Poštovani dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Četrnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 117 narodih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su u sali prisutna 140 narodnih poslanika i da imamo potrebnu većinu i uslove za rad Narodne skupštine. Saglasno članu 86. stav 2. i članu 87. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas je ova sednica sazvana u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, i izuzetno za ponedeljak, dakle, mimo dana utvrđenih u članu 87. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge zakona iz dnevnog reda utvrđenog u zahtevu Vlade. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uz saziv iz sednice Četrnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu koja je sazvana na zahtev Vlade, saglasno članu 106. stav 3. Ustava Republike Srbije, članu 48. stav 3. Zakona o Narodnoj skupštini i članu 249. Poslovnika Narodne skupštine, dostavljen vam je zahtev za održavanje vanrednog zasedanja Narodne skupštine sa određenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Za sednicu Četrnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu određen je sledeći: D n e v n i r e d: Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o regulisanju javnog duga Republike Srbije po osnovu neisplaćene devizne štednje građana položene kod banaka čije je sedište na teritoriji Republike Srbije i njihovim filijalama na teritorijama bivših republika SFRJ, Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije o uzajamnoj administra-tivnoj pomoći u poreskim pitanjima, Predlog zakona o trgovini, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o elektronskoj trgovini, Predlog zakona o robnim berzama. Narodni poslanik Aleksandar Martinović na osnovu člana 92. stav 2. člana 157. stav 2. i člana 170. Poslovnika, predložio je da se obavi zajednički načelni, jedinstveni pretres: - o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o Republike Srbije po osnovu neisplaćene devizne štednje građana položene kod banaka čije je sedište na teritoriji Republike Srbije i njihovim filijalama na teritorijama bivših republika SFRJ i Predlogu zakona o potvrđivanju Konvencije o uzajamnoj administrativnoj pomoći u poreskim pitanjima; i - zajednički načelni pretres o: Predlogu zakona o trgovini, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o elektronskoj trgovini i Predlogu zakona o robnim berzama. Pitam predlagača da li želi možda reč? (Ne.) Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 137, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo četiri poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da su danas pozvani da sednici prisustvuju: ministar finansija Siniša Mali, kao i njegovi saradnici u Ministarstvu finansija, kao i vršilac dužnosti Uprave za javni dug Ministarstva finansija, vršilac dužnosti pomoćnika direktora Uprave za javni dug i viši savetnik u Upravi za javni dug u Ministarstvu finansija, kao i vršilac dužnosti pomoćnika ministra finansija. Molim poslaničke grupe ukoliko to već nisu učinile da podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2. i članu 170. Poslovnika Narodne skupštine otvaram zajednički, načelni, jedinstveni pretres o: Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o regulisanju javnog duga Republike Srbije po osnovu neisplaćene devizne štednje građana položene kod banaka čije je sedište na teritoriji Republike Srbije i njihovim filijalama na teritorijama bivših republika SFRJ i Predlogu zakona o potvrđivanju Konvencije o uzajamnoj administrativnoj pomoći u poreskim pitanjima. Pitam da li predstavnik predlagača ministar finansija želi reči. Izvolite.
Hvala lepo. Uvažena predsednice Narodne skupštine, poštovani narodni poslanici, pred vama se nalazi Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o regulisanju javnog duga Republike Srbije po osnovu neisplaćene devizne štednje građana položene kod banaka čije sedište na teritoriji Srbije i njihovim filijalama na teritorijama bivših republika SFRJ. Ovim zakonom vrše se izmene i dopune zakona koji je donet kako bi Republika Srbija izvršila obavezu u skladu sa presudom Evropskog suda za ljudska prava u predmetu Ališić i drugi protiv BiH, Hrvatske, Srbije, Slovenije i bivše jugoslovenske Republike Makedonije. Izmenama zakona produžava se rok za odlučivanje uprave za javni dug po prijavama potraživanja, smanjuje se broj polugodišnjih rata sa deset na osam i pomera početak isplate za šest meseci. Rokovi se pomeranju prvenstveno zbog nemogućnosti štediša da pribave dokumentaciju od nadležnih institucija u bivšim republikama do 23. juna 2019. godine i steknu pravo na ispalu stare devizne štednje. Prvenstveno ovde mislim na potvrdu o neiskorišćenosti devizne štednje od nadležnih organa u Republici Hrvatskoj, pitanje devizne štednje evidentirane na jedinstvenom računu građana u BiH, kao i postupanje po prijavama potraživanja po osnovu štednje položene kod banke na KiM. Upravo su to problemi pribavljanja propisane dokumentacije u Republici Hrvatskoj i BiH koji su onemogućili kompletiranje prijava potraživanja deviznih štediša iz ovih država. S obzirom na to da Uprava za javni dug do 23. juna ove godine treba da dostavi štedišama sva rešenja, a da ne raspolaže iz razloga koje sam naveo potrebnim podacima, procena je da je produžetak roka za šest meseci neophodan kako bi se rizik greške prilikom odlučivanja sveo na minimum kao i kako bi se reputacioni rizik Republike Srbije zaštitio. Uvaženi poslanici pred vama je danas takođe i Zakon o potvrđivanju Konvencije o uzajamnoj administrativnoj pomoći u poreskim pitanjima. Naime, finansijska kriza iz 2008. godine uticala je shvatanje da postojeći instrumenti saradnje između država u poreskim pitanjima kao i sami poreski instituti nisu adekvatni. Velike razmene poreske evazije i izbegavanje plaćanja poreza dovele su do potrebe intenziviranja aktivnosti na međunarodnom nivou kako bi se stvorila nova pravila u materiji međunarodnog oporezivanja i administrativne saradnje u poreskim pitanjima. OCDE organizacija za ekonomsku saradnju i razvoj je zajednički radio sa Savetom Evrope na stvaranju pravnog osnova za bolju administrativnu saradnju između država u poreskim pitanjima kako bi se smanjile mogućnosti za izbegavanje plaćanja poreza. Upravo je rezultat tog rada unapređenje Konvencije 2010. godine, a ova konvencija omogućava razmenu obaveštenja o poreskim obveznicima za sve poreske oblike, s tim što je potpisnicima dato pravo da ograniče taj obim na onaj koji odgovara njihovim potrebama i mogućnostima. Pored uvođenja pravnog osnova za automatsku razmenu obaveštenja, potpisivanje Konvencije takođe omogućava povećanje broja zemalja sa kojima naša zemlja razmenjuje ta obaveštenja. Srbija je do sada razmenjivala obaveštenja sa 54 zemlje na osnovu Ugovora o izbegavanju dvostrukog oporezivanja, dok se potpisivanjem Konvencije taj broj povećao na 128 zemalja. Konvencija bi za Republiku Srbiju trebalo da stupi na snagu 1. decembra 2019. godine. Nadam se da ćete za izmenu prvog i za ovaj novi zakon glasati i stojim vam na raspolaganju za bilo koje pitanje koje budete imali. Hvala puno.
Zahvaljujem. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? Reč ima Aleksandra Tomić.
Uvažena predsedavajuća, poštovani ministri i kolege poslanici, na Odboru za budžet, finansije i kontrolu trošenja javnih sredstava imali smo prilike da detaljno čujemo od saradnika ministra finansija o tome koji su razlozi u stvari zbog kojih se produžava rok, odnosno da su svi razlozi koje je naveo ministar u stvari u cilju ostvarenja interesa građana Srbije koji žive ovde, zbog toga što nemaju potpunu dokumentaciju da bi ostvarili svoja prava, odnosno naplatili dug za vreme dok je postojala SFRJ i nadležne banke. Te banke su, naravno, sve u stečaju i to pravo da bi ostvarili potrebno je da dopune svoju dokumentaciju. Zbog toga je u stvari izlaženje u susret i građanima Srbije da ostvare svoje pravo u punom svom kapacitetu. Što se tiče Konvencije o kojoj je govorio ministar, jako je važno da se Srbija našla u procesu u kojem treba da sprovede svoje reforme, unapredi svoj rad, zbog toga što Generalni sekretarijat Saveta Evrope ima jednu tzv. crnu listu u kojoj stavlja zemlje, koje jednostavno ne žele da se nose sa rešavanjem poreske politike i poreskih pitanja na način koji oni propisuju te standarde. Zbog toga je i važno zašto ste danas i predložili ovaj zakon, jer Srbija u budućnosti, s obzirom da je stupila u tu globalnu mrežu koja se odnosi na poresku politiku, pokazuje da ide u rame uz rame sa ekonomski razvijenim državama u kojima jednostavno ovu politiku sprovodi. To, naravno nije bilo moguće do trenutka dok Srbija nije sprovela svoje ekonomske reforme i fiskalnu konsolidaciju. Kao što vidimo, rezultati nisu samo egzaktni, kad govorimo o rezultatima i Vlade Republike Srbije i predsednika države, već vidimo da je, u stvari, i ovakvo, primanje ovakve svetske međunarodne organizacije, u stvari, jedno priznanje Srbiji za ono što je radila proteklih godina. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima prvi ovlašćeni predstavnik, Ivan Bauer. Izvolite.
Zahvaljujem, predsednice. Poštovani ministre sa saradnicima, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, građani Republike Srbije, poslanička grupa Socijaldemokratske partije Srbije, podržaće sve predložene zakone koji se nalaze na dnevnom redu današnje sednice. Konvencija o uzajamnoj administrativnoj pomoći u poreskim pitanjima doneta je u Strazburu 25. januara 1988. godine, ali je praksa pokazala, naročito od kako i vi rekoste ministre izbijanja svetske ekonomske krize 2008. godine, da poreska evazija na međunarodnom planu poprima takve razmere da je ovu Konvenciju potrebno nadograditi, odnosno dopuni, kako god želite. Taj posao poveren je Organizaciji za ekonomsku saradnju i razvoj odnosno OECD i Savetu Evrope, a njegov rezultat je jedna dopunjena verzija Konvencije koja se danas nalazi pred nama, koja je stupila na snagu 1. juna 2011. godine, a koju je pre mesec dana potpisala i Republika Srbija, naravno, uz određene rezerve, obaveštenje i uz prateću deklaraciju. Ove rezerve obaveštenja i prateću deklaraciju jesu nešto što je u skladu sa Konvencijom, odnosno to je mogućnost koju Konvencija pruža državama potpisnicama, odnosno jurisdikcijama potpisnicama, pošto postoje i neki pravni, da tako kažem, subjekti koji nisu države a koji su potpisali ovu Konvenciju, dakle, iz razloga što je moguće da te jurisdikcije u datom momentu, kada potpisuju Konvenciju ne poseduju sve moguće kapaciteta potrebne za njeno potpuno sprovođenje. Sa Srbijom Konvencija danas ima 129 potpisnica i među tim potpisnicima nalaze se sve zemlje grupe G20, sve zemlje OECD i sve zemlje BRIKS, odnosno Brazil, Rusija, Indija, Kina i Južna Afrika, među njima se nalaze čak i neke zemlje koje se smatraju poreskim rajevima što mislim da je vrlo značajno za njenu privredu. Konvencija predstavlja najsveobuhvatniji raspoloživi multilateralni instrument za borbu protiv poreske evazije i izbegavanja plaćanja poreza, ali uz zaštitu osnovnih prava poreskih obveznika. Ona stvara mogućnosti da se kroz međunarodnu saradnju unapredi i domaće poresko zakonodavstvo, ali istovremeno i pruža administrativnu saradnju zemljama, kroz koju one mogu da unaprede svoju procenu i prikupljanje poreza. Zbog njenog sadržaja i njenog globalnog karaktera, ona svakako predstavlja širi i potpuniji okvir od bilo kakvog bilateralnog sporazuma koje, kao što reče ministar, mi imamo potpisane sa različitim zemljama i samim tim predstavlja superiorniji instrument za kontrolu. Da ne govorim o tome da informacije koje se prikupe primenom ove Konvencije mogu da budu i te kako korisne u borbi protiv korupcije, međunarodne korupcije, protiv pranja novca i protiv finansiranja terorizma. Dakle, radi se o jednom veoma značajnom dokumentu za Republiku Srbiju i svakako da je vrlo važno da mi taj dokument potpišemo, što smo već i učinili, ali i da ga potvrdimo u Narodnoj skupštini, jer ćemo time smanjiti razmere poreske evazije u Srbiji, pošto se on odnosi ne samo na domaća već i na strana pravna i fizička lica, koja imaju svakako interes da pokušaju da izvezu svoju dobit ili svoj dohodak, u svoje u svoje matične zemlje ili u neke treće zemlje u pokušaju da smanje svoje poreske obaveze. Nadalje, svakako je benefit za Srbiju da unapredi svoju međunarodnu saradnju, kada je o poreskim pitanjima reč, jer na taj način povećava svoj međunarodni ugled kao kredibilnog partnera. Velika je motivacija multinacionalnih kompanija da smanje, odnosno da, ako je moguće izbegnu svoje poreske obaveze, odnosno da presele profit iz jedne zemlje u kojoj je porez veći u neku drugu zemlju u kojoj je taj porez manji. Oni za to koriste različita sredstva, bilo da su to legalna sredstva, odnosno da koriste zakonom raspoložive mogućnosti, bilo da su to neka sredstva koja su, da kažem, na granici zakona, jer se radi o traženju rupa u zakonima ili u međunarodnoj regulativi, što pokušavamo da sprečimo upravo na ovaj način, a neki su naravno skloni tome da u potpunosti krše zakone samo da bi smanjili svoje poreske obaveze ili da bi ih izbegli. Kako rešiti ovaj problem? U potpunosti, nažalost, nikako, a delimično, svakako tako što ćemo konstantno raditi na poboljšanju kapaciteta Poreske uprave na jačanju međunarodne saradnje i bržoj i efikasnijoj razmeni podataka među poreskim upravama širom planete. Kao što rekoh, time problem ne možemo trajno da rešimo, ali možemo da radimo na njegovom smanjenju, samim tim i na povećanju budžetskih prihoda svaki od zemalja potpisnica ove Konvencije, što je za nas, rekao bih, posebno značajno jer nam to otvara mogućnost za dalje relaksiranje naše rashodne strane budžeta, odnosno za dalje povećanje plata i penzija i dalje smanjenje poreskog opterećenja rada, što rekao bih, nadam se da se ministar sa tim slaže, su naši najvažniji kratkoročni fiskalni ciljevi na rashodnoj strani budžeta. Zato smatramo da je potpisivanje ove Konvencije veoma značajno za Republiku Srbiju, i naravno, njeno potvrđivanje u Narodnoj skupštini. Tu se naš posao ne završava, jer oni koji pokušavaju da izbegnu plaćanje poreza ili da ga smanje, da tako kažem kolokvijalno, nikada ne spavaju, što će reći da se međunarodna saradnja mora nastaviti i mora se dalje raditi na unapređenju svih mogućih dokumenata, bilo da se radi o međunarodnim dokumentima, kakva je ova Konvencija, bilo da se radi o domaćem poreskom zakonodavstvu. Borba protiv poreske evazije je nešto što se može nazvati i večnom borbom ili jednom vrstom "circulus vitiosus", odnosno, začaranog kruga, jer kad god pomislite da ste našli rešenje za jedan problem pojavi se neki novi problem sa kojim se ponovo mora boriti ispočetka. Drugi zakon koji se danas nalazi na dnevnom redu, je Zakon o regulisanju javnog duga po osnovu neisplaćene devizne štednje građana, koji je donet sa idejom obeštećenja štediša tako što će se omogućiti državljanima država bivših republika SFRJ da budu obeštećena, odnosno da dođu u priliku da podignu svoju staru deviznu štednju koju su imali u filijalama srpskim banaka u njihovim, tada republikama, a danas država, na isti način, odnosno pod istim uslovima kao i građanima Republike Srbije koji su tu štednju imali u filijalama tih banaka u Srbiji. Dakle, pokušavamo, odnosno pokušali smo kada smo donosili ovaj zakon da izjednačimo u pravima građane bivših republika SFRJ, sa građanima Republike Srbije. Potreba za donošenjem ovog zakona nastala je nakon donošenja konačne presude na koju više nije bilo moguće žaliti se Velikom veću Evropskog suda za ljudska prava 16. jula 2014. godine u predmetu Ališić i drugi protiv Slovenije, Bosne i Hercegovine, Hrvatske, Srbije i tadašnje bivše jugoslovenske Republike Makedonije. Direktan efekat ove presude, a radi se o tzv. pilot-presudi, što će reći da se ona odnosi, ne samo na ova tri lica koja su u konkretnom slučaju dobili sudsku presudu u njihovu korist, pošto se radi o pilot-presudi ona se odnosi i na svih preostalih, oko 1.850 predstavki koje se odnose na oko 8.000 lica koja su automatski dobili ove svoje predstavke, odnosno, svi ovi slučajevi su rešeni u njihovu korist. To je za nas stvorilo obavezu da ovaj problem rešimo. Uostalom, i u izreci presude Evropskog suda za ljudska prava se kaže da je ovo sistemski problem i nalaže se državama, samim tim i Srbiji, da donesu određena zakonska rešenja kojima će se ovaj problem pravično rešiti, što smo mi, naravno, u predviđenom roku i učinili. Zbog čega danas imamo izmene i dopune ovog zakona? Zato što je došlo do toga da su usled određenih, rekao bih više subjektivnih okolnosti, koje nisu na našoj strani, nemogućnosti da se te preuzete obaveze izvrše u predviđenom roku, iz razloga što je došlo do kašnjenja u pribavljanju dokumentacije, potrebno da se ostvari pravo na povraćaj stare devizne štednje. O čemu se konkretno radi? U nekim od država je došlo do kašnjenja u pribavljanju dokumentacije koje je, naravno, nastalo kao greška na stranih tih država i taj problem se naročito javio u Republici Hrvatskoj. U nekim drugim državama ta dokumentacija koja je dostavljena, odnosno koju su prikupili građani, državljani tih država, koja je nama dostavljena nije bila validna. Taj problem se naročito vezuje za Federaciju BiH. Iz tog razloga, s obzirom na to da Uprava za javni dug ima određene rokove kada mora da donese rešenja, a da je dokumentacija još uvek u fazi kompletiranja, praktično nije bilo moguće izvršiti taj postavljeni zadatak pred Upravu za javni dug, nije bilo moguće na vreme krenuti u isplatu stare devizne štednje, te smo bili prinuđeni da ovim izmenama i dopunama Zakona propišemo pomeranje rokova, naravno, najkraće moguće, iz razloga da bi smo obezbedili pravičnost ovog zakonskog rešenja, iz razloga da bi smo štedišama dali priliku da na vreme u novom propisanom zakonskom roku pribave potpunu i validnu dokumentaciju, ali isto tako da bismo sprečili eventualne zloupotrebe koje, praksa je pokazala, su se pojavile u nekim slučajevima. Iz tog razloga mi danas raspravljamo, a za nekoliko dana ćemo, verujem, usvojiti izmene i dopune ovog zakona i na taj način, verujem, pravično obeštetiti građane bivših republika SFRJ. Ostaje mi još samo na kraju da još jedanput potvrdim da će poslanička grupa SDPS u danu za glasanje glasati i za zakone koji se danas nalaze na dnevnom redu sednice, ali i one zakone o kojima ćemo raspravljati sutra. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Bauer. Reč ima Aleksandar Stevanović. Izvolite.
Hvala, potpredsedniče. Dame i gospodo, u ovoj tački imamo Predlog dva zakona koji su prilično tehničke prirode i u sebi nemaju odlike toga što bi bilo sporno. Zakon koji menja prirodu i rokove u kojima se isplaćuje stara devizna štednja je neko pitanje koje smo nasledili još iz devedesetih, a presudama međunarodnog tela, jedinog panevropskog tela koje imamo u Evropi, je utvrđeno da Republika Srbija ima određene obaveze po tom pitanju i, u skladu sa tim, ne postoji mogućnost da se o tome raspravlja i da se, ako smo država koja poštuje svoje međunarodne obaveze, uradi išta nego da se postupi po odluci suda. Tako rade sve suverene države koje su ozbiljne, pa ni u Srbiji nije bila drugačija situacija. Ono što je razlog donošenja zakona, koliko sam ja mogao zaključiti, prateći tu materiju, još iz vremena kada je izneta na sud i kada je donesena presuda je to da i druge države nisu bile spremne da na vreme donesu odgovarajuće podzakonska akta i da dovoljno brzo izdaju odgovarajuće potvrde. To je slučaj u mnogim od zemalja bivše Jugoslavije, a situacija se posebno komplikuje zato što je bankarski sektor u vreme kada je otimana stara devizna štednja i bankarski sektor danas koji postoji, ne liče ni po čemu. S te strane, kašnjenje Srbije nije rezultat toga što smo mi u Srbiji loše postupali, nego zbog toga što su ljudi koji treba da dobiju ono što im je oduzeto 1990. na jedan duboko nepravičan način, bili u nemogućnosti da donesu sve potvrde i da dokažu da oni zaista jesu te osobe koje potražuju od Republike Srbije. S te strane u redu je da se donese ovaj zakon. U redu je i što će kašnjenje biti na jedan određeni način kompenzirano kraćim rokom isplate, kroz manji broj rata i to je sa naše strane, kako da kažem, jedan prilično pošten gest Srbije. Ono što je moje pitanje za ministra finansija, koje se vrlo često ispostavi da nije tako pogrešno pitanje je da li sa 100% ili sa jako velikom sigurnošću možemo tvrditi da ćemo u roku koji je predviđen ovim zakonom zaista doći u situaciju da najveći, odnosno gotovo sve štediše pribave sva potrebna dokumenta? Za kraj još jednom bih istakao da je jako bitno da smo usvojili praksu da Srbija zna šta su njena dugovanja. Iako je prošlo mnogo vremena, meni je i danas u sećanju kako smo svojevremeno sa Londonskim klubom postigli dogovor o tome da dobijemo otpis potraživanje od komercijalnih poverilaca, da blage veze nismo imali šta je naš dug. To je tada prošlo nezapaženo, ali danas je možda i dobro što se trudimo da ne prihvatimo dugove koji nisu naši. To je, recimo, jedan civilizacijski napredak. Suštinski, ovom zakonu se nema šta prigovoriti, uz, naravno, ovo moje malo pitanje – da li je šest meseci dovoljan rok ili smo možda sebi trebali ostaviti malo više komocije, opet kažem, ne radi naših organa, nego radi štediša koji prikupljaju dokumenta u nekim od zemalja koje nemaju baš prijateljske administracije i nisu baš poznati po svojoj brzini u izdavanju istih? Što se tiče drugog zakona, o Konvenciji o uzajamnoj administrativnoj pomoći u poreskim pitanjima, to je Konvencija koju je do sada potpisalo preko 120 država i teritorija i to je način da se izbegne kako poreska evazija koja se dešava u Srbiji, tako da se izbegne i da Srbija bude mesto u kome je dobro da se vrši poreska evazija od strane pravnih i fizičkih lica iz drugih zemalja. S te tačke gledišta dobro je što ulazimo u taj program. Naravno, ne treba posmatrati čudotvorno Deklaraciju, iz prostog razloga što postoji još značajan broj teritorija i država koje neće to da potpišu, od kojih mnogi imaju prilično razvijene odnose sa Srbijom, tako da s te strane Konvencija će nam pružiti mogućnost dobar deo evazije koji nastaje u Srbiji. S druge strane, postoje, kažem, određene zemlje i teritorije gde to neće biti moguće, jer njima ne pada na pamet da budu u takvoj konvenciji. Takođe, uvek je bitno istaći ono što mi propuštamo, a to je da Srbija ne treba da bude mesto koje drugi koriste i s te strane zemlje koje jesu najveća izvorišta poreske evazije na neki način neće posmatrati Srbiju kao mesto gde se može sakriti novac, odnosno oprati novac, odnosno izmeći plaćanje poreza kroz procedure koje su na granici legalnosti. S te strane, saradnja poreskih organa Republike Srbije i poreskih organa tih zemalja jeste dobra stvar. Konačno i poslednje što bi trebalo uvek razmotriti i što je poenta svakog sporazuma o izbegavanju poreske evazije je razmišljati koji su uzroci poreskih evazija. Dakle, ne postoji bolji lek da pravna lica u Srbiji ne krenu stranputicom od toga da svake godine smanjujemo učešće državne potrošnje u društvenom bruto proizvodu i da, jednostavno, ostavljamo veći prostor za privatne investicije, razvoj prihvatnih investicija i da na taj način vršimo najbolju moguću stimulaciju za plaćanje poreza, jer kada neko, na primer, pokušava da izbegne plaćanje doprinosa i drugih vrsta nameta na rad. Ako su ti nameti niži, biće sramota da se to radi. Ako su ti nameti veliki, lako se postigne dogovor kome ni najorganizovanija poreska uprava sa svom e-administracijom, sa svim kontrolama ne može izaći na kraj. Dakle, bitno je potpisivati ovakve sporazume, ali iznad svega najbitnije je smanjivati poreska opterećenja i ne davati stimulanse našim privrednicima da izbegavaju plaćanje poreza iz prostog razloga što i samo izbegavanje košta i iznošenje novca u određene zemlje koje su dobro došle i tretirane kao poreski rajevi, takođe ima određene troškove. Dakle, poenta je postavka poreskog sistema koji će naši privrednici i građani posmatrati kao duboko pravedan i iznad svega i koji će radnje koje su usmerene na to da se čine krivična dela utaje poreza, odnosno kreativnog izbegavanje poreza, što mu dođe na isto, jednostavno, da neće biti preteranog smisla da se fizička i pravna lica bave u Srbiji takvim radnjama. Što se tiče samog sporazuma, naravno, sporazum je dobrodošao i to je dobra stvar za Republiku Srbiju, još jednom podvlačim. Hvala na pažnji.
