Hvala gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, moj amandman je relativno prost. Granica koja je data u članu 40. – do 16 godina, čini mi se da je preniska i moj predlog je da se ona poveća na 18 godina, na granicu punoletstva. Pročitaću vam stav 1. člana 40. u kome se kaže da maloletna lica mlađa od 16 godina ne mogu da se u oglasnoj poruci dovode u vezu sa seksualnošću. Nema razloga da se ova granica ne poveća na 18 godina, na godine sticanja punoletstva. Činjenica je, nažalost, da su danas porodica, deca, maloletna lica u potrošačkom društvu u kome živimo i te kako ugroženi od jedne agresivne marketinške propagande i u samom programu SRS osnovno je zalaganje briga o porodici, maloletnim licima i deci, pa je sasvim razumljivo da se i u ovakvom zakonskom projektu SRS zalaže za dovođenje u normalu te granice koja se provlači kroz raznorazne zakonske projekte. Čini mi se da su i crne hronike u dnevnim novinama pune slučajeva nasilja i da je ovo jedan od pokušaja i načina da se maloletna lica zaštite. Pozivam vas da u danu za glasanje podržite moj amandman, jer ga smatram sasvim razumnim i u opštem je društvenom interesu. Hvala.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 41. amandman je podneo narodni poslanik Igor Bečić. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 49. amandman je podneo poslanik Bogoljub Pejčić. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 54. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 55. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Radić. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Ivan Radić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 55. Predloga zakona o oglašavanju. Amandmanom tražim da se ovaj član briše. Inače, radi pojašnjenja, našim građanima koji prate TV prenos ovog zasedanja želim da kažem da se radi o četvrtom odeljku ovog zakona koji reguliše posebne slučajeve oglašavanja i koji, zapravo, zabranjuje oglašavanje kojim se potrošač dovodi u zabludu u pogledu cene proizvoda, oglašavanjem rasporeda, odnosno prividnog sniženja cena roba i usluga, obećanjem poklona, upoređivanjem ranije cene sa cenom u oglasnoj poruci itd. Moj amandman se zapravo svodi na tehničko doterivanje ovog dela zakona, jer odredbe koje su definisane članom 55. je ovaj zakon već obradio u članu 53. i, radi poređenja, pročitaću oba člana kako biste videli da je zapravo ono što se nalazi u članu 55. već sadržano u ranijem članu 53. ovog predloga zakona. Član 55. kaže da cena proizvoda ponudioca u oglasnoj poruci ne može da se upoređuje sa sugerisanom cenom proizvođača ili trgovca na veliko, ako je sugerisana cena bitno viša od tržišne cene. U članu 53. kaže se da je zabranjeno u oglasnoj poruci upoređivanje ranije cene i važeće (tekuće) cene za isti proizvod ili uslugu istog ponuđača, ako je: 1) ranija cena određena kao fiktivna, 2) ako je ranija cena bitno viša od tržišne cene, 3) proizvod ili usluga u zanemarljivo kratkom periodu bila ponuđena na tržištu po ranijoj ceni ili nikada nije bila nuđena po toj ceni. Dakle, ono što se u članu 55. reguliše praktično je samo jedan od primera koji imamo u članu 53. tački 2. tako da je smatramo potpuno suvišnom u ovom zakonu. Ovo je nešto što se maltene redovno događa kod svakog predloga zakona, da je poprilično nejasan i pun nepotrebnih stvari. To samo govori o tome da predlagač ili želi da to tako bude ili nema dovoljno stručnih kadrova koji bi ovu materiju regulisali. S obzirom da se zakoni tiču svih građana Republike Srbije, potrebno je da oni budu razumljivi, kratki, koncizni i jasni i da svaki građanin koji pročita zakon zna šta on reguliše i kakva su njegova prava u odnosu na obaveze. Ovako, preklapanjem jednog člana na drugi, sa maltene istim značenjem, samo dobijamo jedne arhaične zakone, pomalo nejasne, što svakako ne ide u korist građana Srbije. Ovo je samo jedan od primera a u ovom istom zakonu imamo takođe primer, samo ću da navedem, recimo, da je član 41. već sadržan u čl. 42. i 43. da je član 54. već sadržan u članu 53, tako da koncepcijski ovaj zakon ništa ne bi izgubio. Već sam rekao da se ovde radi samo o tehničkom doterivanju zakona, kako bi bio jasniji, razumljiviji, pa apelujem na predlagača da amandman prihvati. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 58. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 64. i član 64. amandman je podneo narodni poslanik Bogoljub Pejčić. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Bogoljub Pejčić. Izvolite.
U obrazloženju za neprihvatanje ovog amandmana navodi se da je u suprotnosti sa Zakonom o zaštiti potrošača i međunarodnim konvencijama kojima je pristupila državna zajednica Srbije i Crne Gore. To je tačno. Tačno je i jedno i drugo. Ali, isto tako tačno je ono što sam ja napisao u svom obrazloženju. Moje obrazloženje glasi: "Velike multinacionalne duvanske kompanije, pošto su osigurale svoje proizvode kao svetski brend, utiču na pojedina nacionalna zakonodavstva da zabrane reklamiranje domaćih duvanskih proizvoda iz konkurentskih razloga, a ne iz razloga zaštite zdravlja. Zabranom oglašavanja duvana i duvanskih proizvoda nerazvijene industrijske zemlje gube ogromna sredstva koja se ubiraju kroz poreze, a i u gubitku su marketinške organizacije, kao i prenosioci oglasnih poruka, što u krajnjoj liniji smanjuje broj zaposlenih u ovim organizacijama i u svim pratećim delatnostima duvanske industrije". Dakle, ni na kraj pameti mi nije da zagovaram reklamiranje duvanskih proizvoda. Međutim, ovde je reč o jednoj hipokriziji multinacionalnih kompanija koje, pošto su se obogatile i napunile budžete svojih visokorazvijenih zemalja, one više nemaju interesa za reklamiranje cigareta. Dosetili su se tek pre neku godinu da zabrane reklamiranje cigareta. Mnogo pre toga, decenijama su nas uporno bombardovali svojim duvanskim proizvodima, dok ti duvanski proizvodi nisu postali svetski brend. Sada apsolutno nemaju više potrebe za reklamiranjem. Šta hoću da kažem? Hoću da kažem da je strašno to što te duvanske industrije koje su svojim proizvodima uništile zdravlje milionima ljudima, odjednom se nalaze kao dušebrižnici zdravlja u drugim zemljama, ali samo iz razloga, ne zato što žele da ih zaštite, nego zato da slučajno neka nacionalna duvanska industrija siromašnih zemalja ne istakne svoj brend novih cigareta. Dakle, svoj amandman sam morao da obrazložim i da ponovo naglasim da ne želim ni ja, a verovatno ni potrošači da se duvan i duvanski proizvodi reklamiraju. Želim samo da napomenem da je to nečasno u odnosu na ove visokorazvijene industrijske zemlje, koje su se obogatile na račun siromašnih zemalja, gde sada u siromašnim zemljama niko ne kupuje domaće cigarete, nego naprotiv, upravo kupuju taj brend koji su oni lansirali. Hvala.
Hvala vama gospodine Pejčiću. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Hvala. Na član 64. amandman je podneo poslanik Slobodan Živkucin. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 64. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Sanja Čeković, Milan Ninić, Blagica Kostić i Staniša Stevanović. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 64. amandman je podneo poslanik Bojan Kekić. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 64. amandman je podneo narodni poslanik Milan Stanimirović. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 65. amandman je podneo poslanik Bogoljub Pejčić. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 66. i član 66. amandman je podneo narodni poslanik Bogoljub Pejčić. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 67. amandman je podneo poslanik Bogoljub Pejčić. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 68. amandman je podneo poslanik Bogoljub Pejčić. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 68. amandman je podneo poslanik Bojan Kekić. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 68. amandman je podneo poslanik Slobodan Živkucin. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 68. amandman je podneo poslanik Stevica Deđanski. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 68. amandman je podneo poslanik Goran Cvetanović. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 68. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Daja. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović. Izvolite, gospođice Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, naše tržište, baš kao i televizijski programi, pretrpani su mnogobrojnim proizvodima raznih proizvođača. Međutim, ekspanzija reklama za pivo sa različitim porukama, nekim šaljivim, duhovitim, originalnim ili ne, jeste nešto što je zapravo najveći deo marketinškog programa skoro svake televizije, počev od RTS-a, preko drugih koji imaju nacionalnu frekvenciju, pa i ovih lokalnih koji, u potrazi za što većim komercijalnim angažmanom, jure te velike kompanije ili mogućnost da nešto zarade. Oglašavanje alkoholnih pića u svim državama u svetu je regulisano na način koji treba da bude primeren građanima i uopšte reklami jednog takvog proizvoda. Kasnije, kada budemo govorili o oglasima koji se tiču maloletnih lica, opet ćemo da obratimo pažnju, a da povežemo sa oglašavanjem ovakvih proizvoda. Videli ste da je bilo više intervencija, od toga je samo jedan amandman nekim slučajem prihvaćen, na član 68. Želeli smo da satnicu, odnosno vreme emitovanja reklama, kao što su "Lav pivo", "MB pivo", "Pils" i ostali, ne ulazimo u to koja je kompanija u pitanju, koji se bombastično reklamiraju sa dužim ili kraćim reklamama koje su, u pravom smislu reči, mali omnibusi ili prikaz celog jednog događaja da bi se, na kraju, poručilo kakvo je to pivo, uz pompezne izjave ili pojave nekih estradnih ili drugih poznatih ličnosti. Što se tiče amandmana gospodina Jovana Daje, dakle, direktno je vezan sa poglavljem koje reguliše oglašavanje odnosno zloupotrebu kod oglašavanja kada je u pitanju atak na maloletna lica. Kako je i pivo nešto od čega naša omladina najpre krene kada eventualno ulazi u neke destruktivne načine ponašanja, da vam navedem primere iz grada iz koga dolazim – u Kragujevcu postoje naselja gde deca od 13, 14 ili 15 godina, (dakle, u pitanju su maloletna lica) za vreme vikenda u stambenim zgradama, odnosno ispred njih sa gomilama flaša od litar i po ili dva piva se opijaju i tako ulaze u jedan najdestruktivniji način razmišljanja, druženja koje svakako nije druženje. Ne možemo da tvrdimo da će ta deca u kasnijem periodu, odnosno maloletna lica koja imaju 17 godina i 10 ili 11 meseci da spavaju u 22,00 sata, ali toliki je atak tih reklama i vi sami to primećujete svakoga dana. I sinoć, dok je trajala utakmica, u kojoj se nekako provukosmo, i naša reprezentacija, pa i za sve vreme svih sportskih događaja, a videćete i dok bude trajalo Evropsko prvenstvo u košarci, toliki će biti intenzitet reklamiranja piva, da je zaista u redu ovaj amandman koji je podneo gospodin Jovan Daja da se satnica, odnosno granica od 18,00 časova zameni brojem 22,00 časa – naravno, to onima koji se reklamiraju, odnosno tim kompanijama koje hvataju termine i ranije, naročito "Dnevnik" i uoči centralnog "Dnevnika" RTS-a i nekog drugog dnevnika ili centralne emisije na nacionalnim frekvencijama, smatramo da je to primerenije. I zato je gospodin Daja i podneo taj amandman, jer je u pitanju alkoholno piće i smatramo da ta granica treba da postoji, odnosno da se tačka 2. promeni i da se 18,00 časova zameni sa 22,00 časa. Razmislite o ovoj našoj dobronamernoj inicijativi i predlogu i prihvatite ga u danu za glasanje, jer to predlagač zakona nije želeo prilikom rasprave o amandmanu gospodina Jovana Daje.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 68. amandman je podneo narodni poslanik Milan Stanimirović. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravnomoguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 72. amandman je podneo narodni poslanik Milan Stanimirović. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 73. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Đorđević. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 79. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Snežana Stojanović-Plavšić i Ivana Kovačević. Predstavnik predlagača i Odbor za trgovinu i turizam prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 84. amandman je podneo poslanik Ljubomir Kragović. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović
Dolazimo do zloupotrebe poverenja maloletnih lica. Dakle, malopre, kada sam pričala o amandmanu koji se ticao isticanja reklame, odnosno oglašavanje piva i drugih alkoholnih pića, rekla sam da je naša namera bila da i ovo poglavlje vežemo kroz ceo zakon na članove, odnosno vrste oglasa koji se tiču eventualne zloupotrebe kada su u pitanju maloletna lica. Ali, ovde je jedan bespotrebni član, piše: "zabrana zloupotrebe poverenja maloletnih lica". Izričito smo protiv toga. Taj član 84. kaže da oglasna poruka namenjena maloletnim licima ne može da sadrži obaveštavanje kojima se zloupotrebljava poverenje maloletnog lica prema drugim licima, naročito prema roditeljima, braći i sestrama i drugim članovima porodice, vaspitačima, nastavnicima i lekarima. "Zaštita autoriteta porodice i škole" je naslov iznad člana 83. Sve ovo što se tiče zloupotrebe poverenja maloletnih lica, kao poslanička grupa, pronašli smo na ovaj način na koji je to predlagač definisao u članu 83. Kolega Ljubomir Kragović zbog toga, kao potpuno suvišan član 84. predlaže svojim amandmanom da se član 84. briše zato što se u članu 83. već kaže da oglasna poruka namenjena maloletnim licima ne može da sadrži obaveštenje kojim se kod maloletnog lica narušava ugled ili autoritet roditelja, braće i sestara i drugih članova porodice. Vidite i sami da je gotovo sve što je sadržano u članu 84, koji gospodin Kragović traži da se briše, sadržano i u članu 83. Mislimo da nije dovoljno da se samo donese ovakav zakon i da se na takav način štiti maloletno lice, odnosno da se ne zloupotrebljava njegovo poverenje. Mnogo više celokupno društvo i u svim segmentima našeg društva treba da se radi upravo na tome. Mnogi neodgovorni političari znaju čak da slanjem nekih nejasnih poruka ili poruka koje nisu dobre, niti primerene onome što jesmo kao narod, na izvestan način zloupotrebljavaju to poverenje. A da ne govorimo o kolegama koji se usko stručno time bave, pa znaju kako to može da izgleda kada se, ne daj bože, to poverenje zloupotrebljava od strane najbližih srodnika, kada to rade vaspitači ili predavači u školama itd. Kao društvo treba da nastavimo da kroz sve zakonske propise, ali da oni budu jasni i precizni, a pre svega kroz delovanje, kao političari apelom i na roditelje, škole i sve one koji imaju uticaja na razvoj naše omladine, da se razvijaju i neguju pozitivne tendencije i pravci u kojima će maloletna lica odrastati u našoj zemlji. U veoma teškim uslovima, kada su beda i nemaština prisutni na svim stranama, kada se najveći broj tih problema iz socijalne politike, odnosno asocijalnog ponašanja, javlja upravo zbog toga što oni žive ispod nekog nivoa normalnog života, ispod praga minimuma egzistencije, zbog toga se javljaju i sve negativne pojave i zbog toga dolazi do destruktivnog ponašanja kod te dece koja imaju do 18 godina. Ali, to je sada jedan drugi problem koji zalazi i u sferu, pre svega ekonomije i socijalne politike. I mi srpski radikali vidimo, a to uporno govorimo kada su u pitanju i drugi predlozi zakona, da ni ova vlada, ni država uopšte, nemaju jasnu strategiju kada su u pitanju očuvanje tih najvrednijih resursa, jer sve ono što su prirodna bogatstva i ono što jedna zemlja ima jeste nešto važno, ali najznačajniji su ljudski životi i najznačajnije je da te mlade ljude, koji tek treba da stasaju i da žive u ovoj zemlji, da se školuju, da zasnivaju porodice, usmerimo na pravi način. Iskoristila sam ovaj član da nešto malo više o tome kažem i o generalnom stavu naše stranke i ne samo stranke, nego mislim da tako svaki razuman čovek u ovoj zemlji razmišlja. Ali, da vam još jednom objasnim šta je bila namera gospodina Kragovića, da bi zakon bio sažet i jasan, koncizan. To je da se član 84. briše, jer je sve ovo drugo već sadržano u članu 83, a tiče se zabrane zloupotrebe poverenja maloletnih lica. Hvala.
