, kao Srbina, kao hrišćanina duboko je povredilo ponašanje nekih mojih kolega poslanika, koji su posle tog čina mirno, čak bezobrazno došli i sedeli u ovim redovima. Ne može se izjednačiti žrtva Slobodan Milošević i Zoran Đinđić, mafijaški premijer, koji je u mafijaškom obračunu poginuo. (Uzvici, dobacivanje.) Samo da se umiješ, ne mogu takvog. Šta je razlog ove neprincipijelne vlasti i koalicije? Razlog je vrlo jednostavan. Pritisak zapadnih ambasadora, pritisak gazdi, vlasnika ovih političkih stranaka. Naš gazda je narod Srbije, građani Srbije, a oni imaju svoje gazde. Američki ambasador, engleski ambasador. Engleski ambasador se u Utisku nedelje javno hvali kako je vršio pritisak na vas, kako vas je ubeđivao, kako je pokušavao da ubeđuje neke druge i vi sada pričate o nečemu. Dalje, pritisak tajkuna koji su zahvaljujući vašoj vladavini postali tajkuni, mnoge u prethodnom periodu kuče nije imalo za šta da ih ujede, sada ne znaju šta imaju, pa dele, naravno, sve ima svoju cenu. Zatim, pritisak demokratora iz zemlje i sveta. Kada mislim na pritisak demokratora iz zemlje mislim upravo na pritisak, na pojedine političke stranke koje nisu mogle taj pritisak da izdrže i ne krivim ih, žao mi je što su tako odlučile, ali ih na kraju ne krivim. Obraćam se onima koji su pristali da formiraju sa ZES-om vladu. Nije valjda da su ih ubedili da će ispuniti sve uslove koje ste postavili, pretpostavljam da su identični uslovi i kada ste pregovarali s nama i s njima. Povećanje penzija; pa Mlađan Dinkić je otvoreno rekao da od toga nema ništa, da su to samo priče postizborne, ne bi li građani Srbije lakše progutali tu gorku pilulu koja im se u tome spremala. Očuvanje Kosova i Metohije; pa zar vam nije jasno, gospodo, da je vraćanje naše delegacije iz Strazbura sa sednice Parlamentarne skupštine Saveta Evrope jasan znak da oni nemaju nameru da prstom mrdnu oko očuvanja Kosova i Metohije. Nije li vam jasan znak i to da je predsednik Srbije Boris Tadić otkazao put u Strazbur. Neće otići jer će ga neko pitati - šta si rekao tamo, ako išta kaže, ili će ga neko tamo pitati - šta mislite o Kosovu i Metohiji, o ustavu Kosova itd. Besplatno zdravstvo i školstvo; nemojte, molim vas, ipak smo mi suviše ozbiljna institucija da ovde, pred narodnim poslanicima, kažete da je to dogovoreno. Nema besplatnog zdravstva, nema besplatnog školstva, naprotiv, zdravstvo će biti sve skuplje jer ovaj ministar, koji već dva mandata ministruje zdravstvom, doveo je zdravstvo do prosjačkog štapa. Moje kolege poslanici, koji su inače medicinska struka, neka kažu koliko moraju administracije da urade bi jedan pacijent dobio jedan recept za jedan lek koji se nalazi na toj tzv. pozitivnoj listi. Pretvorili su lekare u pisare. Imam prijatelja koji je lekar opšte medicine, koji kaže - 20 minuta treba da pišem da bih dva minuta pregledao čoveka i razgovarao s njim. To će se nastaviti, lista lekova koji moraju da se kupuju u apotekama i dalje će se proširivati, sužavati lista obaveznih lekova i od zdravstva nema ništa. Ovo što se sada radi, neće se dosadašnji vladari žutog preduzeća odreći nijednog santimetra svojih privilegija. I dalje će pljačkati ili kroz burazersku privatizaciju, dok očiste ovo malo imovine što je ostalo u Srbiji, i dalje će prodavati privredu, Kosovo i nacionalne interese, haške optuženike. Pre neki dan su nesretnog Stojana Župljanina uhvatili i otpremili u Hag. Odgovornost za to sve, dame i gospodo, snosićete svi koji ste u toj koaliciji, a mi ćemo samo u testamentima utvrđivati koliko su nakrali, jer znam jednog koji je bio godinu i po na funkciji, a sada mu je testament težak 20 miliona evra.