Hvala, gospodine Stevanoviću. Reč ima ministar finansija Siniša Mali. Izvolite.
Hvala lepo. Uvaženi narodni poslanici, samo da razjasnimo jednu stvar. Dakle, do produženja roka dolazi upravo zbog nemogućnosti štediša da dobiju odgovarajuća dokumenta i potvrde, prvenstveno iz Hrvatske i Bosne i Hercegovine. I smatramo da je rok od šest meseci sasvim dovoljan. Dakle, moja želja je bila da taj rok bude relativno kratak, ali i relativno dug, dovoljan da se ovaj proces završi, proces koji traje evo već petu godinu za redom. Ono što je važno i za građane Srbije i za vas da znate, dakle, u Republici Hrvatskoj tek je 20. decembra prošle godine definisana institucija koja te potvrde izdaje štedišama koji prebivalište imaju u Republici Hrvatskoj. S druge strane, po pitanju Bosne i Hercegovine, oni su imali još veću komplikaciju zato što su te potvrde o staroj deviznoj štednji korišćene i za otkup stanova i za učešće u privatizaciji i njima treba mnogo, mnogo više vremena da utvrde koliko de fakto je ostalo duga prema tim ljudima kako bismo mi taj deo isplatili. Za vašu informaciju, samo da budemo i precizni sa brojkama, dakle, ukupno je podnetih prijava 9.324, od toga iz Bosne i Hercegovine ubedljivo najviše 56.017 , ljudi sa prebivalištem u Republici Srbiji 2.003, u Hrvatskoj 838, Severna Makedonija 196, Nemačka 183, Crna Gora 153, Austrija 85, Slovenija 51 osoba, Švajcarska 43, SAD 32 i Kanada 30 osoba. Dakle, ukupno još jedanput 9.324 prijava, pri čemu partija ima više, dakle, neko od tih štediša ima i staru deviznu štednju u više banaka, ali sa te strane, ukoliko izglasamo ovo produženje, siguran sam da ćemo u roku od šest meseci ovaj proces završiti i na kraju ostaje na Republici Srbiji da taj dug ispoštuje. Ukoliko po nekim preliminarnim računicama uzmete u obzir broj prijava, kao i iznos koji je u tim prijavama, dolazite do cifre od oko 130 miliona evra, koje će Republika Srbija morati da isplati na ime stare devizne štednje poveriocima, odnosno štedišama iz bivših jugoslovenskih republika. Hvala puno.
Hvala, ministre. Reč ima Ana Karadžić. Izvolite.
Zahvaljujem, potpredsedniče. Poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama se nalaze dva zakona: Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o regulisanju javnog duga po osnovu neisplaćene devizne štednje građana i Predlog Zakona o potvrđivanju Konvencije o uzajamnoj administrativnoj pomoći u poreskim pitanjima. Što se tiče prvog zakona, treba naglasiti da je ovde jedina izmena, kao što ste i rekli, rok početka isplate za šest meseci, odnosno pomeranje šest meseci prikupljanja dokumentacije od strane građana, te da građani neće ni na koji način biti oštećeni, kada o ovome govorimo, već da je ministarstvo imalo pozitivan stav prema građanima kada govorimo o ovome roku i da će bez obzira što će isplata biti pomerena za šest meseci dok traje prikupljanje dokumentacije, sam kraj isplate neće biti pomeren, već će biti manji broj rata koje će biti veće, te da građani u tom slučaju neće ispaštati ni na koji način. Razlog za donošenje za ovaj predlog izmene i dopune jeste, kao što ste rekli, od oko 9.300 podnetih zahteva, oko 7.800 zahteva nemaju potpunu dokumentaciju. To je 80%, te je zaista bilo potrebno produžiti rok kako bi građani bili u mogućnosti da učestvuju, odnosno da dopune svoju dokumentaciju, kako ne bi dolazilo do dodatnih grešaka. Što se tiče druge tačke, Konvencije o uzajamnoj administrativnoj pomoći, kada govorimo o poreskim pitanjima, ovo je jedna veoma važna Konvencija koju smo prošle godine potpisali u Parizu i koju je potrebno da danas, odnosno u danu za glasanje potvrdimo. Poslanička grupa PS-NSS-USS svakako se sa ovim slaže, jer smatramo da je ovaj predlog jako dobar, odnosno da je jako dobro biti deo preko 100 zemalja koje ova Konvencija obuhvata kada govorimo o suzbijanju korupcije, kada govorimo o svim problemima koji dolaze kada govorimo o izmirenjima poreza, odnosno kako bismo lakše detektovali subjekte koji žele da izbegnu porez na taj način što će ga prebaciti u zemlje sa nižom poreskom jurisdikcijom ili one gde uopšte ona ne postoji, tako da bi zaista na ovaj način smanjili i korupciju i omogućili bolji standard građana Srbije. Kao što sam već rekla, ova Konvencija obuhvata preko 100 zemalja koje su povezane, koje rade na razmeni informacija. Upravo samim tim što smo potpisali ovu Konvenciju, mi pokazujemo da imamo ugled kao jedna pravna sigurna država. Takođe, važno je naglasiti da pored ovoga, rečeno je da Generalni sekretarijat Saveta Evrope ima tzv. da se izrazim crnu listu država koje ne žele da sarađuju u ovoj oblasti, te da je važno da se zbog ugleda zemlje i svih daljih koraka pristupanja EU svakako ne nađemo na njoj. Ono što je takođe važno jeste da ovom Konvencijom građani neće ni na koji način, odnosno poreski obveznici imati bilo kakvu štetu, već da se štite njihova prava privatnosti. Činjenica je da Srbija u ovom trenutku ne može da ispuni sve tačke koje ostale zemlje Konvencije mogu da ispune, ali baš zbog toga postoji određena, kako je to naglašeno u Konvenciji, rezerva, gde postoje zemlje od tih 100 zemalja, postoji još zemalja koje nemaju određene kadrove ili nemaju određeni broj ljudi koji je potreban. Rečeno je, koliko sam shvatila, da npr. ne možemo učestvovati u nekim međunarodnim akcijama gde ćemo slati naše kadrove, konkretno. Ali, to nije nikakav problem, jer prosto, Konvencijom nismo obavezani da moramo ispuniti sve njihove uslove, a samim tim što smo deo toga ćemo sigurno doprineti mnogo razvoju Srbije kroz različite razmene informacija koje ćemo imati sa tim zemljama, jer kao što smo i čuli danas, tu se nalaze sve najrazvijenije zemlje sveta i privilegija i zadovoljstvo je biti deo toga. Još jednom želim da naglasim da će naša poslanička grupa podržati ove dve izmene i dopune zakona. Hvala puno.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zvonimir Stević. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče, uvažene dame i kolege narodni poslanici, poštovani ministre sa saradnicima, u okviru ovog pretresa raspravljamo o dva zakona iz oblasti finansija. Prvi jeste Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o regulisanju javnog duga Republike Srbije po osnovu neisplaćene devizne štednje građana položene kod banaka čije je sedište na teritoriji Republike Srbije i njihovim filijalama na teritorijama bivših republika SFRJ. Naime, poznate su nam već duže vreme činjenice da su brojne stare štediše ostale bez isplaćene stare devizne štednje kod banaka čija su sedišta bila na teritoriji Republike Srbije, odnosno u filijalama naših banaka koje su se nalazile na teritorijama bivših republika Savezne Republike Jugoslavije. Danas govorimo o ustanovljavanju nove obaveze Republike Srbije koja će biti dužna da po osnovu presude Evropskog suda pravde omogući isplatu stare devizne štednje koje su tadašnje štediše položile u filijalama srpskih banaka u drugim bivšim republikama. Konkretno, kada se radi o dugu Srbije, u pitanju je filijala „Invest banke“ u Sarajevu. Inače, pravni stav Srbije je bio da se primeni princip teritorijalnosti, koji proizilazi iz Sporazuma o sukcesiji Aneks C. Sličan slučaj imale su druge štediše sa „Ljubljanskom bankom“. Zato se grupa starih deviznih štediša Ališić i Sadžak „Ljubljanska banka“, a Šahadinović „Invest banka“ obratila Evropskom sudu za ljudska prava, čiji je pravni stav da su sledbenici obaveza isplate stare devizne štednje ovim klijentima matične banke, jer filijale koje su bile u drugim republikama nisu imale pravni subjektivitet. Inače, ovo je prva pilot presuda, a pred ovim sudom se nalazi više od 1.650 sličnih predmeta, što ukazuje na sistemski problem neisplaćene stare devizne štednje. Ovim zakonom se upravo reguliše obaveza Republike Srbije, koju je preuzela država, jer je “Invest banka“ od 2002. godine, sve do danas, u stečajnom postupku. Dakle, ova isplata ide na teret javnog duga države Srbije. Činjenica je da se Ministarstvo finansija, odnosno Uprava za javni dug, u procesu verifikacije stare devizne štednje sreću sa brojnim problemima, posebno u postupcima pribavljanja potrebnih i neophodnih dokaza propisani zakonom kako bi se utvrdilo pravo činjenično stanje. Upravo se zato zakonom predlaže pomeranje roka, kako bi stare devizne štediše mogle da pribave dokumentaciju od nadležnih institucija u bivšim republikama u čijim su filijalama imali štednju i stekli pravo na isplatu stare devizne štednje. Rok je bio do 23. juna ove godine, a sada se zakonom pomera za još šest meseci. Razlog je i to što su neke bivše republike kasno počele da izdaju potvrde, npr. Republika Hrvatska tek u decembru 2018. godine, u Bosni i Hercegovini su potvrde bile ne validne itd. Zato produženje ovog roka ide u prilog štedišama koji treba da ostvare svoje pravo, a država Srbija je preuzela garanciju da će to u ime banke, koja je u stečaju, učiniti izmenom Zakona o javnom dugu. Kada se radi o Zakonu o potvrđivanju Konvencije o uzajamnoj administrativnoj pomoći u poreskim pitanjima, Konvencija o uzajamnoj administrativnoj pomoći u poreskim pitanjima potpisana je u Parizu 2019. godine. Finansijska kriza koja je zadesila svet 2008. godine dovela je do shvatanja da postojeći elementi saradnje u poreskim pitanjima između država nisu bili adekvatni. Sve učestalija pojava izbegavanja plaćanja poreza, pravne praznine i neusaglašenost poreskih propisa, premeštanje dobiti u države sa niskim poreskim opterećenjem, doveli su do potrebe intenziviranja saradnje na međunarodnom nivou. Konvencija o uzajamnoj administrativnoj pomoći u poreskim pitanjima ima 128 potpisnica, kako država, tako i međunarodnih organizacija, među kojima se posebno ističu Organizacija za ekonomsku saradnju i razvoj koja je zajedno sa Savetom Evrope radila na stvaranju pravnog osnova za unapređenje saradnje po poreskim pitanjima. Konvencija predviđa pružanje pomoći između potpisnica u vidu razmene obaveštenja pomoću naplate inostranih poreskih potraživanja, kao i pomoć u dostavljanju dokumentacije. Takođe, Konvencija se primenjuje na porez na dohodak, porez na dobit, porez na neto imovinu i porez na kapitalnu dobit. Obuhvaćen je i porez koji se uvodi na nivou političkih jedinica ili jedinica lokalne samouprave, porez na dodatu vrednost, porez na promet, porez na imovinu, nasleđe i poklone, porez na prihod od nepokretnosti. Konvencija iz tog razloga garantuje zaštitu osnovnih prava poreskih obveznika. U tom cilju poverljivost obaveštenja, koja se razmenjuju, predstavlja veoma bitan uslov razmene obaveštenja, kao njihova ograničena upotreba. Iz razloga poboljšanja transparentnosti poreskog sistema u Republici Srbiji, kao i očuvanja ugleda koje Republika Srbija ima i želi da održi na međunarodnom nivou, Republika Srbija se obavezala na potpisivanje i potvrđivanje Konvencije do kraja 2019. godine. U suprotnom, Savet EU je upozorio na mogućnost da Republika Srbija bude uvrštena na listu ne kooperativnih jurisdikcija u poreskim pitanjima. Delegacija EU u Republici Srbiji naknadno je objasnila da bi Konvencija za Republiku Srbiju trebala da stupi na snagu do kraja 2019. godine. Shodno članu 28. stav 3. Konvencije, za državu članicu Saveta Evrope, kao što je Republika Srbija, ili zemlju članicu OECD, koja naknadno izrazi saglasnost da bude njome obavezana, Konvencija stupa na snagu prvog dana meseca koji sledi. Istekom perioda od tri meseca od dana deponovanja instrumenata, potvrđivanja, prihvatanja ili odobravanja, planirano je da se celokupni postupak potpisivanja, potvrđivanja i deponovanja instrumenata okonča najkasnije do kraja avgusta 2019. godine, kako bi Konvencija stupila na snagu 1. decembra 2019. godine. Republika Srbija nije u mogućnosti da odmah preuzme sve obaveze propisane Konvencijom. Naime za ispunjenje određenih obaveza iz Konvencije neophodno je ispuniti složene tehničke uslove, kao i obezbediti zadovoljavajući obim ljudskih resursa kojima Republika Srbija trenutno ne raspolaže. U delu koji trenutno nije u mogućnosti da ispuni obaveze, Republika Srbija je iskoristila pravo dato u samoj Konvenciji da stavi rezerve, kao i da dostavi određena obaveštenja i deklaraciju. Rezerve obaveštenja i deklaracija će biti dostavljeni OECD prilikom deponovanja instrumenata potvrđivanja. U skladu sa propisima, rezerve, obaveštenja i deklaracija zajedno sa Konvencijom podležu potvrđivanju u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Na kraju, poslanička grupa SPS u danu za glasanje će podržati predložene zakone.
Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić.
Dame i gospodo, imamo dva predloga zakona. Jedan se odnosi na izmirivanje dugova Republike Srbije prema deviznim štedišama, i to je, kako neko reče, čisto formalno tehničko pitanje zbog nemogućnosti pribavljanja adekvatne dokumentacije zainteresovanih lica kojima Republika Srbija treba da nadoknadi staru deviznu štednju, ne mogu da nabave validnu dokumentaciju i Srbija, po svim međunarodnim konvencijama, prolongira taj rok vraćanja, odnosno daje mogućnost dodatnih šest meseci kako bi određena lica bila u mogućnosti da nabave odgovarajuću dokumentaciju. Zašto je ovo bitno? Bitno je iz prostog razloga što je u vreme sukcesije i pregovora oko sukcesije Srbija insistirala po ovim pitanjima da to bude predmet sukcesije, da to bude C ili G poglavlje, gde će Srbija, po principu, odnosno sve bivše republike Jugoslavije po principu teritorijalnosti, kada se konačno svedu računi koliko ko ima obaveza, to isplaćivati iz stare devizne štednje. Između ostalog, tu je u pitanju BiH, tadašnja Makedonija, sadašnja malo severnije, Hrvatska, Slovenija itd. Međunarodni sud je bio drugačijeg mišljenja. Ubedljivom većinom je rekao da je to privatna svojina, da je to lična imovina pojedinca i da to ne može biti predmet sukcesije ili dogovora nakon sukcesije, nego da se to mora izmiriti zato što je to pitanje koje se odnosi na, da zna javnost, „Invest banku“ koja je imala svoje filijale, u ovom slučaju, filijalu u Tuzli, pa je lice koje državljanin BiH, a istovremeno i Nemačke, tužilo „Invest banku“ i potražuje svoju staru deviznu štednju. To je ta pilot presuda koja je donesena za ovo lice kada je u pitanju „Invest banka“ i kada je u pitanju osoba Ališić, ona je iz Sarajeva, tužila je „Ljubljansku banku“, i to su dve pilot presude. Na bazi tih pilot presuda treba izregulisati od strane Srbije oko 8.000 zahteva, odnosno predmeta, 1.600 predmeta, 8.000 lica koje Srbija treba da izmiri na osnovu neke grube procene. Međutim, konačno će se znati broj kada se pribavi odgovarajuća dokumentacija. Zašto je dokumentacija ovde sporna? Zato što konkretno, u ovom slučaju, kada je u pitanju štediša iz Tuzle, BiH nije u situaciji ili nije u stanju ili iz nekih drugih razloga ne može da da adekvatnu dokumentaciju, ne može da pribavi, on i ostala lica, određenu dokumentaciju. Šta je ovde suština? Suština je što Srbija, poštujući Odluku Međunarodnog suda pravde mora da nadoknadi staru deviznu štednju koja je nastala tako što je raspadom bivše SFRJ došlo, što je potpuno prirodno, do povlačenja banaka koje su bile sa sedištem u Srbiji. „Invest banka“ je, samo napomene radi, likvidirana 2002. godine. Ne treba kviz pitanje da pogodite ko ju je likvidirao. Likvidirao ju je Mlađan Dinkić, kao i „Beobanku“, kao „Jugobanku“, kao sve banke, obrazlažući to da to nisu likvidne banke, da te banke ne mogu da ase nose na tržištu sa konkurencijom, a u stvari obezbeđujući maksimalne uslove za strane banke koje su došle na ove prostore. Pri tome, nije ni jednog trenutka razmišljao da bi eventualno ulazak neke od ovih banaka mogao da bude između ostalog i preuzimanje određenih obaveza. Ne, u slučaju „Investbanke“, ali u slučaju mnogih banaka. Tu se formirala jedna stečajna masa od svih ovih banaka koje su likvidirane, na kraju, stečajna masa koja se procenjuje preko milijardu i po evra sa kojom se raspolagao Mlađan Dinkić. Gde su te pare? To do dana današnjeg niko nije utvrdio. Kada pogledate imovinu „Beobanke“ ona je impozantna, Mlađan Dinkić je upravljao sa tim parama, on je donosio glavne odluke, vukao poteze, kada je u pitanju „Beobanka“ tvrdeći da je „Beobanka“ služila za pranje novca na Kipru, tvrdeći da je to Borka Vučić privatizovala zajedno sa Slobodanom Miloševićem, itd, itd. Uglavnom ovde je veoma značajno da se zna istorijat, da se zna pozadina ovog duga koji treba da nadoknadi Republika Srbija. Ali, ono na čemu mi srpski radikali insistiramo, a koristimo ovu priliku da podsetimo i da istaknemo, to je da se ovde i te kako na prvo mesto stavlja privatna imovina, lična imovina koja je neprikosnovena i ovde se na osnovu pilot presude donose generalno odluke za sva lica koja su na isti ili sličan način pod znacima navoda oštećeni kao ove dve osobe koje su u procesu protiv „Investbanke“ i „Ljubljanske banke“. Šta je to prevedeno na naše uslove u poslednje vreme? Setimo se samo koliko smo vas ubeđivali oko obeštećenja, odnosno adekvatnog rešenja problema deviznih štediša koji štede u švajcarskim francima. Tada smo vam govorili da imaju odluke suda, da su to pilot presude, da na osnovu te pilot presude treba postupati, tako što su sudovi na pojedinim nivoima utvrdili za pojedina lica da te zelenaške kamate nisu utemeljene u zakonu i u Ustavu ove zemlje. Međutim, umesto da se postupa po nekim pozitivnim pravilima koje nameće Međunarodna zajednica, odnosno u ovom slučaju Evropa, vi ste brže bolje, kad kažem vi, oni koji su najodgovorniji, izvršili pritisak na viši stepen sudstva da dovodi u pitanje tu prvostepenu presudu. Prosto čovek da ne može da poveruje. Kako ste se vi to dosetili da u ovom slučaju poštujete Međunarodni sud pravde, a u slučaju kada su naši građani, kada su u pitanju devizne štediše, odnosno oni koji su kreditno bili zaduženi u švajcarskim francima, e, tu nema pilot presude. Drugo, gospodo kada je u pitanju neprikosnovenost lične imovine, ne zaboravite da na pojedinim sudovima, doduše istine radi sad domaćim, a nije isključeno da će biti i na Međunarodnom sudu pravde, žalili su se pojedini uživaoci, korisnici penzija. Kako ćete tu? Mora na osnovu pilot odluke, presude da se i tu postupa isto kao u ovom slučaju prema, konkretno u ovom predlogu koji je baziran na stranom državljaninu, mora se tako i prema našim državljanima. Bilo koja presuda koja se pozitivno reši u korist podnosioca žalbe kada je u pitanju korišćenje penzije, a na bazi onoga što je ranije bilo da je država zavukla džep penzionerima, protivustavno, protivpravno, moraće se poštovati. Vi sad uvodite pravilo, Skupština donosi odluku da prolongira ovaj rok, ali mora ćete da opravdavate danas sutra, kako i na koji način treba isplatiti na osnovu, kažem pilot neke presude, kako isplatiti sve ostale penzionere, svi koji su oštećeni. Da li su i koliko oštećeni to će sud da utvrdi, ako ne utvrdi adekvatno i na zadovoljstvo onih koji su poneli tužbu, ne utvrde domaći sudovi, zajedno sa Ustavnim sudom koji je više folklorna organizacija, onda će međunarodni sudovi. Pa će međunarodni sudovi samo da javnost zna, sa presudama međunarodnih sudova nije se igrati, jer u slučaju neispunjenja obaveza, oni plene imovinu države koja ima obavezu da isplaćuje štetu. Tako da ovo što slušamo juče i prekjuče žalopojke Ministarstva spoljnih poslova kako imamo ogromnu imovinu, kako se nismo još dogovorili sa bivšim Republikama, to će na kraju krajeva najverovatnije biti jedan deo nadoknade šteta onima kojima je ugrožena lična imovina. Ja samo govorim, upozoravam. Što se tiče ove Konvencije, ima jedna anegdota vezana sa Solunske dobrovoljce. Odmarajući se, skupljajući snagu srpski vojnici na obalama Soluna u jednom trenutku neko povika – čovek u moru. U moru se odjednom nađe srpski vojnik sa šinjelom, sa punom opremom, izvuče tog utopljenika, svi aplaudiraju oduševljeni njegovim hrabrim činom. Pitaju ga - kako si to uradio, on kaže - ne znam ko me je gurnuo. E, ovde ne zna se ko je gurnuo Srbiju u potpisivanje ove Konvencije. Prvo, mogućnost saradnje u oblasti izbegavanja i regulisanja poreza je predviđena međusobno potpisani međunarodnim ugovorima. Ima čak i ugovora koji su unilateralni, bilateralni ili multilateralni. I oni su merodavni, oni su ti na osnovu koga se postupa u ovakvim slučajevima koje predviđa i ova Konvencija. Ova Konvencija po svim analizama ljudi koji su od struke ide na ruku onim zemljama EU koje su bogate. One su te koje imaju interes i imaju i te kako korist da vrše kontrolu poreza i poreskih obveznika, pogotovo rezidenata kada su u pitanju druge države. Prvo, malo je čudno, uslovno rečeno, što stavljate jedan dokument, jedan akt na usvajanje, a sami znate i u obrazloženju piše da ovaj akt ne može da se primeni odma. Ne može za duži period, zato što i predlagač kaže – nismo tehnički, nismo stručno i kadrovski osposobljeni da bi mogli ispunjavati uslove Konvencije. Ide na vanrednoj sednici Skupštine Srbije da bi se ispričala priča oko evazije poreza da mi sprečavamo izbegavanje plaćanja poreza, da na taj način privlačimo strane investitore, što na neki način nije utemeljeno u svemu ovome što predviđa ova Konvencija i na kraju krajeva, svi međunarodni ugovori koji imaju za cilj da se vodi jedinstvena poreska kontrola. Između ostalog, to su vam sporazumi recimo, na nivou Beneluksa, gde Belgija, Holandija i Luksemburg imaju zajedničku kontrolu kada je u pitanju porez. Imate primer u EU gde nijedna država ne prihvata da joj druga država vrši kontrolu, da kontrolori druge države dolaze u tu državu da vrše kontrolu. Čak i razmenu podataka, zadržali su to diskreciono pravo da mogu da odlože slanje određenih podataka u EU. Drugi razlog gospodo zbog čega je neprimereno predlagati ovo je što Srbija kao država sa svojim kontrolnim organima ne može vršiti kontrolu u okviru EU na taj način što će slati svoje kontrolore da izvrše uvid u poreske knjige i poreske podatke zemalja EU. To jasno stoji kada je u pitanju deklaracija zemalja EU i ne vidimo razlog zbog čega se toliko žuri. Najverovatnije da se iskoristi u neke propagandne svrhe, da se kaže – evo, i mi smo ti koji idemo putem Evrope, i mi ćemo da doprinesemo da EU i te kako kontroliše plaćanje poreza. Šta je predmet ove Konvencije? Predmet ove Konvencije je da se kontroliše plaćanje poreza po raznim osnovama, ali bilateralni ugovori su iznad svih ovih konvencija. Multilateralni ugovori između zemalja su iznad ovih konvencija. Konvencija je, kako bi to u narodu rekli, kao Bogojavljenska vodica, niti pomaže, niti odmaže. Ima nekih obaveza, ali nisu striktno izdefinisane, kada je u pitanju odnos među pojedinim zemljama EU. Zemlje EU imaju svoje sporazume. Kontrola i kontrolisanje poreza i poreske politike i dokumentacija druge zemlje, mnoge zemlje EU, a među njima najrazvijenije zemlje, tumače kao narušavanje suvereniteta te iste zemlje. To je tumačenje zemalja EU. To vam tumači Nemačka, to vam tumači zemlja koja je do juče bila članica EU, formalno je i dalje, to je Velika Britanija itd. To je i Francuska, čijeg predsednika danas dočekujete, da mu se zahvalite što i te kako ima taj odnos pravilan prema Kosovu i Metohiji, što u svakom trenutku naglašava da više nema prijema u EU i da Kosovo i Metohija je samostalna država. I Francuska isto tako tumači da je to mešanje u unutrašnje pitanje i narušavanje suvereniteta. Šta ovde Srbija ima? Srbija ovde ima sporazume sa određenim zemljama. Tačno je da je ovu Konvenciju potpisalo 120 zemalja, ali, gledajte, tih 120 zemalja jasno govori o tome da one koje su siromašnije, one će imati, uslovno rečeno, štetu, one koje su bogatije one će imati korist. Kada se potpisuje ugovor bilateralni sa zemljama EU ili nekim drugim zemljama, onda se definiše sve oko plaćanja poreza rezidentnih lica ili kada su u pitanju to pravna lica koji su rezidenti ovde. Evo vam primer „Fiat“ Kragujevac. Pogledajte kakav je to problem. Ugovor sa „Fiatom“ koji je napravljen, a imamo sporazum sa Italijom, ugovor je specifičan tako što je „Fiat“ oslobođen plaćanja mnogih poreza, tako što „Fiat“, osim subvencija, za čitav ovaj period je dodatno dobio 300.000.000 evra. To je sve u ugovoru. Ne verujem da ima onog čoveka, pogotovo iz ovog novog sastava Vlade, koji bi na svoju ruku, van ugovora bilo šta preduzimao. Kada je u pitanju plaćanje poreza pojedinih lica, odnosno ličnosti, to je isto izdefinisano međusobno potpisanim ugovorima između dve zemlje. Da li će rezident plaćati u zemlji iz koje je ili će plaćati u zemlji u kojoj pokreće ili u kojoj mu se nalazi jedan određeni deo njegovog posla, to zavisi koja će zemlja u ovom slučaju bilateralnih odnosa da bude, kako bi se to reklo, jača sa argumentima. Nije valjda da neko veruje da će Nemačka prepustiti da njeni državljani koji, odnosno njene firme koje se ovde bave poslom, da će ovde plaćati čitav posao ili veći porez ili veći deo tog poreza. To je van pameti. Šta je nama srpskim radikalima? Nama je srpskim radikalima da javnost upoznamo, da javnost zna o čemu se ovde radi. Ovo je, u stvari, prosto narodski rečeno, prodavanje magle. Vi prodajete maglu. Vi žureći, trčeći, slepo, poslušno idući za EU vi ne vodite računa kakve obaveze proizilaze iz ovoga. Vama će EU tolerisati nestručno tehničku neopremljenost, ali neće u nedogled. Proglasiće vas crnom rupom kada je u pitanju kontrola poreza, ne vas nego Srbiju. Onda ćete videti kako će se to sve odvijati kada su u pitanju strane investicije, svi će bežati, zato što su predviđene određene sankcije. Vi sad mislite da mi srpski radikali ovo politizujemo, govorili smo vas za prljavu tehnologiju, govorili smo vas za tzv. prljavu struju. Videćete, sve će doći na red. Znate kada? Kad ne budete poslušni, kad ne budete ispunjavali naloge EU, kad ne budete slušali Amerikance, a kako sad stvari stoji, očigledno predsednik države nije raspoložen da prizna Kosovo, ali videćete kako ovo sve pada u vodu, kako odjednom dodirnete dno, ali znate šta, pesma kaže - i pad je let, što više letiš, to ćeš više i padati, to je nepisano pravilo. Prema tome, naš predlog je da povučete ovu Konvenciju, a da primenjujete jednake aršine kada je u pitanju obeštećenje i za naše penzionere i za štediše u švajcarskim francima.