Hvala, Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 86. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ljiljana Nestorović i Meho Omerović. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 86. amandman je podneo poslanik Bogoljub Pejčić.Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 87. amandman je podneo poslanik Marko Đurišić. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč?Reč ima narodni poslanik Zoran Alimpić.
Narodni poslanik Marko Đurišić nije prisutan, pa ću ja kratko pokušati da obrazložim ovaj amandman. Dakle, član 87. stav 1. kaže: "Zabranjeno je oglašavanje političkih organizacija van predizborne kampanje". U stavu 2. se kaže da se u toku predizborne kampanje političkim strankama omogućava načelo jednake zastupljenosti, bez diskriminacije. To bi trebalo da važi uvek, a ne samo u toku kampanje. Amandman glasi da ovaj član treba da se briše. Neko posebno obrazloženje možda i ne treba. Pre mislim da je potrebno obrazloženje od strane Vlade i predlagača zaštouopšte postoji ovaj član. Zašto bi bilo zabranjeno oglašavanje političkih organizacija, osim u jednom kratkom vremenskom roku koji se zove predizborna kampanja? Da li se možda od politike dobija rak pluća ili ciroza jetre? Zašto bismo mi uvek ograničavali pravo partijama da obaveštavaju građane o svojim stavovima, svojim sloganima, svojim političkim programima? Uostalom, koliko traje predizborna kampanja? Svi koji se ozbiljno bave politikom znaju da odmah po okončanju jednih izbora, ozbiljne političke partije počinju kampanju za sledeće izbore. Sasvim je normalno da stranke žele da se oglašavaju uvek, da žele da obaveštavaju građane o svojoj politici, o svojim stavovima. Kampanja koju partije vode ne mora uvek da bude samo predizborna kampanja. Dakle, jedna politička organizacija može da vodi kampanju za usvajanje određenog zakona, protiv nekog predloženog zakona, protiv nekog ministra. Zbog čega bi onda imali ograničenje u oglašavanju? Zašto političke stranke, ukoliko imaju para, koje su došle do tih sredstava u skladu sa usvojenim Zakonom o finansiranju političkih stranaka, ne bi mogle da plate bilbord, da plate oglas i da sa nekim svojim stavom upoznaju građane? Zašto bi mi, narodni poslanici, glasali za ovakav član zakona i sami priznali da ima nešto loše u oglašavanju političkih partija? Nema u tome ništa loše. Mislim da ne postoji nikakav razlog, niti sam čuo neko smisleno obrazloženje. Ako je ovo usmereno protiv jedne određene stranke, tek onda je to loše. Šta ukoliko je neka stranka nova, ukoliko ona nije postojala kad su bili prošli izbori, ukoliko se danas formira politička partija? Zar ona ne sme da oglasi građanima svoje postojanje, nego treba da čeka da se proglasi početak političke kampanje, kada u opštoj gužvi oglašavanja niko neće ni da je primeti. Mislim da je ovo na neki način ograničavanje slobodnog političkog delovanja. Zašto bismo ograničavali političke slobode do kojih smo, uostalom, teško došli u zadnjih 15 godina? Zašto bismo sami sebi postavljali ovakva ograničenja? Nema nikakvog razloga za ovakvo ograničenje. Tu postoji još jedan problem. Pošto smo svi, bar mi narodni poslanici koji se bavimo politikom, svesni da političke partije imaju potrebu da komuniciraju sa građanima i da im saopštavaju svoje stavove i van predizborne kampanje, onda znamo da će političke partije naći načina da se oglašavaju, iako je zvanično oglašavanje zakonom zabranjeno. Tu mi sada, praktično, teramo političke partije i medije da prave nekakve tajne dogovore, na neki način uvodimo korupciju u medije. Naravno, onda će se partije oglašavati formalno kroz vesti, kroz gostovanja političara, kroz nešto što nije oglas. To će se na određeni način nadoknađivati i plaćati novinarima, neće biti evidentirano u troškovima političkih partija. Znači, transparentnost političkog rada se na ovaj način onemogućava. Samo pitam vas, ministre, čemu služi ovaj član? Naš predlog je da u danu za glasanje usvojimo ovaj amandman i da član 87. ne bude u predlogu zakona.
Reč ima poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, razumem potrebu ministra Dimitrijevića i njegovog pomoćnika, gospodina Srećkovića da ovakav član stave u Predlog zakona. Oni imaju neku propalu političku stranku, ostalo ih je troje, četvoro. Verko Stevanović im nešto uzeo, u međuvremenu sve više propada. Oni su sa tim SPO i sa svojim neuračunljivim predsednikom, koji je, nažalost, ministar inostranih poslova. Ali, da se ozbiljnim političkim strankama i strankama koje zastupaju milionsko biračko telo, kakva je SRS, ili drugim političkim strankama koje pretenduju da dođu do nekog većeg broja, ako imate nameru da se borite da probijete cenzus, odustanite od toga, jer SPO je davna prošlost na našoj političkoj sceni. Prosto je neverovatno da nam se nešto ovako predlaže. Ovo jenajveća moguća, ne samo diskriminacija političkih stranaka, nego uopšte gaženje elementarnih prava koja su garantovana Ustavom Republike Srbije. Ko je taj i odakle vama pravo da kroz član 87. zabranjujete mogućnost, kao da su političari i političke stranke nešto najgore što postoji na celom svetu, da se oglašavaju? "MB pivo" može, "Lav" pivo može, peku se roštilji, šeta se sa jednog mesta na drugo, a ne mogu političke stranke koje imaju milionsko biračko telo, kao što je SRS. To je zaista neverovatno. Znate, na svakakve zabrane smo mi, srpski radikali, od osnivanje stranke nailazili, na nemogućnost da se pojavljujemo. I sada, kada se predsednik naše stranke briljantno bori u Haškom tribunalu i kada podseća na sve te događaje i na ulogu tog nesrećnog Vuka Draškovića i svih ostalih na političkoj sceni Srbije, dobro je da se malo podsetite, a nije vam baš toliko kratka pamet (iako jeste, ali baš toliko nije), a da ne znate kako su se stvari odvijale i kako smo se dovijali na raznorazne načine. To nas neće da spreči niti da nam umanji rejting. Naprotiv, naš će rejting biti sve veći i veći. Vi kažete: "Zabranjeno je oglašavanje političkih organizacija van predizborne kampanje", a van predizborne kampanje mogu da se oglašavaju Soroš, Nataša Kandić, Sonja Biserko i ostali zlotvori. Kakav je to način? Ne može politička stranka koja ima najveći broj poslanika ili neka druga, druga ili treća po snazi u ovom parlamentu, ona koja ima najmanju poslaničku grupu, jer opet vam kažem, vas minimizujem, vi nemate dovoljno ni za poslaničku grupu, vi nemate ni za kombi dovoljno, taj SPO. Šta mene briga za vas, vi ste propali, imali ste priliku, delovali ste na političkoj sceni Srbije, postojali ste toliko godina, propali ste skroz. Žalosno je samo što je taj nesrećni Vuk Drašković, baš mi je na klupi ova legendarna knjiga u izdanju SRS, profesora Šešelja: "Narkomanija Vuka manitoga". Slučajno nešto treba da pogledam u toj knjizi i podseća me na ceo taj period vašeg nesrećnog delovanja. Znate, to je uspeh ili neuspeh. Suočili ste se sa rizikom da se borite na političkoj sceni, niste uspeli, pustite nas uspešne da se borimo i da radimo naš posao. Otkud vama pravo da nam zabranjujete da se reklamiramo? Znate, nikada nismo trošili besomučno pare, niti smo imali, za razliku od svih vas, sponzore iz inostranstva sa milionskim dolarskim iznosima. Deset godina su neke od vas finansirali, ulagali u Danicu i Vuka Draškovića, pa se sad kaju što su im davali te dolarske iznose u stotinama hiljada dolara. Mi smo se sa našim skromnim sredstvima trudili da dođemo do svakog birača i da se oglašavamo onako kako je primereno situaciji u kojoj živi naš narod, da to ne bude skupo, da se ne razbacujemo itd. Sada, kako je ovaj član 87. u pravom smislu reči i neustavan i diskriminatorski, neverovatno je da poslanici, iz bilo koje političke stranke, u danu za glasanje prihvate da ovakav član 87. postoji. Tu sede ljudi iz DSS-a, koji su okosnica ove vlade. Ne vidim kako će oni da prihvate da ovakav član zakona 87. postoji i da se zabranjuje strankama da se van predizborne kampanje oglašavaju. Hoćemo da se oglasimo, da kažemo da je neuračunljiv ministar inostranih poslova i da je potpisao štetan ugovor sa NATO paktom. Vi da nam zabranite da se oglasimo povodom toga? Kakav je to način? Neverovatno je da ste uopšte došli na tu ideju. Ali, kažem da je verovatno osnovni povod taj što više nemate stranku ili imate neku strančicu – taj propali SPO. Mi, koji opstajemo i veoma uspešno pretendujemo da budemo vlast, što ćemo svakako biti posle sledećih izbora, treba da se oglašavamo i narod jedva čeka da se oglasimo i uputimo im neku pametnu poruku kao što smo to do sada uvek radili.