Reč ima narodni poslanik Zoran Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ono što prvo želim da kažem jeste da od svog osnivanja DSS, i kada je bila na vlasti i kada je u opoziciji, jeste korektan politički faktor u našoj državi. Korektni smo bili na vlasti i na tu činjenicu želim da podsetim gospodina Dačića, ali ćemo korektni biti naravno i u opoziciji. Druga stvar koju želim da kažem i da ovde nema više nikakve dileme, DSS će u narednom periodu biti opoziciona stranka, koja će sprovoditi svoje temeljno programsko načelo, a to je da nema nacije bez demokratije i da nema demokratije bez nacije. Na tome smo, siguran sam, odgovorno radili dok smo bili na vlasti. Sada kada smo u opoziciji borićemo se da taj princip što pre afirmišemo u državnu politiku. Gospodine Dačiću, ne znam da li ste primetili jednu stvar, danas se najmanje govorilo o samoj kandidatkinji za predsednika Skupštine, što je sasvim očekivano, jer uz svo poštovanje gospođe Slavice Đukić-Dejanović, ona je kolateralna posledica dogovora koji ste napravili sa DS. Vrlo je interesantna činjenica da baš niko, ama baš niko iz DS danas nije izašao, rekao bilo šta u smislu podrške koja se daje kandidatu za predsednika Skupštine. To je jedan vrlo interesantan podatak i naprosto mi je krivo što eto vi morate, u ime kompletne koalicije i u ime DS, danas ovde da izlazite i branite kandidata, odnosno branite vašu poziciju da imate prava na predsednika Narodne skupštine. Ono što sam rekao ovde da je postignut dogovor između vas i DS, nije logična stvar, jer između političkih stranaka i političkih koalicija se pravi politički dogovor. Ovde ne vidim politički dogovor i ono što mi ovde želimo i što pokušavamo da otvaramo jeste koja je to politička platforma koja je povezala SPS s jedne strane i DS. Ovde niko ne pljuje po SPS, bar ja to neću raditi, ali želim da otvorim to pitanje, da nam objasnite koja je to politička platforma na kojoj ćete vi funkcionisati sa DS. Kao što ste vi ovde, u više navrata, rekli da ste bili korektni kada ste podržavali Vladu Vojislava Koštunice. Isto tako kažem da je Vlada Vojislava Koštunice, prva i druga, bila korektna, ne samo prema SPS i ne samo prema drugim strankama, nego pre svega prema građanima Srbije, ali smo kada ste manjinski podržali tu vladu imali politički dogovor. Da li je politički dogovor postignut da prestane hajka protiv svih ljudi koji su optuženi i koji su isporučivani kao kese za smeće u Hag? Da li je postignut politički dogovor oko toga? Da li smo doneli zakon o saradnji sa Haškim tribunalom? Da li smo spasili po tom pitanju elementarno nacionalno i državno dostojanstvo? Mislim da jesmo. To je bio jedan od političkih dogovora koji smo tada postigli i mislim na zadovoljstvo države i građana koji u ovoj državi žive. Bilo je i drugih političkih dogovora, ali politički dogovor koji ste vi eventualno postigli sa DS ovde ne vidim. Vi ste dužni da to kažete, odnosno da objasnite i građanima i svojim biračima, ali i nama kao opozicionoj stranci, koja će vas uvek na tu činjenicu podsećati, da vidimo šta je to politički dogovor, odnosno koja je to politika koja je spojila nespojivo. Govorilo se o nacionalnom pomirenju. Neka izađe ovde predstavnik DS i neka kaže ovde iznetu tezu od strane predsednika Republike da je ovo akt nacionalnog pomirenja. Nije, DSS je u kontinuitetu radila na nacionalnom pomirenju. Želeli smo da zajednički izglasamo Ustav, uspeli smo u tome. Želeli smo da imamo kao država i kao ovaj parlament zajedničku politiku prema Kosovu i Metohiji, i tu je vododelnica. Tu je vododelnica između onih koji nisu izdali one principe oko kojih smo se dogovorili, i ono što je zapisano u Ustavu i ono što je preko 50% građana potvrdilo na referendumu. Dakle, tu je vododelnica i naša poruka vama: zar zaista mislite da ćete sa DS odbraniti Kosovo i Metohiju, zar zaista mislite da smo mi imalo promenili stav kada smo rekli da je potpisivanje Sporazuma o pridruživanju faktički priznavanje nezavisnosti Kosova i Metohije. To jeste činjenica i od toga nećemo odstupiti. Nismo odstupili ni u kampanji, ni posle kampanje, nemamo nameru da to uradimo ni u narednom periodu. Vi ste odstupili od tog principa i tu leži problem.
Ima reč narodni poslanik Božidar Delić.
Srbija se nalazi možda u najtežem periodu u svojoj istoriji. Baš u tom periodu institucije Srbije ne rade, Vlada je tehnička, a Skupština je bila raspuštena. Svakako ćemo se svi složiti da nam je potrebno što pre da imamo predsednika Skupštine i verovatno ćemo ga imati večeras, da Skupština ima sve svoje predviđene odbore i organe i da što pre imamo Vladu. Ali, moralo je ipak danas da bude ovde rečeno i mnogo toga što nema nikakve veze sa gospođom budućim predsednikom ove skupštine. Moralo je mnogo toga da bude rečeno da se ne bi ponovile stvari, evo sad sam već drugi mandat narodni poslanik, koje sam video u prošlom sazivu ove skupštine. U prošlom sazivu smo imali, to bih voleo da se nikada više ne ponovi, da ova skupština bude instrumentalizovana, da predsednik Skupštine bude posebno instrumentalizovan i da se mi kao narodni poslanici pretvorimo, i ova skupština, u transmisiju neke izvršne vlasti, da nam se nameću i dnevni redovi i zakoni o kojima ćemo raspravljati. Želeo bih da upozorim da to u ovom narednom mandatu predsednika Skupštine ne bude. Istina, iz ovih poslaničkih klupa u kojima sada sede poslanici SPS otići će mnogi na neke druge dužnosti. Tako ova podrška koja danas nije usledila gospođi koja će biti predsednik Skupštine od strane njenih koalicionih partnera, u svakom slučaju odlaskom i gospodina Dačića i drugih članova SPS, ona će ovde u neku ruku biti uskraćena za njihovu podršku. Ali, zato će morati da povede računa da ovde ona ne predstavlja samo SPS ili ovu levu stranu Skupštine, već da ovde predstavlja sve građane Srbije i da se posebno izbori i za svoj integritet. Jer će onda i podrška od ostalih poslanika sigurno uslediti. Neko danas je ovde rekao, nikako ne bih želeo da se to desi, samim izborom i predlogom za mesto predsednika Skupštine, da će od gospođe Dejanović napraviti krpu Međutim, svi mi, nas 250, odnosno nas ovde koji sedimo sa desne strane, mi ćemo svi biti krpe ukoliko se nastavi rad Skupštine kako je to bilo u prošlom sazivu. Ponavljam, nikako ne želim da mi budemo samo transmisija i da samo izvršavamo volju nekih ljudi koji ne sede u ovoj skupštini, koji se čak i ne nalaze u ovoj zgradi. Zbog toga molim gospođu Dejanović da obezbedi da Skupština bude ono što treba da bude - zakonodavni organ ove države, a da gospođa bude upravo ono što je rečeno juče - drugi čovek ove države, a nikako ne deseti, petnaesti ili koji već po redu. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Deliću. Molim gospodina Pastora Balinta da dođe za govornicu predstavnika poslaničke grupe Manjina.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, red je da ovako, na kraju današnjeg radnog dana, iznesem stav poslaničke grupe Manjina i Mađarske koalicije povodom jedne ovakve značajne odluke Skupštine, kakva je izbor predsednika. Mi smo spremni da podržimo kandidata za predsednika parlamenta, iza kojeg stoji dovoljni konsenzus stranaka koje će najverovatnije formirati vladu. Sada naravno nije još izbor Vlade na dnevnom redu, a pošto je izbor predsednika Skupštine uvek jasan znak da je postignuta parlamentarna većina, treba da kažem i nekoliko rečenica o budućoj vladi. Savez vojvođanskih Mađara i Mađarska koalicija je spremna da podrži Vladu, koja će raditi, ne na nivou reči, na ubrzanim evropskim integracijama, na odomaćivanju evropskih vrednosti, privrednim i poljoprivrednim temama, proširenju autonomije Vojvodine, decentralizaciji i obezbeđivanju manjinskih prava. Sada je verovatno da će nova vlada biti spremna da se suoči sa navedenim izazovima. Zbog toga smo spremni da budemo deo nove parlamentarne većine i pošto ćemo biti deo nove parlamentarne većine mi ćemo podržati izbor gospođe Slavice Đukić-Dejanović za funkciju predsednika Narodne skupštine. Pored ovog jasnog stava, moram da kažem nedvosmisleno da nismo srećni zbog toga što će parlamentarna većina biti sastavljena od ovih stranaka. To isto tako nedvosmisleno moram da kažem da mislim na SPS. Mi smo spremni da sarađujemo i moraćemo sarađivati, i spremni smo isto tako da doprinesemo postizanju zajedničkih ciljeva u toj budućoj vladi, ali nismo spremni i na kolektivnu amneziju, ni na kolektivnu amnestiju. To nije moj lični stav, to nije lični stav samo narodnih poslanika Saveza vojvođanskih Mađara, nego je to stav Mađarske nacionalne zajednice, i to se nedvosmisleno reći. Meni je veoma žao što to niko nije rekao od ovih mojih kolega, koji će isto sa nama činiti buduću parlamentarnu većinu, jer bi bilo pošteno da to kažu ili bi bilo pošteno da su to rekli. Mi nismo postavljali ultimatume ni u personalnom ni u programskom smislu, ali smo i te kako zainteresovani za efikasan rad parlamenta. Još jednom da ponovim da ćemo podržati izbor gospođe Slavice Đukić-Dejanović za predsednika Skupštine, ali smatramo prirodno da imamo i očekivanja prema kandidatu za ovu značajnu funkciju. Isto tako smatram da je pošteno da sa ovog mesta javno kažemo koja su naša očekivanja. Parlament se u mnogim evropskim zemljama zove cenjeni dom ili visoki dom. Parlament je najviše predstavničko telo u svakoj demokratiji. Rad Skupštine treba da bude dostojan najvišeg doma, a atmosfera treba da bude radna. Za ovo je uvek odgovoran onaj narodni poslanik koji je i predsednik Narodne skupštine, odnosno predsednik parlamenta. Nadam se da će parlament, pod vođstvom gospođe Slavice Đukić-Dejanović, raditi drugačije u odnosu na način rada kako smo to mogli da iskusimo u prošlom mandatu i kako je to izgledalo u prethodnim mandatima. Isto tako, moram da kažem da očekujemo da, za razliku od prethodnog saziva Narodne skupštine, Skupština ima Vladu, a ne Vlada Skupštinu, bez obzira na to što ćemo mi činiti buduću parlamentarnu većinu. Isto tako, moram da kažem da će za ovo biti odgovoran onaj narodni poslanik koji će biti predsednik Narodne skupštine. Nadam se da će svi narodni poslanici biti poštovani, da će se predsednica parlamenta konsultovati sa svim poslaničkim grupama o svakom značajnom pitanju za rad Narodne skupštine. Isto tako, moram da kažem da je poslanička grupa Manjina prva formirana u ovom cenjenom domu. Mi ne želimo da predimenzioniramo naš značaj. Našu poslaničku grupu čini svega sedam poslanika, ali svakako da nećemo dozvoliti da nas omalovažavaju. Mi smo treći partner, pored koalicije oko DS i koalicije oko SPS, u toj novoj vladi i svakako da očekujemo da nas poštuju u budućoj vladajućoj većini. Rekao sam da nismo postavljali ultimatume i ni sada nećemo postavljati ultimatume, a nećemo ni da predimenzioniramo naš značaj, ali svakako moram da kažem da bez sedam poslanika poslaničke grupe Manjina Slavica Đukić-Dejanović danas ne bi bila izabrana na funkciju predsednika Narodne skupštine. Pre godinu dana smo slušali o 40 evropskih zakona koje je ovaj parlament trebalo da usvoji do kraja prošle godine, a usvojeni su samo Zakon o putnim ispravama i Zakon o azilu. Ovaj način rada svakako treba da bude promenjen, ukoliko je prvi prioritet buduće Vlade Republike Srbije ubrzane evropske integracije. Priključenje Evropskoj uniji treba obezbediti u ovom cenjenom domu harmonizacijom pravnog sistema Republike Srbije sa pravnim sistemom EU. Treba doneti više stotina zakona za vreme ovog mandata Narodne skupštine. Nadam se da će to biti moguće. Narodni poslanici poslaničke grupe Manjina će svakako biti spremni da doprinesu efikasnom i kvalitetnom radu Narodne skupštine i svakako smo spremni da budemo partner novoj predsednici Narodne skupštine u vođenju skupštine, na način da ova skupština zaista bude najviše predstavničko telo Republike Srbije, cenjeni dom ili visoki dom, kako se parlamenti nazivaju u evropskim demokratijama.