Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Treću sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2019. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 85 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 129 narodnih poslanika, odnosno, da imamo kvorum za rad, tako da nastavljamo rad sednice u smislu člana 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika Narodne skupštine? (Da.) Reč ima Nada Lazić. Izvolite, gospođo Lazić.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, za početak želim da postavim pitanje Ministarstvu poljoprivrede, odnosno ministru poljoprivrede - kada će preduzeti mere za sprečavanje paljenja biljnih ostataka na njivama u Vojvodini? Ovih dana svedoci smo da je jedna osoba umrla pokušavajući da spase svoju njivu od požara koji je izazvan na susednoj njivi, koji je izmakao kontroli. Moram da podsetim da sam ja kao članica Odbora za poljoprivredu i prošle godine negde u ovo doba postavljala pitanje šta će se preduzeti po tom pitanju, zato što je, pogotovo na njivama u Vojvodini, to ustaljena praksa da se pale biljni ostaci, navodno zbog toga što su zbog skupog goriva poljoprivrednici prinuđeni da pale, umesto da zaoravaju biljne ostatke, jer kažu da na taj način štede gorivo, što je vrlo ozbiljan problem. Naime, Zakonom o poljoprivrednom zemljištu, Zakonom od zaštiti od požara, takođe i Krivičnim zakonom, predviđene su određene kazne i za fizička i za pravna lica koja pale biljne ostatke. Ne moram da naglašavam da je tu dvostruka šteta i ekološka i vezana za štete koje prave požar, kada moraju i vatrogasci da intervenišu. Tako da su to ozbiljni problemi, koji su, evo vidimo i ove sezone ponavljaju. Ministar je pre neki dan izašao pred medije i izjavio da se sada snima satelitsko stanje, da ćemo tek sada neke korake preduzeti. Ja, upravo pitam koje korake preduzima u skladu sa zakonima koji su mu na raspolaganju već sada? Podsetiću vas da je Zakon o poljoprivrednom zemljištu na snazi još od 2015. godine. S druge strane, svi pričaju o digitalizaciji, a već godinama ne mogu da se identifikuju počinioci, odnosno da se identifikuju parcele, odnosno ko su vlasnici. Kažu da nema dovoljno inspektora u poljoprivredi, da nema dovoljno automobila da izađu na teren i da nemaju, čak, ni internet vezu sa centralom. Kada će Ministarstvo rešiti ove probleme? Nažalost, ministar poljoprivrede se na Odboru uredno ne pojavljuje, ne daje izveštaje svaka tri meseca, nego pošalje svoje zamenike ili čak, niže rangirane službenike. Drugo pitanje želim da postavim Ministarstvu zaštite životne sredine. Pitanje se odnosi na rad kafilerije „Prekon“, u Zrenjaninu. Građani koji žive u blizini ove kafilerije žale se na smrad i zagađenje koje potiče iz ove kafilerije. Moje pitanje je – da li je za ovu kafileriju je urađena studija procene uticaja na žitovnu sredinu i koje mere u toj studiji definisane i šta je od tih mera sprovedeno do sada? Podsetiću da je zrenjaninski Privredni sud još u novembru 2018. godine, „Prekonu“ zabranio preradu životinjskog otpada na tri godine, ukoliko ne ugradi filtere, čime bi sprečio zagađenje vazduha. Ova presuda je čak potvrđena u ponovljenom postupku 10. maja 2019. godine. Dakle, pitam - šta je do sada urađeno kako bi se eliminisao smrad i zagađenje od strane ove kafilerije, odnosno kako bi građani konačno prodisali normalno? Sledeće pitanje isto se odnosi na Ministarstvo zaštite životne sredine, a vezano je za rad destilerije etil-alkohola „Vineks“ u Lukićevu kod Zrenjanina, gde se takođe stanovnici žale da im je zagađen vazduh, zemljište, pijaća voda i tvrde da već šest godina u njihovom selu te probleme uzrokuje destilerija etil-alkohola „Vineks“. Ova destilerija, je inače, preseljena 2012. godine, iz Kostojevića, sela kod Bajne Bašte, i kažu da su i tamo stanovnici zbog pomora ribe i zagađenja vazduha i zemljišta bili organizovali proteste. Meštani Lukićeva su prošle godine u ovo vreme potpisali peticiju sa oko 750 potpisa punoletnih građana, tražeći da se ovo pitanje reši, odnosno od vlasnika da pitanje zagađenja reši, i predali su zahteve Narodnoj skupštini, Ministarstvu poljoprivrede, Ministarstvu zdravlja Agenciji za zaštitu životne sredine i na adresu pojedinih pokrajinskih sekretarijata i gradske uprave grada Zrenjanina i kažu da nisu dobili odgovore. Vlasnik tvrdi da problem sa zagađenjem ne postoji i da je obećao da će za desetak meseci nići bio-postrojenje za proizvodnju električne energije. Postavljam pitanje Ministarstvu zaštite životne sredine – da li je izgrađeno ovo postrojenje i šta pokazuju analize kvaliteta vazduha i otpadnih voda nakon tretmana u ovom postrojenju? Sledeće pitanje postavljam Ministarstvu saobraćaja – kada će početi izgradnja Fruškogorskog koridora? U medijima se saopštava da radovi na Fruškogorskom koridoru treba da uslede ove jeseni. Dokle se stiglo sa pripremnim radovima? Da li će oni stvarno početi, mi smo ušli zvanično u jesen. Uveliko se piše o putu prema Sarajevu, prema prištini, pa ćemo izgleda pre stizati u Sarajevo i u Prištinu, nego preko Fruške gore, od Novog Sada do Šapca ili Rume. Moram da podsetim da zbog izgradnje brze pruge Novi Sad, Novi Sad je već odsečen, praktično, od ostatka Srbije železnicom i ostalim delovima Srbije do 2022. godine, takvo će stanje biti kada se predviđa završetak ove deonice i to je dovelo do povećanog teretnog saobraćaja, pogotovo na putu prema Bosni preko Fruške gore. Postavljali smo već pitanje premijerki vezano za izgradnju ovog Koridora, ali očigledno izgradnja Fruškogorskog koridora nema prioritet, što se lepo vidi i na mapi Srbije. Hvala vam.
Hvala, gospođo Lazić. Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta. Izvolite, gospođo Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, dešava se nešto veoma čudno. Vlada Republike Srbije se direktno, ali protivustavno i protivzakonito umešala u rad RIK. Naše pitanje biće upućeno predsedniku Vlade, Ani Brnabić i Nebojši Stefanoviću koji je potpisao ovaj neverovatan zaključak. Zamislite, Vlada je donela odluku o organizaciji i sprovođenju obuke za rad u biračkom odboru i taj akt je Vlada dostavila RIK, da oni tamo nešto proćaskaju i da potpišu to što je donela Vlada. Šta zapravo sadrži taj akt? Predviđa obuku potencijalnih članova biračkih odbora. Znači, vi planirate da izdajete neke sertifikate biračkim odborima da bi ste imali na lageru članove biračkih odbora kad ih budete davali Miši Vaciću, „Zavetnicima“ i ostalima za koje planirate da im prikupite potpise. To smo već videli u Medveđi, gde su naprednjaci prikupljali potpise Miši Vaciću, gde su njihovi ljudi bili na listi te tzv. „desnice“, gde su funkcioneri naprednjaka Miši Vaciću davali podatke o tome ko su korisnici socijalne pomoći itd. Vi sada hoćete, odnosno Vlada hoće, a valjda će RIK, većina te komisije to očigledno i prihvatiti, vi hoćete da u ovu obuku tih potencijalnih članova biračkih odbora koji će dobijati neki papir na kraju, da u potpunosti uvučete nevladine organizacije. Vi nevladinim organizacijama dajete, odnosno Vlada daje ovlašćenje da oni mogu vršiti obuku članova biračkih odbora. Kaže, nevladine organizacije koje se u poslednje tri godine aktivno bave izborima. Ko su te nevladine organizacije? Sonja Biserko, Anasonović, ona što organizuje „Mirditu“, Sorošev Milan Antonijević. To su te nevladine organizacije koje je vama nametnuo Mekalister i vi se onda ponašate kao da je država Srbija lice kojem je oduzete poslovna sposobnost pa nam sad treba neko ko će u naše ime, zamislite, da sprovodi izborni proces. Šta još predviđa ova odluka? Vanparlamentarne stranke da dostave imena potencijalnih članova biračkih odbora, a te članove biračkih odbora će, zamislite, obučavati nevladine organizacije, a članovi RIK će tu sedeti kao ikebana, gledaće kako nevladine organizacije obučavaju one političke partije koje nisu u parlamentu. Ovo je zaista nešto neverovatno. Vi pokušavate, proevropska vlast pokušava da se dodvori proevropskoj opoziciji, da ih natera da ne bojkotuju izbore, a radite sve da se liste onih koji će bojkotovati izbore proširi, jer ovo što radite je najgrublje moguće kršenje demokratije. Da vam kažem, zapamtite ovo što sada govorim, ovo što vam sad uvaljuje Mekalister preko Antonijevića, koji je bio, to se moderno kaže – moderator, pa je spojio vlast, proevropsku vlast i proevropsku opoziciju, ovo će vam dragi moji biti razlog da vam posle prolećnih izbora kažu da su vam izbori neregularni. Zapamtite dobro kako će vam se ovo obiti o glavu. Imate primer Boška Obradovića i Sande Rašković, koje je Skot ubacio u Narodnu skupštinu. Prihvatili ste to, da niste on to ne bi mogao. I, šta imamo danas i već unazad koliko od toga? Samo da vas podsetim, taj Milan Antonijević se, pošto se ovde godinama priča o tome koliko je loše to što je Vlada Vojislava Koštunice svojevremeno iz zatvora srpskih pustila oko 1.300 Šiptara, među kojima je i ovaj Kurti, i kaže Milan Antonijević, pre neki dan se pohvali, kaže da je on veoma ponosan zato što je tadašnji „Jukom“ u kojem je on bio, napisao taj zakon, što je ta vlada taj zakon prihvatila i što je na osnovu tog zakona o pomilovanju, pomilovana ta grupa Šiptara, među kojima je i Kurti. Takav Milan Antonijević je neko ko očigledno piše i ovo i ko će se očigledno najozbiljnije umešati u izborni proces, a vama ponavljam, prihvatite li ove nezakonitosti, videćete šta će vam se od njihove strane i strane njihovih mentora desiti posle prolećnih izbora naredne godine. Pogledajte Zaeva, pogledajte kako su ga terali da potpiše Prespanski sporazum, koliko su ga terali da se odrekne imena, kako su mu priznali nelegalne izbore i sad iš, ne trebaš nam više. Hvala.
Hvala, gospođo Radeta. Reč ima gospodin Vladimir Đurić. Izvolite.
Hvala. Pitaćemo ministra finansija i predsednika države da pojasne najavu subvencionisanja taksista. Naime, sinoć je prema informacijama iz pojedinih medija na Novom Beogradu bilo dosta veselo zato što je sprovođen pokušaj oduzimanja vozila nekom članu udruženja jedne kompanije koji prevoze po Beogradu svoje članove udruženja, uz primenu neke IT aplikacije na mobilnom telefonu. To oduzimanje vozila eskaliralo je do mere da je komunalna policija sa saobraćajnom policijom morala da pozove interventnu brigadu MUP-a, okupili su se određeni građani i Bulevar Mihajla Pupina je bio blokiran, što je još jedna epizoda u serijalu višednevnih blokada beogradskih ulica od strane beogradskih taksista. To je, pre svega, problem Beograđana, ali obzirom na najavljeno subvencionisanje nabavke taksi vozila beogradskim taksistima, taj problem preti da eskalira i da potkači sve građane Srbije tj. poreske obveznike, zato što će se to subvencionisanje sprovoditi iz budžeta u koji poreze i doprinose i ostale fiskalne dažbine plaćaju svi građani Republike Srbije. Predsednik Republike je nakon sastanka sa predstavnicima dela beogradskih taksista, koji su protestvovali, najavio da će država finansirati sa po pet hiljada evra nabavku taksi vozila. Trebaju nam pojašnjenja da vidimo kojim taksistima? Da li samo onim koji su protestvovali ili svim taksistima? Da li svim beogradskim taksistima ili svim taksistima u Srbiji? Ako uzmete da u Beogradu imate oko šest hiljada taksista, po pet hiljada evra, to je 30 miliona evra iz budžeta predviđeno za subvencionisanje prevoza putnika u drumskom saobraćaju, taksi vozilom sa taksimetrom. Dakle, da li i linijskim taksistima? Jer imate linijske taksiste koji, recimo, u određenim delovima države kompenzuju potpuni izostanak postojanja javnog prevoza, gde imate periferne delove države iz kojih građani nemaju autobus i voz da odu u bolnicu, pa su prinuđeni da plaćaju skup linijski taksi da bi otišli na specijalistički pregled kod lekara. Dakle, osnovno pitanje je čime su taksisti, i to taj deo beogradskih taksista koji je blokirao grad danima i nedeljama, čime su oni zadužili državu, osim što imaju sposobnost prisile da svojim vozilima blokiraju grad? Da li možda i IT preduzetnici trebaju da blokiraju telekomunikacije u državi na određeni vremenski period, da bi sebe spasli, recimo, dodatnog oporezivanja i stekli pravo na neku fiskalnu podršku i podsticaj države? Zašto bi subvencionisali baš ovaj vid javnog prevoza? Zašto ne bi subvencionisali gradski javni prevoz i možda nabavku dodatnih i novih autobusa, trolejbusa, tramvaja? Zašto je taksi prevoz preči od drugih vidova javnog prevoza, jer može se reći da, recimo, taksi prevoz je svojevrsna vrsta luksuza? Ljudi taksi uzimaju i svesno ga plaćaju skuplje od autobusa kad idu u grad u provod da bi mogli da popiju. Zašto bi smo subvencionisali tu vrstu luksuza povodom odlaska u provod i zabavu? Zašto bi uopšte subvencionisali pre ovaj vid javnog prevoza nego da, recimo, dodatno subvencionišemo poljoprivredu kada su nam subvencije u poljoprivredi i po 10-15 puta manje od subvencija u poljoprivredi u zemljama našeg bliskog okruženja, dakle u zemljama regiona? Zašto bi poreski obveznik iz Niša ili iz Novog Sada subvencionisao sa svojim poreskim dažbinama nabavku automobila nekom beogradskom taksisti? Pazite sad ovo, ministar finansija je najavio da je u pripremi uredba koja će na bliži način regulisati subvencionisanje taksi prevoza i najavio da će jedan od uslova biti da taksisti izmire svoje poreske dugove ili da zaključe sporazum o reprogramu poreskog duga. Znači, mi ćemo subvencionisati neredovne poreske platiše, poreske neplatiše i poreske dužnike. Njih ćemo subvencionisati, a nećemo dodatno subvencionisati recimo poljoprivrednike koji redovno izmiruju sve svoje fiskalne obaveze. Sad, odmah se nadovezuje i sledeće pitanje, a to je ministru finansija, da li namerava da povuče najavljenu uredbu kojom će bliže regulisati paušalce, obzirom da je tamo predviđen određeni test samostalnosti protiv kog se IT zajednica buni, zato što ta uredba predviđa dodatnih 10% fiskalnog opterećenja godišnje za IT zajednicu, pri čemu kriterijumi nisu regulisani čak ni u fundamentalnim pitanjima? Hvala.
Hvala, gospodine Đuriću. Reč ima Đorđe Vukadinović. Izvolite, gospodine Vukadinoviću.
Zahvaljujem. Moje pitanje ide na adresu Ministarstva unutrašnjih poslova i Ministarstva pravde i tiče se okolnosti pod kojima je lišen slobode, odnosno priveden i zadržan gotovo mesec dana u pritvoru Aleksandar Obradović iz Valjeva, zbog navodnog odavanja poslovnih tajni u korporaciji, odnosno „Holdingu Krušik“. Moje pitanje se odnosi na čitave, ukupne okolnosti u vezi sa tim slučajem, tim pre što je, vidim koliko juče, i Poverenik za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti Milan Marinović, takođe se izjasnio, odnosno rekao da nije, po njegovom mišljenju, ta akcija hapšenja bila primerena i da treba ispitati navode o kojima on govori, bez obzira da li ima ili nema formalno status uzbunjivača, da li zadovoljava ili ne zadovoljava formalne uslove da gospodin Obradović dobije status uzbunjivača. Dakle, nezavisno od čak te, kako bih rekao, bočne, ali važne podrške koju je Poverenik za informacije juče dao i osnažio ovo moje pitanje i pitanja svih drugih koji su poslednjih dana u javnosti izlazili sa time. Činjenica je da je onakav način, kako smo mogli da pročitamo i da se informišemo o hapšenju, odnosno privođenju Aleksandra Obradovića, bio je najblaže rečeno neprimeren, da ne kažem neku težu reč. Zato uostalom i pitam i Ministarstvo pravde, pogotovo kada je reč u svetlu zadržavanja, kažem, gotovo jednomesečnog njegovog u pritvoru, da li smatraju da je to bio slučaj za takvu drastičnu meru? Zna se da se ona primenjuje samo u krajnje ekstremnim slučajevima, kada postoji opasnost delovanja na svedoke, pritiska na svedoke, likvidacije svedoka i tome slično, a ništa od toga ovoga puta nije bio slučaj i čak i sama optužnica i tužilac i sam osumnjičeni, odnosno okrivljeni Obradović, svi se slažu da je on delovao individualno. Dakle, nikakve grupe, nikakve zavere nije tu bilo. U tom svetlu je, dakle i pitanje za Ministarstvo unutrašnjih poslova i Ministarstvo pravde, što se tiče okolnosti njegovog hapšenja, privođenja i zadržavanje. Moje drugo pitanje, a u vezi sa istim slučajem, ide na adresu Ministarstva unutrašnjih poslova, Ministarstva trgovine i Ministarstva spoljnih poslova, jer je reč o ministarstvima i telima koja su sva bila dužna da se izjasne o dozvoli, odnosno o nečemu što sam gospodin Obradović pominje i neki dokumenti koji su u međuvremenu iscurili, o okolnostima pod kojima je najpre data, pa onda uskraćena dozvola „Krušiku“ da direktno izvozi mine, odnosno svoje proizvode, u ovom slučaju mine, u Jermeniju. Nakon, uskraćivanja te dozvole, dakle, oni su morali da dobiju dozvolu svih ovih institucija koje sam pomenuo, Ministarstva trgovine, odbrane, unutrašnjih poslova i, navodno BIA, dakle, nakon uskraćivanja te dozvole, ta ista dozvola, za isti posao, je odobrena jednom privatnom preduzeću koje se bavi posredovanjem u izvozu vojne opreme. To je, naravno, samo jedan slučaj, ali jedan dosta, rekao bih, dobro dokumentovani slučaj, koji govori o opravdanosti inicijative koju sam ja ovde svojevremeno podneo, nedavno ponovio prilikom novih predloga za izmene i dopune zakona, da se što je moguće više, ja bih rekao u potpunosti sklone ovi posrednici i ovaj privatluk iz trgovine namenskim proizvodima, jer ne vidim čemu to služi, sem da se na neki način pelješi državna kompanija koja je uspešna, ili je barem bila uspešna u okviru svoje delatnosti. Dakle, uvodi se posrednik koji dobija dozvole od strane državnih organa, a iste te dozvole i za isti posao su uskraćene prethodno samom „Krušiku“. Znači, samim tim je dobit „Krušika“ smanjena, a ne vidim koji su razlozi za to. U tom smislu ide moje pitanje, koje su navele ove institucije – Ministarstvo trgovine, odbrane i unutrašnjih poslova, da oni u celini ili neka od njih uskrati tu dozvolu „Holdingu Valjevo“ da direktno izvozi svoje proizvode i sklopi posao sa Jermenijom. Dakle, to je samo jedna mala ilustracija ogromnog problema koji se u vezi sa ovim javlja i zbog kojih treba najozbiljnije uzeti navode gospodina Obradovića i svih drugih uzbunjivača koji u vezi sa ovim slučajem izlaze u javnost. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić.
Zahvaljujem se. Ja bih postavio nekoliko pitanja iz delokruga područja gde ja živim, a to je jugoistok Srbije, gde je Niš centar i okolne opštine. Konkretno pitanje sam više puta ponavljao i sada ću ponoviti još jednom, vezano za izgradnje naplatnih rampi u delu autoputa koji ide preko Niša do Sofije, odnosno prema Grčkoj, gde smo imali i određene peticije i konačno, naplatne rampe se rade. Za mene je sada zadovoljstvo što posle niza mojih inicijativa, sada je data mogućnost da posebno za građane Niša mogu se obezbediti posebne karte koje će finansirati grad Niš preko „Puteva Srbije“, gde će za sve građane Niša koji putuju i idu obilaznicom preko autoputa, za njih biti besplatan prevoz. Ja to pozdravljam i to je odlično, jer je to velika potreba, zato što je grad Niš grad koji ima velikih mogućnosti, a s druge strane, ima dosta potrebe za neke zaobilaznice. Ali, mene sada interesuje, pošto je za građane Niša to je prihvaćeno od strane „Puteva Srbije“, moje pitanje jeste „Putevima Srbije“ – da li postoji mogućnost da na isti način to dobiju i lokalne samouprave koje su u Nišavskom upravnom okrugu, kao što je opština Svrljig, kao što je opština Gadžin Han, opština Merošina i ostale opštine, čiji građani, iz tih opština, imaju potrebe da dolaze do Niša, zato što veliki broj ljudi iz tih opština radi u Nišu i svakodnevno idu i završavaju poslove u Nišu. Ne samo to, nego i potrebe zdravstvene zaštite, potrebe i ostalih stvara, jer nama Niš jeste centar svih događanja? Zato je moje pitanje „Putevima Srbije“ da li će imati mogućnost, primer, opština Svrljig da iz svog budžeta izdvoji sredstva na isti način kako je to uradio grad Niš i da za građane Svrljiga imaju te kartice kojima će moći besplatno da idu do Niša preko autoputa ukoliko žele tuda da idu, da bi bila zaobilaznica ili ako je to veća potreba? Da li to može i za građane Svrljiga, za građane Merošine i tih opština koje su u Nišavskom upravnom okrugu, koji rade, koji imaju potrebe, uz obavezu da lokalna samouprava iz svog budžeta odvoji sredstva procentualno na isti način kako će to uraditi grad Niš? Svrljig kao opština je spremna to da uradi i da se obezbede sredstva da za ljude iz Svljiga koji putuju za Niš i rade u Nišu to bude obezbeđeno. To je moje pitanje. Još jednom bih pitao vezano i za izgradnju puta od Malčanske petlje do Knjaževačke ulice, jer je put stvarno u veoma lošem stanju, a o problemima oko tog puta govorio sam više puta na Skupštini i tražio da se uđe u postupak da se taj deo puta uradi zato što je to velika potreba za sve nas koji dolazimo od Svrljiga, Knjaževca, Zaječara, Negotina, Bora, jer kako sam rekao, grad Niš je centar svih naših događanja, ima puno potreba gde dolaze svi ti naši ljudi iz tih naših opština. Još nešto bih pitao isto „Puteve Srbije“, konkretno vezano za delokrug u delu regionalnog državnog puta, da li će se ući u postupak rekonstrukcije dela puta koji ide kroz sam Svrljig, preko sela Galibabinca, do sela Beli potok. To je opština Knjaževac. Put je u katastrofalnom stanju. Očekujemo da će taj put biti stavljen u funkciju, odnosno da se uđe u postupak rekonstrukcije u narednoj godini. Potreba je velika, a svedoci smo da će u narednim godinama, 2020, 2021. godine, biti velike investicije u infrastrukturi, pa zbog toga ovo pitam, zbog potreba građana koji žive u Svrljigu, u Knjaževcu, koji funkcionišu između. To su sve ljudi koji su možda rođeni u Svrljigu, a žive u Knjaževcu ili obrnuto. To isto važi, da li će biti mogućnosti da se u narednom periodu, 2020. godine, uradi put, kojim se daje mogućnosti da od Svrljiga prema Soko Banji, to je deo Labukova preko Radenkovca, da se taj deo puta završi? Tu je velika potreba da povežemo i opštinu Svrljig i opštinu Soko Banju. Mislim da je to velika potreba i očekujem da će to biti urađeno zato što se obezbeđuju velika sredstva za potrebe radova u infrastrukturi. Ja bih sada iskoristio priliku da zahvalim Direkciju za imovinu i ljudima koji vode Direkciju za imovinu na ažurnosti i efikasnosti, posebno direktoru Jovanu Vorkapiću, Oliveri Krstić i načelnici u Direkciji, Neveni Zeljković. To su ljudi koji stvarno rade svoj posao u interesu svih nas koji živimo van Beograda i imamo potrebe da završimo ono što je započeto. Hvala ljudima koji rade u Direkciji za imovinu. Stvarno rade svoj posao na najbolji način. To mogu da kažem i za „Srbijavode“, za direktora gospodina Puzovića, jer su to ljudi koji stvarno rade svoj posao na najbolji način. Hvala.
Hvala, gospodine Miletiću. Reč ima Mirjana Dragaš. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani poslanici, dan za postavljanje pitanja iskoristila bih za upućivanje pitanja ministru poljoprivrede, a vezano je za našu saradnju sa inostranstvom i sve većoj mogućnosti poljoprivrednog razvoja, odnosno stvaranja novih proizvoda koji bi bili namenjeni izvozu. Naime, konkretno me interesuje kakvu strategiju i konkretne mere ili konkretne programe razvoja poljoprivrede za naredni period priprema ministarstvo i kakvi su budžetski planovi, s obzirom na sve veće izraženo interesovanje drugih država za naše poljoprivredne proizvode. Ja bih svakako istakla u okviru ovoga velike napore Vlade da ojača u ekonomskom smislu Srbiju, da je stabilizuje i da je pozicionira kao poželjnog i uglednog partnera i zemlju u koju treba ulagati i razvijati u preduzeća. Vlada je u tome postigla značajne uspehe i svedoci smo toga svakodnevno. U tom smislu smo nedavno i usvajali rebalans budžeta, kreditni rejting je poboljšan, a ocene Svetske i Evropske banke o uspesima reforme u Srbiji su jasni. Jedno od važnih mesta za ozdravljenje Srbije svakako je poljoprivreda, imajući u vidu potencijale koje Srbija ima. U poslednje vreme potpisani su sporazumi za izvoz naših poljoprivrednih proizvoda u Kinu, Rusiju, Tursku, Liban, zemlje Evroazijske unije. Sada je i predsednica Vlade u Japanu, a odakle nam stiže vest o interesovanju ove visoko razvijene industrijske zemlje za naše poljoprivredne proizvode. Sve je to izuzetno važno, jer se radi o ogromnom prostoru sa velikim brojem stanovnika koji traže visoki kvalitet proizvoda, zdravu hranu, redovnu i preciznu isporuku. Ove mogućnosti moraju biti iskorišćene i što pre moraju se preduzimati složene mere i duboke reforme u poljoprivrednoj proizvodnji i odnosu prema selu. Srpsko selo i danas posle svega što je preživelo u prethodnim godinama, ekonomski, a i u svakom drugom pogledu, sve zavisnije je još uvek od države, a ne obrnuto, kao što je to nekada bilo i u međuvremenu je ono takođe socijalno devastirano. Modernom selu, kakvo nam treba, danas treba omogućiti pravno-tehničko uređeno zemljište, obrazovanu radnu snagu, veći stočni fond, jeftiniji kapital, bolje puteve, orjentacija u celini na zdravu hranu i redovnost isporuke. U tom smislu smatram da su neophodne sinhronizovane i temeljne sistematske reforme na svim nivoima, od vrha države do sela i obrnuto, što nije moguće, naravno, ostvariti u kratkom vremenskom periodu i segmentirano. Upravo zato je i ovo pitanje Ministarstvu poljoprivrede, može se reći i celoj Vladi, u kom smislu treba da pozicionira i pravi li planove za to gde i kako treba da bude mesto poljoprivredne proizvodnje u Srbiji, kako za domaće potrebe tako i za inostrano tržište koje nam je otvoreno? Sigurno da prirodni potencijali Srbije su veliki. Kod nas ima ekološki čistih područja i to se mora sačuvati, ali i iskoristiti, u kojima se može proizvoditi organska hrana za sve zahtevnije potrebe. Danas još uvek nedovoljno razvijena infrastruktura Srbije, putevi, ne obnovljeni ili ih nema, selo bez interneta, bez mladih i bez sredstava nije selo koje može da odgovori na ovakve zahteve kakvi se od nas očekuju. Zato mislim da moramo biti upravo svesni gde smo sada, donositi bez straha nove odluke, pozicionirati selo u središte pažnje, povezati nauku i struku, selo i seljaka i on mora biti pravi, moderni, poljoprivredni proizvođač, menadžer i biznismen u poljoprivredi. Da li Ministarstvo poljoprivrede planira da u narednom periodu preduzme upravo ovakve mere, odnosno da na ovakav način priđe svim segmentima poljoprivredne proizvodnje i da u skorom vremenskom periodu, uz pomoć države, banaka i stranih fondova, upravo obezbedi ovakvo razvijanje sela? U tom slučaju, sigurno da ne moramo da brinemo onda za razvoj ovih naših krajeva, za njihov sve veći odlazak iz njih i istovremeno će doći do obnavljanja demografske strukture u njima do ukrupnjivanja poseda, stvaranja zadruga, udruživanja kapitala i znanja. Smatram da upravo ovakav pristup može u mnogome da doprinese razvoju Srbije i njenom modernom povezivanju na svetskom i evropskom tržištu na novim razvojnim osnovama. Hvala.
Hvala. Reč sada ima Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Marinkoviću. Dame i gospodo narodni poslanici, pre prelaska na poslaničko pitanje, želim da obavestim da je danas 295 dan kako poslanici dela opozicije ne dolaze na svoj posao za koji uredno primaju platu. Dakle, deseti mesec kako ne obavljaju posao za koji su ih građani birali. Imam nekoliko poslaničkih pitanja, a prvo je upućeno tužilaštvu zbog ugrožavanja sigurnosti i raznih pretnji koje su ovih dana postale svakodnevnica u našem političkom životu i dolaze od strane određenih opozicionih lidera. Naime, član 131. Krivičnog zakonika kaže - ko ugrozi sigurnost nekog lica pretnjom da će napasti na život ili telo tog lica ili njemu bliskog lica kazniće se novčanom kaznom ili zatvorom do jedne godine. Ko deluje iz stava 1. ovog člana učini prema predsedniku Republike, narodnom poslaniku, predsedniku Vlade, članovima Vlade, sudiji Ustavnog suda, sudiji, javnom tužiocu i zameniku javnog tužioca, advokatu, policijskom službeniku i licu koje obavlja poslove od javnog značaja u oblasti informisanja u vezi sa poslovima koje obavlja kazniće se zatvorom od šest meseci do pet godina. Zašto je ovo važno? Zato što smo poslednjih dana imali prilike da svedočimo o jednom bizarnom trendu predstavnika Saveza za Srbiju, a to su pretnje Aleksandru Vučiću i članovima rukovodstva SNS, pa da vidimo kako to izgleda. Evo ga, Boško Obradović, koji je napisao, citiram, da na KiM nije sve naše, kaže predsednik koji se zakleo na Ustavu i jevanđelu da će čuvati KiM u sastavu Srbije, za ovo si moj i imaš šamar prvom prilikom kada se vidimo, citiram, đubre jedno izdajničko, plus ti sleduje višegodišnja robija kad tad. Da nije smešno, bilo bi tužno. Idemo dalje. Marko Bastać. To je onaj što divlja mesecima već po Beogradu, a u poslednje vreme je postao poznat po tome što švercuje desetine hiljada evra iz inostranstva, a on kaže - obećavam Vesić Goranu da će dobiti jednu šamarčinu od mene, pa nek onda razmišlja šta će da radi, pošto mislim da je to prava vaspitna mera, rekao je Bastać. Zamislite tu smejuriju da Bastać nekoga ošamari. Bolje neka objasni od koga je dobijao novac iz Dubaia. Imamo onog lažnog sindikalca Željka Veselinovića koji se odmah pridružio ovoj nesrećnoj grupi, kako to bez njega inače da prođe, pa on kaže - s obzirom da je moj drug Bastać obećao šamar Goranu Vesiću, onda je vreme da i mi ostali nađemo svog naprednjaka, ja recimo šamarčinu obećavam Vladimiru Orliću, on mi je prvi pik na draftu. Mnogo smo se uplašili i kolega Orlić i ja. Svi smo se mnogo uplašili, dakle, drhtimo od straha zbog njegovih pretnji. Moje pitanje je upućeno Zagorki Dolovac kao Republičkom javnom tužiocu- ima li nameru ikada da se oglasi i preduzme odgovarajuće mere u skladu sa zakonom ne bi li se sprečile ovakve pojave? Zaista smatram da jednom mora da se stane na put ovom ludilu. Daleko od toga da se iko iz SNS uplaši od ovih, da kažem, tragikomičnih likova, ali se mora poslati poruka da je Srbija pristojna i uređena zemlja u kojoj pretnje fizičkim nasiljem ne mogu biti tolerisane. Odavno je svima jasno da je politika Saveza za Srbiju jedino isključivo pretnje, nasilje, pozivi na linč, progone itd, ali utoliko više moramo da preuzmemo nešto da stanemo na put i da se ovo izbaci prosto iz javnog diskusa. Zašto ovo navodim? Zato što je ono što se dešava poslednjih dana kulminacija onoga o čemu smo mesecima govorili i upozoravali, a to je narastajuća agresija histerične manjine u društvu koja iz nemoći pokušava nasiljem i pretnjama da ostvari svoje političke ciljeve, jer kako objasniti da grupa ludaka predvođena Markom Bastaćem, bukvalno juri Gorana Vesića na ulicama sa namerom da ga linčuju? Podsetiću u tom smislu na naslovnu stranu „Danas“-a, kaže – obistinjuje se da ćemo ih juriti po ulicama. Tu podsećaju na onu izjavu onog nesrećnog Jova Bakića. Kako objasniti da malo, malo, pa dolaze ispred zgrade u kojoj živi Goran Vesić? Kako objasniti paljenje njegovih knjiga? To su samo nacisti radili. Do koje mere mržnja može da. Kako objasniti najmonstruoznije uvrede upućene novinarki RTS, Oliveri Jovićević, ma šta ja mislio o uređivačkoj politici RTS, a ne mislim ništa dobro, ali kako objasniti takve monstruozne uvrede? Pazite šta ovaj Sergej Trifunović kaže – emisija koju vodi Olivera Jovićević postoji isključivo da Olivera Jovićević ne bi radila za 150 evra na sat na poziv. Zamislite ovo. Na šta ovo liči, kako ga nije sramota. Kako te bre nije sramota da se bilo kojoj ženi obraćaš na ovaj način? Sramota za ceo muški rod je Sergej Trifunović. Bolje da objasni šta radi na Baliju i odakle mu pare da letuje na Baliju i još se ruga srpskom narodu. Predsedavajući, završavam s tim, ruga se srpskom narodu i kaže – Bali je prilično jeftin i dostupan, par soma evra dve nedelje, šta je to - sitnica. Nije ga sramota. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Markoviću. Obaveštavam vas da je sprečen da sednici prisustvuje narodni poslanik magistar Dejan Radenković. U sazivu ove sednice,, koji vam je dostavljen, sadržan predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanje dnevnog reda sednice, saglasno članu 92. i članu 93. Poslovnika Narodne skupštine, potrebno je da Narodna Skupština odluči o predlozima za dopunu dnevnog reda i predlogu za spajanje rasprave. Narodni poslanik Nemanja Šarović, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora radi utvrđivanje činjenica u vezi sa ubistvom i političkom pozadinom ubistva Zorana Đinđića, koji je podneo Narodnoj skupštini 15. decembra 2016. godine. Izvolite gospodine Šaroviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, već tri pune godine u ime poslaničke grupe SRS predlažem da se dopuni dnevni red odlukom o formiranju anketnog odbora koji bi jednom za svagda utvrdio činjenice u vezi sa ubistvom Zorana Đinđića. Vi znate da je potpuno jasno da postoji određena politička pozadina tog ubistva i potpuno je jasno da iza tog ubistva, bez obzira na to ko su bili neposredni izvršioci, što do kraja takođe nije razrešeno, kao što nije razrešeno ni da li je bilo dva metka ili je bilo tri metka, potpuno je jasno da je u sve to upleten strani faktor i da bez saglasnosti stranih vlada, koje i danas na svaki mogući način pokušavaju da utiču na situaciju u Srbiji, nikada ne bi došlo do ubistva Zorana Đinđića. Takođe veoma dobro znate da su od njegove smrti najviše politički profitirali oni koji se i danas predstavljaju za njegove prijatelje, a koji su tada napredovali, preuzeli određene funkcije, neko funkciju potpredsednika Vlade, neki su svoje prethodne funkcije zamenili bolji i oni danas Zorana Đinđića koriste kao određenu poštapalicu, ali apsolutno, kao i vaša vladajuća većina, odbijaju da utvrde činjenice kako se to dogodilo. Moj stav je da svaka afera, a pogotovo te teške kriminalne afere u Srbiji, treba da vide svoj kraj, odnosno građani treba da im vide kraj i nekada konačno treba da se utvrdi šta je istina. Najveći problem srpskog društva je upravo to što nam sudovi ne služe za ono čemu treba da služe i što nikada vi sa sigurnošću ne znate šta je istina u vezi sa nekim događajem. Kada vam je to potrebno politički pozivate se na Zorana Đinđića. Kada je potrebno idete i polažete vence na mestu gde je on ubijeni i ronite krokodilske suze, navodno vam je sada teško, iako ste upravo vi iz vladajuće većine najgore moguće stvari govorili o njemu, govorili da je mafijaški premijer, govorili da je on najodgovorniji za brojne pljačkaške privatizacije u Srbiji, a sada pričate neku potpuno drugu pesmu. Još jedanput pozivam da se ovo pitanje reši u okviru institucija Republike Srbije, jer je to jedini način da konačno ova država počne da funkcioniše u skladu sa Ustavom Republike Srbije i njenim zakonima.
Hvala gospodine Šaroviću. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 16, protiv – jedan, uzdržanih – nema, od 151 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Žika Gojković, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izvršenju i obezbeđenju, koji je podneo Narodnoj skupštini 17. septembra 2019. godine. Izvolite gospodine Gojkoviću.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo, kolege poslanici, pozivam vas da u današnji dnevni red uvrstimo izmene Zakona o izvršenju i obezbeđenju, u narodu kako je kršten zakon, o izvršiteljima. Kvalitet i primenjivost zakona koje donosimo u ovom parlamentu mogu da se ocene tek kada neki zakon počne da se primenjuje i ako ima nedostataka normalno je da se zakon izmeni jer to je živa stvar koja se prilagođava vremenu, ali i nekim drugim okolnostima u kojima živimo. Zakon o izvršiteljima i pored toga što je uspeo da reši pitanje naplate pojedinaca koji su zloupotrebljavali državne institucije pokazalo se da ima čitav niz manjkavosti zbog kojih treba da bude promenjen. Malo je vremena da bih mogao da govorim o svemu, pa ću izvaditi samo ključne izmene koje je Pokret obnove Kraljevine Srbije predložio, a imajući u vidu da smo skupili preko 50 hiljada potpisa za ovu podršku, a krenulo je sve iz Barajeva kada je sveštenik Vid Milić sa šestoro dece trebao da ostane na ulici. Znači, predlažemo sledeće – zabrana oduzimanja imovine onim licima kojima je to jedina stambena jedinica i da izvršitelji ne mogu da na taj način im oduzimaju imovinu i da ljude ostavljaju na ulici. Pod dva, zabrana naplaćivanja preko stambenih jedinica onim porodicama koje imaju pojedinačno 50 hiljada, a zajedno 100 hiljada dinara, pogotovo ako imaju više dece. Pod tri, da socijalnim slučajevima koji duguju za komunalije ne može da se naplaćuje preko izvršitelja. Pod četiri, da licitacije koje vrlo često budu sumnjive moraju da se proverava ko učestvuje u njima jer imamo razne dokaze da učestvuju oni koji su povezani sa izvršiteljima. Niko ne sme ostati na ulici ni zbog kojeg zakona, a pogotovo ako se naplaćuju dugovi onim ljudima koji ne mogu to da vrate finansijski. Molim vas da razmotrite. Ovo je jako dobro jer ovo je izvan politike i zakoni se naravno moraju poštovati, ali humanosti i ljudskost moraju biti iznad svakog zakona. Hvala vam.
Hvala, gospodine Gojkoviću. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, od ukupno 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Nemanja Šarović, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora, radi utvrđivanja činjenica i okolnosti u vezi sa pritiscima na državne organe i kršenje zakona tokom izbora za narodne poslanike u Narodnoj skupštini, održanih 2016. godine, koji je podneo Narodnoj skupštini 15. oktobra 2018. godine. Izvolite, kolega Šaroviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je još jedan predlog koji podnosim ko zna po koji put, na svakoj novoj sednici. Ja ga ponovo podnosim nadajući se da će konačno vladajuća većina imati mudrosti i hrabrosti da ovaj predlog prihvati. Vi sami znate da postoje određeni problemi u izbornom procesu u Srbiji, da ti izbori nikada nisu sprovođeni baš onako kako je to trebalo da bude, u skladu sa zakonom. Znate, da nikada nije bilo ravnopravnosti u medijima, a znate i to da je vladajuća većina, na čelu sa SNS, po nalogu američkog ambasadora Skota, uvela u Narodnu skupštinu dve izborne liste koje nisu u skladu sa Ustavom Republike Srbije prešle cenzus od 5% koji je propisan da bi neko sedeo u Narodnoj skupštini i predstavljao građane Srbije. Ja sam vas upozoravao da je bolje da se taj problem reši kroz institucije sistema. Vi to niste prihvatili, rekli ste da to nije tema o kojoj treba da se razgovara. Rekli ste da najviši predstavnički dom, što jeste Narodna skupština, ne treba o tome da razgovara. Međutim, vi očigledno pod pritiscima sa zapada veoma brzo menjate svoje stavove. Mi smo pre nekih sedam ili 10 dana doživeli neviđenu sramotu. Vi ste ponizili Narodnu skupštinu Republike Srbije, sve njene građane, vratili nas decenijama unazad i prihvatili da pregovarate sa delom prozapadne opozicije o izbornim uslovima, potpuno mimo Ustava, potpuno mimo zakona, i što je najgore uz posredovanje predstavnika EU, odnosno nekih bivših parlamentaraca EU. Vi ste time pokazali da ste nesposobni da vršite vlast u Srbiji, da ste nesposobni da organizujete izbore u skladu sa Ustavom i zakonom i da ste podložni svakoj vrsti pritiska. Da li smo mi, kao narodni poslanici i kao građani Srbije nesposobni, da li smo maloumni, da li smo potpuno nestručni? Vi očigledno jeste čim prihvatate tu vrstu dijaloga, pa vam je neophodno da neko iz EU dođe da vas postroji, da kaže – vi sedite tamo, a ovi drugi poleni neka sednu tamo, pa ćete sada razgovarati onako kako vam vaš vaspitač iz EU kaže. To je sramota za Srbiju, taj proces mora da se vrati pod okrilje Ustava, zakona i institucija Republike Srbije i jedini način da se to radi je da prihvatite ovakve inicijative kakva je ovu koju ja podnosim danas.
Hvala, gospodine Šaroviću. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 13, protiv – nema, uzdržanih – nema, od ukupno 151 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Božidar Delić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o pravima boraca i porodica poginulih i nestalih boraca, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. novembra 2017. godine. Izvolite, generale Deliću.
Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ovo je već 19 ili 20 put da govorim o ovom zakonu. Da je Narodna skupština imala razumevanja za probleme boraca, mogla je, evo već tri godine da usvoji ovaj zakon. Mogla je Vlada da ga uzme kao svoj predlog i mogla je da ga ugradi u nacrt koji je inače Vlada pripremila i koji je trebao u novembru mesecu da dođe u Skupštinu. Znate da je ovde u Skupštini za ovaj predlog glasalo uvek od 20 do 30 narodnih poslanika. Evo, sada imamo situaciju da preko puta Skupštine u parku imamo borce koji već 18 dana u šatorima spavaju, pokušavajući da probude savest u ova dva objekta. U ovom ovde, gde ste vi kao narodni poslanici i predstavnici naroda prisutni i u onoj zgradi koja se nalazi sa druge strane. Ostvareni su i određeni kontakti i kao prvi rezultat ovaj nacrt zakona, koji je najgori mogući koji je mogao da bude stavljen pred Skupštinu, a predviđen je za novembar mesec, neće ući u Skupštinsku proceduru. Verovatno naš Saziv više i neće raspravljati o nacrtu zakona o borcima. To će verovatno uraditi neki drugi saziv. Ali, jedna druga činjenica. Prolazim i svaki dan svratim, koliko mogu u taj park. Pre mene su bili određeni poslanici iz Narodne skupštine koji su prolazili slučajno i svratili da vide kakvi su to zahtevi boraca. Bilo ih je iz vladajuće koalicije, nezavisnih poslanika. Poslanici SRS su posle sednice u subotu svi bili da obiđu borce. Ono što me borci pitaju – kako to da pojedini narodni poslanici, koji su od strane boraca prepoznati gospodo, jer vi ste svi javne ličnosti, kako okreću glavu kada prolaze pored tog parka, a pojedinci koji su krenuli da prođu i treba da prođu upravo kroz taj logor, skreću i idu drugim pravcem. U najmanju ruku to je ružno, jer se vama tamo gospodo ništa ne bi dogodilo. Možete da svratite, da vidite koji su to njihovi zahtevi, možete čak sa njima da popijete kafu, vodu, sok i oni će to svakako znati da poštuju. Njihova radna grupa, sa drugom radnom grupom koju je oformio Kabinet predsednika i Ministarstvo za rad i socijalna pitanja, radi na novom nacrtu zakona, ali je važno, ne kao predstavnici neke partije, kao političari, već kao ljudi, da dođete i da obiđete borce, invalide i veterane.
Hvala gospodine Deliću. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 24, protiv – niko, uzdržanih – nema, od ukupno 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Vjerica Radeta, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Porodičnog zakona, koji je podnela Narodnoj skupštini 15. oktobra 2018. godine. Izvolite gospođo Radeta.
Hvala. Petnaestog oktobra je bilo tačno godinu dana od kada smo prvi put podneli Predlog za izmenu i dopunu Porodičnog zakona sa akcentom na izmenu člana koji dozvoljava da se deca iz Srbije usvajaju od strane nekih ljudi iz inostranstva. Naravno, dali smo tu svoje obrazloženje i u samom pisanom predlogu a i, evo, svaki put kada govorimo o tome to naglašavamo. Danas bih sa druge strane da govorim o ovom predlogu kao i o svim predlozima. Vi iz skupštinske većine, zapravo generalno iz vlasti, niste raspoloženi da radite neke opšte bitne stvari za, da kažem, najveći broj ljudi koji živi u Srbiji. Vi se bavite nečim što vam dostavi Vlada i to je jedino tema o kojoj želite da razgovarate i tada zapravo mali broj vas razgovara, ostali samo tamo nešto pročitaju i, nažalost, građani treba da znaju da se poslanici vlasti ne trude i ne pokušavaju da uđu u suštinu problema koji narod u Srbiji ima. Priča i problemi koji postoje već decenijama, dakle niste ih vi proizveli, ali ste vi ti koji ste pre sedam godina rekli da ćete vi sve u Srbiji promeniti nabolje i da ćete podneti ostavku na sve funkcije ako svako u Srbiji u roku od šest meseci ne bude bar za nijansu živeo bolje. Znate, nismo mi to zaboravili, podsetićemo mi to javnost kada to bude još aktuelnije. Problem o kojem se govori decenijama, a koji se odnosi na čudne, u najmanju ruku, najblaže rečeno, nestanak dece pod čudnim okolnostima, gde se dešava da se ispostavi da se radi o prodaji dece, o belom roblju, da se još uvek nisu rasvetlili mnogi slučajevi nestanka dece iz porodilišta, koji se možda nikada neće ni razrešiti i ne tvrdimo mi da je svaki takav zahtev ono što treba da rezultira pozitivnim rezultatom, ali se ništa ne preduzima da se te tako bitne stvari u ovom društvu i ovoj državi razreše. Vi pričate o natalitetu, vi pričate o broju dece, i to pričate, naravno, samo u medijima, nadležni ministar itd. kada treba da se slika na televiziji, a kad treba da se ovde raspravlja o tim bitnim stvarima, onda vas drage kolege dame i gospodo ne interesuje ono što jeste problem u državi Srbiji, a problem su deca koja, nažalost, 300.000 dece u Srbiji nema treći obrok, mnoge porodice sa više dece žive u kartonskim kutijama bez ikakvih uslova, mnoga deca pešače do škole ne znam koliko kilometara. Ne želite da se upustite da, završavamo ovom rečenicom, da ovde raspravimo i da zajedno pokušamo da nađemo rešenje problema, a ne da iz novina saznajemo kad neki problem negde eskalira. Hvala.
Hvala, gospođo Radeta. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 15, protiv – niko, uzdržanih – nema, od 149. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Vjerica Radeta, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izboru narodnih poslanika, koji je podnela Narodnoj skupštini 15. oktobra 2018. godine. Izvolite, gospođo Radeta.
Mnogo pre nego što je vas Mekalister postrojio i naredio vam kako treba da se ponašate i kakve odluke da se donose na nivou države, mi iz Srpske radikalne stranke smo tražili da se konačno promeni ovaj član Zakona o izboru narodnih poslanika koji bi, zapravo, vratio ustavnu odredbu u Zakon po kojoj svaki narodni poslanik je slobodan da mandat stavi na raspolaganje stranci sa čije liste je izabran. Vi upravo uskraćujete to pravo i tu slobodu narodnom poslaniku. Vi radite još gore, zapravo, Vlada. Počela sam na početku ove sednice, evo, sada ću iskoristiti da podsetim da se Vlada Republike Srbije nezakonito umešala u izborni proces umesto da se o svim problemima i eventualnim izmenama zakona i propisa drugih koji se odnose na izbore da se razgovara ovde, vi ste potpuno izmestili izborni proces iz Narodne skupštine, a gde je veća demokratija nego u Narodnoj skupštini, gde su predstavnici svih političkih stranaka koje je narod i birao u ovom ili onom procentu. Vi nećete to, vi ste dozvolili da vas preko Mekalistera postrojava i Milan Antonijević i ostali soroševci u Srbiji. Vi sada pokušavate, zapravo Vlada, kada kažem vi, mislim naravno na kompletnu vlast, pokušavate da uradite nešto što će se vama obiti o glavu, a nažalost i celoj Srbiji. Umesto da ovde razgovaramo i o ovom našem predlogu i o tome da se formira nadzorni odbor, pa da se vodi računa o tome koliko će se ko medijski pojavljivati pre svega na javnom servisu koji plaćaju svi građani Srbije. Vas ništa od toga ne interesuje. Vi i dalje mislite da će se sve desiti onako, rešiće se samo od sebe. Mi vam tvrdimo, imaćete ozbiljnih problema vezano za te prolećne izbore zato što pokušavate da napravite nešto što je apsolutno u suprotnosti sa zakonom i u suprotnosti sa Ustavom Republike Srbije. Kažu, ovo što je Vlada naredila komisiji izbornoj, oni će na sajt izborne komisije kačiti odmah rezultate izbora, odnosno zapisnike, ali kada prethodno isprave logičke greške. To tako ne može. Dobro je da će biti doneta odluka da se na sajtu Republičke izborne komisije pojavi zapisnik onog momenta kada stigne do RIK-a, ali taj zapisnik mora biti onakav kakav je došao sa terena. Znate šta je logička greška koja može da se ispravi? Ako, ne znam, neko dobije, kaže – birački odbor je dobio 100 listića, 50 ljudi je glasalo, greškom smo izbrojali da je 31 ne upotrebljen i 20 nevažećih i onda vaši polupismeni predsednici odbora saberu da je to 100, a u stvari je 101. Te greške mogu logički da se isprave, ali ne sme ispravljen zapisnik da ide u javnost. U javnost mora da ide zapisnik tačno onakav, što bi se reklo, sirov materijal kakav je došao sa biračkog mesta. Još jedanput vas pozivam, i ovom rečenicom završavam zaista, dogovorite se, konsultujte vaše šefove, dajte da u Narodnoj skupštini, dok vam ne bude kasno, raspravimo sve što je vezano za buduće izbore, a što je na bilo koji način sporno, a pre svega prihvatite da pričamo o našem predlogu za izmenu Zakona o izboru narodnih poslanika.
Hvala, gospođo Radeta. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 15, protiv – niko, uzdržanih – nema, od 149. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Vesna Nikolić Vukajlović, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o stavljanju van snage Zakona o radu, koji je podnela Narodnoj skupštini 15. oktobra 2018. godine. Ona nije prisutna. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – osam, protiv – niko, uzdržanih – nema, od 148. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog.
Narodna poslanica Nataša Sp. Jovanović predložila je da se sednica dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama Zakona o državljanstvu Republike Srbije. Da li želite reč? Izvolite.
Već više od 20 godina traje tortura Srba u Crnoj Gori pod mafijaškim režimom Mila Đukanovića i bez obzira na to što je Skupština sa preko 200 glasova 2007. godine usvojila Zakon o državljanstvu, kojim se omogućava da Srbi u rasejanu dobiju, ako podnesu zahtev i prihvate Srbiju kao svoju maticu, državljanstvo. Srbima u Crnoj Gori mafijaški režim Mila Đukanovića to onemogućava. Sve je eskaliralo još više onog trenutka kada je otkriveno da jedan od tamošnjih političara koji se izjašnjava kao Srbin, Predrag Popović ima srpsku državljanstvo zajedno sa crnogorskim. Kad mu je oduzet taj pasoš, vozačka dozvola onemogućen je da glasa, kao i gradonačelnik Kotora, kao i mnogi drugi Srbi koji su pod torturom takvog režima prinuđeni da pod hitno traže srpsko državljanstvo, jer mnogi od njih Srbi, koji tamo žive, kojima se preti otkazima, koji rade u državnoj administraciji ne znaju šta donosi dan, a šta noć pod takvim režimom. Zato predlažemo da se promeni ovaj član zakona i da se taj postupak ubrza. Nema potrebe da Srbi koji podnose zahteve za državljanstvo Republike Srbije, koji doživljavaju Srbiju kao svoju matičnu zemlju, a preko 50.000 Srba iz Republike Srpske je od 2013. godine do sada podnelo zahtev za dobijanje srpskog državljanstva, čekaju duže od godinu, godinu i po, pa čak i dve godine. Za šest meseci je dovoljno da se administrativno uokviri kompletan proces, što se tiče dobijanja državljanstva. Onaj ko donese urednu dokumentaciju, dakle, izvod iz matične knjige, potpiše izjavu, preda nadležnoj jedinici MUP u Srbiji ili konzulatu u Banja Luci ili gde god ima za to priliku, odnosi se i na Srbe koji žive i širom sveta. Neophodno je da se brže obrađuju ti predmeti, osim u slučajevima kada je jasno da neko zbog drugih nedozvoljenih aktivnosti ili bezbednosne provere koju vrše nadležni državni organi, ne mogu tako brzo da steknu državljanstvo Republike Srbije. Zato vas pozivam i danas da prihvatite ovaj predlog i da u roku od šest meseci, ako je dokumentacija dobro podneta damo mogućnost da svi oni dobiju državljanstvo.
Pre nego što nastavimo rad, dozvolite da u vaše i svoje ime pozdravim njegovo ekselenciju gospodina Džastina Muturija, predsednika Narodne skupštine Republike Kenije i članove delegacije Narodne skupštine Republike Kenije, koji prate deo današnje sednice sa galerije velike sale. Zahvaljujem. Stavljam predlog poslanice Nataše Sp. Jovanović na glasanje. Zaključujem glasanje: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog.
Narodni poslanik Ružica Nikolić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama Zakona o presađivanju ljudskih organa, koji je podnela Narodnoj skupštini 15. oktobra 2018. godine. Ružica Nikolić nije prisutna. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – pet, protiv niko, uzdržanih – nema, od 148 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog.
Narodni poslanik Filip Stojanović, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o graničnoj kontroli, koji je podneo Narodnoj skupštini 15. oktobra 2018. godine. Da li narodni poslanik Filip Stojanović Želi reč? (Da.) Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Milićeviću. Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o graničnoj kontroli i tražim da se on uvrsti u dnevni red današnje sednice. Svima je poznato da su najvažnije karakteristike svake zemlje njene međunarodno priznate granice kojima je ona odvojena od drugih zemlja odnosno od svojih suseda. Država Srbija ima definisane međunarodno priznate granice prema svojim susedima. Granice države Srbije prema svom južnom susedu, odnosno Albaniji definisane su Rezolucijom 1244 koju je doneo Savet bezbednosti UN. Nažalost, Srbija je jedna od retkih zemalja koja je nasilno otet deo teritorije od strane 19 država NATO pakta, te kao i neke druge države koje žele da legalizuju stanje okupacije i da granice AP KiM prema ostatku Srbiju proglase kao međunarodne granice. Mi u SRS smo svesni okolnosti pod kojima je došlo do ovoga. Mi ne krivimo aktuelni režim zbog situacije u kojoj se našlo KiM, ali krivimo zbog nečeg drugog. Naime, rukovodeći organi Republike Srbije moraju neprestano insistirati na Rezoluciji 1244, koja garantuje celovitost državne teritorije Republike Srbije. Međutim, do sada nismo videli da ovaj režim insistira na Rezoluciji 1244 i to smatramo nedopustivim. Podsećam vas da po toj Rezoluciji Srbija ima pravo na granicu prema Albaniji, da rasporedi 1000 pripadnika svojih snaga bezbednosti. Kao čovek koji je rođen na KiM, koji je od nasilnog egzodusa dole proveo ceo svoj život, uvek ću tražiti od svojih režima da insistira na poštovanju Rezolucije 1244. Ova Rezolucija garantuje celovitost teritorije Republike Srbije i nema govora o nikakvoj podeli i razgraničenju, to je stav svih Srba sa KiM. Ovo, tim pre, što se međunarodne okolnosti polako menjaju u našu korist, ubeđen sam da nećemo dugo čekati dan kada će KiM ponovo biti integrisano sa ostatkom Republike Srbije. Zato oko državne teritorije ne bi smelo da bude nikakvih kompromisa dok se o svim drugim temama mora razgovarati sa Albancima. Kao što vidite i Republika Hrvatska pokazuje neskrivene aspiracije prema delu naše teritorije koje se nalaze na levoj obali Dunava. Po ovom pitanju režim mora biti beskompromisan , nepristajući ni na kakve pregovore i dogovore na ovu temu. Zato smatram da će usvajanjem ovakvog zakona koji sam ja predložio stvoriti jasne pretpostavke i neophodnosti što skorijeg stavljanja okupiranog dela naše teritorije pod našu punu kontrolu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, kolega Stojanoviću. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 132, ukupno – 146 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Tomislav Ljubenović na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom, koji je podneo Narodnoj skupštini 15. oktobra 2018. godine. Da li narodni poslanik Tomislav Ljubenović želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Podneo sam Predlog zakona i izmenama i dopunama Zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom. Republika Srbija se poslednjih decenija suočavala sa velikim demografskim problemima, a jedan od najvećih demografskih problema je nedovoljan broj novorođene dece, broj novorođenih je mnogo niži od broja preminulih, što je dovelo do negativnog privrednog priraštaja, evidentan je veliki broj mladih ljudi koji napuštaju zemlju, pa je izuzetno povećan udeo starog stanovništva u ukupnom broju stanovništva. Ekonomska situacija u Republici Srbiji je sve lošija pa se veliki broj porodica suočava sa nedostatkom finansijskih sredstava, što se direktno odražava na rađanje i podizanje dece. Imajući u vidu ove činjenice, neophodno je da država hitno preduzme sve mere kojima bi se stvorili uslovi za poboljšanje finansijskog položaja porodica sa decom i omogućila sigurnost u pogledu davanja države budućim roditeljima. Usvajanjem predloženih izmena i dopuna Zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom uticalo bi se u značajnoj meri na rešavanje jednog od najvećih demografskih problema, a to je nedovoljan broj novorođene dece. Što se tiče finansijskih sredstava potrebnih za sprovođenje ovog zakona, stav SRS je da treba napraviti trajnu preraspodelu sredstava u budžetu Republike Srbije, i to tako što će se konačno prestati sa finansiranjem raznih nevladinih organizacija i taj novac opredeliti za isplatu dečijeg i roditeljskog dodatka, na način kako SRS predlaže ovim izmenama i dopunama Zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom. Usvajanjem ovih izmena i dopuna stvorila bi se osnova za podsticaj rađanja više dece i za finansijsko osnaživanje porodica sa decom, koje bi motivisalo roditelje da ostanu u Srbiji i da se zaustavi trend masovnog odlaska iz Srbije. Svedoci smo svakodnevnog odlaska čitavih porodica sa juga Srbije iz Jablaničkog, Pčinjskog okruga, odlaze mladi ljudi, mladi bračni parovi sa malom decom i oni koji odu sigurno se više neće vratiti. Ali, treba uložiti sve napore da oni koji su tu, i ostanu. Hvala.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 11 narodnih poslanika, protiv - niko, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 138 od ukupno prisutnih 149. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Dubravko Bojić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o dopunama Zakona o psihoaktivnim kontrolisanim supstancama, koji je podneo Narodnoj skupštini 15. oktobra 2018. godine. Da li narodni poslanik Dubravko Bojić želi reč? (Da) Izvolite, kolega Bojiću.
Hvala, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, moj Predlog zakona o psihoaktivnim supstancama odnosi se na uništavanje onih psihoaktivnih supstanci koje nisu za dalju upotrebu, a koji glasi: "Ako je period između oduzimanja, tj. zaplene psihoaktivnih kontrolisanih supstanci i njihovog uništavanja duži od šest meseci, vrši se obavezno ponovno uzorkovanje cele količine, a zatim kvalitativna hemijska analiza", iz prostog razloga, da bi se izbegle sve moguće zloupotrebe. Drugi član glasi: "Uništavanje uzoraka mora se izvršiti u periodu koji ne sme biti duži od šest meseci". Kako proizvodnja, promet, upotreba, čuvanje, skladištenje, oduzimanje ili zaplena, tako i uništavanje ovih psihoaktivnih supstanci mora imati svoju strogo kontrolisanu proceduru i protokol. Uvažene kolege, alarmantno je što je starosna granica za konzumiranje droge sve niža. Ja ću vam ovde izneti neke podatke iz jedne doktorske disertacije na temu "Droga u školama". Da li kroz šmrkanje, špricanje, tablete, kristal, prah i tome slično, na uzorku od 1.200 ispitanika, utvrđeno je da je 17,7% učenika probalo, tj. konzumiralo drogu, da je 6,6% uzima ili prodaje i da su 2% već zapisnici, tako da školska dvorišta postaju na neki način poligoni za konzumiranje i prodaju narkotika. Tim lakše što se u neposrednoj blizini škola nalaze i kafići i kockarnice i kladionice, znači, sve ono što pospešuje i ubrzava zavisnost. Evo jedne ideje i jedan predlog da se u nekoj budućoj promeni Zakona objekti ovog tipa ne mogu nalaziti blizu škole, recimo, na nekih 300 metara, a mislim da je danas ta granica negde oko 100 metara. Preprodavci čine sve da decu uvuku u ovaj porok, tako da proizvode drogu čiji je i vizuelni dojam takav, tj. upadljiv, u obliku bombona različitih boja i dizajna. Istraživač ih je podelio na tri grupe - radoznalci, rekreativci i zavisnici. Radoznalci su oni koji, da bi zadovoljili svoju znatiželju, probaju drogu, rekreativci uzimaju drogu preko vikenda za bolje raspoloženje i zavisnici su oni koji su se već navukli na ovo zlo. Hvala.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 15 narodnih poslanika, protiv - niko, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 134 od ukupno prisutnih 149 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Despotović, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o izmenama Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju, koji je podneo Narodnoj skupštini 15. oktobra 2018. godine. Da li narodni poslanik Zoran Despotović želi reč? (Da) Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, predloženim izmenama i dopunama Zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju SRS traži da poboljša standard naših poljoprivrednih proizvođača, a posebno u ruralnim sredinama sa otežanim uslovima rada, gde bi poljoprivredni proizvođači proširili proizvodnju i bolji plasman svojih proizvoda. Time bi donekle zaustavili odlazak mlađih ljudi iz takvih sredina, gde bi isti obezbedili sebi pristojan i normalan život, kako bi prehranili svoje porodice. Strateški, ako Vlada ne uradi nešto po tom pitanju, od ruralne Srbije neće biti ništa. A sve što se kasnije uradi, bojim se, biće kasno. Jer, radno sposobne mlađe generacije se sa sela sele u grad, a pogotovo masovno odlaze u inostranstvo. To je vidno prisutno u sredini iz koje ja dolazim, jugozapadni deo Srbije, opštine Prijepolje, Priboj, Nova Varoš. Ako se nastavi tendencija odlaska za boljim životom van ove zemlje, bojim se da će nam ovakve sredine, koje sigurno imaju i ostali delovi Srbije, biti Srbija staraca, ako već nije. Ovim Predlogom izmena i dopuna Zakona o podsticajima poljoprivredi i ruralnom razvoju želimo da poboljšamo uslove rada i da oni manji poljoprivredni proizvođači dobiju stimulans da pojačaju proizvodnju i povećaju svoje kapacitete. Zato smo predložili da se umesto 1.500 litara po kvartalu, predaje 1.000 litara, jer uslovi za ostvarivanje veće količine mleka su otežani, skupa hrana, dotrajala mehanizacija i slično. Tako bi poljoprivredni proizvođač sa predlogom od 1000 litara imao veće šanse za premiju i podsticaj. Naš predlog je da se za premiju za mleko po litru poveća sa dosadašnjih sedam dinara na 10 dinara po litru. Zatim smo predložili da se poveća podsticaj za biljnu proizvodnju koja se do sada isplaćuje najviše šest hiljada po hektaru, poveća na devet hiljada po hektaru. Smatram da je ovaj predlog SRS vrlo korektan, a sigurno bi poboljšao standard srpskog poljoprivrednika koji živi od svog rada, ne blokira ulice, ne maltretira svoje građane i ne traži od Vlade i predsednika više od onog što mu pripada i što je realna cena. Iskoristio bih priliku da podsetim i na kratkoročne i dugoročne kredite iz 2004. i 2005. godine, koji su poljoprivredni proizvođači uzimali u rasponu od 40 do 240 hiljada dinara, jer je to bio jedini vid subvencija tog vremena. Kamata na godišnjem nivou je bila 5%, a krediti su odobravani u bankama pod uslovima propisanih kod ministarstva, uz obaveznu hipoteku na nekretninu. Takvi nevraćeni krediti na vreme i vrednost duga uzetog kredita za zateznom kamatom premašuje 2,5 puta nominalnu vrednost. Danas u Srbiji takvih zaduženih poljoprivrednih proizvođača ima mnogo, jer taj vremenski period, 15 godina, doneo im je status pasivnog gazdinstva, a o subvencijama i podsticajima od države i od opštine u kojoj žive mogu samo da sanjaju. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Despotoviću. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 15, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 136 od ukupno prisutnog 151 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Sreto Perić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o stavljanju van snage Zakona o izvršenju i obezbeđenju, koji je podneo Narodnoj skupštini 15. oktobra 2018. godine. Da li narodni poslanik Sreto Perić želi reč? (Da.) Izvolite, kolega Periću.
Dame i gospodo narodni poslanici, naši pokušaji da stavimo van snage Zakon o izvršenju i obezbeđenju već su ušli u drugu godinu. Možda smo mi u početku bili malo i naivni, računali smo da će i poslanici vladajuće većine glasati za ovaj zakon, jer je on u najboljem interesu građana Republike Srbije. Vi znate, kod obrazlaganja ovog predloga zakona, uvek smo koristili neke primere, neki su bili onako ozbiljniji, neki manje ozbiljni, ali svejedno, svaki pojedinačni slučaj ima svoju istoriju, ima svoju priču. Danas ću moje obrazloženje vezano za stavljanje van snage ovog zakona potkrepiti jednim slučajem jednog prote Dragoljuba Stefanovića, koji je odlukom gospodina vladike Lavrentija šabačkog 2007. godine aktom raspoređen, on je, inače, svojevremeno bio i starešina crkve u Šapcu, raspoređen na službu u Ljuboviju, dakle, 2007. godine. Nedavno je dobio zahtev za izvršenje, odnosno za umanjenje njegove penzije za dug iz 2013. godine koji je nastao u toj crkvenoj kući ili parohijskom domu, koji je šabačka crkva prodala jednom graditelju, ako se ne varam. Znači, čovek od 2007. godine ne stanuje u toj kući. Umanjiće mu se penzija za jednu trećinu sve do namirenja ovog duga, a tamo se kaže da je dug nekada dva ili tri meseca iz 2013. godine. Vama ovo možda ne znači mnogo, ali moram da vas podsetim, nema malog i velikog novca, sve zavisi ko je u pitanju. Za neke, znate one o kojima vi pričate da su prodavali sekunde, nije veliko ni ne znam ni ja nekoliko miliona evra, a za neke je veliko i par hiljada. Prema tome, ovaj problem treba vrlo ozbiljno shvatiti. Mislio sam da ćemo imati kod vas podršku za to, ali mi je onda bilo jasno, jedne prilike ministar pravde u ovoj Vladi Republike Srbije je izjavila da su sudovi bili nesposobni, da se skupio veliki broj predmeta koji čekaju izvršenje i da su oni nesposobni i da je država morala da interveniše. Poziva se ona na 2011. godinu, kada je režim Borisa Tadića, režim DS prvi put doneo ovakav Zakon o izvršenju i obezbeđenju. Vi ste imali priliku 2016, odnosno 2015. godine potpuno da ispravite taj zakon, ali niste hteli. Nedavno, u jednoj televizijskoj emisiji poslanik vladajuće većine, Vladimir Đukanović je rekao Nenadu Čanku da su oni doneli taj zakon, pa sam ja očekivao da je kod vas malo situacija ili, da kažem, svest se menjala i očekujemo da ćete ovaj predlog zakona podržati tim pre što je SRS kao državotvorna i ozbiljna stranka pripremila i novi Zakon o izvršenju i obezbeđenju. Hvala vam.
Zahvaljujem, kolega Periću. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 17, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 132 od ukupno prisutnih 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Nikola Savić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o udžbenicima, koji je podneo Narodnoj skupštini 15. oktobra 2018. godine. Da li narodni poslanik Nikola Savić želi reč? (Da.) Izvolite, kolega Saviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, tražio sam da se dnevni red ove Skupštine dopuni tačkom – izmene i dopune Zakona o udžbenicima. Naime, poslanička grupa SRS smatra da udžbenici po kojima uče naša deca nisu adekvatni i nisu primereni uzrastu naše, pre svega, najmanje dece. Naime, danas imamo situaciju da udžbenike piše svako, izdaje svako i svako vrši njihov odabir. Tu moramo razlikovati dve kategorije udžbenika. Posebno su osetljivi oni udžbenici koji se odnose na nacionalnu istoriju, na nacionalnu kulturu. Upravo zbog toga sam tražio da se izvrši izmena ovog zakona, jer su to dve stvari koje su najosetljivije za svaku državu i za svako društvo. Naime, svedoci smo danas da se otima srpska kulturna baština, da se menja naša nacionalna istorija i ako se nešto ne preduzme u ovom pogledu, imaćemo velikih problema u vremenima koja su ispred nas. Videli smo da se, recimo, u crkvi u Novom brdu, da je istaknuta albanska zastava. To je drevna srpska crkva. Naravno, ja ne osuđujem nikoga zbog toga, jer država Srbija nema sad instrumente da te stvari spreči, ali milion drugih stvari korak po korak se vrše u tom pogledu i polako se prisvaja i otima naša i kulturna i istorijska baština, što je nedopustivo. Trebalo bi da se svima onima koji pišu udžbenike i koji se tiču nacionalne istorije, nacionalne kulture, a videli smo da su ti udžbenici puni falsifikata, nedorečenih ili pogrešnih činjenica, svima takvima bi trebalo da se oduzme licenca za pisanje tih udžbenika i da se formira jedna komisija koja će striktno da vodi računa o ovome. Mi nismo za to da vlada monopol, da jedna izdavačka kuća ima monopol u ovoj oblasti, ali jednostavno, ovde ipak mora da postoji neki red. Ne smeju izdavačke kuće iz Hrvatske, Slovenije, koje su pod patronatom Nemačke ili nekih drugih zemalja, posedovati monopol u ovoj oblasti, jer udžbenici su ozbiljna stvar. Naša deca, prva ozbiljna stvar sa kojom se sreću u životu je udžbenik, bukvar ili udžbenik iz neke druge oblasti, i to ostaje trajno zapisano u njihovom pamćenju. I, ako se dopusti da se u toj oblasti vrši improvizacija, svakako da će to ostaviti trajne posledice po naše mlade generacije.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 139 od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Nikola Savić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o bezbednosti saobraćaja na putevima, koji je podneo Narodnoj skupštini 28. marta 2019. godine. Da li narodni poslanik Nikola Savić želi reč? (Da.) Izvolite, kolega Saviću.
Ovo je još jedan zakon za koji sam tražio da se uvrsti u dnevni red ove sednice kako bi se izvršile njegove izmene i dopune. Naime, za razliku od prethodnog zakona koji sam obrazlagao i koji je ozbiljnije prirode, ovde se radi o nečemu drugom, o tehničkim stvarima, o nedorečenostima u Zakonu o bezbednosti saobraćaja na putevima. Naime, radi se o regulisanju saobraćaja na raskrsnicama, o tome ko ima prvenstvo na raskrsnicama i pojedini članovi tog zakona su nedorečeni, tako da je veliki broj saobraćajnih nezgoda izazvan baš zbog nedorečenosti ovog zakona, a stručnjaci nisu mogli da ustanove zbog čega i ko je krivac i vinovnik te nezgode. Zato smatram da ovaj zakon treba izmeniti. Ovo je jedna tehnička stvar. Ovde nema nikakve ideologije. Ovde ne treba da se mnogo mudruje. Jednostavno se pogleda zakon, pogledaju propisi, izmeni se stvar i ovo pod hitno treba promeniti.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 138 od ukupno prisutnih 148. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Miroslava Stanković Đuričić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o biomedicinski potpomognutoj oplodnji, koji je podnela Narodnoj skupštini 14. marta 2019. godine. Da li narodni poslanik Miroslava Stanković Đuričić, želi reč? Izvolite, koleginice.
Zahvaljujem, predsedavajući. U ime SRS podnela sam Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o biomedicinski potpomognutoj oplodnji. Svedoci smo izuzetno loše demografske slike Republike Srbije. Svake godine Republika Srbija izgubi od 35 do 38 hiljada stanovnika i, ako se ovako nastavi, za pedesetak godina imaćemo tri miliona stanovnika manje nego danas. Ako svemu dodamo činjenicu da više od 300 hiljada parova ima problema sa neplodnošću, dolazimo do toga da je Zakon o biomedicinski potpomognutoj oplodnji izuzetno važan, a problem nataliteta jedan od gorućih problema Republike Srbije. Oni koji prolaze kroz ovu bitku znaju koliko je teško prikupiti svu potrebnu medicinsku dokumentaciju kako bi se došlo do komisije za ulazak u proces. Kao neko ko je i sam prošao kroz ovaj proces, mogu da kažem da su parovi često neshvaćeni, da se osećaju usamljeno i bespomoćno. Trebalo bi postići da dijagnostika bude jednostavna, brza i pristupačna, što trenutno apsolutno nije slučaj. Neophodno je ukinuti starosnu granicu i ostaviti komisiji da proceni po individualnom reproduktivnom potencijalu. Treba omogućiti svakoj ženi, koja ispunjava medicinske uslove, da pokuša da se ostvari kao majka. Takođe, treba zakonom regulisati pitanje muške neplodnosti, odnosno obezbediti muškarcima da se leče o trošku RFZO. Zatim, povećati broj finansiranih pokušaja biomedicinski potpomognute oplodnje od strane RFZO, kao i omogućiti proces biomedicinski potpomognute oplodnje sa zamrznutim materijalom parovima koji imaju problem muške neplodnosti, kao i parovima koji su zdrav materijal zamrzli pre nego što su ušli proces lečenja malignih oboljenja. Takođe, omogućiti finansiranje troškova za zamrzavanje i odmrzavanje materijala. Omogućiti biomedicinski potpomognutu oplodnju i onim parovima koji su se već ostvarili kao roditelji prirodnim putem ili putem biomedicinske potpomognute oplodnje. Zašto bi ti parovi bili osuđeni na jedno dete ukoliko se pojavio neki problem ili ukoliko je jedini način da se opet ostvare kao roditelji upravo biomedicinski potpomognuta oplodnja, a takvih parova nema malo? Ovo pravo je garantovano i Ustavom Republike Srbije članom 63. Ovaj problem je veoma složen i osetljiv i treba mu temeljno pristupiti i rešavati ga. Predlažem da podržite ovaj predlog izmene zakona zbog alarmantne demografske slike Republike Srbije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 134 od ukupno prisutnih 148. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Aleksandar Šešelj, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izvršnom postupku i obezbeđenju, koji su Narodnoj skupštini podnela 22 narodna poslanika poslaničke grupe SRS 17. septembra 2019. godine. Da li narodni poslanik Aleksandar Šešelj, želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne samo 22 poslanika SRS, već i peticija koju je potpisalo više od 100.000 građana Republike Srbije. Dakle, od 2011. godine kada je uvedena ova institucija u naš pravni sistem – javni izvršitelji, traje brutalno pljačkanje, iskorišćavanje i stvaranje jednog mafijaškog klana oko tih javnih izvršitelja koji, videli smo, u proteklih nekoliko godina imaju potpunu podršku države u tome što rade. Dakle, ta se institucija izrodila u jedan kartel koji lovi plen, a plen je imovina zaduženih građana Srbije, država u tome pomaže, a dužnici, osim što bivaju prevareni, bivaju izbačeni iz svojih kuća, stanova i ostalih nekretnina. Ovim predlogom zakona, koji je podnela SRS, sprečava se takva mogućnost, ukidaju se javni izvršitelji i apelujemo da se pokrene istraga o tome na koji način se tih 200 i nešto ljudi obogatilo do 2019. godine. Podsetiću Narodnu skupštinu da SNS, dok je bila u opoziciji, je bila protiv, glasala protiv i kritikovala javne izvršitelje, a videli smo da ih danas podržava. Javni izvršitelji su nova kategorija u Srbiji koja izvlači ekstra profit, otima prezaduženim građanima nekretnine i posle ih na izmišljenim licitacijama prodaju između sebe za sitan novac, nemaju nikakvog morala, ne prezaju ni od čega, ne poštuju ljudska prava građana Srbije, ne poštuju ljudsko dostojanstvo, u stanju su i nemoćne, i samohrane roditelje, i penzionere na brutalan način, uz podršku policije, da izbacuju na ulicu. U svemu tome im pomaže vlast u Srbiji. Ovo je najveći problem svakog građanina Srbije. Ovu peticiju je potpisalo za manje od dva i po meseca više od 100.000 građana Srbije. Ne stavljanjem ovoga na dnevni red, vladajuća većina u Skupštini Srbije ne poštuje građane koji su tu peticiju potpisali, a ako SNS i vladajuća većina odbija da se o ovim stvarima razgovara, da se ovo stanje popravi, da se javni izvršitelji ukunu, preuzima potpunu odgovornost za katastrofalne posledice njihovog rada koje osećaju, nažalost, svi građani Srbije.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 138 od ukupno prisutnih 145. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik prof. dr Miladin Ševarlić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog deklaracije o genetički modifikovanim organizmima i proizvodima od GMO, koji je podneo Narodnoj skupštini 5. maja 2017. godine. Da li narodni poslanik prof. dr Miladin Ševarlić, želi reč? Izvolite.
Hvala lepo, gospodine potpredsedniče. Poštovani poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, po ko zna koji put podsećam vas da je oko 7.000 odbornika jednoglasno u skupština 136 opština i gradova usvojilo Deklaraciju protiv genetički modifikovanih organizama. Prošli put mi je prebačeno da je Deklaracije formalni akt, a da postoji zakon. Potrudio sam se, u međuvremenu, da pogledam kako to izgleda u praksi i molim kamermana da ovo zumira. Dakle, u periodu od 2013. do 2017. godine, od ukupnog broja uvoznih pošiljki u Srbiju, kontrolisano je 4,3% do 7,2%. To znači da oko 95% pošiljki koje ulaze u Srbiju nije predmet kontrole na uzorke uzete po Zakonu o GMO. Broj rešenja o zabrani uvoza po Zakonu o GMO je bio između jedan i šest godišnje, svega. Dalje, imamo fitosanitarne inspektore koji pronalaze 20, 30 parcela pod genetički modifikovanim organizmima godišnje, a rezultati su mnogo katastrofalniji jer ljudi koji poznaju prilike na terenu kažu da, recimo, u Mačvanskom okrugu ima oko jedne petine površina pod sojom koje su genetički modifikovane. Istovremeno, želim da vam kažem da je izašla i prva knjiga naših autora, koleginice Tatjane Brankov i kolege Koviljka Lovreta sa Ekonomskog fakulteta u Subotici, objavljena u Londonu, verifikovana od njihovih recezenata o generički modifikovanom prehrambenom sistemu i njihovom ekonomskom uticaju. To je dovoljan razlog da shvatite da smo istovremeno, u međuvremenu, bili i prihvaćeni na Evropskoj konferenciji regiona bez GMO i naša prezentacija koleginice Tatjane Brankov i moja je stavljena u plenarnu sesiju na početku skupa. To je dovoljan razlog i tako je Srbija ušla među 64 teritorije na kojima je zabranjen uzgoj genetički modifikovanih organizama. Istovremeno vas podsećam samo na sledeće podatke - da je u Nemačkoj 33% mleka označeno da ne sadrži GMO, 27% mesa i prerađevina, 21% jaja, 9% testenina itd. U Austriji je to daleko više jer je Austrija daleko pre prihvatila „Dunav soju grupu“ i Srbija ima jedina dovoljno sirovina da obezbedi ishranu životinja na bazi stočne hrane koja nije genetički modifikovana. Ne vidim razloga zašto Srbija ne koristi tu šansu.
Zahvaljujem profesore Ševarliću. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dva, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 141 od ukupno prisutnih 143 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Živković, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopuni Zakona o izboru narodnih poslanika, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. avgusta 2016. godine. Da li narodni poslanik Zoran Živković, želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: niko nije pristupio glasanju. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Živković, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o planiranju i uređenju prostora i naselja, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. avgusta 2016. godine. Da li narodni poslanik Zoran Živković, želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: niko nije pristupio glasanju. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Marijan Rističević, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije radi utvrđivanja činjenica i okolnosti vezanih za poslovanje kablovskih operatera, emitovanja prekograničnih kanala, emitovanja domaćih reklama u sadržajima prekograničnih kanala i ostalih nepravilnosti vezanih za elektronske medije i kablovske operatere koje kontroliše Dragan Đilas, Dragan Šolak i Dejvid Petreus, koji je podneo Narodnoj skupštini 12. aprila 2019. godine. Da li narodni poslanik Marijan Rističević, želi reč? (Da.) Izvolite kolega Rističeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo sam dobio, dostavom. Ovo je pasoš države N1. Verujem da je imitacija, ali ta država postoji. Verovatno pasoši ne postoje, ali država N1 televizija postoji. To je država u državi, u državi. Znači, to je država nastala u Luksemburgu, a osamostalila se na Novom Beogradu. Ovo je šef te države. Kako beše, kako se zvala država tamo između Srbije i Hrvatske? Ono je neka šala, ali ovo nije šala. Ovo je šef države, Jugoslav Ćosić. Verovatno oni smatraju da je ovo diplomatski pasoš. Meni je dostavljen. Jugoslav Ćosić, država N1, koja ima vize Luksemburga. Te države su počele da se razmnožavaju. Danas imate i „Novu S“, takođe neregistrovanu luksemburšku televiziju koja nije registrovana u Srbiji. Vas i sebe pitam – da li ova država, odnosno Televizija N1, ima registraciju u Srbiji? Da li je registrovana u APR-u? Da li je registrovana kao elektronski medij, kao pružalac medijske usluge u REM-u? Nije. Da li ima matični broj? Nema. Najvažnije je da građani razumeju, da li N1 ima poreski broj, tzv. PIB? Nema. Ako neko pravno lice, koje je na divlje osnovano u Srbiji, koje nema osnivača u Srbiji, koje ima neku registraciju u Luksemburgu, koje navodno ovde reemituje luksemburški program, koji se u Luksemburgu ne emituje, pa nema reemitovanja bez emitovanja, neko ko ne plaća nikakve obaveze ni REM-u, ni RATEL-u, ni bilo kom dobavljaču, kad nemaš PIB ne možeš ništa regularno da platiš… To što oni imaju neku firmu kojom pokrivaju plate da šef države Jugoslav Ćosić ima četiri hiljade evra platu, pitanje je – ko isplaćuje ako N1 televizija nema matični broj, PIB, ako nije registrovana, ako nema rešenje u APR? Zato, dame i gospodo, tražim da se ove Šolakove lažne države, lažne prekogranične televizije koje služe da se ispumpa pretplata od 500 miliona evra sa teritorije Srbije na lažne prekogranične kanale u Luksemburgu i Malti, da se anketni odbor pozabavi ovime, a bogami, preporučujem i poreskim organima. Hvala.
Zahvaljujem kolega Rističeviću. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 137 poslanika od ukupno prisutnih 143 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Živković, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog rezolucije Narodne skupštine o priznanju i osudi genocida nad Jermenima počinjenom u Osmanskom carstvu u periodu od 1915. do 1922. godine, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. avgusta 2016. godine. Da li narodni poslanik Zoran Živković želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: niko nije pristupio glasanju. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Živković, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o visokom obrazovanju, koji je podneo Narodnoj skupštini 15. oktobra 2018. godine. Da li narodni poslanik Zoran Živković želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: niko nije pristupio glasanju. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Marijan Rističević, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije radi utvrđivanja činjenica i okolnosti vezanih za posete Narodnoj skupštini Republike Srbije određenih ekstremističkih organizacija i pojedinaca, koji je podneo Narodnoj skupštini 27. marta 2018. godine. Da li narodni poslanik Marijan Rističević želi reč? (Da.) Izvolite kolega Rističeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, ekstremističke organizacije, ovo je šema kako se finansiraju ekstremističke organizacije. Ovo je šema na koji način država, a da joj to nije namera, preko političkih organizacija, koje dobijaju sredstva iz budžeta, posredno finansira i ekstremističke organizacije. Radi se o Bošku Obradoviću i organizaciji Dveri, nasledniku Dimitrija Ljotića i njegove politike. Dimitrije Ljotić je rekao, njegov slogan je bio „Ne trebaju nam glasači, trebaju nam borci“. Upravo njegovim stopama ide Boško ljotić žutić. Njega su ovde posećivali Ivan Pernar, unuk čoveka koji je pitao u Skupštini Kraljevine Jugoslavije - pošto je srpska krv? On je ovde ugostio bugarsku organizaciju ATAKA, koja želi određene srpske teritorije da pripoji Bugarskoj, veoma ekstremna organizacija. Od njih je izučio zanat i danas, zajedno sa Đilasom, Jeremićem i drugim pripadnicima saveza lopuža, prevaranata i varajića, ima sam ekstremističke organizacije. To su razbojničke ekstremističke organizacije, na slučaju Gorana Vesića, mogli ste videti i terorističke. Dakle, to sam vas upozoravao ranije, i sada vas ponovo upozoravam da je krajnje vreme da se osnuje anketni odbor i pomogne Tužilaštvu, da se procesuira Boško Obradović i svi njemu slični, koji vitlaju vešalima, donose kamenje, čupaju mikrofone, nasrću na predsednika Skupštine, nose vešala, prete streljanjem, prete silovanjem itd. Ako to nisu ekstremističke organizacije, ja onda ne znam šta su. Ovde način na koji se finansira ekstremistička organizacija Dveri, odnosno ono što je ostalo ekstremno od toga, ovde je i gospođa Manić, žena ovog Manića, koga Boško Obradović tereti da zloupotrebljava menice. Nije mu smetao kada je ispumpao 30 miliona dinara, od čega je Boško Obradović, kupio stan na Dedinju, naveo ga na svog prijatelja, a onda sklopio ugovor i Skupština mu plaća, da li je tako gospodine Martinoviću, 35 hiljada dinara mesečno, za stan koji je bukvalno pokrao iz budžeta, kupivši ga na svog prijatelja. Ovde je cela šema kako se finansira i kako pere novac, ta ekstremistička organizacija, koja se zove Dveri, čiji je šef, ovih dana najavio, ni manje, ni više, nego šamaranje predsednika republike. Šta radi Zagorka Dolovac i Tužilaštvo, ostaje na njima, a na nama je da formiramo anketni odbor. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Rističeviću. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 131, od ukupno prisutnih 144 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Živković, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica i okolnosti koje su dovele do nezakonitog oduzimanja dozvole za rad Akcionarskog društva za osiguranje „Takovo“, Kragujevac, koji je podneo Narodnoj skupštini 13. jula 2017. godine. Da li narodni poslanik Zoran Živković, želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: niko nije pristupio glasanju. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Živković, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopuni Zakona o Vladi, koji je podneo Narodnoj skupštini 25. jula 2016. godine. Da li narodni poslanik Zoran Živković, želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: niko nije pristupio glasanju. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Marijan Rističević, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije radi utvrđivanja činjenice i okolnosti vezanih za proglašenje lažne države Kosovo, uticaja koje na to imalo mišljenje Međunarodnog suda pravde, povodom toga odgovornosti bivšeg ministra inostranih poslova Vuka Jeremića, koji je podneo Narodnoj skupštini 27. marta 2018. godine. Da li narodni poslanik Marijan Rističević želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dvoje, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 140, od ukupno prisutna 143 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Živković, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Zakona o finansiranju političkih aktivnosti, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. avgusta 2016. godine. Da li narodni poslanik Zoran Živković želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: niko nije pristupio glasanju. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Živković, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopuni Zakona o izboru predsednika republike, koji je podneo Narodnoj skupštini 1. novembra 2016. godine. Da li narodni poslanik Zoran Živković želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: niko nije pristupio glasanju. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Živković, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopuni Zakona o izboru narodnih poslanika, koji je podneo Narodnoj skupštini 12. januara 2017. godine. Da li narodni poslanik Zoran Živković želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: niko nije pristupio glasanju. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Živković, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Zakona o radu, koji je podneo Narodnoj skupštini 9. decembra 2016. godine. Da li narodni poslanik Zoran Živković želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: niko nije pristupio glasanju. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Tatjana Macura, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora radi utvrđivanja zakonitosti donacija SNS za kampanju za predsedničke izbore 2017. godine, koji je podnela Narodnoj skupštini 15. decembra 2017. godine. Da li narodni poslanik Tatjana Macura želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dvoje, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 142 od ukupno prisutna 144 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Aleksandar Stevanović, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopuni Krivičnog zakonika, koji su Narodnoj skupštini podneli narodni poslanici Aleksandar Stevanović i Saša Radulović, 8. novembra 2017. godine. Da li narodni poslanik Aleksandar Stevanović želi reč? (Da.) Izvolite kolega Stevanoviću.
U poslednja dva dana imali smo prilike u medijima čuti priču o hrabroj baki Stevki, koja se odbranila potencijalnih razbojnika tako što je uzela sekiru i izašla na vrata svoje kuće u selu u okolini Merdara. Da je baka Stevka u veoma objektivnoj okolnosti kada joj država Srbija ni na koji način nije mogla pomoći da odbrani svoj posed, tu istu sekiru upotrebila, danas baka Stevka ne bi bila junakinja novina, ne bi bila hrabra žena koja je odbranila svoju kuću, nego bi bila žena koja bi bila pod krivičnom istragom zato što je branila svoju kuću od višestruko snažnijih, brojnijih ljudi koji su hteli da joj otmu imovinu i verovatno njoj učine nažao. Svako ko odbrani svoju kuću od razbojnika je heroj, jednak heroj kao neko ko sa oružjem odbrani našu otadžbinu u slučaju napada spolja, jednak heroj kao policajac koji odbrani bilo koju imovinu od bilo kog razbojnika. Ako je Srbija pravna država, ako je Srbija država slobode i država u kojoj je ljudski život svetinja, heroji ne treba da se muče, heroji ne trebaju da se zlostavljaju. Heroji trebaju da dobiju orden, eventualno podršku psihologa da prebrode strašnu stvar, kao što je npr. ubistvo ili povređivanje razbojnika u vlastitoj kući. Predlog Stranke moderne Srbije je da se, kada je reč o granicama nužne samoodbrane, smatra da je svako lišavanje života i nanošenje telesnih povreda razbojniku koji naoružan uđe u vašu kuću, nužna samoodbrana i da se ne ulazi u procenu toga da li je primenjena sila bila jednaka sili koju je primenio razbojnik. Svako ko misli da je u stanju u svojoj kući, da adekvatno proceni koliki je stepen sile upotrebio razbojnik koji vam se pojavio u kući, može slobodno prvi da baci kamen na ovakav predlog. Naš predlog zakona, dakle, još jedanput kažem, afirmiše neprikosnovenost privatne svojine, neprikosnovenost doma, neprikosnovenost zaštite života. Takođe, shvatili smo upravo na primer u bake Stevke, da možda nismo podneli potpuno adekvatan predlog i u narednom predlogu zakona ćemo takođe imati još jednu stavku kada nužna samoodbrana se ne dokazuje, a to je i kada vam uđe grupa nenaoružanih ljudi u vašu kuću bez vašeg poziva, takođe svaka samoodbrana će se imati, smatrati nužnom. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Stevanoviću. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dva, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 143 od ukupno prisutnih 145 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Vladimir Đurić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama Zakona o finansiranju političkih aktivnosti, koji su Narodnoj skupštini podneli narodni poslanici Vladimir Đurić, Tatjana Macura, Aleksandar Stevanović, Ljupka Mihajlovska i Nemanja Radojević 23. septembra 2019. godine. Da li narodni poslanik Vladimir Đurić, želi reč? (Da) Izvolite, kolega Đuriću.
Hvala, predsedavajući. Naredna godina je izborna godina u Srbiji i ovih dana u javnosti aktuelni su razgovori između predstavnika vlasti i opozicije uz posredovanje nevladinog sektora na dogovaranju izbornih uslova, koji bi pomogli da ti izbori proteknu u što demokratskijoj i što inkluzivnijoj atmosferi i Stranka moderne Srbije aktivno učestvuje u svim tim pokušajima da se postignu što bolji uslovni za održavanje poštenih izbora. Branša, kojoj svi mi ovde pripadamo, dakle branša političara je u javnosti na dosta lošem glasu i mnogo građana ima sumnje u poštenje i u korektnost uslova pod kojima se izbori održavaju. Čak dve trećine građana iskazuje sumnju u regularnost izbornog procesa. Zbog toga je od izuzetne važnosti podići poverenje građana u politički sistem i mi mislimo da je sistem finansiranja političkih stranaka jedna od tema na kojima političari moraju zadobiti poljuljano poverenje kod birača. Za razliku od možda nekih drugih, mi ne mislimo da je primarna tema pitanje medijskih zakona, već da je upravo finansiranje političkih aktivnosti tema broj jedan, jer se uticaj na medije upravo vrši finansijskim kanalima i finansijskim metodama pritisaka, o čemu je svojevremeno i Savet za borbu protiv korupcije, još u vreme pokojne Verice Barać, pisao kada je analizirao finansijske pritiske političkog sistema na uređivačku politiku ključnih medija u Srbiji. Mi smo zato predložili izmene i dopune Zakona o finansiranju političkih aktivnosti. Najpre da bi javnost bila upoznata sa činjenicom da se naš politički sistem i stranke u njemu dominantno finansiraju iz javnih izvora budžetskim novcem i da je to sasvim u redu, obzirom da je takva situacija i u preko 80% zemalja OEBS-a, dakle Organizacije za evropsku bezbednost i saradnju, kojoj i Srbija pripada. Radi postizanja što poštenijih izbornih uslova mi smo predložili nekoliko mera. Prava mera je preraspodela budžetskog novca u korist lokalnih nivoa izbora i lokalnih samouprava, zato što novaca koje lokalne političke organizacije dobijaju je nedovoljan čak i za elementarno preživljavanje, dok političke organizacije na nacionalnom nivou dobijaju ekstremno veliki novac za osvojene mandate, čime se politička moć centralizuje i udaljava od građana na lokalnom nivou vlasti. Drugi predlog je da se smanje ukupna izdvajanja iz budžeta i naš predlog zakona otprilike predviđa da budžetske izdvajanja za izbore budu oko dva miliona evra manja. Treći ključan predlog je da se izjednači količina novca koju učesnici u izbornoj utakmici smeju uneti u kampanju. Najpre da se zabrani korišćenje novca namenjenog redovnom radu u izbornoj kampanji, jer to je novac koji je osvojen za prethodni rezultat u prethodnoj izbornoj utakmici i nije fer uneti taj novac i u tekuću izbornu kampanju. Dakle, ovo su neki osnovni predlozi. Na ovo bi dodali i predlog limitiranja ukupnih troškova izborne kampanje. Hvala.
Zahvaljujem, kolega. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - dva, protiv - niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 142 narodna poslanika od ukupno prisutnih 144. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Bojan Torbica, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog odluke o obrazovanju komisije za istragu i utvrđenje broja žrtava agresije NATO pakta 1999. godine, koji su Narodnoj skupštini podneli narodni poslanici Đorđe Komlenski, Marijan Rističević, Ana Karadžić i Bojan Torbica 10. maja 2019. godine. Da li narodni poslanik Bojan Torbica, želi reč? (Da) Izvolite, kolega Torbica.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Dvadeset i četvrtog marta 1999. godine, bez saglasnosti Saveta bezbednosti UN i suprotno međunarodnom pravu, otpočela je agresija najveće i najjače vojne alijanse u istoriji ljudske civilizacije na jednu malu, ponosnu i suverenu zemlju. Ubijani su oni koji su branili svoja ognjišta, oni koji su branili svoje porodice i svoju slobodu. Naše vojne i policijske snage su od 24. marta do 10. juna te 1999. godine, imale 753 poginulih, 589 vojnika i 172 policajca. Poginulo je preko 2.500, a ranjeno je oko 12.500 civila. Agresor je ubio 97 dece, od kojih je najmlađe imalo nepunih 11 meseci. Nema grada i naselja koje NATO bombe nisu načele. Pod ruševinama su ostale čitave porodice. Tako je u Aleksincu porodica Milić stradala u jednom trenu, otac Dragomir, majka Dragica i njihova kćerka Snežana. Pod bombama je ugašen život i najmlađoj žrtvi NATO agresije jedanaestomesečne Bojane Tošović i njenog tate Božina iz Merdara kod Kuršumlije. U Novom Pazaru stradali su zajedno dvogodišnji Marko Simić i njegov tata Vladan. U Batajnici je ubijena trogodišnja Milica Rakić. U Vladičinom Hanu bomba je pogodila zagrljene maturante gimnazije, Miljana Ignjatovića i Gordanu Nikolić. Pod ruševinama porodične kuće u Ralji kod Sopota, završio se život malih Pavlovića, osmogodišnjeg Stefana i petogodišnje Dajane. Pod naletom bombi u istom času, stradao je i njihov tata Vladimir. Mogao bih još dugo nabrajati imena nedužnih žrtava NATO zločinaca. Najveći deo podataka sa kojim raspolažemo su utvrđeni tokom prvih godinu dana posle NATO agresije, pošto je u oktobru 2000. godine dolazi do promene vlasti u Srbiji i nova marionetska vlast ne obraća mnogo pažnje na posledice NATO agresije, ali zato prvom prilikom iz zatvora oslobađa preko 200 terorista OVK odgovornih za neke od najstrašnijih zločina nad civilnim stanovništvom i pripadnicima vojske i policije. Svedoci smo činjenice da zbog nemara i određenih političkih zabluda, da smo propustili priliku da po završetku Prvog i Drugog svetskog rata evidentiramo sve zločine nad srpskim narodom, što otvara prostor raznim političkim revizionistima da manipulišu brojem nevinih žrtava srpskom naroda, naročito u pogledu žrtava sistema logora smrti "Jasenovac", kao i sistema logora smrti "Gospić", "Jadovno" i "Pago". Zbog takvog našeg odnosa prema prošlim vremenima, propustili smo da tačno evidentiramo sve nedužne žrtve koje je ovaj narod položio na oltar slobode. Kako bismo to izbegli kada se radi o poginulim i ranjenim državljanima Srbije tokom zločinačke NATO agresije, bez obzira da li su bili pripadnici vojske, policije ili civili, predlažemo formiranje komisije, čiji bi zadatak bio evidentiranje svakog ranjenog ili poginulog državljanina Srbije sa preciznim opisom tragičnog događaja kako bismo formirali jedinstvenu bazu podataka i sprečili da bilo ko u budućnosti relativizuje i zloupotrebi broj žrtava koje je pretrpeo srpski narod. Zahvaljujem.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nije bilo, nije glasalo 138, ukupno - 145 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Prelazimo na Predlog za spajanje rasprave. Narodni poslanik Maja Gojković, na osnovu člana 92. stav 2. i člana 192. stav 3, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se obavi zajednički jedinstven pretres o: Predlogu odluke o izboru predsednika sudova, koji je podneo Visoki savet sudstva; Predlog odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, koji je podneo Visoki savet sudstva; Predlog odluke o prestanku funkcije javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Kraljevu, koji je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Da li narodni poslanik Maja Gojković želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 127, protiv – niko, uzdržanih – nije bilo, nije glasalo - 17 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima za dopunu predloženog dnevnog reda i o predlogu za spajanje rasprave, na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 126, protiv – jedan, uzdržanih – nije bilo, nije glasalo - 16 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila dnevni red Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2019. godini, u celini. D n e v n i r e d 1. Predlog odluke o izboru predsednika sudova, koji je podneo Visoki savet sudstva; 2. Predlog odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, koji je podneo Visoki savet sudstva; 3. Predlog odluke o prestanku funkcije javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Kraljevu, koji je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Obaveštenje o pozvanima na sednicu saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju Branislava Goravica, Ivan Jovičić, izborni članovi Visokog saveta sudstva iz reda sudija i zamenici predsednika Visokog saveta sudstva, Aleksandar Pantić, izborni član Visokog saveta sudstva iz reda sudija i Nataša Đelić, šef Odseka za statusna pitanja sudija Visokog saveta sudstva. Molim poslaničke grupe ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika član 96. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine. Saglasno članovima 192. stav 3. 201. i 202, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstven pretres o Predlogu odluke o izboru predsednika sudova, Predlog odluke o izboru sudije koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju i Predlogu odluke o prestanku funkcije javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Kraljevu. Da li predstavnici predlagača žele reč? (Da.) Reč ima Branislava Goravica. Izvolite.
Dobar dan poštovano Predsedništvo, poštovani narodni poslanici, kao predstavnik Visokog saveta sudstva želim da pred vas iznesem predlog kandidata za izbor predsednika sudova: za predsednika Apelacionog suda u Novom Sadu predlažemo Darka Tadića, sudiju Apelacionog suda u Novom Sadu; za predsednika Višeg suda u Valjevu predlažemo Biljanu Savić, sudiju Višeg suda u Valjevu; za predsednika Višeg suda u Zaječaru predlažemo Irenu Krstić Milosavljević, sudiju Višeg suda u Zaječaru; za predsednika Višeg suda u Zrenjaninu predlažemo Biljanu Martinović, sudiju Višeg suda u Zrenjaninu; za predsednika Višeg suda u Jagodini predlažemo Dragana Janićijevića, sudiju Apelacionog suda u Kragujevcu; za predsednika Višeg suda u Kragujevcu predlažemo Vesnu Milovanović, sudiju Višeg suda u Kragujevcu; za predsednika Višeg suda u Kraljevu predlažemo Biljanu Nikolić, sudiju Apelacionog suda u Kragujevcu; za predsednika Višeg suda u Kruševcu predlažemo Katarinu Bošković, sudiju Apelacionog suda u Kragujevcu; za predsednika Višeg suda u Leskovcu predlažemo Nebojšu Stojičića, sudiju Višeg suda u Leskovcu; za predsednika Višeg suda u Negotinu predlažemo Dragicu Singurilović, sudiju Višeg suda u Negotinu; za predsednika Višeg suda u Nišu predlažemo Draganu Živanović, sudiju Apelacionog suda u Nišu; za predsednika Višeg suda u Novom Pazaru predlažemo Slađanu Čolović, sudiju Višeg suda u Novom Pazaru; za predsednika Višeg suda u Novom Sadu predlažemo Miroslava Alimpića, sudiju Apelacionog suda u Novom Sadu; za predsednika Višeg suda u Požarevcu predlažemo Dragana Vučićevića, sudiju Višeg suda u Požarevcu; za predsednika Višeg suda u Smederevu predlažemo Slađanu Bojković, sudiju Višeg suda u Smederevu; za predsednika Somboru predlažemo Branislava Petkovića, sudiju Višeg suda u Somboru; za predsednika Višeg suda u Subotici predlažemo Ferenc Molnara, sudiju Višeg suda u Subotici; za predsednika Višeg suda u Užicu predlažemo Zečević Radenka, sudiju Višeg suda u Užicu; za predsednika Višeg suda u Čačku predlažemo Petra Markovića, sudiju Višeg suda u Čačku; za predsednika Višeg suda u Šapcu predlažemo Sašu Kneževića, sudiju Višeg suda u Šapcu; za predsednika Osnovnog suda u Kragujevcu predlažemo Zorana Ilića, sudiju Osnovnog suda u Kragujevcu; za predsednika Osnovnog suda u Nišu predlažemo Sašu Dujakovića, sudiju Višeg suda u Nišu; za predsednika Privrednog suda u Valjevu predlažemo Jasminu Igić Matić, sudiju Privrednog suda u Valjevu; za predsednika Privrednog suda u Zaječaru predlažemo Milenu Stevanović, sudiju Privrednog suda u Zaječaru; za predsednika Privrednog suda u Kragujevcu predlažemo Branislava Jovovića, sudiju Privrednog suda u Kragujevcu; za predsednika Privrednog suda u Kraljevu predlažemo Dušku Ilić, sudiju Privrednog Apelacionog suda; za predsednika Privrednog suda u Nišu predlažemo Božidara Stankovića, sudiju Privrednog suda u Nišu. Za predsednika Privrednog suda u Novom Sadu predlažemo Gordanu Ristić, sudiju Privrednog suda u Novom Sadu. Za predsednika Privrednog suda u Požarevcu predlažemo Sinišu Nedeljkovića, sudiju Privrednog suda u Požarevcu. Za predsednika Privrednog suda u Sremskoj Mitrovici predlažemo Ljiljanu Komšić, sudiju Privrednog suda u Sremskoj Mitrovici. Za predsednika Privrednog suda u Subotici predlažemo Veru Mijanović, sudiju Privrednog suda u Subotici. Za predsednika Privrednog suda u Užicu predlažemo Mićović Miljka, sudiju Privrednog suda u Užicu. Za predsednika Prekršajnog suda u Beogradu predlažemo Oliveru Ristanović, sudiju Prekršajnog suda u Beogradu. Za predsednika Prekršajnog suda u Kragujevcu predlažemo Vladimira Tomovića, sudiju Prekršajnog suda u Kragujevcu. Za predsednika Prekršajnog suda u Novom Sadu predlažemo Kozarski Kamenka, sudiju Prekršajnog suda u Novom Sadu. Vi ste u materijalima, poštovani poslanici, dobili sve podatke o kandidatima koji uključuju njihovu ličnu i profesionalnu biografiju. Ono što mogu da dodam da Visoki savet sudstva, pre nego što je definisao ove predloge, preko ovlašćenih komisija sproveo proceduru predviđenu Pravilnikom tako što je izvršeno ocenjivanje pisanih programa rada kandidata, a potom je obavljen i razgovor sa kandidatima, koji je takođe ocenjen. Potom su formirane prethodne liste kandidata. Rezultati njihovog rada su vrednovani i od strane Komisije neposredno viših sudova i svi ovi rezultati su javno objavljeni na sajtu Visokog saveta sudstva i dostavljeni Visokom savetu sudstva, kako bi doneo odluku o tome kog će kandidata predložiti uvaženoj Narodnoj skupštini da izabere za predsednika suda. Ako bude potrebe još neki dodatni podatak da dam biću tu prisutna, a imamo i predloge za sudije koje se prvi put biraju. Kolega će izneti taj predlog. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Aleksandar Pantić, izborni član Visokog saveta sudstva iz reda sudija. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, izneću vam predlog za izbor sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju za osnovne sudove i za Prekršajni sud. Na osnovu člana 13. alineja 3. Zakona o Visokom savetu sudstva, u vezi člana 51. stav 1. Zakona o sudijama, Visoki savet sudstva je na sednici održanoj 10. septembra 2019. godine utvrdio predlog odluke za izbor sudija i predložio Narodnoj skupštini Republike Srbije izbor 22 kandidata, tako što se Biljana Milutinović, sudijski pomoćnik u osnovnom sudu u Despotovcu predlaže za izbor sudija za Osnovni sud u Despotovcu. Mirjana Veljković, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Trsteniku, predlaže za izbor sudije za Osnovni sud u Trsteniku. Petar Damjanović, sudijski pomoćnik u Višem sudu u Kruševcu, predlaže za izbor sudija za Osnovni sud u Trsteniku. Dragana Aleksić, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Loznici, predlaže za izbor sudija za Osnovni sud u Loznici. Miodrag Atanacković, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Loznici, predlaže za izbor sudija za Osnovni sud u Loznici. Ivana Dobanovački, korisnik početne obuke na Pravosudnoj akademiji, predlaže za izbor sudija za osnovni sud u Loznici. Nenad Lazarević, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Loznici, predlaže za izbor sudije za Osnovi sud u Loznici. Ljiljana Đorđević, sudijski pomoćnih u Osnovnom sudu u Petrovcu na Mlavi, predlaže za izbor sudija za Osnovni sud u Petrovcu na Mlavi. Slobodanka Trajković, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Petrovcu na Mlavi, predlaže za izbor sudija za Osnovni sud u Petrovcu na Mlavi. Marko Ralović, sudijski pomoćnih u Apelacionom sudu u Kragujevcu, predlaže za izbor sudije za Osnovni sud u Gornjem Milanovcu. Olivera Bila, korisnik početne obuke na Pravosudnoj akademiji, predlaže za izbor sudije za Osnovni sud u Novom Sadu. Ana Burić, korisnik početne obuke na Pravosudnoj akademiji, predlaže za izbor sudije za Osnovni sud u Novom Sadu. Ivana Karapandžić, sudijski pomoćnik u Višem sudu u Novom Sadu, predlaže se za izbor sudije u Osnovni sud u Novom Sadu. Dragana Mitrić Savić, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Novom Sadu, predlaže se za izbor sudije u Osnovnom sudu u Novom Sadu. Tamara Mojsejev, zamenik gradskog pravobranioca grada Novog Sada, predlaže za izbor sudije za Osnovni sud u Novom Sadu. Mirna Popov Ružičić, sudijski pomoćnik u Apelacionom sudu u Novom Sadu, predlaže za izbor sudije za Osnovni sud u Novom Sadu. Jelena Toroman, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Novom Sadu, predlaže za izbor sudije za Osnovni sud u Novom Sadu. Fuad Zukorlić, korisnik početne obuke na Pravosudnoj akademiji, predlaže za izbor sudije za Osnovni sud u Novom Pazaru. Aladin Lekpek, korisnik početne obuke na Pravosudnoj akademiji, predlaže za izbor sudije za Osnovni sud u Novom Pazaru. Bojan Nikolić, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Novom Pazaru, predlaže za izbor sudije za Osnovni sud u Novom Pazaru. Zuhra Ramović, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Novom Pazaru, predlaže za izbor sudije za Osnovni sud u Novom Pazaru. Andrija Bošković, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Aranđelovcu, predlaže se za izbor sudije u Prekršajni sud u Aranđelovcu. Pre nego što je VSS utvrdio predlog kandidata za izbor sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, sproveo je ispit na kome se ocenjuje stručnost i osposobljenost kandidata za obavljanje sudijske funkcije. Ispit se sastoji od pisanog testa i pisanog zadataka. Ocene sa ispita, uzimani su obzir samo oni kandidati koji su dobili najviše ocene na ispitu i na pisanom zadatku i na pisanom testu. Na osnovu toga, kao i na osnovu razgovora sa kandidatima sačinjena je lista kandidata, prethodna lista kandidata, koja je dostavljena VSS. Pored pisanog ispita, uzeto je u obzir i kao dopunski kriterijumi, to je izveštaj o radu kandidata koji dolaze iz reda sudijskih pomoćnika, a mišljenje radne organizacije iz koje dolaze ostali kandidati, koji nisu sudijski pomoćnici. Takođe je pribavljeno mišljenje za sudijske pomoćnike od suda u kome rade i neposredno od Višeg suda. Znači, prilikom predlaganja kandidata, VSS je imao u vidu sve ove objektivne kriterijume za utvrđivanje predloga kandidata za sudijsku funkciju, odnosno za izbor sudije na sudijsku funkciju kandidata koji se prvi put biraju na tu funkciju. Vi svi imate materijale o svim ovim kandidatima. Znači, dostavljena vam je biografija tih kandidata i njihove ocene sa ispita. Ukoliko je potrebno neko dodatno objašnjenje ili pojašnjenje, mi smo vam na raspolaganju. Hvala.
Zahvaljujem. Kolega Petroviću, vi želite reč kao predstavnik predlagača ili izvestilac odbora? (Petar Petrović: Kao predstavnik predlagača.) Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani predstavnici VSS, dame i gospodo narodni poslanici, u ime Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu mogu da kažem da je ovaj odbor na svojoj sednici, održanoj pre desetak dana, u potpunosti prihvatio predloge za funkcije predsednika viših sudova, privrednih sudova, prekršajnih sudova i sudija koje se prvi put biraju na sudijsku funkciju. Predlažem Narodnoj skupštini jednoglasno je prihvaćen ovaj predlog VSS i predlaže Narodnoj skupštini da prihvati sve predloge koje je VSS uputio Narodnoj skupštini i da izabere kandidate koje je predložio VSS i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu i izabere ih na funkcije predsednika navedenih viših sudova, privrednih sudova, prekršajnih sudova, kao i da izabere kandidate koji su predloženi za prvi izbor za sudije osnovnih i Prekršajnog suda u Aranđelovcu. Mogu da kažem da je u potpunosti ispoštovana procedura koja je predviđena za predlaganje posle raspisanog konkursa za predlaganje kandidata za izbor na mesta predsednika viših, privrednih, osnovnih, prekršajnih sudova i da je VSS cenio dosadašnji rad svih predloženih kandidata, ne samo njihov rad, nego je cenio njihovu moralnost, stručnost, uspešnost u dosadašnjem radu. Dosta ovde predloženih kandidata su već ranije po jednom bili na funkcijama predsednika viših, odnosno osnovnih sudova, ima tu i dosta novih kandidata koji su se svojim dosadašnjim radom u sudijskom pozivu dokazali i pokazali da mogu da nose u potpunosti ono što za sobom nosi funkcija predsednika, kako višeg privrednog, prekršajnog, osnovnog suda. Kada se radi o kandidatima koji su predloženi za sudije koje se prvi put biraju, vidite iz materijala da se radi o kandidatima i kandidatkinjama koje su dugo godina sudijski saradnici. Ima tu dosta kandidata i kandidatkinja koji su sa Pravosudne akademije, tako da u potpunosti je ispoštovano sve da se predlože pravi kandidati za izbor na sudijsku funkciju, odnosno na prvi tzv. izbor, odnosno tzv. trogodišnjaci. Poslednja tačka, to je zakonska obaveza da danas, odnosno u danu za glasanje, donesemo odluku o prestanku funkcije Višeg javnog tužioca u Kraljevu, kome funkcija prestaje zato što je ispunio zakonski uslov, odnosno napunio 65 godina života i po sili zakona mora da mu prestane funkcija, da mu se zahvalimo na dosadašnjem radu, gospodinu Antonijeviću, i da mu poželimo dobre penzionerske dane. Kad sam se već javio kao predsednik Odbora, da ne bih ponovo uzimao reč, da kažem da će poslanička grupa Jedinstvene Srbije u danu za glasanje podržati sve predložene kandidate, kako za predsednike viših, privrednih, prekršajnih, osnovnih sudova, kao i kandidate koji su predloženi za prvi izbor na sudijsku funkciju. Hvala.
Zahvaljujem. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima zamenik predsednika poslaničke grupe Srpska radikalna stranka, narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Gospođo Goravica, gospodine Pantiću, hvala vam što ste narodnim poslanicima pročitali spisak kandidata, koji smo inače dobili u materijalu. Očekivali smo od vas neko obrazloženje, očekivali smo neku reč o stanju u pravosuđu. Nismo uvereni da nema nikakvih problema i da nemate potrebu da sa Narodnom skupštinom porazgovarate o tome, ali vi ste, očigledno, na vreme počeli da se distancirate od Narodne skupštine, a to nije dobro ni po pravosuđe, ni po ovaj posao koji se ovde radi. Niste nam rekli kako je ovih pet meseci funkcionisalo pravosuđe i svi ovi sudovi i još neki kojih nema ovde u predlogu bez predsednika sudova. Da li vi kao sudije mislite da su odluke koje su u međuvremenu donošene validne, zakonite? Da li vi mislite da sud može da funkcioniše bez predsednika? Ako može, što ste nam onda danas predlagali da biramo predsednike? Ako ne može, onda ste morali istog tog, čini mi se, 24. maja ove godine, kad su razrešavani predsednici, morali da nam date predlog da istog dana biramo nove. Ovako ne može. Ovako ne može u pravosuđu, ovako ne može u sudovima. Šta će ljudi koji prate rad ove Narodne skupštine, šta će da kažu, gde je njihovo poverenje u pravnu državu u sudove, kad mi imamo takav, slobodno ću reći, javašluk, da ste dozvolili da mi, da sudovi, većina sudova da funkcioniše bez predsednika suda pet meseci? Kad se to nešto slično dešavalo neke, da li beše 2010. godine, onda su i poslanici koji su sada deo vlasti delili stavove koje mi zastupamo uvek isto, mi se ne menjamo i ne menjamo svoje političke stavove i principe, kada su mislili da se v.d. stanja predsednika sudova, a sada nije bilo ni v.d. stanje, nego neko stanje na ledu, kako bih rekla, da se to koristilo u pravosuđu i da se to koristi da bi se završavali neki poslovi, da bi se sudije, odnosno ti predsednici sudova držali onako pod šapom, da bi mogli da se završe neki sporni, čudni, itd, sudski procesi, sudski predmeti, o kojima se u medijima piše. Vi o tome niste rekli nijednu jedinu reč. To kako se zovu kandidati ništa nam ne znači, ne znači nam ništa ni to kad su rođeni, što su rođeni itd. Kada govorimo o sudijama koji se prvi put biraju, mi smo vam, ovo je, ja mislim, već četvrti put da vam stavljamo primedbu da morate u biografiji da napišete prosek ocena pri završetku studija. Ovo vam je poruka sudija. Ovo vam je poruka sudija koji su nas obavestili da na taj način provlačite za sudije neke ljude koji su završavali pravni fakultet sa prosekom šest, 6,5 itd. Sudije ne mogu biti ljudi ako nisu bili i dobri studenti i ako nisu na vreme završavali fakultet. Morate dozvoliti da je zaista sudijska funkcija nešto što je od izuzetnog značaja za svaku državu, pa i za državu Srbiju. Ja ću pre nego što nastavim dalje da vam citiram samo dve rečenice iz programa SRS, gde se u tački 22. govori o pravosuđu. Neću danas govoriti o tome kako mi vidimo organizaciju sudstva, ali pročitaću ove dve rečenice. Prvo, jedino države u kojima je potpuno autonomno ustoličen pravosudni sistem mogu u potpunosti zaštititi sva građanska prava i ljudske slobode i obezbediti demokratski proces i odnose, odnosno politički sistem i državni poredak u celini. Da li je to danas u Srbiji tako? Nije. Verujem da i vi to znate, verujem da ste i lično bili pod pritiscima. Kad kažem pod pritiscima, ne mislim da je to bilo ne znam kakvo brutalno pritiskanje, ali ono da se pozove telefon, da se nešto skloni, da se nešto ne uradi itd. Nažalost, to je i dalje prisutno. Sledeća rečenica koju ću vam pročitati da bismo mogli dalje da učestvujemo u raspravi. Dakle, program SRS, tačka 22. govori o pravosuđu, pa između ostalog, organizacija sudstva, pravobranilaštva, javnog tužilaštva i advokature zbog primenjenog modela negativne selekcije, uticaja i mešanja režima u ustavnu i zakonsku nadležnost, a najviše usled zloupotrebe svih instituta pravosuđa i uzurpacije dela ovlašćenja od strane nosilaca pojedinih funkcija vlasti svodi sudiju na pukog izvršioca naloga režima i funkcionera vladajuće partije. E, mi ćemo to promeniti i mi želimo i sada vama da pomognemo da to promenite. Bilo je ovde, možda ste slušali i kolege poslanici iz vlasti su govorili konkretno o nekim sudijama koji su se pojavljivali i u političkim emisijama i držali političke govore, idu na političke tribine itd. Od vas ni a. Visoki savet sudstva kao da ne živi u Srbiji, kao da ne znate šta se dešava. To tako ne može. Niste vi, gospodo draga, tu samo da formalno pročitate to nešto što ste vi već unapred završili, što ste vi već unapred dogovorili sa jednim, dvoje ili troje ljudi ovde ili negde van ovoga, pa je ovde preneto, a mi i javnost nemamo ništa konkretno, nijednu konkretnu rečenicu ni o ovim ljudima koje vi predlažete, a pogotovo ne o problemima koji se pojavljuju u pravosuđu. Da li je moguće, vi niste članovi Državnog veća tužilaca, ali svejedno, da li je moguće da vi niste sa vašim kolegama razgovarali, recimo, o ovom tužiocu Stanislavu Dukiću? Pričaćemo mi o njemu kad budu tužioci na dnevnom redu. Ali, da li je moguće da je vama ovo nešto tako normalno da on slavi rođendan, naravno, svako može da slavi rođendan ako mu je do toga, ali da slavi rođendan sa nekim sumnjivim ljudima, da ne kažem kriminalcima, da tu sedi i disciplinski tužilac Državnog veća tužilaštva i zamenik Republičkog javnog tužilaštva, koji je takođe u medijima sve češće prisutan kao političar itd? Veliki su problemi. Mi smo vam u ranijim raspravama ukazivali na probleme u samoj organizaciji, da kažem u tehničkom smislu, zato što niste vratili sudske jedinice ili sudove u sve lokalne samouprave, a i dalje tvrdimo da to mora, da ne može postojati nijedna opština koja nema sudsku jedinicu. Vi na taj način dozvoljavate da se krši zakon. Ovde je donet, recimo, Zakon o javnim beležnicima. Po tom zakonu sve overe moraju da se završavaju kod javnog beležnika. Mi imamo male opštine koje nemaju javnog beležnika, ali još gore, nemaju sudsku jedinicu i onda oni moraju da krše zakon, da u lokalnoj samoupravi, opštini overavaju neke potpise i onda zakon krše, ne samo taj koji je to uradio, nego zakon krši i onaj koji takav potpis prihvati kao validan, jer u zakonu se kaže da takvi potpisi više ne mogu da budu validni. Sve su to naše zajedničke teme, trebalo bi da to budu naše zajedničke teme. Ovo što nam danas predlažete i ovi problemi o kojima mi govorimo i o kojima ćemo govoriti najbolji je dokaz koliko je loše ovo što vi planirate sa promenom Ustava, nadamo se da do toga neće doći, i do toga da izmestite Narodnu skupštinu kod izbora sudija. Ovo sada što je urađeno nije dobro, a više od toga bilo bi katastrofalno. Ne može vas 10, 15, 20 imati, što se tiče SRS, taj kredibilitet da vi možete da odlučujete ko će biti sudija, ko će biti predsednik suda itd. Ovo nisu lične uvrede ni jednom, ni drugom od vas, ali prosto principijelno. Nismo mi društvo, nismo mi država u kojoj institucije sistema tako funkcionišu da se stvarno može reći da su tamo 20 sudija članovi Visokog saveta sudstva i njima možemo verovati. Ne možemo, a reći ću vam šta kaže izvor iz Visokog saveta sudstva, neko ko veruje SRS, ko sedi sa vama, ali mu je preko glave onoga kako se radi. Naravno, ime nećemo reći, jer to nikada ne radimo. Podseća nas na ono što bismo mi inače sami primetili. Vi ste danas tu i opet nema gospodina Milojevića. Ovo je već treći put da on ne dolazi ovde da govori o predlozima, jer se plaši da ćemo pomenuti baš njega. Gospodin Milojević je bio pet godina predsednik Vrhovnog kasacionog suda i sada je njemu u dva navrata mandat produžen na po šest meseci. Gospodo sudije, da li vi znate šta piše u drugom stavu člana 144. Ustava Republike Srbije? Piše da se predsednik Vrhovnog kasacionog suda bira na period od pet godina i ne može biti ponovo biran. Znači da ne može ni još šest meseci i možete tako još 17 puta po šest meseci. Znači, ne može. Znači, mi nemamo legalno izabranog predsednika Vrhovnog kasacionog suda. Da li vi mislite da je to normalna situacija? Nije. Ne da nije normalna, nego je opasna. Kako funkcioniše Visoki savet pravosuđa? Vi to znate, a možda ste neobavešteni, ali treba pre svega da to zna javnost Srbije. Prvo, da se vratim u jednoj rečenici na izbor tog predsednika Vrhovnog kasacionog suda, predsednik Vrhovnog kasacionog suda je i predsednik Visokog saveta sudstva i on je taj koji zajedno sa vama sebi produžava mandat, jer u Narodnoj skupštini se o tome nije govorilo. To nije dobro. To ne može tako. To je protivustavno, u krajnjem slučaju, i to je takođe jedan od dokaza da smo mi u pravu da ne možete vi u Visokom savetu sudstva da budete ti koji ćete da žarite i palite, koji ćete da određujete ko u Srbiji može biti sudija, a ko ne može. Imali smo mi te 2010. godine, kada je bio reizbor, kada su ovde birane sudije, a predlozi su dolazili, 90% predloga je došlo iz kancelarije, kabineta Dušana Petrovića, tadašnjeg funkcionera DS i ministra pravde, i svi smo to znali, govorili smo o tome, pominjali imena, ali se ništa nije promenilo. Jedan broj tih sudija je ostao, kako smo im mi nadenuli ime, žuti i dalje ti žuti podmeću noge ovima koji su sada na vlasti, i to pokazuju kroz određene predmete. Jedan broj se priklonio naprednjacima, pa onda rade kako im oni kažu, ali tako ne može pravosuđe da radi. To nema veze sa vama, već je to posledica političkog licemerja koje je već dvadesetak godina prisutno u Srbiji, kada je rečeno da sudija ne sme biti član ni jedne političke partije. To je potpuno pogrešno sa aspekta SRS. Vi niste ljudi drugog reda. Ako je tako, vama treba zabraniti da izlazite na izbore. Zašto vi ne biste imali političko opredeljenje? Ne smete ga koristiti na poslu, ne smete biti funkcioneri, pa govoriti na javnim mitinzima, na televizijama itd. u ime neke stranke, političke partije, ali da imate političko opredeljenje, zašto da ne. Da imamo tako čist odnos, onda ne bismo imali žute sudije i ove sudije sadašnje itd. To je sistemski problem. To nije vama na dušu, ali razmislite kada budete predlagali zajedno sa ostalim kolegama izmene Ustava, izmene zakona. Šta nam kažu unutar Visokog saveta sudstva? Imamo kažu feude. U kom smislu? Jedan član Visokog saveta sudstva je npr. iz Kragujevca. Šta će se dešavati u Šumadijskom okrugu, ko će biti predsednik suda, ko će biti izabran prvi put itd? Niko se ne meša. Taj jedan vedri i oblači. On određuje da li će tu biti njegov šurak, njegov tast, njegov partijski prijatelj, ne znam ni ja, direktor njegove ćerke, sina itd, a vi ostali samo glasate i na to ste sveli Visoki savet sudstva. U Narodnoj skupštini to tako ne može, bar se čuje u javnosti, glasaće i danas skupštinska većina. Znate, 126 glasova, 126 ovih zelenih dugmića može izglasati da je Zemlja ravna ploča. Jedino što se ne može desiti da postane ravna ploča. Mi nemamo iluziju da ćemo ovim što vama govorimo promeniti nešto u konačnom glasanju. Skupštinska većina glasa onako kako su se dogovorili, ali bar ovde može da se čuje, može javnost da čuje, mogu vaše kolege da čuju, mogu da čuju … Vi nama ni jedno ni drugo niste rekli, koji su se kandidati pojavljivali za ove funkcije za koje mi danas ove ljude biramo. Zašto je, od četiri kandidata koji su konkurisali za Novi Sad, čini mi se, za osnovni sud, baš ovaj, koga ste nam predložili, izabran? U koliko je on to bolji od ovih drugih? Zašto nemamo kandidata za predsednika Privrednog suda u Zrenjaninu? Dvoje sudija, oboje zaposlenih tamo, oboje su konkurisali. Na tim vašim nekim testovima jedan je dobio četvorku, drugi peticu. Zašto ih nema ovde? Zato što planirate ono što smo vam prošli put govorili da nije dobro da bude sudija, vi je planirate sada za predsednika suda, pa čekate da prođe još malo vremena, pa da ne bude tek je izabrana, pa odmah predsednik. Mi kada nešto kažemo ne pričamo reda radi. Mi pričamo zato što imamo pouzdane informacije i podatke da govorimo istinu. Takođe, kažu, pouzdan izvor, da ovo što vi nama dostavljate i kažete da je neki kandidat na toj vašoj nekoj komisiji, mada, verujte, to je toliko uopšteno, ti vaši kriterijumi ne znače ništa, vi procenjujete da li je neko dostojan. Vi kažete za onog tamo da je dostojan, a ja kažem nije. Vi pitate što, a ja kažem – prvo vi recite što jeste. Nemate vi neki konkretan razlog što jeste, a što nije uvek može da se nađe. Kažu, zapravo kad kažem kažu, da javnost ne bi shvatila i vi sami da pričamo nešto onako, pričaju žene na pijaci, ne, kad kažem kažu, govorim o izvoru iz Visokog saveta sudstva koji je podatke dostavio SRS. Vi menjate ocene. Kada na osnovu tih nekih uopštenih kriterijuma tamo kandidat dobije četvorku, na osnovu svega onoga što vi procenjujete, jer to tamo neko bude realan, valjda, ta komisija, pa kaže - četvorka, a onda vi kažete - e, ide pred Skupštinu, mora petica. Jer, kao, šta će reći oni u Narodnoj skupštini i onda vi to promenite i stigne petica. To, jednostavno, tako nije moguće. Mi smo čitali, recimo, vezano za predsednika Privrednog suda u Nišu, znate da su mediji o tome pričali da je on učestvovao u nekom falsifikovanju, nekom krivičnom delu, da je menjao tablice na automobilu, prilično ozbiljan falsifikat, a vi njega opet nama predlažete za predsednika Privrednog suda. Kako će on biti na čelu Privrednog suda koji se bavi takvim stvarima? Kako? Kome on tamo može nešto da kaže, kojem sudiji, kojem građaninu, kojem predstavniku privrednog društva koji dođe tamo? Šta će on da kaže - ja delim pravdu, i to kao predsednik suda. Pa, ne može tako. Zaista ne može tako. Predložili ste za predsednika Višeg suda u Smederevu dosadašnju ženu, koja je i do sada bila predsednik suda. A znate li po čemu je ona poznata? Nemoguće da ne znate, zna cela Srbija. Ta žena sudija je sudila u aferi "Indeks". Ta žena sudija je krila predmete i držala predmete u fijoci, dok ne nastupi zastarelost. I takav neko je za vas kredibilan i takav neko vi kažete da će biti predsednik suda i da će to skupštinska većina prihvatiti. Gospodo, ovo, a sada se pre svega obraćam i kolegama poslanicima koje, evo vidite i sami, kao lanjski sneg interesuje problem pravosuđa. Niti ih ima tu, a onih kojih ima ili su pri telefonima ili ćaskaju. Skupštinske većine nema u sali kad se biraju predsednici sudova. E, to je taj problem, gospodo, koji dovodi do situacije da su nam mediji i naslovne stranice ispunjeni aferama iz sudova i tužilaštava. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Radeta. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese odluke iz dnevnog reda ove sednice. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Socijaldemokratska partija Srbije, narodni poslanik Branimir Jovanović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Poštovani predsedavajući, poštovani članovi Visokog saveta sudstva, rasprava o izboru sudija i izboru predsednika sudova uvek je povezana sa organizacijom treće, sudske grane vlasti, povezana je sa efikasnošću sudova, sa stepenom nezavisnosti i stručnosti zaposlenih u pravosudnim organima. Očigledno je da postoji volja i posvećenost da usaglašavanjem propisa obezbedimo stabilizaciju sistema, da radimo na jačanju nezavisnosti sudija i da obezbedimo uslove za njihovo kontinuirano usavršavanje. Sa druge strane, naš zahtev treba da bude da sudije postupaju sa integritetom i savesno, u skladu sa pravnim poretkom Srbije. Ne moram ni da ističem koliki je značaj u procesu pristupanja EU poglavlja 23 i 24, a nezavisnost sudstva je jedna od ključnih oblasti u ovom procesu. Nezavisnost podrazumeva garanciju da tok sudskih postupaka neće pod bilo čijim uticajem skretati sa stručnog i profesionalnog puta. Dakle, nezavisnost pravosuđa nije sama po sebi cilj, niti je njena svrha stvaranje zaštićenog sloja nosilaca pravosudnih funkcija. Naš Ustav sadrži garanciju sudske nezavisnosti i predviđa da je sudska vlast jedinstvena na teritoriji Republike Srbije, a da su sudovi samostalni i nezavisni u svom radu. U Povelji UN navodi se da su sve članice izjasnile da treba stvoriti neophodne uslove za održavanje pravde i ostvarivanje međunarodne saradnje u toj oblasti. Takođe, preporuka Saveta Evrope naglašava da nezavisnost sudstva obezbeđuje svakom licu pravo na pravično suđenje i zato ona nije privilegija sudija, već garant poštovanja ljudskih prava i osnovnih sloboda koje svakoj osobi omogućava da ima poverenje u pravosudni sistem. I jedno i drugo načelo usmerava države članice da obezbede i unapređuju nezavisnost sudstva, a samim tim moraju sve to da prihvate i sudije i advokati i javno mnjenje, ali i predstavnici zakonodavne i izvršne vlasti. Dužnost svih ustanova jeste da poštuje nezavisnost sudstva. Sa druge strane se očekuje da sudstvo rešava slučajeve nepristrasno, na osnovu činjenica i u okviru zakona, bez ikakvih ograničenja, podsticaja ili pritisaka. Često se iznose zahtevi pred sudijama da se u što kraćem roku okončaju postupci. Ovakvi zahtevi ne smeju da utiču da se stvori slika u javnosti da je najvažniji kriterijum brzina donošenja presude. Zato treba uspostaviti balans između prava građana na suđenje u razumnom roku i prava na obrazloženu sudsku odluku. Činjenica je i da se poslednjih godina više vodi računa o tome da se stari predmeti reše što pre i da su rokovi za donošenje odluka dovedeni u poželjne okvire. U svakom slučaju, cilj treba da bude kvalitetno suđenje i kvalitetne sudske odluke, uz razumnu efikasnost u postupanju. Veoma je važno da svi radimo na poboljšanju uslova za rad. Između ostalog, i unapređenju tehničkih uslova za funkcionisanje sudova, sudija, njihovih pomoćnika i savetnika. Takođe, neophodno je da se obezbedi obuka i usavršavanje sudija za sve oblasti prava i za sve oblasti od značaja za primenu prava. Sudija mora da bude stručan i da unapređuje svoje znanje i sposobnosti. Bitno je da sudija dobije detaljnu, temeljnu, raznorodnu obuku, prvenstveno u pogledu neophodnih veština za obavljanje sudijske dužnosti. Upravo je ovakva vrsta obuke važna za nezavisno i efikasno obavljanje posla. Navedene karakteristike rada sudija prepoznate su kao takve u svim međunarodnim dokumentima koji sadrže standarde u oblasti organizacije pravosuđa i predstavljaju kamen temeljac kvalitetnog pravosuđa. Siguran sam da ćemo dobrim odlukama konstantno unapređivati ambijent u ovoj oblasti i da će efikasnost pravosuđa biti posledica kvalitetnog sistema, stručnosti sudija i njihovog odgovornog odnosa prema poslu. Mi ćemo pretpostavljam ovih dana izabrati kandidate za predsednike sudova i sudije u gradovima i opštinama u Srbiji. Oni, pre svega, treba da veruju u sebe, da usavršavaju svoje znanje i da ne izgube osećaj za druge i da neguju osećaj za pravičnost. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Jovanoviću. Reč ima zamenik predsednika poslaničke grupe Pokret socijalista, Narodna seljačka stranka, Ujedinjena seljačka stranka, Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, naše obaveze i dužnosti su posebne. Skupština je najviši organ u zemlji, te poseban organ. Njega čine posebni ljudi koji su izabrani neposredno od građana, da li na izbornim listama, proporcionalnim ili većinskim sistemom. Uglavnom, mi smo poznati građanima kao izabrani predstavnici. Odgovornost nam je velika. Prvi problem je što uz tu odgovornost ne idu ni privilegije o kojima se u javnosti priča. Mislim da nema parlamenta u Evropi i svetu gde narodni poslanici imaju manja primanja od onih koji ih biraju ili imenuju. To je slučaj samo u Srbiji. Danas verovatno biramo one koji imaju tri puta veća primanja, a usudiću se reći, i tri puta veće privilegije i čija je funkcija stalna, dakle, sa tri puta većim platama. To nije logično. Uz naš posao ide i odgovornost. Onda oni koje mi biramo, koji se prvi put biraju na funkcije, predsednici sudova, krše zakon. Za mene je nedozvoljeno da sudija prekrši zakon, neoprostivo, ali da prekrši zakon i Ustav i da pri tome ostane sudija, to je za mene neprihvatljivo. Neprihvatljivo mi je da i oni koji kontrolišu njihov rad i koji su dužni da ih razreše, za mene je neprihvatljivo da ostanu na svojim funkcijama. Onaj ko je propustio da sankcioniše sudiju koji je kršio zakon, ne može više da sedi tamo gde se taj sudija prati, nadzire i kontroliše. Šta kaže Ustav Srbije? Član 102. stav 2. – narodni poslanik ne može biti pozvan na krivičnu ili drugu odgovornost. Na krivičnu ili drugu odgovornost ne može biti pozvan. Pozvan na krivičnu ili drugu odgovornost za izraženo mišljenje ili glasanje u vršenju svoje poslaničke funkcije. U vršenju svoje poslaničke funkcije. Mi nju ne vršimo samo u sali. Ali, gle čuda. Ova odredba Ustava ne važi za sve. Imamo Zakon o Narodnoj skupštini, član 38. stav 2 kaže – za usmeno ili pismeno izraženo mišljenje ili glasanje u vršenju svoje poslaničke funkcije, narodni poslanik ne može biti pozvan na krivičnu ili drugu odgovornost. E, pa sad, kad sudija prekrši zakon i Ustav, i on važi za sve građane i poslanike, sem za mene, i kada se ja požalim onima koji treba da ocene rad tog sudije, ne desi se ništa, nema veze. Ustav i zakon važe za mene čija je odgovornost daleko veća. Sudija prekrši zakon, nikom ništa. Prekrši Ustav, nikom ništa. Imate na ulazu, kad prođete, Karađorđa sa svoje desne strane, stvaraoca moderne države Srbije. Levo imate cara Dušana. Malo ga zagledajte. Malo ga pogledajte, svi vi koji prolazite i ulazite u Skupštinu. On drži nešto ovde. Drži neku knjigu, drži Zakonik. Šta drži u levoj ruci? Drži topuz, drži silu, drži moć kojom će da sprovede Zakonik. Kaže – ako ne poštujete zakon i zakonik, ja ću primeniti silu i moć da zakon bude poštovan, da Ustav i zakoni budu poštovani. Moć bez pravde je tiranska, to je izreka. Pravda bez moći je nikakva. Mi u nekoliko situacija imamo baš to, pravdu bez moći. Zašto je to neko dopustio? Verovatno zato što su neke naše sudije kao članovi isturenog odeljenja DS. Kao - to je preblag izraz, gospodine Martinoviću, kao. To što su oni radili 2009. i 2010. godine, mi ne smemo da uradimo. Od onih sam koji nije za ustavne amandmane, da se ovakvom pravosuđu dozvoli da budu potpuno nezavisni od nas. I ovako su previše nezavisni. Navešću primere, Sudija Majić. Visoki savet sudstva me je osudio zbog mog nastupa, verovatno i kolegu Martinovića. Zato što sam komentarisao presudu koja je stara nekoliko godina. Kaže – nisam trebao da komentarišem presudu. Sudija Majić ide u politički angažovane emisije kod Olje Bećković. Onog trenutka kad je ušao u politički angažovanu emisiju, on je prestao da bude sudija. On se, narodni izraz, uneredio na sudijsku funkciju. To pitajte svakog seljaka, on će vam to reći. Nije on ništa meni uradio, on je uradio vašoj profesiji. Kada je on napao Skupštinu, nije bilo problema. Niko iz VSS nije stao u odbranu parlamenta. Kažu – ljudi, ne možemo mi, možemo na seminaru ocenjivati zakone, predloge, itd. na sudijskim stručnim seminarima, to nije sporno, ali ne možemo u politički angažovanim emisijama komentarisati predloge zakona, što je Majić uradio. Sada, kada je taj sudija u pitanju, on je osnovao nevladinu organizaciju koja se finansira ko zna odakle. Ima priče da se finansira iz fonda nekog sa Kosova, sa nekom rezervom. Bilo bi u redu da taj njegov Centar za pravosudna istraživanja pokaže šta se radi. Zamislite sada, kada bi mi osnovali nevladinu organizaciju i sada, onako, tajkuni naručuju zakone, mi to usvajamo i kažemo – pare stižu na NVO, imamo tu projekte i uzimamo neku paricu i kažemo – znate šta, ne, mi nismo, to je na nevladinu organizaciju, to je bilo za projekte, nije to bilo za nas. Tako je sudija Majić primio pare. Taj njegov centar čiji je on šef ili šta već, u kome su advokati i tužioci i sudije, pa se desio konflikt interesa u slučaju Novakovića. Tu je valjda bio sudija koji je sudio i advokat gospodina Novakovića, koji ga je branio. Vrlo lepo. Sve može, kad se slože. Sada, sudija Majić oslobodio je 11 terorista, ja to ne zaboravljam, koji su usmrtili 80 Srba, nealbanaca, metodom laganog uzimanja duše. Tih 80 ljudi i 250 mučenih, 80 pogubljenih, mene obavezuje da to iznosim. Nisam predstavnik samo živih, ja sam predstavnik onih mrtvih koji ne mogu da se brane. Ne mogu samo Srbi biti zločinci, a svi drugi da budu cvećke. Valjda i srpske žrtve imaju pravo na suzu i na pravdu. I tu pravdu ja tražim. To što je sudija Majić ne traži, i Hadžiomerović, to je problem sudija, pravosuđa, to je problem vašeg esnafa. Nije moj. Moj je da branim žrtve i od Albanaca i od vaših odluka. Oni su imali pravo da njihovi zločinci budu sankcionisani, oni su oslobođeni apelacionom odlukom. Znači, dva puta su osuđeni na 100 godina i više robije i onda su ih sudije Majić i Hadžiomerović oslobodili. Rekli su da eto, to je urađeno posle Kumanovskog sporazuma, pa kao oni ne mogu da budu osuđeni. Sada ne mogu nigde da budu osuđeni, a ja onda kažem da je to nezakonito i VSS me je onako obeležio. Mene i Martinovića, ali gle čuda, nisam ja rekao da je to nezakonita odluka. Ja sam poštovao odluku VKS, koji je po pitanju te presude utvrdio da je nezakonita, da je došlo do kršenja zakona od strane sudija, usvojili su zaštitu zakonitosti, ali Albancima više nije moglo da se sudi. Jer propis kaže – kada se usvoji zaštita zakonitosti, kada je na štetu države, nema novog suđenja. Tako je napravljena kombinacija između Tužilaštva i sudova. Sudije Majić i Hadžiomerović se oslobodili ove, a Tužilaštvo je izboksovalo odluku VKS, čije sudije sede i u VSS, koji su eto, mene osudili iako su i oni u svom zaključku naveli da su sudija Majić i Hadžiomerović kršili zakon, na štetu oštećenih, u korist OVK terorista. Ja sam to izneo. Sudija Majić je išao od studija do studija nekih televizija. Mene niko nije zvao. Dakle, mi koji imamo najveću odgovornost, koje narod najviše pljuje, koji za sada potvrđujemo neke izbore, samo, nas može da razapne ko hoće. Sudija koji je kršio zakon, šta kažu drugi zakoni, mora da bude razrešen. To je opredeljujući uslov da neki sudija bude razrešen. Ne, on nije razrešen. On deli moralne lekcije. On organizuje kroz tu njegovu nevladinu organizaciju neki parasudijski organ. Šta je njegova druga presuda? Neznanje ne oslobađa, ni onog sudiju koji meni sudi, ni onog koji sad se priprema da mi sudi. Prilaže video snimak sa Skupštine i ja na sud. Em, ne mogu biti pozvan na krivičnu odgovornost, on je priložio snimak. Pazi, bogati. Zašto sam tvrdio da je neko dobio pare. Nisu me tužili zato što su dobili pare, već navodno, onaj pokvareni policajac i pokvareni lekar koji vade strancu organ. Stranac nije bio Albanac, nego taj neki film, nego je bio Ukrajinac, ili tako nešto. Kao ja čujem, dobio sam neku tužbu. Video snimak prilaže. Hajde da vidimo šta je, eto, neznanje ne oslobađa. Šta je Majić uradio? Oslobodio pedofila, je li tako, gospodine Martinoviću. Znači, posle svog tog mog izlaganja, ukazivanja, on oslobađa pedofile. Kaže - nije znao da je pedofil, da je zabranjeno obljubljivati decu, nije znao, pa ga je sudija svojom odlukom oslobodio. Čekaj, jel imaju žrtve neko pravo? On ga je oslobodio, kao eto, čini mi se, rekli su, optuženi je bio Rom. Znači, svaki pedofil ima pravo da se izjasni kao Rom, kao na fakultet kad idu, ko god se upiše na fakultet, izjasni se da je Rom, nema prijemnog, da, ili Vlah, ne znam da li to važi za Vlahe, ali za Rome važi. Znači, neznanje oslobađa. Pitanje je da li je bilo neznanje, on je to učinio. Da li je on povredo zakon? Jeste vama to smešno, meni nije, samo se vi smejte, ova država ima snage, a vi se smejte. Vrlo brzo će država doći u tu poziciju da će morati tu snagu kao Car Dušan da pokaže. Pokazaće. Ako ne budete sprovodili zakon, država ima moć da to učini, na način na koji je propisan Ustavom i zakonom, a mi možemo da menjamo i Ustav i zakone. Nije uopšte smešno. Sudija je prekršio zakon. Da li je razrešen? Ne, on je pod zaštitom Amerike. Vi svi mislite Amerika je sveta krava, šta Amerika kaže može. E, neće da može. Može on da ide na američke programe sa Ješićevim Vejvodom, može on Amerikancima da vraća usluge da su njihovi ljubimci Albanci nevini i da ih pušta. Može on to da uradi, ali vi ste u obavezi da to sankcionišete. Kad je povredio zakon, ne jednom, dva puta, nema postupka za razrešenje. Šta je on? Sveta krava. Pitam vas, gde su vam ovde na spisku Obradović, gde vam je Boško Obradović na spisku? On sudi. On preti da će da sudi. Što ga ne stavite na spisak onda? Imate političara koliko hoćete. Majić je malo manji političar od Boška Obradovića. Jel, preti da će išamarati predsednika? Jel pokrenut postupak za to? Šta onaj drugi preti da će šamarati Vesića. Ne može da ga stigne, težak mu onaj ranac sa parama. Neće moći da ga stigne, još ako bude u metalu ima da se prevali ovako. Mora u krupnim apoenima da mu evre ubacuju spolja, da se plaćaju neredi po Srbiji. Da li je neko odgovarao za čupanje saobraćajnih znakova? Pa, taj Bastać kriminalac vam je pregradio ulicu u Beogradu. Ko mu je sudio? Pa, moji seljaci se čude što ste mu to dopustili. Ne možemo mi da pokrećemo postupak, da mi tužimo, sastavljamo optužnice i sudimo. I, kad komentarišemo, odmah kažu – e, vi hoćete da nam sudite. Ne, nećemo da sudimo, hoćemo da vas nateramo da vi sudite onima koji su činili prekršaj ili krivično delo. Da li su znakovi čupani? Da li se u RTS-u vitlalo testerama? Da li su nosili maske? Da li je gađano kamenjem? Da li je tamo neko u RTS-u prefarbao sve ono? Da li lepe nalepnice po saobraćajnim znakovima? Koji su to neredi? Da li prete silovanjem predsedniku Vlade ili predsednici Vlade? Prete silovanjem, prete. Da li su nosili vešala? Ne, to je kao… Pa, Đorđe Vlah dođe i kaže – e, pa nemojte da vešate na Terazijama, tamo su vešali Rodoljuba. On kao najmekši. Znači, treba da se obesi na neko drugo mesto. Da li su pretili streljanjem kao Čaušesku? Da li su rekli da ćemo plivati Savom i Dunavom? Ne, u Savi i Dunavu, nego ćemo plivati Savom i Dunavom. To su radile ustaše, one su Srbe puštali Savom i Dunavom. Da li je neko sankcionisan? Da li je sankcionisan Sergej Trifunović za uvrede, čuvene uvrede koje je ovde izrekao pred Narodnom skupštinom? Naravno da nije. Za njih važe posebni zakoni, oni su zaštićeni. Ako bi mi pritisli da se njima sudi, nema tu Boška Obradovića, nema Borka Stefanovića. Oni danima prete šta će uraditi sa nama kada dođu na vlast. Oni prete policajcima da neće vršiti svoj posao. Šta to znači? Da će imati oni svoje stranačke neke policije koje će, valjda oni ljudi koji su trčali za Vesićem. Da li je neko odgovarao za to? To je razbojnička družina. To je ekstremistička razbojnička družina. Oni pribegavaju terorističkim modelima. Boško ljotić žutić vam je rekao, citirao, Dimitrija Ljotića – ne trebaju nam glasači, trebaju nam borci. To se stvara. Šta ljudi više čekamo? Ukoliko pravosuđe zataji, ko će drugi da radi to? Šta čekamo? Šta čekamo da nekog ubiju, kao onog ministra Draškovića itd. Šta treba nekog da izrešetaju? Šta treba kad pred Skupštinom čovek mene zove da izađem da me ubije, tri puta. Tužilaštvo kaže – nema obeležja krivičnog dela. Šta biva kada Đukanoviću kažu da će ga oražnjiti? Onaj Daško, kako se zvao novinar, Zapad Todorović na svom profilu, da će ga oražnjiti. Oni donesu odluku, kažu – to je bila njegova sloboda izražavanja. Pazi, da sam ja otišao pred zgradu Zagorke Dolovac i rekao – hajde izađi da te ubijem, čekam te pored crvenog automobila, hajde šta čekaš, ne budi p, hajde izađi. Da li bi to onda bilo krivično delo? I te kako bi bilo i tu se slažem, ali kada mene zovu da ubiju, onda to nije krivično delo. Kad ovaj Zapad Todorović, Daško onaj novinar, napiše da će ovog oražnjiti, ne, to nije krivično delo. Pazi bogati. Znate šta je sada napisao? Sada je napisao da poziva na građanski rat i sukobe. Hoće li ga neko sankcionisati? Naravno da neće, to je to slobodne… itd. Zašto ja slobodno ne bi onda tumačio da su to ekspoziture DS i opozicionih stranaka? Na šta ovo liči? U državi mora da bude red, rad, red i disciplina. Zato kažem, pozivam se na Cara Dušana – moć bez pravde je tiranska, ali pravda bez moći je nikakva. Ova država će imati moć da pravdu sprovede. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Rističeviću. Reč ima zamenik predsednika poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije, narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite, kolega Jovanoviću.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Uvažene sudije i kolege, gospođo Gorevica, gospodine Pantiću sa saradnicom, poslanička grupa SPS će nesumnjivo podržati vaš predlog i u mojoj diskusiji ću pokušati da otklonim određene predrasude koje postoje kada je u pitanju vaš rad i predlaganje kandidata za nosioce pravosudnih funkcija sa jedne strane, a sa druge strane ono što smatram jako važnim jeste da se konačno prokomentariše imenom i prezimenom svako od kandidata. Ja to danas neću činiti, ukazaću samo na njih nekoliko sa stanovišta svojih ličnih, profesionalnih iskustava, kao i onoga što je stručnoj javnosti poznato. Kada su u pitanju kriterijumi kojima se rukovodite, za razliku od medijskih eksploatacija nečega što je apsolutno neosnovano, a to su kritike na vaš rad zbog navodne ne transparentnosti, moram zbog građana Republike Srbije da ukažem na nešto što je zakonom implicitno propisano. Dakle, radi se o jednoj imperativnoj normi, gde se u članu 69. Zakona o sudijama kaže: „Za predsednika suda može biti izabran sudija koji se nalazi na stalnoj sudijskoj funkciji, u sudu istog ili višeg stepena i koji ima izraženu sposobnost za rukovođenje i organizaciju rada.“ Hajmo da se malo pozabavimo ovim drugim kriterijumom, a to je sposobnost za rukovođenje i organizaciju poslova u sudu. Imajući u vidu da dolazim iz profesije koja je usko vezana za pravosuđe, moram da kažem da bi se onda ovaj kriterijum mogao vezati samo za one koji imaju u okviru sudova upravo takve poslove. Organizacije posla i rukovođenje, pa su to predsednici građanskih odeljenja, pa su to predsednici odeljenja za suđenje u razumnom roku, pa su to predsednici sudske prakse itd. Međutim, ovaj deo ili normu, deo norme, kako god hoćete, moramo malo šire tumačiti, ne možemo se samo vezati za njih, već za sve sudije tog suda, gde želimo ili gde vi predlažete, da se kandidat izabere za predsednika suda. Dakle, to može da bude i sudija u kome je na osnovu mišljenja, kolegijuma, sudija predložen, odnosno to mišljenje je važeće jer ima većinu glasova. Hajmo onda da se pozabavimo i tim kriterijumima, a to je mišljenje kolegijuma suda. Bilo bi jako loše da ste predložili nekoga ko ima mnogo manji broj glasova od strane kolegijuma u odnosu na neke druge kandidate, jer bi onda doveli u sumnju vaš rad, predlaganje kandidata, a nas narodne poslanike, doveli u poziciju da možda glasanjem odlučimo na potpuno pogrešan način, tako što ćemo izabrati kandidata koji ni u kom slučaju ne odgovara po kriterijumima koji treba da se poštuju kada se vrši izbor kandidata za nosioca pravosudnih funkcija. Na kraju, i ona dva kriterijuma koja se vezuju za dostavljane pisanog programa rada i rešavanja problema u sudovima je takođe nešto što se vrednuje, kao i što se vrednuje razgovor sa kandidatom, u smislu odgovarajuće ocene i kad se sve to sublimira, zbog građana Srbije ovo i govorim, daje se odgovarajuća ocena. Vi ste ocenu iskazali i mi u poslaničkoj grupi SPS se sa tim ocenama apsolutno slažemo. Šta je najvažnije? Najvažnije je da je kompletan ovaj proces potpuno transparentan, da svako ko želi može da ostvari uvid u bilo koji deo, bilo koju fazu od ovog postupka, postupka ocenjivanja i predlaganja kandidata za izbor nosioca pravosudnih funkcija. Prema tome, sve ono što je medijski eksploatisano, što se čak i ovde ističe kao vaš teret se ne može prihvatiti, imajući u vidu činjenice koje sam ja istakao, a koje se ne mogu dovoditi u sumnju. Pre nego što budem nešto rekao o samim kandidatima bi trebalo reći – šta je to što njih čeka kada budu izabrani za predsednike sudova, pošto o njima sada govorim, šta je to što će morati da rade, kako će se suočavati sa određenim problemima i iste rešavati i šta mi od njih očekujemo? Hajde da budemo iskreni, ja prema vama to uvek jesam, u ime mojih kolega poslanika nikad nisam imao ni jedan jedini problem da ukažem, čak i kritički na ono što smatram da osnovano kritički treba istaći, a pohvaliti ono što je, u svakom slučaju za pohvalu. Pre svega, nezadovoljstvo građana Republike Srbije stanjem u pravosuđu ima svoje utemeljenje i niko ne može biti srećan zbog stanja u pravosuđu ako se posmatraju neke činjenice koje takođe ne mogu biti osporene, ne mogu biti osporene argumentovano. S druge strane, da li sudovi u tom smislu moraju poboljšati kvalitet svog rada da bi se to nezadovoljstvo, ne samo ublažilo, već i eliminisalo? Naravno da da. Tu ne postoji apsolutno ništa što bi se proklamovalo kao neka velika pamet zbog toga što problemi postoje. Postoje od 2009. i 2010. godine, kada smo imali jedan sunovrat pravosuđa, kada je pravosuđe obolelo od karcinoma koji je metastazirao i dan danas osećamo upravo posledice tog oboljenja. Nikako ga još uvek nismo izlečili, zalečili da, u postupku izlečenja jeste, ali izlečeno nije. Šta je ono što je jako važno kada govorimo o kandidatima za predsednike sudova? Mislim da svi oni koji su danas predloženi moraju da budu svesni svojih izazova. Ja ne znam da li su to napisali u programima koje su vama dostavili kada su u pitanju njihove buduće aktivnosti u sudovima za koje žele da budu izabrani kao predsednici tih sudova, ali je nesumnjivo da ih čeka jedan ozbiljan rad i ogroman broj problema. Prvi, rešavanje starih predmeta i eliminisanje starih predmeta iz sudova. Uvažene kolege, Goravica, Pantiću, zamolio bih vas da krajnje dobronamerno prihvatite nešto što ću sada da istaknem, a što sam siguran da će naići na vaše razumevanje jer ne možemo biti nesaglasni u tome, a to je da ovo sada što radimo je po ko zna koji izbor predsednika sudova po redu, a da pitanje rešavanja starih predmeta i dalje stoji i da ga nismo rešili. Kako ga rešavamo, nažalost? Pa, nažalost, rešavamo ga na jedan vrlo loš način, kroz lažnu solidarnost, kroz toleranciju nerada, kroz toleranciju neefikasnog postupanja od strane sudije. Da li smo, kao predsednici sudova, to metaforički govorim, bili u situaciji da znamo da naš kolega ne radi, ali tolerišemo nerad? Jesmo u milion slučajeva. Zašto, postavljam pitanje, po ko zna koji put dolazimo u situaciju da konačno pravosuđe iskorenimo od onih koji ne zaslužuju da budu nosioci pravosudnih funkcija, a afirmišemo one koji to više nego zaslužuju? Šta mi radimo? Opet kažem metaforički mir, to rade predsednici sudova. Ako je jedan sudija opterećen svojim neradom sa preko 500 predmeta i ne može da postigne ažurnost, ne može da reši priliv, to je za njega misaona imenica, onda predsednik suda uradi nešto što je najgore, umesto podnošenja prijave protiv tog sudije, on izuzme 200, 300 predmeta, pa kaže - evo, ostaviću ti 200 da radiš, valjda ćeš se izboriti sa tih 200, a daću efikasnom sudiji tih 200, 300 njegovih, pa ti njemu nasamari da ne budem pežorativan, trivijalan, bizaran, pa ćeš ti da radiš iako si izuzetno efikasan i ažuran. Šta je posledica? Ovaj ko nije ažuran on će svojim neradom opet nabaviti, da tako pežorativno kažem, novih 500 predmeta i imaće ih 1000 nerešenih, odnosno u radu, a za to vreme će neko ko je vredan, efikasan, ko želi da radi i da doprinosi radu suda biti opterećen velikim brojem predmeta. Da li je to pravično? Da li je to u redu što se dešava u sudovima? Svakako da nije i nikako da se tome stane na put, samo se postavlja pitanje do kada će se lažna solidarnost u sudovima pojavljivati kao nešto što opterećuje sudove? Do kada će se tolerisati, a tu mora da bude nulta tolerancija, nerad sudija? Pa, nije idilično stanje i mi smo svesni da nije idilično stanje, ali moramo zaštiti dobre sudije od loših sudija. Što se tiče predsednika sudova njihova prva obaveza jeste da dobro organizuju rad suda, da sastave veća na adekvatan način i to tako što će veća u praktičnom smislu, u svom radu, dati najbolji rezultat, da ukoliko se ukaže problem u radu veća da se odmah interveniše, ali ono što je naša poslanička grupa stalno ukazivala i ovaj put ću ja to ponoviti, uvažene kolege, jeste činjenica da predsednici sudova nose najveći stepen odgovornosti za svoje sudove u smislu njihove ukupne efikasnosti ili nerad. Pa, građani to najbolje osećaju i znaju ako iz istog suda, po istom činjeničnom i pravnom pitanju, iz dva veća izađu dve različite odluke što determiniše neujednačenu sudsku praksu, građane to mnogo košta, građani to dobro osećaju i koga će prvo da prozovu? Pa neće sudiju ili sudije koje su doprinele neujednačenoj sudskoj praksi, nego predsednika suda. Predsednik suda, u tom smislu, nije kriv. On ne može da utiče na nezavisnost sudije u sudu u njegovom postupanju, jer je taj sudija samostalan, ali je i medijski i u javnosti pred građanima kriv. Zašto kada nema krivice? Zašto ja ovo govorim? Govorim upravo zbog toga što moramo posebnu pažnju da posvetimo ne samo danas predloženim kandidatima za predsednike sudova, već i o svim onim koje biramo za nosioce pravosudnih funkcija, jer ne može biti predsednik suda kriv za našu lošu odluku. Ako smo mi loše izglasali na vaš loš predlog da neko bude sudija ko ne zaslužuje, onda je to hipoteka i predsedniku suda, jer on tog lošeg sudiju mora negde da rasporedi, a to je veliki problem. Vi to kao dugogodišnji i izuzetno iskusne sudije, koje ja izuzetno poštujem i cenim, i te kako dobro znate. Milion puta smo postavljali jedno isto pitanje. Sudska praksa kao vrh piramide, kao nešto što je filter, a jeste filter, za sve sudske odluke koje izlaze iz sudova, ima svog predsednika. Da li na mestu predsednika sudske prakse treba da bude predsednik suda? Ja sam uveren, da. Zašto? Pa, zato što je po funkciji najorganizovaniji, najstručniji i po ovim kriterijumima koje ovde deklarišemo, a koje ste vi primenili kada ste nam predložili ove kandidate, on jeste taj koji mora da vrši kontrolu nad svim sudijama. Zašto on onda nije predsednik sudske prakse ili barem ako imamo izuzetnog stručnog sudiju koji jeste predsednik sudske prakse, onda on mora da podleže kontroli rada od strane predsednika suda i ipak odluka koja je izašla iz sudske prakse, ni u kom slučaju ne bi smela da izađe bez posebne verifikacije, odnosno saglasnosti od strane predsednika suda? To je moje lično mišljenje, možda se vi sa tim mišljenjem nećete složiti, ja nemam ništa protiv i da se sa tim ne složite, odnosno ne saglasite. Ono što je takođe veoma važno, jeste činjenica da mi imamo situaciju u kojoj, a ovo jeste odgovornost predsednika sudova, da imamo odliv informacija iz sudova, pa stranka dobije informaciju da je odluka urađena i zna kakva je odluka, da li je pozitivna za njega ili negativna i pre nego što je ekspedovana iz suda. Ko je za to odgovoran i da li se sme tolerisati jedan takav pristup u radu da stranka sazna za odluku u kojoj ima legitimaciju, bez obzira koju, tuženog, tužioca, predlagača, protivnika predlagača, ne bitno je, ali je bitno da ta informacija dolazi do njega značajno pre nego što je izvršena dostava presude iz tog suda? Takvi slučajevi, takve pojave nisu retke, one su izuzetno česte i nažalost opet ih tolerišemo. I pošto ću i kao govornik uzeti kratko učešće kasnije u ovoj diskusiji moram da ukažem i na vaše predloge, a ti su predlozi sadržani u materijalu koji smo dobili. Ja moram da istaknem činjenicu da su ovo predlozi koji su za uvažavanje, koji su za poštovanje, kako sa stanovišta biografija koje su ovde navedene, tako i sa stanovišta onoga što su ovi kandidati za predsednike sudova za koje su predloženi iskazali u svom radu. Lično, nemam pravo da komentarišem sve, a mogu da kažem da u ime poslanika SPS podržavamo sve ove predloge zbog toga što smo uvereni da ste prilikom predlaganja imali u vidu njihov kvalitet, što je za nas najvažnije. Sve ostalo što sam govorio je manje bitno u odnosu na ovu generalnu normu, a to je da ste imali u vidu njihov kvalitet. Mi to poštujemo i cenimo zato što smo uvereni da ste taj kvalitet imali u fokusu na prvom mestu. Ja ću nekoliko imena pomenuti jer sam dužan da ih pomenem zato što i sa stanovišta onoga što radim, a moja je profesija vezana za pravosuđe, upoznat sam sa pojedinim kvalitetima pojedinih kandidata iz ovog predloga. Sudija, do sada vršilac funkcije predsednika Privrednog suda u Užicu, Miljko Mićović, radi se o kandidatu koji nesporno ima sve kvalitete da bude izabran za predsednika tog suda za koga je predložen, a to je Privredni sud u Užicu. Sudija Duška Ilić, sudija Privrednog apelacionog suda, predložena za predsednika Privrednog suda u Kraljevu, nesporno da ima kvalitete da bude izabrana za predsednika Privrednog suda u Kraljevu. Zadržaću se sada ovde. Oboje kandidata sa stanovišta struke uvažavaju veliko poštovanje. Sudija Mićović koji je svoju edukaciju počeo, mislim na stručnu edukaciju, u sudovima opšte nadležnosti, završio u Privrednom sudu kao respektabilnom Privrednom sudu u Užicu prvog stepena i pokazao se kao neko ko zna da radi svoj posao. Sudija Duška Ilić, sudija koja je ne samo kroz edukacije, nego i kroz edukovanje sebe pokazala u pravom svetlu. Kako bi se reklo, nije znanje znanje znati, već je znanje znanje dati, a ona je to uspela u svom radu. I ono što uvažene kolege, a prevashodno se odnosi na uvaženu i poštovanu koleginicu Goravicu, i te kako dobro znate, i jeste činjenica da je ovakvom kvalitetu značajno doprineo sistem stručnog osposobljavanja i usavršavanja sudija, koji je promovisao Privredni apelacioni sud, kao sud republičkog ranga sa nesumnjivo najvećim stepenom autoriteta u pravosuđu i savetovanje Privrednog apelacionog suda, koje se tradicionalno svake godine održava na Zlatiboru, daje nam za pravo da svi oni koji to savetovanje prođu jesu dobri pravni stručnjaci, jesu dobri advokati, sudije i svi ostali koji na tom savetovanju i učestvuju u radu savetovanja participiraju. Sudija Duška Ilić je osim toga i kod Agencije za licenciranje stečajnih upravnika neko ko je prepoznat kao ispitivač za sve one koji polažu za zvanje stečajnih upravnika. Sudija Radenko Zečević, kandidat koji se predlaže za predsednika Višeg suda u Užicu, nesumnjivo sa kvalitetima koje sam malo pre istakao, a koji zavređuju da bude izabran za predsednika tog suda. Na samom kraju, žao mi je što ne mogu da pomenem sve ostale kandidate jer bi bilo nekorektno, s obzirom da nemam profesionalno iskustvo kao sa ovim kandidatima koje sam istakao, ali sam uveren da su predloženi na pravilan način i uveren sam da će moći da odgovore zadatku koji ih očekuje u budućem periodu rada. Nešto ću kasnije reći o nečemu što je jako važno i za vas i za građane, a sada zaključujem tako što ću još jednom da potvrdim da poslanička grupa SPS će u danu za glasanje, a to je sutra, podržati vaše predloge. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem, kolega Jovanoviću. Poštovani narodni poslanici, u skladu sa članom 87. Poslovnika Narodne skupštine, sada određujem pauzu u trajanju od jednog časa. Sa radom nastavljamo u 15 časova i 10 minuta. Zahvaljujem
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa daljim radom. Da li još neko od predstavnika, odnosno predsednika poslaničkih grupa želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević. Izvolite.
Hvala vam, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici i uvažena predstavnice Visokog saveta sudstva, na dnevnom redu su danas odluke koje se odnose na sudijske i tužilačke funkcije i na izbor predsednika sudova. Ponovo imamo priliku da govorimo o stanju u pravosuđu, možda da se prisetimo kako je to bilo do 2012. godine, kada je sprovedena katastrofalno loša reforma. Imamo priliku da govorimo o tome šta je u periodu od 2012. godine urađeno, u kom pravcu se razvijao naš pravosudni sistem, ali i o stvarima koje bi trebalo popraviti i šta nas to očekuje u budućnosti u ovoj oblasti. Ono što je jako važno jeste da mi sada pokušavamo da ukinemo bilo kakav, pa i politički uticaj na pravosuđe. Do 2012. godine sećamo se da je to bilo pravilo, zapravo DS je zato i postavljala svoje stranačke kadrove, da bi mogli da utiču na donošenje oduka. Koliko možemo mi se trudimo da otklonimo posledice najgore reforme pravosuđa koja se desila 2009. godine, kada je otpušteno 700 sudija, jer su proglašeni nepodobnim, jer nisu bili članovi DS, što je kasnije oštetilo budžet Srbije za više od 30 miliona evra. Istina je da se i danas provlače ti kadrovi DS koji su došli na sudijske funkcije posle reforme 2009. godine. Ja se samo nadam da je sada njihov odnos prema državi i prema građanima drugačiji, da su objektivni i da su nepristrasni i nezavisni u svom radu i da sude po pravu i pravdi. Srpska napredna stranka nikoga nije razrešila i ostavila bez posla, niti je sudije i tužioce birala na zatvorenim stranačkim sednicama, na svojim stranačkim organima, kao što je to radila DS. Eto još jedne razlike između nas i njih. Nažalost, ima i onih koji su ostali isti kada smo kod tih kadrova DS, koji još uvek se provlače. Imamo jednog koji je napredovao u toj reformi pravosuđa od 2009. godine, Miodrag Majić, aktuelni sudija Apelacionog suda, čovek bez dana staža u Okružnom sudu, sada bi to bilo više, neko ko ni jednu odluku nije doneo u postupku po žalbi. Bio je svedok kako njegove kolege gube posao dok je on stigao direktno do Apelacionog suda. Njegovu karijeru obeležila je sramna presuda kojom je 11 članova zločinačke grupe OVK iz Gnjilana pušteno na slobodu. Oslobođeni su ljudi koji su počinili ratni zločin protiv srpskih civila kada je mučki ubijeno 80 ljudi, a zarobljeno 260. Tu je pitanje i za nas i za predstavnike Visokog saveta sudstva- šta misle o tome što je sudija Apelacionog suda predsednik Upravnog odbora jedne nevladine organizacije, tačnije Centra za pravosudna istraživanja? Da li je sudijska funkcija spojiva sa članstvom u nevladinoj organizaciji? Da li to dovodi u pitanje nezavisnost i nepristrasnost prilikom donošenja presuda? Šta se dešava ako se u predmetu u kome on sudi nađe advokat koji je zajedno sa njim u nevladinoj organizaciji, a ima takvih advokata? Da li će onda prevagnuti članstvo u toj nevladinoj organizaciji iz koje Majić uzima pare ili će suditi po savesti? Da li ima savest uopšte čovek koji je bio protiv odluke da se uvede doživotni zatvor za silovatelje i ubice dece? Onda dolazimo do još jedne sramne odluke kojom je Majić pustio na slobodu dvadesetčetvorogodišnjeg čoveka koji je izvršio obljubu nad trinaestogodišnjom devojčicom, koja je ostala u drugom stanju, što je posledica izvršenja krivičnog dela, a još sramnije je obrazloženje - optuženi je pripadnik romske nacionalne manjine, pa nije znao da je tako nešto zakonom zabranjeno, već je čak imao pravo da misli da je tako nešto dopušteno. Citiraću sudiju Majića - on nije bio dužan i nije mogao da zna za propis koji određuje zabranu stupanja u polne odnose sa osobama mlađim od 14 godina, već je imao razloga da veruje da je njegovo ponašanje dozvoljeno i čak društveno poželjno. Kakvu poruku nama sudija Apelacionog suda šalje ako kaže da u okviru romske zajednice je obljuba nad maloletnom devojčicom normalna pojava? Kakve vrednosti propagira sudija apelacionog suda? Postoji još jedno pitanje, a to je - šta mislite, kako ljudi reaguju kada u novinama pročitaju naslov - tužioci sedeli sa ljudima iz kriminalnog miljea? Građane interesuje zašto se oni druže, a ja pitam da li je to dobra slika koja se šalje? Da li je to jasan dokaz da postoji sprega između tužilaštva i, u najmanju ruku, sumnjivih osoba? Da li to utiče na donošenje odluka u državnim organima u kojima rade i koje predstavljaju? Sve su to, dame i gospodo, pitanja za nas, ali i za članove Visokog saveta sudstva. Ima i onih koji se sami mešaju u politiku, iako nisu pozvani da to čine, niti smatram da je normalno ili zdravo za društvo da se jedan sudski postupak pretvara u politički samo iz razloga što lideri Saveza za Srbiju nemaju drugi način da se bore za vlast, osim izmišljanja afera i pretvaranjem ljudi u političke osuđenike kako bi pokušali da diskredituju vlast u Srbiji, koju za to optužuju. Tako imamo situaciju jednu ovih dana koja zaslužuje objašnjenje. Aktuelno je privođenje zaposlenog u fabrici namenske industrije "Krušik" u Valjevu, koji sebe naziva uzbunjivačem, a koji se sumnjiči zapravo da je u poslednjih pet godina nezakonito prikupljao i iznosio iz fabrike dokumentaciju koja se odnosi na poslovanje te fabrike, a nosi oznaku "poverljivo", "strogo poverljivo" ili "vojna tajna". U njegovim računarima pronađena su dokumenta koja se tiču naše vojne industrije i, po pisanju medija, sada se istražuje do koga je to sve stiglo. Prethodni advokat tog lažnog uzbunjivača je u svojoj izjavi naveo da je on priznao da je to radio, ali onda branioca zamenjuje novi, Vladimir Gajić, pogodan čovek koji će pretvoriti to sve u politički proces, koji će lažnog uzbunjivača pretvoriti u lažnu žrtvu, a potpredsednika Vlade u glavnog krivca i metu. Dakle, opozicija okupljena oko Saveza za Srbiju videla je šansu da izmišljanjem još jedne afere nastavi sa rušenjem ugleda Nebojše Stefanovića da bi preko njega zadavali udarce Aleksandru Vučiću, jer je to jedini način za političku borbu koju oni poznaju. Da nisu rešili da bojkotuju izbore imali bi šta pametnije da rade. Ovako se drže mešetarenja i politikanstva. Gledaju da utiču na taj narod čiju zapravo podršku nemaju. Hoće da ga slažu, misleći da će tako naškoditi i Aleksandru Vučiću i SNS. Taj Vladimir Gajić sada i politički istupa javno i u emisijama i na društvenim mrežama. Ovde imamo jedan tvit gde on kaže da ovo što on radi, misli se na Aleksandra Vučića, zove se pomoć učiniocu posle izvršenog krivičnog dela. Zašto oni optužuju Aleksandra Vučića? Zato što je rekao da Obradović zapravo nije uzbunjivač. Zato ga ja sve vreme nazivam lažnim uzbunjivačem. A zašto nije? Nije jer se nije javio poslodavcu, nije jer se nije javio ovlašćenom organu. Ako je hteo da uzbuni javnost, on to u stvari nije uradio. Imate Zakon o zaštiti uzbunjivača, gde se lepo kaže u članu 20. stav 6. - ako su u informaciji sadržani tajni podaci, uzbunjivač ne može uzbuniti javnost. Dakle, on se sada zapravo u svojoj odbrani služi zloupotrebom instituta uzbunjivača, ako uzmemo u obzir sve što njegov branilac priča na televiziji. Druga stvar, Gajić uporno tvrdi da ministar policije hapsi, i to ne samo da hapsi, nego da hapsi kako hoće, koga hoće, kad hoće. Ovakva tvrdnja, naravno, uopšte nema nikakvo uporište u relevantnim zakonima koji regulišu postupanje policije i nadležnosti ministra. Imate Zakon o policiji koji po ovom pitanju ne ostavlja nikakvu dilemu, imate Zakonik o krivičnom postupku, gde se kaže da za dela za koja se goni po službenoj dužnosti, ovde jeste takav slučaj u pitanju, javni tužilac je nadležan da rukovodi predistražnim postupkom, odlučuje o nepreduzimanju ili odlaganju krivičnog postupka, sprovodi istragu itd. Takođe, u istom tom Zakoniku o krivičnom postupku kaže se da policija i drugi državni organi nadležni za otkrivanje krivičnih dela dužni su da postupe po svakom zahtevu nadležnog javnog tužioca. Prema tome, nijedna njihova tvrdnja nema utemeljenje u zakonima ili u činjenicama. Taj isti Vladimir Gajić je, znate, bio uhapšen 2007. godine, kao bivši generalni direktor firme „Internacional CG“, zajedno sa još nekoliko ljudi sa kojima je bio u poslovnim odnosima. Oni su se sumnjičili, jer su u 2004. godini nezakonito otuđili parcelu građevinskog zemljišta površine 1,2 hektara u Bloku 20 na Novom Beogradu i prodali je bez raspisanog tendera. Na tom zemljištu izgrađeni su objekti površine 25.000 kvadrata. Na taj način, a to je policija utvrdila, pribavljena je protivpravna imovinska korist u iznosu većem od 22 miliona evra za koji iznos je oštećen upravo budžet Republike Srbije. Tako neko ko je bio osumnjičen za zloupotrebu položaja, sada se nalazi u ulozi advokata lažnog uzbunjivača, koga predstavlja zarobljenikom režima. I Rodoljub Šabić se oglasio po ovom pitanju i rekao je da Obradović formalno-pravno nije uzbunjivač, ali za njega jeste, valjda u tim krugovima više važi subjektivni osećaj nego zakoni Republike Srbije. Nažalost, to dovodi davanja nepotrebne pažnje sudskim postupcima i od strane medija. Umesto da policiju, tužilaštvo i sud puste da rade svoj posao, sada mediji koji su naklonjeni Savezu za Srbiju govore o detaljima istrage, pa čak i pozivaju zaposlene u „Krušiku“ da podrže lažnog uzbunjivača, tako što će ustati protiv institucija, tako što će ustati protiv države i učestvovati u tom fabrikovanju laži i spinova. Pravi se lažna slika da država želi da zastraši uzbunjivače kako ne bi prijavljivali korupciju. U stvari, Savez za Srbiju i to udruženje „Jedan od pet miliona“, kome pripada i sam Gajić, pokušavaju na sve načine da pridobiju ljude da bi ih instruirali da napadaju i Aleksandra Vučića i članove Vlade i članove SNS. Ono što sam ja ostavila za kraj, a odnosi se na ove kandidate koji su danas pred nama, jesu dva kandidata koja ja želim da osporim. Dakle, osporavam Mirjanu Veljković, sudijskog pomoćnika u Osnovnom sudu u Trsteniku, koja je kandidat za sudiju Osnovnog suda u Trsteniku i predlažem da se Skupština posebno izjasni o osporenom kandidatu. Takođe, osporavam Božidara Stankovića, sudiju Privrednog suda u Nišu i vršioca funkcije predsednika Privrednog suda u Nišu, kandidata za predsednika Privrednog suda u Nišu i takođe, predlažem da se Skupština posebno izjasni o osporenom kandidatu. Zahvaljujem se na pažnji.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Jahja Fehratović. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo, da li je provizorno što danas raspravljamo o imenovanju i izboru novih predsednika sudova i sudija, u danu kada su se skupili na jednom mestu bol i sramota. Bol svih građana Republike Srbije, Balkana, Evrope i sveta, jer su na današnji dan pre 27 godina, 16 građana tada države SRJ oteti i ubijeni u Sjeverinu, opštini Priboj, samo zato što su bili pripadnici druge vere i drugog naroda. Sramota je što sudstvo nije do kraja ovaj slučaj ispratilo, što sudstvo ove države, naše države nije zadovoljilo sve zahteve porodica i što na kraju te porodice nisu dobile ono što im sleduje kao žrtve koje su doživeli kao građani ove države, tragediju i pravo na reparaciju nakon onoga što su njihovi najmiliji doživeli. Danas, pre nekoliko sati, u Sjeverinu su se okupili svi preživeli članovi širih porodica stradalih, okupili su se građani, i Srbi i Bošnjaci, da posvedoče da zločin i zločinci nemaju ni veru, ni naciju i da zajednički osude sve one koji su na najgori mogući način njihove sugrađane odveli u smrt tada tog 22.10. pre 27 godina. Verujemo da će imati snage sa svim ovim promenama i sudstvo da se suoči i sa ovim slučajem, da porodice žrtava u Sjeverinu na kraju i dobiju zadovoljenje, da im se prizna status žrtava civilnog rata i da dobiju ono što ih u tom slučaju sleduje, jer su to bili obični radnici koji su oteti iz autobusa kada su išli na svoje radne obaveze, jer su to bili stanovnici ove države i ovih gradova, ljudi koji su se trudili da prehrane svoju decu, koji su išli da zarade ili da prime zarađene plate, kako bi u tom najtežem mogućem periodu, najmračnijem periodu naše savremene istorije uspeli nekako da prežive. Nažalost, sudstvo nije do kraja i posle 27 godina sagledalo ovaj slučaj, nije do kraja ispoštovalo ni žrtve, čiji, uzgred rečeno, posmrtni ostaci još uvek nisu pronađeni, većine njih, ali ni porodice tih žrtava. U drugom delu dozvolite mi da se obratim i da iskažem i zadovoljstvo što danas biramo nekoliko sudija Osnovnoga suda u Novom Pazaru. Po prvi put se za sudije biraju deca koja su ponikla u novopazarskom pravosuđu i time se na neki način prekida praksa dovođenja sudija iz drugih gradova u Novi Pazar. To su deca koja su uglavnom bili sudski pomoćnici ili svršenici Pravosudne akademije u Novom Pazaru i verujemo da će na ovaj način početi da se poboljšava kvalitet sudstva u odnosu na sve one senzibilnosti koje ovaj naš prostor ima. Naravno, da priupitam, zašto još uvek, iako je to zakonom definisano, nije ostvarena jedinica Privrednoga suda u Novom Pazaru, dakle, Privrednoga suda u Kraljevu, s obzirom da sada imamo i dovoljno prostornog kapaciteta, jer je taj sud nadograđen i da je to izuzetno preka potreba građana, posebno onih ljudi koji su iz sfere privrede, odnosno biznisa? Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miladin Ševarlić.
Zahvaljujem. Ovo vreme bih iskoristio da zamolim za par odgovora predstavnike predlagača. Prvo pitanje glasi – da li među predloženim kandidatima ima onih koji u svom dosadašnjem radu nisu završili sudske postupke, nego su isti dospeli u fazu zastarelosti? Drugo pitanje – da li među predloženim kandidatima za predsednike sudova ima takvih kandidata koji su bili u prethodnom periodu na mestu predsednika suda, a da je u njihovom sudu, čiji su bili predsednici, bilo takvih slučajeva, kao i šta su oni preduzeli protiv sudija koji su dozvolili da njihovi postupci zastare? Treće pitanje se odnosi na… Povod je u stvari jučerašnja karikatura u Narodnim novinama u Nišu koja je svojevrsna poruka i za Republiku Srbiju o odnosu EU prema onima koji jesu kandidati za članstvo ili treba da dobiju taj status. Kao što vidite, karikaturista je ovde nacrtao Srbina i Srpkinju, odnosno građane Srbije u narodnoj nošnji, građana i građanku, i između stolova gde je sve rezervisano za članstvo u EU. Tim povodom vas pitam – na kakve sve probleme sudije nailaze kad treba da sude na osnovu zakona koje mi brzopotezno donosimo, po pravilu bez odgovarajuće javne rasprave ili se ona svodi samo na Koridoru 10, dakle, Novi Sad, Beograd i Niš, a bez ikakvog mišljenja i stavova nacionalnih naučno-stručnih asocijacija koje su nacionalno meritorne za oblast iz koje se donose predmetni zakoni? Takođe, kako je moguće da sudije postupaju po ovakvim zakonima koje donosimo po uzoru na zakonodavstvo EU često ne prepisujući zakon jedne države koji bi onda mogao biti u celini kompatibilan, kako se to kaže, nego uzimajući iz istih zakona u različitim zemljama pojedine odredbe i praveći jedan pravni galimatijas u kome teško može bilo koji sudija da se snađe? Četvrto, u većini zakona, među završnim odredbama, postoji klauzula da će se na osnovu tog zakona doneti podzakonska akta po pravilu u roku od dve godine ili eventualno minimalno godinu dana. Kako se onda zakon, koji je usklađen sa zakonodavstvom EU, može primeniti na bazi novog teksta zakona, a starih podzakonskih akata koji uopšte ne mogu da proizilaze iz odredbi pojedinih članova takvih zakona? Očekujem vaš odgovor. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski. Izvolite, kolega.
Zahvaljujem predsedavajući. Drugarice i drugovi, dame i gospodo, meni je zadovoljstvo što danas imamo ovu tačku na dnevnom redu, jer v.d. stanje nije prirodno stanje. Mislim da je o ovome trebalo raspravljati čak i pre godinu dana, ali u nekom primerenom roku VSS je sproveo proceduru kada je u pitanju kandidovanje, raspisivanje konkursa, prikupljanje, obavljanje razgovora i dostavljanje predloga mogućih kandidata za predsednike viših i apelacionih sudova i ja to pozdravljam. Zašto kažem da v.d. stanje nije prirodno stanje? Kolege koje su u statusu v.d. predsednika, bez obzira što imaju formalno ovlašćenja potpuno identična kao i predsednici sudova, ipak to ne primenjuju u punoj meri, punom kapacitetu, koji bi trebali da primenjuju. Ono što građani Srbije očekuju od rada predsednika sudova jeste da srpsko pravosuđe dostigne zaista jedan odgovarajući nivo koji Republika Srbija i zaslužuje. Naravno da treba znati, kada komentarišemo o radu sudija uopšte, da predmeti sudski mogu da zastare apsolutno nezavisno od volje postupajućeg sudije iz razno raznih razloga, da u mnogim situacija ni predsednici sudova nemaju nikakvu mogućnost da nešto ozbiljnije učine da bi se sprečilo zastarevanje postupaka, ali je, naravno, populistička priča govoriti o tome kako postoji ogroman broj zastarelih predmeta. Da bi se to sprečilo treba menjati procesne zakone i, naravno, to iziskuje određeno sagledavanje u kom procesu, odnosno u kom pravcu taj proces treba da ide. Ono što je jako važno jeste da je jedan deo posla VSS, po meni, pomalo stavio u stranu. Verovatno i opterećen ovim silnim izborima i prvim izborom i poslovima oko svega toga. Čini mi se da bi VSS trebao više pažnje da posveti o samom načinu ponašanja rada, angažovanja sudija, kako na radnom mestu, tako i van radnog mesta. Znate, ako je poslanik, poslanik je 24 časa i sudija je sudija 24 časa, javni tužilac je javni tužilac 24 časa. Ne možemo mi da zaboravimo da smo u sredinama, u bilo kojoj sredini, ljudi koji smo, kako da kažem, pod određenom paskom i koji svojim ponašanjem daju na neki način primer drugima kako to treba da rade. Zašto ovo napominjem? Napominjem iz jednog prostog razloga, podsećajući i VSS i uvažene kolege sudije da još uvek nismo uspeli da preskočimo, nadam se da nikada nećemo preskočiti, tu stepenicu da sa kontinentalnog prava pređemo na anglosaksonsko pravo. Dokle god je kontinentalno pravo nešto što bi moralo da ostane i što postoji u zemlji Srbiji, onda smo svi mi, pa i sudije, dužni da se pridržavamo zakona ili drugih pravila koja regulišu naše ponašanje, da li na ulici, da li u sudu, da li ispred suda ili mimo radnog vremena. Zato bi bilo dobro da se vrlo brzo krene u regulisanje statusa i ostalih funkcija. Naravno, stigao je predlog za predsednike osnovnih sudova, ali kada o ovome govorim, mislim i na predsednika Vrhovnog kasacionog suda, jer rekao sam da v.d. stanje, osim ako nije dobrano opravdano, jednostavno nije prirodno stanje. Molim VSS da povede računa o tome da dokle god važi pravilo da bilo koji sudija za javni istup mora da traži saglasnost predsednika suda, šta god ko mislio o tome, da li je to zastarela odredba ili nije zastarela odredba, dokle god važi, mora se primenjivati. Ako nam sudije daju primer da sebi dozvoljavaju da krše neka osnovna pravila i da na to još dobiju i opravdanje od onih koji bi trebali takvo ponašanje da spreče ili da pokrenu, u krajnjem slučaju, inicijativu da se takve stvari izmene, onda jednostavno mi moramo da na to reagujemo ovako kako reagujemo. Visoki savet sudstva može, mislim, mnogo agilnijim da učini još neke od stvari, a to je da se angažuje po pitanju, kako da kažem, pa i pritiska da se reguliše pitanje visine plata sudija koji sude u prekršajnim predmetima. To je jedna od stvari koja je ostala, a koja je, po meni, jedna bolna tačka i rana, kada je u pitanju ravnopravnost svih onih koji nose naziv sudije i imaju sudijsku funkciju. Pošto mi vreme ističe i hoću kolegi da ostavim malo vremena, o svemu ovome, naravno, o ovim predlozima za koje mislim da su jako kvalitetni izjasnićemo se u danu za glasanje, pa ćemo na taj način imati jednu odgovarajuću ocenu koliko je VSS kvalitetno u odnosu prema Skupštini i prema građanima Srbije uradio svoj posao sa ovim predlozima. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se predsedavajući. Uvažene kolege, po drugi put se javljam, naravno, sa željom da na najdobronamerniji način doprinesem ne samo radu sednice ove Skupštine, kada je u pitanju jedna jako jako ozbiljna tema, a to je izbor nosilaca pravosudnih funkcija, u konkretnom slučaju predsednika sudova koji nesumnjivo nose najveći stepen odgovornosti. Imajući u vidu da smo u ovom poslepodnevnom delu diskusije o ovoj tački dnevnog reda čuli neke komentare koji se vezuju za izbor predsednika sudova, moram da skrenem pažnju na jednu činjenicu kako bi građani Srbije uspeli da naprave razliku između odgovornosti predsednika sudova u odnosu na odgovornost sudija. Postavljeno je pitanje zastarelosti. Da li u sudovima gde biramo predsednike postoje predmeti koji su greškama sudija došli do zastarevanja, odnosno gde je došlo do zastarevanja krivično gonjenje za učinioce krivičnih dela? Barem sam tako razumeo pitanje. Odgovornost za samo zastarevanje ne može da snosi predsednik suda. Odgovornost za zastarevanje može da snosi sudija ukoliko je subjektivno doprineo da do zastarevanja dođe tako što je povredio načelo suđenja u razumnom roku, nepotrebno zakazivao pretrese koje je non-stop odlagao i tome slično. Ukoliko postoje okolnosti na koje sudija objektivno nije mogao da utiče, u toj situaciji njegova odgovornost se ne može pronaći, ali ukoliko postoji, onda je odgovornost predsednika suda utoliko veća da se prema tom sudiji, kome je zastareo predmet u smislu krivičnog gonjenja ili druge vrste zastarelosti, ne mora biti samo u krivičnom smislu, onda je dužnost predsednika suda da se prema tom sudiji adekvatno postupi sa odgovarajućom merom. Da li će ta mera biti pokretanje disciplinskog postupka, odnosno inicijativa za disciplinski postupak ili nešto drugo, što je propisano pravilnikom ili zakonom, to je isključivo obaveza predsednika suda. Zamolio bih samo da se u ovim diskusijama, uvažavajući moje poštovane kolege, vodi računa o tome da se zaštiti dostojanstvo u pravosuđu, a samim tim i dostojanstvo ove Skupštine. Kolega Fehratović sigurno ne namerno, bez ikakvih nedobronamernih pobuda je istakao da je u novopazarskom pravosuđu predloženo nekoliko kandidata koji su nosioci, budući nosioci pravosudnih funkcija kao sudije koje se prvi put biraju na sudijsku funkciju. Molim samo da vodimo računa da se ne radi o novopazarskom, užičkom ili beogradskom pravosuđu. To je pravosuđe Republike Srbije i pravosudni sistem Republike Srbije čiji je sud u Novom Pazaru. Molim vas da i zbog dostojanstva ovog doma i zbog dostojanstva sudova, a prevashodno zbog ugleda Republike Srbije vodimo računa o tome. Meni je jako drago što se kao kandidati za nosioce pravosudnih funkcija u Novom Pazaru pojavljuju osobe koje su mlade, koje su se afirmisale, koje su pokazale svojim radom i kvalitetom svog rada na mestima na kojima su obavljale dosadašnje poslove, a to su poslovi sudijskih pomoćnika i sudijskih saradnika, da su se afirmisale i zavredele pažnju onih koji su cenili njihov rad, a ocena njihovog rada je bila, onoliko koliko je meni poznato, „naročito se ističe“. Moj uvaženi kolega Komlenski se dotakao jedne teme koju ću ja dodatno afirmisati, a to je i položaj sudija, doduše on se fokusirao na prekršajne sudove, ja ću govoriti o sudovima generalno. Da bi na bilo koji način suzbili bilo kakav uticaj i sprečili urušavanje nezavisnosti pravosuđa, moramo imati u vidu i činjenicu materijalnog položaja sudija. Ne bih se složio u celini sa nekim diskusijama da je taj materijalni položaj nesrazmerno bolji u odnosu na položaj prosečnog građanina Republike Srbije. Hajde da uzmemo u obzir samo jednu činjenicu koja je nesporna. Ako je prosek plate u privredi Republike Srbije 50 hiljada dinara, a plata sudije osnovnog suda nepunih 90 hiljada dinara, onda ni u kom slučaju ne možemo govoriti o materijalnom položaju sudije kao nečemu što je impozantno ili što para oči građanima Republike Srbije. Naprotiv, upravo tim nosiocima pravosudnih funkcija treba povećati plate, a zašto? Zbog toga što na taj način višestruko delujemo na sve negativne uticaje na pravosudni sistem i na mogućnost pojave korupcije i na mogućnost da određeni lobi drže pod svojim patronatom bilo šta što se vezuje za pravosuđe, kao i da na bilo koji način se urušava ugled nosioca pravosudnih funkcija. Ono što je veoma važno je da treba istaći činjenicu da, kako sam danas započeo taj komentar, kada su u pitanju predsednici sudova da se vodi računa o poštovanju sudskih odluka. Podsetiću vas da sam danas prokomentarisao jednu činjenicu koja je vrlo vrlo ružna, a prisutna je kod nas kada su pitanju sudovi, uvažene kolege to itekako dobro znaju, da imamo odliv informacija iz sudova, da stranke znaju pre nego što im se dostave presude kakve su presude, kakve su odluke, čak znaju i kako se većalo u većima tih sudova, što je frapantno i poražavajuće, poražavajuće je za sudove i za sudije. Da ne bih to ponavljao i da ne bi to bila papagajska priča, nije to jedino što se dešava. Dešava se još nešto mnogo gore, da se plasiraju informacije iz određenih faza postupaka pa se onda medijima dostavljaju informacije od predistražnog postupka, postupka javno-tužilačke istrage do okončanja glavnog pretresa. Da li se na taj način urušava samostalnog postupajućeg sudije ili veća? Naravno da da. Da li na taj način se dovodi u pitanje samostalnost sudije koji postupa u predmetu? Naravno da da. Da li taj sudija postaje tada pod pritiskom da donese odgovarajuću odluku? Naravno da da. Zašto? Zato što mediji eksploatišu sve ono što se vezuje za rad suda i za sam tok postupka. Nažalost, mi socijalisti smo često puta bili izloženi raznim medijskim kampanjama, na različite načine šikanirani, na različite načine putem medija je sprovođen bukvalno profesionalni linč. Zašto? Zato što se grubo povređivala prezumpcija nevinosti i zbog toga što je neko bio osuđen i bez osude, bez pravosnažne sudske odluke. Nedavno smo bili svedoci upravo takvog pokušaja profesionalnog linča ličnog integriteta i digniteta kada je sam vrh SPS u pitanju. Zašto ovo govorim? Zbog toga što jedino sudsku odluku može preispitati sud i niko drugi. Ne može je preispitati ni štampa, ni televizija, pa čak ni običan građanin koji ima demokratsko pravo da komentariše, ali je ne može zloupotrebljavati, a mi smo danas svedoci grubih zloupotreba kako sudskog postupka, tako i sudskih odluka. Mislim da je krajnje vreme da se tome stane na put. U tom smislu jedan apel i za sve nosioce javnih funkcija, Vlada Republike Srbije i Administrativni odbor Republike Srbije su vrlo jasno i decidno propisali granice u kojima se može komentarisati neka sudska odluka. Moj uvaženi kolega i prijatelj, Aleksandar Martinović itekako dobro zna gde smo otprilike postavili mere, granice, parametre na osnovu kojih se može nešto komentarisati. Danas na ulici moje kolege advokati koji se kao advokati istovremeno bave i politikom, ali ne ovde, nego na ulici, komentarišu sudske odluke na jedan vrlo ružan način, prejudicirajući bilo kakvu presudu, bilo šta što se vezuje za sudski postupak, pa i one koji su osnovano pritvoreni kako bi se utvrdile činjenice i dokazi smatraju nevinim, neopravdano lišenim slobode itd. Da li je to pritisak na pravosuđe? Naravno da jeste. Kako se može suprotstaviti tome? Upravo čuvajući ugled suda i poštujući sudske odluke, a istovremeno poštujući da samo sud može da preispita takvu odluku i niko drugi. Da budemo potpuno iskreni mediji će se lako dokopati bilo koga od nas, lako će bilo što se tiče za našu ličnost izvitoperiti, lako će se koristiti u najvuglarnijem smislu reči i sada ukoliko smo u nekakvom postupku nikakva oslobađajuća presuda neće zalečiti rane koje su na taj način stvorene, jer traume ostaju, bol ostaje, tragovi u duši ostaju. Ko će to da nadoknadi? Nematerijalna naknada štete. Budite sigurni da neće. Duševni bol je daleko trajniji od bilo kakve naknade štete, sa daleko težim posledicama Bilo kom mediju danas je najjednostavnije reći, pa dobro platićemo tu nekakvu štetu, baš nas briga idemo dalje, koristićemo karakteristike te osobe u smislu njegove ličnosti, tako što ćemo ga prikazati onako kako ga prikazujemo u medijima. Da li će trpeti porodica, da li će trpeti onaj ko je obuhvaćen tom medijskom kampanjom? O tome se ne razmišlja. Sve ovo što sam rekao ide u jednom pravcu, da sprečimo da iz pravosuđa i u okviru pravosuđa doprinosimo da se ovakva jedna jako loša društvena pojava dešava. Na žalost kod nas se dešava i nismo joj stali na put, a mislim da smo dužni da to uradimo. Na kraju ovog izlaganja, moram da ukažem na još nešto što se vezuje za rad predsednika, jer predsednik suda, iako smo, podsetiću vas, u jednom sistemskom rešenju predvideli instituciju menadžera suda, koja nikada nije zaživela. Po meni nije ni potrebno da postoji. Duboko sam uveren u to da je to jedna apsolutno suvišna funkcija, jer je predsednik suda istovremeno i sudija i organizator posla i odgovoran za rad svog suda i menadžer suda. Znači on sublimira u svojoj funkciji sve ono što se vezuje za sud u punom kapacitetu. Ako je tako, a jeste tako, onda sve ostale funkcije koje predstavljaju ništa drugo nego jednu vrstu tereta, sistemskog tereta, ne treba držati u zakonu, trebamo u tom smislu intervenisati, odnosno izmeniti zakon. Ali, zato predsednici suda moraju da vode računa i o svojim zaposlenima, počev od službenika, odnosno državnih nameštenika, i sudijskih pomoćnika i stručnih saradnika, gde svako mora, pod jedan - obavljati svoj posao na profesionalan način, odgovorno i savesno, naravno i dostojno, a pod dva – za takav rad mora biti adekvatno nagrađen. Naravno, ovo se ne upućuje Visokom savetu sudstva, jer nem nikakvu nadležnost u tom smislu reči, ali je jedan komentar koji nije suvišan, zbog toga što smo svedoci da su plate državnih službenika i nameštenika jako male, i da ne postoji stimulans na adekvatan način kako bi oni svoj rad zaista i cenili i savesno i odgovorno obavljali, mada sam siguran da većina njih to i čini. Predsednici sudova u tome mogu da doprinesu samo u onom delu u kome je to njihova nadležnost, doduše mala. To je da ih ravnomerno opterete poslom i da vode računa da taj posao koji oni obavljaju obavljaju savesno, odgovorno i disciplinovano. Ponoviću samo ono što sam već istakao, a to je, ovi kandidati koji su predloženi, pošto nisam komentarisao kandidate koji su predloženi za sudije koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju. Očekujemo od njih da će u ovom trogodišnjem periodu uspeti da se stručno osposobe, da će nakon tri godine njihovog rada uspeti da na onom tzv. probnom testu, kako bi nastavili svoju funkciju, odnosno status nosioca pravosudne funkcije, uspešno da rade i dalje, a ne da dolazimo u situaciju da od jednog čoveka u koga smo uložili, u koga je država uložila, od koga se očekivalo da će biti dostojan nosilac pravosudne funkcije, ne bude ništa. Dakle, na njima je odgovornost da ovo naše poverenje koje će im sutra biti ukazano našim glasovima, jer ćemo, barem mi u poslaničkoj grupi SPS glasati za ove kandidate koje ste predložili, da to poverenje opravdaju. Opravdaće ga tako što će čuvati ugled nosioca pravosudne funkcije, tako što će svoj posao odgovorno, savesno i profesionalno obavljati. Što se tiče predsednika sudova, samo još jedno. Sve ono što ih očekuje jeste iskušenje, jeste izazov. Sve ono što sam rekao uz jedno moje iskreno izvinjenje što nisam mogao poimenično sve da obuhvatim, jer je 35 ili 36 predloga, niko mi neće zameriti zato što svi uživaju podršku. Čuli smo ovde osporavanja. Verovatno imaju razlog za osporavanje. U tom smislu ne bih da iznosimo bilo kakav komentar, ali generalno ono što smatram da je za predsednike sudova jako važno, jako odgovorno, jeste kako će u budućem periodu pokušati da isprave ogromne probleme u pravosuđu. Kad kažem pokušati, to znači da daju svoj doprinos, da barem ovaj mali pomak koji je do sada učinjen u ozdravljenju pravosuđa bude još veći. U tom smislu ja ostajem pri onome što sam danas rekao, a to je da ćemo podržati sve vaše predloge, kako za predsednike, tako i za sudije koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju. Podržavamo vaš rad, podržavamo vaše napore kada birate one koje nama predlažete, jer, još jednom ću da ukažem, od vaših kvalitetnih predloga zavisi naša kvalitetna odluka, jer ako vi pogrešite u predlogu, onda ste nas doveli u situaciju da ćemo napraviti još veću grešku. Zato vas podržavamo i verujemo da takve greške, prvo verujemo da ne postoje, a drugo, još više verujemo da ih neće ni biti u budućem periodu. Nemojte mi zameriti, pošto je danas bilo dosta komentara oko toga da li ova Skupština treba da zadrži nadležnost kada je u pitanju izbor nosilaca pravosudnih funkcija, u ime mojih drugarica i drugova, moram da istaknem stav. Možda nekad lično nisam bio istovetan sa tim stavom, odnosno na isti način razmišljao, ali ne treba dozvoliti da Skupština bude neko ko će biti van izbora nosilaca pravosudnih funkcija. Ne treba dozvoliti da uđemo u situaciju da same sudije, obzirom da imaju ogromne probleme, dok se svi ti problemi ne reše, biraju između sebe nosioce pravosudnih funkcija. Ući ćemo u jednu opasnu zamku gde će biti mnogo više nepotizma, gde će biti mnogo više zloupotreba, gde će biti mnogo više opasnosti za pravosudni sistem, kada je u pitanju izbor nosilaca pravosudnih funkcija, jer se bojim da li će tada kvalitet biti prisutan ili neće. Dok smo mi ovde gde jesmo i dok obavljamo ovaj posao koji obavljamo, mislim da smo poslednji filter kada je u pitanju kvalitet izbora nosilaca pravosudnih funkcija. Još jednom, naša podrška stoji vama, vašim predlozima i u danu za glasanje, glasaćemo za vaše predloge. Hvala.
Zahvaljujem. Pravo na repliku, narodni poslanik Jahja Fehratović. Izvolite.
Hvala. Zahvaljujem kolegi Neđi na ovoj intervenciji. Meni zaista intencija nije bila da na bilo koji način skrenem pozornost, niti da pravim separaciju između jednog ili drugog tužilaštva. Međutim, intervencija je bila jer smo pre toga nekoliko puta ovde imali izbor sudija za osnovne i više sudove u Novom Pazaru koji su dolazili iz drugih gradova. Mi smo uporno govorili da ima dovoljno kvalitetnih kadrova u samom gradu Novom Pazaru, u našem pravosuđu koji mogu obavljati te funkcije. Ovaj današnji predlog smo videli kao potvrdu upravo toga što smo govorili, a zaista je reč o kvalitetnim i sjajnim mladim ljudima koji imaju dovoljno kompetencija i u svom dosadašnjem radu su iskazali izuzetno veliki nivo profesionalizma i moralne kredibilnosti da obavljaju ovu funkciju u onoj meri u kojoj to zahtevaju zakoni i da jednostavno steknu poverenje građana. Nažalost, nismo imali situaciju da svaki put građani imaju poverenje u sudstvo, osobito zbog određene sprege između određenih delova sudstva, tužilaštva i kriminalnih organizacija. To smo osećali na svojoj koži, posebno kada je reč o nekim osetljivim sredinama kakva je sredina Novi Pazar. Zato sam i istakao da je jako važno da su ovo upravo kadrovi koji znaju sve te senzebilnosti, sve te nijanse i mladi ljudi, pre svega, koji nisu opterećeni niti političkim, niti bilo kojim drugim teretom. Dobar izbor i, u svakom slučaju, dobio je podršku od poslanika stranke Pravda i pomirenje. Hvala.
Pravo na repliku, na izlaganje kolege Neđa. Reč ima Đorđe Komlenski. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Ja bih samo da pojasnim još jedan deo priče koji je kolega Jovanović pomenuo, ali je, tako da kažem, ostalo u nedoumici šta je bio moj razlog za pominjanje tog problema. Naime, slažem se ja da treba raditi na poboljšanju materijalnog statusa svih građana Republike Srbije, pod broj jedan, a samim tim i nosilaca pravosudnih funkcija. Svi mi delimo sudbinu građana Republike Srbije, srazmerno odgovornosti i obavezama koje imamo. Ali, ono što nije učinjeno već nekoliko godina, bez ikakvog razloga, to je da sudijama koji sude prekršajnu materiju nije izjednačen status kad su u pitanju materijalna primanja sa ostalim sudijama. Znači, stvorili smo im obavezu postupanja, prestali su da budu organ uprave, postali su sudije i ne postoji nijedan jedini razlog, koliko sam ja shvatio, a shvatio sam to iz odgovora prošle godine kad smo raspravljali o budžetu, kada smo imali prilike da nam ovde bude republička Vlada, iz, moram reći, samo, doduše, informativnog razgovora sa pojedinim članovima Visokog saveta sudstva, da su svi saglasni da tim sudijama treba izjednačiti materijalni status sa ostalim sudijama. Ali, to se jednostavno ne dešava. Zašto se ne dešava, ne znam. Ja ću sada, i to sam sam ovog trenutka odlučio, koliko danas, sutra, pripremiti zakonski predlog, ja mislim da tu ne treba više od dva ili tri člana koje ova Skupština treba da usvoji, i da je to jedan izuzetan doprinos koji bi ova Skupština trebala da da kad je u pitanju cenjenje i poštovanje Ustava Republike Srbije. Ustav Republike Srbije nije menjan. Ja se nadam da neće ni biti promenjen onako kako se govorilo kada je u pitanju odvajanje sudstva od parlamenta i tužilaštva od parlamenta, ali, uostalom, o tom u nekom budućem vremenu. Jer, jednostavno, i dalje stojim na stanovištu da samo parlament ima mogućnost i pravo da u ime građana kao najviše neposredno birano telo nekome prenese deo vlasti građana i pravo da sudi u ime naroda. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospođa Branislava Goravica. Izvolite.
Poštovani poslanici, ja se zahvaljujem na pažnji i vremenu koje ste posvetili ovoj važnoj temi za sve nas. Pokušaću da odgovorim na neke stvari i neka pitanja, da ne bi ostalo da nismo odgovorili na ono na šta je moguće odgovoriti. Pre svega, ovo važno pitanje koje je pokrenuo gospodin Komlenski, iako je poslednje, imam potrebu da kažem da je radna grupa koju je oformio Visoki savet sudstva pre skoro godinu dana dostavila nadležnom predlagaču, ja pretpostavljam da bi to trebalo da bude Ministarstvo pravde, svoj predlog izmena Zakona o sudijama koji bi omogućio da se položaj sudija prekršajnih sudova prvog stepena izjednači sa položajem sudija osnovnih sudova, kao i položaj sudija prekršajnog Apelacionog suda sa sudijama apelacionih sudova. Ja nemam informacije šta je sa tim predlogom bilo, ali, Visoki savet sudstva je svoj deo posla završio. Postoji predlog u pisanoj formi i ja se nadam da će se to pitanje rešiti. Što se tiče primedaba na to da se Visoki savet sudstva osim pitanjem izbora sudija i predlaganjem kandidata za predsednike sudova i za sudije koji se prvi put biraju ne bavi dovoljno drugim oblastima rada sudija koje podrazumevaju i njihovu odgovornost, efikasnost u radu, kao i dostojanstvenost u ponašanju. Pretpostavljam da bavljenje tom temom nikada nije dovoljno i prihvatam kritike koje su opravdane, ali moram da kažem da se Visoki savet sudstva veoma ozbiljno bavi i ovom temom u nekoliko vidova. Jedan od vidova je rad disciplinskih organa Visokog saveta sudstva koji prosečno u odnosu na zemlje u regionu pokreće veći broj disciplinskih postupaka, kažem, nego u drugim zemljama i disciplinski sankcioniše sudije kod kojih se utvrdi zaista povreda onih odredaba koje su zakonom i predviđene kao disciplinski prekršaj, a imali smo i slučajeve razrešenja sudija pre pola godina i sudije, zbog ponašanja koje nije u skladu sa sudijskom funkcijom. Što se tiče efikasnosti, odgovornosti, prošle godine Visoki savet sudstva po prvi put je sproveo redovno vrednovanje rada svih sudija za poslednje tri godine, primenjujući propise koji su to uređivali i u tom smislu ćemo nastaviti da na taj način i radimo. Svi kandidati za predsednike sudova prošli su proceduru vrednovanja njihovog rada i svi predloženi kandidati imaju ocenu rada - izuzetno uspešno obavlja sudijsku funkciju. Ovu ocenu ne utvrđuje Visoki savet sudstva nego nadležna komisija neposredno viših sudova. Takođe, svi kandidati za predsednike sudova bili su dužni da u svojim programima rada prepoznaju probleme u funkcionisanju pravosuđa na području za koja su nadležni i da stave neke predloge kako će se ti problemi rešavati. To pitanje im je bilo postavljeno i u usmenom razgovoru i bilo je element ocenjivanja njihovog rada. Što se tiče sudija koji se prvi put biraju i pitanja koja je uvažena predsednica poslaničke grupe SRS postavila vezano za procenat sa studija, ja bih lično volela da to jeste jedan od kriterijuma za izbor, ali prema važećim propisima, prosečna ocena sa studija nije kriterijum za izbor i predlaganje kandidata. To je isključivo ocena sa ispita, o kome vam je kolega Pantić govorio, šta sve sadrži, pa ja ne želim sada to da ponavljam i da vas time opterećujem. Što se tiče uspostavljanja sudskih jedinica i sudske jedinice Privrednog suda u Novom Pazaru, Visoki savet sudstva nema nadležnost u ovom domenu, to je na Ministarstvu pravde da stvori preduslove za rad ove sudske jedinice. Uglavnom sam većinu stvari rekla, s tim što osećam obavezu prema poslaničkoj grupi SNS koja je osporila kandidata za predsednika Privrednog suda u Nišu, uz, naravno, veliko poštovanje i uvažavanje prava narodnih poslanika da ospore bilo kog kandidata i da za njega ne glasaju, dužna sam da dam objašnjenje. Naime, predloženi kandidat je sudija tog suda još od 1998. godine, a da je od 23. maja 2014. godine pa do maja 2019. godine bio predsednik Privrednog suda u Nišu. Sada se nalazi na mestu vršioca funkcije predsednika tog suda. Privredni sud u Nišu je ove godine dobio nagradu Vrhovnog kasacionog suda koja se dodeljuje na osnovu rezultata rada suda i to nagradu u dve kategorije - u kategoriji broja rešenih starih predmeta i u kategoriji broja ukupno rešenih predmeta u odnosu na prethodnu godinu. Visoki savet sudstva je, imajući u vidu da je ovaj kandidat dobio ocenu za program rada – 5, za razgovor – 5 od strane Komisije, neposredno, Višeg suda ocenu rada – izuzetno uspešno obavlja funkciju i rezultate suda koji su postignuti za vreme mandata tog kandidata kao predsednika, na osnovu, dakle, ovih kriterijuma tog kandidata predložio. Kažem, ne želim, naravno, da polemišem sa pravom poslanika da izaberu koga smatraju da treba. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Aleksandar Pantić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Zahvaljujem se i narodnim poslanicima na konstruktivnoj diskusiji. Samo bih nešto rekao o stanju vršioca funkcije u sudovima, više poslanika je govorilo o tome. Mogu da kažem da je Visoki savet sudstva izuzetno vodi računa o tome da ni u jednom sudu ne bude predsednik suda u stanju vršioca funkcije sve do isteka mandata. Imamo takvu situaciju da je u isto vreme gotovo u svim sudovima istekao mandat predsednicima suda. Znači, pre ovog isteka mandata predsednicima suda ni u jednom sudu nije bilo stanje vršioca funkcije, osim u par sudova gde je u situaciji protiv predsednika suda pokrenut krivični postupak, pa iz tog razloga, a nije im istekao mandat, nije mogao da se raspiše oglas za izbor predsednika suda, pa samo u tim sudovima i u toj situaciji su bili vršioci funkcije predsednika suda, inače ni u jednom sudu nije bio vršilac funkcije, svuda su bili predsednici sudova. Sada smo došli u situaciju da je u isto vreme, gotovo u mesec dana, u vremenskom razmaku od mesec dana gotovo u svim sudovima u Republici Srbiji istekao mandat predsednicima sudova. To je bio jedan ozbiljan i veliki posao. Koleginica je objasnila šta je sve potrebno i šta je sve potrebno sprovesti da bi se izvršio izbor predsednika sudova. Mi smo to, da kažem, uradili dosta efikasno i brzo. Mogu da kažem da je Narodnoj skupštini već upućen i već je u Skupštini predlog za izbor još 77 predsednika osnovnih i prekršajnih sudova. Verovatno će na jednoj od narednih sednica biti naš predlog razmatran od strane narodnih poslanika. Tako da, da kažem da ćemo zaokružiti veoma brzo takvu sliku da zaista u svim sudovima u Republici Srbiji ne bude nigde stanje vršioca funkcije predsednika sudova, već svi sudovi da imaju svoje predsednike sudova. Nadam se da ćemo to veoma brzo i efikasno završiti. Što se tiče odgovornosti sudova, ja bih samo dodao još jednu stvar, da je trenutno u okviru projekta podrške Visokom savetu sudstva i Vrhovnom kasacionom sudu, koji sprovodi Savet Evrope, ali kompletan program organizuje naša Pravosudna akademija. Znači, sada je u toku obuka, radionica koja treba da obuhvati dve trećine svih sudija u Republici Srbiji. Znači, to je neka brojka oko 1.500 sudija, gde sudije trebaju apsolutno da budu svesne i da se podigne i svest i znanje svih sudija sa aspekta disciplinske i etičke odgovornosti u vršenju sudijske funkcije. Cilj toga je podizanje i svesti i znanja sudija o disciplinskoj odgovornosti i o povredi etičkog kodeksa. Te radionice su već počele, već su održane radionice u sva četiri centra, da kažem, Beograd, Novi Sad, Niš i Kragujevac. Plan je da se do proleća dve trećine sudija apsolutno završe taj trening, da kažem, svojevrstan trening i da budu upoznati sa svim aspektima te disciplinske odgovornosti i sa etičkim kodeksom, jednostavno da postanu svesni, da prepoznaju ono ponašanje koje predstavlja disciplinsku odgovornost i da se suzdrže od takvog ponašanja koje na bilo koji način može da ih izloži disciplinskoj odgovornosti. A, za disciplinsku odgovornost je svako nesavesno vršenje sudijske funkcije, svako neodgovorno vršenje sudijske funkcije, svaka teža povreda etičkog kodeksa koji podrazumeva i ponašanje ne samo u sudnici i u vreme radnog vremena suda, već i posle radnog vremena, znači, i u svom privatnom životu mora da se ponašaju u skladu sa odredbama etičkog kodeksa. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Pravo na repliku. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Očigledno je da se nismo baš najbolje razumeli. Kritika nije upućena na Visoki savet sudstva, jer je meni itekako dobro poznata činjenica koji broj, barem okvirno, koji broj disciplinskih postupaka protiv nosilaca pravosudnih funkcija se vodi pred Visokim savetom sudstva, koji je broj razrešenih sudija zbog povreda koje su učinjene i koliko sudija je u toku nekog, hajde da kažemo, postupka utvrđivanja činjenica od kojih zavisi vođenje disciplinskog postupka. Ali, ja mislim da barem jednu stvar možemo da prihvatimo obostrano i da budemo potpuno saglasni. To je zanemarljivo mali broj u odnosu na ono što postoji. Jer, vi ne možete da znate, nemate mogućnosti da dođete do podataka ukoliko vam se ne podnese prijava da je neko neažuran, da neko nije rešio priliv predmeta, da ima zastarele predmete, da se bavi politikom u sudu, da političke stavove pronosi kao sudija, da politički deluje kao sudija, da na bilo koji način ugrožava dostojnost nosioca pravosudne funkcije. Ja sam govorio samo o tome, da je takvih situacija isuviše mnogo u odnosu na broj pokrenutih postupaka. Za tako nešto najveću odgovornost imaju predsednici sudova koji ubuduće moraju da vode računa o tome da u svojim sudovima prepoznaju one koji svoj posao ne rade kako treba, koji ugrožavaju dostojanstvo suda i dostojanstvo nosioca pravosudne funkcije. To je bio cilj moje diskusije i mislim da se tu potpuno slažemo i da nemamo apsolutno nikakvu koliziju. Vi, naravno, nastavite ovako kao što radite i do sada, mi nećemo imati problem ni sa vašim radom, ni sa našim odlukama. Hvala.
Zahvaljujem. Pravo na repliku, narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Gospođo Goravica, ne postoji zakonska smetnja da se u ovim obrazloženjima napiše koji je prosek studiranja za svakog ovog kandidata. Nemate vi obavezu ni da napišete kada se ko rodio i koje godine je završio fakultet, vi ste pod izvesnim pritiskom nekih organa Saveta Evrope doneli pravilnik o merilima i kriterijumima za vrednovanje rada sudija i predsednika sudova, ali vi ste u taj pravilnik mogli uneti sve ovo, evo i sami kažete da se slažete da bi bilo dobro da imamo prosek ocena prilikom studiranja, zakon ne piše - ne sme se to upisati. Tako da, nemojte, sudija ste, vodite računa kada komentarišete šta zakon dozvoljava, a šta ne dozvoljava. Vi ste opet mnogo hvalili ove kandidate sad u ovom vašem naknadnom obraćanju, kandidate za predsednike sudova, ali nije baš takvo stanje. Ne postoji sud u Srbiji gde bi kad bismo terali mak na konac mogli da kažemo - u ovom sudu je sve toliko briljantno da neko od tih sudija može da bude predsednik suda. Jel tako? Tako je. Koliko je samo po sudovima, sad kad bismo napravili analizu, kad biste vi nama dali tu analizu, koliko samo, recimo, para iz budžeta ide po svakom sudu da bi se isplatilo strankama po odluci Ustavnog suda suđenja van razumnog roka? Koliko tu ide da li vi znate? Ne postoji sud u Srbiji gde se radni spor, mobing, alimentacija završila u roku kraćem od pet godina. To su sve hitni postupci. Dakle, nije stanje ni blizu idealnog. Nemate razloga da se vi sa nama sporite, mi želimo da pomognemo i svojim sugestijama. Uvažavamo mi i to što vi radite, ali jednostavno mora da se radi i više i ozbiljnije, nemojte se vi ponašati kao ovo društvo sudija i ove neke dangube koje, ne znam ni ja šta rade, ne znam uopšte šta će nam društvo sudija, kako mogu sudije imati neko posebno esnafsko udruženje, to prosto nije normalno. Morate da budete realni i objektivni i da kažete - evo, mi predlažemo ovog i ovog za predsednika tog i tog suda, ne zato što mu je stanje u njegovom sudu idealno, ne zato što su svi poslovi završeni, u okviru onoga što imamo, ovo je najbolje rešenje, pa isteći će mandat i videćemo šta ćemo dalje. Samo gledajte da budete realni i nemojte da hvalite bez osnova. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, sve greške sudske vlasti narod vidi kao greške Skupštine, predsednika Republike i predsednika Vlade. Da se ne lažemo, mi smo prvi na udaru. Dakle, obično kažu – zašto to vlast ne kazni? Pri tome, mi poštujemo nezavisno sudstvo, ali oni sami ne poštuju svoju nezavisnost. Ja sam naveo primer dve Majićeve presude. U jednoj pedofil nije znao da je pedofil, pa zato to nije kažnjeno, odnosno sudija Majić je zamislio da pedofil nije znao da je pedofil, pa ga nije kaznio kao pedofila, jer on misli da ovaj nije bio svestan da je pedofil. To je neverovatno. To je kršenje zakona od strane sudije, jedan. Drugo, 11 OVK terorista pustiti na slobodu, koji su surovo mučili 250 ljudi, na najsuroviji način umorili, laganim uzimanjem duše, 80 ljudi. Vrhovni kasaocioni sud je tu presudu proglasio nezakonitom na zahtev tužioca o zaštiti zakonitosti. Znam i zašto - da se sistem ne bi podigao, jer u tom slučaju je postojala opasnost da se sud u Prištini, koji se formirao, da se ne formira, da bude uzaludno, zato što je srpski sud odlučio da ne treba kažnjavati, apelacioni sud da ne treba kažnjavati OVK teroriste zato što je to učinjeno posle juna ne znam koje godine, a OVK teroristi su najviše zločina počinili ulaskom iz Albanije posle juna meseca 1999. godine. Postojala je opasnost da se taj sud stavi van snage, Specijalni sud za OVK teroriste. Zato su smislili igranku da Tužilaštvo traži zaštitu zakonitosti, Vrhovni kasacioni sud kaže – nezakonita je odluka, kršenje zakona na štetu oštećenih u korist optuženih, oni više ne mogu da odgovaraju, sve je u redu, nezakonito je, ni Majić ne odgovara. Znači, dva puta čovek krši zakon i nije odgovarao. Moram vas podsetiti da ko zlo ne kažnjava, a ovog puta dva puta zlo nije kažnjeno, taj novo zlo čini. Nisam ja sačinio zlo zato što to komentarišem, nego sudija koji je presudio protivzakonito, odnosno kršio zakon na štetu oštećenih. Još nešto, sud treba da štiti nevine, a kažnjava krive. Kod nas se često dešava, a Majić je najbolji primer da je obrnuto, da štiti krive, a kažnjava nevine. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite
Zahvaljujem se, predsedavajući. Uvaženi članovi Visokog saveta sudstva, kolege poslanici, građani Srbije, ja sam Milija Miletić i dolazim iz Svrljiga. To je najlepša opština u Srbiji koja se nalazi pored grada Niša. To je najlepši grad u Srbiji. U Skupštini sam izabran sa liste Srpska napredna stranka - Aleksandar Vučić. Inače sam predsednik Ujedinjene seljačke stranke u klubu poslaničkom Pokret socijalista, Narodna seljačka stranka, Ujedinjena seljačka stranka. Uvek smo podržavali sve pozitivne stvari što se tiče naših građana Srbije. Govorim o problemima građana na jugoistoku Srbije, gde je Niš centar. Ja ću podržati sve ove predloge odluka o izboru sudija, kako predsednika sudova viših, osnovnih, privrednih i prekršajnih sudova, zato što sam siguran, jer sam gledao ljude koji su izabrani, predloženi u Nišu. Gospodin Aleksandar Pantić je čovek koji stvarno ima veliko iskustvo. Veoma je cenjen u tim sudovima i u Nišu i okolini, a unazad možda više od sedam, osam godina je član Visokog saveta sudstva, tako da stvarno imamo poverenja u vas. Imamo poverenje u ove ljude koje ste predložili za predsednike višeg suda, za predsednika Višeg suda u Nišu, za predsednika Osnovnog suda u Nišu, a što se tiče ostalih, i tu verujem da ste predložili najbolje ljude. Sudovi na čelu sa ovim predsednicima sudova će raditi, siguran sam, u interesu građana. Znači, ne na štetu građana, već za dobrobit građana. Neka se sudi onima koji su krivi. Ja bih bio zadovoljniji kada bismo imali mogućnost da u takvim malim opštinama, kao što je opština Svrljig, Bela Palanka, Merošina, imamo i sudske jedinice. Nekad smo imali osnovne sudove, sada imamo samo sudeće dane. Nadam se da ćemo to u narednom periodu imati, jer to su stare opštine, gde su mahom stari ljudi, koji imaju potrebe za određenim pravima, pravima koje žele da ostvare na sudu. Zbog toga ja ću još jednom kao predsednik Ujedinjene seljačke stranke podržati sve predloge ovih ljudi koji su predloženi za predsednike sudova, za nove sudije, jer mislim da vi to radite na najbolji način. Još jednom kažem i u to sam siguran da čovek koji sedi pored vas, gospodin Aleksandar Pantić, jeste čovek koji je veoma cenjen i poštovan na jugoistoku Srbije, a i u celoj Srbiji, jer, igrom slučaja, imam ljude koji su sudije ili advokati, koji poštuju stvarno sve vas. Još jednom, hvala. Podržaću sve ove predloge zato što mislim da su kvalitetni.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Jelena Vujić Obradović. Izvolite.
Zahvaljujem, poštovani potpredsedniče. Uvažena gospodo iz Visokog saveta sudstva, gospođo Goravice i gospodine Pantiću, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, poslanička grupa Jedinstvene Srbije bez dileme podržaće predloge Visokog saveta sudstva o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, kao i izboru predsednika sudova, a za građane Srbije koji su se sada uključili u raspravu reći ću samo da je danas zajednički jedinstveni pretres o izboru sudija i izboru predsednika sudova, kao i Predlog odluke o prestanku funkcije javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Kraljevu, koju je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Poštovane kolege iz Visokog saveta sudstva, kod nas u praksi se obično kaže – čovek je jako dobar advokat za svoje greške, ali i jako dobar sudija za tuđe greške. Visoki savet sudstva i vi koji ste članovi Visokog saveta sudstva, kao što danas biramo ove sudije, i vas je neko izabrao, predložio, tako da vidim da vrlo emotivno za svakog kandidata reagujete. Mi verujemo, zaista, u vašu stručnost i u stručnost ovih kandidata. Ja sam kao član Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu pogledala biografije svih ovih kandidata koje ste nam ovde predložili. Zaista, mogu samo da kažem da se radi o biografijama koje govore o stručnosti, o licima ili o pravnicima koji se biraju na pravosudnu funkciju, ali koji već duži niz godina rade na ovim funkcijama. Kako je rekao kolega Komlenski, kada govorimo o izboru predsednika sudova, oni su već svi obavljali ovu funkciju, ali u ulozi v.d. predsednika sudova, tako da treba je pravno ozakoniti, a sudije koje se biraju prvi put na sudijsku funkciju uglavnom su obavljali poslove u ovim sudovima ili u nekom drugom sudu i njihove kolege iz tih sudova, kao i Komisija Visokog saveta sudstva dala im je visoku ocenu, tako da jako precizno možemo videti njihove biografije, zatim godine studiranje, obuka, seminare koje su završili, kao i stručne prakse, eventualno određenih studija koje su oni radili ili programi na kojima su bili uključeni. Verujem da niste pogrešili u izboru ovih sudija. Sigurno da je bilo još dobrih i kvalitetnih kandidata, ali biće i novih konkursa i drugih prilika. Bitno je da svi gradovi i opštine u Srbiji zaista dobiju sudije, dobiju predsednike sudova, jer mi smo imali do 2012. godine jednu jako lošu situaciju. Recimo, ja dolazim iz opštine gde je sud među prvima bio formiran, gde smo izgubili sud, sveli smo se pod sudsku jedinicu. Veliki broj sudija je tada ostao bez posla. Veliki broj sudija je raspoređen da danima ide na različita mesta na suđenja. To sve izdržaće sudije koje rade, ali građani koji žive tu, ima dosta starog stanovništva koje je svedeno da putuje u drugu opštinu i po 30, 50 i 60 kilometara da bi ostvarili neko svoje pravo, pa čak i pravo na notara, koga nemamo. Verujem da će se na ovaj način, funkcionalnošću sudstva, pravilnim izborom sudija i pravilnim putem ka pravosuđu i ovakve dileme razrešiti, da će se određenim sudovima vratiti svoja prava ili će se na drugi način regulisati. Što se tiče javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Kraljevu, imamo prestanak funkcije po službenoj dužnosti, godina starosti i mi mu iz Jedinstvene Srbije želimo da uživa u svojoj zasluženoj penziji. U materijalu koji ste dostavili Narodnoj skupštini i svim poslanicima, koji ste dostavili Odboru za pravosuđe, apsolutno sav materijal je kompletan i iz njega možemo videti razloge kandidata zašto ih vi predlažete. Prema tome, zaključiću. Danas smo vodili ovde vrlo konstruktivnu raspravu. Predstavnik predlagača iz Jedinstvene Srbije, Petar Petrović, koji je predsednik Odbora za pravosuđe, rekao je razloga i zašto će i da će poslanička grupa Jedinstvene Srbije, podržati sve vaše predloge. Mi nećemo osporavati ni jednog vašeg kandidata. Verujemo u stručnost Visokog saveta sudstva. Želimo vam da nastavite i dalje takvim radom. Iz Narodne skupštine smo tu i da vas podržimo i da damo, eventualno, neki savet ili kritiku, jer mi nosimo veliku odgovornost, pored vas, za izbor i sudija i predsednika sudova. Verujem da ćemo izabrati sve ove sudije koje će položiti zakletvu i koji će časno i pošteno obavljati svoju funkciju. Još jednom da kažem da će poslanička grupa Jedinstvene Srbije, Dragana Markovića Palme, u Danu za glasanje podržati predloge Visokog saveta sudstva. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Aleksandar Pantić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Samo kratko bih u par rečenica rekao nešto o spornom kandidatu Mirjani Veljković. Ona je od 2006. godine sudijski pomoćnik. Znači ima dugogodišnji staž u sudu u svojstvu sudijskog pomoćnika, 13 godina. Imajući u vidu njene godine starosti i dugogodišnji staž sudijskog pomoćnika, ona je zaista jedan odličan, izvanredan kandidat za sudiju. Svi ostali parametri koje mi cenimo prilikom predlaganja kandidata Narodnoj skupštini, govore njoj u prilog. Učesnik je brojnih specijalističkih obuka. Prema mišljenju sednice svih sudija Osnovnog suda u Trsteniku i svih sudija Apelacionog suda u Kragujevcu, dobila je pozitivno mišljenje. Na ispitu je dobila ocenu pet, tako da svi ti objektivni pokazatelji koje smo mi imali u vidu, a imajući u vidu i njene godine života i njen dugogodišnji rad kao stručnog saradnika koji negde oko 13 godina iznosi, znači Visoki savet sudstva zaista je sa jednim uverenjem da se radi o najboljem kandidatu uz drugog predloženog kandidata Petra Damjanovića ,je predložio upravo Mirjanu Veljković za prvi izbor, odnosno za sudiju Osnovnog suda u Trsteniku. Zahvaljujem se što ste mi dozvolili da dopunim svoje izlaganje.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Muamer Bačevac.
Uvažene koleginice i kolege narodne poslanice i narodni poslanici Skupštine Republike Srbije, uvaženi gosti, kada god raspravljamo o pravosudnim zakonima, mi poslanici SDP Rasima Ljajića, naglašavamo i pokazujemo izuzetnu volju i posvećenost da se očuva i jača nezavisnost sudova sa jedne strane i sa druge strane, naglašavamo izuzetno mesto u obrazovanju i stalnom usavršavanju ljudi koji obavljaju sudske, odnosno pravosudne funkcije u našoj državi. Naš Ustav sadrži garanciju sudske nezavisnosti sa jedne strane, a sa druge strane naglašava da je naše pravosuđe jedinstveno na teritoriji Republike Srbije i stoga mislimo da je to važan postulat i da je to izuzetno bitna stvar. Dužnost svih drugih ustanova jeste da poštuju nezavisnost pravosuđa i to je nešto na čemu mi iz SDP insistiramo. Sa druge strane, očekuje se da sudstvo rešava sve slučajeve nepristrasno, na osnovu činjenica, u skladu sa zakonom i bez ikakvih ograničenja, podsticanja i pritisaka. Takođe naglašavam da izuzetnu pažnju poklanjamo i dajemo impuls i to, čini mi se, u ovom i u prošlom mandatu ove Vlade i prošle Vlade, rešavamo na pravi način, a to je da se podiže infrastruktura pravosudnih institucija, da se grade novi sudovi, da se dosta ulaže u modernizaciju tehnike, ali ulaže se i u usavršavanju ljudi koji učestvuju u našim pravosudnim institucijama. Danas biramo sudije koji se prvi put postavljaju i to je zaista jako bitna stvar. Mislim da smo poprilično unapredili ovaj proces i dolazim iz grada Novog Pazara i jako mi je drago da su ova četiri kandidata zaista pokazala kvalitet u procesu predlaganja, jer su imali nekakve ispite na kojima su pokazali izuzetno znanje. Poznajem neke od njih. To su mladi, rekao sam, ljudi koji dolaze sa teritorije Novog Pazara, koji su izuzetno časni, porodični ljudi i mislim da je njihov predlog izuzetno dobra stvar i da predlaganje ličnosti od integriteta kao što su oni, a verujem da su i većina drugih koji su predloženi, je velika stvar za integritet pravosuđa, a i samu Republiku Srbiju. Ja sam nekoliko puta ponavljao da Republika Srbija u unutrašnjosti, a i u Beogradu su njene institucije, pa kakav je integritet sudija, tužilaca takav je integritet i poštovanje države Srbije na svim teritorijama. Predlaganjem pravih osoba podižemo respekt prema pravosudnim institucijama, ali i prema našoj zajedničkoj državi, Republici Srbiji. S toga, pohvaljujem ovaj predlog i naglašavam da će moja poslanička grupa glasati za ovakav predlog, pogotovo za ove ljude koji su predloženi u Novom Pazaru, obzirom da ih personalno znamo. Sa druge strane, rešava se i ono na šta sam ja nekoliko puta ukazivao u ovoj Skupštini, a to je neravnomerna zastupljenost manjinskih naroda, u ovom slučaju pravosudnim institucijama. Nažalost, Bošnjaci nisu zastupljeni u institucijama pravosudnim u Novom Pazaru, Sjenici, Tutinu, Novoj Varoši, Priboju itd. na onim teritorijama u procentu koji im obezbeđuje Ustav i zakon ove države. Ovaj predlog je jedan mali korak u rešavanju ovog problema, ali za nas izuzetno značajna činjenica da se želi izaći u susret i manjinskim narodima, u ovom slučaju Bošnjacima, ali i da će se ispoštovati zakoni i Ustav Republike Srbije koji to garantuju. Naravno, imamo jednu nelogičnost u Novom Pazaru, a to je da Bošnjak ili predstavnik bošnjačkog naroda ili predstavnica bošnjačkog naroda nije niti predsednik višeg niti predsednik nižeg suda, kao ni višeg ni nižeg tužilaštva. Ovom prilikom molim i ukazujem na ovu nelogičnost i pozivam da se što pre ova nejednakost reši. U svakom slučaju, ovaj predlog koji danas imamo je dobar. Većina predloženih kandidata je dobra i mi ćemo ga kao poslanička grupa podržati. Nažalost, 22. oktobar je uvek tužan dan za sve građane Republike Srbije. To je dan kada se desio stravičan zločin u Severinu, dan kada je 16 građana Republike Srbije, građana naše države Srbije koji su bili bošnjačke nacionalnosti, izvedeno iz prevoza i ubijeno na svirep način i to je dan koji pokazuje da zlo nikada ne miruje i koji je ružno sećanje na sve ono što nam se dešavalo u bliskoj prošlosti. Ja želim da kažem, zarad istine, da su neki od naredbodavaca i izvršioca ovog zločina kažnjeni i da je Milan Lukić, za zločine, kao glavnokomandujući osvetnicima, kažnjen u Republici Srbiji, na 20 godina osuđen, kao i Oliver Krsmanović, a da su Dragutin Dragičević i Đorđe Šević, u Okružnom sudu u Beogradu, kažnjeni, prva dvojica na 20 godina, druga dvojica na po 15 godina kazne. Ja mislim da država pokazuje intenciju da se neki od zločina, a ovo je stravičan zločin, rasvetli, ali mislim da im se treba pridati veća pažnja u medijima, jer je to jedna strašna stvar koju je neko u ime građana Srbije učinio i na taj način dobrosusedske, bratske odnose između Srba i Bošnjaka na teritoriji Republike Srbije pokušao da uruši. Interes svih građana je da istina izađe na videlo, jer kako kaže jedan veliki čovek – oči žrtava nikada se neće zatvoriti dok se ne uspostavi pravda i istina.
Pravo na repliku, narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Gotovo u celosti sam saglasan sa onim što je rekao uvaženi kolega Bačevac, osim jedne male nesmotrenosti, koja u svakom slučaju nije motivisana bilo čime što može da dovede u sumnju ono što je želeo da kaže, a rekao je zaista na činjenično utemeljen način i mi i svi narodni poslanici, pa i građani Republike Srbije, saosećamo sa onim što se desilo u smislu jednog zločina, koji nema apsolutno nikakvo opravdanje, ali uz jednu digresiju. To niko nije učinio u ime građana Republike Srbije, gospodine Bačevac. U moje ime to niko ne sme da učini, jer ja poštujem bukvalno svakog građanina ove države, svakom građaninu odajem dužno poštovanje shodno ne samo Ustavu, već i etičkom kodeksu i moralu, kao opštem moralu i poštujem ono što podrazumeva naše prevashodno međusobno poverenje, u smislu nekog suživota, koji je izgrađen na jedna izuzetan dobar način, uz poštovanje svih građanskih i drugih prava i budite sigurni da građani Republike Srbije, bez obzira na nacionalnost, dele ovo mišljenje i ovaj zločin osuđuju. Nadam se i siguran sam, neću reći nadam se, i verujem da ni u kom slučaju niste mislili da je to u ime građana bilo ko učinio, pa i oni zločinci koje ste pomenuli. Zahvaljujem se.
Pravo na repliku, narodni poslanik Muamer Bačevac. Izvolite.
Ja se gospodinu Neđu Jovanoviću, koga izuzetno poštujem, zahvaljujem. Naravno da smo apsolutno istih stavova. Naravno da ja nisam mislio da bilo ko u Republici Srbiji ima krivnju, osim onih koji su direktno učestvovali u ovom zločinu. Upravo sam ovo pomenuo da bih skrenuo pažnju da se pojedinci skrivaju i da na ovaj način želimo da skinemo ljagu sa lica naše države i sa, u ovom slučaju, nedužnih ljudi, jer sigurno većina građana, odnosno verujem svi časni građani ove države, nisu podržavali i ne podržavaju takve stvari.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite, kolega.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodo iz Visokog saveta sudstva, mi želimo da vas ohrabrimo, da vas relaksiramo. Reći ćemo vam nekoliko primedbi koje stoje. Vi nemate priliku ovo što ćemo vam mi reći da čujete ili neće da vam kažu. Možda i traže neku uslugu, pa da vam se ne bi zamerali. Kolega Neđo Jovanović reče da će neki biti sutra izabrani, možda će sutra biti izabrani svi. Za neke bi bilo dobro da budu izabrani malo sutra, ovi koji su kandidati, da li za predsednike sudova, da li za sudije koji će biti prvi put birani. Mi danas ovde biramo 35 predsednika sudova i 22 kandidata za sudije koji se biraju prvi put. To bi trebalo da bude dan pravosuđa, dan izbora danas ovde u Narodnoj skupštini. U holu bi možda bila prigodna i neka izložba, vezana za sistem pravosuđa. Ali, mi imamo jednu paradoksalnu situaciju. Ovde bi danas trebalo da sedi predsednik Vrhovnog kasacionog suda, koji, čini mi se, ni jednom nije bio kada se o ovim stvarima raspravlja. Trebalo bi i ministar pravde, gospođa Nela Kuburović, zato što je ona po funkciji član VSS i direktno nije odgovorna za izbor ovih kandidata za predsednike i sudija koji se prvi put biraju, ali mi zapravo želimo da ukažemo na funkcionisanje sistema pravosuđa u Srbiji. Već duži vremenski period, možda od 2000. godine, polako počinje sa razvlašćivanjem sudova. E, vi kad odete odavde, vi morate da se borite protiv toga. Šta to znači? Pa, najpre onaj FI broj privrednim subjektima je uzet od pravosuđa, predat Agenciji za privredne registre, pa je onda posle iz knjige nepokretnosti, pa na kraju izvršni deo izvršnog postupka je oduzet od sistema pravosuđa i predat, zamislite, predat licima čiji izbor vrši ili kontrolu rada ima ministar pravde. Znate, Francuska buržoaska revolucija, njena najveća tekovina jeste da u sistemu pravosuđa sude sudije kao nepristrasni, stručni, odgovorni, a mi imamo sada jednu situaciju da nam delove pravosudnih predmeta vode lica koja nemaju odgovornost. Poznata je podela sistema vlasti još od Antičke Grčke. Ona je, naravno, protekom vremena modernizovala se u ono što mi kažemo tri grane vlasti – zakonodavna, izvršna i sudska. I umesto da se to što više nadograđuje, što više razvija, mi imamo veliki uticaj, on je nekad indirektan, pa se tako i ne uočava, izvršne vlasti na sistem pravosuđa. Mi srpski radikali smatramo da je najbolji sistem za izbor sudija upravo ovde u Narodnoj skupštini i vi verovatno znate da je izbor sudija u Srbiji na znatno višem nivou nego što je to u nekim zemljama članicama EU. Znate da negde predsednici država biraju vrhovne sudije, pa čak i predsednike suda, ili predsednik vrhovnog suda ima tu mogućnost. To svakako da nije dobro. Mi smo deo vanparničnog postupka preneli na javne beležnike ili na notare. Vi treba da se zalažete da se to vrati u okvire pravosudnog sistema u Srbiji. To je suština. To bi bila prava stvar. Da li ćemo do toga doći, ne znam. Vidite, interesantna je izjava Dragomira Milojevića, predsednika Vrhovnog kasacionog suda, vršioca dužnosti. Sad bi to profesor Atlagić rekao, koji, drugi ili treći put, on ima onog svog prijatelja tamo Bakića ili koga već, docent treći put. On kaže, izjavio je za dnevne novine „Večernje novosti“ – zabrinjava što sudije ne veruju u pravosuđe. To je on rekao 2018. godine, kada se očekivalo da će Venecijanska komisija da ima znatno veći uticaj na sistem pravosuđa u Srbiji nego što se zapravo desilo. Igrom slučaja sam učestvovao na tom jednom sastanku ispred SRS i član Odbora za pravosuđe. Desilo se da je to bilo u maju mesecu, vrlo nesrećna okolnost, kad je bio i dan osnivanja tog komiteta, ali zato što mu je sedište u Veneciji, Venecijanske komisije. I ja sam im to čestitao. Oni nisu imali pojma da je taj dan njihov dan, a došli su ovde da podučavaju naše sudije, naše nosioce pravosudnih funkcija. Mi kad kritikujemo određene nosioce pravosudnih funkcija, da li su to sudije, predsednici sudova, javni tužioci, nikad ne mislimo na sve, nego samo na neke. Mi imamo izuzetne, i ovde među ovih 22 kandidata koji se prvi put biraju za sudije, ima izuzetno dobrih kandidata, koji su bili dobri studenti, dobri stručni saradnici. Ja se nadam, skoro bez dileme, da će to biti i dobre sudije. Kada su u pitanju predsednici sudova, takođe ima dobrih, ima onih koji se prvi put biraju, ima onih koji se ponovo biraju po drugi put. Kako će tu funkciju da odrade, to ćemo videti. Sada ima još jedna dilema kod mene, ne znam da li smo isti materijal dobili mi i koleginica Jasmina Vujić. Ona tamo ima, znam ja, šalim se, naravno, jeste to isto, ali ona zna tačno koliko su studirali, koji su proseci i ostalo. To bi, Jelena, bilo dobro da stoji ovde. Nemate vi smetnju da toga nema u ovim njihovim biografijama. Nije neophodno. Nama bi to značilo da vidimo, mada neko ko je bio uspešan student, ne mora da znači da će biti dobar, čak ni prosečan sudija, ali tačno da vidimo o čemu se tu radi i kakva je situacija. Ovo vam je verovatno jedna greška, ali moramo i ovo da znamo. Katarina Bošković se predlaže za sudiju, odnosno za predsednika Višeg suda u Kruševcu. Ona je dama, da ne govorim koje je godište, ona će sledeće godine 1. juna da ode u penziju sa 67 godina života. Ja rekoh, onda vam nije problem izračunati kada je rođena, ali ona je javna ličnost, pa možemo to da kažemo i vi nju sada birate za predsednika suda. Ne znam, mi nemamo neku drugu zamerku na njen rad, ali ovo niste trebali za šest meseci. Da li je to najbolje rešenje ili nije, ja ne znam, ali ovde ste napravili jedan propust, kaže, Pravni fakultet je završila 1991. godine, pa sam pomislio da je malo duže studirala, a onda pravosudni ispit položila je 1985. godine. To je kao da sam ja rođen neke godine, ali sam osnovnu školu završio pre nego što sam se rodio. To ovde stoji. Kandidat pod rednim brojem 15. je Slađana Bojković i ona se predlaže za predsednika Višeg suda u Smederevu. Ona je imala najbolju mogućnost da postane vrlo ozbiljan kandidat za predsednika Vrhovnog kasacionog suda. Zbog čega? Zato što je vodila jedan sudski postupak koji je imao 87, 88, različiti su izvori, optuženih, sa negde oko 150 krivičnih dela, a 15 vrsta krivičnih dela. Ona je dala jednu izjavu… Ovaj postupak dva puta se ponavlja. Jednom ona nije kriva. On je započet 2008. godine. Ona je 2009. godine, čini mi se, prvi put izabrana za sudiju Višeg suda u Smederevu. Vrlo brzo postaje nosilac funkcije predsednika, pa se ponovo to obnavlja 2015. godine, valjda zbog opet nekih popuna ili možda nekog suda i ona kaže, onako hrabro, pomalo da kažemo i bezobrazno – pa neće zastariti sve, imaju lica koja se terete za krivična dela gde je zaprećena kazna 15 godina, odnosno 10 godina, pa relativna zastarelost za 15, apsolutna za 30 godina, ali ima tu i lica, ima studenata kojima je zaprećena kazna od nekoliko godina. Zašto sam rekao da je imala priliku da postane najozbiljniji kandidat za predsednika Vrhovnog kasacionog suda, pa da je uspešno rešila ovaj predmet, a ona nije. Prema tome, mislim da ona neće moći sa uspehom da obavi ovu funkciju i da nju ne bi trebalo birati za predsednika Višeg suda u Smederevu. Hvala.
Hvala, gospodine Periću. Reč ima prof. dr Marko Atlagić. Izvolite.
Uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine, poštovana gospodo iz VSS, poštovani i uvaženi narodni poslanici, dozvolite da kažem da imamo poverenja u Komisiju VSS koja je vršila izbor sudija, vršila proveru podnetih prijava na oglas, te utvrdila blagovremenost i potpunost, kao što je konstatovano u ovom izveštaju. Normalno, obavila je razgovor sa kandidatima i dala ocenu da kandidati ispunjavaju sve kriterijume i merila za izbor sudija. Ono što je za nas veoma bitno, a to je da je zajedničko za sve ove kandidate da ispunjavaju sve kriterijume i merila za ocenu, i to stručnost, osposobljenost i dostojnost. Poštovani narodni poslanici, dozvolite da kažem da ipak stranka bivšeg režima nije se, dok je bila na vlasti, pozivala na ispunjavanje kriterijuma i merila, već je ona utvrdila jedan jedini osnovni kriterijum, a to je pripadnost DS, što se negativno odrazilo na celokupno pravosuđe. Dovoljno je da kažem podatak da je, prilikom dolaska za ministra pravosuđa gospodine Nikole Selakovića, zatekao pomoćnika ministra za pravosuđe koji nije imao položen pravni fakultet. Za vreme stranke bivšeg režima sudstvo nam je, po oceni evropskih zvaničnika, bilo najgore u Evropi. To je ono što smo mi zatekli i sada u kontekstu toga trebamo gledati sve moguće, hajde da kažem, sad stvari koje se dešavaju u sudstvu, a one su daleko bolje neko u ono vreme. Dozvolite da kažem da se sudstvo kretalo od nezapamćenih skandala, a vi se vrlo dobro sećate koji ste duže narodni poslanici, u kadriranju, proterivanje sudija, 760 po mojoj evidenciji, do neuravnoteženosti krivičnih dela. Poštovani građani Republike Srbije i uvaženi narodni poslanici, za vreme stranke bivšeg režima neke sudije su umrle od nepravde, a neki su izvršili samoubistvo. Dovoljno je da navedem predsednika suda u Negotinu. Oni su učinili nešto što nije niko u istoriji sudstva u svetu. Znate šta su učinili? Oni su čak izabrali mrtvog sudiju u radni odnos, Ljubišu Ristića iz Požege, proglasili ga sudijom, a čovek je bio mrtav šest meseci. Tako je Nata Mesarović, predsednica VSS, rekla da je izvršila i obavila razgovor sa svim kandidatima za sudije. Postavlja se logično pitanje – kako je razgovor obavila sa mrtvim sudijom Ljubišom Ristićem? To je dokaz da im je bilo zaista stalo do onog osnovnog kriterijuma, koji su oni izmislili, a to je pripadnost DS. Gospoda iz bivšeg režima nisu dozvoli da se izabere u okružnom sudu sudija koja je bila među pet najboljih sudija zato što joj je muž bio advokat, a radio je i Ibarsku magistralu, kao istražni sudija, a doneo je prvostepenu presudu u slučaju Ćuruvije i branio gospodina Gorana Kneževića. Gospoda iz bivšeg režima isforsirali su da se izabere za sudiju Sonja Brkić koja je kršila Zakon o sudijama, jer je istovremeno obavljala dužnost sudije Vrhovnog suda i predsednika RIK. Verovali ili ne, ali to su radili naši prethodnici, a sada traže izmene nekakvih uslova o izborima. Zakon o sudijama to izričito zabranjuje. Gle čuda, ona je u RIK, na taj način, protivpravno uzela u 2008. godini 2.673.000 dinara. Odbila je da vrati te pare. Gospodo iz Saveza za Srbiju niste dozvolili da vam sudije budu dostojne, a bez tog kriterijuma ne može neko postati sudija. U Izveštaju Evropske komisije za 2010. godinu reforma koju je sprovodila DS, vlast DS predstavlja posebnu zabrinutost, kako se kaže u Izveštaju, odnosno u knjizi „Reforma pravosuđa u Srbiji 2008. do 2012. godine“ od strane Evropske komisije, na strani 96. Evropska komisija nadalje konstatuje, citiram – proces reizbora sudija bio je netransparentan, rizikujući time i princip nezavisnosti, završen citat. Jel čudo što su izabrali onda 760 sudija, uzeli sa ulice? Pola ih nije imalo završeno ni Pravni fakultet. Evropska komisija dalje nastavlja, citiram – proces reizbora sudija bio je netransparentan rizikujući time i princip nezavisnosti, i na kraju Evropska komisija zaključuje, citiram – reforme koje je provela vlast, tada demokratska, odnosno sve varijante te Demokratske stranke bile su kao najgora moguća stvar, završen citat. To je zaključak Evropske komisije, objavila pored te knjige i Beogradska „Politika“ 7. jula gospodnje 2012. godine na stranici 1. i nije samo problem u sudijama. Ovakvi su svi iz Saveza za Srbiju danas koji vode, nijedan nije bolji. Dozvolite da spomenem jednog od njih, akademika Dušana Teodorovića, koji je tobože i kandidat za budućeg predsednika Republike. On je zbog uloge koju je sjajni glumac Nenad Jezdić imao na otvaranju autoputa „Miloš Veliki“ i javnost obavestio da neće više kupovati Jezdićevu inače odličnu rakiju, zamislite. Dakle, obavestio nas je jedan ugledni list 13.10.2019. godine. Poštovani građani, je li možete verovati nivo jednog akademika da je ovo izrekao. Je li to nivo jednog profesora univerziteta? Da li je moguće da jedan akademik se ne raduje otvaranju autoputa? Pa, to nemate u nijednoj zemlji sveta. Postoji jedna izreka kod mene u mom rodnom mestu - ono što ne dolikuje magarca ne dolikuje ni akademika. Dozvolite, dalje da kažem da nije samo on problem. Problem su mnogi ovi iz Saveza za Srbiju. Ja ću jednog spomenuti još, a to je Boško Obradović, koga vi vrlo dobro znate, u narodu zvani kao Boško siledžija. Da samo navedem nekoliko stvari šta taj čovek radi - izvršio upad u RIK i napad na članicu RIK-a, izvršio upad u opštinu Pećince, izvršio napad na doktora Aleksandra Martinovića na sednici Administrativnog odbora, izvršio upad u Kabinet predsednice Narodne skupštine Republike Srbije, izvršio upad u Policijsku stanicu u Guči, izvršio napad na novinarku „Pinka“, pokušaj upada u REM, tražio streljanje predsednika Republike, Aleksandra Vučića, i predsednice Vlade, Ane Brnabić i pokušaj upada u predsedništvo Srbije. Tražio od Vojske Srbije da izvrši državni udar. Izvršio upad u RTS-a sa testerama. Izvršio upad u Skupštinu Gornji Milanovac, čuvar ga inače najurio, izbacio ga napolje. Zapretio najnovije predsedniku Vučiću za šamar. Šta radi tužilaštvo naše? Šta radi naše tužilaštvo? Da dalje ne govorim, ali baš kada me provocira jedan narodni poslanik Dušan Šabac, e taj Dušan Šabac, što ga vi spominjete, Petrović, zvani inače u narodu Dule kravoubicam dok je bio ministar poljoprivrede za jednu godinu naredio da se 250 hiljada krava uništi, pokolje, a ukupni fond 500 hiljada. Marinika Tepić, zvana golubica preletačica, evo smeje se gospodin Vukadinović, pre neki dan na televiziji ona vrlo lepo govori, a inače je poznata po tome da legne u jednoj stranci, a ujutru se probudi u drugoj stranci. Da ne govorim o njenim malverzacijama kao pokrajinskog sekretara i dalje da ne spominjem. Poštovani građani Srbije, ovih dana je gospodin Aleksandar Vučić, predsednik Republike, dobio orden Svetoga Save Prvoga reda povodom 800 godina autokefalnosti Srpske pravoslavne crkve. Neki su izrazili negodovanje, svoje negodovanje, izrazio je gle čuda i akademik Matija Bećković, u narodu znani, deca ga zovu - akademik pesmica. Ne treba da vas čudi, predsednika Republike ne treba da čudi što je on izrazio negodovanje, jer je taj akademik na mitingu DEPOS-a gospodnje 1993. godine rekao, citiram – da narod koji je glasao za Slobodana Miloševića ništa drugo ne zaslužuje nego da se bombarduje, završen citat. Eto vidite, poštovani građani Republike, o kakvim se ljudima radi, da ih dalje ne nabrajam. Dolaskom za ministra pravde gospodina Nikole Selakovića situacija se drastično popravlja u sudstvu. Međutim, njen kontinuitet nastavlja i Nela Kuburović. Poštovani narodni poslanici i uvaženi građani Republike Srbije, trebaće mnogo, mnogo vode da proteče Dunavom dok se stanje u našem pravosuđu dovede na zacrtani nivo, na onaj koji je SNS i Vlada Republike Srbije koji su zacrtali. U jedno sam siguran da ćemo sigurno, lagano, strpljivo do toga cilja zaista i doći. Međutim, dozvolite da kažem da nisu u pitanju samo pojedini sudije, nego i advokati. Imali smo pojedinih advokata koji su antidržavno nastrojeni bili i delovali tako. Spomenuću samo jednog, a pripada bivšem sistemu DS, sada je doduše pokojni, ali dozvolite da spomenem, a to je advokat Srđa Popović. On je septembra 1993. godine, daleke, kao advokat zajedno sa piscem Mirkom Kovačem, Đorđem Sorošem, Margaret Tačer i drugim zahtevao bombardovanje sopstvene zemlje. Gle čuda, opisao je Srbiju kao anus mundi, da narodn razume, kao šupak sveta, a Srbe – Srbi su za njega ono što se nalazi u anusu, što se nalazi u šupku. Nisu bolji ni ovi ostali iz Saveza za Srbiju. Nemam vremena da o tome govorim, a ovih dana ćemo imati, jednog po jednog na red da dovedemo da se vidi o jednoj anacionalnoj grupi ljudi kojima ništa nije sveto, a najmanje otadžbina i narod. Poštovani građani Republike Srbije, dovešćemo mi ovo pravosuđe do cilja. Zašto? Zato što je pravosuđe deo ukupnog našeg sistema, što će pridoneti modernizaciji Republike Srbije, koju sprovodi najveći broj građana Republike Srbije, Vlada Republike Srbije i najveći broj uvaženih narodnih poslanika, a motor ubrzane modernizacije Srbije je naš uvaženi predsednik Republike, Aleksandar Vučić. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite gospodine Šešelj.
Hvala gospodine Marinkoviću. Dame i gospodo narodni poslanici, imali smo nedavno prilike da slušamo od gospođe Kuburović plan za ustavne promene u oblasti pravosuđa. Dakle, na našem putu ka EU mi smo u obavezi da ispunjavamo zahteve i preporuke jedne organizacije evropskih hoštaplera, koja se zove Venecijanska komisija, a podsetiću vas da ne može da se napreduje u poglavljima sa EU ukoliko se preporuke Venecijanske komisije ne ispune do kraja. Ta Venecijanska komisija je dala i pozitivno mišljenje na novi Zakon o verskim zajednicama u Crnoj Gori, koji je uvod u oduzimanje imovine SPC u Crnoj Gori. Imali su laička mišljenja uperena protiv srpskog naroda i aminovali su referendum u Crnoj Gori o nezavisnosti Crne Gore 2006. godine i mi smo dužni da ispunjavamo sve njihove preporuke. Glavna primedba jeste, a što je predsednik Vrhovnog saveta sudstva više puta naglasio, politizacija pravosuđa, uticaj politike na sudije i političara na donošenje sudskih odluka. Naravno, mi znamo kvalitet našeg pravosuđa, ne mora niko to sa strane da nam kaže, znamo da su sudije nažalost samo puki izvršioci kada je reč o velikim i važnim predmetima političke volje. To nije nešto novo što je došlo sa ovom vlašću to je takva situacija od 2000. godine. Niko na tom planu ništa nije promenio na bolje, ali postavlja se teza da politizacija pravosuđa postoji tako što Narodna skupština utiče na sudije. Kako? Tako što ih bira, one sudije koji se prvi put biraju, bira ih Narodna skupština. Dakle, jedna nenormalna nebuloza koja valjda treba nekog da ubedi da politizacija i pritisak politike na sudije postoji zato što ih bira Narodna skupština. Ako postoji pritisak na sudije, naravno postoji, može samo da bude izvršna vlast koja vrši taj pritisak, nikako Narodna skupština. Takva na primer, jedna nebuloza stoji u preporukama Venecijanske komisije, kao da je Narodna skupština jedan homogeni organ, kao da ne postoji tu 250 narodnih poslanika, kao da ne postoji, ne znam tačno koliko, ali nekoliko desetina političkih stranaka u ovom parlamentu i sad oni kolektivno svi utiču na sudije. Eto, tako nešto dolazi, na primer, od Venecijanske komisije. Druga stvar, niko u Ministarstvu pravde, ni gospođa Kuburović, ni Nikola Selaković, bivši ministar, ni za vreme DS, nije se setio da vidi kakva su rešenja u uporednom pravu što se tiče izbora sudija. Na primer, najvažnija i najmoćnija zemlja EU Savezna Republika Nemačka bira sudije u parlamentu. Sudije na saveznom nivou u Saveznom parlamentu u Bundestagu, a sudije po pokrajinama u regionalnim parlamentima. Da li neko može da zamisli iz VSS ili iz Ministarstva pravde ili bilo gde, da Venecijanska komisija dođe sad kod nemačkog saveznog ministra pravde i kaže – znate šta ovo što vi birate sudije u parlamentu to je uticaj politike na pravosuđe, vi morate da organizujete tamo neko tajno telo koje će da se sastaje po kabinetima i gde će politika totalno da bude odstranjena od izbora sudija. To ne može da se zamisli. U svim velikim pravnim sistemima tako nešto ne bi moglo da se zamisli. Budući da Srbija, po ovom pitanju kao i po mnogim drugim, služi samo kao eksperimentalni poligon da se testiraju raznorazne izmišljotine na pokusnim kunićima, da vide kakve će to posledice da proizvede, onda je nešto dobro za Srbiju što ne postoji ni u jednoj razvijenoj, pre svega evropskoj demokratiji, a ni u jednom od najvećih pravnih sistema. Sudije u SAD za Vrhovni sud bira predsednik Amerike, oni se imenuju doživotno, naravno, uz preporuku američke asocijacije. Dakle, ne može baš da dođe neko sa ulice, ali glavna stvar je kontrola i ravnoteža, uticaj jedne grane vlasti na drugu. To sad pokušava ovde da se ispravi, pokušava da se ta međuzavisnost potpuno isključi iz tog procesa i nama se objašnjava da je to kvalitetnije. Kvalitetnije će biti nama, a nije kvalitetnije na primer za Nemačku. U to niko ne može da poveruje. Dakle, ono što je dozvoljeno Jupiteru, to nije dozvoljeno volu. To je odnos Venecijanske komisije, ali i svih ostalih od kojim mi primamo diktate i posle ih sprovodimo u našem pravnom sistemu. Ono što je takođe jedan veliki skandal, dame i gospodo narodni poslanici, jeste prenos nekih sudskih nadležnosti na određene grupacije ljudi, kao što su to na primer javni beležnici, i ono što je još drastičnije javni izvršitelj. Gospođa Kuburović mrtva hladna u Skupštini Srbije kaže - javni izvršitelji postoje u pravnom sistemu zato što su se sudovi pokazali nesposobnim da mogu da rešavaju postupak izvršenja. Dakle, ministar pravde kaže sudovi su nesposobni i to je konstatacija, to je sve u redu. Podsetiću vas u vreme uvođenja javnih izvršitelja, isto tako zbog preporuka iz inostranstva, DS je to uvela, SNS je u vreme dok su bili opozicija bila protiv toga, nastupala protiv toga, svesrdno to rešenje podržala 2015. godine, podržala izvršitelje i ranije i ove godine i govori se o tome da su sudovi nesposobni. Kakav je to način? Dakle, prihvatanje poraza i putem linije manjeg otpora jeste postojanje javnih izvršitelja, jer umesto da se sudovi reformišu, da se još ljudi zaposli, da im se podignu plate i da onda izvršenje bude potpuno u nadležnosti sudova, gde neće moći da se stvori jedan kriminalni klan koji oduzima pre svega, najsiromašnijim slojevima društva kuće i stanove i prodaje ih na tajnim aukcijama, između sebe, na primer, sin od potpredsednika Komore izvršitelja kupi stan na Novom Beogradu, koji su pre toga neki izvršitelji zaplenili i sve ostalo, imovinske karte tih ljudi koje su sada u stotinama hiljada evra, njihova bogatstva, to ne bi bilo moguće. Još kao jedan od argumenata, gospođa Kuburović kaže – znate, javni izvršitelji su u prvih šest meseci 2019. godine u budžet Srbije na ime PDV uplatili milijardu dinara. Dakle, 20% njihovog profita je bilo milijardu dinara i samo možemo da zaključimo da je četiri milijarde dinara ono što su za šest meseci izvršitelji zaradili u Srbiji tako što su, pre svega otimali onima kojima su najsiromašniji. U 2017. godini više od 3.000 nekretnina, najviše stanova do 50 kvadrata, dakle, stambenog prostora je oduzeto ljudima od strane javnih izvršitelja, gde niko nije bio obavešten kada se to dešava, niko nije obavešten o visini svog duga i troškovi izvršenja su mnogo skuplji nego što je osnovni dug. To je situacija trenutna u Srbiji. Ministarstvo pravde to podržava, vladajuća većina u Skupštini to podržava, vladajuća SNS to podržava. Srpska radikalna stranka je predala više od 100.000 potpisa građana Srbije koji su prikupljeni za nepunih dva meseca, da se o ovom pitanju opet razgovara. Novi predlog zakona o izvršenju i obezbeđenju gde će se ovaj problem konačno rešiti, naravno, apelujemo i da se istraži rad svih tih sudija, tj. izvršitelja, da vidimo šta su oni to radili, koliko je to bilo zakonito i da se sa jednim takvim stanjem zaista raskrsti. Posledica svega toga, oni koji duguju najviše i dalje su dužni, i dalje se zadužuju, niko ih ne dira. Oni koji duguju najmanje, oni su najsiromašniji, oni najviše ispaštaju i to su činjenice. To ni Ministarstvo pravde više ne krije i to je naravno pozitivno, zato što je to pohvalila EU. O stanju u našem pravosuđu treba da se brinemo mi sami, bez diktata Venecijanske komisije i da ne može da nam se desi da ministar pravde kaže tako nešto – sudovi su nesposobni. Mi onda priznajemo na taj način poraz i onda nam se dešava u Srbiji da postoji jedna takva brutalnost, bahatost i pljačka od strane javnih izvršitelja, sve pod budnim okom Ministarstva pravde, pod budnim okom vladajuće stranke i uz podršku policije. Niko ne reaguje i još posle treba da slušamo objašnjenja kako je to u stvari za nas dobro. Hvala.
Hvala gospodine Šešelj. Reč ima Branislava Goravica. Izvolite.
Ostala sam dužna da odgovorim na primedbu koja je data, vezano za kandidatkinju za predsednicu Višeg suda u Kruševcu, sudiju Katarinu Bošković. Pre svega, izvinjavam se ovom uvaženom domu zbog greške u godini. U materijalu je moguće da ova greška nije jedina, to je zbog obimnosti materijala. Primite naše izvinjenje. Radi se o 1981. godini, a ne o 1991. godini. Sudija Katarina Bošković će sledeće godine navršiti 65 godina, a ne 67 kako je rečeno. Po zakonu ima prava da ostane na funkciji predsednika suda do kraja predsedničkog mandata, bez obzira što navršava uslove za penziju. Inače, navedena sudija je bila predsednik Višeg suda u Kruševcu, u periodu od 4. juna 2014. do juna 2019. godine. Sada se nalazi na mestu vršioca funkcije predsednika tog suda. Bila je jedini kandidat za mesto predsednika tog suda. Ispunila je sve uslove u okviru ocenjivanja rezultata njenog rada, programa rada i razgovora sa kandidatom i obzirom na činjenicu da rezultati rada tog suda i njeni lični rezultati opravdavaju to da ona bude ponovo predsednik, tek od činjenice da je bila jedini kandidat, te da bi sud u protivnom ostao bez predsednika suda, VSS je predložio ovu kandidatkinju za predsednika suda, bez obzira, dakle, na činjenicu da ona zaista ispunjava uslove za penziju sledeće godine u junu. Ne znam da li imam prava na to, ali želim da izrazim protest povodom izjave gospodina Aleksandra Šešelja da su sudije samo puki izvršioci političkih naloga. Tako nešto nije tačno i dužna sam da reagujem.
Hvala. Pravo na repliku i komentar ima gospodin Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Pre svega, vi biste prvo trebali da pogledate izjave predsednika VSS koji je govorio o pritiscima na pravosuđe. Dakle, on je rekao kako je to glavni razlog za ustavne amandmane jeste pritisak koji dolazi zato što Narodna skupština bira sudije. A to da su sudije samostalne i nezavisne, to možda postoji u nekoj priči, u nekom papiru, u nekom predlogu itd, ali u realnosti zaista to nije tako. To nije ništa novo i u to zaista ni vi, uvažena gospođo, ne biste mogli nikog da ubedite u Srbiji. To već postoji od 2000. godine, a videli smo i, naravno, sa velikim procesima kako završavaju kada su pre svega u pitanju neki bivši pripadnici na primer režima DS. Mi smo ovde slušali svašta o kriminalu njihovom i o „Heterlendu“, i o pljačci, i o Pajtiću i o raznima, pa vidimo da neko dobije nanogicu šest meseci ili godinu dana. Zamislite proces zbog ubistva Zorana Đinđića. Neko će da kaže da je tu sudija Nata Mesarović donela samostalno svoju odluku bez pritiska izvršne vlasti. Eto, to je jedan glavni primer koji vam sve to posle potvrđuje. To je situacija, nažalost, u pravosuđu u Srbiji i ništa novo. Mi možemo da pričamo kako je to super što mi prihvatamo primedbe Venecijanske komisije, ali to neće apsolutno poboljšati naš pravosudni sistem, ostaćemo tu gde jesmo, biće možda još i gore, a sve što ćemo dobiti neko tapšanje po ramenu, bravo, zbog toga će Srbija da bude ugledna evropska zemlja. To je trenutno, nažalost, realnost u Srbiji.
Hvala, gospodine Šešelj. Sada reč ima Biljana Pantić Pilja.
Hvala vam. Poštovani članovi VSS, poštovane kolege, svašta bih sad imala ja ovde da kažem pošto sam poslušala moje uvažene kolege koje su diskutovale čitav dan, pa ću probati da sublimiram iz nekog svog iskustva, kao i poslanik i kao advokat koji ima velike veze sa sudom, odnosno svakodnevno ide na suđenja i prisustvuje suđenjima. Za početak, nisam ja neki veliki fan Visokog saveta sudstva, kao neke moje kolege što su vas nahvalile. Prvo, smatram da je predsednik Visokog saveta sudstva trebao danas da dođe ovde pred nama, da nam obrazlaže svoju odluku. Moj stav je da je trebao da dođe ovde. Verujem da on ima posla, ali ovo je jedan od njegovih poslova da dođe pred narodne poslanike, a ne da pošalje vas, uz dužno poštovanje prema vama. Drugo, od svih kolega koje su danas diskutovale, gospođa Vjerica Radeta mi je najbolja, oko 80% se mogu složiti sa njom, ne mogu da se slažem 100% jer sedela bi tamo verovatno, ali 80% onoga što je rekla koleginica Vjerica Radeta mislim da je u pravu. (Narodni poslanici SRS, dobacuju.) Ako može malo tiše kolege, znam da ste oduševljeni, ali samo malo tiše da obrazložim ovo što sam htela. Prvo, odluku ste nam pročitali. Uz dužno poštovanje, vi niste ovde spikeri, mi smo dobili tu odluku i mi smo to vrlo pažljivo pročitali. Drugo, smatram da su biografije koje nam dostavljate svaki put sve oskudnije i oskudnije. Znam da prosek studiranja i prosek godina studiranja nije uslov, ali do nedavno ste nam dostavljali takve podatke. Ja sad, čitajući, zaključim da neki kandidati koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, su studirali do 27, do 29 godine što je deset godina studiranja. Ne znam iz kog razloga se kriju te informacije. Ja sam ujedno, kao član stalne delegacije parlamentarne Skupštine Saveta Evrope, član Komiteta za izbor sudija Evropskog suda za ljudska prava. U tom Komitetu dobijamo vrlo opširne biografije kandidata, sa kojima vodimo razgovor i biramo ih, čak i ispitujemo. Do skoro sam čak bila i pristalica da izbor sudija ne treba više da se vrši u Skupštini. Promenila sam to svoje mišljenje baš imajući u vidu rad Visokog saveta sudstva. Zato što ne znam šta je za pojedince iz Visokog saveta sudstva dostojnost, šta su ti moralni kriterijumi navedeni u članu 45. Zakona o sudijama, šta je sa nepotizmom, jer svaki put se tu negde pronađe neki kandidat koji ima neke veze sa nekim, šta je sa pravljenjem sudijske kaste. Pošto od 22 kandidata koje prvi put biramo na sudijsku funkciju, samo jedan kandidat nije iz pravosuđa, nema ni jednog kandidata iz advokature, nema ni jednog kandidata iz privrede. Nikoga, samo sudijski pomoćnici i korisnici početničke obuke. Takođe, u biografijama vidim da su neki kandidati završili početničku obuku 2015. godine. Šta su radili posle? Kakve su to biografije? Kako ja sada da zaključim da je neki kandidat dostojan. Takođe imam pitanje za vas, da li kandidat koji je zaposlen u nevladinoj organizaciji je dostojan kandidat? Da li ispunjava moralne uslove? To je pitanje za Visoki savet sudstva. To nam niste navili u biografijama, morala sam da guglam kandidate zato što nam ne dostavljate potpune biografije, a onda pričamo o politizaciji sudija. Ne, sud je zatvorena kasta u koju ne može niko da uđe. Na stranu ovih 22 kandidata, ja ne znam kakvi su oni, ne znam nikoga lično, nadam se da će biti dobre sudije, izražavam veliku sumnju. Na primer, sudije koje birate po konkursu, evo skoro je izabrana sudija u Novom Sadu, u Viši sud. Znate šta je prvo uradila u junu mesecu kada je dobila svoje predmete? Odložila je suđenje zakazano za novembar i zakazala ga za februar. Šta je sa efikasnošću srpskog pravosuđa? Znam da je mračni srednji vek sinonim za mračno pravosuđe 2009. i 2010. godine, ja sam tada bila u sudu pripravnik volonter i znam kako je rađena reforma pravosuđa, znam šta je urađeno sa sudijama. Znamo i kako su sudije tada birane, po kafanama i po političkoj pripadnosti, pa smo dobili 700 tužbi za naknadu štete. Ali, šta je sada sa ovim daljim izborima, šta radite? (Milorad Mirčić, dobacuje bez mikrofona.) Molim vas kolega Mirčiću, bez dobacivanja, da završim.
Samo nastavite, slobodno.
Šta je sa, priča se da Visoki savet sudstva ima stav da na primer sudija Privrednog suda ne može da bude izabran za sudiju Apelacionog suda, nego samo za sudiju privrednog apelacionog. Gde to piše? A tako vas bije glas, da neke sudije uporno konkurišu i ne mogu da budu izabrane, jer im se tako nešto kaže. Šta je sa kandidatima za prvi izbor za sudiju? Znam kandidate koji konkurišu, koji su završili fakultete za tri i po godine. Imaju proseke preko 9, ali rade kao saradnici devet godina. Njih nikako da izaberete. Da li nisu nečija rodbina, da li vlada nepotizam? Kako Visoki savet sudstva utvrđuje ko je dostojan? To je moje pitanje. Kako utvrđujete ko je dostojan? Na osnovu kojih moralnih kriterijuma? Zašto nemamo sve podatke, ako već treba da ustanemo i da ovde glasamo. Još uvek imamo ta ovlašćenja da glasamo za sudije, još uvek. Na stranu to što vi birate one po konkursima. Ima svega i svačega. Ima sudija koje izaberete u viši sud, a budu tu dva tri meseca pa brzo odu u apelaciju. Neki nikako da dođu do te apelacije. Po kojim kriterijumima birate sudije? Što se tiče suđenja sudija. Znam da je sudijsko uverenje nešto na čemu se zasnivaju presude, ali šta je sa pravnom sigurnošću? Šta je sa efikasnošću, ekonomičnošću? Znate da imamo masovne tužbe, neću da govorim šta je predmet spora, ali postoje. U jednom sudu spisak sudija koji usvaja tužbeni zahtev, drugi spisak u istom sudu sudija koji odbijaju tužbeni zahtev. Kakvu garantujemo pravnu sigurnost građanima Srbije kad podnose tužbu? Da podnesu, vide ko je sudija, pa povuku tužbu, pa ponovo podnesku na pisarnicu dok ne dobiju sudiju sa svog spiska. To je pravna sigurnost koju nam garantujete. Nema zauzimanja pravnih stavova decidnih, nego izokola, a birate, kao što rekoh sudije, opet vam ponavljam sudija koju izaberete u viši sud u junu mesecu otkaže ročište u novembru i zakaže za februar. Treba valjda vreme da se pripremi. Pravosuđe jeste u boljem stanju nego kakvo je bilo. To jeste fakat. Ima manje starih predmeta, ali i dalje se sudije ponašaju tako kako se ponašaju, zato što vi birate takve sudije i zato što, daću sebi za pravo, Narodna skupština ne dobija biografije da bi mogla da vidi ko je tu u stvari dostojan, ko nije. Kako ste došli do ovih kandidata? Kako ja da znam da nije bio neki bolji kandidat? Ne mogu da ne pomenem, pošto je indirektno povezano sa pravosuđem Srbije, ne mogu da ne pomenem da je sinoć u jednom opozicionom glasilu izašla izjava potrčka Vuka Jeremića, Bore Solunca nekadašnje perjanice DS, gde je najgnusnije uvredio Miloša Vučevića, gradonačelnika Novog Sada. Još jednom se pokazalo da je bitno ko priča a ne šta priča. Miloš Vučević je dva puta izabran za gradonačelnika Novog Sada, što se nije desilo u istoriji grada. Bora Solunac nije dobio izbore ni u svom selu odakle je. Bora Solunac je glasao iz Soluna 2001. godine, Zakon o radu, Bori Soluncu je zastareo postupak u prekršaju, toliko o tome, pošto imamo digresije, imamo klijente kojima nikako da zastare slučajevi, ali Bori Soluncu zastari prekršaj. Čovek je osuđivan i vodi se pred Specijalnim sudom krivični postupak protiv njega, pa se nadam da će ovaj put sudije da sude po zakonu, a ne po carstvu, što bi rekao Dušanov zakonik. Hvala vam.
Hvala gospođo Pilja. Pravo na repliku ima Vjerica Radeta. Izvolite gospođo Radeta.
Rasprava koleginice Pilja zaista ohrabruje. Nisam se ja javila zato što je ona rekla da je saglasna, uglavnom sa svim onim što sam ja rekla, jer je činjenica da sam ja iznosila argumente, kao što ih je i ona malopre iznela, ali ohrabruje da ovakva diskusija dolazi od strane poslanika vlasti. Zaista je krajnje vreme da se na ovaj način i poslanici vlasti ophode i prema Visokom savetu sudstva, kada je to potrebno i prema Vladi Republike Srbije kada je to potrebno. Moramo da se naviknemo da vi koji sedite tu, ovo se sada ne odnosi na vas kolege poslanike, da vi tu niste bogom dani, da vi tu niste lutke od porcelane, koje mi ne smemo da pipnemo. Mi smo ovde da raspravljamo, da iznosimo određene stavove. Koleginica Pilja je očigledno mnogo toga iznelo kao advokat iz svoje sudske prakse. Vi nemate argumente. Vi ste malopre rekli da morate, ne znam koji ste izraz, neki malo teži upotrebili da se ne suprotstavite ili tako nešto, Aleksandru Šešelju, za ono što je on rekao kada su sudije u pitanju. Vi treba da odgovarate, ako mislite da imate argument, ali nije argument, ja moram da se suprotstavim jer to nije tačno. Znate, mi govorimo šta je tačno i mi govorimo za šta mi imamo dokaze i šta nije dobro, i kažemo zbog čega, a odgovor samo da to nije tačno, dozvolićete, nije odgovor. Zamislite vi sudije u obrazloženju da tako napišete. Vi bar znate da bez argumenata ne može i ne sme da se govori. Zato kažem da je dobro, ponavljam to sa početka, da je dobro da koleginica Pilja, i nadam se da i ostali advokati imaju to iskustvo, mogu slobodno da iznesu svoje utiske i ono što im jeste pokazala praksa. Koleginica Pilja može da se pojavi svojim klijentima i da dobija nove klijente, i tako dalje, ali advokat koji ovde brani vas i brani pravosuđe, brani sudove, pa kako će njemu doći neko u advokatsku kancelariju i da kaže - koga ti braniš, moj spor traje 17 godina, a ti tamo braniš neke sudije. Moramo uneti malo realnosti i moramo da se ponašamo u skladu sa onim što nam se dešava u životu. Hvala.
Hvala, gospođo Radeta. Reč ima gospodin Aleksandar Pantić. Izvolite, gospodine Pantiću.
Odgovorio bih na primedbe koleginice koje je iznela na račun rada Visokog saveta sudstva. Prvo, u pogledu dostojnosti. Znači o dostojnosti kandidata izjašnjava se organ, organizacija, odnosno sud u kome taj kandidat radi. Ako je u pitanju stručni saradnik o njegovoj dostojnosti se izjašnjava sud u kome on obavlja posao stručnog savetnika, jer to su ljudi koji njega najbolje poznaju, on radi u toj sredini i oni se izjašnjavaju o dostojnosti tog kandidata. Ako je u pitanju advokat, Advokatska komora se izjašnjava o dostojnosti. Znači, o dostojnosti se izjašnjava ona organizacija u kojoj taj kandidat radi. Što se tiče podataka koje dostavljamo u materijalu poslanicima Narodne skupštine, mi dostavljamo one podatke koje su zakonom propisane kao merilo i kriterijum za izbor kandidata koji se prvi put biraju za sudijsku funkciju, a za predsednike sudova isto tako one podatke koji su propisani kao merilo i kriterijumi za izbor predsednika sudova. Što se tiče primedbi da iz Privrednog suda ne biramo za Apelacioni sud sudije, ja mogu da kažem da je u Apelacionom sudu u Nišu izabrano troje sudija Privrednog suda u Nišu, to koleginice možete da proverite. Tako da, Apelacioni sudovi su dostupni i sudijama privrednih sudova. Što se tiče primedbi da navodno biramo samo sudijske saradnike, mislim da ni ta primedba ne stoji, jer imamo slučajeve da smo izabrali i advokate za prvi izbor sudija, evo sada imamo ovde iz Gradskog pravobranilaštva, u Nišu smo izabrali iz Vojnog pravobranilaštva kandidata za sudiju, tako da apsolutno biramo iz drugih oblasti, iz drugih kategorija lica za sudije. Ali, činjenica je jedno, da sudijski saradnici prvo oni rade, oni su dugogodišnji sudijski saradnici, oni se na neki način školuju od početka za sudiju. Kada procenimo da je saradnik bolji kandidat od nekoga ko nije saradnik, normalno je da izaberemo saradnika. Što se tiče ovog osnovnog kruga lica, treba da imate u vidu da će nakon ustavnih promena, da će jedino Pravosudna akademija biti u ulazu sudstva, tako da ćemo morati samo da biramo sudije iz kruga lica koji su završili Pravosudnu akademiju ako se usvoji. A prema sadašnjem stanju stvari, Pravosudnu akademiju može da upiše svako. Znači, bukvalno, i onaj koji radi kod privatnika, u radnoj organizaciji, u državnoj upravi, kao advokatski pripravnik, saradnik, znači, svako ko ispunjava uslove može da upiše Pravosudnu akademiju, odnosno ko položi prijemni za Pravosudnu akademiju. Tako da je svim tim licima, i advokatskim pripravnicima koji imaju položen pravosudni ispit i zaposlenima u drugim radnim organizacijama, i u državnim službama, znači, svima je dostupna ta Pravosudna akademija pod jednakim uslovima. Prema tome, ako neko zaista ima baš jaku volju da postane sudija, on može i taj put da izabere, da upiše Pravosudnu akademiju, da bude polaznik početne obuke, da završi tu početnu obuku na Pravosudnoj akademiji i to mu je siguran put u pravosuđe. Mimo toga, mimo Pravosudne akademije i mimo stručnih saradnika, mi biramo i direktno za sudije koje se prvi put biraju na sudijsku funkciju iz kategorije lica koji ne spadaju ni u sudijske pomoćnike, ni u polaznike početne obuke, odnosno svršene polaznike početne obuke na Pravosudnoj akademiji. Ja mislim da bi to bilo to. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Pantiću. Sada pravo na repliku ima Biljana Pantić Pilja. Izvolite.
Gospodine Pantiću, sve ovo što ste mi ispričali je ukoliko se usvoji da samo lica sa završenom Pravosudnom akademijom. Ja sam govorila o konkretnom slučaju danas, odluka, vi kažete - ima i drugih kandidata. Da, to sam i ja navela. Od 22 kandidata, samo je jedan zamenik gradskog pravobranioca. A to što ste sad rekli, pa, naravno, onaj ko je u sudu, bliži sudu, nigde ne piše u zakonu, gospodine Pantiću, da samo sudijski pomoćnik može da bude sudija a ne neko drugi. Hvala vam.
Hvala, koleginice Pilja. Gospodin Pantić ima reč. Izvolite.
Ja sam rekao da i po sadašnjem zakonu Pravosudnu akademiju može pod jednakim uslovima da upiše kako sudijski pomoćnik, tako i advokatski pomoćnik i lice koje je zaposleno u bilo kom državnom ili privatnom preduzeću ili organu. Prema tome, Pravosudna akademija je i u ovom momentu dostupna svima pod jednakim uslovima. Hvala.
Hvala, gospodine Pantiću. Sada reč ima narodni poslanik, gospodin Petar Jojić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, molim Visoki savet sudstva da ubuduće šalje svoje predstavnike koji neće obmanjivati javnost i podnositi lažne izveštaje. Gospođo ispred Visokog saveta sudstva, vi ste pomenuli malo pre, a ovo vam nije prvi put, slušao sam ja vas, ovo je treći put, kada vi pričate šuplje priče i iznosite laži….
Kolega Jojiću, moram da vas zamolim, nemojte tako teške reči. Možemo da razmenjujemo argumente. Gosti su u pitanju. Izvolite, nastavite.
Gospodine predsedavajući, kada Visoki savet sudstva dođe pred ovu Skupštinu, ima da mu se tresu gaće. On mora poštovati Skupštinu i narodne poslanike koji ih biraju, a ne da dođu sa lažnim izveštajima i neosnovanim izjavama. Gospođa je malo pre rekla kako se vode disciplinski postupci protiv onih koji čine disciplinske prekršaje u toku suđenja u toku svoga mandata. Gospođo, vi ne rekoste koliko je podneto disciplinskih prijava 2016, 2017, 2018. i 2019. godine? E, sad ću vam reći, jer sam od Visokog saveta sudstva, koje je potpisao Milojević, rekao sledeće, a vi ste to zaobišli, smišljeno, da prevarite narodne poslanike: "Uvidom u evidenciju - Petru Jojiću odgovor na pitanje - disciplinskog tužioca utvrđeno je da je u toku 2016. godine dostavljena 831 disciplinska prijava, u 2017. godini 588 disciplinskih prijava, u 2018. godini 582, a u prvih šest meseci 2019. godine 242 disciplinske prijave". Od toga, gospođo, što ne dadoste obrazloženje narodnim poslanicima, da je od toga svega 31 uzeta u rad. Šta je sa one 2.200 prijava? Ovaj narod poludio pa tuži i žali se na predstavnike pravosudnih organa od besa? Od muke, jer su ih mnogi u crno zavili. A Visoki savet sudstva toleriše predsednicima sudova što se krši zakon od strane pojedinih sudija. Istaći ću dva primera i dva slučaja. Imate predmet P broj 6742/17, gde je učesnik u tom postupku bio Besarić Jovo. Sudija Dragana Marčetić vodila je postupak. On je pretrpeo nezakonitim postupanjem postupajućeg sudije, kršenjem zakona i falsifikovanjem činjenica i činjeničnog stanja u tom predmetu štetu od 50 hiljada evra. Drugi slučaj iznosim, prof. dr Veroljuba Rajovića, koji je u predmetu broj 2143/12, takođe kršenjem zakona od strane sudije, pretrpeo štetu u iznosu od 30 hiljada evra. Šta ste u tom pogledu vi učinili? Šta je Visoki savet učinio? A još da vas nešto naučim pameti ovde. Vi ste počinili grubo kršenje Ustava iz člana 21, iz člana 36, iz člana 99, iz člana 153. Gospođo, vodite disciplinske postupke. Jel vi donosite rešenje o vođenju disciplinskog postupka i odluku, formalno-pravnu? Vi kršite član 36. Ustava Republike Srbije. Gospodo iz Visokog saveta sudstva, kako je moguće da mi danas u Srbiji imamo 2.745 sudija? Od toga, 1.959 su žene, a samo 776 su muškarci. Šta vi tu činite? Kršite član 21. Ustava Republike Srbije, diskriminacija. Dalje, sudsko osoblje, imate 10.818. Sudskih pomoćnika imate 1.595, državnih službenika imate 5.851 i 3.700 nameštenika. Sudovi su rasterećeni. Govorile su moje uvažene kolege ovde danas da je veliki broj poslova detaširan, izmešten iz suda, to jest uvođenje javnih beležnika, uvođenje javnih izvršitelja, Agencije za mirovno rešavanje sporova, čime su to sad neki pojedinci opterećeni. Gospodo, vi ste krivi iz Visokog saveta sudstva, a vas ne treba zvati Visoki savet sudstva. Treba reći – savet sudstva. Vi kao visoki predstavnik iz EU kad dođete u ovu Skupštinu. Prema Zakonu o budžetu, gospodo, svi sudovi u Srbiji se finansiraju sa 24 milijarde dinara. Rashodi za sudove su 1,93% iz budžeta. Da bi se sprečila korupcija, gospodo iz Visokog saveta sudstva, a to ja predlažem odgovorno kao advokat i kao čovek skoro sa 50 godina pravne struke i bivši ministar pravde, molim vas da se povećaju plate nosiocima pravosudnih funkcija da bi sprečili korupciju. Ja da sam u mogućnosti i da se pitam, 100% bih povećao plate nosiocima pravosudnih funkcija. Na taj način bi smanjili korupciju. Prema tome, dame i gospodo iz Visokog saveta sudstva, vi i predsednici sudova koje vi birate, ja bih rekao, od Rimljana do današnjeg dana gore stanje u pravosuđu na ovoj teritoriji nije bilo, da ne kažem pogotovo od 2000. godine kada su „dosmanlije“ došle. „Žuta pešadija“ se sada utemeljila u sudovima i tužilaštvima da to ne mogu ni atomske bombe da demontiraju. Prema tome, gospodo iz Visokog saveta sudstva, SRS se zalaže da se vratimo u pređašnje stanje, u prvobitno stanje, u redovno stanje opštinskih sudova, okružnih sudova, Vrhovnog suda i isto tako i za tužioce. Ko je odgovoran, zašto se toliko priča – nerešeni predmeti? Ko? Predsednici sudova, to su turisti u najvećem delu. Prvi su oni kada su savetovanja na Tari, na Zlatiboru, na Paliću, u Vrnjačkoj Banji, na Zlataru, gde ih nema. Oni su prvi, vode sekretarice sa sobom da ih edukuju na tim savetovanjima. E pa, neka ih edukuju tamo gde rade, gde su sudovi. A vi, gospođo, sećam se vas kada ste vi govorili pre dve godine, kada ste govorili o tome koliko ima disciplinskih poslova. Sad pitanja, dajte mi odgovore - od 2016. godine do današnjeg dana koliko je rešeno predmeta u disciplinskom postupku, ime i prezime sudije i koji je ishod odluke? Drugo, kad odbacujete, gospodo, vaši tužioci kad odbacuju disciplinske prijave, zašto ne pišu rešenja sa obrazloženjem? Obavezuje vas član 36. Ustava Republike Srbije. Pa vidite koliko vi kršite Ustav? To niko u državi ne krši Ustav, nego vi. Da li sam vam rekao koje sve članove Ustava vi kršite? Dođete ovde da nam pričate šuplju priču? Znate li za koga je to? Za onoga ko nema pojma šta je pravosuđe. Prema tome, kad dođete ovde morate objektivno izveštavati narodne poslanike i morate znati da ste došli gde vas i bira Narodna skupština i što kaže kolega Mirčić - istinu i samo istinu, jer samo tako možemo pomoći da se otklone brojne nepravilnosti i brojne zloupotrebe u ovom stanju u kome ste vi. Vi ste u v.d. stanju.
Hvala, gospodine Jojiću.
Mogu li samo minut?
Naravno. Izvolite.
Izvinjavam se. Kako je moguće da vi postavljate v.d. predsednike sudova, a šest meseci lišili ste prava Skupštinu da vrši kontrolu nad radom predsednika sudova? Ko vam je to ovlašćenje dao? Ustav vam to ne daje pravo, čak sprečava. Po Ustavu Skupština bira predsednike, nema v.d. stanja. Drugo, vi ste danas izašli sa jednim brojem, šta je sa drugim brojem što treba da se postavi? To treba, sigurno, da birate ili da sačekate neke druge okolnosti i dogovore? Prema tome, vi ste u obavezi da poštujete, gospodo, Ustav. Moja je molba ubuduće kad dođete ovde, dođite sa tačnim podacima. Kako je moguće predsednik Vrhovnog kasacionog suda, a u stvari on je bio u v.d. stanju? Ispada da je neustavan v.d. birao druge v.d. a Narodna skupština je onemogućena. Razvlašćena je Narodna skupština vašim postavljenjem. Amerikanizacija i evropeizacija naše pravosuđe će da baci na kolena. Drugo, hoćete, gospodo, da budete nezavisne sudije? Hoćete. Budite nezavisni, ali znate kad? Donosite zakonite odluke i niko ne sme da priđe vama i da vas pita.
Hvala, gospodine Jojiću. Reč ima gospođa Radeta, povreda Poslovnika. Izvolite.
Ne bih baš rekla da je povreda, ali jeste član 27. Razumem da vi, gospodine Marinkoviću, niste mogli da reagujete malopre kada su se ovde obraćali predstavnici Visokog saveta, pre svega zato što niste pravnik. Inače, nemam primedbi na način kako vi vodite sednicu, ali moram da iskoristim ovaj član Poslovnika da kažem da su gospoda pokušali da obmanu Narodnu skupštinu tako što su govorili o oceni dostojnosti kod izbora predsednika sudova. Dostojnost se ocenjuje samo kada se sudije prvi put biraju. Jedanput kad postane sudija više mu se dostojnost ne ocenjuje i ta ocena ne postoji kada su u pitanju predlozi za izbor predsednika sudova. Evo, samo sam, izvinite sad vi što sam ja, na neki način, zloupotrebila ovaj član, ali prosto morala sam radi javnosti da kažem. Dakle, dostojnost za vršenje sudijske funkcije vrši se samo prilikom prvog izbora, a prilikom izbora predsednika to niko ne ocenjuje. Hvala.
Hvala, gospođo Radeta. Sada reč ima Ljiljana Malušić . Izvolite, gospođo Malušić.
Hvala, predsedavajući. Uvaženi predstavnici Visokog saveta sudstva, danas je pred nama Predlog odluke o izboru predsednika sudova, ali i Predlog odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, kao i Predlog odluke o prestanku funkcije javnog tužioca u Višem javnom tužilaštvu u Kraljevu. Naravno, u Danu za glasanje gospoda koja će biti izabrana sam sigurna da će se potruditi da svoj posao rade časno, onako kako to priliči sudijama, a ja ću se osvrnuti na jednog gospodina koji, po meni, ne zaslužuje ama baš nikakvu pažnju. Radi se, na primer, o gospodinu Miodragu Majiću. Taj čovek, volela bih da proceni naše građanstvo, ja ću pročitati, izvor mi je „Embargo“, tačno šta je radio, kako je radio, koliko je to časno, odnosno nečasno, pa neka procene čega mi sve imamo nažalost u sudstvu, odnosno u pravosuđu. Kako je gospodin Miodrag Majić stigao do mesta sudije? Gradio je brzo karijeru u Prvom sudu, pogotovo posle Petooktobarske revolucije, jer je veoma brzo zaboravio na ranije mentore pa je brzometno postao sudija demokrata, privržen uticaju spolja. Sramota, to se tako ne radi, posebno u oblasti pravosuđa. Taj gospodin Miodrag Majić je sudija Apelacionog suda, sudija, bloger, TV zvezda, kritičar vlasti, Vlade, predsednika. Zamislite, molim vas, on koji treba da bude nezavisan? Pravosudni gladijator koji u studiju američke N1 reže kao po panju, optužuje kolege, nipodaštava tužilaštvo, baš kao da se raspričao po zapadnim ambasadama. Izabran je za sudiju Prvog opštinskog suda tako što je preskočio na stotine ondašnjih pripravnika i zaseo u sudijsku fotelju bez i jednog dana staža u tom sudu. Tu je gospođa Pilja u pravu, sramota je ovo što su oni radili. Sigurna sam da vi to danas više nikada nećete ponoviti. Za njega su govorili da je voleo da putuje uglavnom o trošku drugih. Taj isti kaže, embargo, je vrlo brzometno postao istražni sudija, predsednik veća, portparol, sve do 2005. godine kada je zaseo u fotelju predsednika Prvog suda. Postao je predsednik Prvog opštinskog suda, ne znam šta sve nije postao zahvaljujući svojim prijateljima, pajtosima. Pričalo se da je ipak fotelju predsednika suda zaradio, znate kako? Tako što je ocinkario ondašnjeg predsednika suda, Vojkana Simića, da predmete usmerava sudijama po svom ćefu. Sramota jedna. To postoji, to mora da se kaže da ljudi znaju ko je čovek, prosto, mora da se kaže. Zvanje doktora pravnih nauka stekao je 2008. godine i ono što je više od toga obeležilo, obeležilo odbranu doktorskog rada, bilo je prisustvo njegovog kuma Gorana Ilića, čoveka sa kojim će osam godina kasnije osnovati CEPRIS, slušajte – Centar za pravosudna istraživanja. Nevladino udruženje, sa kojim će tek žestoko udariti po srpskom pravosuđu u pokušaju. Sudija, osnovao nevladino udruženje? Molim vas, dragi gledaoci, dobro slušajte šta vam govorim, sudija osnovao nevladino udruženje. Svaka mu čast. I udri po sudijama koje mu ne odgovaraju, udri po predsedniku, udri po poslanicima, udri po svima. Sve što njemu odgovara je u redu, sve što je po pravdi nije u redu. Taj isti u onoj čuvenoj seči neposlušnih sudija i onih koji su se na bilo koji način zamerili dosovskim liderima, despotima iz 2009. godine, dr Majić, ne samo da je preskočio tadašnji Okružni sud i direktno izabran u Apelacioni sud, i to u Odeljenje za ratne zločine, pazite, za ratne zločine, gde je bila duplo veća plata u odnosu na ostale sudije istog suda. Neviđena blamaža srpskog pravosuđa, mora se priznati, u to vreme. U Apelacioni sud je izabran neko ko nikada nije odlučivao po žalbama, bez dana staža u Okružnom sudu, a to mu je bio posao i u apelaciji, molim vas. U Okružnom sudu je ostalo bezbroj sudija koji su stvarno ispunjavali uslove za prelazak u Apelacioni sud. Ja se nadam da se nikada ovo više neće ponoviti i da ovakva fela ljudi neće sedeti u našem pravosuđu. Sada da vidimo ko je taj gospodin. Ovo je tek deo njegove biografije. Ovaj gospodin ima čudne aršine, ovaj Milorad Majić, smeta mu doživotni zatvor za silovatelje i ubice dece, a ništa mu nije smetalo kada je doneo presudu o oslobađanju najgorih šiptarskih koljača. Sudija Apelacionog suda u Beogradu Miodrag Majić, koji je nakon prvostepeno osuđujuće presude za većinu njih, kao član veća, oslobodio krivice 11 članova nakrvavije zločinačke grupe OVK iz Gnjilana, koji su zverski mučili i ubijali Srbe i Rome na tom prostoru, podigao je glas protiv usvajanja „Tijaninog zakona“. Majić je iskoristio gostovanje u emisiji „Utisak nedelje“, da bi poručio da uvođenje doživotnog zatvora bez prava otpusta predstavlja kršenje međunarodnih konvencija i evropskih standarda, ali i Ustava Srbije. Gospode Bože. To je učinio uoči izjašnjavanja poslanika, nas ovde u Skupštini. Srbija o tome, pa i stručna javnost, to je doživela kao direktan pritisak na zakonodavnu vlast, na šta nijedan sudija nema pravo, na isti način ovo su shvatili i poslanici, da bi zbog svega Majić trebalo da se pokrije ušima i da ćuti, umesto što kritikuje zakon koji ima za cilj da zaštiti decu, trudnice, nemoćne, poručuje advokat, gospodin Svetozar Vujičić. Isti ovaj dotični gospodin sudija Majić je poslednji čovek koji bi trebalo da izlazi u javnost, pogotovo što svako njegovo pojavljivanje izgleda kao da je u žutom dresu. On je protiv svega i svačega. Šta god je dobro za ovo društvo, on je protiv, pri tom, on je jedini sudija koji je sa mesta opštinskog sudije otišao direktno u Apelacioni sud, po treći put to pričam, jer je to nonsens, jer je to bezobrazluk, šta god, ne ponovilo se, i to zahvaljujući DS, koja mu je 2009. godine dala da sam bira na koje mesto želi da ode. Zamislite to. Kad smo kod gnjilanske grupe, ta grupa je prvostepeno osuđena, a on ih je pravosnažno oslobodio. No, Kasacioni sud je konstatovao da je ta presuda zahvaćena bitnim povredama zakona i da je kao takva neodrživa, ali to više nije moglo da se promeni, već je Kasacioni sud samo konstatovao da je bila povreda, zaključio je gospodin Vujičić. Podsetimo još da je Apelacioni sud u Beogradu oslobodio krivce i pustio na slobodu svih 11 članova najkrvavije zločinačke grupe OVK iz Gnjilana, koji su tokom 1999. godine zverski mučili i ubijali Srbe i Rome na tom prostoru. Time je negirano da je bilo najkrvavijih i nemilosrdnim zločinima nad Srbima. Tako, umesto da krvnici budu osuđeni na ukupno 116 godina robije, oni su dobili slobodu, uprkos izjavama dokazima svedoka saradnika. Izvor J.Ž. Na čelu gnjilanske grupe 1999. godine bio je Fazli Ajdari. Na suđenju su svedoci saradnici do detalja opisali šta su radili žrtvama, ali ni to nije bilo dovoljno da prvostepena osuđujuća presuda bude potvrđena. Kažu - imali su internat u koji su dovodili žrtve i proceduru mučenja. Procedura je podrazumevala da žrtvu prvo dovedu, skinu, a onda im postavljaju pitanja. Gospodo, teško mi je da čitam ovo, ali moram, zarad javnosti, neka se zna šta sve sedi u srpskom sudstvu. Šta god da kažu, uvek su ih prebijali četvrtastom gvozdenom štanglom. Važilo je pravilo da im uzmemo dušu polako. Vezivali smo žrtve visoko za ruke da vise i samo ih bacali na pod kad dođu na red. Ženama smo sekli dojke i iz zabave to posle pekli. Možda više ne treba da čitam, jer mi nije dobro, pa ću samo poželeti da ovakvi tipovi, poput ovog monstruma, više nikad ne budu prisutni na ovoj sceni, ovo je bilo pa se ne ponovilo, samo još jedna rečenica, 80 ubijenih i 250 mučenih. Taj je oslobodio gospodin Majić, neka mu služi na čast, a ima i decu. Ja ću u danu za glasanje da podržim predloge onih kandidata za koje mislim da bi trebalo da časno obavljaju ovaj posao. Zahvaljujem na pažnji.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Zahvaljujem. Mi smo u dosadašnjoj raspravi čuli i naša ovlašćena predstavnica, gospođa Kovačević Žarić je u svom izlaganju istakla sa koliko problema se suočavamo u oblasti pravosuđa, imajući u vidu kakvu smo situaciju zatekli, imajući u vidu sve ono što smo nasledili i posebno kakve napore ulažemo ne bismo li popravili takvo stanje koje je posledica, pre svega, katastrofalne reforme pravosuđa sprovedene od žutih štetočina tokom 2009. godine. Tu ocenu katastrofalna reforma, to nije ocena nekoga iz SNS, to je ocena Venecijanske komisije. Dakle, više od 700 sudija je bilo razrešeno zbog tzv. nepodobnosti, nisu bili članovi žutog preduzeća, pa su razrešeni. E, zatim su te sudije tužile, povele postupke, dobile presude, pa je na taj način državni budžet oštećen za preko 30 miliona evra. Dakle, postavljene su sudije po partijskom ključu isključivo stranačkim predlozima i svi se sećate sada već čuvenog slučaja iz Vlasotinca, kada su predsednik opštinskog odbora zajedno sa predsednikom opštine predlagali, odnosno slali dopise razne u kojima su okarakterisali kandidate za tužioce i sudije. I još mnogo sličnih problema koji su nastali takvim odnosom prema pravosuđu, ali i takvim odnosom prema državi. Ima pomaka, ima i dobrih rezultata. Čuli smo i da je efikasnost sudstva na znatno višem nivou danas i da je danas prosečno trajanje sudskih sporova 253 dana, za razliku od njihovog vremena kada je bilo duplo više, dakle, 500 i nešto dana je bio prosek, ali mislim da moramo permanentno da radimo na vraćanju poverenja građana, prvenstveno, u naš pravosudni sistem, u naše pravosuđe, iako to nije lak posao, s obzirom na to šta su nam ostavili u nasleđe. Pri tome, najsmešnije su mi zamerke koje stižu na račun stanja u pravosuđu, na račun narušenosti nezavisnosti pravosuđa od strane perjanica stranaka bivšeg režima. Evo, npr, ovaj Majić, o kome je i gospođa Malušić malopre govorila, ja ne znam više da li je on sudija ili je posao pisac ili je bloger, kako se predstavlja, ali je učestvovao u oslobađanju tzv. Gnjilanske grupe, tzv. bivše oslobodilačke vojske Kosova. I on je glavni kritičar. Ili, na primer, onaj Vladimir Gajić. Taj je valjda predsednik pravnog saveta Narodne stranke onog Vuka Jeremića, koji je, osim što po ceo dan samo lupeta nešto na tviteru, osim po tome, poznat je još jedino samo po tome da je bio hapšen u onoj velikoj aferi Geneks mafija ili Geneks grupa tokom 2007. godine, kada su uhapšeni zbog višemilionskog oštećenja državnog budžeta. Muljali su sa kvadratima, muljali su sa građevinskim parcelama, sa objektima. U svakom slučaju, budžet je oštećen za više od 20 miliona evra tom prilikom. To su te pravničke i moralne gromade koje danas nama nešto zameraju, a umeli su jedino da otimaju. Ili ima onaj slučaj Boža Prelević. Taj je dežurni govornik na ovim njihovim smešnim okupljanjima „Jedan od pet miliona“ ili Savez za Srbiju ili kako se već zovu, nije ni važno. Kažu ljudi da ima ozbiljnih indicija, u tom smislu, da je taj Boža Prelević oteo ljudima ribnjak u Bajinoj Bašti, ribnjak velike vrednosti. Iskoristio svoje advokatske veze sa upravo onim ostacima bivšeg režima, koji i danas rovare u našem pravosuđu, i oteo ribnjak ljudima. Po drugi put apelujem i na Odbor za pravosuđe Narodne skupštine, pošto su se građani i njima obratili, sa predstavkom, dakle, da razmotre tu predstavku, jer iz dokumentacije koja mi je stigla, odnosno koju su mi dostavili, mogu da vidim da je u pitanju jedna ozbiljna afera. Nekoliko sudskih postupaka je u ovom slučaju aktuelno, te ovom prilikom ne bih komentarisao same predmete, ali moram da pitam – čemu razvlačenje postupka preko osam godina? Osam godina traje ovaj sudski postupak. Da li je povređeno pravo na suđenje u razumnom roku ili neko namerno pokušava da razvlači, da maksimalno odugovlači i produžava ovaj sudski postupak? Kaže taj Prelević pre neki dan na N1, gde drugde nego na N1, kako zakoni ne važe za članova SNS. Ja ga pitam, a važe li zakoni za njega i njegove prijatelje, pogotovu njegove prijatelje iz Saveza za Srbiju i ove iz tog „Jedan od pet miliona“ koji očigledno mogu nekažnjeno da upadaju u institucije? Upadaju u RTS, upadaju u Rektorat, jure ljude po ulicama s namerom da linčuju i nikom ništa. Da li zakoni za njih važe? Iz svih ovih razloga, želim da naglasim koliko je važno da svi zajedno radimo na popravljanju svih onih loših elemenata koji su godinama razarali naše pravosuđe, a u cilju vraćanja poverenja naših građana u naše pravosuđe i u sudijsku funkciju na prvom mestu. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Markoviću. Reč ima narodni poslanik Jovica Jevtić. Izvolite, gospodine Jevtiću.
Poštovani predsedavajući, uvažene kolege narodni poslanici, članovi Visokog saveta sudstva, želim, pre svega, reći da zaista mislim da smo svi svesni toga da je stanje u našem pravosuđu na nižem nivou nego što bi mi želeli da bude. Geneza tog problema se verovatno krije u mnogim pogrešnim odlukama koje su kreirale oblast pravosuđa u prošlim vremenima. Posle petooktobarskih promena u zemlji, u pravosuđu su ključna mesta zauzeli prvoborci sudije, koje su još devedesetih na različite načine, često i javno, podržavale i najavljivale dolazak DOS na vlast. Dodatnu podršku su imali od nevladinih organizacija i međunarodnih institucija. Delovanje tih sudija i sprovođenje reforme pravosuđa se u tom periodu polako širi na veći front, zahvaljujući činjenici da se sada već otvoreno moglo delovati preko predsednika sudova koji su postavljeni od strane nove vlasti. Svako ko nije bio na toj liniji bio je u opasnosti da bude obeležen i svrstan u grupu onih sudija nad kojima je potrebno sprovesti tzv. lustraciju. Inače, u to vreme lustracija je bio veoma omiljen termin na svim skupovima, konferencijama i izgovarali su ga kao mantru, već pomenuti prvoborci, neskriveno, pod tim podrazumevajući činjenicu da svako ko ne misli kao oni treba da bude odstranjen iz pravosuđa. S obzirom da je većina dosovih sudija prvoboraca bila u poznijim radnim godinama, intenzivno se radilo na podmlađivanju sudijskog kadra. U pravosuđe ulaze mlade snage koje dosledno prihvataju i sprovode politiku svojih mentora. Slična stvar dešava se i sa tužiocima. Opšte poznato je da je to bio period potpune tekunizacije Srbije. Sve je počelo prvo sa pljačkaškim privatizacijama, a opet pod stručnim nadzorom spolja. Plan je bio više nego očigledan, razoriti sve što je dobro i učiniti Srbiju poslušnom. Da bi sve to uspešno se odradilo i sprovelo u delo, bilo je neophodno obezbediti adekvatne i ljudske resurse u pravosuđu. To su oni koji će, pored toga što su otvoreni za svaki vid saradnje sa stranim mentorima, biti podobni i da štite novopečene bogataše. Srpsko pravosuđe time ulazi u sasvim novu fazu života i rada u kome je čast i dostojanstvo profesije zamenjeno zaštitom njegovog veličanstva – privatnog kapitala, po svaku cenu. Znalo se da je kadriranje za izbore na sudijsku funkciju bilo prepušteno uglavnom DS i njihovim koalicionim partnerima. Time su i tajkunski centri moći, kao njihovi finansijeri, uspeli da obezbede svoje sudije. Sve za ne daj Bože, ako lopovluk krene naopako i neko ipak bude morao pred lice pravde. U čuvenom reizboru sudija 2009. godine sve je bilo u igri. Samo se najmanje vodilo računa o stvarnim kvalitetima sudija, radnim rezultatima i drugim karakternim osobinama. Sve kulminira u vreme tog reizbora sudija u decembru 2009. godine. Opšte poznato je o čemu su pisali pojedini mediji da su u odborima DS pravljeni odabiri kandidata za sudije i tužioce. Prednost u reizboru imali su oni koje su funkcioneri DS ili pripadnici tajne policije na lokalnom nivou ocenili kao simpatizere stranke ili one koji su desetak godina unazad pružali svu pravnu pomoć stranci. Šta se radilo tada saznali smo tek posle promene vlasti 2012. godine. U nekim državnim fiokama su zatečeni spiskovi sudija i tužilaca za reizbor 2009. godine i pored njihovih imena su stajale beleške o tome ko za njih ili protiv njih interveniše. Tako se pojavljuju imena mnogobrojnih tajkuna. To je, moglo bi se reći, sasvim razumljivo i očekivano, imajući u vidu činjenicu da pojedinci, koji su putem pljačkaških privatizacija prigrabili najveći deo državnih resursa, imaju nesumnjiv interes da stečeno bogatstvo zaštite, a ta zaštita prevashodno uključuje sudsku zaštitu kao poslednju branu nezakonitosti. Ovo je naročito bilo bitno u pogledu izbora sudija i predsednika privrednih sudova, ali i onih koji rade sa krivičnim predmetima. Naravno da sudstvo nije dovoljno za sve manerve prevejanih tajkuna, uvek spremnih da otmu od budžeta. Prevashodno su za to bili potrebni zakoni kao okvir koji omogućava takve mahinacije, a zato je tu uvek bila spremna skupštinska većina koja je propise krojila i usvajala upravo po meri, odela od najskupljih štofova i njihovih ponosnih vlasnika. Tada je uvedeno pravilo da se sudije prilikom prvog izbora biraju na trogodišnji mandat, tako da od 2.400 sudija, koliko ih je bilo do reizbora, njih 870 taj reizbor nije prošlo, ali je zato izabrano upravo toliko novih na trogodišnji mandat. Tako je bivši režim dobio 870 svojih novih sudija, koje su posle izabrani na stari mandat posle jedne omaške. Naime, da bi posle tri godine bili birani na stalni mandat bilo je potrebno da njihov rad bude ocenjen, a kako je, pod znacima navoda, slučajno bilo zaboravljeno da se propišu kriterijumi za ocenjivanje njihovog rada, svi su krajem 2012. godine izabrani na stalni mandat i tako postali stalna sudijska postavka. Oni su sigurno veoma zahvalni svojim predlagačima, a kako i ne bi. Zaduženi znaju da dug moraju kad tad odužiti, tj. odsuditi. Već je svima dobro poznato kako su se skoro, u to vreme, razrešene sudije vratile u sistem i da je budžet debelo koštala ta avantura. Cilj žute hobotnice je postignut. Svoje sudije su ubacili u sistem i tu su do današnjeg dana. Interesantna je činjenica da je jedan broj sudija otišao u advokaturu i da su počeli intenzivno se baviti politikom. Primer je Vladimir Vučinić, bivši sudija Specijalnog suda koji je sudio čuveni slučaj Mišković i vratio mu pasoš. Odlazi u advokaturu, odmah se stranački aktivira i postaje član predstavništva Narodne stranke Vuka Jeremića. Znači li to da je on politički naginjao na tu stranu dok je delio pravdu? Teško je poverovati da mu je tek u advokaturu proradio gen za politiku. O tome koliko pristrasnosti i duplih standarda pokazuju i sada aktuelne sudije ilustruje izjava sudije Apelacionog suda Miodraga Majića koji u intervjuu na N1 nedavno izjavljuje, citiram – verujem da se sudije plaše, žive u različitim strahovima, ne mogu da ne žive u strahu ako vidimo u koliko slučajeva su neposlušnosti dovele do negativnih ishoda po njihove kolege. Pri tome, nikada nismo čuli sličnu izjavu od istog čoveka kada se dešava reizbor 2009. godine u kome on napreduje. Slučaj sudije Dragane Boljević, inače najevropljanka godine u oblasti komunikacija, priznanje koje je 2012. godine dobila od prve evropske kuće prava, je dobro poznat, kao i činjenica da je upravo zahvaljujući promeni političkih aktera 2012. godine vraćena na sudijsku funkciju. Na N1 u emisiji „Dan uživo“ Dragana Boljević izjavljuje, citiram – kada bi se država prvo ponašala u skladu sa vladavinom prava, a kada to kažem, mislim, pre svega, na političare, institucije kojima upravljaju, stanje bi bilo mnogo bolje. To je valjda ona ista država koja je omogućila povratak ne reizabranih sudija u sistem Nikada ne treba zaboraviti činjenicu da su članovi i Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaštva tek u drugoj polovini 2012. godine, tek posle promene vlasti doživeli neku vrstu prosvetljenja, pa su otpočeli proces vraćanja sudija u sistem. Na osnovu svega rečenog više je nego očigledno da su uspesi te čuvene reforme pravosuđa sledeći - gubitak ugleda Srbije kao države, ugleda sudskih institucija i ugleda sudije kao pojedinca, opšti pravni haos, nezadovoljstvo i strah, medijska hajka protiv pojedinih sudija koji su sudili po savesti, a ne po diktatu, odlazak ogromnog broja časnih ljudi iz suda, najčešće advokata, izgradnja, skupa adaptacija par objekata, a zapuštanje i ruiniranje ogromnog broja drugih objekata korišćenih u sudske svrhe, opšte srozavanje ugleda pravosuđa neprestanim medijskim hajkama, loša kadrovska politika i mnogi, mnogi drugi uspesi kojih se nerado sećamo. Temelj tih uspeha je sprega tada aktuelne politike, biznismena iz pravosuđa, ali ostaje jedna živa tema, živo pitanje - zašto su provereno žute sudije napredovale i posle 2012. godine i zašto su i dan danas prvi na listama za napredovanje? Da li stvarno nema boljih ili su u pipci ove okorele hobotnice neuništivi? Odgovore ćemo dobiti u narednom periodu. Zaista se nadam da je spisak predloga za postavljanje na određene funkcije u sudstvu i tužilaštvu, koji je danas pred nama i o kome raspravljamo, korak u smeru koji vodi rešavanju nagomilanih problema. Zahvaljujem.
Hvala kolega Jevtiću. Reč ima Milanka Jevtić Vukojičić. Izvolite gospođo Jevtić Vukojičić. Izvinjavam se. Na spisku je Vladimir Orlić. Doktore Orliću, izvolite. Izvinite gospođo Vukojičić.
Hvala vam. Dame i gospodo narodni poslanici, kada god govorimo o pravosuđu, neminovno je reč o temama koje privlače pažnju javnosti. Tako je reklo bih se oduvek, kada god se neka tema vezana za pravosuđe nađe ili u Narodnoj skupštini ili generalno u javnoj raspravi na bilo koji način, to se neposredno tiče najšire moguće pažnju javnosti i tako je reklo bih se i kada je reč o onim dobrim stvarima, dobrim za celo naše društvo, odnosno za pravosuđe generalno, ali logično i razumljivo još je veća pažnja prisutna kada je reč o onim drugim pojavama ne tako dobrim. Bilo je danas ovde tokom, rekao bih, dosta kvalitetne rasprave i čestitam svima koji su u njoj učestvovali i poziva da se država sa svoje strane bolje stara i o tužiocima i o sudijama i kada postoji prostor da vodi računa i o njihovom standardu, što podrazumeva i primanja. Kada kažem, dobre stvari u našem društvu, pa eto recimo to bih bila jedna od njih. Samo nekoliko dana unazad, mi smo, ova Narodna skupština, doneli odluku da se odobri povećanje plata u javnom sektoru i među različitim kategorijama zaposlenih u javnom sektoru, čini mi se, ako ne grešim, 9% je planirano povećanje, između ostalog i za sudije i za tužioce. To je sigurno nešto što uz sva ostala povećanja, naravno Srbija može da konstatuje kao dobru činjenicu, kao dobru posledicu svih onih napora koje smo kao društvo izneli zajednički, da ojačamo naše finansije i da stvorimo prostor da možemo i da značajno unapredimo dodatno svaki put za nešto više životni standard građana Srbije. Među druge dobre stvari koje možda nisu neposredno u vezi sa sudijama i tužiocima personalno, ali jesu sa pravom naroda na odgovarajuću zaštitu pred zakonom, a tiču se Narodne skupštine, vredi se podsetiti i na zakone koje smo takođe mi u ovom sazivu usvojili ne tako davno. Jedan se tiče uvođenja dodatne zaštite za sve građane Srbije koji su zaduženi u švajcarskim francima. Sećate se sigurno, to je bilo lično obećanje predsednika Republike, Aleksandra Vučića, tim ljudima i to je obećanje ispunjeno. Druga stvar, izmene i dopune Zakona o izvršenju i obezbeđenju. Mi smo ovde, ovaj saziv, uneli dodatnu zaštitu za sve one ljudi koji jesu bili opterećeni postupcima pred izvršiteljima, tako da za određene kategorije dugovanja do iznosa od pet hiljada evra vrednosti sada više ne postoji ona vrsta pritiska na građane i to je takođe jedno od ispunjenih obećanja. To su dobre stvari. Sa druge strane postoje stvari koje mi, kao što ste primetili, kritikujemo sa jasnim razlogom. Te stvari potiču, između ostalog, i od izvesnih samih sudija. Pominjalo se ime Miodraga Majića danas više puta iz više razloga naravno. Podsetiću vas samo kako je priča oko svega toga krenula. Inicijalno je zabolela činjenica da je taj čovek sebi dao za pravo da on određuje šta narodni poslanici mogu ili ne mogu da rade, kažu, kako da glasaju i kako da se postave po određenim pitanjima, a tiču se zakonskih predloga. Onda se naravno knjiga otvorila i javnost Srbije je saznala da tu postoji ne jedan, nego sijaset različitih skandala, ali želeo bih prisutnim predstavnicima predlagača da pročitam samo par rečenica koje verujem da nisu čuli do sada. Ovo su reči Miodraga Majića iz septembra ove godine, 19. septembar. Reč je o „Nedeljniku“, tako se zove časopis za koji je dao intervju. Čujte ovo, kaže Miodrag Majić – to je naše društvo danas, društvo koje garantuje apsolutni nazadak jer će ovi koji ne znaju ništa, a pri tom jasno aludira na rukovodstvo Republike Srbije, to su ovi koji ne znaju ništa, voziti kamione, autobuse, lečiti nas, smišljati kako treba da izgled kocka na Trgu Republike itd. Poziva u istom intervjuu da se tome suprotstavi, da se ljudi tome suprotstave. Dokle god većina ćuti i ne kaže kako ne valja ništa u zdravstvu, novinarstvu, regulatorna tela ne služe ničemu itd, kaže, neće biti dobro ovom društvu. Ovo je bavljenje politikom. Ovo je čisto bavljenje politikom koje čak nema nikakve veze sa tim da se neko ko je sudija možda bavi pitanjem uslova pod kojima rade sudije, situacijom u pravosuđu, sa strukom nikakve veze ovo nema. Ovo vam je politika iz kategorije opšte prakse. Postavlja se ozbiljno pitanje – da li mi očekujemo da postoji neki odgovarajući kredibilitet i za ljude koji su sudije, a bave se politikom, a vi najbolje znate da li je ovo nešto što sebi treba da dozvoli neko ko je sudija i kakve ovo veze ima sa njegovim poslom uopšte. Kada mi reagujemo na određene očigledno štetne, čak neprihvatljive pojave u našem društvu, reagujemo i na to. Da radi pravosuđe pod različitim pritiscima ljudi koji sebi dozvoljavaju apsolutno sve i svašta i to je činjenica. Danas je Udruženje sudija i tužilaca Srbije ukazalo upravo na tu činjenicu. U današnjem saopštenju ovo udruženje je pozvalo Visoki savet sudstva i Državno veće tužilaca da hitno reaguju na pritiske koje poslednjih dana vrše pojedini političari i branioci okrivljenih jer na taj način, kako smatra ovo udruženje, intenzivno ugrožavaju nezavisnost sudija i tužilaca. Kažu na šta konkretno misle – na slučaj o kome je govorio narodni poslanik Marković, da je lider pokreta Dveri, zamislite – lider, Boško Obradović, inače to je jedan narodni poslanik koji ne dolazi već godinu dana na posao, ali uredno prima platu i uredno mu se plaća stan na Dedinju, da znate o kome je reč, više nema poslaničku grupu, ali trebalo bi da je tu dok o ovome pričamo, čovek je imao svojevrsni performans, kako oni to nazivaju, u Privrednom sudu u Beogradu i tamo se sa svojom svitom, prvo, suprotstavljao obezbeđenju, onda su tumarali hodnicima u nekoj slavljeničkoj atmosferi, slikali i snimali bez ikakvog ovlašćenja sve oko sebe. Šta su to radili tako lepo pa su želeli da zabeleže? Lepili su nalepnice svuda redom, po kancelarijama, po inventaru i kako sam Boško Obradović kaže tom prilikom – to je radio baš zato što to nije dozvoljeno. Demonstrirao je čovek i silu i bahatost. Naravno, pretio je predsedniku suda i onda je uz zaključak ove fantastične ingeniozne aktivnosti izrekao sledeće – da su sudije bednici, sluge, zlikovci u srpskom pravosuđu, da će svi odgovarati, da neće pobeći, obećao je da objavljivati njihova imena, imena postupajućih nosilaca pravosudnih funkcija i da će svi biti lustrirani. Ovo je vrsta pritisaka sa kojima se suočavaju i sudije i tužioci i nažalost danas vidite od koga dolaze. Inače, ova ideja o lustraciji svega i svakoga nije novina. Ti isti ljudi iz tih krugova ovakve ideje i ovakve pretnje dolaze, reklo bi se, svakodnevno već mesecima unazad. Da podsetim, lustraciju, odnosno zabranu bavljenja poslom oni su obećali, sami su tako rekli, a ja vam sada citiram šta su tačno rekli, svim političarima koji im se ne dopadaju, svima nama ovde, i u Skupštini i u Vladi i koji se bave bilo kojim drugim poslom, ali i svim sudijama i tužiocima koji im nisu po volji, pa im ni to nije bilo dovoljno, nego su rekli i svim imenovanim licima, pa čak su išli toliko daleko da kažu i svim urednicima medija koji im nisu po volji. Na šta to ljude podseća kada ovako slušaju, evo mene konkretno na neke mere koje su postojale, čini mi se u Nemačkoj 1933. godine, čini mi se u julu mesecu te godine, tamo je donet jedan Zakon o zabrani formiranja političkih organizacija, a sećate se jako dobro ko bi to mogao da bude, da je taj zakon usvojio. Ko je bio na vlasti 1933. godine u Nemačkoj. I to onako ide baš potpuno ruku pod ruku sa drugim stvarima koje ovi isti ljudi, ovaj Boško Obradović, ali i ostali koji pripadaju toj organizaciji Dragana Đilasa, Vuka Jeremića i ostali koji se nalaze sa njima zajedno, nude građanima Srbije i šta zapravo čini njihovu jedinu političku ponudu. I ovo paljenje knjiga kome smo svedočili svi, nekoliko dana ili noći unazad, pa ima svoje uporište i svoj primer istorijski ako hoćete upravo u toj ponovo 1933. godini, do duše nešto ranije, na proleće te godine. Znaju svi ko je knjige palio, reklo bi se jedini u istoriji. To su činili ponovo nemački nacisti, isti oni koji su posle zabranjivali drugima da se politikom bave, to su činili i na Operen placu u Berlinu, to su činili u Minhenu, taj su pir nastavili u nekoliko drugih gradova i to nikada nikome na pamte nije palo u Srbiji da radi, nikada nikom. Ne postoji vreme koje je bilo po svojim izazovima tako teško da dovede do toga da se pojave pojedinci koji će knjige da pale, ni za vreme Drugog rata ni kasnije, a evo njima je palo na pamet da to urade baš ovih dana, u ovo vreme, u sred Beograda, u sred Knez Mihailove. To su pritisci, između ostalog i na pravosuđe, ali bi se reklo i na zdrav razum u Srbiji i to je jedina politička ponuda tih ljudi. Kada govorimo o pritiscima, ovi će ljudi na sva usta govoriti da su ugroženi, oni će govoriti da nemaju odgovarajuću zaštitu ni od strane tužilaštva ni od strane sudova, a ovi će ljudi u isto vreme, čak i ne dovršivši misao, ne stavivši ni tačku na rečenicu, u istom dahu da isporučuju najgore, najodvratnije pristojnom čoveku najneprihvatljivije optužbe na račun drugih ljudi, bez ikakvog dokaza i trunke odgovornosti u tome neće biti kao što je nema nikada. I to rade svakoga dana, između ostalog to su radili i danas. Na konferencijama za štampu se sami narodni poslanici koji bi trebalo da sede ovde, red je i pošteno, i ako već plate primaju iz ove Skupštine, a primaju, svi oni primaju i nikakav problem nemaju sa tim, defilovali su kroz ovaj hodnik ovde i ponovili odvratne laži na račun ministra Stefanovića i njegove porodice. A danas u svojim obrazloženjima i svojim novim fantazmagorijama došli do, reklo bi se suštine svoje poruke i svog napada. Došli su do toga da direktno optuže, naravno, predsednika republike Aleksandra Vučića koji je u svakom od njihovih napada, u svakoj od njihovih kampanja, naravno, osnovni cilj, ona krajnja meta, na njega postavljaju svoje nišanske sprave šta god da rade, to se znalo uvek. E, pa potvrdilo se i danas da je upravo o tome reč i u ovom slučaju, i čini mi se, pre svega, potpredsednica ove stranke koju je kupio Dragan Đilas, Marinika Tepić, uz nju i Aleksić, Jeremić, Zoran Živković, ne znam ko je još tu bio, svi su se oni lepo naslonila na tu jedno te istu priču. Ponovili su brutalne laži na račun ministra Stefanovića, na račun njegovog oca, porodice njegove, a onda to, zamislite, kakvu konstrukciju napravili, upakovali u zajedničku optužbu Aleksandru Vučiću i svima ostalima koji, kako kaže Marinika Tepić – čine klan ratnih profitera svi zajedno, i ponovila sve one notorne besmislice koje su već jasno podacima pobili i u Ministarstvu odbrane i u samoj firmi „Krušik“. Da je firma „Krušik“ nešto strašno oštećena da su u tome, naravno, učestvovali Aleksandar Vučić, Nebojša Stefanović i ostali, kaže i to je onako pride dodala – pored toga što su oni ratni profiteri, Skupština nakazna, a da imaju, pazite sada ovo – nove informacije koje su dobili od nekih svojih uzbunjivača. To uzbunjivač to je sada jako popularna reč. Čuli ste da već postoji čovek koga bez ikakvog opravdanja nazivaju uzbunjivačem, a vezano za situaciju u „Krušiku“. Da taj nije nikakav uzbunjivač pa to zna i njegov branilac, jer da je bio uzbunjivač, branilac bi mu tražio status. Pošto nije, bilo je i njemu jasno da to nikakve veze jedno s drugim nema, ali da se ne vraćamo mi na sto puta prepričane priče, kaže potpredsednica Đilasove stranke, Marinika Tepić – njihovi uzbunjivači su raskrinkali ceo međunarodni klan kojim komanduje Aleksandar Vučić. I kaže – sa njim u tome učestvuju dvojica, mislim da je rekla - Palestinaca. Prezimenom ljudi Madalala i Dahla. Onda kreće cela priča ko je tu strani špijun, ko je tu tajni agent, ko je pobegao Interpolu, ko je pobegao sa Marsa, ko sa Jupitera, odličan zaplet za dobar akcioni film, ali postoji jedan veliki problem u vezi sa tom pričom. Taj problem naravno ima svoje ime i to ime glasi internet. Ko god ima internet u Srbiji danas, a hvala Bogu, dovoljno smo se razvili da ga ima skoro svako, može sve te priče da proveri u roku od nekoliko minuta, da vidi jel postoji bilo šta slično na tu temu. Kada to proveri, a meni je za to trebalo možda tri do tri i po minuta, šta zaključi? Sve te priče imaju svoj izvor, a taj izvor nisu nikakvi uzbunjivači koji su se pojavili pa nešto na telefon poslali Draganu Đilasu ili njegovim vernim saradnicima. Taj izvor je, iznenadićete se možda, ma nećete sigurno, magazin „Tabloid“. Tako se zovu novine, magazin „Tabloid“. Ako prvi put čujete za to, mada verujem da su u Srbiji skoro svi za to čuli, ali da vam dočaram, to je nešto najodvratnije što postoji na medijskoj sceni. To je sadržaj koji ne može ni sa čim da se poredi. Bukvalno ni sa čim. Ako mislite da ste najodvratniju stvar na svetu čuli iz usta Sergeja Trifunovića ili od strane Đilasovog Todorića ili od strane Željka Veselinovića, što je pozivao na silovanje Ane Brnabić, e da znate, ovi iz ovog tabloida su za klasu još dublje u odnosu na sve to. To su ljudi koji su najmonstruoznije stvari koje ljudski mozak može da smisli, objavljivali javno, štampali, prodavali na kioscima. Optuživali Aleksandra Vučića, ne jednom, nego mali milion puta, za najodvratnije stvari koje ljudski mozak može da smisli. Dakle, oni su to otvoreno radili i oni se toga ne stide. Milovan Brkić koji ih predvodi, kad god ga tuže vadi se na neuračunljivost. Toliko o njihovoj pouzdanosti o tačnosti onoga što imaju da kažu ili saopšte. Ali, nešto toliko odvratno poslužilo je i kao izvor za ove stvari koje je danas ovde izrecitovala u jednom dahu Marinika Tepić i eto, kada pogledate u tih tri, tri i po minuta, ne treba vam više, vidite da su priče o nekom Adalali i Dahlanu, ovi iz magazina „Tabloid“ Brkićevog, objavili u broju 362, 379, 400, to je sve znači bilo pre tri godine i jače, a sada su počeli da recikliraju, pa to ima i u brojevima od danas i juče. To je taj misleći deo Srbije, to je ta elita, to je to sve najlepše i najpametnije što Srbija ima da ponudi kako sami sebe doživljavaju. Ljudi koji optužuju druge ljude da su ubili svoju decu, e to oni rade. To su ti izvori i to je taj magazin. Ti ljudi vam posle serviraju bljutave laži koje ovde ponavljaju onako, sve važni, Đilasovi politički predstavnici, ubeđeni da su svu pamet sveta pokupili. Isto su to radili drugi, da se razumemo, u ovom Sazivu. Dveri su to radile isto, optuživale Aleksandra Vučića za kako beše, spregu sa međunarodnim kartelom banaka i gradskih prevoznika. Zamislite tu fantaziju. Mi im kažemo lepo – ljudi, pa to je iz tabloida, eno ima na internetu znate šta je to. To je u svetu medija gore od džank fuda. Oni kažu – znamo, ali šta nas briga. Zbog toga što znaju šta ih briga, više poslaničku grupu nemaju, ne mogu dva člana da nađu u celoj zemlji. Ali taj nivo logike, obzira, kulture i čega god hoćete, danas isporučuje Dragan Đilas. I to vam je apsolutno sve što pristojan i pošten čovek treba da zna na temu tih optužbi. Da sada priču malo uozbiljimo, hoće čovek svaki da proveri jel ima ili nema nečeg u određenoj priči i kada kažu ovi Đilasovi – oštećen je „Krušik“, ne znam čim. Šta uradi pristojan, a opet ozbiljan čovek? Uzme pa proveri podatke. I sada odete vi i pogledate podatke finansijskog izveštaja „Krušika“ iz februara ove godine, da vidite kakva je aktuelna situacija. Jel stvarno tu preduzeće nešto trpi, jel mu neko pravi štetu. Jel znate šta nađete u tom finansijskom izveštaju, a taj su izveštaj čitali ovi Đilasovi „krikovi“, „birnovi“, pa vam sada čitam šta su sami zaključili da piše u tom finansijskom izveštaju, šta su Đilasovi ljudi zaključili kako radi taj „Krušik“. Kažu – 2018. godinu to preduzeće je završilo u plusu pola milijarde dinara, 2017. godine preduzeće je završilo u plusu duplo većem, milijarda cela, u poslednjih nekoliko godina zaposlili duplo više ljudi nego što je bilo nekad. Znači, u njihovo vreme, da ne pričamo sada kako je bilo devastirano i to preduzeće i svako drugo i na šta su ličile plate i koliko su bile redovne. Sada, dvostruko više ljudi radi, firma radi uspešno, iz godine u godinu i kaže – potpisanih ugovora ima dovoljno za punu uposlenost kapaciteta za naredne dve godine. Jel vama ovo zvuči kao da neko pravi štetu tom preduzeću? Meni ne. Ne verujem da bilo kome zvuči kao da neko pravi štetu ovom preduzeću, a može da se nađe na APR. Dakle, tako se ozbiljno proveravaju podaci. Hoćemo da zadržimo ozbiljnost? Optužuju bezočno, besomučno sopstvenu državu ti Đilasi, Jeremići, njihovi Dveraši, fašisti da trguje naoružanjem ilegalno i da naoružava teroriste. Malo im je da sami slažu, nego su onda uzeli da se bave montažama, pa su napravili neki izmišljeni, montirani prilog televizije „Raša tudej“, na pravi prilog nalepili fotografije ministra, članova njegove porodice, nalepili nepostojeći titl. Ono što niko nije rekao u tom prilogu oni su napisali kao da jeste. Sve im je to bilo savršeno malo i kažu - Srbija trguje sa teroristima, a to ne da veze s vezom nema, nego pogledajte sada ovo, postoji međunarodna organizacija koja se bavi analizom transparentnosti prilikom izvoza naoružanja i vojne opreme za svaku državu. Ta organizacija se zove „Small Arms Trade Survey“ ima svoj barometar transparentnosti. Barometar transparentnosti rangira državu i taj međunarodni dokument, međunarodna organizacija istraživanja, znate šta kaže za Srbiju koliko je transparentna u izvozu naoružanja i vojne opreme – u top pet država. U top pet država iz godine u godinu, godinama već. Uzmete pogledate izveštaj za ovu godinu, poslednji objavljeni iz 2018, Srbija je posle Švajcarske, Holandije, Ujedinjenog Kraljevstva i Italije peta na svetu po transparentnosti, peta najbolja zemlja. Bolja od Nemačke koja je, znaju ljudi koji ovo prate iz godine u godinu, godinama bila sami vrh. Biti bolji od Nemačke jedne u ovome, to je fantastična stvar. To je čast za svaku zemlju i ovako proverava onaj koga istina zanima i kad proveri može samo da bude zadovoljan i situacijom u tom preduzeću i činjenicom da mu je zemlja ovako rangirana i da je tako doživljavaju u svetu i, naravno, činjenicom da ne vrede ni te laži koje pas s maslom pojeo ne bi, a koje su vrhunska politička mudrost Dragana Đilasa i njegove kamarile. Ali, kad kažu da je neko ratni profiter, evo dva pitanja za razmišljanje. Prvo pitanje za razmišljanje je – može li se status ratnog profitera možda postaviti metaforički na račun tih ljudi Đilasa, Jeremića, Dveri i ovih njihovih Čauša koje šalju ovde da koješta pričaju. Hoće ljudi, kažu da budu na vlasti i kažu, kako, hoće da budu na vlasti tako što će neka sila da ih proglasi za ministra, to oni ovih dana pričaju, bez ikakvih izbora. Kažu, hoće da im ta vlast traje devet meseci, a zbog toga što oni to tako sve hoće, da se izbori u Srbiji odlože. Kad im kažete – kako odlažete, ljudi, izbore koji su zakazani u redovnom roku, pa to nije po Ustavu, oni kažu – pa, šta, nađite vi tamo neki način. U Ustavu kaže – pa ne može osim ako je vanredno stanje ili ratno stanje. Oni kažu – pa šta to nas briga. Dakle, oni bi želeli da se možda u Srbiji proglasi ratno stanje, zašto? Da bi oni bili na vlasti i da im ta vlast traje bar devet meseci, da bude na nivou ministarstava, a i to je malo pa da bude i na nivou javnih preduzeća, a i to je malo pa da bude i na nivou lokalnih samouprava i da im traje bar devet meseci. E, ako oni žele da se u Srbiji na sili Boga proglasi ratno stanje da bi oni bili vlast tako, jesu oni onda neka vrsta ratnih profitera i kad rata nema, naravno? Hajde da još malo dodatno uozbiljimo stvar. Kakva su vrsta profitera ljudi koji direktno ekonomsku korist samima sebi prave u vreme sukoba koji budu i oružani, podseća nas slučaj iz 2011. godine. O tom slučaju je govorio u severnoj Kosovskoj Mitrovici pre nekoliko meseci direktor KBC u tom gradu, Milan Ivanović i sećao se 2011. godine i blokada. Sećate se situacije zbog onoga što je bila postavljena granica između Srba i Srba na Jarinju i Brnjaku, kad su tadašnje „žuto preduzeće“ na čelu sa Draganom Đilasom, Vukom Jeremićem, Borisom Tadićem, i svima ostalima, koji su opet danas svi zajedno i ove odvratne stvari pričaju i odvratne stvari rade, svi bili zajedno, postavili granicu između Srba i Srba i ti isti danas naravno upiru prst u Aleksandra Vučića i kažu – on je izdajnik, on hoće da se odrekne nečeg našeg na Kosovu i Metohiji, a oni postavili granicu. Oni pred Međunarodnim sudom pravde izdejstvovali papir kojima se separatisti danas kite i njime mašu i kažu – ovo je sve naše, evo, Jeremić nam je u ime Srbije dao papir crno na belo. Ali, kad su oni to uradili, bila je blokada koju su organizovali Srbi koji žive na severu Kosova i Metohije. Slušajte sećanje direktora KBC na taj period, kaže on – Srbi su tada postavili betonske barikade između severnog i južnog dela Mitrovice, pa onda ovi albanski policajci u severnom delu, dakle, oni koje su valjda hrvatskim helikopterima prevozili da zauzmu tu granicu, nisu imali gorivo. Kaže čovek, citiram – nafta iz južnog dela Kosova i Metohije nikako nije mogla da dođe na sever, jer smo mi postavili velike betonske barikade. Kad su albanski policajci i njihove pogranične jedinice ostale bez nafte, Dragan Đilas i Vuk Jeremić su im doturali cisterne iz centralne Srbije, imam dokaze za to, kaže čovek. Mi smo tada bili u čudu, znali smo da Albanci nisu imali goriva i samo odjednom eto njih sa džipovima, prodavali gorivo kaže čovek. Kakva je ovo vrsta profita i kakvo je ovo profiterstvo? Dok tamo vatra gori, a na goloruki narod naš se puca, eto izgleda da je neko, po svedočenju očevidaca, rešio da i na tome zaradi. Kakvo je to profiterstvo, to je možda dobro pitanje i za ove koji sad kao znaju sve, ali i za ljude koji su u tužilaštvu i sudovima bave ovim pitanjem. Što se tiče našeg stava prema KiM, što se tiče onoga što čini Aleksandar Vučić, ja neću da kažem ništa novo, ja ću samo da vam pročitam u minut ili dva reči patrijarha srpskog prilikom dodele ordena Svetog Save Aleksandru Vučiću, a tiče se upravo ovog pitanja. Tada je patrijarh rekao da ne treba da pominjemo šta sve neumorno čini i radi predsednik Republike, Aleksandar Vučić. On je učinio velika dela, ne samo za naše vreme i prilike, već za čitavu Srbiju i njenu budućnost. Da čuju ovi koji optužuju Aleksandra Vučića bez stida i srama, a sami su dali sve što su mogli da daju, a sami su to svoje davanje unovčili što karijerama, što koje čim drugim i konkretnim, sami obezbedili mišljenje Međunarodnog suda pravde koje je katastrofalno porazno po Srbiju, postavljali tu granicu i nema šta nisu učinili da pomognu onima koji se ne nalaze na strani naših interesa, već su im direktno suprotstavljeni. Da čuju i da je patrijarh rekao da je predsednik Republike otvorio puteve Srbije u Evropi i svetu i da posle njegovog truda danas se o Srbiji govori i misli na drugi način. Uviđaju ljudi i svet to zna, njegovim trudom i radom, otvaranjem prema svetu pokrenula se sva privreda u Srbiji, krenulo se velikim korakom napred. Za to je bilo potrebno mnogo žrtve, državničke mudrosti, mnogo smisla da se srpski narod promeni na pravi način. Srbija je dobila puteve kakve je želela stotinu godina unazad, uz otvaranje fabrika, što bi trebalo da doprinese da se zaustavi napuštanje naše zemlje, da se zaustavi napuštanje naše zemlje i na KiM, ali i u bilo kom drugom delu. To su rezultati koje prepoznaje crkva između ostalog. Još kažu, da neki zlonamerno tvrde da će Vučić da izda, a ja njih pitam, patrijarh ih pita, koji je dokaz, čime to svedočite? Vidite li koliko se čovek bori? Šta god da je hteo, ako je tako hteo, mogao je to da uradi odavno, ali ne, on se bori da očuva svoj narod na KiM, da očuva narod na našoj zemlji. Zahvalni za lavovsku borbu, za srpski narod na KiM, u to ime predajemo mu najviše odlikovanje da krasi njegove grudi za sve što čini i što će činiti u budućnosti za dobro srpskog naroda. Ovako kako je saopštio patrijarh i kako vidi i oseća crkva, tako vam brat bratu misli, oseća, vidi i prepoznaje trud i rezultate Aleksandra Vučića i kada je reč o KiM i kada je reč o Srbiji u celini, sigurno 60% ljudi u ovoj zemlji najmanje. Oni kojih se to najviše tiče, upravo Srbi na KiM, znate kako, pitali ih pre jedno deset dana, oni kažu - 98% nas kaže da su ove reči od prve do poslednje tačne, i ceni lavovsku borbu Aleksandra Vučića za KiM, zna da on brani i njih i njihov interes i njihovu budućnost i budućnost njihove dece. Sve dok Srbija to vidi, razume, ovog čoveka i ovu politiku podržava, Srbija će umeti da pravi rezultate za sebe, da bude dovoljno mudra da zna onoliko će za nas biti i sreće i pravde na belom svetu od strane drugih, naravno posmatrano, koliko smo sami u stanju da izborimo mudrom i pametnom politikom. Što se tiče pravde unutar Srbije, ona je svakako važna i ona je jedna od naših najvećih obaveza. Za nju će nam naravno trebati i dobre sudije i dobri ljudi na čelu sudova, pa ćemo u skladu sa tim opredeljenjem i mi iz SNS sutra glasati uz sve one pohvale koje smo izneli danas, ali i uz sve one rezerve koje smo saopštili. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani predstavnici VSS, moje kolege iz SNS danas su dosta opširno i detaljno govorili o ovoj temi. Pred nama je Predlog za izbor sudija koje se prvi put biraju na sudijsku funkciju, kao i Predlog predsednika sudova, ali i Predlog o razrešenju javnog tužioca u Kraljevu. Ono što najpre moram da kažem jeste da u danu za glasanje SNS će svakako, polazeći, pre svega, od principa časti, profesionalnosti, dostojanstva i visokog morala svih predloženih kandidata, glasati za kandidate u nadi da će oni časno, pošteno i odgovorno, samo u skladu sa zakonom i Ustavom raditi i donositi presude, pre svega, u ime naroda. Takođe, želim da istaknem da je sam postupak sproveden na jedan transparentan način, da kod sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju mogu da primetim da, sem pravničkog znanja, imaju i druga znanja i veštine, kao što su znanja stranih jezika, po dva i više, kompjuterska znanja, mnoge sertifikate sa seminara, obuka, radionica itd. Takođe, kod sudija koji se biraju za predsednike sudova istaći ću samo dva predsednika suda, i to predsednik Višeg suda u Užicu, gospodina Zečevića i predsednika Privrednog suda, takođe u Užicu. U pitanju su ljudi sa dugogodišnjim sudijskim iskustvom. U pitanju su sudije koje su radile u različitim pravnim materijama, što im daje dodatan pozitivan znak da mogu sa uspehom obavljati i rukovodeće funkcije, ali sada ću se vratiti malo na početak. Pravosudni sistem je jedan od četiri stuba svake države. Nažalost, 2012. godine SNS nije ni nasledila ni temelje, a kamoli stubove posle vladavine duže od deset godina žutog tajkunskog, lopovskog preduzeća. Naime, 2009. godine na najbrutalniji mogući način iz sudstva i tužilaštva otpušteno je 1.100 sudija, potpuno protivustavno. Ustavni sud je vratio sudije i tužioce na posao, ali na njihovu sreću, ali na žalost građana to je građane i ovu državu koštalo 17 miliona evra. Znači, ta njihova igra reforme, tog žutog tajkunskog preduzeća ponovo se prenela na grbaču građana, jer kako bi se drugačije Dragan Đilas bogatio i danas bio bogat za 500 miliona evra da se nije bogatio vršeći javnu funkciju za račun i na račun građana Srbije. Takođe, moram da istaknem da je 2010. godine, žuto tajkunsko preduzeće donelo katastrofalnu odluku o ukidanju osnovnih sudova. Bilo je 138 osnovnih sudova u Srbiji. Oni su to sveli na 34 osnovna suda i na masu sudskih jedinica koje su bile krajnje neefikasne. Šta su oni time postigli? Postigli su to da građanima dostupnost pravde bude daleka i nedostižna. To je ono što je radilo žuto tajkunsko preduzeće, sve protivno interesu običnog građanina, a ne u njihovom interesu. Moram da navedem da je u Beogradu umesto devet sudova tom novom mrežom sudova, u Beogradu ostala samo dva suda, a u Južno Bačkom okrugu gde živi 607.000 stanovnika ostao je samo jedan osnovni sud i to sud u Novom Sadu. Na svu sreću dolaskom na mesto ministra 2012. godine, Nikole Selakovića, ta mreža sudova je ispravljena i mnoge opštine dobile su svoje osnovne sudove čime je i efikasnost sudstva poboljšana, ali i dostupnost pravde građanima takođe omogućena. Takođe, moram da navedem da iako je pravosuđe jedan ogroman sistem, iako je ovo oblast u kome ima još mnogo da se radi. Moram da navedem da je od 2014. godine ipak dosta urađeno, pre svega u ulaganju u infrastrukturne objekte pravosudnih organa. Zašto je to važno? Zato što ulaganjem u pravosudne objekte, kao što je npr. Palata pravde u Beogradu ili kao što je početak izgradnje Palate pravde u Kragujevcu ili kao što je sud u Aranđelovcu, ili kao što je Privredni prekršajni sud u Užicu omogućava se sudijama da češće zakazuju svoja ročišta i da građani, privredna lica i drugi subjekti pred sudskim organima svoje presudu dobiju u razumnom roku. Moram da naglasim da je odmah 2012. godine doneta Strategija reforme pravosuđa sa akcionim planom ali i Strategija za sprečavanje borbe protiv korupcije. Za SNS tolerancija na korupciju je nulta. Zato moram da istaknem da su 1. marta 2018. godine počela da rade odeljenja pri višim sudovima i višim javnim tužilaštvima za suzbijanje kriminala i korupcije i da je doneto već 500 osuđujućih presuda, među njima ima i funkcionera. To znači da SNS poštuje isključivo zakon i samo u skladu sa zakonom i Ustavom se ponaša, nema nezaštićenih, svi smo pred zakonom jednaki. Naravno, što se tiče Saveza za Srbiju to je još jedno agregatno stanje ovog žutog tajkunskog preduzeća, to su u stvari mrzitelji uspeha. Uspeh Srbije oličen je u liku i svakodnevnom radu i delima Aleksandra Vučića, Vlade SNS. Ti mrzitelji Srbije su oni ljudi koji promovišu silovanje, koji promovišu vešanje, koji promovišu šamaranje, koji promovišu pretnje smrću i ne znaju ništa drugo, sem da vređaju, a posebno im je nekako tu primamljivo da vređaju žene. Naravno, moram da pomenem da je sindikat pravosuđa u hotelu „Đerdap“, u Kladovu 2012. godine, zbilja organizovao u vreme tog žutog tajkunskog preduzeća, zbilja organizovao jednu bahanaliju, ja posedujem i slike koje su izašle u jednom dnevnom listu, ali me je prosto sramota da pokažem, na dva naga ženska tela servirana je hrana i sa tih nagih ženskih tela sindikalci pravosuđa su uzimali hranu. Ono za šta se mi zalažemo i ono što je nesporno da bi trebalo da radi i tužilaštvo jeste da pokrene postupak i da se obračuna sa svima onima koji unose motorne testere, koji razbijaju stakla na RTS, koji pale knjige u 21. veku, pa to je fašističko obeležje paljenja knjiga u sred Beograda. Beograd je uvek bio slobodarski grad, u Beograd su dolazili uvek oni kojima su knjige zabranjivane i uvek su nalazili ovde mogućnost da promovišu svoje knjige. Danas, nažalost, to žuto tajkunsko preduzeće, Đilasa, Tadića, Obradovića u centru Beograda pali knjige. Znači, tome se mora stati na kraj. Tužilaštvo mora da preduzme mere kako bi procesuiralo sve one koji nasiljem i terorom sprovode teror u Beogradu, a na kraju krajeva i širem Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog jedinstvenog pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Da.) Reč ima narodna poslanica Jelena Žarić Kovačević. Izvolite.
Hvala vam, gospodine Arsiću. Red je da nešto kažemo uopšte o pravosuđu, s obzirom da danas imamo na dnevnom redu odluke o izboru onih koji će raditi upravo u pravosudnom sistemu. Jedan od prioriteta Ministarstva pravde je svakako i revizija Akcionog plana za Poglavlje 23, odnosno unapređenje normativnog okvira koji će i državi i građanima pružiti sigurnost i vratiti poverenje građana u pravosudni sistem. Ono što je u tom smislu podatak koji jeste važan jeste da je danas prosečno trajanje predmeta 253 dana, a 2012. godine, setimo se, bilo je duže od 560 dana. Naravno, rad na efikasnosti sudova ne sme da ugrozi kvalitet rada tih sudova, niti kvalitet pravde koji građanima mora biti dostupan. Zato se radi na zakonima, ali se radi i na internim propisima i njihova primena nam stvara statistiku koja nam pokazuje određeni napredak. Takođe, u saradnji sa EU realizuju se projekti koji su sudijama i tužiocima obezbedili određenu stručnu obuku. Još jedan prioritet je borba protiv korupcije i u tome veliki značaj, pored ostalih institucija i drugih resornih ministarstava, imaju i četiri velika regionalna centra, u Beogradu, Novom Sadu, Nišu i Kraljevu. Dakle, povećan je broj osuđujućih presuda, što je ocenjeno kao pozitivno, osuđujućih presuda za krivična dela sa koruptivnim elementom, najčešće za zloupotrebu položaja. U prvoj godini od kako se primenjuju neka nova zakonska rešenja bilo je više od 400 osuđujućih presuda, a ono na šta se posebno stavlja akcenat jeste da nisu bila zaštićena lica koja su se nalazila na visokim položajima ili obavljala visoke funkcije. Svakako smatram da je saradnja između Narodne skupštine i Ministarstva pravde na zavidnom nivou, čak više nego na zadovoljavajućem nivou i samo takav partnerski odnos može rezultirati donošenjem zakona čija će primena biti na dobrobit građana. Imaćemo verovatno još predloga zakona iz nadležnosti Ministarstva pravde, pa ćemo i tada govoriti o pravosudnom sistemu malo detaljnije. Dakle, danas smo govorili i o pravosudnom sistemu i o nekim aktuelnim dešavanjima u zemlji, govorili smo i o nekim dnevno-političkim temama, pa i o tome kako se sudski postupci koji su dospeli u medije zapravo okarakterišu kao politički progon. Pretpostavljam da je rasprava bila interesantna, naročito onima koji se prvi put biraju na sudijske funkcije. Njihov put ni do ovog trenutka nije bio lak, a neće biti ni na dalje i mislim da je dobro da u parlamentu ukažemo na ponašanja koja mogu uticati na smanjenje nezavisnosti u radu sudije ili tužioca ili na stvari koje mogu staviti istragu pod znak pitanja ako se u pogrešnom trenutku jasnost upozna sa detaljima predmeta. Svedoci smo da u Srbiji postoje neki ljudi koji misle da su političari i koji misle da su opozicija, koji nemaju nikakvu podršku naroda i zbog toga su spremni na sve, pa čak i na to, kako sam danas već govorila, da određene sudske postupke pretvaraju u političke. Oni nisu spremni, nisu ni sposobni da izađu na izbore. Oni su rešili da krenu sa kampanjom bojkota koja se, videli smo, ovih dana sastoji u lepljenju nalepnica. Oni su skloni vandalizmu i ugrožavanju javnog reda i mira. Oni lome stakla kada upadaju u RTS ili u druge ustanove. Oni sipaju blato ispred opštine. Oni sa sobom od kuće ponesu testere i vešala kada krenu u protesnu šetnju. Oni nazivaju demokratijom to što su zauzeli rektorat. Oni prete šamarima na društvenim mrežama. Videli smo da je svako od njih izabrao po jednog od nas iz SNS koga će da šamara. Poslanici koji su ušli u Savez za Srbiju bojkotuju rad ove Skupštine, ali ne bojkotuju plate, ne bojkotuju putne troškove, ne bojkotuju službena putovanja. Oni se ponašaju kao neradnici i kao uličari, a takvi nikada neće imati podršku građana. Ja predlažem da uličarima ostavimo ulicu, da parlament i druge institucije ostavimo poslanicima koji žele u ovom parlamentu da rade i drugim ljudima koji žele da rade, a sudove da ostavimo sudijama koji moraju da sude po Ustavu i po zakonima, savesno, predano i nepristrasno, onako kako su se i zakleli. Na kraju ove rasprave o predlozima odluka koje su pred nama, ja želim da se zahvalim svim kolegama i predstavnicima Visokog saveta sudstva na konstruktivnoj i kvalitetnoj raspravi i na razmeni informacija, koja će svakako pomoći u daljem radu i vama, a i nama poslanicima. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Zaključujem zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka iz tač. 1. i 2. dnevnog reda. Saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem sredu, 23. oktobar 2019. godine, sa početkom u 9.45 časova, kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2019. godini. Ovim bismo završili sa današnjim radom.