Reč ima ministar Bojan Dimitrijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, imam ovde u ruci Zakon o radio-difuziji, "Službeni glasnik", 31. avgust 2005.godine. Član 106. kaže da je zabranjeno reklamiranje političkih organizacija van predizborne kampanje. Treba li još jednom da ponovim? Član 113. sadrži kaznene odredbe. U jednom delu se predviđa čak i odgovarajuća kazna pod tačkom 19). Kazniće se od 50 do 200.000 dinara za prekršaj pravno lice koje objavljuje političke reklame van predizborne kampanje. Ima naravno i drugih zakona, ako se ne varam – Zakon o izboru narodnih poslanika koji sadrži istu zabranu. Prema tome, nismo mogli da donesemo zakon koji je u suprotnosti sa zakonom koji je ovaj parlament već izglasao, ali ako budete pažljivo čitali naš zakon videćete da smo ipak uradili nešto u interesu političkih stranaka, što ovde ne želim da kažem. To ću vam reći posle toga. I zaista, ova naša ugrađivanja ovog člana u Zakon o javnom oglašavanju nema nikakve veze sa Srpskim pokretom obnove, ni sa predsednikom Srpskog pokreta obnove. Zaista je krajnje neverovatno povezivati te dve stvari.
Replika, poslanik Nataša Jovanović.
Zaista je neprimereno, gospodine ministre, kada već koristite tu terminologiju da se oglašavate ovde kao član jedne propale stranke. Vi ste član Vlade i ovde treba da govorite samo u ime Vlade. Kada ste već potegli tu priču oko Zakona o izboru narodnih poslanika, katastrofa od zakona. Moram da vas podsetim na to da je SRS glasala protiv tog zakona, da smo imali mnogobrojne amandmane, da imamo veoma loš Zakon o izboru narodnih poslanika, koji nadam se neće da sačeka sledeće izbore, pa ako se i po njemu raspišu sledeći, odnosno očigledno vanredni parlamentarni izbori, budite sigurni da će nas biti bar polovina u Narodnoj skupštini. A vi ćete, kao bivši ministar i član jedne propale stranke, da prođete pored Skupštine, moći ćete da nam se najavite, da svratite kod nas, nema nikakvih problema, ali što se tiče vašeg ulaska u ovu instituciju kao najviše zakonodavno telo, u takvoj funkciji ili bar sličnoj, poslaničko mesto ne možete ni da sanjate, nećete moći da dođete. Vi samo pokušavajte i dalje da sledite te loše zakone i da donosite restriktivne mere kada je u pitanju oglašavanje političkih stranaka, ali to nije dobar način. Da se niste tako ponašali i da ste imali razumljivu politiku bolje biste prošli kao stranka, a ovako ste propali, šta vam ja tu mogu.
Reč ima ministar Bojan Dimitrijević.
Poštovana narodna poslanice, za ovom govornicom nisam rekao da sam član Srpskog pokreta obnove. Samo sam rekao da je neprimereno u ovom kontekstu povezivati predsednika SPO i SPO sa ovim članom, jer sam želeo da vam pokažem da je bila naša zakonska obaveza da i u Zakon o javnom oglašavanju ugradimo jedan član koji će biti u skladu sa već važećim zakonom koji je ovaj parlament doneo. Druga stvar, zašto bi bio problem da se ovde oglašavam i kao predstavnik odgovarajuće političke stranke, jer svakako nisam pao sa Marsa i nisam ovde došao, a da nisam predstavnik određene političke stranke. Znači, vaše pravo da me napadate, kao predstavnika te političke stranke je legitimno, a moje pravo da se branim kao predstavnik te političke stranke nije legitimno. Koješta.
Reč ima poslanik Sanja Čeković.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, prvo zamerka predsedavajućem što nije opomenuo prethodnicu koja je govorila o Srpskom pokretu obnove. Danas su na dnevnom redu četiri zakona Ministarstva za trgovinu i turizam, čiji je ministar iz Srpskog pokreta obnove i izuzetno smo ponosni na četiri zakona koje je Ministarstvo predložilo. Uvek se pitam ko to govori o Vuku Draškoviću, ko to ima smelosti i snage da govori o Vuku Draškoviću i pade mi na pamet da to govori Srpska radikalna stranka i da ste govorili o kombiju, kako smo mali i kako smo nikakvi, kako ste vi bolji od nas. Dođe mi da vam kažem onu rečenicu koju izgovori vaš predsednik u Haškom tribunalu, možete gospodo radikali Srpskom pokretu obnove da uradite ono što je rekao vaš predsednik dično braneći Srbiju u Haškom tribunalu. Možete da nam gospodo radikali ono što je rekao vaš predsednik!
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, o amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, možemo konstatovati ne samo ono što je rekla gospođica Nataša Jovanović – kombi-stranka, ali je to bilo vreme kada je bio pun kombi. Međutim, ta stranka je prešla u pik-ap. Prema tome, nešto je manja od kombi stranke. Drugo, žao mi je što je koleginica upotrebila ovde jedan citat predsednika SRS u Hagu, ne znamo šta je. Rekao je on mnogo štošta, ne samo građanima Srbije koji su gledali i imali prilike da čuju, saznaju mnoge stvari koje nisu znali. Poruke koje je predsednik SRS uputio srpskom narodu su izuzetno bitne za odbranu Srbije, njenog integriteta i suvereniteta. Istovremeno, skrenuo je svetskoj javnosti pažnju na to sa kakvim se sve problemima, nedaćama i zlom susrela Srbija poslednju deceniju. Prema tome, gospođica je govorila, ali nažalost to što je ona govorila je nepodobno. To znači da se može reći sasvim obrnuto i, prema tome, kako se to kaže u krivičnom pravu, to je bio nepodoban pokušaj. Dame i gospodo, u članu 87, u stavu 1. predloženo je da se zabranjuje oglašavanje političkih organizacija van predizborne kampanje. Vidite kako ja vidim ovu odredbu. Vidim je tako da će političke stranke koje su na vlasti koristiti medije, elektronska sredstva i štampane medije maksimalno za svoju propagandu, a stranke u opoziciji neće biti u prilici, jer im neće biti dostupna informacija i poruka građanima da je prenesu zbog toga što će biti blokirani. Ovo nema nikakve veze sa izborom narodnih poslanika. Ovde je reč o zabrani u predizbornoj kampanji da se oglašavaju van predizborne kampanje političke stranke. Zašto? Zašto bi bilo zabranjeno sada jednoj političkoj stranci da izlaže svoj program, da građanima Srbije upućuje poruke, da skreće pažnju, da ih informiše o tome kako radi vlada, kako radi aktuelna administracija. I drugo, šta bi predložili da se u narednim izborima ili što pre raspišu izbori da dođemo do nove stabilne vlasti u Srbiji. Ovo je jedno ograničenje koje apsolutno nije ustavna kategorija. Gospodo, većine koja usvaja brojne zakone, verujte, pogledajte u praksi, koji su vam sve zakoni sa kojima se hvalite da ste ih doneli, zaživeli. Šta se od tih zakona primenjuje? Donosi se zakon da bi se nakon mesec, dva dana tražila izmena i dopuna zakona. Zašto? Kada se donosi jedan zakon on treba da važi, da je primenjiv, on treba da štiti suštinu prava, suštinu pravde. Osamdeset ili 100 zakona koje ste doneli, verujte, u praksi sam imao prilike da vidim da je retko koja odredba, osim sankcija koje izričete poreskim obveznicima, apsolutno primenjiva. Nemojte se hvaliti kako su vam zakoni dobri, nemojte misliti da će i ova odredba da zaživi. Ali, moram da vam napomenem i skrenem pažnju da će SRS brojne vaše zakone staviti van snage uskoro, jer poručujem vam da dolaze vanredni parlamentarni izbori koji moraju sprečiti inflaciju, a pored ostalog, i inflaciju ovih zakona i propisa.
Samo momenat, gospodine Krasiću. Ima prednost Marko Đurišić, narodni poslanik, pa ćete vi.
Poštovane kolege poslanici, gospodine ministre, da probamo da se vratimo na suštinu ovog amandmana. Vi ste govorili da je praktično to prepisana odredba iz Zakona o radio-difuziji i da je stavljena u ovaj zakon. Pročitaću prvi stav ovog člana 87: "Zabranjeno je oglašavanje političkih organizacija van predizborne kampanje". Vi se pozivate na Zakon o radio-difuziji koji, verovatno, govori o oglašavanju u elektronskim medijima. Možda je to bila suština zašto ste ovaj član stavili i na šta ste hteli da ukažete, međutim, ovako kako stoji u ovom članu, a ako pogledamo šta je oglašavanje u članu 2. ovog zakona, kaže – "oglašavanje jeste obaveštavanje preko oglasnog sredstva kojim se preporučuje oglašivač, njegova aktivnost, proizvod, usluga ili druga preporuka", a onda kaže – "oglasno sredstvo jeste letak, prospekt, ambalaža proizvoda, plakat, fotografija, pano, transparent, bilbord" i razne druge stvari. Vi ovim članom, kako sam razumeo, zabranjujete političkim strankama da prave letke, da prave plakate, da plate oglas u novinama. Verujem da su to sve političke stranke u svom radu van predizbornih kampanja radile, a to rade i danas. Vodi se kampanja jednog ministra i njegove stranke, kada krenete po Srbiji svuda možete da vidite plakate. Da li to znači da će se taj ministar i njegova stranka naći pod udarom ovog zakona, ako ova odredba ostane ovakva? Ako ste hteli da kažete da se oglašavanje ne može vršiti preko elektronskih sredstava, onda ste to morali da stavite, a ako već postoji u drugom zakonu, onda ne vidim zašto se ponovo stavlja u ovaj zakon. Iz tog razloga sam podneo amandman, koji ne volim da se baš taj tekst amandmana, da se član tog i tog zakona briše, ali nikako drugačije nisam mogao da shvatim ovaj član i njegovo mesto u ovom zakonu. Molim kolege poslanike, s obzirom da su razne stranke ovde, neke će nastaviti da žive posle vanrednih izbora, a neke verovatno neće, da prihvate ovaj amandman, kako bismo mogli slobodno da radimo i u narednom periodu.
Reč ima poslanik Zoran Krasić.
Stvarno je moj prethodnik u pravu. Član 87. i član 2. stav 1. tačka 1) su donekle u jednoj koliziji. Skrenuo bih vam pažnju da ste se sasvim nepotrebno latili posla da ovim zakonom uređujete nešto, pa još i na pogrešan način. Jeste da ovde govorite samo o oglašavanju, ali moram da vas podsetim da neke političke stranke ili vlasnici političkih stranaka i nekih drugih firmi imaju svoje medije, pa se oglašavaju 24 časa dnevno. Šta je sve oglašavanje napisali ste u članu 2. Maltene svaka poruka, svako slovo, svaka slika i preneta konkurentna radnja kojom se utiče na primaoca informacije da je to što radi neko dobar, fin, lep, da ga mažete na hleb. Onda imamo neravnopravan položaj, ali udarili ste u jednu temu koju sam siguran da vlast izbegava. Vidite, i Zakon o radio-difuziji i Zakon o javnom informisanju i ovo što vi pokušavate ovim zakonom je samo u funkciji da se ne sprovede odredba Zakona o izboru narodnih poslanika, o izboru Nadzornog odbora. Jeste da Nadzorni odbor kontroliše medije i kako se predstavljaju podnosioci izbornih lista, kandidati i kako predstavljaju svoje programe od momenta raspisivanja izbora do završetka izbora. Za protekle tri godine imali smo nekoliko vrsta predsedničkih izbora, pa i za poslanike, gde ova skupština nije htela da formira nadzorni odbor, a ova zgrada nije htela da omogući onom ranije formiranom nadzornom odboru 2000. godine koji je još bio u mandatu, da radi. Onda smo imali neregularnu predizbornu kampanju sa te medijske strane, da se i na dan izbora neki reklamiraju preko medija, pa kada ste doneli Zakon o radiodifuznom savetu, onda su oni počeli da se oglašavaju, nešto kao – eto to je neka povreda itd, a koja je pravna posledica tog oglašavanja Saveta radiodifuzne agencije, nema je. Zato pozivam vas na vlasti da pročitate naš predlog zakona o izboru narodnih poslanika, koji smo vam dostavili, i posebno odredbe o Nadzornom odboru. Slažem se da se to možda više tiče ovog sledećeg člana, ne ovog 87, nego 88. Kako možete da zabranite političkoj stranci da se oglašava? Vi ste zabranili da stranka ne može da napravi ni svoju novinu, da je uruči građaninu, ni letak, ne može da se njena reklama stavi na bilbord, ne može svoj reklamni film da emituje preko neke televizije, ne može ništa. Kada nije predizborna kampanja, ako stranka želi da se oglasi spotom od 30 sekundi ili svojim filmom, reportažom od sat vremena, zašto bi to brinulo državu? Šta bi tu bilo neregularno? Tim pre, što sve to mora da plati stranka koja se reklamira – ona stranka koja u ovo vreme, kada još nisu ni raspisani izbori, želi da emituje svoje spotove. Šta je tu problem? To je mnogo korektnije nego ovo što radi BK ili B92. Hoćete da mi kažete da prilog iz Narodne kancelarije na B92 nije u funkciji promocije jedne stranke. Jeste u funkciji promocije jedne stranke. Reportaža, sinoć neki Karić bio tamo u Surčinu, zar to nije promocija stranke? To je u funkciji informisanja javnosti, o tome kakve su aktivnosti, i to od izuzetnog značaja za državu, onaj što miluje prase. Pa nemojte, molim vas, hajde sad vi meni kažite, po ovom vašem konceptu, kako će neka vanparlamentarna stranka da dođe do javnosti? Povedite računa, uskoro ćete da budete vanparlamentarni. Ne branim nikoga, ali za sve moraju biti regularni uslovi. Zar to nije reklama kada neko otvara vodovod. Da vas samo podsetim, nekada ste svi vi koji ste na vlasti rekli – ako je predsednik stranke izabran za predsednika Republike, ne može da bude predsednik stranke. E, sad razmislite kako primenjujete vaše demokratske standarde.