Hvala, potrošili ste vreme. Reč ima ministar.
Hvala lepo. Uvaženi poslanici, dakle nije ideja ove Konvencije da mi kontrolišemo kako rade druge države, već da razmenjujemo podatke sa njima, da budemo deo razvijenih zemalja koji rade zajedno kako bi upravo sprečili poresku evaziju, pranje novca i kako bi na takav način dali doprinos u borbi protiv terorizma. Ja ću vas podsetiti da smo zajedno sa vama u proteklih 18 meseci doneli i usvojili 12 zakona i preko 70 podzakonskih akata, upravo kako bi napravili sistem koji je usmeren ka tome da se borimo protiv terorizma i da radimo na sprečavanju pranja novca. Upravo zbog toga smo i pohvaljeni pre par nedelja i skinuti sa te sive liste organizacije FATF-a. Mislim da je to veoma važno, upravo ova konvencija nam daje priliku i mogućnost da sa 128 zemalja, odnosno 127 plus Srbija, radimo na razmeni informacija, da vidimo gde su problemi kako bismo zajedno bili deo te grupe koja se bavi, upravo kao što sam i rekao, sprečavanjem pranja novca i borbom protiv terorizma. Tako da, po tom pitanju, ova konvencija i njeno usvajanje danas, mi ćemo krenuti da je primenjujemo od 1. decembra 2019. godine, a na osnovu, ako budete vi izglasali nju u narednih par dana, radićemo sve pripremne radnje koje su neophodne kako bismo i administrativno i na bilo koji drugi način bili spremni da razmenjujemo te podatke i da budemo deo tog jednog velikog sistema. Vratiću se na kratko na neisplaćenu deviznu štednju građana, pošto želim da razumete svi da su dve stvari najvažnije kada su izmene zakona u pitanju. Dakle, s jedne strane mi izlazimo u susret tim ljudima, koji nisu imali mogućnost, ne zbog nas, nego već sam vam rekao, zbog institucija i u BiH i prvenstveno u Hrvatskoj, da dođu do papira, da dođu do dokumenata, da dođu do dokaza koliko im se duguje na osnovu ne isplaćene devizne štednje. S druge strane, rok isplate koju je država preuzela da bude pet godina, da bude u 10 polugodišnjih rata, mi smanjujemo za godinu dana. Dakle, u prethodnoj verziji zakona taj rok je bio februar 2024. godine, sada ga smanjujemo na avgust 2023. godine. Godinu dana smanjujemo taj period, pokušavamo i tu svoju obavezu da u što kraćem vremenskom periodu ispoštujemo u korist tih ljudi kojima se taj novac duguje, a s druge strane dajemo im mogućnost da pripreme, pribave, nabave, dođu do sve dokumentacije koja im je neophodna da bi se ovaj proces uspešno završio. Još jedanput ću vas podsetiti, malopre je bila tema i pominjane su banke. Dakle, ukupno je 13.019 partija, od kojih je 7.701 partija Invest banka a.d. Beograd u stečaju, 2.291 partija Jugobanka a.d. Beograd u stečaju, 706 partija je IK banka a.d. Beograd u stečaju, 706 partija je JIK banka a.d. Beograd u stečaju, 501 partija je Beobanka a.d. Beograd u stečaju, 462 partije je Stečajna masa Slavija banke, AIK banka je 339 partija i okončani stečaj je 311 partija. Znači, ukupno 13.019 partija, a još jedanput, radi se o 9.324 zahteva, najveći broj iz BiH 5.617, Srbija 2.003, 838 zahteva iz Hrvatske, Severna Makedonija 196, Nemačka 183, Crna Gora 153, Austrija 85 zahteva, Slovenija 51, Švajcarska 43, SAD 32 i Kanada 30, dakle, po prebivalištu onih ljudi koji su podneli zahtev. Dajemo im šansu, pogotovo ovim ljudima iz BiH, i Hrvatske da u dodatnih šest meseci pribave svu neophodnu dokumentaciju kako bi Republika Srbija i svoju obavezu po ovom pitanju ispunila. Hvala puno.
Zahvaljujem. Replika, dva minuta.
Prvo, ministre, u pravu ste, razmena podataka podrazumeva automatsku razmenu tih podatka i ovde nije ništa tu sporno. Treba tehnološki, tehnički i stručno biti opremljen da bi došli u tu fazu. Daleko je to od toga, i sami priznajete ovde u predlogu. Drugo, vi imate sada u predlogu zakona koji Vlada predlaže Skupštini, a to je izmirenje kreditnih obaveza prema Slovačkoj, koja je nastala iz ranijeg perioda, a stvar je sukcesije, sukcesivnog sporazuma koji je potpisan u Beču, koji spada u aneks G, isto kao i ovo. Taj dug se prepušta agenciji sa Devičanskih ostrva, zato govorimo mi srpski radikali – zar se nije moglo nakon najezde ovih stranih banaka razgovarati o tome da je jedan od uslova bar deo tih dugovanja da preuzimaju? Preuzeli su ne mala sredstva, na ovaj ili na onaj način. Nemojte da se zavaravamo. Što se tiče ovih obaveza, gospodine Mali, Emina Ališić iz Sarajeva tužila je „Ljubljansku banku“, a Sahib Šehadinović iz Tuzle, državljanin Nemačke i BiH, tužio je „Invest banku“ i na bazi tih pilot presuda donesena je obaveza, nema tu Srbija hoće-neće, Međunarodni sud pravde je doneo presudu, pilot presudu, to je obaveza. Samo je naše pitanje bilo da li ćete tako u slučaju da se donese pilot presuda na domaćim sudovima za penzionere, za pojedinca koji se žalio na ovo sve što se dešavalo oko oduzimanja, odnosno smanjenja penzija. Da li će tako Vlada Republike Srbije da postupi?
Hvala. Reč ima Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, nema potreba da neki od mojih kolega građane Republike Srbije, zaista nema potrebe, ne treba građani da se plaše od onih poslanika koji pominju unilateralne sporazume, znači ugovor sam sa samim sobom. Tako je to ovde rečeno. Pisao sam pažljivo šta su moje cenjene kolege govorile o ovoj diskusiji. S jedne strane jeste ovde u pitanju da su tehnički zakoni, ali ne smatram da su baš tako beznačajni i da bez jedne ozbiljne diskusije ovde u Narodnoj skupštini treba da budu usvojeni. Takođe, nema potrebe da pozivamo i prozivamo građane da krenu u sudske postupke koji bi bili krajnje neizvesni i dosta skupi. Evo, ovde je sada bilo polemike oko penzija, zakona koje je donela Narodna skupština i sada je pitanje kako ćemo mi, ukoliko dođe do tih tzv. pilot presuda, tačno je da su penzioneri najveći deo krize izneli i to je nesporno, mi smo im na tome zahvalni, najveći broj tih penzionera je pozdravio napore Vlade Republike Srbije i tadašnjeg premijera Aleksandra Vučića da državu izvuče iz krize i o tome govori i podrška koju je taj isti Aleksandar Vučić imao kasnije na izborima 2016. i na izborima za predsednika Republike 2019. godine, kada je ubedljivo pobedio barem jedan deo bivšeg režima, kada je pobedio bivši režim, u stvari, koji je doveo do izazivanja ove krize. Nije Srbija prva i jedina koja je morala da pribegne za ovakvim nepopularnim merama. Koliko je meni poznato, 2010. godine, pa još uvek je na snazi smanjenje penzija koje je, recimo, u Grčkoj. Nisam čuo da je neka presuda na grčko smanjenje penzija doneta da grčka država to mora da isplati ili Španija, isto je i za Španiju. Nemojte građane da pozivate da pokreću skupe i neizvesne sporove pred međunarodnim sudovima, pogotovo što je izglednost na uspeh takvog spora skoro nikakva. Ako je to zarad politike, pa kažite – ja se bavim politikom, reći ću nešto u šta nisam siguran, pa vi odlučite šta ćete da uradite. Ne znam posle ovako inspirativnih govora kada su u pitanju neke moje kolege, kažu da su ovi sporazumi prodavanje magle. E sad, ne znam da li su na stotine fabrika magla, na desetine pa i stotine novih radnika, i to je magla, stotine kilometara autoputeva, i to je magla, veće penzije i plate u javnom sektoru, i to je magla. Sve je to magla. Veća prosečna plata u Republici Srbiji, i to je magla. Sve je magla. Samo, to ćete morati da ubedite neke za nešto malo manje od godinu dana. Toliko vremena imate da ubedite da ono što građani vide svojim očima nije tačno, nije istina, ne postoji, to je neka fatamorgana. Pa nije Srbija više pustinja da u njoj bude fatamorgana, to je bilo do 2012. godine, kada su ovi pustošili sve što su stigli. Srbija sada postaje i moderna i ekonomski sve naprednija zemlja. Ako neko želi da se pronađe u političkom sistemu i političkom životu Republike Srbije neka se pronalazi u tim okvirima, a ne da priča izmišljotine i da plaši građane. Sa takvima smo završili, nadam se. Sa takvima smo završili. Isto tako, zašto jedan sporazum u kome ova Vlada nije učestvovala, ni mnoge pre, a koji je potpisan 2008. ili 2009. godine u vreme izbijanja svetske ekonomske krize, a potpisala je tadašnja Vlada Mirka Cvetkovića sa „Fijatom“, neko tvrdi da iz sadašnje Vlade sprovode tu praksu. Prvo, to nije tačno, to nema nikakve veze sa istinom. Poreske olakšice i poreska oslobođena su tada bila, a sada imamo naše zakone koje primenjujemo i nema nikakve veze da li je pravno lice, odnosno poreklo kapitala i vlasnik iz inostranstva ili je odavde, ako je privredno društvo registrovano sa domaćim propisima, mora da plati porez, pa neka dolazi odakle god hoće, iz Nemačke, iz Francuske, iz Italije, iz Holandije, iz Belgije, ih Kine, iz Rusije, mora porez da plati. Ne znam zašto toliki otpor prema ovom zakonu koji se tiče jedne određene razmene informacija u vezi poreskog postupka i poreske administracije. Evo, bili smo na jednoj jako nepopularnoj listi, po meni, nezasluženo, jer Srbija nikada nije bila meka za pranje novca i odlivanje kapitala, bili smo i sad ne prihvatanjem ovog sporazuma rizikujemo da se vratimo na tu listu, neko će da kaže – ali, eto, to znači ovi bogati vas ucenjuju, podmeću, rade šta god oni hoće, da bi oni neka svoja pravila isterali sa kojima mi nemamo nikakve veze. To čujemo od svojih kolega koji se, recimo, zalažu za što čvršće odnose sa, recimo, Kinom. A neće da kažu da dok smo bili na toj crnoj listi, da je platni promet između Republike Srbije i NR Kine bio nemoguć, ne našom krivicom. Kina je jednostavno sprovodila međunarodne propise. Sada hajde da ne prihvatimo taj sporazum i da dovedemo u pitanje saradnju sa zemljama koje su nam zaista iskreni prijatelji. Evo, znači, nije bio moguć direktan platni promet između NR Kine i Srbije i sada još neko kaže da ne govorim istinu, neka dokaže. Ja govorim istinu u ovom slučaju, zato što pratim šta se dešava sa platnim prometom koji Republika Srbija ima. Nije dovoljno samo napraviti aferu, nego malo nešto i pročitati, pokušati da se nauči, možda i shvatiti. Možda ne znam ništa, ali, eto, znam da je ova situacija bila zaista vrlo nepovoljna za Republiku Srbiju. Nikako da se dotaknemo zbog čega su bili potrebni ovakvi sporazumi koje imamo u vezi oblasti poreske kontrole, razmeni informacija, itd. Ja bih voleo da smo ove sporazume imali priliku da usvajamo i mnogo ranije i mnogo pre 2008, 2009. ili 2010. godine, kada se ukazala potreba za ovakvim sporazumima na međunarodnoj sceni. Ja mislim da u onakvu privatizaciju kakvu smo imali od 2003-2004. godine naovamo nismo ni trebali da ulazimo bez postojanja ovakvih međunarodnih sporazuma. Zamislite mangupe okupljene oko Miškovića i "Delte", kada započinju postupak privatizacije, pa je početna cena jedna petina od knjigovodstvene cene subjekta privatizacije, a knjigovodstvena cena je najmanje 10 puta manja od tržišne vrednosti subjekta privatizacije. A ako neko uzme digitron pa samo malo računa, znači da je početna cena samo 10% od tržišne cene predmeta privatizacije. To znači da su srpski tajkuni nastajali tako što su pisali zakone koje je bivši režim ovde usvajao, budzašto kupovali društvenu imovinu, pa onda u drugim zemljama koje imaju daleko niže poreske stope i daleko slabiju kontrolu po pitanju tokova novca, selili sedišta tih preduzeća, kapital prodavali po tržišnim vrednostima, zarađivali ogroman novac, a Republika Srbija koja je morala da brine o radnicima koji su ostajali bez posla bila je lišena poreskih prihoda od prodaje te imovine. O kakvoj mi to prevari govorimo koju veliki žele da naprave prema nama. Da smo imali jedan ovakav sporazum, to ne bi bilo moguće. A ovo je istina. Tako je bilo i kasnije. Čuvena privatizacija, kako oni kažu, direktna strana investicija, prodaja "Maksija". Gde je bila? U Srbiji? Jel plaćen porez u Srbiji? Jel novac završio u Srbiji? Nije, završio je, koliko mi je poznato, na Devičanskim Ostrvima. Gospodine ministre, treba da inicirate zajedno sa kolegom iz Ministarstva privrede da se napravi zakon o privrednim društvima, da se izmene i dopune urade, da nije moguće seliti privredne subjekte koji su u Republici Srbiji u zemlje koje nisu potpisnice i ne primenjuju ovaj sporazum. Samo na taj način možemo da izbegnemo dalje zloupotrebe kakve smo imali do 2012, 2013, 2014. godine. Kažu nezvanično, a verujem da je blizu istini taj broj, da je 50 milijardi dolara izneto na ovaj ili onaj način u postupku privatizacije. I ne samo u postupku privatizacije, naravno, i u postupku raznom trgovinom robama, uslugama, itd. Setite se samo zakona iz 2010. ili 2011. o deviznom poslovanju, kada su potpuno suspendovane nadležnosti Deviznog inspektorata da prati da li je za plaćenu robu ili uslugu u inostranstvu zaista uvezena ta roba ili usluga u Republiku Srbiju. Ili da čak i kad se izveze roba, Devizni inspektorat nije bio u mogućnosti da insistira od izvoznika da novac prebaci u Republiku Srbiju. Tako su iznosili i pre tog zakona, samo su sa tim zakonom na jedan određen način oprali sebe kao krivično odgovorne za ono što su radili Republici Srbiji. Kada je u pitanju ta stara devizna štednja i ovaj sporazum, to je privatna imovina, kako reče neko od mojih kolega, samo zaboravlja da sada i banke koje posluju na teritoriji Republike Srbije da su uglavnom privatne imovine. Pa su i jedna i druga privatna imovina, neprikosnovena. Nije bitno da li je po međunarodnim sudovima neko ko je zaključio neku obligaciju, konkretno ovim ugovorom o švajcarskim francima, da li je samo on privatno lice, već se gleda i poreklo novca koji mu se dodeljuje, da li i on pripada nekim privatnim investitorima, a najčešće penzionim fondovima nekih drugih zemalja. Tako da smo primenjivali jedno tako jednostrano tumačenje, najverovatnije da bismo morali da plaćamo štetu ili jednima ili drugima, ali u apsolutnom iznosu, a to je opet iz budžeta Republike Srbije. Tako da molim kolege da ne plaše građane Republike Srbije. Ovo što je meni bilo interesantno hteo bih, naravno, ministre, ako je to moguće, što pre, dok smo se bavili ranijih godina bankama u stečaju u okviru Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava i bankama koje su u likvidaciji i stečaju, bilo je dosta zloupotrebe i propusta koji su pravljeni ranijih godina, pre 2012. godine. Sada mene interesuje, ovde ste spomenuli i neke građane koji su na teritoriji SAD, da li su oni bili deponenti u našim bankama koje se nalaze na teritoriji SAD ili su deponenti bili ovde u Srbiji, pa su samo tamo počeli da žive? Zašto to pitanje postavljam? Zato što se za naše banke koje su u stečaju u SAD vodi poseban postupak, nezavisno od naših državnih organa. Posebno se obrazuje stečajna masa i posebno se vrši naplata potraživanja. Neko moje iskustvo je bilo da je jedan od naših građana, najverovatnije novac koji je dobio za vreme međunarodnih sankcija, uplatio u jednu od naših banaka koje se nalaze na teritoriji SAD, znači, novac koji po svemu sudeći nije njegov. Kada su te banke otišle u stečaj, on je pokrenuo postupak za naplatu potraživanja i pred jednim stečajnim organima, znači u SAD, gde je opet naš kapital, i pred domaćim organima, znači, od banaka matice banke koja se nalazi ovde, ili majke banke, zovite kako god hoćete, što znači da će zbog nesavršenosti zakonske regulative jedan mangup dva puta da naplati jedno svoje potraživanje, koje je inače jako sumnjivo i reč je, čini mi se, u iznosu oko pet miliona dolara. Ako to već nije uradio. Interesuje me da li se ovakav zakon primenjuje i u ovom slučaju, jer ne možemo da mi naplaćujemo iz stečene mase banaka da isplaćujemo potraživanja ovde u Srbiji kada to neko po istom osnovu iz otprilike istog izvora, znači, naše imovine to naplaćuje i u nekoj drugoj državi, pa još dva puta. Po meni bi prvo trebalo taj gospodin prvo da dokaže poreklo novca, da znamo da li je zaista njegov, a ako je zaista njegov i zaista može da dokaže neka se odluči, hoće li to naplatiti iz stečajne mase koja je u SAD ili iz stečene mase koja je ovde u Republici Srbiji, a po jednom osnovu ne može dva puta. U svakom slučaju, sa ovim zakonima Srbija pokazuje da je ozbiljna država, da one obaveze koje ima izmiruje, a što se tiče sporazuma o poreskom postupku i poreskoj administraciji i uzajamnoj pomoći, Srbija samo pokazuje da ima još uvek ozbiljne administrativne kapacitete da prvo započne ovakav jedan sporazum, a da u nekom doglednom vremenu u potpunosti primenjuje, što samo govori o činjenici da je Srbija danas mnogo više uvažavana, mnogo više poštovana i mnogo više cenjena nego pre devet ili deset godina i da je to jedna od razloga što treba ove zakone u danu za glasanje podržati.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Gospodine Mirčiću, vi želite repliku na izlaganje gospodina Arsića? (Da.) Reč ima Milorad Mirčić. Izvolite.
Samo pojašnjenje. Moram da kažem kolegi da nije pročitao materijal do kraja, da je pročitao video bi obrazloženje, odnosno objašnjenje. Samo ministarstvo je dalo da unilateralni sporazumi podrazumevaju da pojedini regioni u državama imaju pravo, imaju mogućnost da isključe ovakvu mogućnost, odnosno da iskažu rezervu. U Nemačkoj, recimo Bavarska kao region, ima mogućnost da izrazi rezervu za primenu ove Konvencije. U Americi, SAD, pojedine države SAD imaju samostalnost da izraze rezervu ili da potpišu Konvenciju, bez obzira na stav Federalne države. Zato se potpisuju ti unutrašnji ugovori Federalne države i pojedinih država. Što se tiče ovog vašeg stava da se pojedini penzioneri ne žale, da vi naglašavate da je neizvesna sudbina ili sudska presuta, to je najdirektnija pretnja. Vi ste vlast, ja sam opozicija. Vi njima pretite da je neizvesna sudska presuda. Ko ste vi da vi pretite? Jedino što ste istinu rekli, to je da je postojala siva lista. Pre nekoliko meseci mi vas pitamo, srpski radikali – kada će Srbija biti skinuta sa te liste, šta je uslov da bude skinuta? Vi na nas drvlje i kamenje. Znate, kada su se svađali vuk i magarac oko toga da li je trava zelena ili uvenula, lav, kralj životinja, kaznio je vuka koji je tvrdio da je zelena. Magarac kaže – vidiš i sam, kralju, da je zelena. On kaže – nisam ja tebe kaznio što je trava zelena, nego zato što raspravljaš sa magarcem.
Zahvaljujem, gospodine Mirčiću. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Pravo na repliku. Izvolite, kolega Arsiću.