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključenja pretresa, pitam da li žele reč predsednici ili predstavnici poslaničkih grupa ili neko ko još po članu 93. nije iskoristio svoje pravo? Gospodine Nikoliću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je rasprava o kandidatu za predsednika Skupštine privedena kraju. Samo još jednom, zbog onih koji možda nisu pratili raspravu, zbog građana Srbije kojima je ovaj prenos bio jedini način da saznaju šta se to dešava u parlamentarnom životu Srbije, da ponovim stav SRS. Mi smo protiv izbora gospođe Slavice Đukić-Dejanović za predsednika Narodne skupštine, zato što je to izbor DS, a DS ne može ništa dobro da donese Srbiji, pa čak i kada odredi kandidata SPS za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Mi ćemo glasati protiv. Čekamo da u proceduru uđu zakoni o Vladi i ministarstvima, čekamo izbor Vlade i tada ćemo reći ono što mislimo o takvoj vladi. Današnji dan nismo koristili da vas opomenemo na to kako neprincipijelnu koaliciju pravite i šta će to doneti Srbiji. Današnji dan smo iskoristili da pokušamo da odbranimo integritet Narodne skupštine. Očigledno da vi morate da izvršite zadatke koje ste dobili. Očigledno je da ste čvrsto odlučili da iskušavate Srbiju i dalje, da joj ne date da živi mirno, da živi dobro, da živi u miru i saradnji. Očigledno da još uvek želite da stvarate sukobe između onih koje svrstate u svoje i onih drugih. Očigledno da je još uvek DS merilo za mnoge političke stranke u Srbiji. Ako su sa njom, onda su to demokratske stranke. Kada prestanu koaliciju sa njom, prestaje im naziv demokratska. Ako su sa njom, onda su stranke koje su reformisane, a kada bude prestala ta saradnja, to će ponovo biti nereformisane stranke. Mi u ovome želimo da učestvujemo tako što ćemo uvek reći ono što mislimo, a mislimo da je ovo jako loša kombinacija i da se uopšte ne slaže, ne uklapa i da ne može dugo da traje. Zašto pravite ono što ne može dugo da traje i što pravite nešto čemu je sudbina da imamo prevremene parlamentarne izbore? Zašto trpate rogove u vreću? Očigledno je, te dve ideologije ne idu zajedno. Ako neko može da kaže da zna ideologiju jednih i drugih, to s pravom govorim. Znam vrlo dobro ideologiju DS, znam ideologiju SPS. Danas i u narednih sedam dana nećete nam otkriti kolike su razlike između vas, ali mi ih jako dobro znamo. Prvi ozbiljniji problem koji se bude postavio pred sve vas, pokazaće koliko se razlikujete. Od nas očekujte zakone kojima proveravamo šta ste se dogovorili i da li ćete to da ispunite. Od nas očekujte predloge zakona kojima se brani srpski suverenitet na Kosovu i Metohiji. Od nas očekujte zakone kojima se poboljšava materijalni položaj svih građana. Od nas očekujte zakone kojima će da se utvrdi ko je bio kriminalac u ovih osam godina, a ko ne. Od nas očekujte da konačno ispliva na videlo ko je demokrata, ko nije. Od nas očekujte da vam nikada ne dozvolimo da ukinute prenose sednica Narodne skupštine. Od nas očekujte da se ovde u Skupštini borimo za prava građana koji su nas u Skupštinu poslali. Od nas očekujte da s vama sarađujemo kad god Srbija bude u opasnosti, i kada budete hteli da je branite, a očekujte da vas napadnemo kad god je Srbija u opasnosti, a vi se ponašate kao baba koja se češlja dok selo gori. Mi ćemo glasati protiv, potpuno svesni toga da činimo dobru stvar. Bilo bi dobro da su i oni, koji danas jedva čekaju da glasaju za, svesni toga koliko lošeg čine gospođi Slavici Đukić-Dejanović lično. Ona je toga svesna, ali mudro ćuti, ne želi da se o tome izjašnjava. Zaboravila je šta ste joj sve priredili. Samo je podsećam da nikoga niste ostavili na miru. Kome god ste jednom u životu načinili zlo, spremni ste sto puta da to zlo ponovite. Bogu hvala, u Srbiji postoji SRS koja vas je malo primirila, pa niste više onako agresivni kao što ste bili nekada, dok ste razbijali SPS. Mi ćemo vam biti uvek kamen o vratu, mi ćemo vam uvek biti kost u grlu, mi ćemo vam uvek biti prst u oku i to jedino može da pomogne Srbiji. Mi vas menjamo na sledećim izborima. Sada ste ponovo pronašli kako da ostanete na vlasti. Opominjem one koji vam u tome pomažu da čine veliko zlo Srbiji, da čine veliko zlo svojim porodicama, prijateljima i da te ljude treba da pogledaju u oči i sutra, i kroz mesec dana i kroz dva meseca. Što se nas tiče, savest nam je potpuno mirna. Što se nas tiče, nijedan princip, ideologiju SRS, program, niti smo izneverili, niti nam pada na pamet. Za šaku srebrenjaka izgleda svašta može u Srbiji da se kupi. Nas neće moći niko da kupi. Držite se dobro. Kome su radikali opozicija, taj još nije izgurao ceo mandat. Socijalisti kada su bili najjači, samo su jedan mandat imali od četiri godine dok su im radikali bili opozicija. Tako da Srbiju pozivam da ne tuguje previše zbog ovoga što se danas dešava. Biće još sreće i radosti u Srbiji, ako mora i ova poplava da prođe, neka prođe.
Zahvaljujem gospodinu Tomislavu Nikoliću. Molim vas, gospodin Aligrudić, pa onda gospodin Todorović. Molim vas, malo strpljenja, završićemo sve.
Vrlo kratko, za sam kraj, da rezimiramo ili čak da ponovimo. Večeras jedna grupa političkih stranaka bira predsednika Narodne skupštine, ali to nažalost večeras nije bio i posao građana Srbije. Građani Srbije večeras ne dobijaju svog predsednika Narodne skupštine. Dobijaju ga poslanici pojedinih političkih stranaka, zato što večeras nismo čuli, možda ćemo narednih nedelja i meseci ipak to čuti, koji su to principi koji na tako jasan i nedvosmislen način povezuju koaliciju koja predlaže ovog kandidata, iza koje sigurno stoje svi oni građani koji su za moju levu stranu na prethodnim izborima glasali. Ako to budemo jednog dana čuli, to će za nas biti veliko otkrovenje i verovatno veliko zaprepašćenje, jer sigurno ne možemo da dokučimo na lak način, svojim skromnim mentalnim sposobnostima, ono što se u toj situaciji desilo. Eto, u ovakvim situacijama možemo reći da svaka nevolja, a ovo je svakako nevolja, između mnogih ostalih koje je Srbiju zadesila, ništa neće biti s njom drugo nego će u jednom trenutku proći. Kada ta nevolja bude prošla, doći će bolji dani, a u tim boljim danima će stranke, kao što je DSS i NS, voditi državu Srbiju i voditi izvršnu vlast u ovoj zemlji. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Aligrudiću. Izvolite, gospodine Todoroviću, po Poslovniku.
Kakva je to nervoza, molim vas? Ako niste tu činjenicu do sada usvojili, stvarno ne znam šta ćete u budućem radu. Gospodine predsedavajući, javljam se po Poslovniku da vas upozorim na neke stvari koje se očigledno spremaju, da ne podlegnete ponovo uticaju ovog žutog preduzeća, jer sam siguran da nemaju kvorum, odnosno nemaju 126 poslanika. Zato što se deo ove koalicije svađa između sebe ko će koja mesta da dobije ili uzme. Taj problem sada prenosite na celu Skupštinu. Ovo govorim zbog građana Srbije, da pogledaju ko uzima u ruke sudbinu Srbije. Vi niste u stanju jedan najobičniji izbor u Skupštini Srbije da završite na uobičajen način. Šta građani Srbije da očekuju od vas kada krenu ozbiljni problemi sa kojima morate da se uhvatite u koštac. Očito da ova jurnjava i trka da po svaku cenu napravite većinu, ne vodeći računa o tome da ćete imati problema, jer barica je i suviše mala, krokodila mnogo i to izaziva ogromne probleme koje vi niste u stanju da rešite. Terate gospodina Krkobabića od početka, stvarno imam problema da prelomim jezik, terate gospodina Krkobabića da sve vreme, evo prvi put predsedava Skupštinom, da pravi ovakve stvari, kojih se on verovatno stidi, sigurno zbog ovoga što nikada ne bi prihvatio da on o ovom odlučuje. Zato ovo govorim zbog građana Srbije da shvate s kim imaju posla, a i ovoj novoformiranoj koaliciji da vide s kim su se uhvatili u koštac. Možda je ovo drugi razlog. Siguran sam da i u DS postoje neki čiji stomaci baš nisu navikli da sve progutaju, odnosno ne mogu da svare. Možda je ovo objektivno jedini način da oni na neki način izraze protest zbog svega ovoga što se dešava. To razumem. Moraju da shvate da to treba da rade na legalnim organima stranke, da to demokratski, kako glasi njihov naziv, tamo gde je mesto, urade, a ne da to pokazuju ovako transparentnoj Skupštini i građanima Srbije. Zbog toga vas upozoravam da, pošto su iscrpljene liste govornika, ako se više niko ne bude javljao po Poslovniku, da krenete da završimo ovaj posao, odnosno da glasamo za kandidata za predsednika Skupštine.
Zaključujem raspravu. Dajem pauzu do 21,15 časova. Moramo pripremiti ovo sve. [[Posle pauze – 21.20]] Molim vas, počinjemo rad. Radi utvrđivanja kvoruma, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Pošto imamo kvorum za punovažno odlučivanje, dozvolite da nastavimo. Saglasno članu 10. stav 5. Poslovnika, utvrđujem listu kandidata za predsednika Narodne skupštine, u kojoj je samo jedan kandidat, i to prof. dr Slavica Đukić-Dejanović. Pošto je Narodna skupština obavila pretres i pošto je, saglasno članu 10. stav 5. Poslovnika, utvrđena lista kandidata za predsednika Narodne skupštine, podsećam vas da, prema članu 11. Poslovnika, pre pristupanja izboru predsednika Narodne skupštine, Narodna skupština treba da odluči da li će se glasati tajno ili javno. Ako Narodna skupština odluči da se glasa javno, glasa se prozivanjem narodnih poslanika po članu 12. Poslovnika. Stavljam na glasanje predlog da se izbor predsednika Narodne skupštine obavi javnim glasanjem - prozivkom. Za 128, uzdržan jedan, nisu glasala 82, od ukupno 211 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova odlučila da se izbor predsednika Narodne skupštine obavi prozivkom, javnim glasanjem. Pošto je Narodna skupština odlučila da se izbor predsednika Narodne skupštine obavi javnim glasanjem, glasanje treba da obavimo prozivanjem narodnihposlanika. Pre prelaska na glasanje prozivkom, posećam vas da je članom 124. Poslovnika uređen postupak sprovođenja javnog glasanja - prozivkom i da, shodno toj odredbi, treba da sekretar Narodne skupštine proziva narodne poslanike po azbučnom redu prezimena. Svaki narodni poslanik izgovara reč "za", "protiv" ili "uzdržan". Predsedavajući ponavlja ime i prezime narodnog poslanika koji je glasao i njegovu izjavu, odnosno utvrđuje da je odsutan ili da ne želi da glasa. Sekretar Narodne skupštine zapisuje izjavu narodnog poslanika ili njegovu odsutnost uz njegovo ime ili prezime na spisku. Pre nego što pređemo na glasanje, podsećam vas da je prema članu 104. Ustava Republike Srbije utvrđeno da Narodna skupština, većinom glasova svihnarodnih poslanika, bira predsednika Narodne skupštine, što znači da je za predsednika Narodne skupštine izabran narodni poslanik koji je dobio većinu glasova svih narodnih poslanika. Stavljam na glasanje predlog da se za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije izabere narodni poslanik prof. dr Slavica Đukić-Dejanović. Pristupamo glasanju prozivkom narodnih poslanika. Molim sekretara Narodne skupštine da obavi prozivanje narodnih poslanika po azbučnom redu prezimena i evidentira njihovo izjašnjavanje. Napominjem da se glasanje vrši na taj način što svaki narodni poslanik izgovara reč "za", "protiv" ili "uzdržan". Molim narodne poslanike da prilikom glasanja ustanu i da se izjasne. Sekretar vrši prozivku narodnih poslanika. SEKRETAR (Tamara Stojčević): Avramović Milan - protiv, Agatonović Borjan - za, Albijanić Miloljub - za, Aleksić Boris - protiv, Aligrudić Miloš - protiv, Andrić Ivan - protiv, Antić Zoran - odsutan, Arsenović Konstantin - za, Arsić Veroljub - protiv, Aćimović Dragan - protiv, Babić Zoran - protiv, Bajatović Dušan - za, Banović Donka - protiv, Batić dr Vladan - odsutan, Bečić Igor - protiv, Bogdanović Goran - za, Božić-Talijan Elena - odsutna, Božović Dragoslav - za, Bortić Zoran - za, Brestovački Željko - za, BudimirovićJelena- protiv, Buha Milorad - odsutan, Varga Laslo - za, Vasiljević Željko - za, Veselinović Milan - protiv, Videnović Maja - za, Viorel Žura - za, Vlahović Aleksandar - za, Vojić-Marković Milica - protiv, Vujadinović Dragan - za, Vukićević Lidija - protiv, Vuković Jadranko - odsutan, Vuković Milan - za, Vuković Simo - za, Vuković Slobodan - protiv, Vučković Milan - za, Vučković Nataša - za,Gabor Lodi - za, Gojković Žika - za, Grubješić Suzana - za, Grujić Mladen - protiv, Damjanović Jovan - protiv, Damnjanović Dragi - za, Dačić Ivica - za, Delić Božidar - protiv, Dimitrijević Lidija - protiv, Dimitrijević Milan - protiv, Dinčić Vuk - za, Duvnjak Momčilo - odsutan, Dulić dr Oliver - za, Đerić Zlata - protiv, Đokić Branimir - protiv, Đokić Milan - za, Đoković Dragiša - za, Đukić-Dejanović prof. dr Slavica - za, Đurić Arsen - protiv, Đurišić Marko - za, Živanović mr Srboljub - protiv, Živkov Dragan - protiv, Žutić dr Nikola - protiv, Zankov Stefan - protiv, Zdravković dr Nebojša - za, Ivanji Željko - za, Ilić Aleksandra - protiv, Ilić prof. dr Mile - za, Ilić Radiša - protiv, Janković Aleksandar - za, Janković Aleksandra - protiv, Jevtić Miloš - za, Jeličić Milutin - protiv, Jeremić Vladan - protiv, Jerkov Aleksandra - za, Jovanović Branislav - za, Jovanović Vladimir - za, Jovanović Dragan - protiv, Jovanović Ivan - za, Jovanović Nataša - protiv, Jovanović Čedomir - protiv, Jovišić Jadranka - za, Jojić Petar - protiv, Jorga Jagoda - za, Jocić Radica - odsutna, Jugović Aleksandar - za, Karavidić Branka - za, Kišmarton Oto - protiv, Knežević prof. dr Milan - protiv, Kovač Elvira - za, Kolundžija Nada - za, Konstantinović Nenad - za, Korać prof. dr Žarko - odsutan, Kostreš Bojan - za, Kragović Ljubomir - protiv, Krasić Zoran - protiv, Krkobabić dr Jovan - za, Krpić dr Nikola - za, Krstin Milorad - protiv, Kuntić Petar - za, Lazić dr Nikola - odsutan, Lapčević Milan - protiv, Laušević Maja - za, Lovrin-Gavrilović Daniela - za, Ljiljak Branka - za, Ljubenović Tomislav- protiv, Magda Jon - za, Maksimović Saša- protiv, Maraci Nandor - za, Maraš Slobodan- odsutan, Marić Vesna- protiv, Marić Dušan - protiv, Marjanović Vesna - za, Markićević Miroslav - protiv, Marković Dragan-Palma - za, Marković Milovan - za, Marković Momir - protiv, Martinović mr Aleksandar - protiv, Martinović Vesna - za, Martić Miroslav- za, Marčok Pavel - za, Mašić dr Zoran - odsutan, Mijaljević Slađan - protiv, Mijatović dr Predrag - protiv, Miladinović Ljiljana - protiv, MilanovićRadivoje- za, Milenić Saša - za, Milenković mr Marko - protiv, Milentijević Vladimir- protiv, Milivojević Srđan - za, Milić Nenad - odsutan, Milićević Đorđe - za, Milovanović Radoslav - za, Milojković Vlada - odsutan, Milošević Jasmina - za, Milošević Kosta - za, Milošević Milena - za, Miljković Miodrag - za, Mirović mr Dejan - protiv, Mitrović Branislav - za, Mićić Nataša - protiv, Mićunović Dragoljub - za, Mihajlović Vitomir - za, Mihajlović Goran - protiv, Mihajlović Miletić - za, Mihajlović Ognjen- odsutan, Mladenović Bojan - protiv, Mojović Gorica - za, Mojsilović Radoslav - protiv, Momirov Nadica - za, Momčilov Paja - protiv, Mrkonjić Milutin - za, Munjić Mirko - protiv, Mučenski Đura - za, Nedimović Branislav - protiv, Nešović Jovan - za, Nikolić Dejan - za, Nikolić Zoran - protiv, Nikolić J.Milan- za, Nikolić M. Milan - protiv, Nikolić Tijana - za, Nikolić Tomislav - protiv, Novaković Nikola - za, Obradović dr Žarko - za, Obradović Radojko - protiv, Omeragić Bajram - za, Omerović Meho - za, Ostojić Zoran - protiv, Palalić Jovan - protiv, Panić Veran - odsutan, Papuga Olena - za, Pastor Balint- za, Paunović-Milosavljević Gordana - protiv, Pejčić Aleksandar - protiv, Pelević Borislav - protiv, Perić Sreto - protiv, Petković Miroslav - protiv, Petković Stojanka - za, Petrov Zoran - za, Petrović Vidoje - za, Petrović Daniel - za, Petrović Petar - za, Petronijević Milisav - za, Pešić dr Vesna - protiv, Pivac Žarko - za, Plećević Dušanka - protiv, Plužarević Vitomir - protiv, Pop-Lazić Gordana - protiv, Popović Judita - protiv, Popović Nenad - odsutan, Poskurica prof. dr Mileta - protiv, Poturak Munir - za, Prelić Dobrislav - protiv, Prokić Nenad - protiv, Purić Mihailo - za, Raguš Marina - odsutna, Radeta Vjerica - odsutna, Radić Gojko - odsutan, Radovanović Milovan - odsutan, Radovanović Radovan - za, Radović Milica - odsutna, Radulović Miloš - protiv, Rajkov Gordana - za, Ranđelović Miljan - za, Ranđelović dr Nebojša - protiv, Ratković Vlatko - za, Ristić Boško - za, Rogović Mićo - protiv, Savić Nikola - protiv, Samofalov Konstantin - za, Senić Vlajko - za, Simonović Miloš - za, Spasojević Srđan - protiv, Spaho Sulejman - protiv, Stajković Slavoljub - za, Stamenković Siniša - za, Stanković Živojin - za, Stevanović Veroljub - za, Stevanović Dragan - protiv, Stefanović Goran - za, Stojaković-Milovanović Svetlana - za, Stojanović Svetlana - odsutna, Stojanović Filip - protiv, Tabaković mr Jorgovanka - odsutna, Tasić Dragan - protiv, Todorović Dragan - protiv, Toman Marina - protiv, Tomanova-Makanova Ana - za, Tomić Željko - protiv, Tot Tamaš - za, Tošković Vučeta - protiv, Travar Jelena - za, Trivan Jelena - za, Ćelović Ferzo - za, Ćeran Nebojša - za, Umičević Predrag - za, Fremond Arpad - za, Hajdarević Kenan - protiv, Halimi Riza - odsutan, Hamzagić Šerif - za, Hasanović-Korać Biljana - za, Cimeša Dragomir - za, Čikiriz Mirko - za, Čojčić Sava - za, Čolaković Momo - za, Čolić Dragan - protiv, Čomić Gordana - za, Čotrić Aleksandar - za, Džudžević Esad - za, Šami Zoran - protiv, Šerifov Edip - za, Škrbić Milan - odsutan, Šormaz Dragan - protiv. Samo trenutak da prebrojimo glasove. (Prebrojavanje glasova.) Pošto smo obavili glasanje za izbor predsednika Narodne skupštine - prozivkom, zaključujem glasanje i pristupamo utvrđivanju rezultata glasanja. Dozvolite mi da saopštim rezultate. Od 225 prisutnih narodnih poslanika, za kandidata za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, prof. dr Slavicu Đukić-Dejanović, glasalo je 128 narodnih poslanika, protiv 97, uzdržanih nije bilo. Poštovani narodni poslanici, na osnovu vašeg glasanja, konstatujem da je kandidat prof. dr Slavica Đukić-Dejanović dobila većinu glasova svih narodnih poslanika i da je Narodna skupština za predsednika izabrala prof. dr Slavicu Đukić-Dejanović. Dozvolite mi da u vaše i svoje ime čestitam prof. dr Slavici Đukić-Dejanović na izboru za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Molim predsednika Narodne skupštine da zauzme svoje mesto.
Poštovani narodni poslanici, dozvolite da vam se zahvalim na izboru za ovako značajnu državnu funkciju, i onima koji su glasali za mene, i onima koji to nisu učinili i svima koji su učestvovali u raspravi. Dozvolite da vam kažem da će moj orijentir za rad biti Ustav Republike Srbije, zakon i Poslovnik o radu i da ću uložiti zaista kompletne svoje i psihičke snage i svo iskustvo koje imam da u narednom periodu radimo efikasno, da duh tolerancije bude u radu i da, naravno, dostojanstvo bude na onom nivou koji zaslužuju naša zemlja i naši građani. Trebalo bi danas da produžimo rad, odnosno zakazujem produžetak sednice sutra za 12,00 sati. Molim šefove poslaničkih grupa da budu kod mene u 11,00 sati. Hvala vam. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve konstitutivne sednice Narodne skupštine Republike Srbije. Dozvolite da se, na dosadašnjem vođenju sednice, zahvalim prof. dr Jovanu Krkobabiću. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 196 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno dovoljno narodnih poslanika i da, prema tome, postoji kvorum za rad Narodne skupštine. U ovom momentu to je 207. Pre nego što nastavimo rad, želim da vas obavestim da su u Narodnoj skupštini Republike Srbije, na osnovu člana 23. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, konstituisane: poslanička grupa Za evropsku Srbiju, čiji je predsednik narodni poslanik Nada Kolundžija, a njen zamenik narodni poslanik Aleksandra Jerkov, i poslanička grupa G17 plus, čiji je predsednik narodni poslanik Suzana Grubješić, a njen zamenik narodni poslanik Vlajko Senić. Nastavljamo rad prema dnevnom redu. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – IZBOR POTPREDSEDNIKA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Pre nego što pređemo na izbor potpredsednika Narodne skupštine Republike Srbije, podsećam vas da je članom 15. Poslovnika Narodne skupštine utvrđeno da Narodna skupština ima najviše šest potpredsednika i da, prilikom svakog konstituisanja, Narodna skupština utvrđuje broj potpredsednika posebnom odlukom na predlog predsednika. Saglasno navedenoj odredbi o obavljenim konsultacijama sa predsednicima - predstavnicima poslaničkih grupa, predlažem da Narodna skupština utvrdi da u ovom sazivu ima šest potpredsednika. Obaveštavam sad da sam, u skladu sa članom 16. Poslovnika Narodne skupštine, primila šest predloga kandidata za potpredsednike Narodne skupštine, odnosno predlozi kandidata za potpredsednike Narodne skupštine su vam već uručeni. Kao što ste videli, za potpredsednike Narodne skupštine predloženi su sledeći narodni poslanici: Božidar Delić, član SRS; Nataša Jovanović, član SRS; Nikola Novaković, član G17 plus; Radojko Obradović, član DSS; Judita Popović, član LDP i Gordana Čomić, član DS. Pošto, prema članu 17. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, izvestilac predlagača ima pravo da obrazloži predlog, pitam da li izvestioci predlagača, narodni poslanici Tomislav Nikolić, Miloš Aligrudić, Čedomir Jovanović, Suzana Grubješić i Nada Kolundžija žele da obrazlože predloge kandidata za potpredsednike Narodne skupštine? (Ne.) Podsećam vas da, shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: Poslanička grupa SRS - jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi, Poslanička grupa Za evropsku Srbiju - jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; Poslanička grupa DSS - NS - Vojislav Koštunica - 36 minuta; Poslanička grupa G17 plus - 28 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa Koalicije SPS - PUPS - JS - 24 minuta; Poslanička grupa LDP - 15 minuta i 36 sekundi i Poslanička grupa Manjina - osam minuta i 24 sekunde. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već niste učinili, da podnesete prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Otvaram pretres o predlogu za utvrđivanje broja potpredsednika Narodne skupštine i o predlozima kandidata za potpredsednike Narodne skupštine. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Zaključujem pretres. Pre nego što pređemo na izbor potpredsednika Narodne skupštine, potrebno je da Narodna skupština prethodno utvrdi broj potpredsednika Narodne skupštine u ovom sazivu. Stavljam na glasanje predlog na Narodna skupština utvrdi da u ovom sazivu ima šest potpredsednika. Za 220, nije glasalo 6, od ukupno 226 narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Nastavljamo rad i prelazimo na izbor potpredsednika Narodne skupštine. Dozvolite mi da saglasno članu 17. stav 5. Poslovnika po azbučnom redu prezimena utvrdim listu kandidata za potpredsednike Narodne skupštine. Prema podnetim predlozima, utvrđujem sledeću listu kandidata za potpredsednike Narodne skupštine Republike Srbije: 1. Delić Božidar 2. Jovanović Nataša 3. Novaković Nikola 4. Obradović Radojko 5. Popović Judita 6. Čomić Gordana Podsećam vas da prema članu 18. Poslovnika, pre pristupanja izboru potpredsednika, Narodna skupština odlučuje da li će se glasati tajno ili javno, s tim što se javno glasanje vrši izjašnjavanjem narodnih poslanika za svakog kandidata pojedinačno - dizanjem ruku ili prozivkom. Predlažem da se izbor potpredsednika Narodne skupštine Republike Srbije obavi javnim glasanjem - dizanjem ruku. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 224, nisu glasala četiri, od 228 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da se izbor potpredsednika Narodne skupštine Republike Srbije obavi javnim glasanjem - dizanjem ruke. Pošto je Narodna skupština odlučila da se izbor potpredsednika Narodne skupštine obavi javnim glasanjem - dizanjem ruke, podsećam vas da se javno glasanje - dizanjem ruke, prema članu 118. stav 2. Poslovnika, vrši izjašnjavanjem narodnih poslanika za svakog kandidata pojedinačno. Takođe vas podsećam da se, prema članu 123. Poslovnika, ako se glasa dizanjem ruke, narodni poslanici prvo izjašnjavaju - ko je za predlog, zatim - ko je protiv predloga i na kraju - ko se uzdržava od glasanja. Napominjem da Narodna skupština, prema članu 104. stav 1. Ustava Republike Srbije, bira potpredsednike Narodne skupštine većinom glasova svih narodnih poslanika. Za izbor potpredsednika Narodne skupštine glasaćemo onim redom kako su kandidati za potpredsednike utvrđeni na listi kandidata. 1. Stavljam na glasanje predlog da se za potpredsednika Narodne skupštine izabere narodni poslanik Božidar Delić. Ko je za ovaj predlog? (234) Ko je protiv? (Niko) Ko je uzdržan? (Niko) Konstatujem da je Narodna skupština sa 234 glasa izabrala Božidara Delića za potpredsednika Narodne skupštine. 2. Stavljam na glasanje predlog da se za potpredsednika Narodne skupštine izabere narodni poslanik Nataša Jovanović. Ko je za ovaj predlog? (230) Ko je protiv? (Niko) Ko je uzdržan? (Niko) Konstatujem da je Narodna skupština sa 230 glasova izabrala Natašu Jovanović za potpredsednika Narodne skupštine. 3. Stavljam na glasanje predlog da se za potpredsednika Narodne skupštine izabere narodni poslanik Nikola Novaković. Ko je za ovaj predlog? (230) Ko je protiv? (Niko) Ko je uzdržan? (Jedan) Konstatujem da je Narodna skupština sa 230 glasova za i jednim uzdržanim glasom izabrala Nikolu Novakovića za potpredsednika Narodne skupštine. 4. Stavljam na glasanje predlog da se za potpredsednika Narodne skupštine izabere narodni poslanik Radojko Obradović. Ko je za ovaj predlog? (233) Ko je protiv? (Niko.) Ko je uzdržan? (Niko.) Konstatujem da je poslanik Radojko Obradović sa 233 glasa izabran za potpredsednika Narodne skupštine i čestitam mu. 5. Stavljam na glasanje predlog da se za potpredsednika Narodne skupštine izabere narodni poslanik Judita Popović. Ko je za ovaj predlog? (232) Ko je protiv? (Niko.) Ko je uzdržan? (Niko.) Konstatujem da je poslanik Judita Popović sa 232 glasa izabrana za potpredsednika Narodne skupštine i čestitam joj. 6. Stavljam na glasanje predlog da se za potpredsednika Narodne skupštine izabere narodni poslanik Gordana Čomić. Ko je za ovaj predlog? (230) Ko je protiv? (Niko.) Ko je uzdržan? (Niko.) Konstatujem da je poslanik Gordana Čomić sa 230 glasova izabrana za potpredsednika Narodne skupštine i čestitam joj. Pošto su kandidati dobili potreban broj glasova svih narodnih poslanika, konstatujem da su izabrani potpredsednici Narodne skupštine i još jednom, u vaše i svoje ime, im čestitam. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: – IZBOR ČLANOVA RADNIH TELA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, po Poslovniku.