Da li još neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Aleksandar Radosavljević.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, evo došli smo, može se slobodno reći, do jednog od ključnih članova ovog zakona. Demokratska stranka je podnela amandman kojim smatra da je ovaj član apsolutno restriktivan, da je protivustavna kategorija, gospodine ministre, ograničavanje političkih sloboda. Samo vas još jednom podsećam, to što ste, u obrazloženju zašto ne prihvatate naš amandman, pomenuli član 139. Zakona o radiodifuziji, ako se ne varam, u ovom slučaju ne stoji. Moj kolega Đurišić vam je pročitao član 2. gde ste pojedine izraze koje pominjete u Predlogu zakona objašnjavali, pa kažete – "oglašavanje jeste obaveštenje preko oglasnog sredstva, kojim se preporučuje oglašivač, aktivnost, proizvod, usluga, druga preporuka itd". Gospodine ministre, samo da vas podsetim, svaka ozbiljna politička grupacija na vodi kampanju samo kada se raspišu izbori. Za svaku ozbiljnu političku stranku, a DS jeste, i ovde vidim još jednu ozbiljnu političku stranku, dijametralno dalju od DS-a, suprotnu, ali su zaista dve ozbiljne stranke. Mi vodimo kampanju, ne od trenutka kada se raspišu izbori, nego i u periodu koji je između izbora, pune četiri godine, a može da bude i pre, i uvereni smo da će biti pre. Zašto ograničavate pravo bilo kojoj stranci da npr. o problemu koji postoji u državi skrene pažnju javnosti. Zašto ograničavate pravo DS-u da ako krene u kampanju, kada ste uveli pretplatu građanima, želi da se obrati i kaže – ova vlast je loša, katastrofalna, uvodi pretplatu, uvodi taksu na brojilo, vraća Miloševićeve modele vlasti. Zašto želite da nam to ograničavate? Zašto želite da ograničavate pravo bilo kojoj partiji da problem koji postoji u državi i društvu, a koji je proizvela vlast, želi posebno da apostrofira. Zaista mi je neshvatljivo obrazloženje koje dajete ovde, nemušto obrazloženje, pozivajući se na član 139. Zakona o radio-difuziji. To ne stoji i ne može da se prihvati. Zaista, još jednom kažem, voleo bih da vas vidim kako ćete da primenite ovaj zakon, kako ćete da primenite odredbu člana 87. i nakon toga kaznene odredbe koje slede. Ako ste želeli da uvedete sankcije zbog nekoga ko najviše pišti i vrišti, npr. vaš ministar finansija na vlasnika BK televizije,to možete primeniti kroz već postojeći Zakon o radio-difuziji. Ali, ne možete zato kažnjavati ozbiljne političke stranke u Srbiji koje žele aktivno da rade i da sa građanima komuniciraju na zakonom propisan i dozvoljen način. Nemate pravo da ograničavate političke slobode ozbiljnim političkim strankama, koje sa građanima mogu da komuniciraju putem letka, putem oglašavanja kroz sredstva informisanja. To je pravo koje je zagarantovano Ustavom i sada želite to ovde da osporite. Voleo bih da vidim kako ćete kazniti Velju Ilića. Evo, svakog dana prolazim starim putem Kragujevac-Beograd preko Topole i Velja piše: "Gradimo novu Srbiju". Baš bih voleo da vidim kako ćete da ga kaznite i voleo bih da vidim kako ćete da kaznite Mlađana Dinkića. [[Komentari iz sale se ne čuju.]] Da, njega ćemo da kaznimo vrlo brzo. Ali, očito je da ministar nema nameru da ozbiljno krene u rešavanje ovog problema, nego jednostavno smatra da je ovo što je on predvideo ovim članom nešto što je tekovina vlasti koju on predstavlja i smatra da je to moderno, savremeno, evropski. Nije, ne možete sebi da date za pravo i ne želim da govorim o tome koliko su pojedine stranke ozbiljne ili neozbiljne, velike ili male, ali samo želim da vas podsetim da uvek kada pravite bilo koji zakon, vodite računa o tome da ćete jednog dana biti u opoziciji. Kako ćete onda da se odnosite prema članu koji ste predvideli u ovom zakonu? Još jednom kažem, ovaj član zakona je protivustavan. Drugo, ova odredba je potpuno neprimenljiva, nemoguća je i voleo bih da vidim kako ćete da krenete da kažnjavate po Srbiji. A odavde vam poručujem, u ime DS-a, svoj posao ćemo da radimo na način na koji smo to radili i do sada. Voleo bih da vidim Mlađana Dinkića da dođe i da mi ispostavi račun. Samo, sumnjam da će posle toga dobiti, i to vrlo ozbiljnu, pedalu koju zaista zaslužuje, a zajedno sa tom pedalom bićete i vi, i da jednom za svagda uvedemo red u ovoj zemlji. Mislim, gospodine ministre, da je vreme da shvatite ozbiljno zamerke koje postoje na ovaj zakon. Ova odredba, ovaj član ne stoji, nije u skladu sa Ustavom. Ozbiljni ljudi bi se urazumili i shvatili našu argumentaciju. Očito da vi to ili ne želite da shvatite ili nećete da shvatite, ali neka vam to služi na čast.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 89. amandman je podneo poslanik Mileta Poskurica. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Mileta Poskurica.
Dame i gospodo, ovo je sedma glava zakona gde se definiše sponzorstvo, sponzorisano lice, ko može i ne može biti sponzor i da li se oni u nečemu, u međusobnom ugovoru, mogu ograničavati. Našim amandmanom smo predvideli da učinimo dodatak, da to bude stav 2. u kome će se na određen način dati predlog domaćim sponzorima da bi sponzorisana lica mogla na određen način i zakonom regulisano lakše da dođu do domaćeg sponzora. Nešto u stilu reklame –kupujte domaće. Da omogućimo, videvši realnu opasnost u nekim našim segmentima života, u prošlosti, a i u funkcionisanju države, ako dozvolimo da čisto tržišni princip reguliše odnos sponzorisanog lica i sponzora, onda bismo čak imali i političke opasnosti od svega ovoga. Obrazloženje koje nam je Vlada vratila da ne prihvata naš amandman zato što se uvodi princip ravnopravnosti, nije naročito pitko i bilo bi moguće i logičnije da je rečeno – to će tržište regulisati. Sigurno će sponzorisano lice tražiti onoga ko će mu dati više. To je druga strana opasnosti koju bismo hteli da ovakvim predlogom amandmana izbegnemo. Uzmimo samo dva aspekta ovog problema. Jedan je reklamiranje lekova, a drugi – pozicija nevladinih organizacija, onda kada se pojavljuju kao sponzori. Ako je reč o sponzorisanju lekova, što reguliše član 99, vidimo da se ne mogu sponzorisati i oglašavati lekovi koji se ne pišu na lekarski recept. Nama je to jasno. To jeste suština. Na receptu i jeste ono što nije naročito skupo, čega već ima i što proizvode naše fabrike. Ono što je efikasnije, kvalitetnije, to je što se participira i plaća u različitom iznosu od gotove cene leka. Možemo zamisliti šta će uraditi moćne farmaceutske kuće, ako bi imale pravo, pošto se ne radi o lekovima na recept, da na različit način uđu u reklamu i postupak koji je na drugim mestima regulisao način reklamiranja leka, a koji bi prilagodili zakonu. Druga strana priče je, kada se radi o mogućnosti da nevladin sektor, gde se u taksativnom nabrajanju onih koji ne mogu da se uključe u sponzorstvo, ne pominju nevladine organizacije, naravno prema čl. 87. i 88, izgleda da mogu da budu reklamirani, jer nisu izuzeti prema prethodno komentarisanim članovima, može se skriti ne samo opasnost da se favorizuju dopisništva sa strane koje mogu uzeti pod svoje i sponzorisati i kreirati TV ili radio-program kako stoji u čl. 95. i 98. Na taj način, ako bismo to uveli, imali bismo šansu da se domaće kuće i domaći teren inkorporira u mogućnost da ima određenu prednost u sponzorskoj aktivnosti. Razumljivo je da postoje izvesne ograničavajuće okolnosti koje regulišu odnos sponzora i sponzorisanog lica, u smislu da ne može, recimo, sponzor da interveniše u smislu dužine trajanja, ili čak načina kreiranja programa. Pitanje je koliko je to pitko, budući da onaj ko plaća, on i želi da mu se, na određen način, nešto uradi i prikaže kroz reklamu. To neće moći bitnije da pogodi one zainteresovane sponzore sa strane, posebno one koje bi hteli da kreiraju delove televizijskog programa ili programa uopšte, što eksplicite stoji i u članu 95. Tu vidimo realnu mogućnost da se neko sa strane uključi, jer imamo televizije koje kompletno funkcionišu tako što ih neko sa strane finansira. Dakle, kompletno, ne deo programa. To da li će, recimo, ograničavanje sponzora, prihoda sa strane, domaće televizije, one ne mogu, srazmerno minutaži koju imaju, da reklamiranjem stiču prihode, da računaju na činjenicu da će samo od sponzorstva da žive, sem komercijalnih televizija. Dakle, mislimo da bi ovakva amandmanska intervencija imala logike. Ne bi ona, na određen način, favorizovala specifično, jer se ne kaže nikakav odnos, nego bi trebalo da imaju prednost, koju bi uvek bilo lako rukovodećem telu, instituciji skinuti, ako se daje niža ponuda. Šta ako se daju iste ponude? Zašto ne bi domaća imala prednost, u ugovoru koji se sklapa između sponzorisanog lica i sponzora. Jer, mi ne znamo šta se za iste pare može provući, kakav drugi uticaj? Kako može neka druga institucija, nevladina organizacija, da kreira delove televizijskog programa sa prividno nepolitičkim, ali vrlo ozbiljnim porukama, koje mogu da kreiraju političku situaciju u Srbiji. Dakle, to je na ovaj način moglo da se uradi, iako je zakon trebalo mnogo preciznije da definiše ulogu nevladinih organizacija, njihovu poziciju, značaj, itd, a ne samo domaću političku scenu da je ovako uobroči i da je postavi vrlo rigidno i kruto. Tako da bi ovaj deo intervencije, budući da se odnosi na mnoge članove koji su u okviru ove glave povezani, bio od koristi i u ovoj ozbiljnoj farmaceutskoj industriji koja prelazi polako u farmako-medicinsku mafiju i, naravno, ovaj deo nevladinog sektora, pa mislim da bi trebalo ozbiljno da razmislite o tome da ovaj amandman prihvatite u danu za glasanje. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, da bi javnosti bilo jasnije o čemu se radi, hteli smo da forsiramo sponzorstvo koje bi davali domaći proizvođači, a dobili smo od Vlade odgovor koji kaže da je to diskriminacija, ograničava se sloboda ugovaranja, odnosno zasnivanja poslovnog odnosa. Takav odgovor smo dobili od ministra koji ima kampanju koja se zove "kupujmo domaće", s tim što mu tu kampanju finansira Hrvat. Ne mogu da verujem da možete da budete toliki sifokanti, a ne kameleoni, da toliko promenite boju i da postanete apsolutno beli. Ministre, pripadate političkoj stranci koja bi ratovala kada bi od člana 87. naovamo neko to predložio, u vreme dok je bila u opoziciji. Pripadate političkoj stranci koja se ponašala ovako kako želite da odobrite zakonom, koja je televiziju prozvala "Bastiljom" i zbog nje bila u stanju da ljudi izginu, a da Bastilja bude osvojena. Za sponzorstvo kažete da se na njega primenjuju odredbe o oglašavanju, ako ovim zakonom nije drugačije uređeno. Pošto nije drugačije uređeno, onda političke stranke ne mogu da primaju sponzorstvo preko ugovora i računa zato što im je zabranjeno da, u periodu kada nema izbora, a to može da bude tri godine i 11 meseci, propagiraju svoju političku aktivnost. Za to se vi zalažete, gospodine ministre, koji ste na fotelju, na kojoj se širi zadnjica, seli tek pre godinu i po dana. Ne mogu da verujem da vam je tako nešto palo na pamet i da će to da podrže ostale političke stranke iz vladajuće koalicije. Da li mislite da je neko bogom dan i da će večito biti na vlasti? Da građani Srbije mogu tri godine i 11 meseci da gledaju šta rade ministri, pod maskom aktivnosti Vlade, šta rade načelnici okruga, Narodna kancelarija, predsednik Srbije, a da ne mogu da vide šta rade političke stranke. Vi zabranjujete da se političke stranke afirmišu kroz afirmaciju svoje delatnosti. Znači, kada je SRS poklonila 100 kompjutera za decu na Kosovu i Metohiji, nama bi to, po vašem zakonu, bilo zabranjeno da objavimo. Kada smo poklonili kuće u više krajeva u Srbiji, nama bi to bilo zabranjeno da objavimo. Za to vreme vi ćete da objavljujete sve ono što uradi Vlada i vi to nećete računati marketingom, oglašavanjem vaše političke stranke, nego su to aktivnosti Vlade i ministara. Kako vam pada na pamet da takve diskriminatorske zakone, kojima se potpuno guše prava i slobode građana, predlažete ovoj skupštini. Nemojte sada da nam pričate da to komparativno negde postoji. Mogu odmah da vam kažem, bezmalo u celoj Evropi, uopšte nije bitno ko se pojavljuje na televiziji. To je u Srbiji važno, kao što je bilo važno dok ste vi bili u opoziciji, tako je važno i sada kada smo mi u opoziciji. Jednostavno, u Srbiji će još mnogo godina sve zavisiti od toga ko se pojavljuje na televiziji i kako svoje političke aktivnosti predstavlja na televiziji. Zato vas molim, gospodine ministre, sedite malo i razmislite, čitajte zakon koji vam predlažu stručnjaci, jer vi ovo niste čitali, gospodine ministre. Vas znam kao razumnog čoveka i u vreme kada je vaša stranka bila rigidna, bili ste najrazumniji čovek u toj stranci. Ovo vama ne bi palo na pamet. Niste ni čitali, zato ne želim da vas uvredim, obrazovani ste, inteligentni, da ste pročitali shvatili biste zamku koja vam je poturena. Ne, vi ovo niste pročitali. Možda neko od ovih mlađih saradnika, koji mi liče na ove koje školuje Evropa, moguće da su vam oni to poturili. Ali, da vi napišete da su sve političke stranke potpuno ravnopravne u uslovima za oglašavanje, da na taj način opravdate, ako se jednog dana u kampanji na okruglom stolu na državnoj televiziji pojavi 130 predstavnika 130 političkih stranaka, ili 300. Može glavni urednik da kaže – danas pozivam 30 stranaka. Biće SPO-a, još uvek ste na vlasti, ali tu nema SRS, DS, nema još nekih koji će da izađu iz vladajuće koalicije. On je zadovoljio odredbu člana 87. stav 2: "U toku predizborne kampanje registrovanim političkim strankama, koalicijama i kandidatima omogućava se načelo jednake zastupljenosti bez diskriminacije". To sam već video na državnoj televiziji. Pozovu nas na okrugli sto, 15 učesnika, 14 ludaka i predstavnik SRS. Pogledaj, kaže: svi su isti, ovi političari su svi isti. Ali, vi ste zbog toga uzimali oružje u ruke. Zbog toga ste palili Beograd. U tom spaljenom Beogradu sada forsirate zakone koji će da ozvaniče ponašanje zbog koga ste ratovali. Uzmite se malo u pamet, gospodine ministre. Znam da vazduh, voda, kafa u Vladi može da promeni malo strukturu ličnosti. Ali, pitajte ove iz Demokratske stranke, kada Vlada podnese ostavku, kada izađeš na vrata, kada te udari malj opozicije, shvatiš da si u mnogim stvarima pogrešio i da nema šta da tražiš na sledećim izborima, jer će da te prozovu za ono što si grešio. Zamislite – slatko i voda u kampanji, izađemo i kažemo: šta vi iz SPO hoćete, predložili ste zakon kojim potpuno diskriminišete opoziciju? Sada cvilite što ste u opoziciji. Moguće je da ovaj član predviđate zato što znate da nećete biti ni parlamentarna stranka, pa vam treba nekakva, bilo kakva, ravnopravnost. Kažem vam, država u kojoj su ravnopravne sve registrovane političke stranke, jednake onima koje su se izborile za glasove u Srbiji, to nije demokratska država, to je maska, to je privid demokratije. To je samo forma u kojoj nema suštine. Morate da razmislite o ovom zakonu, baš bi me bilo briga kako mogu robne marke da se oglašavaju. O tome neka se sa vama dogovaraju preduzetnici, privatnici, komore, televizije, oni koji se tim poslom bave. Ovde ste udarili na političke stranke pod firmom uređivanja oglasnog prostora. Vi znate da u borbi sa opozicijom nijedna diktatorska i diskriminatorska vlast nije pobedila i nećete ni vi moći, to vam garantujem. Sabraćemo se posle sledećih izbora, a mogu i sada da vam prognoziram rezultate i da pogrešim za jedan ili dva posto. Kada vam se obraćamo mi i Demokratska stranka, to vam se obraća 80% građana koji će izaći na izbore.
Reč ima ministar, gospodin Dimitrijević.
Što se tiče prednosti domaćeg sponzora itd, moram da kažem da sam bezbroj puta ponovio, kada smo pokretali kampanju "kupujmo domaće", rekli smo da ona neće sadržati nijednu zakonsku restrikciju koja će biti na štetu stranih firmi. U tome sam ostao dosledan. Znači, ni u jednom zakonu koji predložimo nećemo ići za tim da zakonski favorizujemo domaće proizvođače, što bi verovatno bilo već koliko sutradan i na udaru Zakona o zaštiti konkurencije, a verovatno bi bilo i na udaru raznih pritisaka iz Evropske unije i drugih zemalja, koje imaju svoje firme koje su ovde konkurenti i tu zaista nema dileme. Naša ideja je bila da utičemo na svest proizvođača i svest potrošača. Mislim da smo tu nešto uspeli da pokrenemo u glavama ljudi. Ali, ovakav jedan eksplicitan stav da unesemo, to nije bilo moguće. Što se tiče ovog člana vezanog za oglašavanje političkih stranaka, moram da kažem jednu stvar koja je krajnje načelne prirode, koja se nama može svideti ili ne, ali je takva kakva je. U onom delu koji je bio vezan za one članove 15, 16, 17, 18. itd, manje-više smo prihvatili model koji je verovatno za naše uslove nešto malo radikalniji nego što smo u ovom trenutku spremni da prihvatimo. Ali, skoro sve zemlje Evrope tako funkcionišu. Da li je to u ovom trenutku previše, to je veliko pitanje. Ta direktiva o prekograničnoj televiziji jeste obavezujuće pravilo za sve zemlje Evropske unije. Slična je stvar i sa ovim, manje-više, tako se ponaša većina evropskih zemalja. Ideja i jednog i drugog člana je bila u tome da treba da zaštitimo građane od prekomernog maltretiranja koje može biti i od strane medija, a koje može biti i od strane političkih organizacija. Tvrdim da nama nije na pamet padalo, kao u ovom slučaju onima koji su pisali zakon, da favorizujemo neke male političke stranke u odnosu na veće. Završavam time, ako čitate i Zakon o izboru narodnih poslanika i Zakon o radio-difuziji, rešenje koje smo predložili jeste sa stanovišta oglašavanja sveobuhvatnije, jer je pojam oglašavanja širi od pojma reklamiranja, ali je ono konzistentno, znači u saglasnosti sa svim drugim rešenjima koja već sadrže druga pravila. Prosto, to je tako.
Replika, poslanik Tomislav Nikolić.
Meni je drago što je ministar izneo svoj stav. Samo zbog beleški želim da proverim da li sam dobro čuo – zabrana oglašavanja aktivnosti i favorizovanja aktivnosti političkih stranaka je uvedena da biste građane zaštitili od maltretiranja, kojima su izloženi od strane političkih stranaka. To je trebalo da vam kaže Milošević 1990. godine. On je izgleda pre 15 godina bio savremen i već tada je mogao na ovaj način da uvede Srbiju u Evropu.
Izvolite, reč ima ministar Dimitrijević.
Nema nikakve sumnje da građani mogu biti žrtve preteranog maltretiranja, pa čak i preteranog maltretiranja političkih stranaka, ali niko ove građane nije maltretirao više obodana Miloševića, tu nema nikakve dileme.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Radosavljević, vi se javljate po amandmanu.
Drago mi je što je ministar pomenuo maltretiranje političkih stranaka. Samo jedna ispravka – gospodin Nikolić je, čini mi se, u jednom delu bio malo neprecizan i dopunio bih ga. Stranke koje čine vladajuću koaliciju u Srbiji maltretiraju građane. U tom delu se slažem sa ministrom. Dakle, nema većeg maltretiranja nego što to čini vladajuća grupacija trenutno u Srbiji i mislim da tu delimo mišljenje. Što se tiče konstatacije da je Milošević maltretirao građane, podsećam gospodina ministra, ne biste bili tu gde jeste da vas predstavnici te iste stranke ne podržavaju i daju manjinsku podršku. Prema tome, Koštunica jednako Milošević, u prevodu sve je to isto što se Demokratske stranke tiče, nema neke razlike. Vreme je da polako svodimo račune. Što se oglašavanja tiče, gospodine ministre našli ste pogrešne odredbe da branite član 87, koji ste pomenuli. Pravo političkih organizacija je Ustavom zagarantovano da i van kampanje mogu da obavljaju svoje aktivnosti nesmetano. Nisu samo ozbiljne političke organizacije, kažem i potenciram – ozbiljne političke organizacije, usmerene samo ka svojim aktivnostima u periodu izborne kampanje. One rade u vremenu od četiri godine, kada se sprovode redovni ili u kraćem periodu ako se radi o vanrednim izborima. Tako rade ozbiljne stranke. Ovim predlogom zakona, konkretno ovim članom, ograničavate pravo političkih stranaka u Srbiji da svoj posao rade na valjan način, time što im ne date pravo da pojedina pitanja koja zadiru u njihove živote, kao što sam naveo taksu na brojilo, a želimo posebno građanima da skrenemo pažnju da ih animiramo, organizujemo – to je pravo političkih stranaka i ne vidim zašto biste to ograničavali. Prema tome, nema većih političkih maltretiranja u Srbiji trenutno nego što to čini vladajuća grupacija.
Hvala. Po Poslovniku, reč ima Milica Vojić-Marković, narodni poslanik.
Po važećem Poslovniku, govornik mora da govori istinu. Gospodin koji je govorio pre mene, a koji je široj javnosti poznat po tome što je naročito govorio istinu u proteklom periodu, mašući kartama iz Bodruma, poziva se na to da je ozbiljna stranka. Ne znam koja to ozbiljna stranka dozvoljava sebi da glasa iz Bodruma za vrlo važne zakone i da traži od nas da u to poverujemo. Dalje, gospodin malopre, kada se prethodni put pojavio, reče da je ova vlada donela zakon po kome se plaća pretplata. Mislim da gospodin greši. Ali, pošto on voli da govori na drugi način, podsetiću ga, njegova vlada je to donela. Takođe, prošli put reče da sve poluge vlasti gospodina Miloševića vraća ova vlada. Gospodine, ova vlada je ušla u Evropu. Ova vlada velikim koracima ide ka Evropi. Gospodine, ova vlada radi sve ono što biste vi jako želeli da kažete da je vaša radila.
Reč ima ministar za trgovinu i turizam, gospodin Dimitrijević.
Dame i gospodo, pošto me je gospodin Tomislav Nikolić proglasio za razumnog čoveka, samo još nekoliko argumenata u prilog ove rasprave. Aleksandar Lazarević, zaista ne znam kojoj poslaničkoj grupi u ovom trenutku pripada, dao je amandman na član 109, u kome je tražio da se ovo oglašavanje sankcioniše. To je ono što nisam hteo maločas da kažem. Jeste, postoji ovaj član, ali nije bilo sankcije. Onda je poslanik Lazarević Aleksandar tražio da se sankcioniše u članu 109. To sam naveo kao primer da postoje oprečni stavovi poslanika po ovom pitanju. Reći ću još sledeće: ono što smo mi uradili, to je da samo dosledno izvedemo jedan princip koji već postoji u drugim zakonima i da ga ugradimo u ovaj zakon, koji se u mnogim slučajevima pokazao kao relativno dobra praksa. Pošto je sad taj predlog već utvrđen, ne mogu da intervenišem. Neka ostane na poslanicima, bez obzira da li pripadaju vladajućim strankama ili strankama opozicije, da prilikom glasanja još jednom procene ovaj amandman i da ga eventualno prihvate.
Po Poslovniku, Rajko Baralić, pa narodni poslanik Zoran Krasić.