Neću da pričam o domaćim životinjama, smatram da su sve životinje na određen način plemenite, neke služe za izvrgavanje i ruglo, ne bih da to bude praksa u Narodnoj skupštini. Ne postoji unilateralni sporazum, postoji unilateralna primena nekog propisa. Znači, Republika Srbija nije članica EU, ali može unilateralno da primenjuje sve propise EU i to joj niko ne može zabraniti. Prvo to raščistimo. Znači, unilateralni sporazum je isto kao da potpisujete ugovor sami sa sobom. Ajde to da raščistimo odmah. Dalje, što se tiče naših građana, ja njih ne plašim, ja samo kažem da ih niko ne poziva da ulaze u postupke koji su neizvesni, pravno nesigurni, koji mogu da im iziskuju ogromne troškove. Znači, to su moje reči, a da li će to da urade ili neće, to je njihova stvar, ali, nemojte da ih huškate. Još nešto, to što je neko opozicija ne znači da ne treba da vodi računa šta ovde priča, znate, zato što je valjda cilj svih nas koji se nalazimo u ovom trenutku u ovoj sali, tu ne računam ove iz bivšeg režima, oni ni ne dolaze u salu i njima nije u interesu boljitak građana Republike Srbije, valjda je u interesu svih nas, bez obzira na politički rezultat na izborima, da radimo u interesu građana. Ja tako doživljavam bavljenje politikom. Ako ćemo samo da se bavimo time da napravimo što bolji rezultat na izborima, pa makar pri tome ne govorili istinu, onda ja u takvoj političkoj borbi, zaista dovodim u pitanje iskrenost nekih svojih kolega koji ne pripadaju poslaničkoj grupi SNS i poslaničkim grupama koje podržavaju Vladu Republike Srbije.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić. Pravo na repliku. Izvolite, kolega Mirčiću.
Zaludno je više objašnjavati. Samo bih molio ministra da objasni da li stoji ova odredba o ovoj Konvenciji, da stupa na snagu krajem 2019. godine i da Srbiji nastaju tad sve obaveze po ovoj Konvenciji, a to je što pre tehnički, tehnološki i kadrovski stručno da se osposobi, kako bi mogla da učestvuje u čitavom ovom procesu kontrole? Šta je, ministre, u suprotnom, ako Srbija u roku koji je predviđen ne uradi to, ne osposobi, da li tad podrazumeva neke druge mere koje bi eventualno stavljale strance, odnosno strane državljane u ulogu da vrše kontrolu i da vrše pripremu? U svakom slučaju, koliko bi sva ta oprema i koliko bi osposobljavanje kadrova trebalo da košta Srbiju? Samo, interesuje me, ministre, jer ne vredi više trošiti vreme, uzalud je to, nemamo mi radikali vremena. Narod gleda, pa nek odluči.
Zahvaljujem, kolega Mirčiću. Reč ima predstavnik predlagača, Siniša Mali, ministar finansija. Izvolite, gospodine ministre.
Hvala puno. Dakle, nemojte da brinete mnogo. Do kraja godine ćemo mi krenuti u primenu ove Konvencije, kao što smo i obećali, kao i što piše u Predlogu zakona. Sve aktivnosti su već u toku, nema razloga da bilo ko od vas sumnja da ćemo tako nešto da uradimo. Mi se za ovo pripremamo već duži vremenski period i mislim da postoje ogromne prednosti da naša zemlja krene u razmenu podataka sa tolikim brojem zemalja i da krenemo da procedure, administraciju i zakone, na kraju, delimo i usmeravamo ka tome da budemo deo jednog globalnog sistema koji je upravo usmeren protiv borbe, odnosno protiv terorizma i za sprečavanje pranja novca. Mislim da je to veoma važno i po pitanju rokova, na kraju, videćemo se ovde i u novembru i decembru, branićemo i budžet za 2020. godinu, pa ćete da vidite da li smo ili nismo to u roku primenili, ali siguran sam i kažem vam, garantujem vam da ćemo to u roku primeniti. Ono što ste vi, gospodine Arsiću, rekli mislim da je veoma važno. Upravo ste naveli činjenicu sa terena koja je i uzrok izmenama ovog zakona. Dakle, potvrda o prebivalištu je veoma važan dokument koji se zahteva prilikom prijave za isplatu ove devizne štednje, upravo zbog toga da bi znali da li je neko živeo i kada, i u Hrvatskoj, Bosni, Sloveniji, Americi ili u Kanadi i kako bi znali da li je svoje pravo iskoristio u nekim od tih zemalja u cilju smanjenja zloupotreba i na kraju želimo da svim tim ljudima isplatimo ono što smo u obavezi da isplatimo, ali ni dinara više, pogotovo u želji da smanjimo te zloupotrebe. Za sada je dobra saradnja naše Agencije za osiguranje depozita sa institucijama u tim pojedinačnim zemljama. Ono što je posebno važno je da razumete da već par godina traje taj proces. Hrvati su nam u decembru prošle godine dali banke koje su davale te potvrde, tek su u decembru dale te institucije koje će davati te potvrde građanima. U BiH je bio poseban proces, ja nisam ekspert u ovome, ali sve te potvrde su išli u taj neki jedinstveni njihov broj, pa su onda bile iskorišćene i za staru deviznu štednju i za kupovinu stanova, otplatu stanova, učešća u privatizaciji, kupovinu poslovnog prostora u privatizaciji, i onda se desilo u nekom trenutku da je ta njihova institucija dala potvrde svima i rekla - gledajte, niko nije iskoristio svoje pravo, a mi znamo da jeste. I, onda, kada ste odgovorni prema budžetu Republike Srbije i prema građanima Srbije, onda smo i krenuli zajedno sa odgovarajućim institucijama u BiH da dobijamo dodatne informacije, da prolazimo kroz sve to i da vidimo, dobro, ako je nekom bilo, ako smo nekome bili dužni, on je to pravo iskoristio u međuvremenu, pa upravo da izbegnemo to da se desi dva puta. Dakle, pokušavamo da budemo veoma odgovorni, veoma pažljivi, da tim ljudima izađemo u susret sa jedne strane, ali sa druge strane, naravno da štitimo interes i budžeta Republike Srbije i građana Srbije. Hvala puno.
Zahvaljujem, ministre. Obzirom da nema više prijavljenih predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa, prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijava za reč u zajedničkom, načelnom i jedinstvenom pretresu o predlozima zakona iz tačaka 1. i 2. dnevnog reda. Reč ima narodni poslanik Muamer Zukorlić. Nije prisutan. Reč ima narodna poslanica Jasmina Karanac. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. U svom izlaganju osvrnuću se Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije o uzajamnoj administrativnoj pomoći u poreskim pitanjima. Usvajanje ovog zakona značajno je sa više nivoa, odnosno više je razloga za njegovo donošenje. Prvi i osnovni razlog je bolja naplata poreza, odnosno smanjenje utaje poreza. Potpisivanjem Konvencije i usvajanjem zakona o kome mi danas ovde raspravljamo, stvaraju se uslovi da Srbija i 128 potpisnica država i jurisdikcija unaprede međusobnu saradnju, čime će biti poboljšana međunarodna pomoć poreskih organa, a sve sa ciljem bolje naplate poreza, odnosno sprečavanja pranja novca i borbe protiv terorizma. Šta je dovelo do potrebe intenziviranja saradnje na međunarodnom nivou? Upravo velike razmere poreske nediscipline, to jest izbegavanje plaćanja poreza. Naime, pravne praznine i neusaglašenost poreskih propisa dovele su do premeštanja dobiti u države sa niskim poreskim opterećenjima. Na taj načni multinacionalne kompanije, ali i pojedinci, na veštački način ostvaruju dobit, izbegavaju plaćanje poreza, a država u kojoj je ta dobit ostvarena gubi značajna sredstva. To može da bude vrlo opasno, s obzirom da su poreski prihodi deo ukupnih prihoda jedne države. Neplaćanje poreza utiče na smanjenje obima prihoda države, to jest na smanjenje ukupne količine novca koji država ima na raspolaganju tokom budžetske godine. Ako imamo u vidu da se iz novca koji država prikupi, finansira i zadovoljenje potrebe građana u oblastima nadležnosti države, kao što su zdravstvo, obrazovanje, socijalna zaštita i slično, nije teško zaključiti da smanjen obim prikupljenih poreza i ostalih prihoda države znači da država mora da smanji potrošnju. Kada nije u mogućnosti da smanji potrošnju, a ubiranje poreza i ostalih prihoda nije dovoljno za finansiranje javnih rashoda, država je prinuđena da se zadužuje. Zbog obaveze vraćanja dugova povećavaju se rashodi države u narednim godinama, koji, ukoliko ne rastu poreski i drugi prihodi, padaju na teret budućih generacija. Sve su ovo posledice izbegavanja plaćanja poreza, koje će biti mnogo teže ostvarivo kada stupi na snagu Konvencija o uzajamnoj administrativnoj pomoći. Potpisivanjem ove konvencije Srbija je pokazala kooperativnost i ambiciju da se aktivno priključi međunarodnim naporima za sprečavanje nezakonitog izbegavanja poreskih obaveza. Budući da Republika Srbija nije u mogućnosti da odmah preuzme sve obaveze koje propisuje Konvencija, biće potrebno da obezbedi dodatno tehničke uslove, ljudske resurse, čime će doći do daljih unapređenja kapaciteta u oblasti poreskih pitanja. Stvara se i mogućnosti da kroz međunarodnu saradnju steknemo dodatna iskustva u ovoj oblasti, što će imati pozitivan povratni uticaj u samoj zemlji, obučeno ljudstvo, mogućnost da naši eksperti učestvuju u radu međunarodnih ekspertskih tela, sama saradnja na terenu naših poreskih vlasti i poreskih vlasti drugih država potpisnica ove konvencije i sticanje novih iskustava u praksi. Ovim se šalje i poruka domaćoj privrednoj javnosti, ali i javnosti uopšte da je država spremna da učini sve napore kako bi se popravila poreska disciplina. Pristupanje konvenciji će dovesti do poboljšanja sveukupnog privrednog ambijenta, što dalje doprinosi povećanju poverenja stranih investitora, odnosno povećanju stranih investicija. Ono što je jako važno, Konvencija garantuje zaštitu osnovnih prava poreskih obaveznika. Ovim Republika Srbija pokazuje privrženost politici implementacije i unapređenja ljudskih prava i prava uopšte tako što pomaže poreskim obveznicima da ostvaruju svoja prava i obezbeđuje adekvatnu zaštitu tih prava. Kao članica Saveta Evrope i država koja sarađuje sa Organizacijom za evropsku saradnju i razvoj, kao država kandidat za članstvo u EU i kao država koja kontinuirano pokazuje doprinos stalnom poboljšanju međunarodnih odnosa, logično je da Republika Srbija pristupi jednoj ovakvoj konvenciji, pokazujući i na taj način da je značajan činilac u izgradnji međunarodnog poretka. Kao kandidat za članstvo u EU, Srbija ovim pokazuje da je privržena ispunjavanju svojih obaveza u procesu pridruženja. Tako i dalje ostajemo na pozicijama snažnog partnerstva sa EU, što nam ostavlja prostor da u okviru tog partnerstva možemo da zahtevamo efikasnost i brzinu rešavanja pojedinih procesa i pitanja u našim odnosima sa EU. Pristupanje ovoj konvenciji će dati osnov za pridubljivanje saradnje i stvaranja dodatnog poverenja uopšte., Pojedinačno gledano, u oblasti poreskih pitanja će doći do unapređenja konkretnih aktivnosti u tom sektoru i na samom terenu i time će se izgrađivati dodatno poverenje između nas i naših partnera. Socijaldemokratska partija Srbije, koja u svom programskom opredeljenju zastupa stav da vlasti moraju da pruže udobnost, zdravstvenu zaštitu i obrazovanje iz prihoda koji potiču iz poreza, podržava pristupanje Srbije ovoj konvenciji. Naša poslanička grupa glasaće za ovaj zakon. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Karanac. Reč ima narodni poslanik Jahja Fehratović. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, cenjene koleginice i kolege, ispravljanje svake nepravde koja je zadesila bilo kog čoveka devedesetih godina je za svaku pohvalu, a posebno kada je reč o tome da ljudi koji su svoju životnu ušteđevinu, ono što su generacije sticale, ulagali u banke, verujući u taj sistem, da kako da je važno da im se danas omogući da tu svoju celoživotnu ušteđevinu na neki način povrate i da je to put ozdravljenja jedne cele nacije, jednog celog naroda. Na koncu, takva vrsta odvažnosti ove Vlade i države Srbije pokazuje da smo na putu ozdravljenja i na putu prosperiteta koji će omogućiti da, poštujući tuđe imetke, tuđe zarade, i drugi poštuju i ispravljaju one svoje stereotipne slike koje su imali prema ovoj državi i prema ovim bankovnim sistemima. Zato ćemo mi u danu za glasanje, svakako, podržati ovaj predlog i ove predloge, jer smatramo da je osnovno pravo svakog pojedinca da mu se vrati ono što je dug prema njemu, a u ovom slučaju pogotovo što je on verovao u taj sistem, uložio svoj životni rad, životnu ušteđevinu i iščekivao, evo, skoro tri decenije da mu se to vrati. S druge strane, vrlo je važno da se ovim i ovakvim postupcima ukazuje na to da je država dovoljno postala jaka, snažna i finansijski i u svakom drugom smislu da poštuje ne samo svoje građane, već i one koji su imali poverenja u nju, a danas pripadaju drugim državama i na taj način se izgrađuje i vraća poverenje u jednu državu, u jedan sistem i u jedno celokupno društvo. Naravno, i ovaj drugi predlog zakona takođe je važan jer uvezivanjem različitih vrsta saradnji i konvencija itd. u poreski sistem mislim da se mnogo manje daje mogućnost onima koji pokušavaju različitim vrstama pronevera, prevara da zamaju određene sisteme kako bi na taj način uzeli deo svog imetka i prebacili, recimo, tamo gde je mnogo lakše zaobići porez. Zato je važno da imamo što više ovih i ovakvih zakona i da celokupan sistem poreskih upravljanja ozdravljujemo, jer ćemo, samim tim, ojačati i našu poziciju i time imati veći deo sredstava na raspolaganju, koji, opet, možemo vratiti građanima kroz kapitalne i druge projekte. Zato poslanici Stranke pravde i pomirenja uvek podržavaju ovakve zakone koji su odraz jedne kvalitetne, odraz jedne organizirane i odraz jedne dobro promišljene politike i koji daju jednu posebnu sigurnost i nadu građanima da konačno idemo ka putu da ova država postane sređen sistem, jer ako promatramo zapadnu Evropu, pa i tu Nemačku, koja je jedna od najrazvijenijih država zapadne Evrope i sveta, videćemo da ta sigurnost koju građani osećaju u nju, zapravo počiva na stabilnom poreskom i bankovnom sistemu. Zato ovaj primer i ovakva vrsta odnosa, pre svega prema starim štedišama, onda i prema drugih obavezama, idu u tom pravcu. Vrlo snažno podržavamo svaku vrstu ovakvih odluka i u danu za glasanje ćemo podržati ove zakone. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Fehratoviću. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, poslanička grupa SPS, kako je to naš drug Zvonko Stević, kao ovlašćeni predstavnik za današnju raspravu nagovestio, podržaće vaše predloge zakona o kojima danas raspravljamo. Fokusiraću se na prvi od zakona i radi možda malog uprošćavanja, radi građana Republike Srbije, da pojasnimo da je reč o deviznoj štednji građana sa prostora nekadašnje Jugoslavije, položenoj kod banaka čije je sedište na teritoriji Srbije i njihovim filijalama na teritoriji bivših republika SFRJ. Podsećanja radi, u pitanju se devizni depoziti od oko 310 miliona evra, položeni do 27. aprila 1992. godine. Mislim da sam izneo tačan podatak, ako nisam, ja vas molim da me ispravite u ovoj cifri, ali mislim da se radi upravo o ovoj cifri koju sam sad istakao, pri čemu se na taj iznos obračunava i kamata, počev od 2016. godine. Onako kako su moji uvaženi prethodnici, koji se inače u svojoj stručnoj referenci bave ovim pitanjima, istakli, radi se poboljšanju položaja deviznih štediša i to je otprilike osnovni cilj predloženih izmena i dopuna zakona. U tom smislu, ne bih ponavljao ono što je već rečeno, naročito od prethodnika koji su isticali činjenice koje se ne mogu dovoditi u sumnju, naročito ono što je istakao moj uvaženi kolega Ivan Bauer. Ono što želim da posebno podvučem i da akcentiram na neki način jesu uočeni problemi u vezi sa prikupljanjem potrebne dokumentacije, koji su doveli do potrebe da se na prvom mestu produži rok za podnošenje prijava, ali i da se prizna pravo na naplatu javnog duga građanima koji su kao potvrdu o deviznoj štednji, umesto deviznih štednih knjižica, dobijali kartice deviznog računa. Dakle, zaista jedan apsolutni nonsens, koji se zakonskom regulativom, odnosno sistemskim rešenjima mora ispravljati i mi to upravo danas i činimo. Produženje roka za podnošenje prijava potraživanja, pored ostalog, mislim da to nije istaknuto, ima još jednu posledicu, a ta posledica je produženje rokova dospelosti obveznica. Mislim da čak ni u obrazloženju predloženih zakona nije jedan takav podatak naveden, ali on je sigurno tačan. Uvaženi ministre, želeo bih da prokomentarišem nešto što je krajnje dobronamerno za vas i vaše predloge, a to je da nam se ni u kom slučaju ne desi situacija koja se desila sa sukcesijom imovine po Sporazumu o sukcesiji. Zašto ovo govorim? Govorim upravo zbog Republike Hrvatske. Podsećanja radi, a vi itekako dobro znate, Trgovački sud u Zagrebu je nedavno doneo presudu kojom je odbijen tužbeni zahtev „Jugobanke“ za vraćanje 20 miliona evra kredita, čiji je korisnik tog istog kredita hrvatsko preduzeće „Varteks“. Podsećanja radi, to isto hrvatsko preduzeće „Varteks“ je ostvarilo pravo da povrati celokupnu imovinu na teritoriji Republike Srbije i to poslovnice, lokale, dakle, kompletan poslovni prostor. Za uzvrat, Trgovački sud donosi presudu koja je, nažalost, i pravosnažna, govorim o Trgovačkom sudu u Zagrebu, kojom se uskraćuje pravo „Jugobanci“ da povrati kredit od 20 miliona evra, a onda se na „Jugobanku“ prevaljuje celokupan teret obaveza. Još nešto, interesantno je da preduzeće „Jumko“ iz Srbije, za razliku od preduzeća „Varteks“ iz Hrvatske, kome je inače predalo kompletnu imovinu, dakle, „Jumko“ je vratio imovinu „Varteksu“. Taj isti „Jumko“ nije uspeo da povrati jednu jedinu robnu kuću u centru Zagreba u površini od 750 metara kvadratnih. Zašto ovo govorim? Govorim upravo zbog toga što je u takvoj situaciji trebalo da se poštuje Sporazum o sukcesiji. Naši sudovi su taj sporazum poštovali. Nismo sačekali da se donesu tzv. bilateralni sporazumi između Hrvatske i Srbije i donosili su presude kakve su donosili i ne na način kako je to učinio Trgovački sud u Zagrebu, već naprotiv, štiteći imovinu Republike Hrvatske. Naravno, neću osuđivati sudove na taj način jer su sudovi konačno nedavno doneli presudu kojom se ispravlja ova nepravda i učinili jednu vrstu reciprociteta kako bi se zaštitila imovina naših preduzeća. Ja mislim da su ove činjenice vama itekako dobro poznate, ministre. Zašto ih posebno ističem? Zato što kroz ove zakone izjednačavamo građane i štediše bivših republika i štediše Srbije. I to je apsolutno ispravno i to je apsolutno u skladu sa onim što nam na neki način nameće EU, ne samo Evropski sud u Strazburu kroz presudu koju ste pomenuli, nego i kroz proces harmonizacije koji vodimo ka konačnom cilju, a to je pristupanje Republike Srbije članicama EU. Ne bih želeo da se ovo što sam istakao kao negativan primer odrazi i na ovu situaciju. Ne verujem da hoće, s obzirom da je ovde zakonska regulativa isuviše jasna, precizna i nedvosmislena i u svakom slučaju, štiti interes svakog štediše. Na kraju, želim samo da još jednom potvrdim da su vaši zakonski predlozi više nego dobri. Ja neću govoriti o poreskoj evaziji na koju je krajnje stručno ukazao moj kolega Bauer. Želim samo da potvrdim činjenicu da ovo ide u onom konačnom cilju, a konačni cilj je sprečavanje izbegavanja plaćanja poreza, odnosno finansijska konsolidacija, uspostavljanje finansijske discipline, na čemu ste mnogo uradili i tu imate našu veliku podršku i samo tako nastavite. Još jednom, puna podrška za predloge zakona koje ste danas izneli. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi danas pričamo o delu duga na osnovu stare devizne štednje. Najveće žrtve devedesetih godina nisu bile devizne štediše. Njima na ovaj ili onaj način biće vraćena devizna štednja, čak i ona iz piramidalnih banaka. I tu je država stala na stranu štediša. Najveće žrtve su dinarske štediše. Stotine i stotine miliona evra su devedesetih godina štediše imale na računu. Verovali su u svoju državu, verovali su u njenu valutu i inflacija je počistila štednju u korist dugova. Sve što su gubitaši, dužnici, oni koji su povlačili kredite, sve što su dugovali, inflacija je izbrisala, ali onima koji su naporno štedeli je ta dinarska štednja takođe izbrisana. Oni nisu stekli pravo da im se na ovaj ili na način kako je ranije donošeno za devizne štediše, nije im vraćena štednja, niti će biti vraćena. Oni su na određen način izneli teret bankama, teret socijalnog mira, zajedno sa poljoprivredom. Većina poljoprivrednika štedela je u dinarima, većina je tu štednju izgubila, kao što je kroz niske cene, finansirajući socijalni mir, izgubila mnogo toga. Poljoprivredi to nikada nije vraćeno. Najveći današnji poljoprivrednici, devedesetih godina nije im palo na pamet da se bave poljoprivredom, već su se bavili švercom naftnih derivata, cigareta i svega ostalog. Kasnije su taj novac pretvorili, vrlo jeftino, u privatizaciji u ogromne površine poljoprivrednog zemljišta. Država je povlačila kredite pre sankcija, kredite je plasirala bankama, a banke su kredite plasirale privredi. Posle promena 2000. godine likvidirane su domaće banke. Na takav način preduzeća koja su trebala da vrate te kredite i čiju imovinu su banke mogle da prodaju i da nadoknade deviznu i dinarsku štednju su postala lak plen u privatizaciji, bolje rečeno grabizaciji. Iz te mase su mogla biti vraćena ta sredstva. Međutim, do 2011. godine, po proceni međunarodnih organizacija, taj laki plen koji je nastao likvidacijom domaćih banaka, i time nestao poverilac raznih preduzeća, taj kapital je izašao na Devičanska i razna druga Kukova ostrva. Po procenama međunarodnih organizacija nestala je 51 milijarda dolara do 2011. godine, Privatizacija ili bolje rečeno grabizacija, ostavila je i preko 400 hiljada ljudi bez posla. Penzijski fondovi su time postali prazniji, penzije su isplaćivane iz novog duga, glavni proizvod stranke bivšeg režima je bio dug. Ništa drugo nisu ni znali i nije problem samo što su nas zadužili, već zato što nisu napravili izvor za vraćanje duga. Naprotiv, uništavali su ga, uništena je privreda koja je mogla da vraća taj dug, data raznim tajkunima u bescenje, a otpuštanjem radnika, sa prihodovne strane, mnogi su prešli na rashodnovnu. Tako su ispražnjeni penzioni fondovi, zdravstveni fondovi i 2012. godine zatekli smo kuću golih zidova, kuću u kojoj se nije znao ni domaćin, praznu kuću gde je teško biti reduša. Dakle, kuća koja je gurnuta gotovo u prašinu, a od prašine da bi napravili ponovo kuću morate strpljivo da pravite glinu, pa da pečete ciglu, crep, da bi ponovo sagradili državu potrebno je vreme. Zato ja pozdravljam što je država rešila da vrati ostatke devizne štednje i mislim da je to u korist, ne samo onih koji će dobiti novac, to je u korist države. Država time pokazuje da je privatna štednja, vlasništvo građana, nedodirljiva i da svako ko je bude dodirnuo moraće i da je vrati. Mi smo nasledili, mi smo vlast u državi, mi smo nasledili obaveze bivše države. Ja mislim da su nas Hrvati izvarali za raznu imovinu po moru, razne firme iz Srbije, razne banke iz Srbije su ostale bez imovine u Hrvatskoj. Ne znam šta od toga možemo više povratiti, ali je red da povratimo poverenje štediša u naš bankarski sistem i nije slučajno što, čini mi se, ove godine imamo milijardu evra više u deviznim rezervama nego što smo imali ranije. Verovatno je to zasluga i u tome što je država vratila poverenje građana u štednju i što su građani rešili da štede, ne samo u evrima, ne samo u stranoj valuti, već u dinarima. Zato ja pozdravljam ovaj način da vratimo ostatak devizne štednje, a kasnije, na kraju sednice, ću se osvrnuti i na poreske razne smicalice i zato vam zahvaljujem na pažnji. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Rističeviću. Reč ima narodna poslanica Tanja Tomašević Damnjanović. Izvolite, koleginice.
Hvala. Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre sa saradnicima, kolege i koleginice narodni poslanici, danas je pred nama na dnevnom redu, pored Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o regulisanju javnog duga Republike Srbije po osnovu neisplaćene devizne štednje, i Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije o uzajamnoj administrativnoj pomoći u poreskim pitanjima koja je rezultat zajedničkog rada Saveta Evrope i Organizacije za ekonomsku saradnju i razvoj, a njen cilj jeste promovisanje međunarodne saradnje, radi boljeg funkcionisanja nacionalnih poreskih zakona, uz poštovanje osnovnih prava poreskih obveznika. Ovaj sporazum omogućava državama članicama Saveta Evrope i zemljama članicama OECD da na zajedničkim osnovama i poštujući osnovna prava poreskih obveznika razviju opsežnu administrativnu saradnju koja pokriva sve obavezne poreze sa izuzetkom carinskih naknada. Povećana uzajamna podrška ima za cilj da pomogne u borbi protiv utaje poreza, a prate je bezbednosne mere za zaštitu poreskih obveznika, kako individualnih, tako i korporativnih, kao i nacionalnih ekonomija. Finansijska kriza iz 2008. godine uticala je na shvatanje da postojeći instrumenti saradnje između država po poreskim pitanjima i sami poreski instituti nisu bili adekvatni. Velike razmere poreske evazije, izbegavanje plaćanja poreza doveli su do potrebe intenziviranja aktivnosti na međunarodnom nivou, kako bi se stvorila nova pravila u materiji međunarodnog oporezivanja i administrativne saradnje u poreskim pitanjima. To je upravo i razlog potpisivanja ove konvencije. Konvencija predviđa pružanje pomoći između država potpisnica u vidu razmene obaveštenja na zahtev, spontane, automatske razmene obaveštenja, pomoć u naplati inostranih poreskih potraživanja, kao i pomoć u dostavljanju dokumentacije. Srbija je 112. zemlja koja je potpisala Konvenciju koju je već ratifikovalo 100 zemalja. Zbog upozorenja Saveta EU na mogućnost da Srbija bude uvrštena na EU listu ne kooperativnih jurisdikcija u poreskim pitanjima, kao i iz razloga poboljšanja transparentnosti poreskog sistema u Republici Srbiji, kao i očuvanja ugleda koju zahvaljujući odgovornoj politici, koju vodi predsednik države Aleksandar Vučić i Vlada, Srbija ima na međunarodnom nivou, Srbija se i obavezala na potpisivanje i potvrđivanje Konvencije do kraja 2019. godine. Zbog svega gore navedenog i zbog izuzetne važnosti ovih predloga zakona, SNS će u danu za glasanje podržati ove predloge. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Jelena Vujić Obradović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, stara devizna štednja, još jedno nasleđe iz prošlosti. Tačno je da se radi o tehničkom zakonu, imamo dva predloga zakona, ali o njemu treba i te kako govoriti, jer na ovaj način, da kažem, devizne štediše koje su ulagale svoju imovinu i ušteđevinu u banke posle 30 godina moći će da vrate svoju deviznu štednju, a država Srbija pokazuje svoju odgovornost prema svim građanima Srbije. Uvaženi ministre, gospodine Mali, poslanička grupa Jedinstvene Srbije Dragana Markovića Palme daće punu podršku svim predloženim zakonskim predlozima, kao i predloženoj Konvenciji koju ste dali, u danu za glasanje. Ovim je potvrđeno da se Republika Srbija ponaša jako odgovorno prema svojim građanima koji su imali deviznu štednju položenu kod banaka, a čisto zbog javnosti i građana Srbija da napomenemo, radi se o deviznim štedišama čije je sedište na teritoriji Republike Srbije i njihovim filijalama na teritorijama bivših republika SFRJ. Ovim predloženim izmenama zakona omogućava se građanima dodatni rok od šest meseci da prikupe dokumentaciju kako bi mogli da podnesu Komisiji i povrate svoju staru deviznu štednju. Prema podacima koje ste nam izneli, radi se o dugu od 310 miliona evra položenim do 07. aprila 1992. godine, mislim da sam iznela tačne podatke, i radi se, po podacima koje sam ja imala, o oko 1.600 predmeta, a vi ste izneli da se radi oko 2.003 predmeta, ali kompletnom dokumentacijom, odnosno tačan broj štediša znaće se tek kada svi budu podneli svoje prijave i kada Komisija bude ustanovila konačno stanje. Dakle, ovaj zakon donet je još 2016. godine i ovim izmenama i dopunama zakona skratiće se, da kažem rok isplate štedišama njihova stare devizne štednje, pri tom da će se odnositi ne samo na štediše, već i na njihove naslednike deviznih štediša, ukoliko potrebnom dokumentacijom, naravno dokumentuju svoje nasledstvo. Takođe, komisija za izradu predloga o utvrđivanju prava na isplatu ima mogućnost, ali i obavezu da prikupi dokumentaciju koja je neophodna građanima, a za koju se građani obrate, naravno koju građani još uvek nisu zbog tehničkih problema i razloga uspeli kod pojedinih banaka da prikupe, jer su im mnogi davali samo potvrdu koja je u ovom slučaju nevalidna u našoj zemlji i na taj način oni će moći da prikupe dokumentaciju, jer je vrlo sporno to zato što se radi o bankama koje su većina od njih u stečaju. Da ne bi bili građani oštećeni, Ministarstvo finansija smanjilo je broj polugodišnjih rata isplate sa deset na osam meseci i na taj način krajnji rok isplate umesto februara 2024. godine, pomeren je na avgust 2023. godine. Dakle, pomera se početak prve isplate za šest meseci, ali su rate veće i kraće. Dakle, radi se o Predlogu zakona koji je u interesu građana Srbije, koji pokazuje odgovornost Republike Srbije prema svojim građanima i poslanička grupa JS podržaće ovaj Predlog zakona. Imamo i drugi zakon koji je na dnevnom redu, koji je takođe podnelo Ministarstvo finansija, Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije, uzajamne administrativnoj pomoći u poreskim pitanjima. Svesni smo činjenice da u prethodnim reformama, naročito kada se radi o tom finansijskom stanju države, penzioneri jesu pretrpeli možda i najveći teret, ali se pokazalo da je došlo do rasta i plata i penzija koje su sada znatno veće i građani Srbije znaju da Republika Srbija postaje ekonomski snažnija, ekonomski naprednija zemlja i partije koje su na vlasti ocenjuje visokim ocenama. Uvaženi ministre, gospodine Mali, imaćete podršku i kada je u pitanju ovaj Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije od strane poslaničke grupe JS. Budući da su države članice Saveta Evrope i zemlje članice za ekonomsku saradnju i razvoj potpisnice ove konvencije među kojima je i Republika Srbija, to pokazuje da Republika Srbija postaje sve snažnija u tim međunarodnim odnosima. Tome zaista dosta doprinosi i taj odnos našeg predsednika sa ostalim zemljama, kako u okruženju, tako i u ovim svetskim zemljama. Kada su u pitanju međunarodni odnosi, mi danas imamo i vrlo važnu posetu predsednika sa predsednikom Francuske, gde najavljeno i potpisivanje oko 20 sporazuma, među kojima ima i sporazuma iz oblasti ekonomije i finansija. Takođe, ne treba zanemariti ogromnu važnost i ministra Ivice Dačića koji na svim međunarodnim sastancima potencija jako važan status Republike Srbije i Kosova gde imamo povlačenje velikog broja zemalja, oko 13 zemalja je povuklo priznanje nezavisnog Kosova. Imamo najavu još šest zemalja. Isto tako, i našeg predsednika JS, Dragana Markovića Palme, koji na svim sastancima kako u zemlji, kada mu dolaze strane diplomate, tako i u inostranstvu. Sada se nalazi u Grčkoj, radi na svim mogućim odnosima i na sastancima poboljšanja tih međunarodnih odnosa dveju zemalja. Nas je u Jagodini tj. predsednika Dragana Markovića Palmu posetio je i guverner Crvenog mora Egipta i to je sve vrlo značajno kako doprineti u međunarodnim odnosima, jer nama su apsolutno potrebne strane investicije, potrebne su nam fabrike. Dragan Marković Palma je jedan od inicijatora dovođenje stranih investitora. To sada rada i predsednik Vučić. Poslanička grupa JS daće vam punu podršku na putu reformi i svemu što radite uvaženi ministre. Hvala.
Zahvaljujem koleginice Vujić Obradović. Reč ima narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, pratila sam izlaganje kolega koji podržavaju ove tačke dnevnog reda, a pogotovo one koji su pričali o ovom međunarodnoj konvenciji o pomoći u poreskom postupku među državama potpisnicama i videla dam da tu oni zapravo ne razumeju da je ova Konvencija jedan pravni okvir koji je usvojen kod zemalja članica Saveta Evrope i da je to jedan mehanizam koji može u multilateralnim odnosima među državama da pomogne u otklanjanju određenih pitanja, kao što ste i spomenuli, a to je sprečavanje pranja novca, terorizma, utaje poreza i svega drugog. Međutim, ovde ima dosta pravnika u sali i u našoj poslaničkoj grupi, a i u vladajućoj koaliciji i sada dolazimo do toga kakve sada sve prepreke mogu da se nađu na putu sprovođenja jednog ovakvog sporazuma, odnosno konvencije. To materijalno pravo koje treba da se primeni i stvarno pravi, pa i nasledno, zavisi na šta se sve plaća porez, je drugačije od zemlje do zemlje i postoje mnogi slučajevi u situaciji kada se prave bilateralni sporazumi o izbegavanju dvostrukog oporezivanja između zemlje i zemlje. Dakle, Srbija je potpisnik sa mnogo zemalja takvog sporazuma da moraju da se otklone sve te eventualne pravne nesigurnosti da bismo znali šta se to primenjuje. Složićete se sa mnom da porez da dohodak nije isti u nekoj drugoj zemlji, kao što je u Srbiji. Na kraju krajeva, i mi kada smo krenuli sa obračunom PDV, ta stopa poreza je bila jedinstvena za sve proizvode, a kasnije, kako se vreme menjalo, a mi srpski radikali smo oduvek insistirali da dečija odeća, obuća, ono što je neophodno, školski pribor i sve ostalo, medicinska sredstva moraju da imaju nižu poresku stopu, e onda se ispostavilo da je i to šaroliko u odnosu na neke druge zemlje. Dakle, nije samo stvar u tome da pričate, da hvalite nešto, evo odmah će da se otklone sve te poteškoće. To jednostavno nije tačno, jer mnogo je važnija gospodine ministre, Konvencija o porezu na dohodak i na imovinu, kako se ona primenjuje, a to ću da govorim i zbog čega i da li eventualni nerezidenti i rezidenti u Republici Srbiji nešto kriju, pokušavaju na taj način da operu novac i kako tome da doskočimo. Moram da počnem od primera čuvenog Cvetana Vasileva, kućnog prijatelja, najboljeg verovatno u to vreme, Tomislava Nikolića koji je kao bugarski tajkun koji je bio na poternici Bugarske, članice EU, još do 2006. godine, u Srbiji je kupio fabriku stakla "Paraćin", odnosno krenuo tamo sa poslovima, sve sa namerom navodno da obnovi proizvodnju čuvene, najstarije staklare u Evropi i da krene sa nekim poslom. Od obnavljanja tog posla, došlo se samo do jedne njegove investicije tričave, da obnovi neku peć. Zamislite, 2012. godine, da bi mogao da proizvodi flaše za rakiju "Tomovača". Kasnije se ispostavilo, kroz sve ono što je bilo dostupno našim organima gonjena, kao i Poreskoj upravi Srbije i Bugarske, da je u pitanju veliki prevarant, onaj koji je zavio u crno mnoge preko svog preduzeća "Rubin" u Bugarskoj, tamo ostavio radnike bez posla, a ovde došao i uz pomoć tada predsednika vladajuće stranke, predsednika republike nastavio da vršlja sve do trenutka dok sve peći nisu rasprodate i otišle u staro gvožđe i dok 250 ljudi nije ostalo bez posla, a u fabrici proglašen stečaj. Sad, zamislite vi, imate situaciju, evo hipotetički, da neki strani državljanin hoće da ulaže u građevinsku industriju u Srbiji, da pravi zgrade, to je sada popularno, nije bitno gde, na Kopaoniku, na Zlatiboru, u Beogradu, u Novom Sadu, apsolutno nebitno. I, vi sada proveravate putem ove međunarodne Konvencije, njegov pravni i poreski status u toj zemlji. Na izgled sve je čisto i dobijate informaciju od poreskih organa te zemlje, koja je potpisnica ove Konvencije, da je u pitanju osoba koja tamo redovno plaća porez, dakle, nema ničega. Ali, Srbija sa druge strane, tu osobu sumnjiči ili tereti, ili već ima optužnicu za ratne zločine protiv tog nekoga. Pa, nećete valjda da dozvolite, ako se kaže sve je u redu, Naseru Oriću da pravi hotele i zgrade po Ljuboviji, po Loznici, po Šapcu, ili možda hoćete, ili to isto da dozvolite nekom šiptarskom teroristi. Šta ćemo sa onima, gospodine ministre, jer ova Konvencija ne može da tretira to pitanje, ali to je pitanje za vas i za Ministarstvo unutrašnjih poslova, koji su rezidenti Republike Srbije? Dakle, mi smo skoro usvojili Zakon o strancima, jel tako, i mi srpski radikali smo rekli da apsolutno pridržavamo da svaki stranac dođe u Srbiju i da investira. Ali, zamislite, on je rezident ovde i on ima pasoš neke druge zemlje, dakle, ovde ima pravo na stalni boravak, a u toj drugoj zemlji, takođe se sumnjiči za neke poslove koje je tamo uspeo da opere. Da li vi znate, gospodine ministre, koliko je onih koji dolaze sa područja lažne terorističke države tzv. Kosova, koji ovde imaju ili su ostvarili pravo da imaju državljanstvo, jer naravno KiM je deo celovite teritorije Republike Srbije, a novac od prljavih poslova, najviše od droge, jer to je najveći tranzit po izveštajima svih bezbednosnih agencija i struktura i naše zemlje, ali svetskih, za trgovinu narkoticima. Lepo, dođu u Beograd, ovde u Kragujevac, bilo gde, kupuju stanove, iznajmljuju ih i ne plaćaju porez na to, ili se bave sličnim mahinacijama. E, sada je to pitanje - kako to da se spreči? Imamo drugu situaciju, gospodine ministre, pomenuo je nešto od toga naš ovlašćeni predstavnik, kolega Mirčić, ali evo čistog i konkretnog slučaja. Zar Srbija nije potpisnik Sporazuma o dvostrukom oporezivanju sa Republikom Italijom? Jeste. Kako ćemo onda da rešimo slučaj italijanske fabrike „Fiat“, koja posluje u mom rodnom gradu? Imamo situaciju da ugovor za koji ste mi prošlog puta rekli da ne znate ni jedno slovo tog ugovora, jer je tajna, kao ni aneks tog ugovora, da su Italijani, odnosno „Fiat“ oslobođen plaćanja poreza i doprinosa. Ne plaćaju porez na imovinu. Porez na dohodak, pitanje je koliko plaćaju i da li ga plaćaju uopšte, ništa mi od toga ne znamo. Italijanska kompanija je 50% više dobila od subvencija od ukupnog ulaganja nego od svog ulaganja, država Srbija u startu 300 miliona evra. Posle toga smo ovde garantovali kao država za kredit od 500 miliona. Govori se da je u pitanju cifra od preko milijardu, ali i kada uzmemo sva ona oslobađanja koje je grad Kragujevac dao prilikom pravljenje te fabrike, onda su to vrtoglave cifre od nekoliko stotina miliona evra koje nemaju pokrića ni u jednom poreskom sistemu. Pošto mi imamo taj Ugovor o oslobađanju dvostrukog oporezivanja, pa valjda ako nemate mogućnost da imate uvid u ugovor, onda pitajte vaše kolege Italijane, lepo pozovete ministra finansija, direktora Poreske uprave Italija -izvinite, a šta oni plaćaju tamo po osnovu svog poslovanja u Srbiji, ako ne plaćaju poreze i doprinose, oslobođeni su za zarade za deset godina za zaposlene? Onda, dolazimo do toga, a kako oni kao strana kompanija, koja treba da poštuje zakone ove zemlje, evo i po ovoj Konvenciji, i da plaća poreze i da se ponaša u skladu sa našim pravnim sistemom, mogu tako da tretiraju i te zaposlene, da ih šalju na odmor kako hoće? U ovom trenutku, verujte da, ne znam da li polovina onih koji na papiru rade u „Fiatu“ ide na posao. Danas je 15. juli, do pre nekoliko dana mnogi nisu išli. Oni koji ne idu, koje na prinudne odmore šalju, daju im samo 65% plate. Onda se postavlja pitanje, evo oni su strana kompanija, posluju ovde i tretiraju se po ovoj Konvenciji, kako je onda moguće da na toliki broj neradnih dana šalju stalno zaposlenog, zar nije zakon ograničio koliki je to period, koliko neko može da radi? Naravno da jeste, a oni od ukupnog broja radnih dana, rade sto i nešto dana, ostalo – sedite kod kuće, pa sa mogućnošću da vas pozovemo ili da vas ne pozovemo. Sve su to pitanja, gospodine ministre, koja morate da otklonite zato što ovakvi sporazumi, inače da se razumemo, evo zna i kolega Marinković, posle one packe koju ste dobili od Fabricia da se ovakvi sporazumi i konvencije stavljaju na dnevni red, pa da imamo raspravu jedna po jedna tačka, evo sada imamo spojene dve. Znate koliko je ovakvih sporazuma bilo u onih 64 tačke, 58, 46 da niko nije obraćao pažnju, a najčešće su bili, gospodine ministre, upravo ti sporazumi o sprečavanju dvostrukog oporezivanja. Niko o tome nije skoro ni pričao, niti ga je interesovalo. Sad mora, popunjava se celokupno ovo vreme. Dakle, ništa ovo nije epohalno. Završiću sa onim što je veoma važno, a to je kako ćete da sprečite, mnogi od njih su takođe i nosioci pasoša i drugih zemalja, određene pojave, naravno i Crne Gore, i BiH, određena lica da izbegavaju porez i da prave mahinacije sa firmama koje su u blokadi, a koje one kupuju? Onda sad razmislite, gospodine ministre, koji bi interes bio jednog čoveka da kupi 50, 60, 90 takvih preduzeća, zar vam to nije sumnjivo, i vama i organima gonjenja? Nisam imala vremena, evo završavam, da govorim o ovom modelu Konvencije koji sam pomenula, o porezu na dohodak i imovinu, jer član 26. upravo te Konvencije predstavlja taj ključni standard za utvrđivanje toga koje lice, odnosno da li je pravno ili fizičko lice u nekoj državi krši zakon ili ne. Ali, ima još jedna stvar koja je veoma bitna zbog naših sunarodnika iz Republike Srpske, a to je da su oni u određenom položaju diskriminacije po našim pozitivno pravnim propisima, odnosno poreskim sistemom Republike Srbije, jer iako su rezidenti Republike Srbije kupovinom prvog stana, mnogi od njih su ovde našli zaposlenja, a čekaju na pasoš ili na kraju njihovo je pravo i da ne predaju, imaju pasoš BiH, ali imaju ovde svoj stalni boravak. Oni nisu oslobođeni PDV-a, što je veoma velika greška, odnosno povraćaja PDV-a za kupovinu prvog objekta i mi tako onda destimulišemo naše ljude koji su čak i u procesu traženja državljanstva i koji žele da žive ovde, da dalje ulažu, a imaju eventualno neki svoj novac koji bi uložili u Srbiju. Hvala.
Hvala gospođo Jovanović. Pravo na repliku, Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, začuđujuće je ta želja i žal što je Tomislav Nikolić pobedio Borisa Tadića na predsedničkim izborima 2012. godine, a to što ga je Aleksandar Vučić poslao u političku istoriju, takođe izgleda mi da su njihovi najveći grehovi. Zarad istine, prva sprska Fabrika stakla u Paraćinu, privatizovana je februara meseca 2007. godine i to baš pod režimom Borisa Tadića, Dragana Đilasa, Bojana Pajtića i da ne nabrajam ostalu ekipu. Sad, Tomislav Nikolić se napada zato što je pobedio Borisa Tadića na predsedničkim izborima i njemu se pripisuju grehovi Borisa Tadića, Bojana Pajtića i Dragana Đilasa. Džabe više, ne mogu oni da se vrate i ne mogu nikada više da pobede ni Tomislava Nikolića, a bogami ni Aleksandra Vučića, što je misaona imenica za njih. Ako je najveći greh SNS što smo jednu tajkunsku, mafijašku organizaciju bivšeg režima lišili vlasti, evo, prihvatamo sve kritike, sve kritike, za sve su krivi Aleksandar Vučić i Tomislav Nikolić što ovi više ne mogu da ukradu nijedan jedini dinar od građana Srbije.
Hvala, kolega Arsiću. Pravo na repliku ima Nataša Jovanović. Izvolite.
Ja sam očekivala prvo da ćete da kažete ime Aleksandar Vučić pa onda Tomislav Nikolić, ali vama je, Arsiću, ostao žal za Nikolićem. Međutim, nemojte da vršite zamenu teza. Dakle, konkretno sam pitala gospodina ministra, verujem da će do kraja ove rasprave da odgovori, kako su i pod kojim uslovima, dakle, opet ponavljam, 2012. godine uništene sve peći i 2017. godine je proglašen stečaj u paraćinskoj staklari. Naravno, još jedno pitanje za Ministarstvo finansija i Poresku upravu, koja i pored svih potenciranja od SRS nije ispitala, i ne samo nas, nego i raznih drugih istraživača i novinara, poslovanje Fondacije „Dragice Nikolić“, koju je upravo taj tajkun koji je zavio staklaru i razmontirao je skroz, zavio te radnike u crno, finansirao sve vreme njenog poslovanja. Ali, videli ste da ona ne odustaje. Sad ljudi moraju, i oni koji su morali da daju taj reket za tu fondaciju, da beže, da kriju telefon, jer ona zove, zove, zove, para nikada dosta, ali to su takvi ljudi.
Hvala, gospođo Jovanović. Pravo na repliku ima Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pa ja poštujem to što je Tomislav Nikolić pobedio Borisa Tadića, a poštujem i to što Aleksandar Vučić danas radi za Srbiju da bi Srbija postala moderna razvijena država koju svi poštuju u svetu. Ali, nikada neću da poštujem lik i delo Zorana Živkovića koji je ovu mantru o Tomislavu Nikoliću i prvoj srpskoj fabrici stakla u Paraćinu pričao i Fondu „Dragice Nikolić“. To je pričao Zoran Živković ovde, premijer koji nam je uništio „Sartid“ u privatizaciji preko stečajnog suda 2003. godine. Pa ja ne mogu nikad da budem njegov poštovalac lika i dela, a ko se bazira na njegovim diskusijama, bogami to radi doduše ni približno uspešno.
Hvala, kolega Arsiću. Gospođo Jovanović, kolega Arsić vas nije ni pomenuo, nego samo Zorana Živkovića. Izvolite.
Ja sam uspela samo u toku ove rasprave, gospodine ministre, povela se polemika oko toga da li je Dragica Nikolić mafijašica ili nije, ja odgovorno tvrdim da jeste, ali nije samo ovaj Bugarin njen finansijer, nego i još neki koji dobijaju nameštene poslove, a to su preduzeća, recimo, iz Crne Trave, mislim da se zove „Banković“ d.o.o. Zamislite, u Kragujevcu posao dobije jedna takva firma gde treba da se opere 600 ili 700 hiljada evra na izgradnji nekog parkića, itd. Dakle, mnogo toga je, da li je još neko pričao o tome, mi ne znamo, mi smo držali konferencije za novinare, onda kada niko nije, kada smo imali prve tragove pranja para, preko sedam miliona od strane te fondacije, ali žalosno je što su zloupotrebljene takve veze i takva funkcija, a naročito ovakve bliske tajkunske veze sa ovim Bugarinom, da se građani lažu, da se obmanjuju i, na kraju krajeva, da se oni enormno obogate za toliko kratko vreme.
Hvala, gospođo Jovanović. Sada reč ima Nataša St. Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, iskoristiću ovu priliku da pojasnim građanima šta ova dopuna zakona donosi, u cilju ispunjavanja obaveza prema štedišama i podvući ću odgovorno ponašanje države prema svojim obavezama. Reč je o deviznoj štednji građana sa prostora nekadašnje Jugoslavije položenoj kod banaka čije je sedište na teritoriji Srbije i njihovim filijalama na teritoriji kod bivših republika SFRJ. Po presudi Evropskog suda za ljudska prava u Strazburu je omogućeno da devizne štediše iz bivših jugoslovenskih republika ostvaruju svoja prava. Posle oštećenih štediša Ljubljanske banke, Invest banke Sarajevo, Tuzla, Jugobanke iz Splita, zatim Beobanke i ostalih, uočeni su problemi u vezi prikupljanja potrebne dokumentacije koji su doveli do potrebe da se produži rok za podnošenje prijava, a da se prizna pravo za naplatu javnog duga građanima koji su kao potvrdu o deviznoj štednji umesto deviznih štednih knjižica, gde je bio bolji pregled, dobijali kartice deviznog računa. Produženje roka za podnošenje prijava potraživanja zbog prikupljanja dokumentacije ima za posledicu pomeranje rokova dospelosti samih obveznica. Pored toga, određene odredbe u Predlogu zakona su dodatno pojašnjene, čime je izbegnuta i dodatna potreba za tumačenjem. Za sprovođenje zakona obezbeđena su i sredstva u budžetu Republike Srbije. Podsećanja radi, u pitanju su devizni depoziti od oko 310 miliona evra, položeni do 27. aprila 1992. godine, a u taj iznos je uračunata i kamata do 2016. godine. Tu ima oko 8.000 prijavljenih građana. Predsednik Udruženja starih štediša gospodin Radovan Đuričić je svojevremeno rekao da su išli kod guvernera Narodne banke Radovana Jelašića i ukazivali na to da može da se otkupi devizna štednja, međutim, oni su mislili da ako se banke oteraju u stečaj, da će obaveza prestati. E, neće. Na primer, Ljubljanska banka je ohrabrivala same građane da prevremeno prodaju uloge uz popust od najmanje 20% preko ovlašćenih agencija. To je pravdala neizvesnošću isplate pitanja sukcesije imovine bivše SFRJ, tako da je dug od 300 miliona maraka otkupljen za mnogo manju sumu. Prilikom polaganja štednje u različitim valutama iste su konvertovane u evre, prema srednjem kursu iz kursne liste Narodne banke Jugoslavije, koja je važila na dan 1. januara 2002. godine. Sada se obaveze prema deviznim štedišama izvršavaju sa konverzijom štednih uloga u amortizacione obveznice. Republika Srbija zadržava, naravno, pravo potraživanja od država sukcesora SFRJ po osnovu isplata devizne štednje i to predstavlja njen javni dug. Obaveze su preračunate konverzijom štednih uloga u amortizacione obveznice i samim tim položena devizna štednja u evre vrši se prema međuvalutnim odnosima prema srednjem kursu dinara iz kursne liste Narodne banke. Srpska napredna stranka sprovodi odgovornu politiku, isplaćuje dugove od pre 30 godina, jer je garant država Srbija, i takođe otplaćuje i kredite u koje nas je uvalila neodgovorna prethodna vlast. Mi imamo mnogo težak zadatak, da napredujemo, a u isto vreme da dugove vraćamo. Na nama je da vratimo ugled zemlji, da svi budu sigurni da tamo gde je garant država Srbija, da nema sumnje da će obaveze biti isplaćene. Građani to vide i zato nas podržavaju na svim izborima i znamo da ne smemo stati i da moramo da istrajemo u započetom, zbog svih nas, a naročito zbog budućnosti koju moramo da gradimo na zdravim osnovama. Hvala.
Hvala, koleginice Jovanović. Reč ima Milija Miletić. Imate malo vremena, 32 sekunde. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, uvaženi ministre Mali, gospođo državni sekretare Jelena Tanasković, predstavnici Ministarstva, kolege poslanici i građani Srbije, ja sam Milija Miletić i dolazim iz najlepše opštine u Srbiji, to je opština Svrljig, koja se nalazi pored najlepšeg grada u Srbiji, a to je grad Niš. U Skupštini Srbije predstavljam Ujedinjenu seljačku stranku, a izabran sam sa liste Srpska napredna stranka. Zajedno u poslaničkom klubu Pokret socijalista, Narodna seljačka stranka, Ujedinjena seljačka stranka želimo da radimo u interesu svih onih ljudi koji žive na selu, žive od sela i interes svih tih ljudi na jugoistoku Srbije. Ja ću podržati predlog ovih zakona, zato što je to potrebno za naše građane koji imaju problema. Hvala još jednom, uvaženi ministre.
Hvala kolega Miletiću. Reč ima narodni poslanik Marija Jevđić. Nije prisutna. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, gospođo Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, u najavi današnjeg dnevnog reda opet imamo tako neke kao epohalne predloge zakona, što to svakako nije tačno. Ovo je najviše podsećalo na ono kad je najavljivan onaj lex specialis o „švajcarcima“ i, evo, dobro znate da problemi tih kredita nisu rešeni onim zakonom i neće biti. O tome smo tada govorili i ispostavilo se da smo u pravu i nismo srećni zbog toga. Nismo srećni nikada kada se ispostavi da smo u pravu, kada se, u stvari, pokaže da ono što se ovde donosi u formi nekog zakona nije u interesu građana Srbije, odnosno može formalno da izgleda da jeste, ali suštinski ne znači baš ništa. Tako je i sa ovim predlogom zakona, sa ovim velikim naslovom, a odnosi se skraćeno na rok za vraćanje stare devizne štednje. Ovde stvarno nema nikakve logike, vi ste u obrazloženju, doduše, rekli - pomeranje rokova je posledica nemogućnosti da štediše pribave dokumentaciju od nadležnih institucija u bivšim republikama do 23. juna 2019. godine i steknu pravo na isplatu stare devizne štednje. Dakle, ovaj rok 23. jun 2019. godine je već prošao i ako gledamo formalno-pravno oni su to pravo već izgubili. Dalje, šta uopšte znači ovaj član 5? Šta oni dobijaju tim? Obaveze prema licima, sad citiram taj član, prema licima kojima se po odredbama ovog zakona prizna pravo na isplatu devizne štednje izvršavaju se bilo je u 10, a sada u osam jednakih polugodišnjih rata, eto to jeste prednost, koje dospevaju, sad pazite, svako 31. avgusta i 28. februara, počev od 31. avgusta 2019. i zaključno sa 29. februarom 2024. godine, tako je bilo, a sada je, počev od 28. februara i 31. avgusta, počev od 28. februara 2020. godine i zaključno sa 31. avgustom 2023. godine. Znači, ovaj rok se skraćuje, a vi zakon donosite da biste im produžili rok za pribavljanje dokumentacije. Ovo, prosto, pravnički nema nikakve logike, a i, znate, ako se ovde postupa na osnovu odluke ovog suda u Strazburu onda bi trebalo onaj ko se obratio sudu u Strazburu da je valjda pripremio dokumentaciju. Na osnovu čega su mu uopšte u Strazburu sudili, ako nije imao potrebnu dokumentaciju. Što bismo ga mi sad čekali naknadno i produžavali mu rok, ako je već zakonom utvrđen rok u kojem moraju pribaviti određenu dokumentaciju? Znate, kada se govori i o staroj deviznoj štednji i kada se govori o bankama, nezaobilazno je da se malo podsetimo na ono što se dešavalo sa našim srpskim bankama i sa činjenicom da mi već 20 godina, skoro, u Srbiji imamo strane banke, koje u Srbiji posluju po mnogo nepovoljnijim uslovima i za građane i za pravna lica, nego što to rade u svojim državama i faktički one samo imaju naziv banaka iz tih država gde su im te matične banke, a u suštini one se ovde ponašaju potpuno drugačije nego što je to igde u svetu moguće. Kako je došlo do toga? Mi ne smemo nikada zaboraviti, dokle god Labus, Dinkić, Đelić i ekipa ne odu u zatvor zbog gašenja srpskih banaka koje još uvek nisu faktički ugašene, koje još uvek imaju, i to Siniša Mali, ministar, sigurno zna, određena sredstva deponovana i dokle god oni zbog toga ne odu u zatvor mi nećemo prestati da pričamo o tome. Mi, za razliku od vlasti, nećemo samo da kažemo – evo, ovaj je kriv za ovo, onaj je kriv za ono, a ti svi krivci šetaju i dalje oplođavaju svoj kapital i dalje svaki dan sve bogatiji, i dalje uz vlast ili direktno ili indirektno i baš ih briga za ono što su uradili Srbiji i što su uradili narodu u Srbiji. Sećamo se svi kada su počele sa gašenjem tih banaka, Dinkić je tu bio, onako, na čelu kolone, pa su onda ljudi zaposleni u bankama, a najviše je inače u bankama zaposleno žena i onda su te žene, zimski period je bio, onda su te žene izašle da protestuju, izlazile ispred banaka, ispred Službe društvenog knjigovodstva, koja je tada takođe ukinuta, da protestuju protiv ukidanja banaka. Onda, znate, moć medijskog spina, šta se desilo? Sve novine su tih dana objavljivale, jer žene su bile u bundama, s tim što u to vreme bunde nisu bile statusni simbol, tada skoro svaka zaposlena žena koja je odlazila na godišnji odmor na primer u Grčku vraćala se sa bundom i to uopšte niti je bilo preskupo, niti je značilo da ima ne znam koliko para ako nosi tu neku najobičniju bundu, ali medijski je to predstavljeno kao – bundašice se bune protiv vlasti, bundašice štrajkuju. Onda, znate, kako je to ušlo ljudima u uši, tako da niko više nije imao empatiju i nije se osećao sa tim zaposlenima u bankama, naprotiv, tada su obični ljudi, ovako kad sretnete nekog na ulici, kaže, šta se one u bundama bune i neka su i treba da dobiju otkaz, kad vide kako je nama. Dakle, to je urađeno tako lepo, takva manipulacija medijska je bila da je ostalo maltene bez ikakve ozbiljne reakcije to što su pogašene naše banke. Onda šta se dešava sa dovođenjem ovih banaka koje su između ostalog proizvele i švajcarce i tako dalje, to je zaista poseban problem i koliko god o tome da govorimo, nikada nije dovoljno i ponavljamo neće biti dovoljno dok akteri ne odu u zatvor. Sećate se svi kada je tada Đinđić otvarao Nacionalnu štedionicu pa on ubacivao, davao tamo neki prvi dinar ili tako nešto. Pa, kad je otkriveno da je to velika prevara, onda je on rekao da nije znao da je to privatna banka već je stvarno mislio, eto, Dinkić ga ubedio da je to zaista nacionalna štedionica zato što se zvala Nacionalna štedionica. Svašta je bilo u ovoj zemlji Srbiji i svašta je ovaj narod preživeo, ali bogu hvala preživećemo šta god se bude dešavalo, ali evo, daj bože da bude zaista i konačno nešto i bolje. Ali, teško, od ovakvih zakona da mi možemo očekivati bog zna šta bolje. Siniša Mali, ministar je najavio da će već na jesen da bude, odnosno da će ponuditi ovde zakone iz poreske politike, da će biti ozbiljne reforme i mi zaista očekujemo da to tako i bude, jer svesni ste vi gospodine ministre, i govorili smo o tome više puta, ovde i kada te učestvovali u raspravi koliko je problema u poreskoj upravi, u naplati poreza. Ova Konvencija o uzajamnoj administrativnoj pomoći u poreskim pitanjima neće pomoći. Dobro je rekla koleginica Nataša Jovanović što je sve okvir, ali svaka država ima svoje specifičnosti. Evo, na primer, da li postoji i u jednoj zemlji u svetu da se naplaćuje PDV za struju koja nije potrošena. Znate, kako se to dešava? Imate neku negde kuću, vikendicu, porodičnu kuću koju obilazite dva puta godišnje, dakle, niko ne uključi nijednu sijalicu, dobijate račun od 750 dinara i piše da je to PDV. Kako li je izračunato da je baš toliko? Na osnovu čega? Koja je to pretpostavljena potrošnja? A potrošnja je nula. Na onom računu piše potrošnja nula, i PDV 750 dinara. Dakle, džabe 150 hiljada konvencija te naše anomalije očigledno niko ne želi da ispravi, neću da kažem da to niko ne zna ili da to niko ne može. Jednostavno niko ne želi zato što nikome nije stalo da se stvarno uradi nešto u interesu građana Srbije. Znate li vi koliko ima takvih ljudi koliko se takvih ljudi žali, uglavnom se žale lokalnoj samoupravi. Naravno, ne može svako znati ko je nadležan za koji problem ali ljudi nekako podrazumevaju da idu u svoju opštinu za sve ono što ih muči. Ali ako u jednu opštinu dođe 20 ljudi sa takvim problemom, pa ako onaj tamo službenik ne zna kako se to desilo, valjda mu je dužnost i poslovna i moralna i kakva god hoćete da ode u tu elektro distribuciju u tom svom mestu pa da se raspita, pa da sazna, pa možda može da objasni ljudima, onda odatle da ide jedan dopis prema ministarstvu finansija da vidimo kako recimo taj problem da se reši. Naravno, ne može svako znati ko je nadležan za koji problem ali ljudi nekako podrazumevaju da idu u svoju opštinu za sve ono što ih muči. Ali ako u jednu opštinu dođe 20 ljudi sa takvim problemom, pa ako onaj tamo službenik ne zna kako se to desilo, valjda mu je dužnost i poslovna i moralna i kakva god hoćete da ode u tu elektro distribuciju u tom svom mestu pa da se raspita, pa da sazna, pa možda može da objasni ljudima, onda odatle da ide jedan dopis prema ministarstvu finansija da vidimo kako recimo taj problem da se reši. Da li će ova Konvencija da vas ubedi da konačno treba da se u Srbiji oporezuju na određen način estradne ličnosti, sportisti koji faktički najviše zarađuju? Naravno ja niti želim da pomenem ni jedno ime, niti ću pomenuti, niti imam išta protiv tih ljudi, ali prosto ako neko zarađuje neke veće pare, onda treba i da se plati porez. A te pare ti ljudi ne zarađuju tajno, dakle imate plakate tu i tu gostuje taj i taj, ulaznica toliko i toliko. Zna se koliko ima mesta, sala u kojoj neko nastupa, ali oni su uglavnom prijavljeni u nekim zemljama po inostranstvu, tamo plaćaju porez, a ovde niko ništa ne plaća. Dakle, morate rešiti te neke bitne stvari. Onda ovde malopre kolega priča kako su nastali tajkuni, kako je Mišković u privatizacijama postao tajkun. Pa nije Mišković kriv, nije kriv ni onaj Kole Kostić, što je za jedan evro kupio šećeranu. Nije on uplatio jedan evro i otišao u šećeranu i rekao dobar dan, ja sam vaš gazda, ja vas kupio. Niti je Mišković na taj način vršio privatizaciju, niti je bilo ko ko je vršio privatizacije odgovoran, bar ne u onoj meri u koliko su odgovorni oni koji su bili funkcioneri, visoki državni funkcioneri koji su dozvolili takve korupcionaške poslove. I opet ponavljamo, dokle god ne budu pred zakonom krivično odgovarali, uverena sam da ima elemenata i osuđenih, ali poštujem prezunkciju nevinosti, dakle god ne bude krivičnih procesa protiv Dinkića, Labusa, Vlahovića, Tadića, Cvetkovića, Đilasa i svih ostalih koji su učestvovali u tome mi ne možemo rešiti ove startne probleme. Ne može se preskočiti cela jedna epoha da se podvuče crta pa da se ide dalje. Ne može tako. Vi stalno govorite da ste država kontinuiteta, vlast kontinuiteta, država naravno ima kontinuitet, da ste vi vlast kontinuiteta sa onom prethodnom vlašću. To govorite kada vama odgovara, a kada vam ne odgovara, onda pričate ko je sve odgovoran i onda govorite ovo su recidivi prošlosti itd. Ako su recidivi prošlosti raščistimo s njima, raščistite, angažujte nadležne organe i da vidimo jednom na delu i Zagorku Dolovac, i da vidimo na delu i službe bezbednosti policije, itd, u ovom smislu da vidimo ko je to najodgovorniji i koliko je, zapravo, država Srbija izgubila novca u tim privatizacijama. Gde su te pare otišle? Koliko je tu poreza sakriveno? Koliko je para oprano? Dakle, puno ima tih problema koje mi ne možemo rešiti samo političkom pričom, mi zato što vas pozivamo da treba konačno da odgovaraju, a vi zato što kažete, nije vama lako ministre, vi zatekli ne znam šta. Tačno. Zatečeno je svašta, ali ne može se krenuti dalje dok se ne raščisti sa onim što je zatečeno. Hvala.
Hvala koleginice Radeta. Pravo na repliku, na pominjanje poslaničke grupe ima Vladimir Orlić, pa posle Veroljub Arsić.
Već u nekoliko navrata danas, čini mi se, mi polemišemo sa stavovima koje smo razmenili ranije. Danas je rečeno nekoliko stvari. Evo sada u ovom poslednjem obraćanju da je nama ukazivano da zakon kojim se reguliše pitanje stambenih kredita indeksiranim u švajcarskim francima neće dati nikakav efekat. Jel tako? Jel smo mi pričali na tu temu? Ali nije dobar zaključak. Evo pre nekoliko dana zvanični podatak kaže 90% tih kredita je konvertovano, u skladu sa zakonom koji smo mi usvojili. Što govori, šta? Ljudi smatraju da im je korisno. Što govori da smo mi bili u pravu kada smo rekli da je to za ljude dobro. Ranije tokom današnjeg dana, opet kao podsećanje na nešto o čemu smo raspravljali, na sivu listu FATF. Dakle, da podsetim one koji su zaboravili. Oni su tvrdili i neistinu govorili da smo mi na crnoj listi, maltene se slagali sa Vukom Jeremićem koji je pričao da ćemo zbog toga da dobijemo ekonomske sankcije, i što je govorio i Šabić, pa se sada izgleda pozaboravljao sam sa sobom ovih dana. Mi smo govorili, da podsetimo na to. Nije ni o kakvoj crnoj listi reč. Mi smo govorili za manje od godinu dana videćete da nećemo biti na toj listi. Mi smo govorili, usvojili smo već i pripremili sve ono što je potrebno da mi unapredimo i osnažimo svoj sistem u pogledu borbe protiv kriminala i korupcije. Ko je na kraju bio u pravu? Pa zna se ko. Srbija nije ni na kakvo j listi više, a međuvremenu zahvaljujući tim zakonima koje smo mi usvojili, a neki se ovde pravili da su nešto bolje razumeli, u stvari ništa razumeli nisu, oni moraju danas da priznaju da je 532 lica, upravo po tim zakonima postalo predmet interesovanja nadležnih organa. Već imamo 532 presude za kriminal i za korupciju, zahvaljujući tim zakonima koje smo mi usvojili i to je pokazatelj našeg odnosa prema toj priči i toj temi. Pominjali ste i bunde, verovatno zbog toga što smo sa razlogom pomenuli Zorana Živkovića. Dakle, priče koje pričate vi danas iste su priče kojima se Zoran Živković ovde popeo na glavu i bogu i narodu, prethodne dve ili tri godine. Ja se sećam te njegove priče i o staklari, a i o svemu drugom. Reklamirao se čovek preko tvitera. Evo objavili me bugarski mediji na naslovnoj strani. Neki tabloidi koji su podelili naslovnu stranu na pola, pa pola je Zoran Živković, pola su bugarske starlete, a to vam je nivo, završavam rečenicu, ozbiljnosti koju treba da pridajete toj temi i tom čoveku. Kad smo kod Živkovića, evo malo pre je rekao da su avioni koje mi nabavljamo iz Rusije i Belorusije odlične kante, a da to rade ljudi koji poima nemaju. Ako se slažete sa njim oko drugih stvari, bilo bi zanimljivo da čujemo da li se slažete sa njim i oko ovih aviona? To bi bilo vrlo zanimljivo da čujemo.
Hvala, dr Orliću. Reč ima Veroljub Arsić, pravo na repliku. Izvolite, kolega Arsiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, hajde da raščistimo neke stvari mnogo bitnije od računa za struju koji treba da se reklamira onome ko ga je izdao i od četiri ili pet miliona, naravno da će biti sa nekom falinkom ili greškom, ali koliko je meni poznato, najveći tajkuni su protiv ove vlasti. Voleli bi oni da su u ovoj vlasti, samo ih mi nećemo. Nije tačno da neki nisu već procesuirani i osuđeni, pričali smo o tome kada smo govorili o Miškoviću. Sad da li je on kriv ili nije, naručivao je zakone koje je donosila Narodna skupština da bi on na jedan nemoralan i nefer način došao do ogromne imovine, ali kako da kažnjavamo poslanike što su glasali u Narodnoj skupštini, to je, ja mislim, najveći problem. Što se tiče zatvaranja banaka, po tadašnjem zakonu, samo da raščistimo odmah, nije to uradio Mlađan Dinkić sam, tu je bila još jedna ekipa koja je, u stvari, inicirala tu priču - bivši ministar Božidar Đelić „vojvoda od Meridijan banke“ i da ne nabrajam kako je to sve išlo i kojim putem i kako se sve to dešavalo, ja sam čak, jednom prilikom o tome i govorio kolegi Marijanu Rističeviću, shvatio je da je to ozbiljno ali ne toliko koliko je zaista imalo velike i ozbiljne posledice na ceo jedan finansijski sistem. Ono što mene iznenađuje, jeste da se uvek pojavio neko ko će da brani lik i delo Miroslava Miškovića i da kaže da nije on jedini kriv. Nije jedini kriv, ali je jedan od najkrivljih u Srbiji.
Hvala, gospodine Arsiću. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Pravo na repliku. Izvolite.
Nije lepo da kolega malo pre kaže da mi ništa nismo razumeli. Mi odlično razumemo. Mi možemo politički da se ne slažemo, ali ne treba da se vređamo. Insistiramo na tome i nemamo na to da odgovor, da za finansijsku i privrednu propast države Srbije od 2000. godine treba da odgovaraju dosmanlije, treba da odgovaraju perjanice tog režima, i Dinkić i Labus i Vlahović i Đelić, nismo ga izostavili, i bilo ko drugi. Ako to isto kaže i Zoran Živković i Marko Marković i Janko Janković, to ne znači da mi mislimo isto po nekim drugim pitanjima. Ne možemo mi sad ako Živković kaže da je taj Bugarin ulagao pare u fondaciju "Dragice Nikolić", da mi kažemo - ju, mi sad nećemo, jer je on rekao. Šta nas briga ko kaže. Mi imamo svoje podatke i govorimo ono što mi mislimo da treba da kažemo. Takođe, da brani neko lik i delo Miroslava Miškovića, nemojte da menjate teze. Dakle, ono što tvrdimo mi, srpski radikali, ne može se tajkun stvoriti sam. Tajkun se stvara tako što je u korupcionaškoj aferi sa najvišim državnim funkcionerima. I ne može odgovarati Miroslav Mišković i ovaj Kostić, koji inače ne odgovara zato što je blizak ovom režimu, pojedinim ljudima, i ne mogu oni sami odgovarati, jer oni nisu napravili korupcionašku aferu zato što su oni hteli. Oni jesu hteli, ali su im to omogućili pre svega, kad je u pitanju Mišković, od Borisa Tadića, Đelića, opet Dinkića, opet Labusa, Vlahovića. To je ekipa koja mora da se pomene svaki put kad se puta o korupciji. I to nema nikakve veze sa odbranom nečijeg lika i dela, i ne znam uopšte ni šta vam znači ta kovanica.
Zahvaljujem. Marijan Rističević, replika Arsiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Arsiću, ja sam bio jasan. Dakle, 2000. godine udruženi zločinački poduhvat je pre svega želeo da se domogne imovine preduzeća. Banke koje su imale kolateral na privredu su eliminisane da bi se dokopali imovine u privatizaciji. To su prodali. Još nešto. Prodali su celo finansijsko tržište. Prodali su štediše. Dakle, dovođenjem stranih banaka za koje garantuje domaća država, eliminisanjem domaćih banaka, oni su stekli priliku da nam naš novac izdaju za kamatu od 10%. Ja vas pitam - da li vi mislite da su oni uneli za našu privredu 11 milijardi evra, te strane domaće banke? Da li su građanima dali 8,3 milijarde vlastitog kapitala? Da li ste državi na osnovu javnog duga dali 9,5 milijardi? Sve ukupno 30 milijardi su trebale te strane banke da unesu da bi ovoliko podelili privredi, državi i građanima. Verovatno da nisu. Izdali su nam naš novac, našu štednju, naše depozite i zato je udruženi zločinački poduhvat stekao profit i zato je Đelić dobio odgovarajuće mesto u stranoj banci za enormne sume i otuda oni milioni evra na njihovim računima. Cilj im je bio da se dokopaju privrede, da prodaju štediše, da sebe dobro devizno podmažu na računima i to je ono o čemu sam ja govorio. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvažena predsednice Narodne skupštine, uvaženi ministre finansija sa saradnicima, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Srbije, Srpska napredna stranka nema dilemu kada su u pitanju oba predloga zakona, jedan predlog zakona koji se odnosi na javni dug deviznim štedišama, drugi predlog konvencije. Zašto SNS nema dilemu? Zato što SNS zagovara odgovornu politiku. Tu odgovornu politiku, kako prema građanima, tako i prema Republici Srbiji, sprovodi Vlada, a ovde konkretno se radi o Ministarstvu finansija. Najpre želim da kažem, kada je u pitanju Zakon o regulisanju javnog duga Republike Srbije po osnovu neisplaćene devizne štednje, da su izmene i dopune ovog zakona prouzrokovane iz razloga što devizne štediše nisu mogle da pribave validnu dokumentaciju koju bi predale Upravi za javni dug, kako bi Uprava za javni dug donela relevantna rešenja koja se odnose na devizne štednje. S obzirom da ove poteškoće koje se tiču deviznih štediša nisu nastale zbog deviznih štediša nego zbog nekih propusta u nekim bivšim državama bivše Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije, taj rok za donošenje rešenja produžava se na šest meseci. Naime, moram da istaknem da je Republika Hrvatska tek u decembru mesecu 2018. godine počela da izdaje validne dokumente deviznim štedišama koje devizne štediše, naravno, sa dokazom o mestu prebivališta, treba da predaju Upravi za javni dug. Što se tiče Republike Bosne i Hercegovine, naravno, u Predlogu zakona istaknuto je da je tu bilo dosta poteškoća, najpre zbog nevaljanih i nevalidnih potvrda, a zatim i sa Republikom Bosnom i Hercegovinom Vlada, odnosno Ministarstvo finansija, uspostavilo je komunikaciju tako da od aprila 2019. godine postoji mogućnost za devizne štediše i sa područja Republike Bosne i Hercegovine da dobiju validna dokumenta kako bi ostvarili sva ona prava koja im pripadaju po osnovu devizne štednje. Takođe, moram da istaknem da Predlogom ovog zakona nikako se ne produžava rok što se tiče deviznih štediša, naprotiv, on se skraćuje za godinu dana. Umesto deset polugodišnjih rata, sada je predviđeno osam. Prva isplata će početi 28. februara 2020. godine i trebalo bi da bude okončana sa 31. avgustom 2023. godine. To sve pokazuje da ova Vlada vodi odgovornu politiku, da ova Vlada, naravno, mora da vodi računa i o validnoj dokumentaciji, jer se ovde radi o sredstvima koja će iz budžeta Republike Srbije biti isplaćena deviznim štedišama i zato su neophodna validna dokumenta. Što se tiče druge Konvencije o uzajamnoj administrativnoj pomoći u poreskim postupcima, moram da istaknem da na ovaj način Republika Srbija pokazuje da ulazi u krug zemalja koje imaju modernu demokratiju, da ulazi u krug zemalja koje i te kako vode računa o unapređenju poreskog mehanizma, da ulazi u krug zemalja koje se više ne nalaze na listi kada je u pitanju pranje novca i da se nalazi na listi onih zemalja gde sprečavanje terorizma preko pranja novca, naravno, više nije dozvoljeno. To sve pokazuje da ova Vlada u kontinuitetu od 2012. godine, a posebno od 2014. godine, usvaja ona zakonska rešenja koji upravo sprečavaju takve malverzacije i koje dovode Republiku Srbiju među zemlje koje su demokratski opredeljene, među zemlje koje se i te kako bore protiv korupcije, kriminala, protiv pranja novca i terorizma, među grupe zemalja koje spadaju u 128 najrazvijenijih demokratija u Evropi i u svetu. Do kraja 2019. godine očekuje se i polaganje svih instrumenata i implementacija Konvencije, ali ja ću navesti još nešto. Srbija do 2014. godine je najbrže rastuća ekonomija u ovom delu Evrope. Srbija je u prošloj godini imala privredni rast od 4,5%, za razliku od minus 3,1%, koliko je bilo 2009. godine, one godine kada su nas ubeđivali da je ekonomska kriza šansa za građane. Ekonomska kriza bila je šansa za privatne džepove žutog tajkunskog preduzeća, ali ekonomska kriza nikako nije bila šansa, već vrlo velika teškoća za građane Srbije. Takođe, moram da istaknem da minimalna zarada u vreme vlasti žutog tajkunskog preduzeća je iznosila 16.000 dinara, danas ona iznosi 27.200 dinara. Takođe, moram da naglasim da su veće plate, veće penzije, da je javni dug sa 78% BDP 2012. i 2013. godine smanjen na 50,2% BDP-a, što svakako sve ukazuje da je Srbija zemlja sa brzom rastućom ekonomijom. Ali, moram da se vratim na jedan primer kako je medijski magnat Dragan Šolak, koji je inače pajtaš Dragana Đilasa, što se tiče sfera medija i pljačkanja države zarad medijskog bogaćenja, prema navodima portala „Malta tudej“ kupio za 650.000 evra malteški pasoš, da bi izbegao plaćanje poreza. Naime, Dragan Šolak je tokom 2014. godine osnovao grupu „Junajted medija Malta“ i u periodu od 2014. do 2015. godine ostvario prihod, bez ijednog zaposlenog, i to moram da naglasim, ostvario prihod od 6,8 miliona evra, a po osnovu tog prihoda platio na Malti svega 27.000 evra poreza na Malti. Neplaćanje poreza je krivično delo. Republika Srbija, njena Vlada, naš predsednik Aleksandar Vučić zalažu se za odgovornu državu, za Srbiju na evropskom putu, za Srbiju u kojoj će svaki građanin ispunjavati svoju zakonsku obavezu, a to je plaćanje poreza. Borba na korupciju, na kriminal je trajna i stalna i na nju je stavljena tačka. Zahvaljujem.
Hvala lepo. Reč ima narodni poslanik Olivera Pešić. Neka se pripremi narodni poslanik Sonja Vlahović. Olivera Pešić ima reč. Izvolite.
Zahvaljujem, predsednice. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, govoriću o Predlogu zakona o potvrđivanju Konvencije o uzajamnoj administrativnoj pomoći u poreskim pitanjima. Jedan od razloga zbog koga Srbija potpisuje Konvenciju je očuvanje međunarodnog ugleda koji Srbija trenutno ima i koji treba i mora da održi. Srbija se obavezala na potpisivanje i potvrđivanje Konvencije do kraja 2019. godine, u suprotnom Savet EU je upozorio na mogućnost da se Srbija nađe na listi nekooperativnih jurisdikcija u poreskim pitanjima. Planirano je da se potpisivanje, potvrđivanje i deponovanje instrumenata potvrđivanja okonča do kraja avgusta 2019. godine, a da Konvencija stupi na snagu 1. decembra 2019. godine. Konvencija se potpisuje zato što je neophodno da se intenzivira međunarodna saradnja, saradnja na međunarodnom nivou, kako bi se stvorila nova pravila u materiji međunarodnog oporezivanja i administrativne saradnje u poreskim pitanjima, zbog velikih razmera poreske evazije i izbegavanja plaćanja poreza. S druge strane, borba protiv poreske evazije i izbegavanje poreza ne znači da osnovna prava poreskih obveznika treba da se zanemare, naprotiv, Konvencija garantuje zaštitu osnovnih prava poreskim obveznicima. Treba napomenuti da Republika Srbija nije u mogućnosti da odmah primeni sve obaveze koje su propisane u Konvenciji iz razloga što su za ispunjenje ovih obaveza potrebni složeni tehnički uslovi, a takođe je potrebno i obezbediti odgovarajući obim ljudskih resursa, što Srbija trenutno nije u mogućnosti da učini i iz tog razloga je Srbija iskoristila pravo koje je dato u samoj Konvenciji da se stavi rezerva na onaj deo koji trenutno ne može da ispuni. Srbija je iskoristila pravo da ograniči primenu Konvencije samo na razmenu obaveštenja u oblasti poreza na dobit pravnih lica i poreza na dohodak građana. Metode za razmenu obaveštenja su razmena obaveštenja na zahtev, spontana razmena i automatska razmena obaveštenja. Srbija već razmenjuje obaveštenja na zahtev i spontanu razmenu na osnovu potpisanih ugovora o izbegavanju dvostrukog oporezivanja. Međutim, potpisivanjem ove Konvencije se uvodi pravni osnov za automatsku razmenu obaveštenja. Trenutno Srbija sa 54 zemlje razmenjuje obaveštenja na osnovu Ugovora o izbegavanju dvostrukog oporezivanja, a potpisivanjem ove Konvencije taj broj će se povećati na 128 zemalja. Pozivam narodne poslanike da u danu za glasanje podržimo predloge koji se nalaze danas na dnevnom redu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Sonja Vlahović.
Hvala, poštovana predsednice. Poštovani ministre, dame i gospodo, kolege i koleginice, građani i građanke Srbije, danas su pred nama dva zakona iz oblasti finansija. Prvi je Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o regulisanju javnog duga Republike Srbije po osnovu neisplaćene devizne štednje građana položene kod banaka čije je sedište na teritoriji Republike Srbije i njihove filijale teritorije bivših republika Savezne Republike Jugoslavije. Ovom izmenom i dopunom zakona želimo da omogućimo građanima povraćaj stare devizne štednje. Pomažemo im samim tim zato što imaju veliki problem u prikupljanju dokumentacije, pogotovo onu dokumentaciju koja se pribavlja iz Republike Hrvatske i Federacije BiH. Iz tog razloga im produžavamo rok i omogućavamo im da za šest meseci podnesu potrebnu dokumentaciju kako bi podnete te prijave oštećenih građana mogli da pomognemo i isplatimo, što je i dužnost svake države, da štiti prava svojih građana. Imamo preko 9.000 takvih prijava i 7.000 nema potrebnu dokumentaciju. Uvaženi ministar nam je sve taksativno nabrojao koje su i sa kojih teritorija bivših republika. Iz tog razloga, danas je pred nama ovakav predlog izmene i dopune zakona, kao što sam i rekla, zato što je dužnost svake države, pa i Republike Srbije, da štiti interese svojih građana. Drugi zakon koji je pred nama je zakon o konvenciji, što je Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije o uzajamnoj administrativnoj pomoći u poreskim pitanjima. Ova Konvencija je potpisana u Parizu i potpisalo je preko 120 zemalja, tačno 128 zemalja je potpisalo istu i sve najrazvijenije zemlje sveta su potpisnice i čast je biti deo ovakvog sporazuma, kao i zbog toga je bitno da poboljšamo i transparentnost našeg poreskog sistema u našoj zemlji, kao i očuvanje ugleda koji imamo, a i želimo da održimo na međunarodnom nivou. Uvaženi ministre, vi ste čuli danas verovatno jednu od retkih pojava, da je kolega iz opozicije pohvalio predloge zakona, što je retkost za poslanike opozicije. U danu za glasanje naravno da ću i ja glasati za oba predloga zakona. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Ljiljana Malušić. Neka se pripremi poslanik Dragan Veljković.
Hvala, uvažena predsednice. Gospodine ministre sa saradnicima iz Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, danas govorimo o dva zakona. Prvi zakon je o vraćanju stare devizne štednje, a drugi zakon je Konvencija o uzajamnoj administrativnoj pomoći. 20/3 BD/MT Srbija je danas jedna od najrespektabilnijih zemalja u regionu. Zašto? Zato što je od 2012. godine, kada je bila potpuno devastirana, sa dugom od 26 milijardi evra i minus 3,1%, to nam je bila ekonomska razvijenost, došla danas na mnogo manji dug, jer vraćamo njihove besomučne kamate od 7, 8 i 12% i glavnicu do ekonomskog razvoja, plus 4,5. Vi ste gospodine današnji ministre, bivši gradonačelniče, jedan od najboljih, ako ne i najbolji ikad gradonačelnik. Znate zašto? Zato što ste vratili 500 miliona evra duga grada koji je bio zadužen 1,2 milijarde evra. Gospodine Đilas nas je zadužio za 1,2 milijarde, a vi ste vratili dug od 500 miliona. Došli smo do Strazbura. Penzije, preko 200 miliona evra, vojne, vi ste vratili, Vlada Republike Srbije, naravno, tadašnji premijer, pa onda gospodin Vučić, predsednik ove države. Neisplaćeni dodaci deci, vi ste vratili. Vraćali smo trudnicama bolovanja, 388 miliona dinara, vi ste vratili. Sigurna sam da ćete biti najbolji ministar finansija, samo nastavite tako, 500 miliona evra dok ste vi bili, sigurno je vraćano i dalje. Ja sam ponosna što razgovaram danas sa vama. Samo tako nastavite. Naravno, pošto imamo respekt u svetu da ćemo vratiti staru deviznu štednju po presudi gospođe Emine Ališić, tužena je „Ljubljanska banka“, i ne samo ta banka, mnoge ostale koje su bile na teritoriji Republike Srbije. Vratićemo svuda gde su bile naše filijale. Republika Srbija reaguje veoma brzo, tako da je već odvojeno 130 miliona evra i ovaj zakon je došao kao boljitak za naše štediše, sve štediše će biti obeštećene. Jedini je problem što nisu svi, trenutno je 9.324 prijave, od toga nemaju svi validnu dokumentaciju, negde oko 5.300 ljudi ima validnu dokumentaciju, koja će se srediti. Zato smo mi produžili rok i taj rok će biti produžen za još šest meseci, tako da će sve štediše moći da skupe validnu dokumentaciju da bi dobile svoju deviznu štednju staru. Naime, šta još reći o tome, da, rokovi su skraćeni. Bilo je predviđeno da će štedišama biti isplaćeno u 10 rata. Sada će to biti odrađeno za osam rata, do 2024. godine će biti otplaćeni dugovi. Međutim, to je skraćeno i biće otplaćen dug do 2023. godine. Šta to znači? Samo jedna izuzetna odgovorna vlast, mi smo servis građana svi, od lokalne samouprave, grada, pa preko države, i mi ćemo svoja obećanja ispuniti. Zato mi imamo rejting kakav imamo u Srbiji. Par rečenica još o Konvenciji o uzajamnoj administrativnoj pomoći. Reče neko da to nije dobro. Kako nije dobro? Treba da bude potpuno transparentan poreski sistem u Srbiji i ne samo to, nego kompletan poreski sistem u čitavom svetu. Mora se znati ko gde šta radi, da li plaća porez ili ne, a ne da se desi da gospodin Šolak, koji je nekada prodavao kasete, zgrne silne pare u Srbiji, a plati porez koji je desetinama, stotinama puta manji, nego realan porez koji bi plaćao u Srbiji, na Malti. Tako nešto se nikada neće ponoviti. Kad je bila tu Agencija za borbu protiv korupcije, svi smo pričali o tome, pa sam sigurna da će svi za koje postoje dokazi biti procesuirani. Ono što je vrlo bitno je da su zemlje članice Organizacije za ekonomsku saradnju u ovoj Konvenciji pristupile kao najrazvijenije zemlje sveta i SNS će glasati za oba zakona. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima Dragan Veljković, a neka se pripremi Milan Ljubić.
Hvala, predsednice. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama se nalazi Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o regulisanju javnog duga Republike Srbije po osnovu neisplaćene devizne štednje građana položenih kod banka čije je sedište na teritoriji Republike Srbije i njihovim filijalama na teritoriji bivših republika SFRJ. Treba podsetiti da je cilj donošenja osnovnog zakona pre nekoliko godina ispunjenje međunarodnih obaveza Republike Srbije proistekle iz presude Evropskog suda za ljudska prava od 16. jula 2014. godine u predmetu Ališić i drugi protiv BiH, Hrvatske, Srbije, Slovenije i Bivše jugoslovenske Republike Makedonije, a koja se odnosi na uspostavljanje mehanizma isplate stare devizne štednje pod istim uslovima za sve devizne štediše bez obzira na državljanstvo. Navedenom presudom bilo je naloženo Sloveniji i Srbiji da u roku od jedne godine preduzmu sve potrebne mere, uključujući u zakonske, kako bi se svim štedišama „Ljubljanske“ i „Invest banke“ vratila njihova štednja. Iako su tokom pregovora o sukcesiji Slovenija i Srbija stale na stanovištu po kome bi devizne štediše trebalo da obešteti ona država na čijoj se teritoriji prikupljala štednja, ostale članice bivše Federacije su iznele predlog koji je, pre konačnog dogovora, praktično overio sud u Strazburu da staru deviznu štednju isplaćuje ona država na čijoj se teritoriji nalazilo sedište banke. Time je stvorena obaveza Republike Srbije da obešteti blizu 130 hiljada štediša koji su svoj novac uložili u filijali „Invest banke“ u BiH u aproksimativnom iznosu od preko 310 miliona evra. Kažem aproksimativnom iznosu, s obzirom da će tačan iznos obaveze biti definisan nakon prikupljanja svih prijava. Zakonom je predviđeno da će obaveza Republike Srbije po osnovu ne isplaćene devizne štednje predstavljati javni dug danom emitovanja obveznica, a takođe je predviđena i dinamika isplata obveznica koje će se emitovati za ovu namenu u 10 jednakih polugodišnjih rata, počev od 31. avgusta 2019. godine, a zaključno sa 28. februarom 2023. godine. Međutim, u implementaciji usmenog zakona pojavili su se objektivni problemi koji su se manifestovali u nemogućnosti da štediše pribave validnu dokumentaciju do 23. juna 2019. godine i time steknu pravo na isplatu stare devizne štednje. Naime, dokazi koje su, pre svega, štediše iz BiH dostavljali Upravi za javni dug nisu sadržali sve relevantne podatke, odnosno nisu sadržali esencijalnu činjenicu da li je potencijalni štediša delimično ili u potpunosti iskoristio štednju u procesu privatizacije u Federaciji BiH. Otklanjanje ove barijere usledilo je tek aprila 2019. godine kada je sa Ministarstvom finansija Federacije BiH dogovoreno da se ova činjenica utvrđuje na osnovu izvoda sa jedinstvenog računa građana koje izdaje Agencija za privatizaciju u Federaciji BiH. Ovakvo faktičko stanje onemogućilo je Upravu za javni dug da do krajnjeg roka, a to je 23. jun 2019. godine, dostavi štedišama sva rešenja, što je produkovalo potrebu za izmenom osnovnog zakona u smislu produženja roka za šest meseci, odnosno do 23. decembra ove godine. Izmena roka za utvrđivanje ovog prava nametala je potrebu izmene roka za isplatu obveznica, što je učinjeno izmenom odredbe člana 5. osnovnog zakona, tako što iste dospevaju 28. februara i 31. avgusta, počev od 28. februara 2020. godine i zaključno sa 31. avgustom 2023. godine. Istovremeno, izmena navedene odredbe odnosi se na broj polugodišnjih rata koji se smanjuju sa deset na osam, a sve u pravcu efikasnosti i realizacije presude i potvrde da je ovo pravna država koja ispunjava svoje obaveze po odlukama najviših sudskih instanci. Iako se radi o velikom iznosu novčanih sredstava, isplata iznosa na način i po dinamici utvrđenoj zakonom ni na koji način se neće negativno odraziti na uvećanje javnog duga i druge pozitivne makroekonomske parametre. Zahvaljujući teškim i bolnim, ali neophodnim reformama koje se sprovode od 2014. godine, Srbija je ostvarila pozitivne efekte u svim makroekonomskim pokazateljima. U tom kontekstu ukazujem da je javni dug, od nekad blizu 80% BDP, pao na 51%, nezaposlenost je bila više nego prepolovljena, od 25 pala je na 11, imamo nisku i stabilnu inflaciju, kao i stabilan kurs dinara, te najveći priliv stranih, direktnih investicija u regionu koje su prošle godine iznosile 3,5 milijardi evra, a takav trend nastavljen je i u ovoj godini, tako da je u prva četiri meseca privučeno 1,2 milijarde evra, što je za 14% više nego prošle godine u ovom periodu. Takođe, treba apostrofirati višegodišnji suficit u budžetu, kao i za prvih šest meseci ove godine u iznosu od 21,6 milijardi dinara, odnosno oko 180 miliona evra, što omogućava novo povećanje plata, kao i veća ulaganja u infrastrukturu. Tako novostvoreni ekonomski ambijent produkovao je poboljšanje poslovnog okruženja, što su prepoznali mnogi investitori iz svih delova sveta, tako da na desetine novih velikih kompanija prepoznaju Srbiju, kao mesto gde mogu da se osećaju sigurno i predvidivo i gde mogu da nađu kvalifikovanu radnu snagu i odakle mogu da izvezu u svet. Na kraju, ceneći opravdane razloge za izmene predloženog zakona, poslanička grupa SNS će u danu za glasanje podržati predlog zakona. Hvala.
Hvala. Reč ima Dragan Veljković, a neka se pripremi Milan Ljubić. (Aleksandar Martinović: Sad je govorio.) Izvinjavam se. Reč ima Milan Ljubić, a neka se pripremi Jelena Žarić Kovačević. Izvolite.
Hvala vam, uvažena gospođo Gojković. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre sa saradnicima, danas govorimo i o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o regulisanju javnog duga Republike Srbije, po osnovu neisplaćene devizne štednje građana položene kod banaka čije je sedište na teritoriji Republike Srbije i njihovim filijalama na teritorijama bivših republika SFRJ. Nema mnogo izmena i dopuna i smatram da je zbog građana dobro ponavljati u čemu se tačno sastoje te izmene, dakle, menjaju se rokovi za naplatu obveznica, tačnije odlaže se početak roka za njihovu isplatu, zatim reguliše se izdavanje potvrda za banke kod kojih je položena devizna štednja nad kojima je okončan postupak stečaja ili likvidacije. I na kraju rok za odlučivanje uprave za javni dug po podnetim prijavama, potraživanja produžava se do 23. decembra 2019. godine. Važno je reći da je pomeranje rokova posledica nemogućnosti da štediše pribave potrebnu dokumentaciju od nadležnih organa u bivšim republikama SFRJ i na taj način steknu pravo na isplatu devizne štednje. Uglavnom se radi o potvrdama da devizne štediše nisu ostvarile svoja prava po osnovu devizne štednje, upravo da bi mogli to svoje pravo ostvariti u Srbiji. Zbog toga se i pomera rok za šest meseci. Inače, radi se o finansijskim sredstvima koja čine javni dug Srbije. Podsetiću da u maju ove godine, MMF i Svetska banka, ocenili su da je Srbija postigla dobar rezultat, smanjivši javni dug sa 70 na 50% BDP. Godine 2014. javni dug bio je veći od 70% BDP. Dakle, odgovorna ekonomska politika je dala rezultate. O tome govore i predviđanja MMF, da će BDP po glavi stanovnika 2023. godine iznositi više od 10.3000 dolara, što u odnosu na 7.200 dolara 2018. godine povećanje od 44%. Kada smo kod odgovornog vođenja ekonomske politike, želim da podsetim na situaciju koja se desila decembra 2018. godine a kojom ne bi mogla baš svaka država da se pohvali, naročito ne država do pre šest ili sedam godina, devastiranim budžetom, nestabilnim finansijskim sistemom i pritisnuta teškim merama finansijske konsolidacije, dakle u decembru 2018. godine smo u jednom danu uspeli da isplatimo milijardu dolara starog duga iz ušteda koje smo napravili a ne iz nekih novih kredita, iz novih zaduživanja ili refinansiranjem kredita. Zbog očiglednih velikih napora Vlade Srbije i resornog ministarstva, koji se ogledaju u reformama u sprovođenju mera, u stabilizaciji finansija i uopšte u vođenju jedne odgovorne fiskalne politike ja ću i ovom Predlogu zakona koji je pred nama, kao vid podrške, dati podršku u Danu za glasanje. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima Studenka Kovačević.
Zahvaljujem, uvažena gospođo Gojković. Kao što je već rečeno raspravljamo o izmenama i dopunama Zakona o regulisanju javnog duga Republike Srbije po osnovu neisplaćene devizne štednje građana, položene kod banaka čije je sedište na teritoriji Republike Srbije i njihovim filijalama na teritorijama bivših republika SFRJ. Obaveza Srbije da isplati staru deviznu štednju proizašla je iz presude Evropskog suda za ljudska prava pred kojim su štediše pokrenuli sudski spor protiv većine republika bivše Jugoslavije. Međutim, zbog određenih problema na koje su građani bivših jugoslovenskih republika naišli, vezanim za pribavljanje potrebnih dokaza da ostvaruju pravo na isplatu stare devizne štednje, ovom izmenom zakona dajemo im duži rok za kompletiranje dokumentacije, kako bi nesmetano ostvarili svoja prava. Ovde vidimo da je najveći problem nastao na teritoriji BiH, odakle ima i najviše prijava za naplatu, BiH je izdavala potvrde koje nisu validne, jer nisu sadržale podatke koji su relevantni za postupanje u skladu sa zakonom. Da ne bi došlo i do zloupotreba uprava za javni dug Srbije je reagovala i dogovoreno je sa Ministarstvom Federacije BiH, da se otklone ovi nedostaci. Drugi veći problem nastao je na teritoriji Republike Hrvatske, koja je sa izdavanjem potvrde krenula tek krajem prošle godine, što štedišama nije ostavilo dovoljan rok da svoju dokumentaciju kompletiraju. Osim produženja roka za šest meseci, ovom izmenom zakona, Srbija smanjuje broj rata sa 10 na osam jednakih rata u kojima će isplaćivati obaveze prema licima, koja u skladu sa zakonom ostvaruju pravo na isplatu stare devizne štednje. To jasno govori da je Srbija sprema da svoju obavezu prema građanima ispuni u kraćem roku i da je u potpunosti spremna u smislu finansijske sigurnosti do koje se naravno došlo ozbiljnim merama i odgovornom ekonomskom politikom, te sada država Srbija uspešno servisira sve svoje obaveze. Najveći uspeh koji je Srbija postigla kada je u pitanju kobno zaduživanje zemlje u vreme bivšeg režima jeste da su ti nekadašnji skupi krediti zamenjeni sa pet puta jeftinijim kreditima. Znači, nekadašnju kamatu od 7,25% po kojoj nas je bivši režim zadužio, zamenili smo neuporedivo povoljnijom kamatom od 1,61%. To je ujedno i istorijski minimum po kome se Srbija zadužuje. Svakako da nije silnih dugova, koje je država u obavezi da vrati zbog neodgovornosti nekadašnjeg rukovodstva, naš životni standard bi bio uveliko bolji, međutim, iako svi nekako zaboravljaju, mnogo državnog novca odlazi na plaćanje katastrofalnih poteza bivše vlasti, pa se posle pitaju zašto ih pominjemo po zlu. Ali, da se vrati na temu stare devizne štednje i na to da se usvajanjem ove izmene zakona omogućava građanima da u ovom produženom roku prikupe potrebnu dokumentaciju i naplate svoju deviznu štednju. Upravo, radi tih građana, ponoviću da će Uprava za javni dug po utvrđivanju prava na isplatu devizne štednje, odlučiti najkasnije do 23. decembra 2019. godine, a potrebna sredstva za isplatu su svakako već obezbeđenja Zakonom o budžetu Republike Srbije za 2019. godinu. Hvala.
Reč ima Andrijana Avramov. Iza nje, poslanik Zoran Bojanić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, poštovane kolege poslanici i poštovani građani, danas je pred nama Predlog zakona o izmenama i dopuni Zakona o regulisanju javnog duga Republike Srbije na osnovu devizne štednje građana, položene kod banaka na teritoriji Republike Srbije i bivših republika SFRJ. Srpska napredna stranka poštuje Ustav Republike Srbije i primenjuje važeće zakone u odnosu na građanska, politička, ekonomska, socijalna i kulturna prava, predviđena međunarodnim ugovorima koje poštuje i sprovodi. Posebno bih istakla član 1. ovog Predloga zakona gde se zapravo umanjuje rok za isplatu devizne štednje građana sa pet na tri godine, počevši već od februara 2020. godine, što je pozitivna ocena, jer je ranijim zakonom bilo predviđeno da se sa realizacijom isplate devizne štednje građana krene znatno kasnije i da proces isplate traje narednih pet godina, što nam samo govori da naša država Republika Srbija ima mogućnosti i sredstva da građanima omogući uređen i obezbeđen bankarski sistem. Republika Srbija izvršava svoje obaveze i revnosno preuzima odgovornost prema svojim građanima, što se tiče devizne štednje, tačno po propisima i odredbama Evropskog suda za ljudska prava. Pravilnim i odgovornim pristupanjem predlogu ovog zakona, smanjuje se broj polugodišnjih rata za isplatu sa 10 na osam, što će našim građanima omogućiti bržu isplatu istih. Moram da naglasim da je realizacija Predloga ovog novog zakona bila izuzetno teška i komplikovana procedura, jer su naši građani, odnosno štediše morale da pribave potrebnu dokumentaciju od nadležnih institucija u bivšim republikama, da bi stekli pravo na isplatu devizne štednje i iz tog razloga je produžen rok u narednih šest meseci za dostavu potrebne dokumentacije. Naše Ministarstvo finansija se susrelo takođe sa brojnim problemima, jer nažalost naši građani nisu imali potpunu dokumentaciju prilikom podnošenja prijava, gde se zahtevala dopuna istih i to je jedini razlog zbog kog Ministarstvo finansija, odnosno Uprava za javni prihod produžuje rok za isplatu naših štediša. Kada su u pitanju banke koje su u postupku stečaja, likvidacije, takođe bih istakla prednosti predloga ovog novog zakona jer država štiti interese građana i onog što im pripada na osnovu toga što naplatu štednje mogu izvršiti preko Uprave za javni dug. U danu za glasanje svakako ću podržati navedeni zakon. Evidentno je poboljšanje i brzina usvajanja zakona iz različitih oblasti, a sve sa ciljem da se pomogne našim građanima po različitim pitanjima i omogući brži razvitak i napredak Republike Srbije. Možda ovo danas nije tema, ali ja moram da napomenem, između ostalog da izrazim veliko zadovoljstvo što nam danas u posetu dolazi predsednik Francuske, gospodin Emanuel Makron, što je velika čast za Beograđane i naravno celu Srbiju. U Srbiji se trenutno nalazi preko 100 francuskih kompanija, kojE zapošljavaju oko 11 hiljada radnika, i ovom posetom potencijal će biti još veći. Najveći investitori jesu upravo francuske kompanije, koje su u 2018. godini uložile 710 miliona evra u Srbiju. Zahvaljujući našem predsedniku, gospodinu Aleksandru Vučiću, Srbija se nalazi na putu ekonomske i političke transformacije i ovom istorijskom posetom predsednika Makrona, očekuje se potpisivanje 25 sporazumnih ugovora iz različitih oblasti, što će svakako doprineti novim investicijama i što govori o snažnijoj i većoj podršci Francuske po pitanju evropskog puta. Uspeli smo da stvorimo stimulativno okruženje zahvaljujući ekonomskom prosperitetu i stvorimo nove prilike za sve. Tome u prilog jesu posete našoj Srbiji i drugih visokih zvaničnika i svetskih najvažnijih lidera, kao što su predsednik Rusije gospodin Putin, predsednik Kine gospodin Si Đinping, kancelarka Angela Merkel, premijer Japana, predsednik Izraela, mnogi lideri skandinavskih zemalja, belgijski premijer, premijer Italije, takođe nam je u poseti bio i predsednik Italije i predstavnici celog regiona. Ove istorijske posete jesu rezultate neprestanog rada i reformi koje su sprovedene proteklih godina. Za sve strane investitore važno je finansijski stabilno i prijateljsko okruženje, a za svaku pohvalu jeste ono što je Srbija do sada učinila na polju finansija. Od kada je SNS na vlasti, primetno je koliko je visokih zvaničnika iz Evrope i sveta došlo u izuzetno kratkom vremenskom periodu u našu Srbiju. Ovim putem želimo da naše građane podsetimo da mi radimo u interesu svih građana Republike Srbije, da mislimo na budućnost naše dece, da se borimo za istinu i da se borimo protiv onih koji su nam ostavili dugove i praznu državnu kasu. Narod sve vidi, nije slučajno što se opredeljuje za SNS i našeg predsednika, jer mi pokazujemo rezultate i poštujemo jedino istinu. U svom izlaganju, kao narodni poslanik, evo završiću, ja vas molim za tišinu, molim vas ako nije problem, u svom izlaganju, kao narodni poslanik želim da istaknem nesebičnu podršku predsedniku Republike Srbije, gospodinu Aleksandru Vučiću, predsednici Vlade Ani Brnabić i svim ministrima. Živela Srbija, hvala na pažnji.
Hvala vama, poslanice. Sada reč ima poslanik Zoran Bojanić i nakon njega Milimir Vujadinović.
Zahvaljujem uvažena predsednice. Gospodine ministre, koleginice i kolege, pred nama se nalaze dva Predloga zakona, koje definišu nešto što smo davno zacrtali, i koja su u duhu onoga šta je Aleksandar Vučić započeo pre sedam godina i šta dosledno sprovodi i ova Vlada i ova skupštinska većina, da Srbija poštuje preuzete obaveze i da Srbija velikim koracima ide ka boljitku i ka prosperitetu. Danas smo čuli izlaganja pojedinih naših kolega, koji imaju strah od EU, možda će Srbija biti član EU, a možda i neće. To sada niko ne zna, ali trebamo da prihvatimo da preuzmemo sve šta je dobro, šta će doneti prosperitet, šta će doneti boljitak nama, građanima Republike Srbije. Mislim da su i ova dva Predloga zakona upravo u tom duhu i na taj način i kroz ova dva zakona dovešćemo i nove investitore, dovešćemo, iako se neki raduju da u ovom trenutku nema pomena o „Folksvagenu“, dovešćemo nekog drugog proizvođača, jer svi prepoznaju Srbiju, kao jednu ozbiljnu državu, kao državu koja poštuje potpisano i preuzeto. Da je bilo sreće, kao što je i rekao kolega Arsić u svom izlaganju, da smo ovu Konvenciju nekad davno potpisali, pre ovih tajkunski i lopovskih privatizacija, verovatno ne bismo sada ponovo posle toliko godina išli u reindustrijalizaciju, ne bismo sada otvarali fabrike. Nažalost, mnoge fabrike koje smo imali pogušili su i ugasili neki drugi. Neću dužiti pošto iza mene ima dosta kolega i skučeno nam je radno vreme. U danu za glasanje, u svakom slučaju, podržanju ove zakonske predloge. Hvala.
Hvala lepo. Reč ima Milimir Vujadinović, nakon njega poslanik Aleksandar Marković.
Hvala predsednice. Uvažene kolege, uvaženi ministre sa saradnicima, uvaženi građani Republike Srbije, kada danas govorimo o ovom zakonu koji se tiče pomeranja rokova kada je u pitanju isplata stare devizne štednje, dve stvari se nameću kao krucijalne, barem po nekom mom gledištu. To je pre svega da se radi o vođenju računa o potrebama štediša, ali i o ispunjavanju, da kažem, nekakvih međunarodnih obaveza Republike Srbije i vođenju računa o međunarodnom ugledu i reputaciji Republike Srbije. To je, doduše, negde i na tragu opšte državne politike koju je još i u onoj 2014. godini promovisao predsednik Aleksandar Vučić, a još od tog perioda čovek i njegove osnovne potrebe su stavljene u centar državnih poslova, uz istovremeno vraćanje ugleda Republike Srbije u svetu. Ima li veće potvrde tome, pored ovog zakona koji vi danas obrazlažete pred ovim uvaženim domom, današnja poseta francuskog predsednika, gospodina Makrona? Nije ona jedina u poslednje vreme, ne zaboravite da su Republiku Srbiju posetili svi važni predstavnici velikih sila u svetu i to dolazeći u Republiku Srbiju sada kao ravnopravni sagovornici i ravnopravni partneri, za razliku od onog perioda do 2012. godine kada smo mi bili u stvari samo puki izvršioci naloga ambasadora i nekih nižih činovnika tih istih zemalja. U svakom slučaju, opet ponavljam, dobro je što nastavljate sa tom politikom vraćanja međunarodnog ugleda Republike Srbije i mislim da je to dovoljno. Takođe, još jedan razlog, napomenuću, čitajući obrazloženje veoma je lako uočiti da svi problemi, kada je u pitanju proces vraćanja stare devizne štednje, potiču zbog nemogućnosti pribavljanja dokumentacije pred organima, pre svega u Hrvatskoj i BiH. Laik, iščitavajući ovo obrazloženje, može utvrditi da problemi sa Republikom Srpskom ili ne postoji ili su minimalni. To je u stvari potvrda jedne političke tvrdnje da ti odnosi sa Republikom Srpskom verovatno nikada kao do sada nisu bili tako produktivni i tako dobro. To su sve razlozi zbog kojih, kažem opet, ćemo podržati u danu za glasanje ovaj zakonski predlog. Neće drugačije biti ni kada je u pitanju ovaj zakon, zakon koji se tiče poreske pomoći, tj. administrativne pomoći u poreskim pitanjima sa 127 zemalja sveta. Pažljivo sam slušao, ministre, vaše uvodno izlaganje i pažljivo sam iščitao obrazloženje zakona, jasno je da se radi o borbi protiv terorizma, radi se o sprečavanju pranja novca, o smanjenju nekakve poreske evazije i ako ćete, na kraju krajeva, o borbi protiv izbegavanja plaćanja poreza. Niko ko zdravorazumski razmišlja ne može biti danas protiv toga i mislim da je potpuno jasno o čemu se radi. Međutim, sam imam jednu dilemu, a nameću mi je događali od proteklih dana i proteklih meseci. Možda vi, gospodine ministre, možete i meni i građanima Republike Srbije pomoći u tome da odagnamo tu našu i da rešimo tu našu znatiželju, a pitanje je da li će ovakav zakonski predlog, gospodine ministre, doprineti rešenju dileme kako je i kako su u Srbiju stigli milioni, na primer gospodina Dragana Đilasa, koji su prema poslednjim informacijama stečeni u Češkoj? Kako su stigli milioni, gospodina Vuka Jeremića, koji su stečeni u Kataru i nekim sličnim zemljama? S tim u vezi, nadamo se da će i ova Konvencija na neki način doprineti da se ti takvi, te i takve stvari u budućnosti ne dešavaju, a opet kažem mi ćemo u danu za glasanje svakako podržati ove zakonske predloge, jer oni jesu odraz borbe države na uvođenju reda uopšte u ovoj oblasti. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici. Vi ste ministre, ali i ovlašćeni predstavnik SNS gospodin Arsić izneli sve razloge zašto bi trebalo da usvojimo predložena zakonska akta, koji se ciljevi postižu i ono što je najvažnije koji su to benefiti konkretno za građane Srbije koje će ovaj zakon proizvesti. Činjenica da u dosadašnjoj raspravi nismo čuli primedbe niti zamerke na predložena rešenja govori u prilog tezi da treba da usvojimo ove predloge zakona i poslanička grupa SNS će svakako glasati za ove zakone. Oni koji nisu danas na ovoj sednici, na ovoj raspravi, oni koje inače ne zanimaju niti zakoni koji su u domenu, da kažem, javnih finansija, ali ni ostale teme koje su predmet skupštinskih rasprava poslednjih meseci, oni će naravno nastaviti da na konferencijama za štampu ili putem saopštenja ili raznih performansa itd. pokušavaju da osporavaju dosadašnje rezultate i Vlade Srbije i vas lično ministre i naravno Aleksandra Vučića. Pokušavaće i dalje da tvrde kako belo nije belo i kako crno nije crno. Pokušavaće da predstave kako je prosečna plata od 320 evra ili manje, kolika je bila u njihovo vreme, kako je ona zapravo veća od 460 evra, koliko je danas. U toj i takvoj postavci stvari, 320 je veće od 460. Pokušavaće da predstave kako je minus 3,1% BDP-a veći od plusa u kome se danas nalazimo, od plus 4,5%, kada je reč o privrednom rastu. I za njih je to veće, nije manje. I ubeđivaće nas kako je to istina, kako je to zaista tako. Pokušavaće da predstave kako je bolje imati nulu izgrađenih auto-puteva, kako je nula mnogo veća od 450 izgrađenih kilometara auto-puta. U njihovoj Srbiji to je moguće, nula da bude veća od 450. I sve ostale rezultate koje je postigla i Vlada Srbije i Aleksandar Vučić, da ne nabrajam sada, ali i priliv stranih direktnih investicija i smanjenje javnog duga i naplata poreza koja je na rekordnom nivou i smanjenje nezaposlenosti, čak sećamo se koliki su procenti bili kada su oni vodili državu, dakle 25, 26%, danas je to mislim čak i ispod 12%, možda 11%, i sve ostale rezultate. Naravno, ministre, nastaviće da iznose razne izmišljotine i o vama i o ostalim članovima Vlade i o Aleksandru Vučiću, fabrikovaće razne afere, pogotovo kada se nađu jednoj bezizlaznoj situaciji, kada nemaju odgovore na svoje afere, onda će nastaviti da fabrikuju neke afere kada je reč o članovima Vlade, taman onako kako je to danas kada je reč o ministru unutrašnjih poslova Nebojši Stefanoviću. Đilas kada ne zna kako da pruži odgovarajuće odgovore na neka vrlo jednostavna pitanja, a to je – kako si, prijatelju, uspeo da za jednu deceniju zaradiš 25 miliona evra, koliko sam priznaje da poseduje, samo u nekretninama, ako znamo da dok si se navodno obogatio radeći u Češkoj, da si tamo zaradio 74.000 evra i taman da nijedan dinar od toga nije potrošio u Češkoj, on je mogao da donese u Srbiju 74.000 evra, i kako danas imaš 25 miliona evra? Ja ne vidim zašto je to kompleksno i složeno i komplikovano pitanje. To je vrlo jednostavno pitanje, potreban je jednostavan odgovor, ali odgovora nema. Ali zato imamo fabrikovanje raznih afera. Isto kada je reč o autorskom tekstu predsednika Srbije koji je izazvao neverovatnu količinu nervoze, neverovatnu količinu histerije u nekim medijima, mislim na televiziju N1, mislim na dnevni list „Danas“. Taj dnevni list „Danas“ je zapravo odavno prestao da bude dnevni list, on se pretvorio u politički bilten DS, odnosno Saveza za Srbiju, zovi ga kako hoćeš. Kuso i repato se diglo nakon Vučićevog teksta, jednog teksta, a hajka koju oni vode protiv Aleksandra Vučića govori o nemoći te lažne elite protiv Vučićeve istine koju je izneo u tom tekstu, istine da oni već decenijama dele srpski narod na tzv. elitu i na običan narod. Da ne bih dužio, zbog vremena poslaničke grupe, ostalo je još dosta govornika, želeo bih da istaknem da će SNS u danu za glasanje glasati za predložena zakonska akta. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima Marko Atlagić. Izvolite, poslaniče.
Poštovana predsednice, poštovani gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, dobro je što je ovaj zakon pred nama o regulisanju javnog duga Republike Srbije po osnovu neisplaćene devizne štednje građana položene kod banaka čije je sedište na teritoriji Republike Srbije i njihovim filijalama na teritorijama bivših republika SFRJ. Dozvolite odmah da kažem da je izmena više tehničke prirode, pošto smo mi ovaj zakon donosili već i prošle godine, a radi se o pomeranju rokova. Naime, 21. juna ove godine istekao je rok za dostavu rešenja od strane Uprave za javni dug. Pošto većina štediša nije bila u mogućnosti da pribavi dokumentaciju, taj rok se pomera do 23. decembra 2019. godine, a prvu tranšu štediše bi trebale dobiti 28. februara 2020. godine. Međutim, zato se deviznim štedišama neće isplaćivati u 10, nego u osam rata i mislim da je tu država korektno postupila prema deviznim štedišama. Međutim, gospodine ministre, ja ovde ukazujem na jedan problem. Pošto me je zadužila jedna grupa štediša iz bivše Republike Srpske Krajine, a radi se o Jugobanci Split, filijala Knin, nema njih mnogo, pošto je Hrvatska tim deviznim štedišama iz te Jugobanke dala devizne štednje, ali Srbima ne, jer je bio kratak rok kada se oni nisu mogli vratiti u Republiku Hrvatsku. Gde je sad problem? Kod jednog malog broja, a to su borci sa prve borbene linije. Kako? Tako što su knjižice svoje ili karticu ostavili kod kuće. Kuća je izgorela i knjižica je izgorela. Međutim, oni imaju potvrde od Jugobanke, odnosno naslednika, pravnog sledbenika Jugobanke ili pravnih sledbenika, i mislim da bi im to trebali uvažiti ovde, kako ne bi imali sudbinu bivših učesnika boraca Balkanskih ratova, Prvog i Drugog svetskog rata, da ne bi demotivisali eventualno u budućim, ne daj bože, ratovima borce itd. Mislim da su to objektivne okolnosti i da treba povesti računa. Ono što želim danas reći, a to je da bivši režim nije vodio računa o staroj deviznoj štednji, iako smo mi u ovom visokom domu poticali čak i ove probleme nekoliko puta. Zbog toga, poštovana predsednice i dame i gospodo narodni poslanici, ja danas ovde pred građanima Srbije i pred vama podižem optužnicu protiv udruženog zločinačkog poduhvata koji su Srbiju ekonomski, industrijski, infrastrukturno devastirali i pljačkaškom privatizacijom doveli do bankrota. Optužnicu podižem danas, protiv Dragana Đilasa, u narodu zvanog Điki mafija; Vuka Jeremića, jednog od vođe međunarodne bande lopova i prevaranata; Janka Veselinovića, u narodu zvanog Janka stanokradica, taj je krao stanove, sama reč o svakom govori o njima; Boška Obradovića, zvani Boško silovatlje; Dušan Petrović, zvani u narodu Dule kravoubica, taj dok je bio ministar poljoprivrede naredio da se pokolje 250.000 krava od ukupnog fonda 500.000 koliko je Republika Srbija imala; Marinike Tepić, zvana golubica preletačica, ta naveče legne u jednoj stranci, probudi se u drugoj, a zbog kriminala kojeg je činila, dok je bila pokrajinski sekretar za obrazovanje i kulturu; Milojka Pantića, u narodu zvanog ludi Milojko; zatim, Sergeja Trifunovića, u narodu znanog piše ili pišanović, jer je citiram, rekao – da će pišati po predsednikovom grobu, završen citat, i još poznatog u narodu pod nazivom – jedan gram za odmah, a dva za poneti; nadalje, protiv Radojičić Miroslava, u narodu znanog, inače, narodnog poslanik, pod nazivom – pivopija; Bojana Pajtića, zvani rodoljubac, taj je zaposlio i dvadeseto koleno, dok je bio predsednik izvršnog veća Vojvodine; zatim, Dragana Šutanovca, u narodu zvanog zgrabi novca; Balšu Božovića, u narodu zvani golobradi gusar sa Maldiva, znate, tamo se on provodio jako dugo; doktora Zorana Lutovca, u narodu zvani zalutovac, narod ga smatra da je zalutao u politiku; Borisa Tadića, u narodu zvanog lipicaner; akademika, Dušana Teodorovića, u narodu zvani glavotres, taj kada se spomene ime predsednika države trese glavom od mržnje; Nenada Čanka, zvanog gicoje, zašto gicoje, jer neki mi prigovaraju da ga upoređujem sa životinjom, ne gicoje je narodni poslanik u Rumuniji, koji je bio kontradiktoran, kao što je i Nenad Čanak separatista; Čedomir Jovanović, zvani šmrkanović i Veljo Ilić, zvani doktor kraduckanja. Optužnicu predajem, poštovani građani Republike Srbije, vama, kako bi na sledećim izborima, kako bi poterali političku istoriju iz koje se nadam za sreću Srbije nikada više neće vratiti. Hvala.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pitam da li neko po članu 96. Poslovnika, želi reč? Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, pokušaću da budem kratak i mislim da je krajnje vreme da se dogovorimo i odbori i poslanici i ministarstva i Vlada, da regulišemo dug poljoprivrednika prema PIO i zdravstvenom osiguranju. Da se reše makar nagomilane kamate jer toliki dug oni ne mogu da platiti, a drugo zbog tog duga su nam van sistema. Dakle, zbog dugovanja, starih dugovanja sada imamo sve manje zdravstvenih osiguranika sa sela, imamo sve manje uplata u PIO osiguranje. Dobićemo neki novac, em ćemo ponovo dobiti one koji će uplaćivati doprinos. Što se tiče pomoći po poreskim pitanjima, tražim od vas da pitate Maltu, Holandiju, Luksemburg, za "Junajted grup" i "Junajted medijum", dve međusobno povezane firme, jedna je registrovana u Holandiji, druga u Luksemburgu. Naime, vama je poznato da Telekom koji zauzima 30% medijskog tržišta uplaćuje u budžet Republike Srbije 150 miliona evra. Takođe vam je poznato, verovatno do 2015. godine "Junajted grupa" ne uplaćuje ništa. Dakle, nema nikakvu dobit, fingira gubitke i tako izbegava poreske obaveze koje su mere desetinama miliona evra. Sve ovo što dajemo onoj prethodnoj za štediše, sve možemo da nadoknadimo time što ćemo naplatiti porez Šolaku koji je kupio "Falkon", mislim na teret pretplatnika i poreskih obveznika u Srbiji. Imaju 900 hiljada pretplatnika i novac iz pretplate ispumpavaju preko lažnih prekograničnih kanala koji su registrovani fiktivno u Luksemburgu, plaćajući i po nekoliko evra po korisniku tim lažnim prekograničnim, piratskim kanalima koji ovde nisu registrovani, fiktivno su registrovani u Luksemburgu, ne reemituju program nego emituju ga iz Srbije. Dakle, taj novac curi iz Republike Srbije i svakako vam je poznato da je "BC partners" kupio SBB, kupio "Junajted grupuu" za iznos od 2,6 milijardi. Koja to zapadna firma, koji je to investicioni fond može da plati gubitaša 2,6 milijardi? Može da ga plati samo onaj ko zna kako se ispumpava novac, a Đilas, Šolak, Devid Petresu, bivši šef CIA, svakako znaju šta rade i zato u svrhu ove uzajamne pomoći očekujem da pitate Luksemburg, da pitate Holandiju, da li ti prekogranični kanali uopšte emituju tamo program na srpskom jeziku i koliko novca im se iz Srbije ispalćuje na lažne piratske, prekogranične kanale i onda ćemo znati odakle milioni Đilasu i Šolaku. Hvala.
Zahvaljujem se. Saglasno članu 98. stav 4. Poslovnika, zaključujem zajednički načelnik jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačaka 1. i 2. dnevnog reda. Zahvaljujem ministru finansija, Siniši Malom i njegovim saradnicima što su učestvovali danas u raspravama. Kako je danas gost Republike Srbije predsednik Francuske Republike, gospodin Makron i svi ministri imaju određene protokolarne i službene obaveze, nastavićemo sa radom, raspravom o drugom setu zakona, sutra u 10,00 časova. Zahvaljujem se.