Javio sam se po Poslovniku. Tvrdnja da niko nije maltretirao građane Srbije kao Slobodan Milošević, jednaka je tvrdnji da su tri miliona građana Srbije bili mazohisti. Tri miliona ljudi u Srbiji u raznim fazama glasali su za Slobodana Miloševića ili za partiju čiji je predsednik Slobodan Milošević. Kad je otišao sa vlasti, Slobodan Milošević je dobio oko 1,5 miliona glasova. U Srbiji danas toliko ne izlazi na izbore. Dakle, legitimitet i politička suština pokazuje se na izborima. Princip: jedan čovek-jedan glas, nezamenjiv je princip. Ničiji se glasovi ne prebrojavaju zato što su bili za ove ili one, ovi su legitimni, ovi nisu. Zato što, zaboga, taj za koga su ovi glasali maltretira građane. Što se tiče ovih drugih spekulacija – ko je sa kim sada u koaliciji, ko koga podržava, podsećam da je SPO vršio vlast u Beogradu, između ostalog, zahvaljujući SPS. Prema tome, sve što legitimne političke stranke dogovore, legitimno je. Ne može se biti u datim uslovima na nešto gadljiv, a na to isto u drugim uslovima gledati sa odobravanjem. Od svakoga očekujem da se fer ponaša, da se korektno ponaša. Slobodan Milošević je predsednik partije koja podržava Vladu Vojislava Koštunice.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, po Poslovniku.
Javio sam se po Poslovniku, jer predsedavajući mene diskriminiše kao poslanika, obzirom da sam se javio još pre pola sata za reč, za repliku i da reklamiram povredu Poslovnika, a kada budete čuli u čemu se to ogleda, onda ćete da shvatite da štitim nacionalne interese od Vlade Republike Srbije. Nisam zadovoljan vašim odgovorom koji pripremate i tražim da se u danu za glasanje izjasni Skupština zbog povrede koju čini predsedavajući Vojislav Mihailović, koji mi namerno ne daje reč, jer pretpostavlja da ću da kažem nešto što se njemu ne sviđa. Zbog toga sam u Skupštini, da pričam upravo ono što se njemu ne sviđa, a da bude što više istinito. U čemu se ogleda povreda Poslovnika? Ovde nas neko ubeđuje, neistinito, ministar i još neki, kažu, što se tiče člana 87. da to jeste zabrana. Ali, neću da vam kažem da tu postoji još jedna podvala, a ona je sadržana u kaznenim odredbama, gde ne postoji nikakva sankcija za zabranu. Kakva je ta zabrana bez sankcija? Dalje, ovim članom i ovom inicijativom vi gazite Zakon o političkim strankama, koji nije dobar, Zakon o radio-difuziji, koji nije dobar, Zakon o izboru narodnih poslanika, Zakon o javnom informisanju, da ne pričam o Ustavu. I dalje nam ministar izlazi ovde i kaže – znate šta, mi vodimo akciju "kupujte naše", ali to ne možemo da stavimo u zakon, jer bi svi vrištali. Onda kažete ovima iz inostranstva – znate šta, mi pišemo jedno u zakonima, a Vlada radi drugo. Evo ga drugi dokaz, to je član 87. Znači, Vlada u zakon ubacuje i zabranu. Po ovome, kako ste napisali, niko ne sme da izađe na ulicu da podeli specijalac, novinu, letak, značku, bedž. Zašto? Nije predizborna kampanja. Što niste predvideli odmah da hapsi policija? Vi nas maltretirate ovde sa nekim predlozima, ali ne mogu da opstanu nikako. Kako nas maltretirate ovde sa nečim što je u suprotnosti sa Ustavom, zakonom, zdravom logikom? To ne mogu da shvatim. Predsedavajući se menjaju, oni nisu čitali Predlog zakona, njih baš briga, oni misle da su ovde saobraćajci – sada ćeš ti dva minuta, sada ćeš ti tri minuta. Ne može tako da se radi u Narodnoj skupštini. Sa ovog mesta čujemo jasnu poruku – Vlada vodi akciju "kupujmo naše", reklamira se na sve moguće načine, a onda kaže: ne možemo to da stavimo u zakon. Sada podsećam ministra, zašto ste menjali Zakon o javnim nabavkama, kad ste rekli da naša preduzeća imaju prednost, čak ste naveli i neke procente, ne znam da li 20-25% mogu da budu skuplji od konkurencije iz inostranstva. Da li je došao neko iz inostranstva da vas strelja? Nije došao. Sad taj princip kod Zakona o javnim nabavkama ne može u drugim zakonima. Sada se ministar ljuti na poslanika koji je podneo takav amandman, a on je rekao – dobro, ako ministar gura ovo ovako, to smo svi izglasali ovde, zašto ne ide i u drugim oblastima? (Predsedavajući: Vreme.) Znači, nisam zadovoljan vašim odgovorom, nego tražim da se glasa.
Gospodine Krasiću, niste ni čuli moj odgovor, a već niste zadovoljni. To govori o tome da mogu da pretpostavim da se šalite, ali ako grešim, onda ćemo se u danu za glasanje izjasniti o tome što ste u početku izjavili. Da li još neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Nataša Jovanović. Izvolite, imate još minut.
Imam taj minut i pametno ću da ga iskoristim, gospodine Mihailoviću, kao i svaku sekundu do sada. U ovom minutu moram da kažem gospodinu ministru, pošto je dobio potvrdu od gospodina Nikolića da je razuman čovek, a budite sigurni da vam je to najkvalitetnija potvrda, kad govorimo o parlamentu i o činjenici da neko može da proceni da li ste ovakav ili onakav političar. Kada je bila rasprava o članu 87. i istupanje vaše koleginice, a vi ste se kasnije distancirali i rekli, iako pored vas sedi potpredsednik SPO, ma kakav on danas jeste, da vam ne spočitavam to da ne možete da izlazite kao predstavnik jedne političke stranke, ipak ste vi ovde ministar, dakle činovnik Vlade. Kad govorim politički, ili bilo koji predstavnik bilo koje stranke o zakonu, pa iznosim i političku kvalifikaciju, onda to meni ne može da se zameri, zato što sam ja narodni poslanik, a vi ste ipak ministar, dakle činovnik Vlade. Ako ste već rešili, gospodine Dimitrijeviću, u principu, ili po sistemu razumnog čoveka, da se distancirate od te stranke, bolje vam je da to učinite. Moram da vam saopštim, mada vi to verovatno znate, ali da čuju i drugi poslanici i javnost, govorim o članu 89. i o sponzorstvu, da je predsednik okružnog odbora Jablaničkog okruga, izvesni Cvetković, koji je i načelnik tržišne inspekcije u Jablaničkom okrugu, uhapšen ili zbog toga što je potpisao po njega povoljan ugovor o sponzorstvu, ali pre bih rekla zbog mita i korupcije. Zato se na vreme distancirajte, ali moraćete da snosite odgovornost kao ministar, jer ste takvog čoveka imenovali na mesto načelnika Jablaničkog okruga, koji je ujedno i predsednik okružnog odbora stranke kojoj, kako rekoste ne pripadate, odnosno ograđujete se od nje.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Radosavljević, po Poslovniku.
Predsedniče, u trenutku kada ste bili van sale, a dok je sednicom predsedavao vaš potpredsednik, gospodin Mihailović, došlo je do povrede člana 88. stav 2. koji kaže – predsednik Narodne skupštine daje potrebno obaveštenje u vezi sa radom na sednici i drugim pitanjima. Naime, radi se o tome da je ministar Dimitrijević rekao da nije u mogućnosti, iako uveren u ispravnost naših stavova vezanih za predlog za izmenu člana 87, odnosno brisanja člana 87, da interveniše i da, eto, on ostavlja poslanicima da u danu za glasanje to učine. Predsedavajući je morao da obavesti, da da objašnjenje ministru koji očito ne zna odredbe Poslovnika. Gospodin ministar može do zaključenja rasprave da se izjasni o predlogu amandmana na predloženi član zakona i može da prihvati, ali je očito da nema dobre volje i očito da ne želi da ono što smo izneli u prilog argumentaciji za brisanje člana 87. i da nema hrabrosti da sam povuče potez, već traži dodatne konsultacije od viših instanci i očito da nema slobode u radu. To pokazuje kako funkcioniše ova vlada. Gospodine ministre, imate pravo kao ovlašćeni predlagač da prihvatite amandman na član 87. Predloga zakona do okončanja rasprave o amandmanima i time ćete, barem delimično, popraviti ovaj predlog zakona koji je jako loš. Ali, eto prilike da ispravite lošu odredbu koja može imati veoma štetne posledice.
Izvolite gospodine Dimitrijeviću.
Nije reč o nepoznavanju i o nemogućnosti da to ovde prihvatim. Reč je o tome da sam rekao da postoje i drugačiji amandmani i da smo već u obrazloženju dali određen odgovor i ne želim ovog trenutka da odstupim od toga. Naravno, između ostalog, imajući u vidu stav koji je usaglašen na Vladi, i to je sasvim logično, ali poslanici to u krajnjoj liniji mogu. Znači, nije reč o nepoznavanju nego o mojoj proceni da vi odlučite.
Dužan sam da dam pojašnjenje u odnosu na vaš zahtev. Dakle, predsedavajući nije u obavezi da da razjašnjenje povodom stavova, ali jeste u odnosu na tok sednice. Predstavnik predlagača ima mogućnost da do kraja rasprave u pojedinostima, nešto prihvati ili ne prihvati. Obzirom na to da je često za neke amandmane, što je nama razumljivo, neophodno konsultovati i ostala resorna ministarstva kojih se to tiče ili proizvodi određeni efekat, postoji i druga mogućnost, a to je, naravno, da svoj stav neformalno saopšti pre glasanja poslanicima kroz poslaničke grupe i da na taj način takođe utiče da jedan amandman bude usvojen. Zadovoljni pojašnjenjem? Hvala. Naravno na sve to utiče i ova brzina rada, te sam dužan da dam obaveštenje o tome kako će teći radni tok sednice, da biste svi mogli da planirate svoje obaveze, u odnosu na sednicu Vlade i u odnosu na poslanike. Danas ćemo raditi do kraja rasprave o amandmanima na zakone koje je predložila Vlada Srbije, a čiji je ovlašćeni predstavnik Ministarstvo za trgovinu i turizam. U petak sednice neće biti, u ponedeljak takođe, a u utorak ćemo početi i završiti raspravu u pojedinostima na Predlog zakona o zaštitniku građana. To znači da ćemo najverovatnije glasanje zakazati za sredu. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 90. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Sanja Čeković, Milan Ninić, Blagica Kostić i Staniša Stevanović. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 90. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Lazarević. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 90. amandman je podneo narodni poslanik Milan Stanimirović. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 94. amandman je podneo poslanik Tihomir Đuričić. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Član 94. je iz ovog dela Predloga zakona koji se odnosi na sponzorstvo i oglašavanje. U uvodnom članu poglavlja, to je član 89. stav 2. predložili ste da se odredbe ovog zakona o oglašavanju shodno primenjuju na sponzorstvo, ako ovim zakonom nije drugačije uređeno. Ako pročitate stav 1. onda ćete videti da sponzor može biti fizičko i pravno lice. I primalac sredstava i onaj ko treba neposredno da vrši oglašavanje, takođe može da bude fizičko i pravno lice. Fizičko lice može da stavi neku tablu na leđa, da se šeta kroz Beograd i da nosi neku oglasnu poruku zato što sponzoriše ili neko fizičko lice ili neka firma. Kako na to da se primene odredbe o oglašavanju? Mislim da je nemoguće. Sponzorstvo je i ono što imamo na televiziji. Teoretski je moguće da svaka emisija u donjem desnom uglu ima neki znak, poruku koja ukazuje na sponzora, pa tako imamo sponzora tačnog vremena, sponzora metereološkog izveštaja, sponzora za dnevnik, a kod BK televizije imamo sponzora za reklame, za špicu za reklame. Za sve možemo da imamo sponzora i kako sada odredbe o oglašavanju da se primene na sponzorisanje koje može da traje 24 časa. Sinoć ste gledali televiziju, gledali ste fudbalskuutakmicu i sa desne strane tokom trajanja utakmice bio je znak. Posle toga ide tačno vreme i opet znak. Kako na to da se primeni bilo šta iz oglašavanja? Obično se kao vid oglašavanja sponzora ili obeležavanje sponzora uzima njegov poslovni znak. Zašto sam napravio ovaj uvod? Zato što član 94. uređuje višestruko sponzorstvo. Treći stav kaže: "Sponzorisano lice ne može da zaključuje nove ugovore o sponzorstvu bez saglasnosti sponzora sa kojima je već u ugovornom odnosu". Tražimo da se ova saglasnost promeni, da bude obaveštavanje. Zašto? Ono što ste naveli u prva dva stava može da se tumači i usko i široko. Moguće je da jedna TV emisija ima dva ili tri sponzora. Na početku emitovanja je bio jedan, pa posle dva meseca se pojavila potreba da još neko bude sponzor, ako je u pitanju neka igrana serija gde su potrebna sredstva itd, pa onda i treći sponzor itd. Širim tumačenjem ovde se može protumačiti da se radi o generalnom sponzorstvu. Zato je najbolje da se to prepusti tim licima koja pregovaraju. Znači, onome koji emituje program i onome koji želi da se njegova reklama, njegov znak nađe jasno prepoznatljiv da je ta firma sponzor te emisije. Ako ugovorom regulišu to da samo on bude sponzor te emisije, onda će tako da bude. Ukoliko daju prostora da dva, tri sponzora budu, postoji mogućnost. Ali, zašto sada to da uslovljavamo saglasnošću. Ne možemo da uđemo toliko daleko u taj njihov ugovorni odnos. Ovaj ugovor je teretni ugovor. On možda nije jasno definisan i jasno imenovan u Zakonu o obligacionim odnosima, ali po nekoj analogiji može da se utvrdi pravna priroda tog ugovora i nema potrebe da sada ubacujemo neke nove odredbe i da sputavamo taj njihov međusobni poslovni odnos. Drugo, znate i sami da se emiteri programa vrlo dobro snalaze, pa kažu – sponzor, pa onda pokrovitelj, pa onda medijski promoter, ubace sve i svašta, a već nekoliko godina imamo situaciju da se na reklamnim spotovima reklamira i agencija koja je proizvela taj spot, pa da li je "zli", "divlji" ili neki drugi nije bitno, ali i on stavi svoj logo da se zna ko je autor takvog nekog reklamnog materijala. Zato smatramo da, ukoliko bi se insistiralo na saglasnosti, kao uslov da se još neko pojavi kao sponzor, na taj način ograničavamo njihovo autonomno pravo koje im garantuje Zakon o obligacionim odnosima, uz sve ove rezerve, jer se tumačenjem dolazi do pravne prirode tog ugovora o sponzorstvu. Mislimo da se na ovaj način ne remeti ono što ste hteli da uradite, da na neki način omogućite da i veći broj lica budu sponzori neke emisije ili programa, da ovim stavom, kako ste ga formulisali, prevazilazimo, idemo izvan okvira nekog ovlašćenja koje možemo da koristimo ovde, a ne vidimo koji bi bio to opravdani razlog da ne bude obaveštavanje, nego saglasnost. Ne vidimo koji bi to bio opravdani razlog. To je njihov čist ugovorni odnos. Zašto se država meša u ugovorni odnos? Preduzeće koje daje sredstva da bi se reklamiralo u okviru neke emisije, pa neka to bude i vremenska prognoza, traje jedan minut i videli ste u ćošku uvek, pa čak i glasom – najavi se sponzor meteo-prognoze, ta i ta firma, pa u prognozi između Evrope i Srbije oni ubace i njegovu reklamu. Sad, ako televizija želi da ima još nekog sponzora za taj meteorološki izveštaj, neka rešava sa prvim sponzorom i sa nekim budućim koji bi želeo da se uključi. Zašto bi sada insistirali na tome da treba saglasnost? Šta ako ste napisali da treba saglasnost, pa ovaj ne da saglasnost? Oni će sami da raskinu ugovor. Šta mi pomažemo na ovaj način? Mislite da uvodimo neki red? Tamo je totalni nered. Posle ovog zakona biće još veći nered, u to budite sigurni. Sve dok državna televizija može svoje minute da proda po diskontu nekom odabranom, pa onda on nudi na tržištu te minute, ali ih uslovljava da njegova agencija pravi propagandni materijal. Sve se zna. Mala je Srbija. Sve se kod nas zna i zbog koga se donosi ovaj zakon i zašto se navodno ovo uređuje. Nema tu nekih velikih, ne znam zapad itd, pritisaka. Monetarni fond, baš njega briga kako će neko da se oglašava u Srbiji. Njih to ne interesuje uopšte. Jeste li pitali ove sa zapada i tražili od njih mišljenje, oni bi vam sigurno rekli 87. i 88. Nemojte što dalje od SRS, a vi svi možete, može i Batić, može i Nataša Kandić, svi mogu, samo nemojte radikale, jer oni su opasni. Pokušavamo da vam ukažemo da neka rešenja nisu u skladu sa našim osnovnim zakonima koje moramo da poštujemo, da neka rešenja nisu ni opravdana, nisu ni celishodna, a za neka rešenja ne možete ni da nam date odgovor. Ne možete da ponudite pravi odgovor zašto baš to mora tako da bude. Zašto? Sloboda ugovaranja postoji. Nalaze svoj interes. U slučaju spora, zna se nadležni sud, a zašto bi mi to na nivo saglasnosti digli. Imamo mnogo krupnije stvari za koje je potrebna saglasnost, pa je neko to uradio bez pitanja. Evo kako je prodao Karić na Kosovu i Metohiji korišćenje Mobtela itd. Da li je pitao državu, da li je pitao Telekom, da li je pitao Poštu, je li pitao nekoga? Nikoga nije pitao. Šta ste vi uradili? Ništa. Zašto? Pola Vlade podržava Karića, a pola ga ne podržava. Čim neko pomene Karića – Velja odmah skače i kraj priče. Ako tako primenjujete zakone, vodite računa šta pišete u zakonu.
Na član 97. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ljiljana Nestorović i Meho Omerović. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 100. amandman je podnela poslanik Gordana Gajić. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 101. amandman je podneo narodni poslanik Milan Stanimirović. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 101. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Član 101. ovog predloga zakona reguliše sudsku zaštitu i pošto je to prvi član u toj oblasti, on uređuje tužbu. Član 101. stav 1. glasi: "Lice čije je pravo, odnosno interes, povređen ili ugrožen oglasnom porukom, ima pravo na zaštitu koju ostvaruje tužbom kod nadležnog suda. Za štetu pričinjenu oglasnom porukom odgovaraju solidarno oglašivač i proizvođač oglasne poruke". Sada ono što mi intervenišemo – tražimo da se promeni stav 3, a evo da čujete kako glasi stav 3: "Lice koje oglasnu poruku objavi odgovara solidarno za štetu pričinjenu oglasnom porukom, ako nije zahtevalo ili dobilo uredno popunjenu deklaraciju u skladu sa članom 11. ovog zakona, odnosno ako je bilo svesno...", potenciram ovo svesno, "... ili je prema okolnostima slučaja moralo biti svesno da se objavljivanjem takve oglasne poruke može prouzrokovati šteta". Tražimo da se u stavu 3. reč "svesno" ili pojam svesti, koji ima jedno značenje u pravu, zameni "znanjem", odnosno "saznanjem". Znači – da se znalo. E, sad moram da se vratim na jučerašnju raspravu povodom jednog člana. Odnosio se na oglasne poruke koje su neistinite sadržine i imaju za cilj da prevare korisnika. Jednostavno, reklamiraju proizvod sa nekim svojstvima koja taj proizvod nema. Tada sam naveo da za to postoji predviđena kazna za prekršaj, ali da iz samog teksta nije jasno ko odgovara za prekršaj. Ne govorim o materijalnoj odgovornosti. Materijalnu odgovornost reguliše član 101. Ostalo je nedorečeno da li je to proizvođač, onaj ko je proizveo reklamnu poruku, ili onaj koji ju je emitovao. Kod ove materijalne odgovornosti je sasvim jasno da odgovaraju – onaj ko je oglašivač, pravno lice, preduzetnik ili fizičko lice čije se poslovno ime, ličnost, aktivnost, proizvod ili usluga preporučuje. Znači, onaj kome je stalno da se njegov naziv ili njegov proizvode pojave, pa to može biti i proizvođač i prometnik i neko ko zastupa neku firmu iz inostranstva i proizvođač oglasne poruke, ali ne odgovara TV stanica. Treći stav kaže da može da odgovara i TV stanica koja je emitovala, ali ukoliko je bila svesna prema okolnostima slučaja, i vezali ste za član 11. koji reguliše deklaraciju. Znači, oglašivač je dužan da licu koje objavljuje, odnosno emituje oglasnu poruku, uz oglasnu poruku dostavi i popunjeni obrazac, koji naročito sadrži podatke o proizvođaču, oglašivaču itd. Ali, vi ste njegovu odgovornost još više postavili. Vi njegovu odgovornost niste vezali samo za to da li je dobio deklaraciju, da li je tražio deklaraciju, nego idete i na njegovu svest - da li je on svestan da su ga ovi možda prevarili. Pa, to ne može da stoji u zakonu. Zašto bi RTS ili bilo koja TV stanica odgovarala ukoliko emituje oglasnu poruku koju je, neka bude, Đilasova firma napravila. Reklamira se neka strana firma sa nekim svojstvima proizvoda koji ne postoje i nastupi šteta, ako su dobili deklaraciju u kojoj je sve saopšteno u skladu sa članom 11. i sve ispunjava sve propisane uslove da to nije opasno, da se zna ko je, šta je, kakva su svojstva itd. Zašto bi oni odgovarali? Jer, pazite, u materijalnu odgovornost ste ovde uveli svest da je onaj ko emituje poruku svestan da je moglo, da bi moglo, da je moguće da se nešto desi. Kako on može da bude svestan da je moguće da se nešto desi kada je dobio deklaraciju u kojoj se ovaj zaklinje da to ne može da se desi. Zato je potrebno da prihvatite ovaj amandman, jer je ovo konkretnije, preciznije i za sud; lakše će da utvrdi činjenice na osnovu kojih može da presudi u ovoj stvari. Jedno je kada neko ima znanje, a drugo je kada ima svest. Da li je imao neko znanje ili ne, jeste činjenica koja može da se utvrđuje, a kod svesti je to već u domenu pretpostavki. Da li je on na bazi nekih činjenica i okolnosti mogao da bude u situaciji da ima svest o tome šta se i kako dešava? Pa valjda nećete da tražite njegovu svest na bazi toga da li je koristio taj proizvod i proveravao svojstva. To bi već bilo preterano. Ništa se ne gubi ako se usvoji ovaj amandman, ali se pomaže sudovima u slučaju eventualnih sporova povodom štete koja može da se pojavi, na taj način što je neko prevaren ili je nekome načinjena šteta, emitovanjem poruke koja ima sadržinu koja prikriva glavna svojstva proizvoda ili nedozvoljeno utiče na potrošače.
Hvala vam, gospodine Krasiću. Izvolite, gospodine ministre.
U međuvremenu je stigao još jedan amandman koji je podneo Odbor za trgovinu i turizam, slične sadržine. Zapravo, on suštinski izlazi u susret ovome što je gospodin Krasić govorio, pa pošto je reč o predlogu Odbora, a i malo je jednostavnije, predlažem da se prihvati taj amandman na isti član, odnosno koji je podneo Odbor za trgovinu i turizam.
Zahvaljujem. To je sledeći i vi nas unapred obaveštavate da ćete ga prihvatiti. Vi, dakle, u redu je. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Izvolite, Branislav Stevanović ima reč.
U redu je, samo imam dopunu amandmana. Dame i gospodo, jasno je da je ovaj amandman prihvaćen, ali bih dao nekoliko sugestija gospodinu ministru. Vezane su za glavu osam, koja nosi naziv – "Zaštita primaoca oglasnih poruka". Već smo govorili o zaštiti maloletnika, ali bih skrenuo pažnju da je neophodno imati u vidu institucije i linije koje se reklamiraju svakodnevno na našim TV kanalima, u mnogim časopisima idnevnim novinama. Mnogi roditelji su oštećeni telefonskim računima, pa treba imati u vidu taj veoma važan faktor. Kada je u pitanju oglašavanje u vreme TV serija, govorio sam i u načelu da je nezahvalno i antiproduktivno oglašavanje u vreme TV serija koje naše domaćice gledaju, a sinoć smo imali priliku, kada smo gledali utakmicu SCG–Španija, da to i vidimo. O tome je govorio gospodin Krasić. To je antiproduktivno, emitovanje oglasnih poruka koje više iritiraju gledaoce nego što doprinose samom oglašavanju. Vratio bih se na član 68, stav 2. gde se u tački 6) kaže da jezabranjeno otvoreno oglašavanje u javnim parkovima i na javnim sportskim terenima. Prema tome, hteo bih da skrenem pažnju na to da se u ovom slučaju žele zaštititi TV stanice od konkurencije naših sportskih terena, jer znamo da je naš sport, posebno amaterski, u veoma teškom stanju i poznato je da su pivare svuda u svetu, a i kod nas, glavni sponzori sportskih timova i ekipa i reprezentacija. Prema tome, smatram da ovde televizija želi da uzme apsolutni primat i da jednostavno i ovo malo sponzorstva koje imaju naši klubovi želi da im uskrati. Kada je reč o zaštiti građana od političkih stranaka, gospodo, ovde treba imati u vidu još jedan predlog koji bi mogao da bude, a to je da mogu da se odrede posebni TV kanali za reklamu političkih stranaka. Znači, da prepustimo samim gledaocima da biraju da li će gledati kanal koji je posebno namenjen za reklamiranje političkih stranaka i slično. Gospodin ministar bi mogao da povede računa i da zaštiti i same kolege ministre, na taj način što bi mogao da uvede alko-test i doping kontrolu za pojedine ministre, koji potpisuju veoma značajne ugovore za našu državu, nažalost na štetu naše države, a što se tiče samih kazni za političke stranke, jedina je kazna od strane naših građana.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 101. amandman je, na osnovu člana 139. stav 3. Poslovnika, podneo Odbor za trgovinu i turizam. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ministar Dimitrijević je malopre prihvatio amandman, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 104. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ljiljana Nestorović i Meho Omerović. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 107. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ljiljana Nestorović i Meho Omerović. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 108. amandman je podneo poslanik Bogoljub Pejčić. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 108. amandman je podneo poslanik Meho Omerović. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 108. amandman je podnela Ljiljana Nestorović. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 109. amandman je podneo poslanik Bogoljub Pejčić. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 109. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ljiljana Nestorović i Meho Omerović. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 109. amandman je podneo Aleksandar Lazarević. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima gospodin Lazarević. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, poštovano ministarstvo, ne ulazeći ovog puta u polemiku koja je vođena, vezano za član 87. gde se, od strane nekih kolega poslanika, traži da se ukine mogućnost političkim strankama da se ne oglašavaju van predizborne kampanje, raduje me što to predlaže politička stranka koja je i donela takav predlog zakona o radio-difuziji, ili ga je bar usvojila u prethodnom periodu. Moram da podsetim da je Zakon o radio-difuziji, koji propisuje ovo, usvojen 2002. godine. Da podsetim kolege koji su tada bili na vlasti da su glasali za tu odluku, a sada traže drugu odluku. Očigledno se drugačije gleda kada ste u opoziciji i poziciji i na to imate pravo. Ono što sam želeo ovim amandmanom je, činilo mi se na početku da postoji neko nerazumevanje od strane ministra i ministarstva kada je ova oblast u pitanju, da to popravimo. Dakle, čuli smo objašnjenje ministra kada je govorio o tome da li treba ili ne da ostane član 87. Pošto sam primetio, ako ostane zabrana, ako ostane član 87, a to je zabrana funkcionisanja, oglašavanja političkih stranaka van predizborne kampanje, onda je nelogično da se ne usvoji amandman koji predlažem, kojim se definiše ono što se zove prekršaj, ako se politička stranka reklamira van predizborne kampanje. Dakle, ne možete biti nelogični, ili ćete dozvoliti da se političke stranke reklamiraju van predizborne kampanje, što nije predmet mog razgovora, ili ćete to, ako se bude uradilo, sankcionisati. Ovo je, uslovno rečeno, tehnička popravka ovog zakona. Ne možete dozvoliti da ostane član 87. koji zabranjuje reklamiranje političkih stranaka, a ne dozvoliti da postoji sankcija za one koji prekrše taj zakon. Gospodin ministar se pozvao na član 113, stav 16. Zakona o radio-difuziji; on definiše kažnjavanje tj. prekršaj ako se politička stranka reklamira. Moram da napomenem da prelazne i završne odredbe Zakona o radio-difuziji prestaju da važe kada ovaj zakon stupi na snagu. Dakle, ostavljamo jednu nemogućnost, prazninu. Ne vidim da je logično, ili ćete pristati na to da prihvatite amandman na član 87. kojim se političkim strankama dozvoljava da se reklamiraju, ili ako ostanete pri tome da ne mogu da se reklamiraju van predizborne kampanje, onda će biti logično da postoji prekršaj za onoga ko učini takvo delo. Samo želim tehnički da ispravimo zakon, u suprotnom čini mi se da će ostati nedorečen i neće biti prekršaja za one koji krše zakon. Hvala.
Hvala, gospodine Lazareviću. O istom amandmanu javio se narodni poslanik Radosavljević.
Ne možemo ovaj predloženi amandman da gledamo van konteksta člana 87. Šta se ovim predlogom amandmana želi postići? Da uvedemo sankciju, to je ideja. Predlagaču ovog amandmana moram da iznesem par argumenata, zbog kojih Demokratska stranka smatra da zaista član 87. Predloga zakona ne treba da postoji. Nemojte i vi, poput ministra, da ulazite u zamku koja je definisana Zakonom o radio-difuziji. Želim da vas podsetim, ako ste pažljivo čitali zakon, vraćamo se na član 2. – šta definišete oglašavanjem? To nije samo oglašavanjem putem medija. To su i plakati, leci, bilbordi i sve druge aktivnosti koje stranke sprovode. Znači, praktično ovom odredbom člana zakona proširujete opseg koji postoji, definisan Zakonom o radio-difuziji. Nakon toga, članom 109. im uvodite sankcije. Pitam vas, kada pogledamo širinu koju treba da definiše ovaj član zakona, da li je to u duhu sa političkim slobodama koje svako od nas promoviše i koje definiše Ustav Republike Srbije? Ili je to potpuno ograničavanje političkih sloboda? Da li ćete se složiti sa mnom da političke stranke, ono što smo tokom čitavog pre podneva govorili, ne vode kampanju samo kada je izborna kampanja? Vode kampanju tokom onog perioda, kao što je i sada, do raspisivanja izbora. To su aktivnosti političkih stranaka. Time želite da im ih ograničite. Želim da vas pitam, a i vi ste bili u toj situaciji, da li će to značiti da nećete moći da imate one bilborde – "G17 plus u Evropu"? Zašto to sebi radite? Zašto to svi zajedno sebi želimo da napravimo? Ne mogu da prihvatim ni formulaciju koju je rekao ministar, a koja je bila prilično loša, o političkom maltretiranju. To su političke aktivnosti, svako ima pravo na svoju prezentaciju. Ali, složićete se sa mnom, pojedina pitanja, politička definisanja, stranke, imaju pravo da izađu i da kritikuju. Da li će to raditi letkom, plakatom, na bilo koji drugi način, svojom aktivnošću, pa pozivati građane, zašto im to ograničavati i uvoditi sankciju. Želim još da vas podsetim, Srbija i političke stranke u Srbiji nemaju samo, u okviru političkog angažmana, svoje skupove. Širom Srbije postoje stranke koje prave humanitarne aktivnosti, pa pozivaju građane, potencijalne sponzore, na taj način ih animiraju da prikupe više sredstava. To su sve aktivnosti koje stranke mogu da rade, koje su legitimne, definisane Ustavom, zakonom. Ograničavate im to pravo i sada želite da ih kaznite. Sada ova odredba, a zaista to stoji u Zakonu o radio-difuziji; znači prestaje da važi ta odredba, proširujete opseg. Znači, širite se sa elektronskih medija, prelazimo na sve ostale aktivnosti koje stranke imaju i preko toga uvodimo sankcije. To sigurno nije demokratski. Zato smo i predložili da se briše član 87. Molim vas, nemojte da nam govorite o tome da nismo dosledni u svojoj politici. Jesmo. Ali, ovo što vi radite je nešto što zaista ne može, ko je demokratski opredeljen u ovoj državi, da se shvati. Zašto ograničavate pravo političkim strankama da i van izbornih kampanja mogu da sprovode svoje aktivnosti? Zašto želite da ih kaznite? To je argumentacija sa kojom izlazimo pred poslanike, pred ljude koji vrlo dobro poznaju ovu problematiku, pa i građanima se obraćamo, koji to vrlo dobro znaju. To nije maltretiranje. Ako je to maltretiranje, dajte da ukinemo političke partije u Srbiji i da praktično to svedemo na nešto što je bilo poznato građanima Srbije mnogo pre nego što je zaživeo parlamentarni život. Zaista, ne mogu da shvatim i ne mogu da prihvatim argumentaciju sa kojom ste vi izašli. Želite da uvedete sankcije potpuno besmisleno. Još jednom apelujem na ministra, ovaj amandman ne može da se gleda mimo člana 87. Član 87. je prilično restriktivan. Ako gledate definicije pojmova koje postoje u ovom zakonu, videćete o čemu se zapravo radi. Svakome kome je stalo do toga da stranke mogu nesmetano da vrše kampanju, da agituju, da sa građanima komuniciraju, svestan je da će biti dovedene u tešku situaciju. Sa ovakvom odredbom doći ćete u situaciju da će zakon biti i neprimenljiv. Želim da vas pitam, ko će biti taj koji će zbog bilo koje aktivnosti koje stranke preduzimaju, eventualno da izrekne sankciju i da sankciju sprovede? Zaista vas molim da se uozbiljimo po ovom pitanju. Mislim da je jako važno, još jedanput podsećam, član 87. i predloženi amandman na član 109. je ograničavanje političkih sloboda u Srbiji. Molim vas da shvatite vrlo ozbiljno argumentaciju Demokratske stranke, koju smo izneli po pitanju člana 87. i po amandmanu koji je kolega Lazarević podneo na član 109. Hvala.
Hvala vama, gospodine Radosavljeviću. Povodom člana 87. i člana 109, ministar je vrlo precizno rekao da nije u situaciji da odluku o prihvatanju amandmana saopšti do kraja rasprave u pojedinostima. Reč je o tome da je pojam oglašavanja širi od pojma reklamiranja, sasvim jasno. Dakle, u odnosu na poslovničke mogućnosti, obavestiće poslaničke grupe i naći ćemo način da se taj stav ispravi. U tom smislu svi zajedno podržavamo diskusije svih nas. Hvala vam. Na ovaj amandman više nema govornika. Na član 110. amandman je podneo poslanik Bogoljub Pejčić. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanici Ljiljana Nestorović i Meho Omerović podneli su zajedno amandman kojim predlažu da se posle člana 110. doda član 110a. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 112. amandman je podneo poslanik Zoran Anđelković. Vlada i Odbor za trgovinu i turizam nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača, prof. dr Bojan Dimitrijević, ministar trgovine, turizma i usluga želi završnu reč? (Ne.) Hvala. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O ZAŠTITI POTROŠAČA (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona zajedno podneli narodni poslanici Ljiljana Nestorović i Meho Omerović. Primili ste izveštaje Odbora za trgovinu i turizam i Zakonodavnog odbora, kao i mišljenje Vlade Republike Srbije o podnetim amandmanima. Primili ste obaveštenje da su narodni poslanici Ljiljana Nestorović i Meho Omerović povukli amandmane na član 7, 10, 22, 26, 61, 63, 66. i 67. Predloga zakona o zaštiti potrošača. Otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto nema amandmana, jer su povučeni, kao što sam vas upravo obavestio, pitam da li predstavnik predlagača dr Bojan Dimitrijević, ministar trgovine, turizma i usluga želi da da završnu reč? (Ne.) Hvala. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu i u celini. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O CENAMA (pojedinosti) Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandman koji su zajedno podneli narodni poslanici Ljiljana Nestorović i Meho Omerović. Primili ste izveštaje Odbora za trgovinu, turizam i usluge i Zakonodavnog odbora, kao i mišljenje Vlade Republike Srbije o podnetom amandmanu, ali i obaveštenje da su narodni poslanici Ljiljana Nestorović i Meho Omerović povukli amandman na član 6. Predloga zakona o cenama. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto je jedini amandman povučen, pitam da li dr Bojan Dimitrijević, ministar trgovine, turizma i usluga želi da da završnu reč u odnosu na ova tri zakona? Izvolite, gospodine ministre.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, na završetku ove rasprave mislim da smo ipak uradili značajan i veliki posao i da smo napravili krupan korak napred u onome što se zove cilj, a to je slobodno tržište, konkurentsko tržište i tržište u kome će biti ostvaren viši stepen blagostanja svih građana. Zakonom o zaštiti potrošača proširena su i utvrđena, fiksirana mnoga bitna prava koja su vezana za potrošače. Naročito je značajan zakon o zaštiti konkurencije i zaista će nam posle usvajanja zakona predstojati pune ruke posla da brzo konstituišemo komisiju i da ona počne efikasno da radi. Kada je reč o zakonu o javnom oglašavanju, mislim da uvodimo red i u ovu oblast. Mislim da će sada nekoliko institucija dobiti nadležnost da kontroliše proces javnog oglašavanja. Mislim da ćemo predloženim rešenjima značajno smanjiti obim sive ekonomije u ovoj oblasti i u privredi u celini. Kada je reč o spornom rešenju, vezano za član 87, mislim da ćemo do kraja glasanja naći odgovarajuće rešenje. Na kraju, zahvaljujem se svim narodnim poslanicima na učešću u raspravi, na amandmanima i konstruktivnim primedbama.
Hvala vama, ministre Dimitrijeviću. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu i u celini. Nastavak sednice, kao što smo međusobno razmenili obaveštenja je u utorak, 13. septembra 2005. godine u 10,00 časova, raspravom u pojedinostima o Predlogu zakona o Zaštitniku građana. Hvala na odgovornosti i prijatan vikend. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dobar dan, nastavljamo rad sednice Jedanaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 100 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Zahvaljujem. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 89 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za početak radnog dana Narodne skupštine. Samo trenutak, daću vam reč, samo da konstatujem. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Goran Knežević i Goran Svilanović. Dobićete reč, pobogu, po završetku prethodnog govornika. Malo pristojnosti. Zahvaljujem. Nastavljamo rad prema dnevnom redu. Pre toga, po Poslovniku, narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite.