Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuju 143 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u ovom momentu prisutno 111 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za početak rada. Obavestili su nas da su sprečeni da prisustvuju sednici narodni poslanici Bajram Šehović i Meho Omerović. Obaveštavam vas da sam, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pozvala da sednici prisustvuju Slobodan Ilić, državni sekretar u Ministarstvu finansija i Nataša Kovačević, pomoćnik ministra finansija. Sa nama je i naša ministarka, pozdravljam gospođu Dragutinović. Po Poslovniku se javila gospođa Jorgovanka Tabaković, izvolite.
Poštovane kolege, poštovani građani Srbije, po prvi put koristim institut članova 225. i 226. Poslovnika, želeći da ovde postavim jedno pitanje i dam jedno obaveštenje, a smatram da se tiče izuzetno važne stvari, a to je realizacija strateškog partnerstva sa "Fijatom". Zahvaljujući obećanju o dovođenju "Fijata" vladajuća koalicija je dobila izbore, nije reč o nevažnoj stvari, i to u vreme 2008. godine, kada je svetska finansijska kriza već pokazivala svoje negativne efekte i kada je već bilo jasno da će se efekti te krize odraziti, pre svega, na automobilsku industriju u zemlji u kojoj je to motor razvoja, ali i na evropskom tržištu, pa i na firmu od koje smo mi očekivali strateško partnerstvo. Predizborni trik, koji se ne može drugačije zvati, u trenutku obećanja bio je besplatan, da bi se kroz navodnu realizaciju projekta ispostavilo da on košta dvesta pa trista miliona evra, i to budžet Republike Srbije. Koliko će koštati budžet grada Kragujevca zbog odricanja od budućih prihoda, o tome neću govoriti u ovom trenutku. Predsednik Republike, gospodin Tadić, birajući vreme, vrlo pažljivo bira i reči kako će nam saopštiti da se čitav projekat odlaže za deset meseci, a pod izgovorom svetske finansijske krize. Sada postoji i potreba da u ovom domu intervenišemo pitanjem da li je moguće da u ovoj državi niko ne snosi odgovornost zato što neobično veštim predstavljanjem obećanja obmanjuje građane Srbije koji su mu upravo zbog toga dali pravo da formira Vladu i vodi ovu državu. Nedopustivo je da vam je još 15. decembra gospodin Tomislav Nikolić, šef kluba "Napred Srbijo", postavio pitanje, stenogram od 15. glasi: "Tražim odgovor od predsednika Vlade šta je do sada urađeno na ispunjavanju obaveza iz ugovora, iz predizbornog ugovora sa italijanskom fabrikom automobila", a vi ste tvrdili da je sve u redu i da do odlaganja neće doći. (Predsednik: Vreme.) Rezultat je da je fabrika ispražnjena zbog navodnog renoviranja, da radnici primaju plate iz budžeta Republike Srbije i da od najavljenog projekta još uvek nema ništa. Dokazujete građanima da marketing može da pobedi stvarnost. Molim vas, najmanje što dugujete građanima, ako su vas obmanuli u ovom strateškom partnerstvu, jeste da vi snosite posledice za neopreznost i odgovornost prema građanima, a najmanje je da gospodin Tadić, gospodin Cvetković i Dinkić, kao idejni tvorac koji je "Citadeli" za ovo platio preko milion i nešto evra, podnesu ostavke za ovaj trik za koji... (Predsednik: Vreme.) ...građani ne treba da snose štetu. Hvala.
Po Poslovniku se javio gospodin Vladan Jeremić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, u prilog mnogobrojnim potresnim životnim pričama o kojima je javnost sa skupštinske govornice informisana isključivo od opozicionih poslanika iskoristiću pravo koje mi omogućava i član 226. Poslovnika o radu Narodne skupštine da ministru poljoprivrede postavim pitanje i da zatražim hitnu reakciju povodom sledećeg. U Mladenovcu je dana 13. januara 2009. godine rešenjem veterinarskog inspektora Milana Kostadinovića zabranjen rad kompaniji "Damjanović". Ista kompanija, koja se više od decenije sa uspehom bavi proizvodnjom i preradom mesa, prepoznatljivim kvalitetom uspela je da osvoji značajan deo srpskog tržišta. Upošljavala je oko 350 radnika, predstavljajući tako najmnogobrojniji aktivni kolektiv u gotovo uništenoj privredi Mladenovca. Ne treba posebno napominjati koliko je poljoprivrednih proizvođača sa područja ove beogradske prigradske opštine poslovno i egzistencijalno bilo povezano sa kompanijom "Damjanović". Razlog za ovako nehumanu odluku veterinarskog inspektora leži u činjenici da nisu, kako stoji u rešenju, otklonjeni tehnički nedostaci, vezano za liniju klanja, odnosno za primenu HACCP sistema. Istine radi, Živorad Damjanović, vlasnik Industrije mesa "Damjanović", podneo je 3. januara 2009. godine Ministarstvu poljoprivrede i Republičkoj veterinarskoj inspekciji zahtev da se dozvoli barem proces prerade mesa dok se ne ispune tehnički detalji za primenu pomenutog sistema, kako zaposleni ne bi ostali bez svojih radnih mesta. Iako Institut za ishranu redovno kontroliše ispravnost namirnica, a unutar kompanije postoji laboratorija, nadležni su se oglušili, a radnici su se obreli prekjuče na protestu ispred SO Mladenovac vodeći se, između ostalog, činjenicom da bi lokalna samouprava trebalo da počne da se meša u svoj posao, kao i preporukom predsednika Republike Borisa Tadića sa onog istorijskog subotičkog plenuma o očuvanju radnih mesta. Naravno, pomoći niotkuda, a ljudi sa svojim porodicama sa zebnjom očekuju novi dan. Ako se ovde ne radi o tome da veliki treba da progutaju male, ako se ne radi o tome da neko ima interes da uvozi proizvode od mesa, ako to nisu moderna tržišna dešavanja, tražim od ministra poljoprivrede da već danas reaguje i ne dopusti obračun sa onima čiji je jedini greh to što su uspešno radili više od decenije. Hvala.
Zahvaljujem. Po Poslovniku se javio gospodin Velimir Ilić. Izvolite, imate reč.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se povodom povrede Poslovnika, čl. 225. i 226. Želim da postavim pitanje ministru poljoprivrede i Vladi Republike Srbije. Očekujemo da se premijer oglasi povodom ovoga. Srbija ovih dana ima velike probleme. Seljaci su potpuno uništeni. Srpsko selo je potpuno uništeno. Najnovije je uvoz mleka u prahu, što je dovelo srpskog seljaka u najteži položaj u posleratnom periodu. Počeli ste akciju uvoza visokomlečnih krava i naš seljak se zadužio. Prodavali ste junice koje ste uvozili za 2.300 evra i čitava sela su sada u teškoj situaciji. Proizvođači mleka su u najtežoj situaciji koja postoji. Garantovana je cena mleka od 34 dinara, a sada je svedena na 17 dinara i neće ga niko ni za 17 dinara. Širom Srbije, uzimam kao primer Gružu, kragujevački kraj, Knić, Topolu, čitavu Šumadiju, niko mleko ne otkupljuje ni po kakvoj ceni. Ovih dana su počele akcije, hiljade litara mleka se prosipaju. Uzmimo selo Grivac, Gružu, to je opšti haos; ne da ne mogu da otplaćuju kredite za visokomlečne junice koje su uzeli, već su u velikom problemu, ne znaju šta će s mlekom. Šabac je nešto pomogao, interventno otkupljuje širom Srbije, ali to je nedovoljno. Zato vas molim da Vlada hitno interveniše. Želimo da saznamo ko je uvezao mleko u prahu ih Španije? Ko je naložio i ucenio proizvođače konditorskih proizvoda da moraju da uzimaju mleko u prahu da bi se proizvodi plasirali u određenim prodajnim objektima? Ko dvostruko zarađuje na tome i kako sada seljak da otplati kreditne linije koje je dobio? Kako da prevaziđe krizu? Kriza je tek počela. Jednostrano poštovanje sporazuma sa EU će još više uništiti selo uvozom jaja, uvozom mesa. Molim vas, gospodo iz vladajuće koalicije, ovo je vrlo ozbiljna tema. Dolazite iz određenih gradova koje kao narodni predstavnici potpuno uništavate. Vi ste glasali za ovo, nisam ja. Zato pažljivo saslušajte. Želimo da se premijer obrati, da se ovaj problem prevaziđe. Molim vas, da ne bih ponovo izlazio, znate da imamo velike probleme i veliku nestabilnost kako u Vojvodini tako i u Sandžaku. Došli smo u situaciju da dva ministra sa svojim grupacijama vode ulične borbe, uz direktne prenose svih televizija. O čemu se radi? Da li je vaša vlada stabilna i sigurna posle onog haosa u Vojsci, koji još nije prevaziđen, posle statuta Vojvodine i najave narodnog poslanika ovde za govornicom da će se raditi i ustav Vojvodine; posle ovih problema zbog jednostranog poštovanja Sporazuma, posle problema sa proizvođačima mleka u Srbiji? Da vam ne pričam o ostalima, o proizvođačima mesa, potpuno smo uništili stočni fond. Molim vas da se uozbiljite i da ove teme razmotrite. Da ne pričam o "Zastavi", da ne pričam o ovom problemu koji smo ugradili u budžet, određena sredstva. Šta sa tim? Svi ste se zaklinjali, kleli, pričali – Evropska unija, idemo, idemo, hajde. Sećate se Đelićevih vatrenih govora za ovom govornicom. Šta je sad? Šta je sa belom šengen listom? Da li je uslov da morate da priznate granični prelaz Merdare i da definišete državnu granicu između Srbije i Kosova? Jeste uslov i vi to dobro znate, i o tome svi ćutite. Ili ćete nešto ispod žita priznati i prihvatiti? Gde nas vodite, gospodo, u ovoj godini? (Predsednik: Vreme, gospodine Iliću, mada ste se vi javili povodom dve teme.) Završavam. Sutra ćete imati širom Srbije hiljade litara mleka koje se prosipa po ulici. Ne može da se preživi. Radite nešto konkretno. Zaboravite taj sporazum sa EU i jednostrano poštovanje. Zašto nas ponižavate? Ako oni neće sa nama, zašto da se mi dodvoravamo, da pričamo i da tužimo Rusiju i Ukrajinu, kako je jedan ministar jutros rekao, to su udarne vesti. Dajte da tužimo sve i da se zavadimo sa celim svetom, a samo on da opstane i da nam drži velika predavanja o velikim investicijama u Srbiji. Neće ga ljudi, neće ga nijedna investicija. Sve je uništeno. Prema tome, pamet u glavu.
Prošlo je duplo vreme, po dve teme. Zahvaljujem. Gospodin Todorović reklamira Poslovnik.
Dame i gospodo narodni poslanici, po čl. 225. i 226. postavljam pitanje Ministarstvu inostranih poslova i Ministarstvu vera, a povodom nemilih događaja u Crnoj Gori kada je crnogorska policija sprečila sveštenike SPC da održe svetu liturgiju povodom Svetog Jovana, zbog toga što Crna Gora i Milo Đukanović striktno ispunjavaju naloge onih koji pokušavaju da potpuno razore srpski narod. Jedan od načina kako misle to da urade jeste potpuna podela i razbijanje SPC. Sa time se krenulo još posle Drugog svetskog rata, a nastavlja se ne samo nesmanjenim intenzitetom, nego se čini sve kako bi se Srpska pravoslavna crkva, kao jedan od osnovnih stubova očuvanja srpskog naroda i srpske nacije, potpuno razbila. Ono što je posebno interesantno jeste da naša država na tom planu ne radi ništa, odnosno radi isto ono što su radili i komunisti posle 1945. godine. Imali smo pre kratkog vremena, nažalost, istu situaciju: predsednik Republike Srbije pokušao je da učini sve kako bi on postavio patrijarha, čoveka koji bi verovatno po njegovom nalogu radio sve ono što bi naređivao Boris Tadić, kao što je to radio i Josip Broz Tito. Posebno se ovde pokazuje neodgovoran odnos naše države prema SPC. Sećate se kako je naša država neprimereno reagovala onog momenta kada je Crna Gora priznala nezavisnost Kosova i Metohije. Odmah su proterali crnogorskog i makedonskog ambasadora, a ostavili su ambasadore onih država koje su mnogo pre toga priznale Kosovo i Metohiju, koje su uradile sve da nateraju i Crnu Goru i Makedoniju da priznaju nezavisnost Kosova. Interesuje me šta će Ministarstvo vera, odnosno šta će ministar inostranih poslova da uradi po ovom pitanju. Dokle ćemo tolerisati ovakav odnos prema Srpskoj pravoslavnoj crkvi, prema Srbiji i prema srpskom narodu? Da ne govorim u kakvom se položaju nalazi srpski narod u Crnoj Gori, da su njegova prava apsolutno pogažena, da su praktično potpuno obespravljeni, a da naša država ne preduzima ništa i ne čini ništa. Nemojte po onome kako ste se i do sada ponašali. Vi se sećate da je Srpska radikalna stranka postavila pitanje Ministarstvu inostranih poslova, evo, ja ga ponovo postavljam i upozoravam vas da očekujemo odgovor, kada je u pitanju ponašanje nekih ambasadora, mislim pre svega na ambasadora Velike Britanije Stiva Vordsvorta, koji je kritikovaoneke političke stranke, odnosno SRS... (Predsednik: Vreme.) ... završavam, a da do dana današnjeg nismo dobili ni jedno jedino slovo povodom tog pitanja. Pitam vas, dokle mislite da se ponašate na takav način? Vi možete sebi da dozvolite šta god hoćete; mogu da vas gaze ambasadori kako god hoće, mogu da vas prozivaju, da vam daju naloge. Ali, mi to ne dozvoljavamo. Ako vi niste u stanju... Umesto što dobacujete, razmislite o jednoj jednostavnoj stvari: ako je Skupština izabrala ministre, onda ti ministri treba da rade u skladu sa interesima ove države. Valjda je interes Ministarstva inostranih poslova da radi svoj posao. Jedan od osnovnih poslova je da zaštiti sopstvenu državu, njen integritet i suverenitet i da spreči mešanje ambasadora u unutrašnje stvari naše države. Vi niste u stanju da pošaljete jednu jedinu rečenicu upozorenja. I, gospođo Dejanović, mislim da ste vi kao predsednik Skupštine prozvani i pozvani da štitite integritet Skupštine Srbije i da je neprimereno da se na takav način strani ambasadori ponašaju kada su u pitanju političke stranke. Učinite nešto, ako hoćete da podignete dostojanstvo Skupštine, uradite nešto što će pokazati građanima Srbije da se vi stvarno trudite da to uradite, a ne puštate da kako ko hoće i kada mu padne na pamet procenjuje i daje ocene o tome kakva je koja politička stranka. Mislim da i vi treba da reagujete, prošlo je skoro 20 i nešto dana od izjava engleskog ambasadora. Rekli ste i sami da je pismo upućeno, a evo, do dana današnjeg nema ni jednog jedinog slova.
Tekst je upućen Ministarstvu spoljnih poslova, a u ingerenciji Odbora za spoljne poslove naše skupštine je da raspravi, eventualno, tu temu. Poslali smo zahtev. Stenogram vaše kompletne diskusije poslat je Ministarstvu spoljnih poslova, sa vašim vrlo konkretnim zahtevom i mojim komentarom. Mi smo učinili, evo činimo i drugi put potpuno isti postupak u ovoj sali; vi govorite, ja se pridružujem, da Ministarstvo spoljnih poslova treba da bude upoznato i da da svoj odgovor na to pitanje. Gospodin Markićević, po Poslovniku. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovana ministarka, kolege poslanici, građani Srbije, javljam se po Poslovniku, članovi 225. i 226, i postavljam pitanje vama, gospođo predsednice, ministru trgovine, ministru poljoprivrede i ministarki finansija koja se nalazi ovde i bio bi red da izađe odmah za govornicu i da prekinemo dalje javljanje po Poslovniku. Radi se o našim poljoprivrednicima, seljacima, koji su ovih dana prinuđeni da hiljade i hiljade litara mleka prosipaju. Radi se o očaju ljudi koji su unesrećeni odlukom vladajuće koalicije o jednostranoj primeni trgovinskog sporazuma sa Evropskom unijom. Mislim da nikoga ovde ne treba da podsećam da su proizvođači iz zemalja EU zaštićeni velikim subvencijama, dodacima države, a da, nažalost, možda iz opravdanih razloga zato što nema novca, poljoprivrednici kod nas nisu. Dakle, postavljam ponovo pitanje ko je dozvolio uvoz mleka u prahu iz Španije? Da li to mleko ima sve ateste nadležnih zdravstvenih i sanitarnih organizacija? Da li će neko odgovarati pred građanima Srbije ako se desi ono što se desilo u Kini, gde je hiljade i hiljade građana zaraženo mlekom u prahu? Da li neko ispred vladajuće koalicije ovde ko je glasao za to, možda nesvestan posledica koje ta odluka o jednostranoj primeni trgovinskog sporazuma sa EU ima, oseća neku odgovornost? Da li u vladajućoj koaliciji ima poslanika koji dolaze iz istih sredina odakle i mi poslanici Nove Srbije dolazimo? Da li i njih poljoprivrednici, seljaci, ovih dana proizvođači mleka, pitaju isto što pitaju i nas? Verujem da vas isto pitaju i da i vi isto tako tražite odgovore. Znam da je većina vas glasala po inerciji. Znam zato što sam do juče bio član vladajuće koalicije i govorim to iskreno i pošteno, glasa se za sve ono što Vlada predloži, bez razmišljanja o posledicama koje to može imati na neke slojeve građana u našoj državi. Ponavljam, gospođo predsednice, red je da i vi odgovorite kako će da se zaštite poljoprivrednici, pre svega naši proizvođači mleka, od totalne propasti. Promovisan je program nabavljanja junica, krava koje daju dosta mleka; ljudi su kupili te krave po 2.300 evra računajući na cenu od 34 dinara za litar mleka, sada niko neće mleko da otkupi ni po ceni od 15 dinara. Šta tim ljudima preostaje? Da ne govorim o proizvođačima mesa, jer sada taj lanac... odnosno, posledice jednostrane primene trgovinskog sporazuma sa EU se nastavljaju i biće ugrožena celokupna naša privreda. Uostalom, da ne budem baš zajedljiv, da vas pitam najotvorenije – ako mi možemo jednostrano da primenjujemo trgovinski sporazum sa EU, zašto se onda mučimo svih ovih osam godina, jer, shvatio sam da su sve poslaničke grupe za to da Srbija uđe u EU, zašto jednostrano ne proglasimo ulazak u EU i u NATO i da ostavimo na miru ove građane i da zaista počnemo da se bavimo životnim temama, tim malim stvarima koje život znače? Predsednice, očekujem odgovor pre svega od vas, odgovornost od vas i od vladajuće koalicije koja je glasala za ovakvu odluku, kojom su stotine hiljada proizvođača mleka u ovom trenutku upropašćeni. Hvala.
Zahvaljujem. Vladi i resornim ministarstvima, znači poljoprivrede, trgovine i svim ostalim ministarstvima, praktično treba formalizovati pitanje iz diskusija gospodina Ilića i gospodina Markićevića. Svi mi smo zainteresovani za odgovor na to pitanje. Gospođo Radeta, po Poslovniku. Izvolite.
Javljam se na osnovu člana 201. Poslovnika. Dame i gospodo narodni poslanici, u toku rasprave o Predlogu zakona o budžetu, 29. decembra prošle godine, pitala sam u kom razdelu, u kojoj glavi, u kojoj ekonomskoj klasifikaciji ste, gospodo iz Ministarstva, iz Vlade Republike Srbije, predvideli 1.250.000 evra nekim eventualnim cinkarošima koji bi vam odali gde se nalaze Ratko Mladić i Goran Hadžić. U međuvremenu je ministar Rasim Ljajić rekao da taj neko ko bi tako nešto uradio čak ne bi imao obavezu ni da plaća porez na to, jer je država obezbedila čak i da plati porez ako bi se našao neko ko bi izdao srpske heroje. Tada sam, naravno, rekla i sada ponavljam ono što mi mislimo – da je gotovo nemoguće da se ovaj trošak iz budžeta desi, ali sam pre neki dan ponovo pitala kada ću dobiti odgovor na ovo pitanje. Neko od dežurnih ministara prošle nedelje je rekao da je odgovor u Vladi pripremljen, da jesu predviđena sredstva u budžetu, ali nije umeo da kaže precizno. Rekao je da ću dobiti odgovor u pisanom obliku, jer je takav krenuo iz Vlade. Vi ste mi, gospođo ministre, prekjuče rekli da vi pri zdravoj pameti nikada ne biste dozvolili da se sredstva iz budžeta koriste u ove svrhe. Pitanje koje sam i 28. decembra postavila, a ponovila pre dva dana, jeste: ako to nisu sredstva iz budžeta, da li su to sredstva od onih pet miliona evra koje treba neko u Vladi ... ili neko, kao što je u slučaju Radovana Karadžića ili pre toga Slobodana Miloševića, neko ko je dobio na ime raspisane poternice pet miliona dolara iz SAD? Radi javnosti i radi građana Srbije koji pune budžet Republike Srbije, iako vi pri zdravoj pameti, kako rekoste, to ne biste uradili, odgovor koji sam dobila potpisao je Slobodan Ilić, ovde piše "p.o. ministra", on je valjda državni sekretar, ne znam šta znači ovo "p.o.", valjda "po ovlašćenju ministra", pretpostavljam. On kaže ovako: "Prema Zakonu o budžetskom sistemu, za neplanirane svrhe za koje nisu izvršene aproprijacije...", ne razumem kakva vam je to neplanirana svrha kad ste već objavili taj raspis, "... ili za svrhe za koje se u toku godine pokaže da aproprijacije nisu bile dovoljne, sredstva se obezbeđuju iz tekuće budžetske rezerve. U skladu sa tim, u slučaju potrebe navedena sredstva biće obezbeđena iz tekuće budžetske rezerve". Dakle, vi ste ipak planirali da parama građana Srbije platite tih 1.250.000 evra, milion za glavu Ratka Mladića, a 250.000 za, po vašoj proceni, jeftiniju glavu Gorana Hadžića, plus porez koji bi taj neko ko bi, eventualno, ocinkario jednog od ove dvojice... (Predsednik: Vreme.) Gospođo, javila sam se na osnovu člana 201. Dakle, vi ste spremni da platite ta sredstva, ali vi ta sredstva kradete iz džepova građana Srbije. Pitala sam vas onda, pitam vas i sada: da li ste sigurni da imate saglasnost građana Srbije koji pune budžet da njihovim parama platite cinkaroše srpskih junaka? Mi smo ubeđeni da većina građana Srbije to ne želi, da vam većina građana Srbije to nikada ne bi dozvolila. Kao Vlada morate, kada je budžet u pitanju, da se ponašate u skladu sa pažnjom dobrog domaćina. Morate da vodite računa da pare u budžetu dobijate od naroda i da raspodela tih para treba da bude u skladu sa voljom naroda. Dakle, ne igrajte se sa tim, povucite ovu nagradu koju ste raspisali, ionako ste je džabe raspisali. Nema u Srbiji izdajnika, bar ne u običnom narodu, koji su spremni da za bilo koje milione evra prodaju ni Mladića ni Hadžića.
Gospodin Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ponovo se javljam po članovima 225. i 226. Praktično, mogu da kažem da je to nastavak ovog prvog javljanja, vezano za događaje u Crnoj Gori. Da vas obavestim, pretpostavljam da ste pročitali novine i da ste obavešteni, da od danas počinje regrutacija pripadnika bezbednosnih snaga Kosova. Postavljam jednostavno pitanje i Ministarstvu odbrane i predsedniku Republike: šta će učiniti povodom toga? Ministar za Kosovo i Metohiju Goran Bogdanović kaže da u ovom trenutku Srbija nema mehanizme kojima može da spreči formiranje bezbednosnih snaga Kosova, ali da će koristiti sve diplomatske i pravne argumente protiv takve odluke. Postavljam pitanje, koje će to argumente da koristi? Ljudi, da li mi imamo nekog normalnog čoveka koji predstavlja ovu državu? Vi ste doneli odluku da se prihvati Euleks. Da li ste zbog toga doneli odluku da se prihvati Euleks da bi stvarno omogućili formiranje nezavisne države Kosovo? Pogledajte šta se radi. Kako je moguće da se na Kosovu i Metohiji dešava nešto protiv Rezolucije 1244? Moguće je zato što ste potpuno suspendovali UNMIK. Doveli ste Euleks, koji je stvoren na osnovu plana Martija Ahtisarija i imate stvaranje vojske Kosova, embrion kosovske države. Vi preko toga prelazite kao da se to desilo u nekoj mesnoj zajednici – koristićete sve pravne argumente protiv toga. Šta ćete vi konkretno da uradite protiv ovoga? Zašto ne tražite od Saveta bezbednosti da raspravlja o ovom pitanju? Ono što nas čeka, to je priznanje Kosova od strane Srbije. Sve vodi tome i nema dileme po tom pitanju. Vi ćete morati vrlo brzo da priznate nezavisnost Kosova i Metohije zato što će vas na to naterati, zato što vi, u stvari, radite sve u skladu sa naredbama koje vam stižu. To vam kaže i Srđa Trifković. Kaže: "Vlada Srbije će do 2011. godine priznati Kosovo i prihvatiti normalizaciju odnosa sa svim susedima, čime će, kako kažu zvaničnici EU, prineti tobože bolnu, ali neminovnu žrtvu na oltar evrointegracija". Za vas EU nema alternativu i vi ćete, zato što nema alternative, da prihvatite nezavisnost Kosova i Metohije. Tu nema nikakve dileme. Sve ovo što nam se dešava, dešava se u tom pravcu. Malopre sam vam rekao da je Boris Tadić pokušao da nametne sopstvenog patrijarha. Ovde se to vrlo jasno i precizno definiše, kaže: "Sa sigurnošću možemo da očekujemo da će ova vlada do kraja 2011. prihvatiti normalizaciju odnosa sa svim susedima", a to je ono što su vam rekli, za njih je sused Srbije i Kosovo, država ili republika Kosovo. Vi ste kao noj koji je zabio glavu u pesak, pravite se kao da se ništa ne dešava. Kaže: "... i dodaje da je opstanak takve vlade koja će prihvatiti nezavisnost Kosova moguća bez obzira na sve njene laži i promašaje". To vam kažu oni koji vam daju ove naloge, da lažete i da činite promašaje, a to možete jer je opozicija u ovakvom stanju, zato što ste oni i vi doprineli tome da opozicija bude u takvom stanju. Kaže: "Trifković tvrdi da će u priznavanje kosovske državnosti biti uključena i Srpska pravoslavna crkva i da je vlast u Srbiji i Republici Srpskoj već počela da bira podobnog naslednika patrijarha Pavla, koji će pristati, radi 'opstanka' Srba na Kosovu, na uspostavljanje kosovske pravoslavne crkve." (Predsednik: Vreme.) Ovo što sam vam pričao, makedonska pravoslavna crkva, crnogorska pravoslavna crkva, kosovska pravoslavna crkva, to pokušavaju i u Hrvatskoj - hrvatska pravoslavna crkva, pokušavaju to i u Bosni, potpuno uništenje srpskog naroda. Po tom pitanju nema apsolutno nikakve dileme, sve činjenice govore. Jedino vaše ponašanje i izbegavanje da se suočite sa istinom i da date ove odgovore dodatno otežavaju situaciju u kojoj se nalazi ova država i građani Srbije. Prestanite više da obmanjujete građane Srbije, suočite se sa problemima sa kojima se suočava država, sa kojima su se suočili građani Srbije, posebno kada je u pitanju Kosovo i Metohija i krenite da reagujete kao normalna država, ako ništa drugo, da jasno stavite do znanja i građanima i svetu da ne pristajete na ove ucene od strane onih koji hoće potpuno da unište i Srbiju i srpski narod. Hvala vam.
Hvala. Gospođica Nataša Jovanović ima reč.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, nastavlja se kriminalno delovanje kragujevačkog Okružnog suda, na čelu sa predsednikom suda Miroljubom Tomićem, sada u drugačijoj kombinaciji istih sudija veća Okružnog suda Kragujevca, u sastavu Radovanka Nikolić, predsednik suda, Milunka Cvetković i Vesna Cvetković, članovi veća, i otimanje mandata SRS, uz napomenu da su do sada Srpskoj radikalnoj stranci u šumadijskim opštinama oteta 22 odbornička mandata: u Kragujevcu deset, u Kniću pet, u Lapovu četiri i najnovijom skandaloznom "presudom" tri mandata sa odborničke liste SRS u opštini Rača. Napominjem da je SRS do ovakve skandalozne, kriminalne presude kragujevačkog Okružnog suda... Tri navedene sudije će morati kad-tad da odgovaraju i da idu u zatvoru; to sada ponavljam sa ove skupštinske govornice i imam na to pravo, jer ovo što su ove tri pomenute gospođe napravile je krivično delo, kao i prethodne sudije prethodnih veća. Kršenje izborne volje građana postignute na izborima 11. maja ove godine neće moći da se toleriše do kraja. Gospođo Đukić-Dejanović, zbog činjenice da se sa tim otpočelo u mom i vašem gradu, u Kragujevcu, otimanjem deset odborničkih mandata, zbog činjenice da se to nastavilo otimanjem mandata u opštini Knić, onda u Lapovu, a sada i u Rači, pre više od dva meseca sam postavila pitanje šta radi i da li uopšte postoji republički javni tužilac koji je u statusu v.d. već dve godine, Slobodan Radovanović. Gospodin Dragan Todorović je 31. oktobra ove godine u ime SRS podneo zahtev opštinskom javnom tužiocu u Kragujevcu, koji do sada nije reagovao, za pokretanje krivičnog postupka po Krivičnom zakoniku Srbije protiv ovih sudija, još troje, kao i predsednika veća. Ništa se nije desilo. Gospođo Đukić-Dejanović, ovo je veliki skandal, jer na osnovu overenih ugovora, ostavki, ovlašćenja za podnosioce izborne liste – kao što je sada to odbornik srpskih radikala Milan Milošević iz rodnog mesta vožda Karađorđa, iz Viševca, podneo kao ovlašćeni i kao onaj koji je na to imao pravo pred SO Rača – desilo se da posle 14 dana ćutanja ili "većanja" ovo veće, u ovom sastavu, od strane Radovanke Nikolić koja je možda u nekoj vezi, a mi znamo da je u vezi ovaj kriminalac Miroljub Tomić prijateljskoj, tajkunskoj, kako god hoćete, sa izbačenim članom SRS Tomislavom Nikolićem... Ova Radovanka Nikolić, pa ova Milunka Cvetković i ova Vesna Cvetković – o tome će jednog dana da odlučuju nadležni državni organi, jer ja vam garantujem da kad-tad ovi ljudi moraju da odgovaraju za krivično delo koje čine – uporno se pozivaju (izvinjavam se, evo završiću, gospođo Đukić-Dejanović, pošto smo mi inače u koalicionoj vlasti u Rači i sa vašom političkom strankom i sa strankom gospodina Ilića i DSS) na Zakon o upravnom postupku koji nema blage veze, a to će vam objasniti svaki pravnik iz SRS, iz DS, odakle god hoćete, sa Zakonom o lokalnim izborima i sa jednostavnom stvari da sudija Okružnog suda u Kragujevcu, kao što je to uradio svaki sudija svakog drugog suda u Srbiji, osim u Kragujevcu, pročita Zakon o lokalnim izborima... (Predsednik: Vreme.) .....član 49. st. 2. i 3, i jednostavno primeni zakon. Ovi ljudi ne žele da primene Zakon o lokalnim izborima i nastavljaju sa otimanjem i prekrajanjem izborne volje građana u Šumadiji. Ako oni misle da su u funkciji nekog ko će predstavljati neku političku težinu ili neki faktor... (Predsednik: Vreme gospođice Jovanović.) ...evo, završavam, ako Miroljub Tomić misli da će uz pomoć takvog tajkuna i lopova kao što je Nikolić da stigne do predsednika apelacionog suda, grdno se vara, jer mi ćemo sve učiniti, svuda i na svakom mestu, da žigošemo i njega i sve ove sudije pojedinačno. Upozoravam kragujevačku javnost, javnost Šumadije, čitavu srpsku javnost da protiv ovakvog nasilja i protiv prekrajanja izborne volje građana i građani treba da dignu svoj glas. Mi ćemo nastaviti sa vanrednim pravnim lekovima, ali koristićemo i sva druga dozvoljena sredstva da izrazimo svoj protest zbog činjenice da se prekrojila izborna volja građana, svih onih koji su glasali za srpske radikale i prof. dr Vojislava Šešelja. Hvala.
Gospodin Aleksandar Martinović ima reč, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, gotovo svakoga dana dnevni i nedeljni listovi u Srbiji prenose informacije, odnosno jadikovanje Tomislava Nikolića da mu Vojislav Šešelj radi o glavi, odnosno da organizuje njegovo ubistvo. Ovo, naravno, nije prvi put. Još u jesen prošle godine Tomislav Nikolić i Aleksandar Vučić su zasipali javnost Srbije lažnim informacijama o tome da izvesni Miko Gajić iz Hrtkovaca preti ubistvom Tomislavu Nikoliću, da bi se posle utvrdilo, prostom proverom u policijskoj evidenciji, da čovek pod takvim imenom uopšte ne postoji, ne živi u Hrtkovcima. Posle toga su lansirali lažnu vest da izvesni vojvoda Vasilije iz Zemuna takođe radi na ubistvu Tomislava Nikolića, iako je čovek teško bolestan i ne može u životu da uradi ni neke mnogo jednostavnije stvari, a kamoli da nekoga ubije. Danas je jedan beogradski nedeljnik, nije bitno koji, preneo intervju sa Tomislavom Nikolićem u kome on ponovo optužuje Vojislava Šešelja da organizuje njegovo ubistvo. Ovo je, pre svega, jedna strašna optužba za Ivicu Dačića i za Ministarstvo unutrašnjih poslova. Mislim da je krajnje vreme da Ministarstvo unutrašnjih poslova i, pre svega, Ivica Dačić, kao prvi zamenik predsednika Vlade i kao ministar unutrašnjih poslova, obaveste narodne poslanike i građane Srbije da li Vojislav Šešelj zaista organizuje ubistvo Tomislava Nikolića. Vojislav Šešelj iz objektivnih razloga ne može da se brani od ovakvih optužbi i narodni poslanici Srpske radikalne stranke u njegovo ime postavljaju to pitanje. Dakle, mi tražimo da se ta stvar istera na čistac – da li je tačno da Vojislav Šešelj organizuje ubistvo Tomislava Nikolića? Ako to nije tačno, a mi tvrdimo da nije tačno, Ministarstvo unutrašnjih poslova i nadležni organi protiv Tomislava Nikolića moraju da preduzmu zakonske mere zbog širenja lažnih vesti, i to u trenutku kada se proces protiv Vojislava Šešelja, montirani politički proces, bliži svome kraju i kada Vojislav Šešelj definitivno treba da trijumfuje nad Haškim tribunalom. Očigledno je da su ove optužbe sračunate na to da se Vojislavu Šešelju oteža njegova procesna pozicija. Vojislav Šešelj je već sada dokazao da apsolutno nije kriv. Vojislav Šešelj u Haškom tribunalu, dame i gospodo, to možete da pratite kada gledate suđenje Vojislavu Šešelju, ponajmanje brani sebe. Ono što on radi, to je odbrana Srbije i srpskog naroda od jedne strašne optužbe koja bi i vas trebalo da zanima, a to je da smo mi Srbi krivi za raspad bivše Jugoslavije i za sva ona zla koja su se desila na njenom području. Dakle, ponavljam još jedanput, Srpska radikalna stranka traži od Ministarstva unutrašnjih poslova da izađe u javnost sa informacijama da li je tačno to što tvrdi Tomislav Nikolić, da Vojislav Šešelj iz Haga organizuje njegovo ubistvo.
Reč ima narodni poslanik Stojanka Petković.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po Poslovniku, članovi 225. i 226, i želim da postavim dva pitanja. Kada će Odbor za Kosovo i Metohiju da zakaže sednicu Odbora, s obzirom na to da su se početkom ove godine na Kosovu i Metohiji dogodili veliki incidenti, a posebno na severu Kosova i Metohije, imajući u vidu da je ionako loša bezbedonosna situacija za Srbe na Kosovu i Metohiji time jako pogoršana? Druga stvar, danas započinje delovanje kosovskih bezbedonosnih snaga. Dakle, to nije nikakva novost za Srbe i za srpske političare, imajući u vidu da je od OVK postala KZK formacija; ovo je prelazni period, odnosno, bolje rečeno, embrion stvaranja kosovske vojske. Da li znate koliko je to opasno za Srbe na Kosovu i Metohiji? NATO snage će ih obučavati. Jednog dana se može desiti da oni uz pomoć NATO snaga umarširaju u čisto srpske sredine i da izazovu velike incidente. Ako se zna da su kosovske bezbedonosne snage sastavljene od članova OVK, a OVK je počinio velike ratne zločine nad Srbima, onda vam je sasvim jasno šta se može od takvih snaga očekivati. Ovih dana čujem izjave naših zvaničnika koji kažu - mi ćemo se zalagati za rasformiranje. Zašto se nismo do sada zalagali da ne dođe do njihovog formiranja? Da li uvek reagujemo kasno, kada nešto bude, pa onda reagujemo da ne bude? Dakle, postoji vreme našeg reagovanja i moramo biti spremni na razgovore, pre svega po pitanju šest tačaka koje nam slede i koje su pre svega tehničke prirode, a potom da se zaista založimo da privedemo Prištinu za pregovarački sto i da razgovaramo o statusnom rešenju. To je jako bitno za Beograd, jer za nas status Kosova i Metohije još uvek nije rešen. Ima saznanja da će zamenik ministra bezbedonosnih snaga Fehmi Mujote biti Srbin. Dakle, moja poruka odavde jeste da nijedan Srbin ne učestvuje u kosovskim bezbednosnim snagama, bez obzira na to koliko se nalazili u teškoj finansijskoj situaciji. Srbima na Kosovu i Metohiji je ukinut tzv. kosovski dodatak u visini od 50% u momentu kada se Srbi nalaze u najtežoj situaciji. Da li su sredstva pravilno raspoređena i šta se time učinilo do sada zaista nije poznato. Imam još jedno pitanje za Ministarstvo za Kosovo iMetohiju i Vladu Republike Srbije, pitanje ponovne integracije Srba u kosovske institucije. Dakle, unazad neko vreme dešava se da se Srbi ponovo vraćaju u kosovske institucije zarad primanja novčanih sredstava od 150 do 200 evra. Postavljam pitanje kakav je stav Vlade Republike Srbije, Ministarstva za Kosovo i Metohiju po tom pitanju? Jednog dana gospodo, vrlo brzo, Albanci i Euleks će reći ovako – o čemu vi, gospodo, pričate, pa Srbi se sami, i to pojedinačno, integrišu u kosovske institucije i to posebno nakon proglašenja nezavisnosti Kosova. Mislim da je to jako opasno i da u ovom momentu i ministarstvo i Odbor za Kosovo i Metohiju moraju hitno i alarmantno da deluju. Hvala.
Reč ima gospodin Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 104. i postavljam vrlo jednostavno pitanje vladajućoj opoziciji: da li vi znate šta znači raspolućena ličnost? Znate li šta znači kad u jednom momentu tvrdite jedno ili radite jedno, a u drugom momentu radite drugo? Kada se to primeti, gospođa Slavica će vam objasniti, onda postoje načini kako se pokušava ... [[Isključen mikrofon.]] (Predsednik: Izvinite.) Da nisam rekao nešto, ne daj bože, da niste zaštitili ime, pa da sam napravio, i ne znajući, grešku. Mogu da se složim skoro sa svim ovim što je prethodni poslanik izneo, sem sa ovom konstatacijom i zahtevom da krenemo u razgovor sa Prištinom. Sa Prištinom nema nikakvog razgovora, apsolutno nikakvog razgovara. To pokušavaju da nam nametnu. Srbija na to ne sme da pristane nikako. Srbija može da razgovara samo sa UN i ni sa kim više kada je u pitanju Kosovo i Metohija, apsolutno ni sa kim više, samo i isključivo sa UN, i to na osnovu Rezolucije 1244. Kada je u pitanju ovo ostalo, da li ste vi to u vladajućoj većini razgovarali pre nego što se ovo desilo? Nisu te snage počele da se formiraju juče. Od kada vam mi govorimo da te snage počinju da se formiraju, da ih obučava NATO pakt, odnosno Amerikanci, da su 99%, ako ne i 100% pripadnika tih budućih bezbedonosnih snaga, odnosno vojske Kosova i Metohije, teroristi, pripadnici OVK. Vi nama sad govorite o tome da je trebalo nešto da se uradi. Pozivate Srbe da ne učestvuju u tim formacijama. Ljudi moji, na šta ovo liči? Ministar za Kosovo i Metohiju Goran Bogdanović je do 2004. godine bio ministar u vladi Kosova. Vi ste pozivali Srbe na Kosovu i Metohiji da izađu na izbore. Mi smo bili protiv toga, govorili smo vam koliko je to velika šteta, koliko će to naneti problema Srbiji. Vi ovde izlazite i pozivate se na neke stvari koje od početka, od 2001. godine, od kad je DOS došao na vlast radite kada je u pitanju Kosovo i Metohija. To su nalozi koje ispunjavate da Kosovo polako postane nezavisna država. Postavio bih jednostavno pitanje: ako vi stojite na ovim pozicijama (nemam uopšte razloga, odmah da se razumemo, da sumnjam da vi u ovo iskreno verujete), kako možete da budete u istoj vladi sa ljudima koji omogućavaju da se ovo dešava na Kosovu i Metohiji? Stvarno to ne razumem. Kako neko ko iznosi ovakve primedbe i na najteži mogući način optužuje Vladu za antidržavno delovanje, za najveću moguću štetu, može da ostane u Vladi? Odmah da vas vratim na pitanje gasnog sporazuma; jedan deo Vlade je protiv sporazuma, a drugi za sporazum. Ljudi, sa vama nešto nije u redu. Dajte, gospođo Slavice, probajte vi u ime struke da pomognete da se ovi problemi prevaziđu, jer ovo stvarno nema smisla ni prema Skupštini, a ni prema građanima Srbije. Hvala.
Reč ima gospodin Aligrudić, kao šef poslaničke grupe.
Moram da reagujem na ovo što je izneto od strane gospođe Petković. Dakle, naravno, kada je reč o bezbednosnim snagama Kosova, takozvanim, to je sve tako kao što je rečeno. Nijedan Srbin ne bi smeo u tome da učestvuje, niti država Srbija to sme da prihvati. Ali, znate, dame i gospodo, vladajuća koalicija u kojoj vi učestvujete razne stvari do sada je prihvatila. Sve te stvari koje ste vi prihvatili zajedno, dogovarajući se između sebe ili pod pritiskom nekog spolja, stvorile su utisak da je tamo sve moguće. Ako vi pod pritiskom prihvatite navrat-nanos usvajanje Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, koji smo svi zajedno želeli... Jer, ne radi se o tome da je, recimo, Demokratska stranka Srbije bila protiv evropskog udruživanja, ni dan-danas nije protiv toga, nego je određeni trenutak imao svoj određeni politički izazov i taj izazov je izazov na koji ste vi naseli zato što je on služio jednoj drugoj svrsi, a ne evropridruživanju, jer do evropridruživanja, kao što vidite, nije ni došlo. Mi smo spremni da jednostrano primenjujemo sporazum na štetu građana Srbije, a da EU nije spremna još uvek – čak ne daje ni signale, vadeći se, kobajagi, na jednu državu EU da to ne dozvoljava, a svi znamo da je to igra – da se uopšte taj trgovinski sporazum aktivira. Znači, vladajuća koalicija, pre svega Boris Tadić i DS su naseli ili namerno uradili, šta god da je od toga ne valja za Srbiju, da odigraju jednu igru sa EU i SAD, koja je zapravo otvorila vrata tajfunu koji duva i koji će da razveje teritorijalni integritet Srbije. To je ono što se vi svi uradili. Ja ne mislim da vas optužim zbog toga što kukate nad onim što se dešava, to je prirodno. Onda morate da razmislite u kakvom ste okruženju, morate da razmislite o tome da li vaši stranački prijatelji i vaši koalicioni partneri i oni koji rade sa vama u vladajućoj koaliciji misle o onome što ste vi izneli kao problem. Ja mislim da ne, kao što ne misle o tome, kao što brzopleto gledaju da se nekome dodvore misleći da će nešto od ekonomske koristi za Srbiju pasti s neba, automatski. Jednako tako, po toj istoj pilećoj logici, oni i dan-danas ne umeju da zaštite ekonomske interese Srbije, nezavisno od problema Kosova i Metohije. Mi smo danas svedoci potpunog privrednog kolapsa Srbije, tek ćemo biti, pošto će on da usledi. To nije krivica opozicije. To je krivica onih koji ne umeju da organizuju državnu vlast. To znači, draga gospođo Petković, to vam je duplo golo. Ovo zapravo nije bila toliko replika vama, pa ne osećam da vi treba da budete prozvani, nego je ovo bila prilika, na osnovu vaše diskusije na osnovu koje se javljam, da još jednom polemišem sa vašim kolegama iz vladajuće koalicije, i ko zna koliko puta kasnije, da bi se podsetilo na to šta su radili i šta trenutno ne rade, a trebalo bi da rade. Hvala.
Zahvaljujem. Ima reč gospodin Damjanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao građanin i narodni poslanik vrlo sam iznenađen izlaganjem narodnog poslanika Velimira Ilića. Da li je to moguće? Kao što vidimo, moguće je da se vrši opstrukcija prema resursima koje je naša država omogućila da se kupe, a to su kvalitetne junice i krave koje daju visoku litražu mleka. Seljaci su nezadovoljni uvozom veštačkog mleka i na to hoće da ukažu našoj državi tim potezom prosipanja mleka, koje je od privrednog značaja. Da li naša država i naše ministarstvo... Odnosno, apelujem na Ministarstvo zdravlja da se zabrani uvoz veštačke hrane, osobito kadje u pitanju mleko. Hoću samo da kažem da ne smemo da zaboravimo da su za vreme agresije na našu državu izručene tone i tone osiromašenog uranijuma i da od toga i dan-danas naše građanstvo trpi posledice. Da li pored prirodnog mleka treba da uvozimo veštačko? To je za mene strašno, a nadam se i za sve vas, poštovani narodni poslanici, jer je to atak na zdravlje nas i naše dece. Svi znamo da imamo dosta prirodnih resursa u našoj državi i da smo jaka privredna nacija, a evo, sada treba da postanemo veštačka nacija. Zato apelujem na Ministarstvo za zdravlje, ministarstvo za privredu i stočarstvo, da se zabrani veštačka hrana i da se realizuje proizvodnja domaćeg mleka, koje je zdravo za našu decu i za našu naciju. Hvala.
Ima reč gospodin Ognjen Mihajlović. Izvolite, po Poslovniku.
Javljam se po osnovu dva člana, 225. i 226. Malo ću da skrenem sa glavnog toka ove rasprave o Kosovu i Metohiji. Naime, na osnovu ova dva člana ja želim da ministar informacija, pardon, ministar unutrašnjih poslova gospodin Ivica Dačić objasni o čemu se radi. Naime, neprekidno dobijam pretnje od strane članova Srpske napredne stranke. Konkretno, sinoć sam dobio pretnju od Gavrila Kovačevića, jednog od istaknutih članova Srpske napredne, vanparlamentarne, stranke koji je pretio meni, mojoj ženi i mom sinu. To nije prvi put. Pre ovoga sam spomenuo gospodinu Odaloviću, sekretaru naše skupštine, da dobijam ove pretnje. On mi je rekao da se obratim pismenim putem i da će videti šta može da uradi. Ja cenim njegove napore i smatram da to možda i jeste jedan normalan put. Međutim, to mi je malo čudno i zato se obraćam gospodinu Ivici Dačiću, svi smo bili svedoci da je gospodin Tomislav Nikolić, čovek koji nije uspeo sa svojim pokušajem puča u SRS, obnarodovao i putem ove govornice i putem medija da je dobio zaštitu koju nije tražio i da je policija samo osvanula ispred njegovih vrata. To smo čuli u više varijanti, na više mesta. Sada mene baš čudi zašto ja moram da pišem da bi mene neko zaštitio ili mi objasnio o čemu se radi. Da pojasnim, Gavrilo Kovačević i njegov brat Damir Kovačević direktni su izvršioci volje Aleksandra Vučića, čoveka koji je ideolog i možda glavni tehnolog u izvođenju ovog neuspelog puča u SRS, čoveka opterećenog emocijama, koji je oko sebe okupio tim najgorih ljudi koje je mogao da pronađe u Zemunu. Njegov satnik, pošto mi se sve ovo što se dešava sada dešavalo i ranije, uoči rata, u Sarajevu, u kojem sam rođen, u gradu u kojem su mi ustaše pretile na isti način, dakle njegov satnik je Brane Prostran, koji komanduje ovim crnim legijama, zaista ne preterujem, jer to su ljudi koji se oblače u crno i u grupama hodaju po Zemunu, zastrašujući sve članove SRS koje poznaju i koje ne poznaju, do čijih su podataka na neki način došli. Dakle, nomenklatura ove strukture izgleda ovako: na čelu je Aleksandar Vučić, dakle, on je taj poglavnik; odmah ispod njega je Brane Prostran, čovek koji je ujedno organizovao onu sramnu posetu Republici Srpskoj Krajini, posle koje ljudi ne smeju da izađu iz svojih kuća, s prvim mrakom se kriju. Dakle, odmah posle ovog satnika dolaze braća Kovačević sa svojim ocem. Radi se o Gavrilu i Damiru Kovačeviću, koji su verovatno poznati srpskoj javnosti po svom nečasnom nastupu na hrvatskoj televiziji kada su bacali pasoše Republike Srbije govoreći da od ove zemlje nemaju ništa i doslovno pljuvali po tlu po kojem hodaju. Naravno, to nije istina, a i sve da je istina tako se ne govori o zemlji koja ti je pomogla da sačuvaš glavu i počneš novi život. To su bogati ljudi koji imaju ne zna se koliko kuća i placeva širom Beograda, a naročito u Zemunu. Ja znam o čemu se ovde radi. Izgubili su živce jer su očekivali da nam otmu opštinu Zemun. Sada su izgubili tlo pod nogama jer stvari ne idu onako kako su zamislili. Međutim, da li je ovo način, koji smo do sada viđali na Kosovu i Metohiji, koji i dan-danas postoji u Republici Srpskoj i u pojedinim njenim rubnim oblastima – mudžahedini koji su dobili državljanstvo BiH prete srpskom stanovništvu, da li je ovo način na koji treba da se vode rasprave, političke rasprave u Srbiji, da jedni drugima pretimo? (Predsednik: Vreme.) Moram da kažem na kraju, gospođo Slavice Đukić-Dejanović, koristim priliku što je ovde upravo ušao gospodin Nikolić. Gospodine Nikoliću, smatram da ste za ove pretnje koje su upućene meni i mojoj porodici vi najviše odgovorni. U vaš lični obračun sa Vojislavom Šešeljem, u kojem nema nikakve ideologije i politike, uvlačite obične ljude, koji treba zarad vašeg uspeha i vaše dobrobiti da se međusobno ubijaju. Toliko.
Reč ima gospođica Nataša Jovanović.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, osim našem šefu gospodinu Todoroviću ja se obraćam svim legitimnim predsednicima poslaničkih grupa po članu 68. Poslovnika, zato što Narodna skupština Republike Srbije od konstituisanja ovog saziva nije formirala odbor za privredne reforme. Odbor za privredne reforme se sastao u prošlom sazivu Skupštine samo jedan jedini put, i to u zajedničkoj sednici odbora za privatizaciju i privredne reforme kada smo razmatrali neka pitanja pljačkaške privatizacije u Srbiji. Tada je inicijator tog sastanka bio potpredsednik kolega Novaković, koji je bio predsednik Odbora za privatizaciju. Neophodno je da se što pre formira odbor za privredne reforme kako bi se na njegovom dnevnom redu našlo pitanje kragujevačke "Zastave" i ovog najnovijeg skandala zbog kojeg je ceo grad uznemiren, naročito predstavnici samostalnog sindikata i svi zaposleni. Činjenica je da je Boris Tadić, predsednik Republike, pre nekoliko dana dao izjavu da će ugovor o realizaciji strateškog partnerstva sa "Fijatom" kasniti deset meseci. Međutim, to nije samo deset meseci, to je pitanje, sve je to na dugačkom štapu, to je još najmanje dve godine čekanja i neizvesnosti oko pitanja koje sam pre neki dan pokrenula u više navrata sa skupštinske govornice, a onda se tome pridružio i kolega Popović i DSS, da mi nemamo biznis-plan italijanskog "Fijata". To je, naravno, priznao i direktor gospodin Radojević iz Kragujevca, koji je rekao i da mi ne znamo da li će biti uopšte tih ulaganja od 200 miliona, koliko su nam obećali sa italijanske strane do 31. marta, jer se sada sve i te kako iskomplikovalo. Nije u pitanju samo sudbina svih zaposlenih u Kragujevcu, na čemu su dobijeni izbori i u našem gradu, a uverena sam da je to bio ključni faktor opredeljivanja građana Srbije da glasaju za listu za takozvanu evropsku Srbiju. Činjenica je da je sada sve palo u vodu, da ništa nije tako kao što se u prvi mah činilo i kako je pompezno najavljivano u kampanji. U pitanju je sudbina još 133 kooperanta "Zastave", u pitanju je neizvesnost za svakog pojedinca i za sve te ljude i članove njihovih porodica, da li će oni ostati bez posla, šta će da se dešava u ovoj teškoj svetskoj finansijskoj krizi, u recesiji koju i sami Italijani priznaju, zato što i oni sebi traže novo pojačanje i novo strateško povezivanje. Sa pravom, čitavog dana danas i juče negoduju predstavnici kragujevačkog Samostalnog sindikata kragujevačke fabrike automobila. Ne samo oni, nego svi građani, koji su i te kako uznemireni, jer ovo je, moram da priznam, u našem gradu, ali i u celoj Srbiji odjeknulo kao bomba, ljudi su prestrašeni. Mislim da je zbog toga potrebno, gospođo Đukić-Dejanović –verujem da ćete da me podržite u ovom mom nastojanju, iz najbolje namere, da bismo predočili javnosti šta se zapravo dešava i šta će dalje da bude sa kragujevačkom "Zastavom" – da se što pre formira odbor za privredne reforme. Jedino je on po našem poslovniku nadležan da razmatra planove privrednog razvoja i da samim tim zatraži od Vlade Republike Srbije biznis-plan i da nam predoče resorni ministar Mlađan Dinkić i ostali ministri, gospođa Dragutinović, na kraju krajeva, jer izdvajamo tolika sredstva iz budžeta Srbije za finansiranje tog projekta, šta će dalje da se dešava. Ima uslova, zbog činjenice da 12 članova tog odbora koji broji 21 člana čine predstavnici iz mnogih drugih odbora, da sada ne citiram taj član 68. Poslovnika, pošto su konstituisani ovi drugi odbori, svi su se uslovi stekli, samo još da se izabere devet članova ovog odbora za privredne reforme, da se konstituiše i da se izabere predsednik i da Skupština preuzme tu kontrolnu ulogu. Jer, mi jedino na taj način možemo da delujemo, da pozovemo rukovodstvo "Zastave", pomenute ministre i da vidimo o čemu se tu zapravo radi.
Inicijativa je sada sasvim na mestu. S obzirom na to da su se formirali svi odbori koji treba da daju svoje predstavnike za odbor za privredne reforme, zahvaljujem na inicijativi, ona je apsolutno uvremenjena. Još samo jedan odbor nismo konstituisali, a to je odbor za predstavke i predloge, tako da su to dva odbora koja treba do kraja ove nedelje da formiramo i da radimo na njihovom formiranju. Sada po Poslovniku, ima još desetak poslanika, gospodin Mirko Munjić je prvi među njima, zatim gospođa Stojanka Petković, gospođa Lidija Vukićević, pa onda redom. Upisaćemo sve. Ja bih vas zamolila da u što kraćem vremenu završimo teme, koje jesu značajne. Imali smo dogovor, šefovi poslaničkih grupa i potpredsednica Čomić, kada smo zakazivali današnju sednicu, da ćemo zaista raditi po dnevnom redu da bismo priveli kraju ovu sednicu.
Članovi 225. i 226. Poslovnika. Imam nekoliko pitanja za ministra policije Ivicu Dačića. Prvo pitanje, šta je uradio povodom saznanja i prijava o navedenim pokušajima atentata na predsednika SNS? Da li je utvrđeno ko je pokušao atentat, ko je naručio atentat i kada je to bilo? Uopšte, sve relevantne stvari i činjenice u vezi s tim. Sledeće, šta je urađeno od strane MUP-a Srbije povodom prijava koje se i dan-danas plasiraju u novinama i u javnosti da su pojedine kuće, pa i u Beogradu, prepune eksploziva? Da li je to tačno, da li je to utvrđeno i da li MUP Srbije ima saznanja o tome? Ovde postoje tri scenarija. Prvo, ako je to tačno, potrebno je da MUP reaguje tako što će ovo istražiti, procesuirati i podići određene krivične prijave i na kraju o tome obavestiti javnost, kako ne bi dolazilo do uznemirenja javnosti. Drugi scenario je, ukoliko to nije tačno, normalno, podiže se krivična prijava protiv onoga koji plasira takve lažne informacije u javnost. Treći scenario, ako MUP Srbije zaista nema snage da ovo istraži, treba biti pošten i to reći, zna se šta sleduje. Imam jedno pitanje za predsednika Borisa Tadića. Tekst zakletve koju je predsednik položio između ostalog glasi: "Zaklinjem se da ću sve svoje snage posvetiti poštovanju i odbrani Ustava i zakona, očuvanju mira i blagostanja svih građana Republike Srbije i da ću savesno i odgovorno ispunjavati sve svoje dužnosti". Dakle, najveću odgovornost za sva dešavanja u Republici Srbiji ima upravo predsednik države Boris Tadić. Podsetiću i vas, a i njega, svojevremeno je ruski pisac Jurij Bondarev rekao predsedniku Gorbačovu - gospodine predsedniče, vi ste podigli ovaj naš avion visoko, a da li znate gde ćemo mi to sleteti? Ovakvo pitanje treba postaviti i Borisu Tadiću. Ovaj avion kojim on upravlja, a koji se zove država Srbija, visoko je podignut i on je u velikoj turbulenciji sada. Da li predsednik Srbije jednostavno radi na izradi jedne sveopšte nacionalne strategije kako bi se zemlja Srbija spasila?
Gospođa Stojanka Petković ima reč.
Samo da pojasnim neke stvari. To što je gospodin Todorović hteo da iskoristi moju dobronamernu diskusiju za neku svoju promociju... Hoću da kažem da sam ja neko ko jeste član vladajuće koalicije, a ko će u svako vreme da da dobre ideje ili eventualno da kritikuje nešto što nije dobro, sasvim svejedno da li to radi vladajuća koalicija ili opozicija, pogotovo kada je u pitanju Kosovo i Metohija, jer to je prosto nacionalni interes. Dakle, hoću da kažem da sam ja jedan od učesnika u kosovskim institucijama 2001. godine, ali na poziv gospodina Koštunice, tada predsednika SRJ, i na poziv patrijarha Pavla. Tada i nikada više. Nikada Vlada Republike Srbije, niti bilo koji srpski političar, nije pozivala Srbe da učestvuju u kosovskim bezbednosnim snagama. Ni onda kada su učestvovali u KZK niko im nije savetovao. Da pojasnim, postoji opasnost da će učestvovati zbog finansijske situacije, jer Srbi u enklavama žive u jako teškoj situaciji. Zato sam sugerisala, da se to ponovo ne dogodi, jer u ovom momentu to bi bilo vrlo opasno. Druga stvar je odgovor na pitanje da li treba da razgovaramo sa Prištinom za pregovaračkim stolom. Tvrdim da treba da razgovaramo sa Prištinom, uz prisustvo UN i EU, jer samo tako možemo doći do mirnog i stabilnog rešenja koje će da se verifikuje u Savetu bezbednosti. To je nešto što će da doprinese trajnom miru i stabilnosti za sve na Kosovu i Metohiji, pa samim tim i na Balkanu. To su bile neke moje namere, da sugerišem i vladajućoj koaliciji šta treba u ovom momentu raditi; Odbor za Kosovo i Metohiju treba da zaseda i da vidimo kakve preporuke treba da damo i šta dalje raditi. Srbi na Kosovu i Metohiji su uplašeni jer ne znaju šta će dalje biti sa njima; svesni su da se prave kosovske bezbednosne snage koje mogu preći u vojsku Kosova, a to znači da će to verifikovati jednu državu, što predstavlja opasnost za opstanak srpske zajednice na Kosovu i Metohiji. Žao mi je ako sam pogrešno shvaćena. Uvek ću govoriti dobronamerno i sugerisati nešto što neko ne smatra da je u ovom momentu bitno, ali mislim da jeste, s obzirom na to da sam neko ko tamo živi, radi i čija porodica tamo postoji. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodin Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 104. Gospođo Petković, u svom javljanju apsolutno nisam hteo o vama da kažem ni jednu jedinu reč, samo sam hteo da uporedim, kada pojedinac dođe u poziciju da je podeljena ličnost, da u tom slučaju treba da mu se ukaže pomoć, odnosno da medicina pokušava da mu ukaže pomoć. Kada se dešava sa Vladom ili vladajućom većinom, jedni levo, drugi desno, ta pomoć treba da bude ukazana na drugi način. Da sam hteo da govorim o vama lično i vašoj stranci postavio bih pitanje, pre svega, morala. Da li vi uopšte imate moralno pravo da pozivate Srbe da ne učestvuju u ovim novim bezbednosnim snagama? To pravo poseduje onaj ko svojom prošlošću može to da dokaže. Ovde ste sada rekli da ste bili poslanik posle 2001. godine, na poziv Vojislava Koštunice i patrijarha Pavla. Nije tačno. Pre svega, patrijarh Pavle nikada nije pozivao, pozivao je vladika Artemije, ali on nije patrijarh. Tada ste vi učestvovali, u vreme kada je to bila vlada Tačija i Ramuša Haradinaja. Vi ste tada bili poslanik i učestvovali ste u radu jednog ministarstva. Takođe, Dragan Nikolić, koji je sad načelnik Kosovsko-pomoravskog okruga, učestvovao je u radu te vlade, kao i Oliver Ivanović. Kako vi onda možete da pozivate Srbe na Kosovu i Metohiji da ne učestvuju u ovim snagama? Pozdravljam taj poziv, ali vi nemate moralno pravo da ih pozivate. Između ostalog, gospođo Petković, znate gde radi vaš sin. On radi u kosovskoj carini, to je nesporna činjenica. Otkud vama moralno pravo da vi pozivate Srbe da ne učestvuju bilo gde, kada su u pitanju institucije nove države? Sama činjenica da vi govorite o tome da smatrate da treba razgovarati sa Prištinom dovoljno govori o tome. Kojom Prištinom? Ko predstavlja tu Prištinu? S Prištinom se razgovaralo u vreme kada je moglo da se razgovara, kada je Kosovo i Metohija bilo deo Srbije. Danas, kada ste vi... zahvaljujući tome što ste omogućili da dođe Euleks i suspenzijom Rezolucije 1244 samo završavate posao koji su Amerikanci krenuli da završe. Ono što sam vam govorio, da je Kosovo sused Srbije, kako možete da pregovarate sa Prištinom? Šta vi imate da razgovarate sa Prištinom? (Predsednik: Vreme.) Završavam. Postoji Rezolucija 1244 i samo i isključivo u okviru Rezolucije 1244. Da je to radila vlast od 2001. godine, danas ne bismo bili u ovoj situaciji u kojoj se danas nalazimo.
Reč ima gospođa Lidija Vukićević, izvolite.
Poštovani građani, dame i gospodo poslanici, poštovana predsednice, danas raspravljamo u Skupštini o različitim temama, a ne mislim da su sve one nebitne ili manje važne u odnosu na ono što se dešava na Kosovu i Metohiji. Malopre rekoste da bi ovaj prepodnevni skupštinski rad mogao da se nazove rad po Poslovniku. Bila bih srećna kako bi svako od poslanika izašao i govorio o tome šta se dešava na Kosovu i Metohiji, kako sprečiti taj užas koji smo u prilici da gledamo ili da o tome čitamo svaki dan. To ne bi bilo neobično i ne bi bilo strano za srpski parlament. Doživeli smo da se sada od bivših terorista, uslovno rečeno bivših, ako teroristi uopšte mogu da budu bivši, koji su vadili organe Srbima, koji su ih ubijali, koji su ih odvodili, na Kosovu i Metohiji prave bezbednosne snage pod direktnim patronatom EU. Koliko je EU blagonaklona i koliko svesrdno želi da nam pomogne, imali smo prilike da se uverimo do sada. Od silnih razgovora i pregovora na koje su odlazili i naš ministar spoljnih poslova i predsednik države i drugi došli smo do toga da se od terorista prave bezbednosne snage. Paralelno sa pravljenjem ovih bezbednosnih snaga na Kosovu uopšte nije nemoguće da očekujemo da pokušaju da naprave pravoslavnu crkvu Kosova, što vodi uništenju srpskog nacionalnog bića. Svi vi znate, ne samo ovde u sali, nego građani Srbije znaju koliko je to pogubno i koliko je to užasno za srpski identitet i za naš narod. Ono što je takođe tragično i što imamo svaki dan prilike da slušamo, to je da nam EU svakodnevno postavlja ultimatum kako treba da priznamo nezavisnost Kosova, jer ako budemo priznali nezavisnost Kosova, možemo da uđemo u EU. Zar ne mislite da je to preveliki zalogaj, zar ne mislite da je to igra, jer im se može? Kaže se - sila Boga ne moli, ali i Bog silu ne voli. Hvala.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Sreto Perić ima reč, izvolite. Zatim su se prijavili Srboljub Živanović, Aleksandra Janković, Jovan Damjanović, Vladimir Milentijević, Gordana Paunović-Milosavljević, Milan Avramović, Stojanka Petković ponovo.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena gospođo Đukić-Dejanović, poznato vam je da poslanici SRS na najstručniji mogući način razmatraju zakonske predloge i amandmane. Najčešće nisu bili zadovoljni zakonima koje je skupštinska većina usvojila, ali posle ih poštujemo. Mnogo više, čini mi se, nego što treba poštovati zakone, treba poštovati Ustav, pre svega čl. 24. i 27. Član 24. Ustava garantuje pravo na život, a član 27. pravo na slobodu i bezbednost. Izvinjavam se što ćemo se na trenutak od tema koje bi trebalo da budu na današnjoj sednici Narodne skupštine vratiti na drugu. Na osnovu čl. 225. i 226. tražim odgovor, odnosno objašnjenje od predsednika Republike, predsednika Vlade, ministra unutrašnjih poslova, jer se SRS zalaže za bezbednost svih građana, pa i za bezbednost Tomislava Nikolića ukoliko je ona na bilo koji način ugrožena. Naime, on je dao izjavu u jednom nedeljnom listu gde kaže - policija nije istraživala pokušaj atentata na mene. Dao sam Tadiću adrese kuća u Beogradu punih oružja i eksploziva i po tom pitanju nije urađeno ništa. Poslanike SRS zanima da li je takav zahtev Tomislava Nikolića upućen MUP-u, da li je Ministarstvo unutrašnjih poslova zauzelo stav po tom pitanju ili krenulo u redovnu zakonsku proceduru? Čini mi se da Tomislav Nikolić, ako je istina ovo što mogu da pročitam, a neću prepričavati nego ću citirati, danas predstavlja čoveka koji zaista razvija govor mržnje. Kolege poslanici, obratite pažnju na samo tri izjave koje je dao u tekstu: "Da nije radikala, u Skupštini ne bi bilo neprijateljstva". To izjavljuje Tomislav Nikolić, koji je punih 18 godina bio član SRS. Veći problem od toga jeste sledeće, gospođo predsedniče, moraćete da date odgovor na ovo pitanje, spisak lica kojima se obraćam je sada proširen: "Većina stranaka su jajare koje gledaju gde će kog svog da zaposle. Muvaju po javnim preduzećima, ambasade Srbije od njih imaju samo štetu". Predsedniče Skupštine, pokušajte da na ovo pitanje date odgovor. Ima nešto što je opasnije od ove dve izjave. Kaže: "U Republici Srpskoj postoje ljudi koji nesmetano po Beogradu obavljaju prljave poslove." Tomislav Nikolić pokušava da na određen način zavadi braću u Srbiji i Republici Srpskoj. Možda je život Tomislava Nikolića ugrožen. Ne tvrdim, ali postoji mogućnost da mu preti opasnost od njegovog zamenika, od tajkuna, od stranih ambasada, jer on kaže da se SNS profiliše u skladu sa potrebama ljudi koji su članovi ove stranke i potrebama stranih ambasada. Nisam u mogućnosti da pomognem Tomislavu Nikoliću. Možda Vojislav Šešelj može da mu pomogne. Možda Dragan Todorović, kao šef poslaničke grupe SRS, na izvestan način može da mu pomogne. Ako ima ikakvih potreba, neka im se obrati. Mislim da bi sa ovim trebalo prekinuti, gospodine Tomislave Nikoliću, ukoliko je tačno ovo što sam pročitao. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1. Narodni poslanik Sreto Perić nije postavio nikakvo pitanje predsednici Narodne skupštine, pa ne može da dobije odgovor.
Javljam se po Poslovniku, čl. 225. i 226. Želim da postavim pitanje, dame i gospodo, ovoj skupštini kao najvišem zakonodavnom telu. Vidite kako se ta spoljna politika Srbije vodi kada je u njoj Sonja Liht. Sigurno znate, a verovatno je i svaki građanin Srbije razmišljao o pitanju Euleksa. Rekli ste, a i predsednik Boris Tadić i ministar spoljnih poslova Vuk Jeremić, da je sve to u redu i da je to pod okriljem UN. Da li je uništenje zaštitnog korpusa ili postavljanje novih, terorističkih, da ih tako nazovem, jedinica ili onih koji su željni srpske krvi ponovo na tom bedemu da bi uništili ono što se zove srpstvo? Srbija je uvek bila zadnji bedem odbrane Evrope. Srbija je uvek bila taraba, Srbija je uvek bila trnje, da bi zaštitila cvetnu Evropu. Šta je sada sa Evropom koja treba da zaštiti Srbiju? Evrope nema, odnosno Evrope ima, ali Evropa ima drugo gledište, a to je da uništi Srbe, ne samo Srbe sa Kosova i Metohije, već i Srbe u njihovoj rođenoj državi. Dame i gospodo, ako pogledamo kakva je briga ove vlade u poslednjih pet-šest meseci prema kosovskim Srbima i nealbanskom stanovništvu, ona je nikakva. Da li biste vi ili poslanici pet, šest, petnaest sati bili bez struje, kao što su Srbi na Kosovu i Metohiji? Šta je učinila Vlada da pomogne Srbima? Nije učinila ništa. Da li je učinila Srbima da ih zaštiti, da im dopremi lekove, da im dopremi hranu za život, ogrev? Ništa nije učinila Vlada. Za ovom skupštinskom govornicom ističem da su Srbi sa Kosova i Metohije i nealbansko stanovništvo potrebni vama kada su vam potrebni glasovi. Tada ih lažete. Tada manipulišete njima. Ništa niste učinili. Pojedini koji su izabrani da vode određena ministarstva, za Kosovo i Metohiju, da ne pominjem njihova imena, i u prethodnom periodu, zbog čega ne gledate njihovu imovinsku kartu, kako i na koji način su se obogatili, koliko je sredstava koje je Vlada obezbedila i koja nisu stigla na odredište gde je trebalo da stignu? Dame i gospodo, to je ono što treba svi da znamo. Ćele kula je bila najveći spomenik koji je urađen, od lobanja i kostiju Srba. Još u turcizmu je trebalo da se pokaže kolika je sila ili koliko je trebalo sprečiti taj patriotizam i rodoljublje koje je bilo u Srbima. Ali, vi to ne dozvoljavate. Da li je bilo koji tajkun izgradio bilo koju fabriku? Da li je bilo koji tajkun bilo koju porodicu pomogao na Kosovu i Metohiji? (Predsedavajuća: Vreme.) Nije. Dame i gospodo, to je vaša sramota. Hvala vam.
Narodni poslaniče, niste postavili konkretno pitanje nijednom organu ni organizaciji sa zahtevom za informaciju koja vam treba. Upozoravam vas da je to zloupotreba dogovora o upotrebi čl. 225. i 226. Narodna poslanica Aleksandra Janković želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Tražim informaciju neophodnu ne samo za moj rad i rad ostalih poslanika, već i za građane koji nas uporno zovu i insistiraju da postavimo pitanja koja su od životnog značaja za njih i njihovo poverenje u institucije sistema. U ovom trenutku ne zna se čega manje ima, da li poverenja ili institucija sistema. Pitanje broj jedan jeste zašto su svoje prisustvo na famoznom sastanku Odbora za energetiku ove skupštine, zakazanom za 14.00 časova, potvrdili samo premijer u senci Cvetković, Dačić, Dinkić, Đelić i Krkobabić, kada oni svi zajedno nemaju nikakvog uticaja na energetsku situaciju, jer sve probleme rešava osoba u ulozi predsednika, faktički i premijer i nekrunisani kralj Srbije Boris Tadić? Koliko će odluke ovog odbora biti punovažne i značajne bez njega i njegove završne reči? Uostalom, u ovom nedavnom haosu oko puštanja gasa sam direktor "Srbijagasa" Dušan Bajatović se našao u situaciji da vadi kestenje iz vatre tako što odgovara za sve i svašta, a na kraju biva oduvan sa pregovora, jer je on "samo" Duško Bajatović, nije poput "lepog Bore" koji je ovog puta morao da ispadne glavni baja, te je doneo gas i pustio gas i u Srbiju i u Bosnu. Još će ispasti da nemaju veze tamo neki Timošenko ili Putin, već je glavni baja "lepi Bora", taj koji može i da ukine i da pušta gasove, mislim da je ovo ispravan oblik - gasove. Prema tome, sve o čemu će ovaj odbor, pa i ova skupština raspravljati potpuno je bezvredno dok nema njega, koji je u lakom sukobu interesa, jer je predsednik, premijer, predsednik nacionalnih saveta, ali smo mi bar pokazali Amerikancima da ne može neki tamo obožavani Obama da ima toliko uticaja kao što ima "lepi Bora". Pitanje broj dva, pošto će nas danas svojim prisustvom, ako bog da, udostojiti premijer u senci Cvetković, Dinkić, Đelić, imam pitanje na koje može da odgovori svako od njih, mada preferiram da na to pitanje odgovori gospodin Dinkić. Gospodin Dinkić je nedavno izjavio da Srbija zbog gasne krize treba da tuži i Rusiju i Ukrajinu, jer sa Rusijom imamo ugovor o isporuci gasa, a Ukrajina je odgovorna za prekid tranzita i kaže ovako: "Zar naši građani treba da plate za pregovore između Rusije i Ukrajine? Ako se to ne učini, ove dve države mogu ovako da se ponašaju svake godine". Mi iz Nove Srbije i građani Srbije imamo pitanje - zar naši građani treba da plate za bahato i neodgovorno ponašanje cele Vlade, a posebno ministra Dinkića? On je pokazao da je srpski baron Minhauzen, specijalista za destrukciju svega što valja. Uništio je posao decenije, izmenjivao koncesiju, obmanuo građane oko akcija i tako se u stvari uvrstio u red onih koji su naslednici Jezde i Dafine, znači onih koji su govorili o piramidalnom obogaćivanju. Sprečio je da gasni sporazum već bude potpisan i da sada nemamo problema zbog ovakve situacije sa gasom, obmanuo je radnike "Zastave", tako da Zoran Mihajlović, predsednik Samostalnog sindikata "Zastava automobila", danas kaže da će zbog odlaganja... (Predsedavajuća: Tri minuta je i trideset sekundi.) ... samo da završim rečenicu, ovog posla sa "Fijatom" ponovo morati da se proizvodi naš trošni "jugo". To je i prilika da Boža Đelić ponovo napravi promociju "jugo kabrioleta", ovoga puta u razrušenoj fabrici "Zastava".
Narodni poslanik Jovan Damjanović želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospodo narodni poslanici, svi smo informisani preko štampanih medija da se osniva zaštitni korpus Kosova. Ovo je još jedan atak na našu državu i našu teritoriju. Svi mi znamo da su oni izvršili genocid nad srpskim, romskim i drugim narodima i da su isterali građane da bi nam uzeli teritoriju. Formiranje zaštitnog korpusa Kosova nije ništa drugo nego nastajanje vojske države Kosovo i Metohija, a Šiptari na jedan necivilizovani način žele da otmu deo srpske teritorije naočigled međunarodne zajednice. To nije definisano nijednim pravnim aktom, pa se njihovim postojanjem direktno krši Rezolucija 1244 Saveta bezbednosti UN. Naša država i Ministarstvo inostranih poslova može i treba da razgovara sa UN, jer po Rezoluciji 1244 UN samo Ujedinjene nacije su kompetentne na Kosovu i faktor sa kojim može da se razgovara. Svaki zvanični razgovor naših predstavnika sa Šiptarima bila bi izdaja naše teritorije, Kosova i Metohije. Naša država mora inicirati i mora tražiti razgovore sa svim ambasadorima u našoj državi, mora da obavesti Savet Evrope i prijatelje u evropskoj zajednici, pošto ih imamo mnogo, i mora direktno da inicira u Savetu bezbednosti sednicu na kojoj bi se donela odluka da se rasformira ovaj korpus, jer ni po jednoj tački međunarodnog prava nije dozvoljeno ono što se dešava na Kosovu. Nadam se ovog puta da će naša država učiniti sve ono što treba u diplomatiji, u međunarodnim okvirima, a da će konačno i međunarodna zajednica, Ujedinjene nacije... (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, navedite član Poslovnika o kojem želite da govorite.) Član 226.
Niste postavili nijedno pitanje, narodni poslaniče, i ne zahtevate nikakvu informaciju. Molim vas, upozorila sam narodnog poslanika Srboljuba Živanovića da zloupotreba čl. 225. i 226. ne prelazi prećutni dogovor o upotrebi tog člana i da bar, forme radi, postavite odgovarajuće pitanje koje vas zanima, navedete koju informaciju tražite, kao i organ i organizaciju od koje informaciju tražite. Narodni poslanik Dejan Radenković želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, uvažena ministarka, molim vas, pošto je ovde tema Kosovo i Metohija, ona nesrećna tema koju stalno zarad skupljanja političkih poena iznosimo i zloupotrebljavamo za skupštinskom govornicom... Trenutno sam aktuelni zamenik predsednika Odbora za Kosovo i Metohiju. Nažalost, taj odbor nema još uvek predsednika, ne bih da polemišem na tu temu, iz kojih razloga. Znamo šta se sve dešavalo u proteklom periodu. Što se tiče zakazivanja sednica, u mojoj nadležnosti je da ih zakazujem. Ne bih želeo da se te sednice Odbora, kao i neke kojima sam ja predsedavao... Moram da iskoristim trenutak da obavestim i javnost, a i poslanike koji ne znaju, to su vrlo mučne sednice, po meni, na kojima se vodi rasprava koja nije konstruktivna i ne vodi u pravcu poboljšanja života Srba na Kosovu i Metohiji. Uvek sam se zalagao za to da se pitanje Kosova i Metohije rešava konsenzusom. Što se tiče zakazivanja sednica Odbora, kada sam postao zamenik predsednika rečeno mi je od strane starijih kolega da se to ranije sve dogovaralo, znači, ne vidim nijedan razlog zašto se ne bismo dogovorili, održali sednicu i dogovorili dnevni red. U principu, kao pripadnik vladajuće većine, moram pre svega da ovde izrazim veliku strepnju i zebnju. Sada će čuti i građani Srbije koji nemaju možda priliku da čitaju "Jedinstvo", koje se distribuira i prodaje i na kioscima po Beogradu, a i po Kosovu i Metohiji, list gde na naslovnoj strani imamo ministra za Kosovo i Metohiju i, naravno, poslanike iz vladajuće koalicije i ostale državne funkcionere koji se bave životom ljudi na prostoru Kosova i Metohije, a na zadnjoj strani je jedan oglas gde se apeluje "Svi stenam potrebni, postanite deo kosovskih bezbednosnih snaga", gde su potpisani jedan Albanac, jedan Srbin i mislim da je ovo Turčin. To je prosto nedopustivo i to je pitanje za Ministarstvo kulture. Ovaj list finansira država Srbija. Mislim da ovaj list kod naroda može samo da izazove konfuziju i zabunu, jer tu su državni funkcioneri, a onda na kraju imate ovaj oglas. Možda je to plaćeno, ali je prosto nedopustivo da ima znak kosovskih snaga, ako se celo državno rukovodstvo, na čelu sa Borisom Tadićem, i Vlada Srbije apsolutno protivi formiranju tih bezbednosnih snaga. Te bezbednosne snage ne mogu da donesu stabilnost u regionu, to je svima jasno, pripadnici tih kosovskih bezbednosnih snaga treba da budu teroristi koji su bili u kosovskom zaštitnom korpusu. Znamo da nisu dali nikakve rezultate. Ono što je za nas bitno jeste da mi i dalje insistiramo na sprovođenju Rezolucije 1244, koja nam garantuje integritet i suverenitet nad prostorom Kosova i Metohije. Stvarno bih zamolio, da više ne bih polemisao za skupštinskom govornicom na tu temu, apelujem na opoziciju i na Srpsku radikalnu stranku da što pre, ja sam spreman, ako treba, u toku dana, pošto, koliko je meni .... (Predsedavajuća: Tri minuta je i trideset sekundi.) ... završavam, koliko je meni preneto, mesto predsednika Odbora za Kosovo i Metohiju pripada Srpskoj radikalnoj stranci; ja bih molio da se konačno šefovi poslaničkih grupa dogovore šta ćemo sa tim odborom. Mislim da on treba da funkcioniše i da ima svog predsednika. Hvala.
Narodni poslanik Vladimir Milentijević želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po čl. 225. i 226, računajući da se neće protumačiti da opstruišem rad Skupštine, s obzirom na to da je u prepodnevnom delu zasedanja dominirala rasprava o kosovskim bezbednosnim snagama. Za mene to nije ništa novo. Na kraju krajeva, ni za sve one koji su upozoravali ovu Narodnu skupštinu, Vladu Republike Srbije, predsednika Republike Srbije ništa nije novo, jer je to, otprilike, ono što je predvideo Marti Ahtisari u svom planu. Nema tu dileme. Ovde možemo da gubimo vreme i potpuno se slažem sa gospodinom Radenkovićem da ovu temu ne treba širiti, a reći ću iz kojih razloga. Naime, za sutra u 14.00 časova u Kosovskoj Mitrovici zakazana je Skupština Zajednice opština Kosova i Metohije. To je, ako se ne varam, sedma skupština, kojoj nije prisustvovao niko od predstavnika Vlade, iz kabineta predsednika Republike Srbije, niti od narodnih poslanika u ovoj skupštini, izuzev mene i gospodina Kragovića. Smatram da je prilika da se sve ove dileme reše i da se dogovori, da se napravi neki pomak, da se, na kraju krajeva, spasi ono što se spasiti može, upravo sutrašnja sednica. Na tu sednicu su pozvani svi narodni poslanici sa Kosova i Metohije, pozvani su predstavnici Ministarstva za Kosovo i Metohiju, Vlade Republike Srbije i, verujem, kabinet predsednika Republike. Tražim obaveštenje od svih onih koji su pozvani da li će sutra doći na sednicu Skupštine Zajednice opština Kosova i Metohije, gde ćemo raspravljati o svemu onome što je ovde sada kao iznenađenje. Da li smo spremni da prisustvujemo toj sednici Skupštine Zajednice opština Kosova i Metohije, koja oslikava drugu većinu u odnosu na Skupštinu Republike Srbije? Sve vas pitam da li je, otprilike, to razlog zbog čega niko od predstavnika većine, vlasti, ne dolazi na tu sednicu Skupštine? Mislim da je to nedopustivo i to je taj glavni problem koji tišti nas koji živimo na Kosovu i Metohiji. Upozoravao sam nekoliko puta, najmanje 20 puta, šta će sve da se dogodi, ne upotrebljavajući teške reči, s obzirom na to da dole živimo, da ne bismo izazvali raskol između partija koje su objedinile tu Skupštinu Zajednice opština Kosova i Metohije. (Predsedavajuća: Tri minuta i trideset sekundi.) Sutra je test za sve poslanike sa Kosova i Metohije, sutra je test za Vladu Republike Srbije, za kabinet predsednika Republike Srbije i sutra će da se vidi šta ko misli i kako razmišlja o Kosovu i Metohiji. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Gordana Paunović-Milosavljević. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po čl. 225. i 226. i tražim obaveštenje, odnosno odgovor od Ministarstva za Kosovo i Metohiju i od Vlade šta će učiniti povodom sve učestalijih napada koji se od nove godine dešavaju u severnom delu Kosovske Mitrovice? Incident koji se dogodio 4. januara 2009. godine, kada su pretučena dva Srbina, Bato Đorđević i Petar Gusnić, četvrti je incident u poslednjih nedelju dana u kojem su meta napada Srbi. Prema rečima zamenika komandira policijske stanice u severnom delu Kosovske Mitrovice Predraga Vasovića, intervencijom policije izbegnut je širi incident. Prema njegovim rečima, izostala je reakcija vojnika KFOR-a, koji su u naselju Bošnjačka mahala istog dana napali dva Srbina i pretukli ih. Sve učestaliji incidenti u Kosovskoj Mitrovici predstavljaju nastavak pritiska na Srbe, kako bi oni napustili svoja ognjišta. Ovakav incident mogao se i očekivati nakon izjave bivšeg kosovskog premijera Agima Čekua da kontrolu na severu Kosova vlast u Prištini treba da uspostavi i upotrebom sile. Oliver Karten, profesor međunarodnog prava na Briselskom univerzitetu, izjavio je da je priznavanje nezavisnosti Kosova od strane SAD i 22 članice EU, od 27, "apsolutno prekršilo teritorijalni integritet Srbije". Još nešto moram da kažem, britanski ambasador Džon Sojers ucenio je Srbiju za govornicom UN. On je rekao da Beograd mora konstruktivno da sarađuje sa zemljama članicama EU, od kojih je većina, 22 od 27 članica, priznala Kosovo. Rekao je da je EU organizacija čiji član Srbija želi da bude i da Srbija mora da učestvuje u stvaranju stabilnosti u regionu. To u prevodu znači da Srbija mora da prihvati nezavisnost Kosova. Posle toga je francuski predstavnik otvoreno kazao da je Srbija inicijativom dovela u pitanje evropsku perspektivu zapadnog Balkana. Hvala i želim odgovor na ovo pitanje ili od ministra za Kosovo i Metohiju ili nekoga iz Vlade Srbije.
Reč ima narodni poslanik Milan Avramović. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanici SRS upozoravali su na dešavanja na Kosovu i Metohiji, kako javnost tako i poslanike i pozicije, ministra i Vladu, na konkretne i precizne podatke koji se odnose na dešavanja, rad i život ljudi na Kosovu i Metohiji, pretežno Srba. Zbog svega toga sam u ponedeljak izneo da je do zuba naoružana specijalna jedinica "Rosa", od šiptarske vlade na Kosovu i Metohiji, koja sebe naziva vladom, napala jedan srpski punkt i odeljenje za građevinu i urbanizam legalno izabranih predstavnika Srba u opštini Štrpce preteći da ukoliko punkt ne uklone i ne budu pustili izgradnju objekata od čvrstog materijala u Nacionalnom parku Brezovica, kako bi se šiptarski turizam tamo razvio... Srbi su pozvali misiju Euleks i misiju UNMIK da reaguju i zaštite ih od takvog napada. Nažalost, nismo dobili odgovor čak ni od Ministarstva za Kosovo i Metohiju, pa ni od samog UNMIK-a, kako će sprečiti dalje takve upade i napade oružanih terorista koji sebe sada već nazivaju legalnim zaštitnim korpusom Kosova i Metohije. Skrenuo sam pažnju da mora biti hitne reakcije Vlade Srbije kako bi oni Srbi koji žive i rade dole bili sigurni da imaju podršku matične zemlje. Nažalost, to nije urađeno ni do današnjeg dana. To je bilo 17. i 18. januara. Pre par dana je, faktički, počelo formiranje tog zaštitnog korpusa. Moram samo da pročitam neke delove šiptarskih novina "Gazeta ekspres", tekst koji je pisao novinar Bećim Gerićevci, sa naslovom "Neutralizovani protivnici". Pošto mi vreme ne dozvoljava, a veoma je važna tema, da bih vam stavio do znanja da UNMIK nije sposoban da zaštiti Srbe, počeću i ponovo se javljam da bih to završio: "Na zahtev EU i drugih međunarodnih predstavnika, Vlada Srbije je započela akciju za izvlačenje severnog Kosova ispod kontrole srpskih ekstremista koji se suprotstavljaju razmeštanju Euleksa na ovom delu teritorije", kazao je za "Ekspres" međunarodni izvor. "Nakon dogovora sa Briselom oko uslova za dolazak Euleksa po srpskim enklavama, Beograd se obavezao da preuzme mere za neutralizaciju srpskih ekstremista koji ne samo da se suprotstavljaju razmeštanju misije EU, već predstavljaju opasnost za bezbednost pripadnika misije EU, koja treba da započne sa radom početkom decembra". Ovaj tekst u Prištini je izašao 12. novembra. "Većina čelnika ilegalnih srpskih struktura na severu Kosova" ... (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, navedite član Poslovnika na koji se pozivate.) Na osnovu čl. 225. i 226. hteo sam da tražim obaveštenje od Ministarstva ... (Predsedavajuća: Niste rekli, uvidom u stenogram možete da vidite da niste rekli, ne bih vas prekidala u tačno tri minuta da je izrečeno. Molim vas da u deset sekundi kažete koju vrstu obaveštenja i od kog organa tražite.) Tražim od Ministarstva za Kosovo i Metohiju objašnjenje i izjašnjenje povodom ovog teksta i pitanja koja sam tek nameravao da postavim, ali pošto je vreme isteklo ... (Predsedavajuća: Tri minuta i trideset sekundi.) Vidim, gospođo predsedavajuća, da mi je vreme isteklo. Javiću se ponovo. Izvinjavam se.
Reč ima narodna poslanica Stojanka Petković. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Želim da reklamiram član 104. stav 3. gde se kaže – nije dozvoljeno korišćenje uvredljivih izraza, kao ni iznošenje činjenica i ocena koje se odnose na privatni život drugih lica. Ne želim da traćim vreme Skupštine. Želim da se posle ovog Skupština vrati na dnevni red. Hoću da dam, pre svega, odgovor. Izrečene su tvrdnje da je moj sin radio u kosovskoj carinskoj službi. Pre svega, želim da kažem da kosovska carinska služba do dana današnjeg ne postoji. Postoji UNMIK carina, koja je važila do 18. februara kada je proglašena nezavisnost Kosova i kada su carine spaljene. Zbog toga što je poznato ko je bio u vladajućoj stranci na Kosovu i Metohiji, ja sam neko ko nije bio u mogućnosti da zaposli svoje dete u državnim institucijama; bila sam prinuđena da ga zaposlim na UNMIK carini, a UNMIK je došao uz Rezoluciju 1244 koju je potpisala srpska strana. To je jedna stvar. Druga stvar, rečeno je da patrijarh Pavle nikada nije pozvao Srbe da izađu na izbore na Kosovu i Metohiji. Sada hoću odgovorno da tvrdim, a imam i dokaz, da je patrijarh Pavle 2001. godine pozvao Srbe da izađu na izbore, koji su izašli u procentu 18,6. Neko sam ko je podneo zakletvu patrijarha Pavla u Pećkoj patrijaršiji i o tome imamo dokaz. Treća stvar, nikada nisam učestvovala ni u jednom ministarstvu što se tiče Kosova i Metohije. Imam svako moralno pravo po pitanju nacionalnog interesa srpske zajednice da izgovorim sve ono što predstavlja pozitivan doprinos. Postavlja se još jedno pitanje, i posebno mi je drago što je danas postavljeno, a vrlo je često u javnosti i postavljaju ga novinari, a to je pitanje učešća Olivera Ivanovića. Moram da kažem i pojasnim neke stvari. Oliver Ivanović nije član stranke G 17 plus, bio je na listi stranke G 17 plus kao nestranačka ličnost, kao neko ko je demokratski opredeljen i on apsolutno ne iznosi niti stavove, niti ima ingerencije da učestvuje kao neko ko predstavlja stranku G 17 plus. Toliko i neću više da se javljam ni po Poslovniku, ni po pitanju replike. Želim da današnji rad Skupština nastavi po dnevnom redu. Hvala.
Narodni poslanik Momir Marković želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po čl. 225. i 226. i pitam Vladu Srbije šta misli da preduzme povodom najnovijih dešavanja na Kosovu i Metohiji, oko Kosova i Metohije u Evropskoj uniji, vezano za Kosovo i Metohiju? Ovde treba raščistiti dve stvari. Prva je odnos države Srbije, odnos Vlade Srbije prema Kosovu i Metohiji. Srbija gori, a Vlada se češlja, što bi rekli ovi iz ove serije. Sprovodi se polako ali sigurno Ahtisarijev plan, od Kosova se pravi država, a Vlada ništa, takoreći, ne preduzima. Vlada ne reaguje. Stvaraju se tzv. bezbednosne snage mimo Rezolucije 1244. Vlada će, kako čusmo od ministara, političkim sredstvima da deluje. Verovatno će da naplaši i Tačija i Haradinaja svojim političkim delovanjem. Boriće se političkim sredstvima. Od kojih se to ljudi stvaraju te bezbednosne snage koje će sutra, čim se odvoji Kosovo i Metohija, postati vojska Kosova i Metohije? Od zločinaca, od zlikovaca, od terorista, od OVK, koja je posle samo presvučena ušla u tzv. kosovski zaštitni korpus. Od onih ljudi koji su kidnapovali Srbe, odvodili ih u Albaniju i još na neke lokacije, vadili im vitalne organe i prodavali toj istoj Evropi i tom istom svetu. Uostalom, Karla del Ponte je nedvosmisleno pokazala šta se radilo sa ljudima koji su kidnapovani na Kosovu i Metohiji, i sa civilima i sa vojnicima, sa policajcima koji su zarobljeni. Čulo se maločas od pojedinih da treba razgovarati sa vladom Kosova, tzv. vladom tzv. države Kosovo. Ko to ima prava da traži od Vlade Srbije da razgovara sa teroristima koji prave na našoj teritoriji, na našem placu, od našeg materijala svoju kuću? Adresa su, dame i gospodo narodni poslanici, Ujedinjene nacije, adresa je Rezolucija 1244, adresa je Kumanovski sporazum koji sada ova vlada države Srbije pokušava da zaobiđe razgovorom sa Evropom o kobajagi ukidanju bezbednosnih snaga koje su na administrativnoj granici sa Kosovom i Metohijom, a da mi sa druge strane povučemo policiju, žandarmeriju iz zone bezbednosti. Da li je, dame i gospodo narodni poslanici, cena ulaska u Evropu, cena bele šengen liste, cena toga što ćemo moći da se šetamo po Evropi.. (Predsedavajuća: Tri minuta i trideset sekundi.) ...završavam, izvinjavam se, odmah ću završiti, da li je cena Kosovo i Metohija? Samo još dve rečenice, gospođo predsedavajuća, ako mogu. Nemoralno je da danas diskutuje Slobodanka Petković, koja je bila Tačijev poslanik u vladi Kosova, Dragan Nikolić takođe, Oliver Ivanović takođe, Bogdanović Goran, koji je bio ministar u vladi Kosova... (Predsedavajuća: Četiri minuta.) Slaviša Popović, koji je bio ministar u vladi Kosova, nemaju moralno pravo da pričaju o Kosovu i Metohiji, o Srbima.... (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, upozoravam vas da nemate prava da govorite o tome ko ima, a ko nema moralno pravo. Sloboda govora je garantovana Ustavom i ne možete odricati drugima, zbog bilo kog vašeg stanovišta, da govore. Zahvaljujem.) Izvinjavam se, gospođo predsedavajuća, što sam prekoračio vreme. Ne govorim o pravu, govorim o moralu.
Narodni poslaniče, verovatno se nismo dobro čuli. Dakle, rekla sam da nemate prava da bilo kome odričete moralno pravo da nastupa ili da govori, jer je sloboda govora zagarantovana i našim Ustavom, a pogotovo u ovoj sali. Zamolila sam vas i upozorila sam vas da takve izraze ne upotrebljavate. Narodni poslanik Milan Avramović želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo Čomić, stvarno mislim da nema ozbiljnije teme od ove. Vaše pozivanje na Poslovnik i način i režim demonstracije sile sa mesta predsedavajućeg ne dozvoljava.... (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, upozoravam vas da ne pozivate na kršenje Poslovnika i da vodite računa koji je način na koji se obraćate Narodnoj skupštini. Tražili ste reč na osnovu odredaba Poslovnika Narodne skupštine i reč ste dobili na osnovu odredaba Poslovnika Narodne skupštine, člana 100. stav 1. Upozoravam vas da način na koji ste započeli svoje obraćanje nije dopušten i nije u skladu sa članom 104. Poslovnika Narodne skupštine. Izvolite dalje. ) Ne vredi se ovako objašnjavati. Dakle, da nastavim tekst koji sam započeo... [[Isključen mikrofon.]] (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, molim vas da kažete na koji član Poslovnika se pozivate da biste mogli da zadržite pravo na izlaganje na osnovu člana 100. i dobijene reči na osnovu člana 100.) Gospođo Čomić, po kom članu Poslovnika moram u prvom minutu da se izjasnim po kom članu se javljam i na šta se odnosi povreda? Kad taj odgovor budete dali, onda me možete prekinuti kad god hoćete. Ovo stvarno nema smisla. Od vas, ne od poslanika koji sede u klupama, ne mogu da kažem ono što hoću. Nemojte to sebi dozvoljavati, posebno kao predsedavajuća. Pustite me da završim, pa svoje mišljenje iznesite na kraju na osnovu člana 100. stav 3. Dakle, tekst kaže ovako, "Neutralizovani protivnici", šiptarske novine, novinar Bekim Gazeći, "Gazeta ekspres kom", 12. novembar: "Prvi korak za eliminaciju protivnika Euleksa preduzet je pre dve nedelje kada je Ministarstvo unutrašnjih poslova Srbije razrešilo Dragana Delibašića, šefa srpske policije za region Mitrovice. Prvog novembra Beograd je razrešio faktički šefa srpskog MUP-a na severu Kosova Dragana Delibašića. On treba da napusti kancelariju najkasnije do 15. novembra", kazao je izvor za novine. "Srpski policajac broj jedan sa Kosova i Metohije Dragan Delibašić rukovodio je prethodnih godina bez ikakvih smetnji srpskom policijskom stanicom MUP-a u severnom delu Mitrovice, u blizini kafića 'Crna dama'. On komanduje najmanje sa 70 srpskih policajaca u civilu i ima veliki uticaj na srpske pripadnike u kosovskoj policiji. Vlada Srbije obećala je Briselu da će neutralizovati dvojicu srpskih ekstremističkih lidera, Marka Jakšića i Milana Ivanovića. Oni su pozvani na informativni razgovor u MUP Srbije u Beogradu", kazao je izvor za novine. "Jakšić je visoki predstavnik Demokratske stranke Srbije, predvođene od strane bivšeg predsednika Vlade, Vojislava Koštunice. Do pre nekoliko meseci bio je predsednik Zajednice srpskih opština na Kosovu koja je sada transformisana u Skupštinu Zajednice srpskih opština. Milan Ivanović je direktor bolnice u severnoj Mitrovici gde je smeštena jedna od logističkih baza", slušajte ovu optužbu, "srpske tajne službe. Ova dvojica se žestoko opiru razmeštanju Euleksa na Kosovu i organizatori su protesta i potpisivanja peticija protiv razmeštanja misije Evropske unije". Postavljam pitanje Ministarstvu za Kosovo i Metohiju da li je ovaj tekst tačan? Da li se oglašavalo Ministarstvo povodom ovih lažnih optužbi? Da li je Ministarstvo za Kosovo i Metohiju upoznato sa činjenicom da je Euleks uputio srpske predstavnike na vladu Kosova kada su u pitanju bili paketići za Novu godinu i propuštanje kamiona sa administrativne granice na Kosovo i Metohiju? Da li je tačno da je Ministarstvo za Kosovo i Metohiju tek 30. decembra 2008. godine platilo ogrev školama na Kosovu i Metohiji? Još jedna veoma važna stvar, o patriotizmu dovoljno govori bivši predsednik Odbora za Kosovo i Metohiju. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, molim vas, navedite član Poslovnika na osnovu kojeg tražite zahtev i objašnjenje.) Na osnovu članova 225. i 226.
Reč ima narodna poslanica Marina Raguš. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo, javljam se na osnovu člana 226. i tražim posebno obaveštenje, reći ću i od koga, da bi mi se zapravo omogućio normalan rad kao poslanika ove skupštine, pa se samim tim javljam i na osnovu člana 225. Gospođo Čomić, nadam se da ćete mi pomoći, s obzirom na to da sada tražim hitno objašnjenje od nadležnih, pretpostavljam da smo vlasni da uputimo zahtev Nacionalnom savetu za bezbednost, ali svakako tražimo na prvom mestu objašnjenje predsednika srpske vlade i ministra inostranih poslova, s obzirom na novonastalu situaciju na teritoriji Kosova i Metohije. Za ministra inostranih poslova, gospodina Jeremića: šta će konkretno da uradi na diplomatskom planu, s obzirom na to da Kosovo, nažalost, nezavisna šiptarska država, dobija i svoju vojsku? To su naše osnovane sumnje zasnovane na pisanju određenih medija. Mi te naše osnovane sumnje želimo sada ili da opovrgnemo ili da potvrdimo. Poslanički klub SRS će insistirati da se gospodin Jeremić, srpski ministar spoljnih poslova, hitno pojavi na Odboru za inostrane poslove i podnese izveštaj šta je Ministarstvo spoljnih poslova uradilo po tom pitanju, kao i šefovi diplomatskih misija, pogotovo u onim zemljama EU u kojima smo mi, nažalost, bilateralne odnose vratili na najviši mogući ambasadorski nivo i to posle priznanja nezavisnosti Kosova i Metohije i samim tim de fakto rekli - srpska vlada se slaže sa ovim što radite na teritoriji Srbije, odnosno što podržavate nezavisnost Kosova i Metohije. Mi smo svojevremeno, dakle, pre sednice o izglasavanju nepoverenja Vladi, rekli gospodinu Jeremiću, srpskom ministru spoljnih poslova, da je sledeća faza, sledeći korak na koji će se vašingtonska i briselska administracija odlučiti upravo ovo. Posle ovoga sledi podela Kosova i sprovođenje Išingerovog plana, što znači – Srbi ulaze u dijalog sa Albancima i onda vrlo verovatno ide i priznanje nezavisne šiptarske države. Da vas podsetim, 1999. godine izvršena je agresija na SRJ na osnovu falsifikovanog izveštaja Helen Ranta i gospodina Vokera. Ne zato što to tvrdi SRS, nego zato što je to ove i prošle godine tvrdila gospođa Helen Ranta, a to potkrepljujemo činjenicom da je od 1999. godine do 2007. Vašington dao 180 milijardi dolara bilateralne pomoći, 2008. godine 147 miliona dolara pomoći, a za 2009. godinu Vašington daje 125 miliona dolara nezavisnoj šiptarskoj državi. Dakle, gospođo Čomić, zaista verujem da ćete nam pomoći da što hitnije dobijemo odgovore na pitanja koja su zapravo izazvala dileme na osnovu novonastale situacije na delu srpske teritorije. Još jednom se izvinjavam zbog prekoračenja. Hvala na pažnji.
Narodna poslanice, proverićemo još informaciju, ali mislim da je za sutra zakazana sednica Odbora za inostrane poslove. Molim službu da stenogram narodne poslanice Marine Raguš pošalje i predsedniku Odbora za inostrane poslove, pošto na jedan deo postavljenih pitanja može da dobije odgovore i sutra na sednici Odbora za inostrane poslove, ako ostaje da je zakazana sutra za 13.00 časova. Ponavljam, nemam potvrdu, ali to je poslednja informacija koju imam o radu našeg odbora. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O PRIVREMENOM IZUZIMANjU OD OPOREZIVANjA POREZOM NA DOHODAK GRAĐANA ODREĐENIH VRSTA PRIHODA (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Dejan Mirović, Vladan Jeremić i Lidija Dimitrijević. Primili ste izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima poslanik Dejan Mirović.
Dame i gospodo, amandman je podnet na član 2. stav 1. Predloga zakona. Amandmanom se traži produžetak roka za privremeno izuzimanje poreza na dohodak građana, tačnije poreza na prihode od kapitala po osnovu kamate na devizne i druge depozite građana. Amandmanom se rok produžava do 31. decembra 2010. godine, umesto rešenja predviđenog u zakonu koje predviđa rok do 31. decembra 2009. godine. U suštini, amandman je podnet jer smatramo da će kriza koja nastupa biti duga i da niko ne može predvideti njeno trajanje. Posebno to nisu u stanju vlasti, koje su se pokazale više puta kao loš prognozer. Treba se samo setiti onih nerealnih i tragikomičnih izjava iz oktobra 2008. godine po kojima finansijska kriza neće čak ni doći do naše zemlje ili još besmislenije varijacije iste teze po kojoj je finansijska kriza naša šansa, ili tako neke konstrukcije. Poučeni tim iskustvom i lošim ili nerealnim prognozama vlasti, kao i jednostranom primenom sporazuma sa EU, koji najviše u suštini odgovara monopolistima kao što je kompanija "Delta", amandmanom tražimo produžavanje roka na dve godine. Dakle, radi se o minimalnojpreventivnoj meri. U tom kontekstu amandman je zasnovan na predviđanjima i analizama iz ozbiljnih stranih izvora. Na primer, "Gardijan" je objavio 17. januara 2009. godine, povodom velikog pada akcije banke "Barklis" od čak 25%, da je kriza ušla u drugu fazu i da su u Vajtholu, sedištu britanske vlade, održani vanredni sastanci povodom budućnosti britanskog bankarstva. Takođe, profesor ekonomije sa Njujorškog univerziteta gospodin Rubini, koji je još pre dve godine predvideo aktuelnu krizu, smatra da će u 2009. godini biti prisutna recesija u evrozoni, Britaniji, Japanu i Kanadi, kao i u drugim razvijenim zemljama. Američki ekspert smatra da se finansijska kriza nezadrživo širi i da se sa rizičnih hipotekarnih kredita proširila i na one sigurnije, kao i na kreditne kartice, studentske kartice i komercijalne zajmove. Zato je bankama potreban dodatni kapital da pokriju očekivane gubitke u idućoj godini. Ovaj američki profesor čak iznosi da su kreditni mehanizmi potpuno zamrznuti. Jedini zajmodavac je centralna banka, a u normalnim vremenima to je poslednja adresa na koju se obraćate kada vam je potreban novac. Dakle, on posredno priznaje ono što je već jasno – govore ruski i kineski ekonomisti – da će američka centralna banka morati da doštampava novac ne samo u ograničenim količinama i bez pokrića, uostalom, to radi već od avgusta 1971. godine, već će doštampavati novac u velikim količinama radi spasavanja američke privrede. Zna se do čega to dovodi pre ili kasnije, do hiperinflacije i potpunog kraha finansijskog sistema. Takođe, u ozbiljnim stranim ekonomskim krugovima se predviđaju sledeći rokovi, oni su ponovo potpuno suprotni od onih optimističkih prognoza na kojima se zasniva Predlog zakona koji je pred nama: na primer, već pomenuti profesor sa Njujorškog univerziteta smatra da će 2009. godina biti, citiram, "jako teška i bolna, najgora u proteklih šest decenija". Eventualni efekti monetarnih mera koje preduzimaju vlade širom sveta će se možda osetiti tek 2010. godine. Dakle, po najpovoljnijoj prognozi možda će se, ponavljam, tek u 2010. godini desiti neka vrsta poboljšanja. Zato treba preventivno prihvatiti duži rok koji mi predlažemo u amandmanu, posebno ako se uzme u obzir da postoje prognoze koje su još sumornije od prethodno iznetog. U našoj štampi je pre neki dan objavljena prognoza poznatog eksperta koji je radio u Reganovoj administraciji, koji predviđa takođe štampanje još veće količine novca i još dužu depresiju u Americi i povezanim privredama, kao i teške dane za EU u ekonomskom i političkom smislu. Takođe, u sklopu zahteva iz ovog amandmana, ali i završne reči uvaženog ministra povodom rasprave u pojedinostima od prekjuče, treba istaći da se nemački ekonomisti zalažu za što veće poreske olakšice i smanjivanje poreza u narednom periodu. Tako profesor ekonomije iz Hamburga gospodin Mihael Brojniger smatra da je neophodno da se smanje porezi kako bi se podstakla potrošnja u Nemačkoj. Opet kod nas Vlada postupa potpuno suprotno i usred finansijske krize povećava poreze, i to one koji pogađaju najsiromašnije slojeve, kao što su akcize, a čak javno razmatra i mogućnost povećanja PDV-a. S druge strane, kao i zapadne, i kineske zvanične novine objavljuju više nego jasne naslove povodom ozbiljnosti finansijske krize, na primer naslov - Mit o Volstritu se ruši. Više je nego jasno za svakoga ko zna koliko su američka i kineska privreda i finansije povezane. Takođe, i vodeći ruski ekonomista gospodin Mihail Hazin iznosi svoja predviđanja o trajanju krize koja su u suprotnosti sa predviđanjima iz Predloga zakona. On takođe predviđa da će federalne američke rezerve početi da štampaju velike količine novca i da će kriza dostići vrhunac u narednom periodu. Inače je gospodin Hazin, slično kao i prethodno navedeni eksperti, još pre nekoliko godina izneo tačna predviđanja o nastupanju krize. U intervjuu za najtiražniji ruski dnevni list od 28. oktobra 2008. godine on je izneo i tri varijante razvijanja krize. Prva: ako federalne rezerve prestanu da štampaju dolar na nerealnim osnovama, čitav američki sistem pada brzo, za oko dva-tri meseca i dolazi do ponavljanja 1929. godine. Ovo se po sistemu spojenih sudova preliva i na povezane privrede, jer dolar je glavna rezervna valuta, sa oko 70% učešća u globalnoj ekonomiji. Druga varijanta je da američke federalne rezerve umerenije doštampavaju novac. U tom slučaju pad sistema se odlaže za dve i po do tri godine. Treća varijanta: hiperinflacija ili maksimalno štampanje novca od strane američkih federalnih rezervi, što dovodi do pada sistema za godinu, godinu i po. Dakle, dame i gospodo, vrhunac krize je pred nama. Naravno, svim ovim poznatim ekonomistima iz raznih krajeva sveta je jasno da je glavni krivac za ovu krizu Volstrit i njegova pogrešna ekonomska politika koju pokreće, u suštini, nezajažljiva pohlepa i iskorišćavanje siromašnih. Takođe, nije nikakva tajna da se takva politika zasniva na nerealnom dolaru i finansijskim manipulacijama, po sistemu spojenih sudova, uz podršku krupnih monopola, što se odražava i na američku centralnu banku, jer je poznat dominantni udeo privatnog kapitala u američkoj centralnoj banci. Naravno, sve se to odražava i na instrument federalnih rezervi, ovde tako glorifikovani MMF, fond u kome upravo SAD imaju jedino pravo veta i dominantnu ulogu. Na primer, već početkom devedesetih SAD su imale 17,7% ukupnih glasova u MMF-u. Vlada, umesto da razume ovu novu globalnu realnost i razmere krize, zaključuje stend-baj aranžman upravo sa MMF-om, i to u trenutku kada su samo za šest meseci sve velike njujorške investicione banke nestale ili su promenile svoj status. Skoro neverovatno. Takođe, Vladu i guvernera u dogmatskoj veri prema ideologiji MMF-a nisu pokolebale ni najave da će do sredine 2009. godine u londonskom sitiju, drugom moćnom berzanskom centru na koji se oslanja neoliberalna ideologija, biti ukinuto 15% radnih mesta. Vladu nisu pokolebale ni takve promene kao što je jačanje Azijskog monetarnog fonda Kine, Južne Koreje i Japana, u vrednosti od 80 milijardi dolara, koji garantuje finansijsku stabilnost zemalja južne Azije bez tzv. učešća i saveta MMF-a koji je kompromitovan u ovom delu sveta još od 1998. Sličan proces se razvija i u Južnoj Americi gde se osniva Banka juga, koja okuplja Argentinu, Boliviju, Brazil, Ekvador, Paragvaj, Urugvaj i Venecuelu. Dakle, to je južnoamerička banka koja funkcioniše upravo bez tzv. saveta MMF-a i sličnih institucija kompromitovanih i u ovom delu sveta još osamdesetih godina. Ovdašnju neoliberalnu ideologiju i glorifikovanje MMF-a koje zastupa Vlada ne može da pokoleba, izgleda, ni izjava ruskog ministra finansija Aleksandra Kudrina, koji je u novembru 2008. godine zatražio formiranje novih globalnih finansijskih institucija koje bi zamenile upravo MMF i Svetsku banku. Vladi i guverneru ne znače ništa očigledno dvostruki standardi koje primenjuje MMF. To čak i štampa na Zapadu priznaje. Na primer, "Dejli mejl" iznosi da se MMF ne usuđuje da traži od SAD ono što traži od siromašnih zemalja. Ovakva politika Vlade, koju u suštini vodi kompromitovani MMF, pokušava se prikriti površnim promenama koje su predviđene u ovom zakonu. Te promene nisu u skladu sa ozbiljnošću krize i predlagač pokazuje nerealni optimizam ili neozbiljnost kada predviđa ovako kratke rokove koji su predviđeni u članu 2. Predloga zakona. Uvaženi ministar, čiju stručnost ne dovodimo u pitanje, nas je u svom završnom izlaganju prekjuče pozvala da osim Džozefa Stiglica iznesemo stav još nekog nobelovca koji kritikuje rad MMF-a. Uvažena gospođo Dragutinović, mi smo Stiglica citirali pre svega zato što je poznat široj javnosti, inače smatramo, kao i vi, da on delimično nekorektno, posle rada u Svetskoj banci, govori i piše o svom iskustvu. Ali, za razliku od vas, smatramo upravo suprotno - Stiglic u svojim kritikama često štedi MMF i Svetsku banku, upravo zbog svog minulog rada. Mnogo bliži istini je dobitnik Nobelove nagrade za ekonomiju iz 2004. godine gospodin Edvard Preskot. On smatra da MMF i Svetsku banku treba ukinuti, jer su oni instrumenti spoljne politike bogatih država. Profesor Preskot smatra da ova institucija više šteti, nego što koristi svetskoj privredi. Što se tiče MMF-a, zajmova i Svetske banke, dobitnik Nobelove nagrade za ekonomiju za 2004. godinu profesor Preskot smatra da je politika ovih ustanova, koja se sastoji u odobravanju sve većih zajmova zemljama u krizi, isto što i davanje droge čoveku zavisnom od kokaina.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima gospodin Vladan Jeremić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, u ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na Predlog zakona o privremenom izuzimanju od oporezivanja porezom na dohodak građana određenih vrsta prihoda. U članu 3. stav 1. reči "31. decembra 2009. godine" trebalo bi da se, kako je predviđeno amandmanom, zamene rečima "31. decembra 2010. godine". Ovo sam smatrao jednim potpuno racionalnim predlogom i rešenjem, jer će i negativni efekti globalne ekonomsko-finansijske krize potresati srpsko tržište, izazvati ogromne ekonomske, finansijske, fiskalne i socijalne probleme i, po nekim predviđanjima, takva situacija će trajati najmanje dve godine. Upravo je taj rok optimalan da bi se ovim amandmanom popravio predloženi zakon. Naravno, pored tih spoljnih efekata koji će direktno delovati na nezaštićenom srpskom tržištu, prisutni su i evidentni unutrašnji problemi izazvani velikim obimom javne potrošnje, visokom inflacijom, deficitom u spoljnotrgovinskom poslovanju, deficitom u tekućim plaćanjima, deficitom budžeta i sl. Iz svega ovog navedenog jasno je da će prihodi građana biti značajno umanjeni, tako da smo predložili da se od oporezivanja porezom na dohodak građana izuzmu te kategorije poreskih obveznika, sa rokom od dve godine, umesto jedne koju je predložio predlagač, dakle, Vlada Republike Srbije, odnosno nadležno ministarstvo. Amandman, naravno, nije prihvaćen i očigledno je da je iluzorno govoriti o činjeničnim pokazateljima, problemima na koje smo ukazali prilikom predlaganja ovog amandmana, jer bismo na taj način ušli u nekakav proces licitiranja i oko spoljnog duga Srbije i oko visine inflacije itd. Ali, to samo potvrđuje da praktično ovde postoje dve Srbije: jedna realna, u kojoj žive građani i druga, virtuelna, u kojoj funkcioniše Vlada Republike Srbije. Stoga bih želeo da u svojoj diskusiji ukažem na suštinski problem, a to je jedna prilično nakaradna poreska politika koja se vodi u Republici Srbiji. Naime, ekonomska teorija i sve veći broj ekonometrijskih studija sugerišu da direktno oporezivanje prihoda građana prouzrokuje značajnije negativne efekte na ekonomski rast u odnosu na indirektno oporezivanje i potrošnju. Cilj nekakve reforme poreza na dohodak građana ne može biti samo povećanje fiskalnih prihoda iz ovog izvora, već i uspostavljanje konkurentnijeg poreskog sistema, koji bi u značajnijoj meri podržao ekonomski rast, smanjio sivu ekonomiju i sadržao elemente preraspodele dohotka u meri u kojoj to ekonomske prilike dozvoljavaju. Sistemi poreza na dohodak građana u praksi često kombinuju elemente koji su rezultat ekonomske teorije i elemente koji su posledica nekakvih društvenih normi. Elementi dva alternativna pristupa, globalnog i cedularnog, najčešće se prepliću pri oporezivanju dohotka građana. Takvi sistemi nisu sami po sebi u stanju da postignu zadovoljavajući stepen socijalno pravične preraspodele dohotka u društvu i jasno je da moraju biti praćeni odgovarajućom politikom socijalnih transfera i progresivnih javnih rashoda. Ukazao bih ovom prilikom na tri bitna segmenta. Kada je reč o poreskoj efikasnosti, ona se odnosi na taj teorijski pojam ekonomske efikasnosti, jer naplaćeni porezi predstavljaju vidljiv i opipljiv trošak privrednih subjekata. Međutim, poreski sistemi takođe izazivaju promene u ponašanju poreskih obveznika koje nisu toliko vidljive, ali rezultuju gubitkom ekonomske efikasnosti i lokacijom privrednih resursa. Bez ulaženja u tehničke detalje, kao nekakav prvi približni parametar može se uzeti da poreski sistemi u principu treba da se oslanjaju na što širu poresku osnovicu i da poreske stope budu ujednačene i umerene, kako bi se minimalizovali negativni uticaji ne privrednu aktivnost. Drugi segment je ta poreska pravičnost, koja oslikava društveni konsenzus da pojedinci u društvu treba da plaćaju porez u skladu sa svojim mogućnostima. Možda je ovo i najvažnija stvar. Treće je poreska konkurentnost, koja postaja sve važniji aspekt svih poreskih sistema zbog ubrzanog trenda globalizacije i svetskih tržišta i regionalnih integracija. Za malu, otvorenu ekonomiju kao što je srpska, koja sve više pristupa regionalnim integracijama, jako je bitno da li ćete kroz pojedine poreske odredbe povećavati ili smanjiti njenu regionalnu konkurentnost. Dame i gospodo narodni poslanici, treba znati da iako je globalni pristup oporezivanju decenijama dominirao ekonomskim razmišljanjem zapadnih zemalja, nijedna zemlja u svetu nije implementirala porez na dohodak građana, taj sistem koji apsolutno prati teorijsku osnovu i strukturu globalnom sistema. Najveći broj zapadnih zemalja se upravo opredelio da implementira sisteme koji su u suštini globalni, ali uključuju i pojedine cedularne elemente kako bi se olakšala implementacija poreskog sistema ili postigli pojedini ekonomski ciljevi. Primera radi, SAD i Kanada su države koje su najviše pratile taj globalni pristup oporezivanju pri dizajniranju svojih sistema. Osnovice poreza na dohodak građana u obe zemlje su sveobuhvatne i praktično sve kategorije prihoda građana su podložne oporezivanju. Ipak, ove zemlje su uvele i određeni broj cedularnih elemenata, naročito pri oporezivanju prihoda od kapitala. Preferencijalni tretman prihoda od kapitala je došao kao rezultat njegove povećane i globalne mobilnosti i želje da se stimulacijom štednje i investicija pomogne upravo ekonomski rast i poveća konkurentnost nacionalnih ekonomija. Da bi se olakšala naplata poreza i umanjio prostor za poreske utaje, poslodavci su iz bruto zarade svojih zaposlenih obustavljali po odbitku približne akontacije poreskih obaveza tokom godine. Kanada, SAD i Australija su praktično jedine zemlje u svetu koje zahtevaju od svih obveznika da na kraju godine podnose poreske prijave. Ta odredba prouzrokuje ogromne troškove administracije i poreskih obveznika. Na primer, u 2001. godini od 30.000.000 stanovnika Kanade čak 21.000.000 je podneo poreske prijave. Studija je rađena krajem devedesetih godina u Kanadi i procenila je da troškovi administracije i poreskih obveznika iznose preko 7% ukupnih fiskalnih prihoda. U strukturi troškova 1% čine administrativni troškovi, a 6% troškovi poreskih obveznika, od čega 2,5% troškova otpada na zaposlene i 3,5% na poslodavce. Evo i primera iz Evropske unije. Većinu starih članica EU odlikuju relativno kompleksni globalni sistemi sa naglašenim progresivnim poreskim stopama i socijalnim poreskim programima. Za razliku od SAD i Kanade, stare članice EU uvele su veći broj cedularnih elemenata i neoporezivih cenzusa u svoje PDG sisteme kako bi smanjile troškove administracije i poreskih obveznika. U većini tih zemalja poreski obveznici koji ostvaruju samo prihode od redovnog zaposlenja i neznatne prihode iz drugih izvora nisu u obavezi da podnose godišnje poreske prijave. Ovo je slučaj u zemljama poput Velike Britanije, Nemačke, Mađarske itd. Osim naplate poreza po odbitku pri isplati zarada, praksa je da se porez po odbitku obustavlja i pri isplati dividendi i kamata. Pored svih uvedenih optimizacija, preko 10% poreskih obveznika u navedenim zemljama popunjava i podnosi godišnje poreske prijave. Kako bi očuvale konkurentnost svojih poreskih sistema, ali i zadržale određeni stepen vertikalne pravičnosti, nordijske zemlje su devedesetih godina uvele dualni sistem poreza na dohodak koji eksplicitno zasebno oporezuje prihode od kapitala i prihode od rada. Prihodi od kapitala (kamate, dividende, kapitalne dobiti) podložne su proporcionalnom oporezivanju po jedinstvenoj i umerenoj poreskoj stopi kako bi se destimulisao odliv kapitala. Prihodi od rada (zaposlenje, samostalna delatnost, penzije) oporezuju se višim i progresivnim poreskim stopama. S obzirom na to da zarade u svim zemljama čine najveći deo oporezivog dohotka građana, ovakvim progresivnim oporezivanjem prihoda od rada se može dostići značajan stepen preraspodele dohotka u društvu. Najnoviji trend u oporezivanju dohotka jesu i sistemi jedinstvene poreske stope koje su u svojoj praksi implementirale zemlje poput Rusije, Estonije, Slovačke ili Letonije. Ono što je bitno kada je reč o Srbiji jeste da je u okviru one, kako je tada pompezno najavljivano - opsežne, fiskalne reforme 2001. godine, kada je i usvojen prvobitni Zakon o porezu na dohodak građana, zakonom u Srbiji ustanovljen taj cedularni PDG sistem i propisana je nominalna poreska stopa od 20% na praktično sve kategorije dohodaka građana, izuzev zarada. Zbog značajnog opterećenja socijalnim doprinosima na zaradu zaposlenih propisana je niža poreska stopa od 14%, a takav cedularni pristup je omogućio da se 95% poreskih prihoda u Srbiji prikuplja po odbitku. Iako bi uvođenje jedinstvene nominalne poreske stope na prvi pogled moglo izgledati kao implementacija horizontalne pravičnosti, problem predstavlja činjenica da su za različite kategorije prihoda zakonom propisane i različite stope neoporezivih normiranih troškova. Važna odlika tih progresivnih globalnih sistema jeste i zakonsko definisanje neoporezivog tretmana troškova nastalih pri sticanju dohotka. Međutim, i po mišljenju stručnjaka ovakve zakonske odredbe nisu previše relevantne u kontekstu celokupnog sistema, pogotovo kakav je u Republici Srbiji. Smatra se da bi umesto poreskih zakona optimalnije bilo ostaviti zakonima slobodnog tržišta da putem visine tržišnog prinosa regulišu različite troškove sticanja dohotka. Efektivna poreska stopa je važna poreskim obveznicima, jer ta stopa, a ne nominalna, određuje koliki će iznos poreza morati da plate. Međutim, u medijima se mnogo češće pojavljuju nominalne nego efektivne poreske stope, jer se od šire javnosti teško može očekivati značajan stepen upućenosti u detalje aktuelnih poreskih zakona. Ovo se, čini mi se, pogotovo odnosi na potencijalne strane investitore, koji nisu u mogućnosti da se detaljno upoznaju sa pojedinostima svake od zemalja u koje ulažu. Otuda i postoji mogućnost višestruke koristi od eliminacije neoporezivih normiranih troškova i izjednačavanja efektivnih i nominalnih poreskih stopa. Dakle, taj stari zakon koji je ustanovio već pomenuti cedularni sistem je sadržao i neke globalne elemente u vidu godišnjeg poreza na dohodak građana. Naime, tada su građani sa visokim godišnjim primanjima, kakvih je blizu 1% poreskih obveznika, bili dužni da na kraju godine podnesu poresku prijavu i plate dodatni poreski porez od 10% na ukupan iznos neto prihoda iznad neoporezivog cenzusa. S obzirom na to da godišnji porez predstavlja i dodatni porez povrh ostalih poreza koje građani plaćaju tokom godine, njegovo uvođenje omogućilo je izvestan stepen vertikalne pravičnosti bez narušavanja jednostavnosti tog cedularnog sistema u Srbiji. Iako su inicijalno praktično sve kategorije prihoda ulazile u osnovicu godišnjih poreza, primera radi, amandmanima na zakon iz 2004. godine prihodi od finansijskog kapitala su oslobođeni od godišnjeg oporezivanja, sa mogućom namerom da se stimuliše razvoj finansijskog tržišta ili možda da se destimuliše odliv kapitala. Fiskalno opterećenje zarada je jedna od posebnih tema, jako bitnih, jer zarade predstavljaju preko 80% registrovanog oporezivog dohotka građana u Republici, tako da bi neko progresivno oporezivanje isključivo zarada, nalik ovom pominjanom dualnom sistemu, moglo da postigne značajan stepen preraspodele dohotka u okviru postojećeg sistema. Poštovane kolege poslanici, ekonomske prilike su uslovile jedan svetski trend jednostavnijih poreza na dohodak građana, dakle, tih sistema, kako bi se stvorilo konkurentnije poresko okruženje i stimulisao ekonomski rast. Čini mi se da u Srbiji još uvek nismo svesni toga, tako da mislim da je neophodno da dođe do dodatnog pojednostavljenja i optimizacije postojećeg poreskog sistema. Naravno, želja mi je bila, s obzirom da vreme polako ističe, da ukažem i na jedno drugačije viđenje funkcionisanja poreske politike, nekakva razmišljanja stručnjaka. Siguran sam da će nešto od onoga što se čulo tokom moje diskusije moći da se iskoristi. Hvala na pažnji.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodna poslanica Lidija Dimitrijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, Vlada Republike Srbije podnela je Narodnoj skupštini na usvajanje Predlog zakona o privremenom izuzimanju od oporezivanja porezom na dohodak građana određenih vrsta prihoda, za koji kaže da ga je usvojila na svojoj sednici u novembru 2008. godine u okviru paketa mera za ublažavanje efekata svetske finansijske krize na srpsko ekonomsko i finansijsko tržište. Ovim predlogom zakona Vlada predlaže da se ne utvrđuje i ne plaća porez na prihode od kapitala po osnovu kamate na devizne štedne i druge depozite građana koja je ostvarena od dana stupanja na snagu ovog zakona do 31. decembra 2009. godine; zatim, ne utvrđuje se i ne plaća porez na kapitalne dobitke na prihod koji je ostvaren po osnovu prenosa uz naknadu hartija od vrednosti i udela u imovini pravnih lica, od dana stupanja na snagu ovog zakona do 31. decembra 2009. godine, za prenose koji su izvršeni u tom periodu; ne utvrđuje se i ne plaća porez na prihode od poljoprivrede i šumarstva na katastarski prihod za 2008. i 2009. godinu. Narodni poslanici poslaničkog kluba SRS podneli su amandmane na ovaj predlog zakona kojima su predložili da se produži rok primene ove mere i to do 31. decembra 2010. godine, jer smatramo da će se negativni efekti krize manifestovati kako u ovoj tako i u narednoj godini. Podnela sam amandman na član 4. Predloga zakona, a član 4. glasi: "Ne utvrđuje se i ne plaća porez na prihode od poljoprivrede i šumarstva na katastarski prihod za 2008. i 2009. godinu." Amandmanom sam predložila da se u članu 4. stav 1. reči "i 2009. godinu" zamene rečima "2009. i 2010. godinu". Vlada je odlučila da ne prihvati moj amandman i za to dala obrazloženje: "Amandman se ne prihvata s obzirom na to da je izuzimanje od oporezivanja prihoda od poljoprivrede na katastarski prihod za 2008. i 2009. godinu pravilno odmeren i odražava kontinuitet dosadašnjih zakonskih rešenja – izuzimanje od oporezivanja za 2004. i 2005. godinu, pa zatim i za 2006. i 2007. godinu." Jedna vlada koja sebe naziva odgovornom morala bi da prihvati rešenje koje je predloženo ovim amandmanom, jer se odnosi na one koji su tokom više godina na svojim leđima izneli sve teškoće koje su zadesile naše društvo, na poljoprivredne proizvođače. Srpski poljoprivrednici se trenutno nalaze u jako nepovoljnom položaju, s pravom se može reći u nikad lošijem; njihov rad obezvređen je sasvim, a rizik da neće povratiti uložena sredstva je sve veći. U ovoj godini će se negativni efekti ekonomske krize odraziti na sve, a poljoprivrednici će opet biti ti koji će biti na gubitku. Čak i kad bi 2010. godine stvari krenule nabolje, a male su šanse da tako bude, oslobađanje plaćanja poreza od prihoda od poljoprivrede i šumarstva na katastarski prihode za 2008, 2009. i 2010. godinu bilo bi od pomoći poljoprivrednim proizvođačima, ako ni zbog čega drugog onda bar zato što neće imati poreskih obaveza prema državi, koja je u uslovima ekonomske krize uradila mnogo toga na njihovu štetu. Najgora stvar koju je Vlada Srbije uradila i koja će poljoprivrednike umnogome pogoditi jeste jednostrana primena Prelaznog trgovinskog sporazuma. U uslovima u kojima se mnoge porodice u Srbiji trenutno nalaze, kada imamo svakodnevna otpuštanja radnika, svakodnevna povećanja cena, kupci neće biti u prilici da kupuju proizvode koji su proizvedeni u Srbiji, već proizvode koji su jeftiniji. Poljoprivredni proizvodi koji su uvezeni iz zemalja članica EU će biti jeftiniji iz logičnih razloga. Prvo, u Srbiju će biti uvezeni bez carinskih opterećenja. Drugi razlog od velikog značaja je taj da je zbog velikih subvencija u državama u kojima su proizvedeni cena ovih proizvoda daleko niža nego kod nas. Naša vlada je odlučila da u 2009. godini u budžetu smanji iznos sredstava za subvencije u poljoprivredi u odnosu na prethodnu 2008. godinu. U 2008. godini za ovu svrhu iz budžeta je dato 24.986.506.666 dinara, za 2009. godinu predviđeno je 18.269.000.000, što je za 6.717.506.666 dinara manje ili za 26,9% manje. U 2008. godini poljoprivredni proizvođači se nisu mnogo okoristili od svog rada. Podsetiću na nekoliko stvari koje potvrđuju ovu moju konstataciju. Zbog niske cene kupusa mnogi poljoprivrednici su poorali svoje njive, zajedno sa kupusom, jer nisu mogli da ga prodaju. Zbog niske cene kukuruza i nemogućnosti prodaje mnoga domaćinstva su odlučila da kukuruz koriste za ogrev. Poskupljenje derivata nafte uslovljeno povećanjem akciza direktno će uticati na povećanje cene poljoprivrednih proizvoda. Pad kupovne moći stanovništva usled efekata ekonomske krize negativno će se odraziti na poljoprivrednike, jer pored toga što država nije obezbedila plasman naših poljoprivrednih proizvoda, nije ni zaštitila domaće tržište od inostranih proizvoda. Naprotiv, država je omogućila konkurenciji iz inostranstva da na našem tržištu njihovi proizvodi budu konkurenti, što znači da će biti prodavaniji. Sada kada je vreme ulaganja u poljoprivrednu proizvodnju poljoprivrednicima nije nimalo lako. Cene semena su previsoke, jer je seme iz uvoza. Ništa povoljnije nisu ni cene veštačkog đubriva i pesticida. Ako svemu dodamo rizik koji postoji od poremećaja klimatskih uslova, tj. suše, grada i ostalih vremenskih faktora, videćemo da se poljoprivrednici nalaze u jako nezavidnoj situaciji. Svedoci smo u proteklih nekoliko meseci nerealno niske cene otkupa mleka. Postoji još jedan veliki problem sa kojim se suočavaju stočari. Neki od njih su na kredit uzeli krave, a treba da ih otplaćuju putem prodaje mleka i teladi. Kada su potpisivali ugovore o kreditima cena mleka je bila daleko viša; sada kada je cena mleka niža našli su se u čudu, jer ne mogu redovno da otplaćuju rate kredita. Ovo je mali deo velikih problema sa kojima su suočeni oni koji u Srbiji žive baveći se poljoprivredom. Zbog svega toga smatram da Vlada treba da prihvati moj amandman i da treba da pruži garancije poljoprivrednicima da u ovim teškim uslovima neće morati i naredne, 2010. godine da plaćaju porez na prihode od poljoprivrede i šumarstva na katastarski prihod. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Vreme na raspolaganju poslaničkoj grupi SRS je šest minuta i trideset sekundi.
Smatram da je ovaj amandman prihvatljiv i za Vladu. Međutim, verovatno zbog nekih svojih procena i projekcija šta će biti sledeće godine u ovom trenutku to ne prihvata, ali će verovatno sledeće godine morati da ugradi ovako nešto. Međutim, javio sam se da bih objasnio stav SRS povodom svih ovih amandmana na Predlog ovog zakona. Samo da vas podsetim, otprilike od 2004, 2005. godine, a imate to u stenogramu, možete da primetite da smo uvek kada je bio na dnevnom redu Zakon o porezima na dohodak građana (u to vreme je bio ministar Mlađan Dinkić) tražili upravo ovakvo rešenje. Samo da svedem na jednu kategoriju, pošto je u Zakonu navedeno više kategorija, uzeću kategoriju, recimo, novčanih depozita građana kod banaka po viđenju. Zašto? Zašto smatramo da to ne treba oporezivati, kamatu pre svega? Ako uzmemo kretanje u toku godine, pa uzmemo 100 dinara koliko je vredelo na štednji 1. januara i koliko tih 100 dinara plus kamata vredi na kraju godine, onda se postavlja pitanje da li je kamata bila u funkciji da očuva vrednost ili je ta kamata sadržala očuvanje vrednosti i plus neku, da uslovno kažem, zaradu ili dobit? Možda je još bolji primer kada su u pitanju devizni ulozi. Deviza 1. januara prema kursu vredi toliko, 31. decembra vredi potpuno drugačije. Ovde nije problem šta ćemo uzeti kao jedinicu mere, da li ćemo uzeti valutu, devizu, cenu zlata, cenu robe, vrednost robe. Nije problem u tome šta uzimamo kao sredstvo upoređivanja. Ukoliko kamata na kraju godine garantuje očuvanje novčane vrednosti, onda ne znam šta se tu oporezuje, gde je tu dobit. Nema prihoda, već je samo očuvana vrednost. Do sada smo imali oporezivanje kamate koja je u suštini čuvala vrednost i onda je to preraslo u porez na imovinu, a ne u porez na dohodak građana. Mislim da je ova mera sada dobra, bez obzira na to što će neko da proziva državu. Moguće je da bude prozivanja. Zašto? Nije sasvim svejedno da li neko ima 1.000 evra na štednji, pa je dobio ne znam koju kamatu ili ima nekoliko stotina hiljada. Generalno je ova mera dobra. Zašto? Zato što novac ulazi u banke i onda može da se ima kontrola i uvid u celinu novčane mase, u svim pogledima. Naravno, kada su sredstva u bankama, ukoliko su sigurne banke, znamo šta to znači za kreditni potencijal i uopšte za razvoj države. Samo da podsetim, od 2004. ili 2005. smo mi prizivali ovu meru. Nije bilo razumevanja. Ona je sada oročena na neki vremenski period, glavnina ovih mera, ne računam poljoprivredu, prihode po osnovu poljoprivrede, to je potpuno druga tema, tu je apsolutno sve u pravu. Vidite i sami da se to seli od 2005, svake godine se to produžava. Ima opravdanja zašto se oslobađaju poljoprivrednici poreza na katastarske prihode od poljoprivrede, ima rezona. Mislim da ta mera treba i dalje da ide i zbog toga je i podnet ovaj amandman, da ne bude samo 2010, nego da već sada kažemo da će biti i 2010. godina. Siguran sam da ćete krajem sledeće ili ove godine da predvidite to. Ne ulazim u to, imate sigurno neki interes zašto sada ne možete da prihvatite, ali je dobro da se čuje ova diskusija, dobro je da se čuju ovi argumenti, dobro je da se čuju ovi razlozi. Na ovom primeru sam vam pokazao, ono što smo pričali 2004, 2005. godine, evo ga, 2009. godine napokon je neko morao da prihvati jer je video da tu postoji odgovarajuća rezerva, moram da kažem, vrlo skromna rezerva. Možda je i nedostatak ovog predloga zakona što mi nemamo detaljnije obrazloženje. Mislim da Ministarstvo finansija i nije moglo da napravi detaljno obrazloženje zato što ova materija mnogo više pripada Narodnoj banci, da ona na bazi kontrole poslovanja banaka može da kaže šta je štednja, koliki je prosek, kolika je masa, kolika je kamata itd. Ako bi se pravio neki sledeći propis ove sadržine, obrazloženje bi moralo da sadrži taj deo, da mi vidimo koji su efekti, jer za vas je dobar argument da kažete - ovom merom građanima ostaje na ličnoj potrošnji toliko i toliko. Mislim da ste me shvatili. Bez obzira na to što niste prihvatili ovo, već sada razmišljajte o ovim amandmanima gde smo tražili produženo dejstvo odredaba ovog zakona. Jasno je, odnosi se samo na fizička lica, na ove prihode po osnovu kapitala, kamate itd. Dobro je što je usaglašeno sa jednim od prethodnih zakona, mislim o porezu na imovinu, kod akcija i kod drugih stvari, i što sada ovo čini neki, ako mogu da kažem, sistem. Međutim, smatram da je sve ovo nedovoljno, nema ovde nekog velikog rezultata, nema nekog velikog efekta, pogotovo ako je tačno, ne daj bože da je tačno, da su građani za ova tri-četiri meseca povukli sa štednje značajnu količinu deviza. Ako je vraćeno, onda je to dobro, ali mora da se garantuje sigurnost banaka. Bez sigurnosti banaka nema ničega. Ovo što vam je bilo pre dva dana sa ovom "Elita internacional", to hitno rešite. Javnost ne zna da su nekretnine. Javnost zna, čovek je uplatio 5.000 evra, za nekoliko meseci je zaradio neke pare. Razrešite taj problem. Dok vi objasnite tom čoveku da to nema veze sa bankarskim sistemom, da on nije u sistemu banaka, da nije mogao da se bavi depozitnim poslovima, pojeo vuk magarca. Hitno rešite to. Hitno to rešite, ako hoćete da imate neku sigurnost, jer ovo što je pre nekoliko dana objavljeno mnogo liči na Dafinu i Jezdu, morate da priznate, a pogotovo kada onaj kaže - naše ministarstvo nije dužno da čita novine. Izbegnite, molim vas, takav odgovor.
Narodni poslaniče, vreme na raspolaganju vašoj poslaničkoj grupi je iskorišćeno. Da li još neko želi po ovom amandmanu? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnici predlagača žele da daju završnu reč? (Da.) Reč ima ministarka Diana Dragutinović.
Poštovano predsedništvo, poštovani narodni poslanici, pred vama se nalazi predlog zakona o privremenom izuzimanju određenih vrsta prihoda od plaćanja poreza na dohodak građana, jedan veoma kratak zakon, samo pet članova, tako da nije ni čudo što je rasprava o njemu trajala relativno kratko. Još jednom ću da podsetim koji su bili razlozi da se donese ovakav, veoma kratak zakon. Pre svega, potreba da se stimuliše, ja bih rekla pre da se povrati, devizna štednja u bankarski sektor. Znači, stimulisanje štednje, ohrabrivanje razvoja tržišta kapitala, odnosno tržišta hartija od vrednosti i, konačno, nastavak ohrabrivanja ulaganja i investiranja u poljoprivrednu proizvodnju. Želela bih da podsetim da je dinarska štednja oduvek bila oslobođena plaćanja poreza na prihod od kapitala od kamata. Devizna štednja nije bila oslobođena. O tome da li je treba ili ne treba osloboditi ne bih ovog puta diskutovala, jedino bih želela da kažem da ova mera, visoka poreska stopa koja je do ovog trenutka postojala, a to je 20%, nije bila mera koja je uticala na povlačenje devizne štednje, ali može biti mera koja će uticati na ubrzan povratak devizne štednje u bankarski sistem, dakle, tamo gde joj je i mesto. Svi amandmani koji su uloženi, dakle, tri amandmana, praktično su se odnosili na produženo dejstvo ovih mera. Iako ste vi dobili odgovore na amandmane, ja bih zaista htela da kažem suštinski razlog zašto nijedan od ovih amandmana nije prihvaćen. Suštinski razlog, kao što je gospodin Vladan Jeremić kritikovao postojeći zakon, jeste da Ministarstvo finansija želi da u prvom kvartalu, odnosno krajem prvog kvartala, predloži potpuno novi zakon. Znači, to će biti potpuno novi zakon. Smatramo da je ovaj zakon prevaziđen, smatramo da cedularni sistem oporezivanja nije dobar. Takođe smatramo da su bolji i jednostavniji sistemi oporezivanja, recimo, flet itd. Dakle, suštinski razlog zašto nisu prihvaćeni ovi amandmani jeste namera da se uradi i uredi potpuno novi zakon. Koji su efekti primene ovog kratkog zakona? Dakle, ukupni poreski gubitak, tako da kažem, ili rasterećenje jeste četiri milijarde dinara, dve i po milijarde na osnovu oslobađanja devizne štednje, u stvari, kamate na deviznu štednju od oporezivanja porezom na dohodak građana. Znači, dve milijarde ostao je ovaj drugi sitni porez. Još jednom možda da polemišem sa stavom gospodina Dejana Mirovića. Uvek sam govorila da nisam polemisala sa čovekom, nego sa njegovim stavom, a stav je bio vezan, ako se sećate, za carinsku zaštitu. Dakle, i sama često kritikujem stavove MMF-a. Onda smo govorili o carinskoj zaštiti. Stojim i dalje na stanovištu da je carinska zaštita visoka i da je srpska privreda prezaštićena. Hvala veliko.
Zaključujem pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, u pojedinostima i u celini. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O DOPRINOSIMA ZA OBAVEZNO SOCIJALNO OSIGURANjE (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Slađan Mijaljević, Lidija Dimitrijević, Vjerica Radeta, Slađan Mijaljević i Zoran Krasić. Primili ste izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Slađan Mijaljević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima poslanik Slađan Mijaljević.
Poštovana predsedavajuća, poštovane kolege, ovaj amandman sam podneo u rekordno kratkom roku, jer kada sam video zakon imao sam svega pet minuta da reagujem na ovu formulaciju. Na taj način hoću da kažem da nisam ni ja u svom amandmanu zaštitio još jednu grupu koja ovde u zakonu apsolutno nije pomenuta, tako da ću kroz svoje izlaganje objasniti ono što sam predložio i ono što bi Ministarstvo vera trebalo da uradi, a nije uradilo. Stavljam zamerku na rad ministra vera, a smatram da je mnogo stručan, jer ako može da živi u dve države i da radi na tri radna mesta valjda je dovoljno stručan da vidi šta je u određenim zakonima propušteno. Monah i monahinja su izbačeni iz određene definicije o obaveznom socijalnom osiguranju i to iz klasifikacije gde su stajali i sveštenici, i crkveni službenici, i monasi i monahinje. Oni jesu u pravno-tehničkom usaglašavanju dobili taj deo obaveznog socijalnog osiguranja, ali, po meni, oni su spušteni, po klasifikaciji, na najmanji mogući nivo obavezne socijalne zaštite. Jer, dok neki u Vladi koji se nazivaju stručnjacima sede i razmišljaju kako će da napune budžet, odnosno fontanu želja ili bunar želja, sa druge strane neki ljudi koji žive u manastirima koji su stari po nekoliko vekova, desetine vekova, koji su zaštićeni čak nultom kategorijom u UNESKO, negde samo freske, a negde i kompletni manastirski kompleksi... Ako znamo da u tim manastirima žive ljudi koji su ne samo visokoobrazovani, već i doktori nauka filozofije, istorije umetnosti, teologije. Nema gotovo nijednog diplomate, ambasadora, konzula ili bilo koga ko dođe u našu zemlju, a da ne poseti te naše kulturno-istorijske spomenike i da se ne zadivi, naročito kada vidi da još uvek postoji nešto što je građeno pre osam ili deset vekova. Kada im na perfektnom stranom jeziku ti isti monasi i monahinje objasne o kakvom se kulturno-istorijskom blagu radi, onda iz ove zemlje Srbije ponesu jednu neverovatno lepu sliku o nama, o našoj prošlosti, o našoj tradiciji, o našoj kulturi i o svemu onome što na jedvite jade sačuvasmo u ovoj našoj zemlji. Ima i diplomata, naročito onih koji dolaze sa severnoameričkog kontinenta, koji prosto ne mogu da veruju, iako svojim očima gledaju, da su, recimo, Gračanica ili Dečani stari čitavih osam vekova, pa onda pokušavamo na raznorazne načine da ih ubedimo. Zbog izostavljanja imena "monah" i "monahinja" iz člana 3. i iz člana 7. smatram da je napravljena blaga diskriminacija i mislim da bi trebalo malo bolje i pažljivije da se reguliše njihov status. Sa druge strane, postoji jedna grupacija ljudi koji se zovu iskušenici. Poznato nam je da se manastiri obnavljaju, u smislu života. Da bi neko postao monah on mora da prođe određeni iskušenički staž. U zakonu nigde nisam našao da postoji neko socijalno osiguranje ili neki drugi način zaštite iskušenika. Imate manastire gde iskušenici svoj iskušenički staž proživljavaju u trajanju od dve-tri godine, ali imate, bogami, manastire gde po čitavih osam-devet godina bivaju iskušenici. Ako bi neko i samo jedan dan bio bez određene zaštite ili pravnog regulisanja njegovog statusa u našoj zemlji, to nije dobro. Imati ljude koji po sedam, osam, devet godina 24 sata, sedam dana u nedelji i sve mesece svog iskušeničkog staža provedu u tom manastiru i svi se leče koristeći jednu zdravstvenu knjižicu. Ne vidim nikakvo opravdanje, naročito za Ministarstvo vera, zašto nisu ovo regulisali malo ozbiljnije, podrobnije i bolje. Opet kažem, ti monasi i monahinje, s jedne strane, poznati su u našoj istoriji po tome da su prednjačili u mnogim kulturnim i istorijskim događajima, da su prvi donosili pismenost ovde i štamparske mašine, da su predvodili određene vrlo ozbiljne procese u oslobađanju od nekih zavojevača i onih koji su pokušavali da nas porobe na mnogo načina. Jednostavno, ne vidim nikakvu zahvalnost u tome što ćemo ih izbrisati iz zakona sa nekim takvim objašnjenjima. Ako im sada izbrišemo ime iz nekih zakona, za godinu, dve dana, kada se budu ponovo usaglašavali pojedini zakoni, nećemo znati ni o kome se radi. Naročito mislim da su bitni zbog toga što se nalazimo u takvom ambijentu, o čemu smo danas u prepodnevnoj raspravi čuli kada je bilo govora po Poslovniku, koliko smo u smislu naše tradicije, kulture i vere napadnuti na prostorima Balkana; kako neke novostvorene države pokušavaju da stvore neke svoje crkve, na taj način ubijajući osećaj nacionalne pripadnosti svakog svesnog Srbina. Ne napadaju oni SPC na više frontova, sa više načina i sa više oružja samo zbog neke svoje osvetoljubivosti, nego upravo zbog toga da bi nas odvojili od naših najdubljih korena i osećanja pripadnosti svojoj naciji. U Hrvatskoj je na desetine hiljada ljudi nasilno prevedeno iz pravoslavlja u rimokatolicizam, u drugu veroispovest. U Crnoj Gori novostvorena država i već poznata neodgovorna vlast države Crne Gore na određeni način sprečava viševekovnu instituciju, Srpsku pravoslavnu crkvu, da obavlja svoje obrede i već nekoliko godina potura nešto što je u sektnoj viktimologiji ili u tom prepoznavanju određenih organizacija sektnog tipa poznato kao nova pseudohrišćanska sekta, gde se nekoliko ljudi obuklo u svešteničke odežde i pokušava da odglumi neku crkvu. Pokušavali su na mnogo adresa, kucali su na mnogo vrata da dobiju neko opravdanje za svoje postojanje. Međutim, nijedna zvanična patrijaršija u pravoslavlju nije im priznala autokefalnost, nije im dala opravdanje za njihovo postojanje. Međutim, očigledno da ta organizacija sektnog tipa, koja sebe naziva crnogorska pravoslavna crkva, jeste registrovana, osnovana u jednoj policijskoj stanici, dobija podršku od vlasti u Crnoj Gori. Prateći sve ono što je trenutna vlast u Crnoj Gori uradila u proteklih par godina vidimo upravo potvrdu ovih mojih reči – da pokušavaju, kroz napad na SPC, na vernike SPC, da apsolutno preseku naše veze sa našom prošlošću, sa našom tradicijom, našom kulturom i sa našom verom. Ima nekih tendencija i kod nas u Skupštini. Zaista sam se naslušao mnogo pouka sa ove skupštinske govornice koje dolaze iz sveta religioznosti ili iz nauke, teologije. Mnoge od tih pouka su dosta diskutabilne, neke su više poluistinite i neistinite nego što zaista imaju neku težinu ili su utemeljene na nekim dogmama, na nekim učenjima, na nekim definicijama, na nekoj praksi ili svetootačkom predanju. Nisam hteo da reagujem, jer bih samo bez razloga neke ljude uvodio u nešto što bi najviše njima donelo negativnih poena u njihovom ličnom i emotivnom doživljaju vere i religioznosti, a i nama, po nekim našim kanonima, stoji: "Nemojte sablažnjavati brata svoga". Kažem, nisam tada hteo da reagujem, iako sam mogao da reagujem na neke konstatacije i da im održim predavanje u trajanju od pola sata u odnosu na te njihove definicije koje su iznosili. Kažem, postoji određeni ambijent koji zaista zabrinjava i ne mogu da ga ne prokomentarišem u određenom delu, a povezujem ga sa tim da neki zaista imaju tendenciju da nas odvoje od naše tradicije, kulture, naročito veroispovesti. Evo, imali ste događaje u poslednja dva meseca – kad god su bili najveći praznici pripadnika nacionalnih manjina, odnosno određenih veroispovesti ili tradicionalnih verskih zajednica, svima smo sa ove skupštinske govornice čestitali i svima smo aplaudirali. Sećate se koliko je bilo polemike i govora po Poslovniku kada smo 14. januara po novom kalendaru, ili 1. januara po starom kalendaru, čestitali pripadnicima srpske nacionalnosti, onim svesnim pripadnicima srpske nacionalnosti, Novu godinu. Odjedanput su svi ovde ili većina pokušali da nam repliciraju, i to vrlo nemušto, čak i pomalo smešno, govoreći da je to praznik SPC. Znamo da SPC svoju Novu godinu slavi 1. septembra, odnosno 14. septembra, a ovo je Nova godina građana zemlje Srbije koji po određenom kalendaru žele da je slave baš tada. Ne vidim zašto mi ne bismo mogli, kao jedna vrlo velika grupacija, da iskoristimo ta naša građanska prava i slobode, koje su nam čak i Ustavom zagarantovane, da nam se čestita u određeno vreme. Tako sam i ovu tendenciju da se imena "monah" i "monahinja" brišu iz ovog zakona o socijalnom osiguranju shvatio više kao neki pokušaj da se to negde zaturi, da se to negde zaboravi. Kažem, pored monaha i monahinja, postoji takođe jedna populacija, a u proseku bar pet ljudi po svakom živom manastiru, a ima ih preko 150 živih u zemlji Srbiji, koji apsolutno nisu socijalno zbrinuti, tako da smatram da je to promašaj Ministarstva vera Vlade Republike Srbije. Iako tamo, sudeći po titulama, sede zaista stručni ljudi, delima se proteklih par godina nisu pokazali baš najstručnijim, kao da se plaše i sopstvene senke, a kamoli da se suprotstave nekim lavovima ili hijenama, vukovima koji već duže vreme sede u određenim ministarstvima. Plašeći se da se ne zamere njima, ne smeju da se izbore za status određenih grupa i određene populacije koju bi trebalo da zastupaju. Pozivam Vladu da povede malo više računa i bolje definiše osiguranje iskušenika, a da ova imena "monah" i "monahinja" tako lako ne briše iz svojih zakona. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Milica Vojić-Marković.
Taman sam vas pohvalila, a vi ste isključili struju. Vidim da se gospođa predsedavajuća jako dobro snalazi za potpuno praznim stolom gde sedi predsedništvo; ona sama radi posao i sekretara, i njegovog pomoćnika i svih ostalih. Kao da je čuo moje reči. U ime DSS-a sam htela da podržim amandman koji je kolega Mijaljević podneo zato što smatram da je potpuno u duhu sa onim što je bila politika prethodnih vlada. U članovima zakona koji su tada važili našla se formulacija da su monasi i monahinje imali pravo na socijalno i zdravstveno osiguranje, ne samo iz razloga što su monasi i monahinje zapravo nosioci naše tradicije, vere i kulture, nego i zbog toga što mislim da najniži nivo osiguranja koji ste ovde ponudili kao model nije nešto što je dostojno života ovih ljudi. Hoću da kažem da su bivše vlade Vojislava Koštunice, a pre svega gospodin Milan Radulović kao ministar vera u to vreme, potpuno razumeli duh crkve i manastira i da su se u to vreme izborili za taj status koji imaju monasi i monahinje. Mislim da ono što je već jednom stečeno ne treba ukinuti na taj način zato što će se vrlo teško naći u nekim sledećim formulacijama. Mislim da treba da ostanu. Ono što jeste sporno i što treba da komentarišemo jeste da prosto pada u oči da su se samo u ovom setu zakona, kojih je sedam, nekoliko dana se njima bavimo, SPC i manastiri u nekoliko zakona našli kao oni kojima su oduzeta neka prava. Prosto je neverovatno da Ministarstvo vera ni u jednom slučaju nije reagovalo, iako smo im na to ukazivali. Na to su ukazivali poslanici svakom prilikom. Zahvalna sam gospođi ministru koja je našla načina da se dva amandmana koja je podnela Demokratska stranka Srbije, zapravo gospodin Nikola Lazić, koja su se odnosila na ovu materiju, usvoje. Pošto ovde, isto tako, nisu neka velika sredstva u pitanju, mislim da treba da ostane u formulaciji - monasi i monahinje, jer će u suprotnom postati sasvim jasno da je politika ove vlade usmerena protiv SPC. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Lidija Dimitrijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje podnela sam ispred poslaničke grupe SRS amandman na član 5. Amandman glasi: "U članu 5. stav 1. procenat 15 zamenjuje se procentom 20". Inače, članom 5. predlagač zakona predlaže da se nakon člana 35a aktuelnog zakona doda član 35b koji glasi: "Osnovica doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje lica za koja se sredstva za uplatu doprinosa obezbeđuju u budžetu Republike je mesečna osnovica doprinosa koju čini iznos od 15% prosečne mesečne zarade u Republici isplaćene po zaposlenom u prethodnoj godini, prema objavljenom podatku republičkog organa nadležnog za poslove statistike. Iznos mesečne osnovice doprinosa iza stava 1. ovog člana svake godine objavljuje ministar nadležan za poslove finansija, a služi za obračun i plaćanje doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje počev od 1. januara godine za koju se doprinosi utvrđuju i plaćaju." Vlada je odlučila da odbije moj amandman uz obrazloženje: "Amandman se ne prihvata iz razloga što je osnovica za obračun doprinosa za navedene kategorije lica opredeljena, kao optimalno rešenje, u visini od 15% od prosečne mesečne zarade isplaćene po zaposlenom u godini koja prethodi godini za koju se utvrđuje i plaća doprinos, imajući u vidu očekivani rast prosečne mesečne zarade kao obračunske veličine i ceneći iznos sredstava koja se planiraju da se, na teret sredstava budžeta, u narednom periodu izdvoje preko aproprijacije resornog ministarstva za ove namene." Predlagač je predložio osnovicu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje za lica za koja se sredstva za uplatu doprinosa obezbeđuju u budžetu Republike Srbije u visini iznosa od 15% mesečne zarade u Republici. Mojim amandmanom predloženo je da osnovica ne bude 15%, već 20%. S obzirom na to da se radi o licima koja su u kategoriji socijalno ugroženog stanovništva, koja ne ispunjavaju uslove za sticanje svojstva osiguranika po drugom osnovu, saglasno zakonu koji uređuje sistem obaveznog zdravstvenog osiguranja, ili ako prava iz obaveznog zdravstvenog osiguranja ne ostvaruje kao član porodice osiguranika, a za koje se u budžetu Republike Srbije prema zakonu koji uređuje sistem obaveznog zdravstvenog osiguranja obezbeđuju sredstva za uplatu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje, SRS smatra da je predlog da osnovica bude u visini iznosa od 20% opravdan. Napomenuću samo da je Predlogom ovog zakona u članu 9. prelaznom odredbom utvrđeno da osnovicu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje, izuzetno za 2009. godinu, za lica za koja se sredstva za uplatu doprinosa obezbeđuju u budžetu Republike čini iznos od 10% mesečne zarade u Republici. Srpska radikalna stranka smatra da ovo nije u interesu građana Srbije i o tome će kasnije biti više reči, kada se bude govorilo o amandmanu na član 9. Predlažem da Vlada prihvati amandmane koje su podneli narodni poslanici SRS na ovaj predlog zakona, jer bi se tako zaštitili interesi siromašnih građana Srbije, kojih je, nažalost, sve više. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Gordana Paunović-Milosavljević. Vreme na raspolaganju je šest minuta i trideset sekundi.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se prvo da podržim amandman poslanika SRS Slađana Mijaljevića i da kažem da o tom amandmanu Vlada Republike Srbije treba još jednom da razmisli i da ga prihvati. Takođe, javljam se i da podržim amandman moje uvažene koleginice, narodne poslanice SRS gospođe Lidije Dimitrijević na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje. Čuli smo kako glasi ovaj amandman – da se doprinos sa 15% promeni na 20%. Čuli smo, takođe, obrazloženje Vlade Srbije, pa ja ne bih ponavljala, ali radi građana Srbije htela bih da pročitam kako u osnovi glasi član 5. predloženog zakona. On kaže da je osnovica doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje lica za koja se sredstva za uplatu doprinosa obezbeđuju u budžetu Republike Srbije iz člana 8. stav 1. tačka 15) Zakona predložena u visini iznosa od 15% prosečne mesečne zarade u Republici isplaćene po zaposlenom u godini koja prethodi godini za koju se utvrđuje i plaća doprinos, a prema objavljenom podatku republičkog organa nadležnog za poslove finansija. Obračun o plaćanju doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje vrši se počev od 1. januara godine za koju se doprinosi utvrđuju i plaćaju. Imajući u vidu činjenicu da je Zakonom o zdravstvenom osiguranju uređeno da se u budžetu Republike Srbije obezbeđuju sredstva za uplatu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje za lica iz člana 22. tog zakona, a to su: 1) fizička lica, odnosno osiguranici koji u smislu zakona pripadaju grupaciji stanovništva koja je izložena povećanom riziku od oboljenja, 2) lica čija je zdravstvena zaštita potrebna u vezi sa sprečavanjem, suzbijanjem, ranim otkrivanjem i lečenjem bolesti od većeg socijalno-medicinskog značaja, 3) lica koja su u kategoriji socijalno ugroženog stanovništva a ne ispunjavaju uslove za sticanje svojstva osiguranika po drugom osnovu, odnosno po tom zakonu, i 4) lica koja prava iz obaveznog zdravstvenog osiguranja ne ostvaruju kao član porodice osiguranika, a za koja se u budžetu Republike Srbije prema zakonu koji utvrđuje sistem obaveznog zdravstvenog osiguranja obezbeđuju sredstva za uplatu doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje. Ako se ima u vidu da je u 2008. godini registrovano oko 720.000 ovih osiguranika, odnosno lica za koja treba obezbediti sredstva iz budžeta na ime doprinosa, proizilazi da će u 2009. godini, godini globalne ekonomske krize i teške socijalne bede, broj ovih korisnika da se znatno uveća. Srpska radikalna stranka smatra da će negativni efekti globalne ekonomske krize izazvati finansijske i socijalne probleme zbog visoke inflacije deficita u spoljnotrgovinskom poslovanju, nezaposlenosti, poskupljenja, otpuštanja, što će neminovno dovesti do još većeg osiromašenja građana Republike Srbije. Kao lekar ne mogu a da ne kažem da siromaštvo prati bolest. Ova vlada mora da shvati da je ulaganje u zdravstvo prava investicija. Ulaganje u zdravstvo nije samo javna potrošnja, već ulaganje u održivi ekonomski razvoj društva. U Srbiji se po glavi stanovnika za zdravstvo izdvaja 186 evra, čime je Srbija svrstana u najsiromašnije zdravstvene sisteme Evrope. Zdravlje je vrhunska vrednost svake osobe, ali, nažalost, većina nas to shvati tek kad se razbolimo. Na nesreću građana Srbije, u Srbiji je ugroženo stanovništvo, tako da je ugrožena i egzistencija srpskog naroda i države. Ugrožena je belom kugom, umiranjem od zaraznih bolesti, a to su uglavnom bolesti siromaštva kao što su tuberkuloza, hepatitis - to je bolest prljavih ruku koja dovodi do ciroze jetre i do smrtnog ishoda. I, ono što je danas epidemiološki problem, to su hronične zarazne bolesti, kardiovaskularne, maligne bolesti koje kose građane Srbije. Zato je Srpska radikalna stranka predložila ovaj amandman kako bi se pomoglo najugroženijem i najsiromašnijem delu stanovništva Srbije u 2009. godini, u kojoj nas ne očekuje ništa ni lepo ni dobro. Nadam se, u ime građana Srbije kojima je ova pomoć najpotrebnija, da će Vlada još jednom da razmotri ovaj amandman i da ga prihvati i da na taj način pomogne najugroženijem stanovništvu Srbije. Takođe želim da istaknem zbog građana Srbije da utvrđivanje obaveza plaćanja doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje na način na koji je to predložila Srpska radikalna stranka neće negativno uticati na poslovanje privrednih subjekata, imajući u vidu da se predložene izmene odnose na obavezu plaćanja doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje kao vrstu doprinosa za obavezno socijalno osiguranje fizičkog lica za koje se sredstva obezbeđuju na teret budžeta Republike Srbije. Znači, ono što treba da uradite, to je da ovaj procenat koji smo povećali od 15% do 20% odvojite iz nekog drugog dela budžeta, a prebacite u ovaj deo koji bi bio koristan i svrsishodan. U ime SRS još jednom predlažem da se usvoje amandmani i gospodina Slađana Mijaljevića i gospođe Lidije Dimitrijević. Hvala.
Da li još neko želi reč po amandmanu na član 5? (Ne.) Pre nego što pređemo na raspravu u pojedinostima po amandmanu koji je na član 5. podnela narodna poslanica Vjerica Radeta, obaveštavam Narodnu skupštinu da će se zakazani početak Druge vanredne sednice, koja je zakazana za danas, 21. januar 2009. godine u 14.00 časova, odložiti za čas nakon završetka rasprave u pojedinostima, određene pauze i zaključenja Prve vanredne sednice, a uslučaju da sve to danas uradimo do 18.00 časova. Obrazloženje za odlaganje je naša procena u ponedeljak na dogovoru predsednika poslaničkih klubova da je četiri sata dovoljno za raspravu u pojedinostima o 11 amandmana koliko je podneto od strane narodnih poslanika na tačke dnevnog reda pet, šest i sedam.Očigledno je da je danas vođena kvalitetna i korisna rasprava i da rasprava o amandmanima zahteva još vremena i to je razlog zašto pomeramo početak zakazane sednice sa 14.00 časova na vreme koje sam objasnila. Na član 5. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom na to da ste vi iz vladajuće većine prilikom usvajanja ovog dnevnog reda izglasali da se o svih ovih sedam zakona, koji se ovako nazivaju - prateći zakoni uz budžet, raspravlja u objedinjenoj raspravi, sada ću da se vrlo kratko sa po jednom ili dve rečenice vratim na ova prethodna dva zakona, pre svega na izlaganje gospođe Dragutinović kojoj nisam replicirala u vreme kada je govorila u završnoj reči o zakonu o administrativnim taksama, a i o zakonu o privremenom izuzimanju od oporezivanja porezom na dohodak građana određenih vrsta prihoda. Amandmani SRS, našeg poslanika, koji se odnose na administrativne takse, podsećam i narodne poslanike i javnost, bili su takvi jer smo u suštini hteli da se taj zakon uopšte ne nađe na dnevnom redu i da se ne glasa o njemu. Zato su naši amandmani bili takvi pa smo predlagali brisanje svakog člana pojedinačno, jer je to jedina poslovnička mogućnost. U obrazloženju ste, gospođo ministre, rekli zašto smo mi to tražili. To je zato što smo insistirali da se ne povećavaju administrativne takse i da se teret ekonomske krize ne prebacuje na građane Srbije, već da Vlada nađe neke mogućnosti da što lakše i što jednostavnije, koliko je moguće u ovim okolnostima, prevaziđemo tu krizu. Vi ste stalno, kada poslanik govori sa govornice, a vi odatle, govorili da se ne radi o povećanju administrativnih taksi. Naravno da se radi. Kada ste u završnoj reči nakon završetka rasprave o amandmanima zaključili, rekli ste ovako – da su administrativne takse kod nas, prema zakonu koji ćete verovatno u Skupštini većinom usvojiti, 5% od nacionalnog bruto proizvoda, a da je praksa u Evropi da to bude 7% i da ima još prostora za povećanje administrativnih taksi. Gospođo Dragutinović, morate da vodite računa kada pričate o zemljama EU i o tome na kom nivou su im administrativne takse, električna energija itd., odnosno da malo vodite računa o tome na kom nivou je broj nezaposlenih i da malo uporedite sa odnosom u Srbiji i šta znači prosečna plata u Srbiji. Vi kažete da je to nekih 300 evra i da je to, otprilike, prosečna zarada u Srbiji, a dobro znate da to nema veze sa stvarnošću. To jeste verovatno statistički i matematički izračunati prosek, ali to je prosek u kojem je plata Bojana Krišta od 20.000 evra. Dakle, većina ljudi u Srbiji, sem onih koji su zaposleni u državnoj upravi i po lokalnim samoupravama, dakle, onih koji se finansiraju iz budžeta, radi za maksimalno 200 evra. To je činjenica i to je nešto što će da potvrde oni koji prate rad ovog parlamenta. Dakle, trebalo bi da Vlada vodi malo računa i o tome, a pogotovo sa aspekta onolikog broja nezaposlenih i sa aspekta ovog straha koji svakodnevno možemo da pratimo i u medijima. Poručuju nam razni ministri koliko će u kojem ministarstvu da bude novootpuštenih; to bi trebalo da vam bude reper i motiv kada govorite i kada predlažete neke zakone Narodnoj skupštini. Takođe želim vrlo kratko da se osvrnem i na amandman gospođe Lidije Dimitrijević na član 4. stav 1. Predloga zakona o privremenom izuzimanju od oporezivanja poreza na dohodak građana određenih vrsta prihoda, gde je predložila da se u članu 4. stav 1. reči: "2009." zameni rečima "2009. i 2010". Vrlo kratko bih kazala, da bi se uopšte znalo o čemu se tu govori. Član 4. tog predloga zakona kaže da se ne utvrđuje i ne plaća porez na prihode od poljoprivrede i šumarstva na katastarski prihod za 2008. i 2009. godinu. Moja koleginica Lidija Dimitrijević odlično je obrazložila zašto mi srpski radikali predlažemo da se ova odredba odnosi i na 2010. godinu, sa zaista dosta primera koji su vrlo životni i koje su građani Srbije i te kako razumeli. Vi ste zvanično u aktu koji je potpisao Mirko Cvetković rekli da se amandman ne prihvata s obzirom na to da je izuzimanje od oporezivanja prihoda od poljoprivrede na katastarski prihod za 2008. i 2009. pravilno odmeren. Šta to znači ne znam, jer može biti pravilno odmeren i za 2010. godinu. To nije nikakav egzaktan podatak, znate, ako vi kažete da mislite da je nešto pravilno odmereno. Dalje kažete: "i odražava kontinuitet dosadašnjih zakonskih rešenja – izuzimanje od oporezivanja za 2004. i 2005. godinu, pa zatim i za 2006. i 2007. godinu." Ovde smo potpuno razumeli i retroaktivnost primene ove odredbe i tu nema ničeg spornog kada je u pitanju 2008. godina. Ovo što smo dobili kao zvanično obrazloženje sa potpisom predsednika Vlade Republike Srbije i ono što ste vi rekli sa ovog mesta nije isto. Vi ste rekli da ste svesni da ovaj zakon nije dobar i da planirate da u prvom kvartalu Skupštini predložite potpuno nov zakon i da će onda verovatno u tom zakonu biti predviđeno i ovo što je predviđeno od strane narodnih poslanika kroz amandmane. Dakle, nije isto to što ste vi rekli i ovo što je rekao gospodin Mirko Cvetković. Čak i ako je tačno da ćemo imati novi tekst zakona, to nikako nije smetnja da prihvatite amandman Lidije Dimitrijević i da već sada predvidite da će poljoprivredni proizvođači biti oslobođeni od poreza na katastarski prihod i za 2010. godinu. Zapravo, ja sam htela nešto drugo da vas pitam o ovome, ali kada je u pitanju poljoprivreda i odnos Vlade Republike Srbije prema našem seljaku, onda to zaista otvara nove i nove teme i o tome može mnogo da se govori zato što jeste činjenica da vi ne vodite računa, nijedna vlada unazad nekoliko godina, da kažem od 2000. godine sasvim izvesno, od kad je DOS na vlasti, ne vodi računa o seljaku, ne vodi računa o onome u šta su sve oči uprte. Znate, u ovoj ekonomskoj krizi koja nam sledi, ako nas ne izvuku poljoprivredni proizvodi, i to po nekim povoljnim cenama, onda će građani Srbije umirati od gladi, vi ste toga svesni. S druge strane, ne možemo da očekujemo od seljaka da na svoju štetu proizvodi bilo šta, da iznosi na pijacu i da od toga nema nikakvu, bar minimalnu, zaradu. S obzirom na to da je od 2004. godine zaključno sa 2007. godinom postojao taj propis, ta norma koja je oslobađala poljoprivrednike, a vi ovde kažete da se održava kontinuitet dosadašnjih zakonskih rešenja izuzimanja od oporezivanja zaključno sa 2007. godinom, moje suštinsko pitanje, na koje bi trebalo da odgovorite, jeste - šta će biti sa onim porezom koji je plaćen za 2008. godinu, jer 2008. godina do ovog zakona o kojem sada raspravljamo nije bila obuhvaćena i nije bila u kontinuitetu, je li tako? Nije. S obzirom na to da su naši seljaci vrlo savesni kada je u pitanju država, verujem da su mnogi platili porez za 2008. godinu, a onda je praktično pitanje šta im znači sada, na početku 2009. godine, oslobađanje poreza za 2008. godinu? Da li ste eventualno predvideli za one koji su to platili da se to na neki način prenese na neki period kada budu ponovo plaćali porez? Znate, ovo nije jedina oblast, vrlo često čujem primedbe, recimo, taksista u Beogradu, gde jedan veći broj ljudi uredno plaća poreze, doprinose itd., a postoje neki ljudi koji se takođe bave taksi delatnošću, koji ne plaćaju sve to. Onda posle izvesnog vremena Vlada donese neku uredbu, da bi zaokružili neki obračun, nemam pojma zbog čega, da onaj ko nije platio ne mora ni da plaća. Onda je na šteti onaj ko uredno izvršava svoje obaveze prema državi. Morali biste da budete malo životniji u predlaganju propisa i kolege narodni poslanici koji glasaju za vladine predloge takođe treba da budu malo više u saglasnosti sa onim što se stvarno u životu dešava. Konačno, evo dođoh do predloga zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje i amandmana na član 5. gde sam predložila da se reči "ministar nadležan za" zamene rečima "nadležno ministarstvo". Ovo je jedan od amandmana koje mi srpski radikali uporno podnosimo kad god vi iz Vlade Republike Srbije dostavite predlog zakona gde kažete da je za nešto nadležan ministar, za nešto za šta ministar zapravo ne može da bude nadležan. U obrazloženju kažete da ne prihvatate ovaj amandman s obzirom na to da je članom 23. stav 2. Zakona o državnoj upravi propisana, između ostalog, nadležnost ministra za donošenje određenih propisa. Tu baš i jeste problem, jer i kada je ovaj zakon donošen mi smo vas upozoravali da ne možete da donosite zakon koji nije usaglašen sa Ustavom Republike Srbije. Takva nadležnost ministara, kako je vi predviđate i tim Zakonom o ministarstvima i kasnije svim zakonima koje donosite, gde određujete ministrima nadležnost koju po Ustavu nemaju, očigledno je neustavna. Još tada kada se govorilo o Zakonu o ministarstvima i kada smo na to skretali pažnju uvek smo govorili da nije dobro da neko ko je ministar, bez obzira na to ko je trenutno ili ko će biti i kojoj stranci pripada, ima preširoka ovlašćenja. Ministarstvo je institucija. A zašto sve vreme pričamo o Ustavu? Zato što član 136. stav 2. Ustava Republike Srbije kaže: "Poslove državne uprave obavljaju ministarstva i drugi organi državne uprave određeni zakonom." Dakle, Ustav vas nije predvideo kao organ, gospođo ministre, vi ste starešina organa. Organ je taj koji treba da stoji u zakonu, i ovom i svakom drugom. Pokušajte da objasnite, imam utisak da vi to potpuno razumete, i vašim kolegama na sednicama Vlade kada predlažete zakone da vode računa i da vodite računa o tome. Mi moramo svaki put na ovo da skrećemo pažnju i onda vi to ne prihvatate. Potroši se 15 minuta da se govori o tom amandmanu, a vi nikad ne naučite lekciju i svaki put ponovo hoćete da ste vi ministri državni organi. Ne, vi ste državni činovnici, u suštini starešine organa, predstavljate organ, ali vas Ustav ne vidi kao državni organ, jer to niste.
Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo poslanik Slađan Mijaljević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima gospodin Slađan Mijaljević.
Ja sam podneo drugi amandman slične ili gotovo istovetne sadržine, samo na drugi član ovog zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje. Sve one malopređašnje informacije koje sam dao ministarstvu, Vladi i kolegama u Skupštini dopunjujem sa još nekoliko informacija i potvrđujem sve ono što sam rekao – da bi trebalo da u formulaciji "sveštenici, crkveni službenici, monasi i monahinje" ostanu monasi i monahinje, da se ne briše. Pored monaha i monahinja bih čak dodao i iskušenici i iskušenice, jer sam malopre objasnio da ljudi u manastirima u tom statusu provode od dve, tri pa čak do osam godina. Desi se da neki od njih čak posle sedam-osam godina ne pređu na viši nivo, da ne postanu monasi, već se vrate u svet, tako da je zaista neodgovorno držati neko duže vreme ljude u nezaštićenom stanju. Povodom podnošenja ovih amandmana, kako sam malopre rekao, na brzinu sam ipak stigao da razgovaram sa pravnom službom u Patrijaršiji SPC, kao i sa pojedinim pravnicima koji poznaju ovu oblast. Od njih sam dobio dodatne informacije. Koliko sam uspeo da shvatim između redova, ljudi koji trenutno predvode Ministarstvo vera nisu ih baš najbolje razumeli, tako da Ministarstvo vera i nije podržalo te njihove stavove, pa je moje reagovanje zaista upućeno i ovog puta Ministarstvu vera. Pored toga što su izbačeni iz određene klasifikacije i što je doneta nova formulacija da se spuštaju na najniži nivo socijalne zaštite, moram da dodam tih par novih objašnjenja da se ne bi shvatilo, a čini mi se da ide u tom pravcu, da u tim manastirima žive ljudi koji su maltene paraziti i koji bukvalno čekaju da ih neko izdržava. Podsetiću vas da je od 1945. godine pa sve do šezdeset i neke godine od SPC oduzeto 97,5% imanja, zgrada, šuma, industrije itd., razni legati, darovi koje su dobijali od ljudi u vidu kuća, imanja i tome slično. To je jedini organizam koji je uspeo da preživi sa svega 2,5% svoga tela svih ovih godina. Hvala Bogu, regenerisao se, krenuo napred, međutim, neki žele da ih uspore. Postoje ljudi u tim manastirima, kako sam malopre rekao, koji su visokoobrazovani, pa i više od toga, koji su magistri i doktori nauka. Ti manastiri, iako žive i obitavaju na ono malo imanja što im je ostalo posle 1946. ili posle šezdeset i neke godine, uspeli su da zaista naprave zavidne rezultate u smislu oformljivanja raznih farmi, bave se poljoprivredom; postoje slikarske, ikonopisačke, duborezačke radionice; bave se izdavaštvom i to vrlo, vrlo ozbiljnim izdavaštvom, u koje su mnoge struke uključene. Naravno, oni ih kroz svoj rad definišu, a da nemaju to visoko obrazovanje ne bi ni mogli da izađu u javnost sa tomovima i tomovima knjiga koje smo videli u proteklih 15-20 godina po mnogim prodavnicama, knjižarama i sajmovima knjiga kako su lepo urađene, pripremljene i kako su predate ljudima na dalje korišćenje. Stoga hoću da kažem da je ta klasifikacija na najnižem nivou, da su svedeni na nivo kućnih pomoćnica, a sa druge strane, pored toga što imaju visoko obrazovanje i bave se vrlo, vrlo ozbiljnim poslom, uspeli su da regenerišu ono što im je ova država, naslednica one SFRJ, oduzela od 1946. do šezdeset i neke godine, uspeli su sve to da povrate, da dignu na jedan mnogo viši nivo. Ponosimo se svim onim što zateknemo u tim manastirima i ponosni smo kada neki naši prijatelji iz inostranstva, kao što sam malopre rekao, diplomate, ambasadori, konzuli, sa njihovim prijateljima, porodicama, budu toplo primljeni u tim manastirima gde im se na njihovim maternjim jezicima objasni koliko su to veliki i vredni spomenici kulture. S jedne strane, zbog toga bivamo srećni i radosni, ali to naše ushićenje, izgleda, traje dok ne izađemo iz kruga manastira, dok se neki ministri ponovo ne vrate u svoje fotelje i onda gledaju kako će od neke grupacije da oduzmu što veći doprinos, pa da prebace na neke svoje interesne grupe, neke svoje sekretare ili da neke svoje rođake i prijatelje zapošljavaju po raznim agencijama. Vidim da nije tako crno kao što u pojedinim momentima izgleda, naročito zato što ste prihvatili ova dva amandmana kolege iz DSS-a Nikole Lazića, i da postoje neki ljudi koji neke stvari razumeju, tako da bih vas molio da u saradnji sa Ministarstvom vera malo bolje definišete to stanje i tu situaciju u kojoj su neki ljudi u manastirima. Pored toga što imate monahe i monahinje koji zamenjuju veroučitelje na neko vreme, mesec, dva, tri, na godinu, dve, tri, imate jeromonahe koji pokrivaju svešteničkom dužnošću neke parohije koje su upražnjene. Te parohije mogu da budu upražnjene nedelju - dve dana, pa čak i nekoliko godina. Sećam se, devedesetih godina manastir Studenica je sa svojim jeromonasima pokrivao čak tri parohije. To nisu parohije Knez Mihailova, Slavija i ne znam šta, to su parohije gde vam otpadne točak sa "lade nive"; kad vas zove neko u dva sata noću da mu pomognete, da ga pričestite poslednji put u životu ili nešto slično i vi krenete po ne znam kakvom snegu, do vrata, treba vam nekoliko sati da se probijete do tamo, čak i terenskim vozilom. Mislim da oni jesu stručni i da obavljaju zaista vrlo ozbiljne poslove i da zbog svega toga tu klasifikaciju, zbog brzine sam napisao samo formulaciju, treba poboljšati, da im treba obezbediti malo veća izdvajanja ili, na neki način, podršku, naročito, pored ovoga što Ministarstvo vera nije videlo, da se pored monaha i monahinja u toj klasifikaciji nađu iskušenici. Oni zaista vrlo ozbiljan broj godina provode u tim manastirima i mnogo su ozbiljnije vezani za manastir, mnogo čvršće, jer gledaju da što manje napuštaju krug manastira upravo zbog navikavanja na takav način života, nego ljudi koji imaju mnogo duže životno iskustvo i mnogo su slobodniji u svom kretanju. Da ne bismo imali to poniženje da se 10 - 15 ljudi leči na jednu zdravstvenu knjižicu, da ih primaju prijatelji preko veze po nekim privatnim ordinacijama, a s druge strane, zbog svega onoga što su oni nama dali kroz vreme i prostor i što će nam dati, jer mnoge stvari su ovde prolazne, a oni opstaju, ostaje ono što su napravili i uradili uprkos teroru koji su preživeli u proteklih 50, 60, 70 godina, naše je da im pomognemo da rade još bolje, još sigurnije i da nama bude mnogo lepše kada odemo tamo. Ne mogu da vam opišem osećaj kada uđete u tako neku građevinu i kada stanete na uglačani kamen manastira Hilandar ili manastira Studenica i samo u momentu pomislite da ste vi ko zna koji hiljaditi koji stoji na tom mestu koje je podigao sveti Sava ili sveti Simeon pre osam vekova. Mislim da nema čoveka kome srce ne zaigra. Zbog svega toga molim vas da još jednom pogledate i prihvatite ovaj amandman. Hvala vam.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Ovaj amandman se odnosi na promenu stope. Umesto 10%, kako je Vlada predložila, SRS predlaže amandmanom da ta stopa u 2009. godini bude 15%, ali to je ista ona stopa koja se predlaže u jednom od prethodnih članova Predloga zakona. To je član 5. Predloga zakona, novi član 35b, da mesečnu osnovicu doprinosa čini iznos od 15% prosečne mesečne zarade u Republici isplaćene po zaposlenom u prethodnoj godini. Tražimo da se u članu 9. primeni ista stopa, ne 10%, kako predlaže Vlada, nego 15%, radi se o istoj kategoriji osiguranika, da ona važi za 2009. godinu i da bude osnovica ono što je bilo u 2008. godini. Da navedem na bazi čega mi zastupamo ovakav stav. Kada bi Vlada prihvatila ovo što mi predlažemo onda praktično ne bi bilo razloga da postoji član 9. zato što je on koncipiran kao prelazna odredba sa dejstvom samo u toku 2009. godine. Razlog zašto je Vlada išla na ovo prelazno rešenje je procena da u budžetu Republike Srbije neće biti dovoljno sredstava da bi se primenila stopa od 15%, već procenjuju da je sa stopom od 10% moguće da se nešto zadovolji, ali onda se otvara nekoliko pitanja. Ako je u članu 5. Predloga zakona, to je novi član 35b, dato nešto što je standard, što je pravilo, što će da važi nezavisno od budžetske godine, a naravno od trenutka kada se usvoji ovaj zakon... Samo da preciziram, radi se o usaglašavanju sa Zakonom o zdravstvenoj zaštiti i zdravstvenom osiguranju, gde se uvodi posebna kategorija osiguranika za koje doprinose obezbeđuje država u svom budžetu i tu su navedene kategorije: rizične bolesti, monasi itd. Radi se samo o onom delu koji se tiče doprinosa za zdravstveno osiguranje. Sada da navedem naše razloge. Ovo nije ni pod kakvim limitom, niti ograničenjem što se tiče tih evroatlantskih integracija, da budemo načisto. Nalazi se pod prismotrom MMF-a koji želi da suzbije, smanji nivo intervencija iz budžeta prema obaveznim oblicima osiguranja. Taj pritisak oni trpe ne samo kroz ovaj zakon, nego i kroz sve moguće aranžmane koje imaju sa MMF-om, jer stoji jasno upozorenje. Međutim, ako je država preuzela obavezu da pojedinim kategorijama stanovništva obezbedi zdravstvenu zaštitu, da bi se ta zdravstvena zaštita pružila moraju da se obezbede sredstva. Sredstva se obezbeđuju po osnovu doprinosa. Obveznik uplate doprinosa je država, iz budžeta. Ti građani moraju da budu izjednačeni sa ljudskim pravima u delu zdravstvene zaštite sa ostalim građanima. Onaj ko je osiguran po osnovu radnog odnosa, i kod njega postoji obaveza plaćanja, jedna je poslodavca, druga je nešto što ide na njegovu platu i zaradu. Ovaj formalnopravno nema poslodavca, ali se zbog toga što pripada socijalno određenoj kategoriji, za koju zakon nalaže obavezu državi, izvor sredstava za plaćanje doprinosa nalazi u budžetu. To nije najobičniji transfer sredstava iz budžeta prema zajednicama i organizacijama obaveznog osiguranja, već garancija poštovanja ljudskog prava jednog građanina ili grupe građana koji se nalaze u socijalno-ekonomskom položaju. O tome se radi. Zbog tog izjednačavanja nemoguće je da se selektivno sagledava stopa. Imali smo nešto krajnje selektivno, pa čak izvedeno do tragikomične situacije kada smo 1993. godinu, zbog poznate hiperinflacije, izbacili iz života svakog čoveka kao statistički podatak. Zašto? Jer je nemoguće upoređivati. Sa čime upoređivati 1993, one nule, inflaciju itd? Netreba prognozirati baš takvu sudbinu 2009. godine, pa sad reći - u 2009. godini biće 10%. Nije veliko opravdanje što je ovde definisana osnovica, s obzirom na promenu zakona, prethodna godina je svakako 2008. godina. Nije ona baš toliko bila spektakularna sa gledišta osnovice na koju će da se primeni ova stopa. Mislim da su to krupni razlozi – izjednačavanje svih korisnika, izjednačavanje svakog ko je korisnik. Postoji neki izvor sredstava za doprinos. Ako je u radnom odnosu, zna se: poslodavac - zaposleni. Drugačija osnovica se izračunava. Primenjuje se stopa. Tamo ima i za PIO, i za slučaj nezaposlenosti i za zdravstveno osiguranje. Ovde se radi o specifičnoj kategoriji, gde država garantuje zdravstvenu zaštitu. Mera državne garancije je upravo taj doprinos. Zašto se plaća doprinos? Da bi se statusno izjednačili svi osiguranici. Da nije toga, bilo bi besmisleno, onda bi zdravstveno osiguranje moglo da uzme koliko god mu treba sredstava iz budžeta države. Ne, ovde se ide sa doprinosima, sa stopama, sa izračunavanjima osnovica, da bi se izjednačili korisnici. To je ista situacija kao i kod obaveznog osiguranja PIO zaposlenih u državnoj službi. Država isplaćuje njihove doprinose svojoj paradržavnoj organizaciji, Fondu PIO. Zašto? Da bi se izjednačio korisnik, osiguranik sa osiguranikom koji pripada nekom drugom sektoru (industrija, privatna svojina itd). Kroz to se manifestuje poštovanje principa jednakosti građana,između ostalog, jednakosti pred zakonom. Jedino tako država može da pruži garanciju. Naravno, ako biste prihvatili ovaj amandman onda bi član 9. postao besmislen, nepotreban, zato što ima trenutno dejstvo samo u 2009. godini, ograničeno dejstvo. Plašim se druge situacije. Reći ću vam najiskrenije o čemu se radi. Možda ovaj izuzetak iz člana 9. Predloga zakona pokaže, sa gledišta budžeta, izuzetno dobre rezultate, pa sledeće godine dođe do promene člana 35b, pa se sa 15 skine na 10%, pa 10% od prosečne zarade čini osnovicu za primenu one stope koja se izračunava za zdravstveno osiguranje. Ovde se samo definiše osnovica. Nije osnovica prosečna zarada, nego standard, 15% od prosečne zarade po zaposlenom u Republici u prethodnoj godini, po mesecima. Za 2009. rekli ste 10% od prosečne zarade čini osnovicu i na to se primeni stopa, koja je propisana takođe ovim zakonom, o visini doprinosa za zdravstveno osiguranje. Plašim se da vi već sledeće godine ne napravite pravilo od ovog izuzetka. Nama je svakako interes da budžet Republike Srbije u tom, to mora da se kaže, socijalnom aspektu bude garancija. Zašto? Zato što je on garancija socijalne pravde. Socijalnu pravdu pruža država, jer ona garantuje prava koja su propisana zakonom. Ne možete vi jedno individualno pravo, za koje ste definisali da mu je osnovica 15%, sada u 2009. da kažete da će to individualno pravo da bude definisano tako što će osnovica biti 10%. Nemoguća je varijanta. Sličan problem se javlja i kod sledeće tačke dnevnog reda. Postavlja se pitanje da li se ovde pravi sistem ili se prave izuzeci? Narodna skupština nije ovlašćena da pravi izuzetke, nije ovlašćena da pravi presedane. Potpuno sam siguran da će u ovoj napregnutoj budžetskoj godini 10% takođe biti osnovica, biće poprilično nepovoljna za budžet Republike Srbije. Na kraju godine neko će da izvuče zaključak - pa to je dalo dobre rezultate, preplivali smo 2009. godinu. Za ovu priču važno je i koliko ima takvih osiguranika, koliko oni često koriste zdravstvene usluge, ali tu su ubačene neke posebne kategorije kod kojih je zagarantovana zdravstvena usluga i nužno je da se javljaju, jer se radi o zdravstveno rizičnim osobama koje nisu u radnom odnosu. To je prva kategorija iz ove tačke 23a, koja je dograđena, a to je sve propisano Zakonom o zdravstvenoj zaštiti i zdravstvenom osiguranju. Zato smatram da se usvajanjem ovog amandmana praktično član 9. briše, suštinski briše. Mogao bi da ostane, jer bi samo praktično precizirao da je prethodna godina 2008. godina, ali pri postojećem predlogu, kako izgleda član 5, onda je član 9. višak. Protivim se tome da se prave izuzeci od godine do godine, pogotovo da se sada pravi izuzetak, jer svi treba, ako mogu da kažem, ne samo da omogućimo nego ne bismo smeli da prozivamo Vladu ukoliko sa ovih pozicija isplaćuje značajnija sredstva zdravstvenom osiguranju. Nemamo prava da ih prozivamo, ako sa ove pozicije idu sredstva. Zašto? Pre nekoliko meseci smo doneli dva vrlo važna zakona, o otpisu, o zamrzavanju, ne znam koji je termin upotrebljen, o privremenoj obustavi naplate doprinosa i poreza, pa je obuhvaćeno i zdravstveno osiguranje i četrdeset i nešto milijardi obaveza, dinarskih, mislim da je presek bio 31. 12. 2007. godine. Naše zdravstvo ima minus. Ako bi se krenulo na naplatu tog potraživanja, oni danas ne bi mogli da isplaćuju tekuće obaveze po osnovu doprinosa za zdravstveno osiguranje. Ako smo tamo popustili, ako je tamo država popustila, radi urednog plaćanja u 2008, 2009. godini, onda ovde država treba da bude široke ruke. Mislim da postoje dva krupna razloga. Jedan je to što se na ovaj način promoviše nejednakost u pravima, nejednakost u statusu korisnika zdravstvenih usluga.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnici predlagača žele da daju završnu reč, po članu 142. Poslovnika Narodne skupštine? Da. Reč ima ministarka Diana Dragutinović.
Samo ću reći par rečenica da nešto razjasnim. Ovaj Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje ne treba gledati izdvojeno od Zakona o zdravstvenom osiguranju. To su dva zakona koja predstavljaju, praktično, celinu. Ovim zakonom se samo određuje osnovica; činjenica je, ne sistemski, pošto se 2009. odstupa od osnovice koja je utvrđena, a to je 15% prosečne zarade; dakle, samo osnovica, a ne ko su rizične kategorije stanovništva za koje će sredstva biti obezbeđena iz budžeta Republike Srbije. Drugim zakonom, a to je Zakon o zdravstvenom osiguranju, određuje se koje su te kategorije stanovništva, tako da su monasi i monahinje, zato nisam prihvatila taj amandman, uključeni u rizične kategorije stanovništva, a prema ovom zakonu su u suštini bili obavezni da plaćaju doprinos za zdravstveno osiguranje. Dakle, oni su obuhvaćeni zdravstvenom zaštitom. Oni su rizična kategorija stanovništva, odnosno ona kategorija stanovništva za koju će sredstva biti obezbeđena iz budžeta Republike Srbije. Istine radi, sve kategorije stanovništva su bile obuhvaćene zdravstvenom zaštitom, i rizične kategorije, s tim što sredstva nisu bila obezbeđena iz budžeta, nego iz postojećih sredstava Fonda za zdravstveno osiguranje. Osvrnula bih se na pitanje ili poruku koju je uputila gospođa Radeta. Kada sam govorila o taksama nisam govorila o visini, o nominalnom iznosu tih taksi upravo zato što sam uvažavala činjenicu da je Srbija siromašnija zemlja i zato je uvek bolje porediti učešće taksi u društvenom proizvodu, nego visinu samih taksi. Ako je ikakve zabune bilo, nikako nisam govorila da ima prostora da se poveća ukupno poresko opterećenje, fiskalno opterećenje. Može da se poveća učešće taksi, ali ako se neki drugi porezi smanje. Što se tiče poreza na katastarski prihod, on se naplaćuje tek nakon uručenog rešenja poreske uprave, a poreska uprava nije uručila rešenja još od 2004. godine. Dakle, još uvek niko nije platio taj porez. Od 2004. godine nijedne godine nisu dali rešenje. Hvala.
Zaključujem pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, u pojedinostima i u celini. Prelazimo na 7. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENI I DOPUNI ZAKONA O PENZIJSKOM I INVALIDSKOM OSIGURANjU (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Donka Banović, Zoran Krasić, Milica Vojić-Marković i zajedno Velimir Ilić, Miroslav Markićević, Srđan Spasojević i Zlata Đerić. Pisanim putem narodni poslanik Donka Banović povukla je amandman na član 1. Predloga zakona. Primili ste izveštaje Odbora za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavnog odbora. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Amandman su odbili, ali znam da bi ga svi vrlo rado prihvatili. Ako mogu na početku da kažem o čemu se, u stvari, radi – radi se o novom definisanju osnovice za sva moguća usklađivanja kada je u pitanju penzijsko-invalidski sistem, koja će da se primenjuju u 2009. godini. To je neki novi član 261a. Moram da ga pročitam pre svega zbog ljudi koji prate ovaj prenos, da jednostavno shvate o čemu se radi. Ovde nema nekih spektakularnih obećanja, sva obećanja su, u sudaru sa stvarnošću, ostala samo zabeležena radi istorije u novinama i u nekoj vrsti nekog emotivnog sećanja, kako onih koji su pričali na ovu temu, tako i onih koji su se nadali. Član 261a: "Izuzetno od odredaba člana 70. stav 4, člana 76. stav 2. i 5, člana 80, člana 81, člana 224. stav 2, člana 234. i člana 244. stav 7. Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju, najniži iznos penzije, iznos novčane naknade i iznos opšteg boda, utvrđen za oktobar 2008. godine povećanjem za 10% izvršenim zajedno sa redovnim usklađivanjem penzija u skladu sa odredbama Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju", i sada ide najvažnija stvar, "predstavlja osnov za isplatu penzije, odnosno novčane naknade i određivanje vrednosti opšteg boda za 2009. godinu i neće se menjati u 2009. godini." Stav 2. je interesantan samo u tome što kaže šta će da se dešava posle proteka 2009. godine i da će to stanje biti osnov za prvo naredno usklađivanje penzija u 2010. godini. U potpunosti mogu da shvatim problem – stanje naše privrede, koliko radi, koliko ne radi, kako se uplaćuju doprinosi za penzijsko-invalidsko osiguranje, koje su neizmirene obaveze, kakva je perspektiva, da li će se povećati broj obveznika uplata te vrste doprinosa, da li će se u masi povećati to, kakve su mogućnosti države da izvrši transfer sredstava, pošto je ona garant u sistemu obaveznog osiguranja, ali ona je garant ostvarivanja prava i korišćenja prava koje pojedinac stekne na osnovu Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju. Molim vas, Vlada Republike Srbije, ne ova, nego sve vlade Republike Srbije u sistemu penzijskog i invalidskog osiguranja imaju najmanje dve vrste odgovornosti. Prva vrsta odgovornosti se zasniva na tome što je država garant ostvarivanja prava iz penzijsko-invalidskog osiguranja. Ona je propisala obavezno penzijsko-invalidsko osiguranje, ona je osnovala Fond penzijskog i invalidskog osiguranja i ona odgovaraza poslovanje tog fonda. Ukoliko se pojavi manjak prihoda u odnosu ne rashode, ona je dužna da sanira to. Kako, da li će da odobri kreditno zaduživanje, da li iz budžeta, da li na drugi način, to neka Vlada rešava. Drugi su propisi koji se primenjuju za to. Ali, Vlada Republike Srbije je takođe odgovorna da svojom ekonomskom politikom obezbedi očuvanje supstance onoga što je uživanje individualnog prava, da se ne desi ova situacija. Neke procene kažu, za prvih 12 dana 2009. godine, zbog ovih stvari koje su se dešavale sa kursom i sa cenama na malo, istopilo se sve što je bilo plus u sistemu penzijskog i invalidskog osiguranja posle usklađivanja penzija za 10% i redovnog usklađivanja. Realno je to pojedeno, a to realno više ne postoji. Onda se postavlja pitanje da li mi u 2009. godini treba da vodimo politiku zamrzavanja. Jer, ovo je politika zamrzavanja, da budemo načisto. Hajde da zamrznemo penzije na postojećem nivou. Šta ćemo da radimo sa drugim stvarima? Da li i drugo treba da zamrzavamo? Ako Vlada ima nameru da i druge stvari zamrzava u delu lične potrošnje, molim vas, izađite sa sistemom, izađite sa planom, izađite sa programom koji će da bude temeljno razrađen, kojim će da se garantuje da nema Krišta itd., da nema eskalacije te potrošnje lomljenjem ruku, sabijanjem itd. Ne, nego propišite poreske stope. Izvinite, molim vas, ako vi u privatnoj banci imate para pa možete da delite velike plate, primenite poresku stopu, neka ona bude neka progresivna, neka izmiri svoje obaveze. Nemojte da ulazite u pregovore. Ja bih vrlo rado da mi očuvate firmu, ali da mi šest meseci omogućite da kasnije plaćam poreze i doprinose, znate, ja zapošljavam veliki broj radnika. Veliki broj radnika zapošljava i ono malo preduzeće koje ima pet-šest zaposlenih. Za njegovog gazdu treba veliko preduzeće, pet ima. Samo apelujem da se napravi jedan sistem, molim vas, ne tražim da nekoga davite, da nekoga gušite, da nekoga zatvarate, da nekome budete majka, a nekome maćeha. Ne, nego mora da postoji sistem. Je l' mogu da rastu zarade? Mogu. Šta treba da bude osnov za rast zarada? Verovatno produktivnost, to ima opravdanja, jer deluje i kao stimulativni faktor za sve druge - ja sam radio, postigao sam veće rezultate i treba da više zaradim. Tamo gde nema pokrića u rastu produktivnosti, a rastu zarade, koji je osnov, objasnite mi. Onda je monopol, pozicija i nešto. Naravno, ovo se prelama na penzionerima. Kod njih ste sada praktično zamrzli, 2009. godine oni ima da budu zamrznuti u pogledu prava koja su im svim drugim odredbama zakona garantovana. Samo da vam skrenem pažnju, ima nekih stvari koje su toliko odvratne da moraju da se izbace iz našeg zakona, pogotovo kod onih zakona koji regulišu ostvarivanje ličnih i neotuđivih prava. Ovde je sada konkretno slučaj o penzijama. To je jedna "nadvarijanta" socijalne politike, ako mogu tako da kažem. Uzimaju se u obzir staž, uplaćeni doprinosi i određuje se iznos penzija. Penzija se usklađuje sa nekim rastom. Zašto? Da bi bila očuvana vrednost prava. To pravo, kada je priznato, vredelo je iks, u međuvremenu se desilo nešto za 5% više, što utiče na to iks i to iks mora da se digne za 5%. Ako se ne digne za 5%, onda je to iks došlo sa iks minus 2% ili 5%. Onda nema ličnog prava, ono je upropašćeno, ono se ne poštuje. Sve ove odredbe u našim propisima koje govore o nekoj indeksaciji, o nekom usklađivanju i vezuju se za neki parametar: troškove života, rast cena na malo, jedna, druga, treća kombinacija, nije bitno, ali mora da se nađe formula koja podržava i odražava realnost očuvanja supstance, to može da bude samo korektivni faktor, ali taj korektivni faktor ne sme da ugrozi ono osnovno pravo koje je priznato. U ovoj sali ste vi svi privremeno u radnom odnosu, a ono što je sigurno, bićete penzioneri. Vaš današnji odnos prema penzionerima je, u stvari, odnos prema sebi. Ovde nema demagogije, ovi se više zalažu, ovi se manje zalažu, ovi kažu usklađivanje 90%, ovi 60%, ovi 30%. Pre nekoliko meseci sam vam rekao, ako se nešto ne uradi na sistemski način, penzije će u proseku doći na 30% od ovoga, pa će biti ono: tražio je veće, izgubio je iz vreće. Tražilo se 70% u trenutku kada je bilo 49%. Kada se razgovaralo o tome da bude 70% realno je bilo 49%. Zašto? Zato što država nije ispunila obavezu po zakonu. Sada se mi vrtimo oko toga i možemo demagoški da pričamo i ovo i ono, ali ne vidim ovde sistemsko rešenje, ne vidim perspektivu, vidim ovde samo jedno zamrzavanje. Sa gledišta finansijera, ovo je idealna mera. Kada se usvoji ovo, ministarka kaže – smanjila sam trošak budžeta, i kraj priče. Da vidimo gde postoje sve rezerve uštede, da se troškovi svedu na nešto što je neophodno, ako hoćemo. Možda i nećemo, možda se ne prihvata ovo. Moram da vam skrenem pažnju, i one države kod kojih postoji tzv. individualistički koncept tržišne ekonomije, poput Amerike, i ove gde postoji socijalni koncept tržišne ekonomije, poput Nemačke, i ove gde postoji feudalni koncept tržišne ekonomije, poput Japana, digle su ruke od tih ideoloških razlika i krpe ono što bi moglo da se zakrpi da bi sistem mogao da funkcioniše. Kod nas je to još teže, jer svaki naš ekonomski pad za promil ugrožava za nekoliko desetina procenata našu nacionalnu i državotvornu sigurnost, a onda smo ranjivi. Ne želim da u Srbiji žive nezadovoljni ljudi i ljudi koji bi svakoga dana, svakog drugog dana ili makar jedanput u toku godine za svoja elementarna prava mogli da biraju lokaciju - da li će da gurnu ruke u kontejner ili da dođu ispred Skupštine da kukaju za svoja prava. Ako to možemo da razrešimo, dajte da razrešimo, ali mora da bude sistemskog karaktera, jer u Srbiji važi ono "dabogda mu crkla krava", kada nemam, onaj što malo više od mene ima, ja bih oči da mu izvadim. To je naša logika, takav je naš mentalitet. Onaj vozi "jugo" i mrzi onog što vozi džip. Ne kažem da izbušimo gume džipu, ali dajte da te razlike ne budu toliko vidljive, ne vidljive, nego da ne budu toliko drastične da izazivaju i ovu drugu vrstu nestabilnosti. Što se tiče penzionera, ne znam kakva će 2009. godina da bude ako ovo bude usvojeno.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podnela narodna poslanica Milica Vojić-Marković. Amandman su odbili Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodna poslanica Milica Vojić-Marković.
Gospođo predsedavajuća, gospođo ministre, dame i gospodo poslanici, u setu zakona kojima se poslanici i Narodna skupština bave od 12. januara, za kada je sednica zakazana, nalazi se i ovaj, u koji je minimalno 1.600.000 očiju upereno. To su oči penzionera, koji su praktično dovedeni u situaciju da čekaju svaki naš mig da vide da li će uspeti da prežive 2009. i kako će se prema njima odnositi koalicija na vlasti koja im je obećavala brda i doline. Dakle, zakon koji se nalazi pred nama, samo radi malog podsećanja, nalazio se već u proceduri u decembru, kada smo usvajali budžet, jer je jedan od pratećih zakona uz budžet. Tada su poslanici DSS-a podneli ovaj amandman i tada se takođe našao sličan amandman PUPS-a, koji, doduše, nije blagovremeno predat, pa se nikada o njemu nije ni govorilo, niti je razmatran. U međuvremenu je zakon povučen, ponovo stavljen u proceduru u januaru, kako sam podsetila, i Demokratska stranka Srbije i ja ostali smo pri ovom istom amandmanu. Mi smo taj amandman podneli, za razliku od PUPS-a koji ovog puta nije uopšte intervenisao. Dakle, zbog čega je Demokratska stranka Srbije podnela ovaj amandman, šta on znači? Vlada Srbije, koja je uz veliku pomoć Borisa Tadića, koji je i autor Vlade i kreator vladine politike i Vlade i ove politike prema penzionerima... obećali su penzionerima da će živeti dostojanstveno, a onaj deo koalicije oko SPS-a i PUPS-a obećao je još jedan korak dalje – da će njihov predizborni program o tome da će penzioneri dobiti penziju u vrednosti 70% prosečnog ličnog dohotka u Srbiji ugraditi u vladin program. Ono što je danas evidentno jeste da su penzioneri prevareni, da je vladajuća koalicija slagala penzionere. Em što ih je slagala, em što sada bahato pokušava da ih navede na to da su oni dobro prošli, jer su dobili vanredno povećanje od 10% u novembru. Na taj način su dobro prošli i taj deo predizbornog obećanja je ispunjen. S druge strane, taj dobitak od vanrednih 10% povećanja pojeli su troškovi života istog momenta, pojela je inflacija. Da vas podsetim, u međuvremenu su poskupeli gorivo, energenti, električna energija, životne namirnice, putni troškovi, da ne nabrajam, jer je 15 minuta kratko za ta nabrajanja. S obzirom na to da je tog trenutka, u novembru i decembru 2008. godine, javnost zaista bila vrlo uznemirena kretanjima u državi i najavljenim povećanjem troškova, odnosno padom vrednosti dinara, ministri Vlade premijera Cvetkovića, bogami i funkcioneri stranaka koje su u Vladi, vrlo aktivno i vrlo efikasno su se uključili i istovremeno proglasili penzionere glavnim krivcima i kočničarima kompletnog društvenog razvoja Srbije, jer, zaboga, neće valjda da se daje tamo nekim večito alavim i bahatim penzionerima koji stalno traže povećanja, a neće se graditi putevi, neće se davati trudnicama, neće se ulagati u privredu. Na taj način bi trebalo da se oštrica javnosti okrene prema penzionerima kao glavnim krivcima, ali je jedan deo javnosti to, zapravo, potpomognut medijima i uradio. Ono što je suština, nisu penzioneri krivi za to što traže ono što su im obećali ljudi u predizbornim kampanjama, što su u predizbornim kampanjama političke stranke SPS, PUPS i DS obećali da će živeti dostojanstveno, da će im penzije biti 70% od prosečnog ličnog dohotka. Prosto, ti ljudi nisu krivi, niti su navodili političare da daju takva neodgovorna obećanja, jer se i u predizbornoj kampanji znalo da neće u budžetu biti sredstava za sva moguća ispunjavanja predizbornih želja. Kada sam već kod tih obećanja, da vas podsetim, obećanja su bila i 200.000 radnih mesta, Srbija kao kandidat za ulazak u EU, bela šengenska lista, povećanje standarda i, bogami, "Fijat". Ne mogu da ne iskoristim priliku da prokomentarišem nešto kao poslanik DSS-a koji je više puta govorio o tome da je laž to predizborno obećanje koje nije bilo moguće ispuniti u ovim vremenima koja su dolazila, u kojima već sada živimo. Tada je u novogodišnjem intervjuu gospodin predsednik Republike Tadić izjavio da poslanici zlonamerno komentarišu "Fijat", jer se, zaboga, mi ne radujemo tako velikom uspehu. Molim vas, između toga da budemo realni, da vidimo šta se dešava i da na to upozoravamo javnost, između toga da pričamo bajke (a zaista poštujem bajke i jako ih volim i u ovim godinama, ali kao političar ne mogu da svojim glasačima nudim bajke nego realan život), bilo je potpuno jasno da se mora poštovati ono što su činjenice, a činjenice su pokazivale da u budžetu nema sredstava za to, a da za to nisu krivi penzioneri, niti su krivi poslanici Demokratske stranke Srbije koji upozoravaju da je "Fijat" lažno obećanje. Zakonom koji je pred nama, a to je ovaj zakon o izmenama i dopunama Zakona o PIO, utvrđeno je da se najniži iznos penzija, iznos novčane naknade i iznos opšteg boda iz 2008. godine ne menja u 2009. godini, što znači, vrlo jednostavnim jezikom, penzije se neće menjati. Dakle, one će biti zaleđene u 2009. godini. Time je van snage stavljen onaj deo zakona koji je važio da se dva puta godišnje vrši usaglašavanje penzija sa troškovima života i zaradama u Srbiji. Šta to zapravo znači? To znači da iznos penzija u 2009. godini neće biti povećan čak ni za iznos inflacije i troškova života. U januaru, samo da podsetim, dinar je pao za 6,60% do sada, ovih nekoliko dana, i troškovi života su i te kako porasli, a da ne pominjem gas, energiju, komunalne usluge, telefon, životne namirnice itd. Šta hoću da kažem? Čak ni za tu vrednost koliko su porasli troškovi života, koliko je inflacija porasla, penzioneri neće dobiti usaglašavanje. Zapravo, ovim predlogom zakona iznos penzija se neće menjati ne 12 meseci 2009. godine, nego 16 meseci. Povećanje će biti 1. 4. 2010. godine, kada je vreme za redovno usaglašavanje. Do tada, penzije će biti takve kakve jesu, a i tada će, bogami, to biti minimalno povećanje od dva do tri posto, koliko su porasli troškovi života za šest meseci. Činjenica je da su kada je Vojislav Koštunica otišao sa vlasti (tako što je raspisao vanredne parlamentarne izbore) penzije bile 60% ličnog dohotka. Govorili smo o tome da su male, realna vrednost jeste mala. Imam podatke kako su one rasle od 2000. do 2007. godine, i one su realno rasle. Gospodo, mogu da vam dokumentujem te podatke, jer poslanici jedne parlamentarne grupe su više puta govorili da su one bile enormno male i da nisu pratile troškove života. One jesu rasle od 2000. do 2007. godine. Ono što je još interesantnije za tu grupu koja je to govorila, one su bile redovne. To nije bila vest ni u novinama, ni u medijima, bilo je normalno da penzioneri dobijaju svoje penzije dva puta mesečno. Šta hoću da kažem? Oni sada nemaju 60%. Svi ekonomisti koje smo konsultovali, a jesmo ih konsultovali, kažu da vrednost sadašnje penzije nije 60% i da je mnogo manja, a da se takođe ne zna koja je donja granica do koje se može spuštati vrednost penzija. Vrlo je zanimljivo pitati koja je donja granica i gde ona stoji, u kom zakonu, da dobijemo to kao informaciju, jer penzioneri su zainteresovani za to. I, to kažem u njihovo ime, današnja vrednost penzija nije 60%. Do tada, do tog 1. 4. 2010. godine 400.000 penzionera koji primaju minimalnu penziju... a 200.000 njih prima penziju čija vrednost nije ni 100 evra, tako da je ono njihovo vanredno povećanje od 10% bilo 800, 900 dinara, a neki u toj spornoj grupi imali su povećanje i po devet hiljada. Pitanje je šta će se desiti sa tih 400.000 penzionera koji su u vrlo nezavidnoj situaciji. Da li će oni uspeti da prežive ovu 2009. godinu samo slušajući EPP poruke našeg predsednika Borisa Tadića koji nam vrlo optimistički daje razne izjave biranim rečima ili će biti zadovoljni slušajući filozofska mudrovanja mudrog premijera koji mrmljajući u bradu kaže da ova godina neće biti teža nego što je bila 2008. godina? Biće teža, svi smo toga svesni, ti ljudi koji primaju mesečne prinadležnosti od devet hiljada i te kako su svesni koliki su nam troškovi života i koliko statistika jeste jedna mera koja njih uopšte ne dodiruje. Zbog toga je Demokratska stranka Srbije podnela ovaj amandman. Našim amandmanom predlaže se jedan novi stav koji kaže: "U periodu mirovanja vrednosti opšteg boda penzioneri čiji iznos penzija je manji od jedne četvrtine prosečne plate", 29,11% je takvih od tih 1.600.000, "primaće penzije uvećane za 10%, a penzioneri čiji je iznos penzija između jedne četvrtine i jedne polovine prosečne plate u Srbiji", takvih je 40,80%, "primaće penzije uvećane za 5%". Dakle, mi poslanici DSS-a potpuno smo svesni realnosti u kojoj država živi. Potpuno smo svesni toga da povećanje ne može biti onoliko koliko su obećavali neodgovorni političari u predizbornim kampanjama. Mi hoćemo da pokažemo da postoji formula koja nije linearna i koja je, mogu tako da kažem, bila predlog ministra finansija, u jednom intervjuu sam pročitala, da se ovim kategorijama penzionera, a videli ste iz ovih procenata koje sam rekla - 29,11 i 40,80, to je 70% penzionerske populacije, mora pomoći da prežive ovu godinu. Svim ostalim sredstvima države Vlada mora da pomogne ovim ljudima da se ovaj zakon dovede do nivoa pristojnosti, zapravo, ljudske i finansijske pristojnosti. U budžetu, koliko god da je restriktivan, ima i te kako mnogo sredstava da se poveća i da se ovaj zakon promeni. Iskreno se nadam da će Vlada naći način da ovaj amandman koji je Demokratska stranka Srbije podnela prihvati. Iskreno se nadam da će one poslaničke grupe koje su bile naročito ponosne na svoja predizborna obećanja i govorile da će ostvariti to obećanje makar glasati za ovaj amandman i time pokazati brigu za naše najstarije sugrađane, koji jesu zaslužili svoju penziju, nisu dobili ni na lotou, ni nekim mutnim radnjama, jesu je zaslužili, to je nešto što je njihovo i treba da žive dostojanstveno.
Hvala. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Velimir Ilić, Miroslav Markićević, Srđan Spasojević i Zlata Đerić. Amandman su odbili Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Markićević. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovana gospođo ministre, kolege poslanici, građani Srbije, a kada kažem "građani Srbije" obraćam se pre svega našim najstarijim sugrađanima, penzionerima, jer ovaj amandman se njih tiče, na osnovu čl. 145. i 163. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine na Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o PIO poslanička grupa Nova Srbija podnela je sledeći amandman – U članu 2. iza stava 2. dodaje se novi stav koji glasi: "Za najniži iznos penzije čiji iznos novčane naknade i iznos opšteg boda utvrđen za oktobar 2008. godine nije prelazio vrednost 15.000 dinara povećanje iznosi 30%, te u skladu sa odredbama Zakona o PIO predstavlja osnov za isplatu penzije, odnosno novčane naknade i određivanje vrednosti opšteg boda za 2009. godinu i neće se menjati u 2009. godini." Kratko obrazloženje: mi iz Nove Srbije zagovornici smo pravednije isplate penzija našim najstarijim sugrađanima koji više nisu u mogućnosti da se dodatno radno angažuju. Linearno povećanje penzija nije pravedan način raspodele sredstava, jer najugroženiji su oni građani sa veoma malim penzijama i oni dobijaju najmanje, odnosno neznatno povećanje. Kada bi se bar u prvom koraku primene ovog zakona i usvajanjem ovog amandmana napravila razlika između onih sa najnižim penzijama i onih sa većim penzijama, omogućilo bi se da građani koji imaju ovako niske penzije bar jednim delom lakše podnesu teret sveopšte najavljene krize. Sad hoću malo šire da obrazložim amandman Nove Srbije. Ako se dobro sećam, a čini mi se da me pamćenje ne vara, gospođo ministarka finansija, vi ste u onim danima predbudžetske borbe, kada se raspravljalo, tobože, o konceptu budžeta, da li će on biti socijalni, investicioni, a u stvari se vodila borba unutar vladajuće koalicije između ministarstava ko će više para da dobije iz tog budžeta, nekoliko puta dali izjavu da što se tiče penzija i povećanja penzija pre svega treba povećati najmanje penzije. Sačekaću da gospodin Srđan završi s vama, jer meni je vrlo važno, verujte mi na reč, da ovo čujete. Očekujem da posle mog izlaganja izađete za govornicu i objasnite građanima Srbije sa najnižim penzijama da poslanici Nove Srbije nisu u pravu, a da ste vi u pravu, ali sa molbom da ne uvlačite u priču ni Harija Potera, ni Mandraka. Prema tome, šta mi iz Nove Srbije hoćemo da kažemo sa ovim? Tačno je da oni koji imaju pun radni staž, koji su imali velike plate, zaslužene velike plate na osnovu svojih položaja, koji su imali odgovornost treba da imaju veće penzije, ali isto tako tačno je da iznos minimalne penzije treba makar približno da penzionerima koji primaju te penzije omogući koliko-toliko pristojan život. U tom smislu sam ja i shvatio vaše izjave, možda i kao vapaj da neko sa ove strane opozicije da podršku. Ako ste pratili dobro medije, mi iz Nove Srbije smo vam dali podršku. Vidim da su vas posle ubedili ovi penzioneri koji imaju 50, 60, 80 i možda sto hiljada, ne znam koliko je to tačno; voleo bih da ste razgovarali sa onim penzionerima koji imaju po sedam ili osam hiljada penziju i da čujete njihove argumente. Ovakav način raspodele, odnosno isplate penzija nije u skladu sa evropskim principima. Koliko sam informisan, u Evropi je raspon penzija jedan prema deset, a u zemlji Srbiji, koja toliko brzo želi da uđe u EU, jedan prema četrnaest. Prema tome, ako je neko dobio glasove penzionera na pričama o socijalnoj pravdi, dobro slušajte, ovo je klasična socijalna nepravda. Dakle, oni koji imaju sedam i osam hiljada dinara penziju sada dobijaju, tobože, povišicu od 800 dinara, a sva ova poskupljenja (nijedno skoro ispod 50%) već su pojela i ono što su imali, a kamoli ovu povišicu. Oni koji imaju malo veće penzije, ne tvrdim da su one nepošteno stečene i zarađene, dobijaju praktično povišicu koliko 400.000 hiljada penzionera ima sada penziju. To nije socijalno odgovorno. Ovde je jedan deo vladajuće koalicije, najveći, doskora imao čuveni slogan - pošteno. Braćo i sestre, draga gospodo, ovo nije pošteno i zato morate da odgovarate pred građanima koje ste slagali i koje ste obmanuli u izbornoj kampanji. Mi iz opozicije i mi iz Nove Srbije, pre svega, stalno ćemo da vas podsećamo na to. Nemojte da se ljutite. Ovo nije pošteno, a moglo je to da se uradi. Znači, trebalo je malo političke volje. Oni koji su se u vladajućoj koaliciji predstavljali kao neko ko zastupa tu najugroženiju kategoriju stanovništva kod nas, dakle, naše najstarije sugrađane, penzionere, otprilike su zastupali onaj manjinski deo penzionera koji za naše prilike, a i za evropske prilike, ima sasvim pristojne penzije. Možda mi iz Nove Srbije, shodno našem programu, ne bismo previše insistirali na ovome da se veliki procenat novca koji je potreban za isplatu penzija ne isplaćuje iz budžeta. Prema tome, da se penzije ne isplaćuju iz budžeta bilo bi sasvim logično da oni građani koji su sada penzioneri kako su tokom radnog veka uplaćivali u taj penzioni fond procentualno tako i primaju penzije. Ali, mi živimo u teškim vremenima kada su penzije, odnosno isplate penzija ljudima praktično postala socijalna davanja, nažalost. Ako je to već tako, onda mora da bude socijalno pravedno. Očekujem od vas, gospođo Dragutinović, pošto ću ja skratiti ovu diskusiju, da vi ovde izađete i objasnite ovim sugrađanima koji imaju sedam i osam hiljada penzije da će oni da dobiju, po ovome kako ste vi dali, 700-800 dinara povišicu penzije, tzv. povišicu, koju su inflacija i ova poskupljenja već pojeli. Samo ću navesti jedan primer gde se pokazuje bahatost onih koji imaju i gde se potvrđuje ona narodna da sit gladnom ne veruje. Dakle, "Telekom" je javno državno preduzeće i za prošlu godinu je imalo profit od 120 miliona evra; povećali su cenu telefonskih impulsa, odnosno telefonske pretplate za 250%. Niste vi kaznili tu ni narodne poslanike, ni ministre, ni direktore, ni penzionere sa velikim penzijama, kaznili ste one koji imaju upravo sedam i osam hiljada dinara penziju. Imali su tu muke. Sramota da je sve nas ovde. Imali su 78 dinara pretplatu, štede još 100 dinara da pozovu unuku na fakultetu, ćerku koja je udata i živi u drugom gradu ili u drugoj državi, a mi ih sad kažnjavamo da plaćaju 200 dinara, razgovarali ne razgovarali. Znate, Srbi kao narod su veoma osetljivi na pravdu, a još kad je u pitanju socijalna pravda, onda imaju posebnu osetljivost. Ovde nije bilo socijalne pravde, ovde nije bilo poštenja, a moglo je da se uradi i da ta novčana masa za isplatu plata ili penzija ostane ista i da oni parametri u budžetu, da se ne bi izazvala inflacija, ostanu isti (nisam ekonomski stručnjak, ali gospođa ministarka će, verujem, da potvrdi ovo), samo da ta raspodela bude nešto pravednija. Prema tome, onima što imaju 10.000 i manje, a ima ih, kako smo čuli od prethodne govornice, više od 200.000, da povećamo penzije, makar na nekih 12 - 13 hiljada, mada ni to nije neka penzija, svi ćemo da se složimo, ali da osete Vladu, da osete Narodnu skupštinu, da ona brine o tim najugroženijim građanima. Posle toga neka ide po tom procentu kako je ko uplaćivao u penzioni fond. Ovako, vi ste ljude obmanuli; oni godinama loše i teško žive, možda su se navikli, možda se ne bi ni bunili, ali kad im se daju lažna obećanja i kad se ona iznevere, verujte da od njih pravite velike protivnike. Čini mi se, ako bude socijalnog bunta, da će penzioneri biti na čelu. Prvo će prozvati one koji su im nešto obećali, a ovde nisu ispunili. Sad ste vi na redu, gospođo ministarka. Hvala.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? Reč ima gospođa Zlata Đerić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo ministarka, vrlo ću kratko, s obzirom na to da je kolega pre mene obrazložio naš amandman. Imam obavezu da ponovo postavim pitanje i očekujem da se na to pitanje odgovori, a vezano je za zemljoradničke penzije ili penzije zemljoradnika, odnosno dugovanja Vlade po pitanju četvrtog dela duga o kojem Vlada niti obaveštava zemljoradnike, niti ga isplaćuje. Vrlo su zainteresovani, vrlo su osetljivi na to kada će oni napokon to svoje dugovanje dobiti. Kategorija zemljoradnika broji kod nas preko 250.000 ljudi. To su najniže penzije, a mogu reći da su zaista krvavo i teško zarađene penzije, iznose oko osam hiljada dinara. Taj ponižavajući status ostarelih zemljoradnika u društvu je nešto na šta svi moramo biti osetljivi; bar da se Vlada potrudi da im ovo dugovanje na neki način vrlo brzo, dok u potpunosti ne bude devalvirano, nadomesti. Ako znamo da putni troškovi prvog penzionera Srbije iznose oko pet i po miliona, da je bilo sluha u budžetu da se ti troškovi smanje, moglo se pomoći ovoj kategoriji naših sugrađana.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Konstantin Arsenović.
Poštovano predsedništvo, gospođo ministre, poštovane kolege, želim da izrazim svoje zadovoljstvo što skoro svi poslanici izražavaju brigu o penzionerima i predlažu odgovarajuće mere za poboljšanje statusa penzionera. Međutim, ja takođe moram da kažem da mnogi od ovih predloga zapravo imaju trend da se naruši penzioni sistem. Zbog toga u potpunosti moram da podržim gospodina Krasića koji je govorio da sva zakonska rešenja koja donosimo moraju biti dobro analizirana i moraju biti u skladu sa zakonom; svi predlozi koje dajemo moraju da zadovoljavaju osnovne uslove postojećeg zakona. Sigurno je da ovaj zakon koji je sada na snazi nije povoljan za penzionere, pogotovu što on predviđa da od ove godine usklađivanje penzija bude samo sa troškovima života. Otuda i predstoji naša obaveza u vezi sa predlogom novog zakona o penzionom sistemu, koji će, verujem, u ovoj godini biti na raspravi i usvojen, ali on nije dovoljan da bismo rešili penzioni sistem. Moram ovde da iskažem svoju zabrinutost. Mi sadašnji penzioneri, koji se nalazimo u teškoj situaciji, bar najveći deo penzionera, nekako ćemo i preživeti, ali vas upozoravam da će budući penzioneri, odnosno vaša generacija koja bude došla, ako se ništa ne preduzme, biti u teškoj situaciji, pogotovu ako imate u vidu da za doprinose koji se uplaćuju za penziono i zdravstveno veliki broj poslodavaca prijavljuje minimalne zarade. Tako ćete sutra mnoge dovesti u poziciju da će biti socijalni problemi, iako su de fakto imali prilične plate dok su aktivno radili. Kada je reč o predlozima koji su ovde bili, o povećanju penzija za 15, najnižih penzija itd., moram da vam kažem da su ti predlozi suprotni sistemu. Čak niste ni svesni kako sami upadate u jednu zamku, pa ćete dovesti do toga da penzioneri koji imaju nižu penziju u jednom momentu preskoče one penzionere koji su imali veće penzije od svojih kolega. Primera radi, da bih vam to plastično prikazao, ako je granica 20.000 dinara, neko će da dobije 10 posto, ostali pet posto; onaj ko ima 20.000, ako dobije 10 posto, dobiće 2.000, a onaj ko ima 20.001 dinar dobiće 5%, znači 1.000 dinara, pa će onaj ko je imao 20.000 imati 21.001, a onaj ko je imao 20.000 odjedanput će skočiti na 22.000. Ja ukazujem da to nije rešenje; mi ovde moramo da napravimo jedno razgraničenje. Postoji kategorija ljudi koji su socijalno ugroženi i to je poseban problem koji mora da se rešava. Vlada mora opredeliti koja je to donja granica socijalnog davanja, koja je to najniža penzija. Potpuno se slažem da ona treba da obezbedi jedan koliko-toliko pristojan život svakoga ko ima penziju, bez obzira na visinu staža koji ostvari. Ali, ne smemo dozvoliti da onaj ko ima 10-15 godina radnog staža ima veću penziju od onoga ko ima pun radni staž. To je sistem i tako treba da funkcioniše i mora tako funkcionisati. Prema tome, ja mogu da razumem vaše predloge, to je dodvoravanje penzionerima, ali kažem da ćemo sigurno i novim zakonima i novim sistemima koje budemo predlagali u narednom periodu učiniti da svaki penzioner može koliko-toliko skromno živeti od svoje penzije. Ponovo ukazujem na to da postoje i promene u drugim zakonima koje će morati da obezbede život budućih penzionera. Ja vam kažem, mislite o sebi, o svojoj deci. Ovde nije dovoljno samo da mislite o sadašnjim penzionerima. Jednostavno, ja vam ukazujem da je to jedan veliki problem i izgleda da niko o tome neće da razmišlja. Doći ćete i vi sutra u penziju, odnosno drugi građani koji imaju sada mala primanja, pa će biti u još goroj situaciji. Ja bih sa ovim završio. Jednostavno, želeo sam samo da ukažem da mene raduje što ima mnogo poslanika koji predlažu. Verujem da su to dobronamerni predlozi, bez obzira na neka neslaganja u pogledu sistema i načina usklađivanja i povećavanja penzija, ali moram da izrazim zadovoljstvo, odnosno dobro je što ste vi zabrinuti za ovu kategoriju građana. Na kraju, molio bih odgovor kada će dugovanja prema penzionerima, jer nisu samo poljoprivredni penzioneri, biti ispunjena. Toliko.
Ima reč gospodin Dušan Marić, po amandmanu, izvolite.
Dame i gospodo, što se tiče ovog pitanja koje je sada na dnevnom redu, mislim da se ne može rešiti jednim amandmanom, nego je to pitanje koje treba rešiti na jedan sistemski, ozbiljniji način. Ja ću ovu priliku i raspravu o PIO iskoristiti da ministru Dragutinović, javnosti Srbije i članovima Vlade skrenem pažnju na problem nekoliko stotina radnika iz Velike Plane koji ne mogu da ostvare stečeno pravo na penziju. U pitanju su radnici građevinskog preduzeća "Sveto Mladenović", tekstilne konfekcije "Perkon", fabrike nameštaja "Zvezda", ugostiteljskog preduzeća "Šumadija", trgovinskog lanca "Ineks velepromet" i kombinata "10. oktobar". Ova preduzeća su nekada poslovala vrlo uspešno i zapošljavala skoro 6.000 radnika, međutim, poslednjih godina Miloševićeve vladavine ova preduzeća su doživela sunovrat, da bi u vreme vladavine DOS-ovskih partija bila potpuno uništena, a radnici isterani na ulicu. Nekoliko stotina radnika ovih preduzeća ispunjava sve uslove predviđene zakonom, uslove po pitanju starosti i uslove po pitanju radnog staža, da dobiju punu penziju. Međutim, problem je u tome što poslednjih nekoliko godina nisu vršene uplate doprinosa za PIO. Kada sam već pomenuo kombinat "10. oktobar", reći ću nekoliko reči o njemu. Za one koji ne znaju, u pitanju je mesna industrija, jedna od najstarijih, najvećih i najuspešnijih ne samo u Srbiji nego i na prostoru bivše Jugoslavije, koja posluje više od sto godina. Taman toliko vremena ta mesna industrija je bila motor razvoja ne samo Velike Plane nego i okolnih opština. Zapošljavala je više od 2.100 radnika. Mesna industrija u Velikoj Plani počela je sa radom u 19. veku, uspešno je preživela oba balkanska rata, Prvi svetski rat, Drugi svetski rat, Titovu nacionalizaciju i Miloševićevu kriminalizaciju, ali nije uspela da preživu DOS-ovu demokratiju. Na preduzeće je stavljen katanac, a radnici su isterani na ulicu da obijaju pragove preduzeća i trgovačkih radnji u Velikoj Plani u uzaludnom nastojanju da pronađu bilo kakav posao. Između 50 i 60 radnika tog preduzeća ima ovaj problem - ispunjavaju sve ove uslove da dobiju penziju, ali je kod njih problem što u poslednje tri godine nisu uplaćivani doprinosi za PIO. Pre nekoliko dana sam razgovarao sa jednim od njih, to je Radiša Jovanović, jedan častan domaćin iz Novog Sela, koji je u kombinatu, mesnoj industriji "10. oktobar" radio punih 40 godina, ali sada ne može da ostvari pravo na punu penziju. Mislim, a to je mišljenje i ljudi iz struke sa kojima sam razgovarao, da postoje svi uslovi da se obnovi proizvodnja u kombinatu "10. oktobar", da se iskoristi izuzetan potencijal za razvoj stočarstva koji postoji u Velikoj Plani i okolini i da se iskoristi jedan izuzetan stručni potencijal, s obzirom na to da se od ovih 2.000 radnika koji su radili u Kombinatu više od 1.000 još uvek nalazi u najboljoj radnoj snazi. Agencija za privatizaciju Srbije je pokušala dva puta privatizaciju "10. oktobra", oba puta neuspešno. Kada čovek pogleda tu dokumentaciju vezanu za privatizaciju teško je se oteti utisku da je neko smišljeno sprovodio proces privatizacije s ciljem da ona ne bude uspešna, da kombinat bude uništen, a da privatna preduzeća, privatne klanice i male mesne industrije koje su se pojavile u Velikoj Plani i okolini praktično nemaju konkurenciju. Tražim od Vlade obaveštenje o tome da li Vlada ima ikakav program kada je u pitanju sudbina kombinata "10. oktobar" i apelujem na Vladu i na ministra gospođu Dianu Dragutinović da Vlada pronađe neko rešenje po pitanju problema koji ima ovih nekoliko stotina radnika iz Velike Plane, da im se na neki način uplati taj novac koji nedostaje po pitanju doprinosa za penzijsko osiguranje.
Gospođa Milica Vojić-Marković, po amandmanu.
Gospođo predsednice, gospođo ministre, dame i gospodo narodni poslanici, jesam govorila o amandmanu i mislim da treba prokomentarisati nekoliko stvari koje su se posle toga čule i koje mislim da ne stoje. Onaj ko uradi ozbiljnu analizu... a poslanici DSS-a jesu uradili vrlo ozbiljnu analizu, konsultovali smo eminentne stručnjake koji su potvrdili da ono što smo uradili ima smisla, ima mogućnosti da se izvede. Mi nećemo upasti u zamku. Ta zamka je mogla da bude ispletena za one koji obećavaju penzije u visini od 70% ličnog dohotka. Prosto, bilo je jasno u maju mesecu 2008. godine da to ne može da se izvede. Ta zamka je napravljena, a u nju su upali upravo oni koji su to obećali. Demokratska stranka Srbije se ne dodvorava nikome, ona sprovodi svoj program i na taj način se ovde njeni poslanici obraćaju javnosti. Dakle, to što mislimo da su penzioneri ovog momenta debelo oštećeni, to znači da se za njih zalažemo. Drugo, penzioneri su i naši roditelji, rođaci, komšije, ne pripadaju oni jednoj grupi koja u svom nazivu ima imenicu "penzioner". Jesmo mi zabrinuti kao građani Srbije, kao poslanici, kao poslanici jedne opozicione stranke koja je bila na vlasti i koja je udarala temelje jedne države koja treba da se razvije i da se nastavlja dalje. Zabrinuti smo zato što su sada vlast preuzeli oni koji su neodgovorni, koji dele obećanja šakom i kapom, a kada treba da ih ispune pokazuju elementarno neznanje i elementarni bezobrazluk. Jer, reći za sebe da ste socijalno odgovorni, a onda svoju penziju povećati 9.000, a nekom drugom reći da je dobro prošao što je dobio 900, to je za nas ono što nije odgovorno. Prosto mi se čini, nemojte baratati ciframa. U maju 2008. godine, u momentu pravljenja Vlade, Vojislav Koštunica je grupi koju je predvodio Jovan Krkobabić i tražio obrazloženje i dodatnu analizu o penzijama dao elaborat i vrlo jasnu, preciznu analizu o tome kako se može razvijati penzioni sistem, koliko se penzija može povećavati. Odgovorno uradio, potpuno uvažavajući realnost u kojoj se država nalazi, mogućnost da se budžet puni i sve ostalo. Ispalo je da je on smešan, jer vas nije zadovoljila analiza. Analiza zadovoljava svakog onog ko je ekonomski stručnjak i ko gleda brojeve; one koji se bave politikom na način na koji se vi bavite ona ne može da zadovolji, jer ona nije bajka.
Gospodin Markićević, pa onda gospodin Arsenović.
Obećao sam da ću skratiti diskusiju, ali zbog kolege Arsenovića i nekih njegovih neprimerenih izjava moram da reagujem. Gospodine Arsenoviću, koliko ja razumem politiku i delovanje stranaka, mislim da nijedna stranka nema ekskluzivitet i isključivo pravo da zastupa određeni sloj građana. Verujte mi na reč da je mnogo predsednika opštinskih odbora Nove Srbije koji su penzioneri, mnogi članovi su penzioneri, mnogo građani koji su penzioneri su glasali za Novu Srbiju. Prema tome, mislim da je pozitivno to što smo mi davali neke predloge i reagovali. Inače, kad bi bilo tako kako vi kažete, 1.600.000 penzionera ima, a cela vaša lista, gde ste vi ipak manjinski partneri, dobila je 300.000 glasova. Gde je ovih 1.300.000 penzionera? Oni su glasali za druge stranke, a kako će glasati za vas na sledećim izborima, to ćemo da vidimo prema tome kako ih ovde zastupamo. Što se mene tiče, meni je jasno da vi zastupate one penzionere koji imaju penzije preko 50.000, inače biste se složili sa ovim amandmanom, štoje ljudski, pravedno i socijalno odgovorno, da prvo onima koji imaju po pet-šest hiljada penziju povećamo penzije na 12.000 dinara, pa posle da idemo procentualno. Šta je tu sporno sa ljudskog stanovišta, sa stanovišta političkog poštenja i svih obećanja koje smo zajedno davali u predizbornoj kampanji, šta je sporno ljudski? Nije ništa sporno, ali vi morate pošteno da kažete, i to je sasvim legitimno i legalno, da zastupate najbogatiji sloj penzionera. Mogu da vam kažem za Čačak, od onih penzionera koji su izašli na izbore 70% je glasalo za NS, a za vas - daj bože da je 10%. Znaju oni dobro, a ja se nadam da ih sledeći put neće biti ni toliko.
Gospodin Konstantin Arsenović ima reč.
Stvarno nisam imao nameru nikoga da uvredim. Ako se neko tako oseća, ja se izvinjavam. Međutim, ponovna diskusija stvarno me iritira i moram da kažem da sam zaprepašćen izjavama koje ste naknadno dali. Ja sam podržao sva vaša nastojanja, kao pozitivna, da se rešava problem penzionera. Međutim, ja sada pitam DSS – vas penzioneri nisu interesovali, o kakvom elaboratu vi govorite? Ja sam gledao taj elaborat, na njemu nema ništa, nego ste jednostavno prepisali naše podatke koje smo vam mi dali. Nemojte bacati prašinu u oči. Vi niste hteli o penzionerima da razgovarate. Sada ste odjedanput postali dušebrižnici? Molim vas, da li je nula veća od 10%? Nije tačno, ja moram da kažem, ne tvrdim da su svi penzioneri glasali, ne bih ni voleo da kažem da svi penzioneri glasaju, sačuvaj bože, da bude ovde penzionerska stranka zastupljena sa 70-80 poslanika. Normalno je da penzioneri glasaju po svom ophođenju za onoga koga hoće, ali mi zastupamo interese svakog penzionera bez obzira na to kojoj stranci pripada. Jednako ćemo se boriti, ja sam to tvrdio, a ne ko je za koga glasao. Pravo je svakoga, ali mislim da ćemo se boriti za svakog penzionera jednako, bez obzira na to kojoj partiji pripada.
Gospodin Zoran Nikolić ima reč.
Poštovana ministarka, poštovani narodni poslanici, nećemo nikada prelaziti preko toga da ovde izlazite i da nastavljate da obmanjujete javnost. Fakti govore jedno, a to je da ste u predizbornoj kampanji obećavali da će iznos penzija biti 70% od plata. Da li je to istina? Jeste. Šta ste vi učinili za penzionere? Učinili ste to da će u predlogu ovog budžeta jedna kategorija stanovništva, budžetski korisnici, na kraju ove godine imati manje penzije u iznosu inflacije, videćemo kolika će biti inflacija. Ako ste se već zauzeli da štitite određenu kategoriju stanovništva, što ja poštujem i što je plemenito, onda je trebalo za to da se izborite. Ne možete govoriti u prvom licu množine, kad kažete - mi penzioneri živimo teško. Vi ne živite teško, žive oni, a vi ste izneverili njihova obećanja. Mi smo ovde dali predlog i amandman da onima koji su najugroženiji povećamo penzije za 10% u narednom periodu, da najveća grupacija penzionera, skoro 50%, dobije povećanje od 5% i da se tako preraspodeli, da pokušamo da olakšamo ovaj teret tranzicije i finansijske krize, taj talas koji nas očekuje, da pokušamo da budemo solidarni i da oni koji su najugroženiji snose najmanje posledice. To je naš predlog. Sa njim možete da se složite ili ne. Ovde kažete da se slažete, ali vi ste u Vladi. Postavlja se pitanje šta vi u toj vladi radite i šta radi gospodin Krkobabić u toj vladi? Izneverio je sva obećanja, ćuti, zabio glavu u pesak. Nemojte više da vam padne na pamet da ovde pokušavate da zloupotrebljavate svoju poziciju i da i dalje obmanjujete javnost, jer ćemo vam uvek odgovoriti. Vi ste najgrublje obmanuli javnost i onu najosetljiviju kategoriju ljudi koji sada primaju po 7.000 - 8.000 dinara. Obećavali ste im kule i gradove, niste to ispoštovali. Onda je pošteno da izađete i kažete – mi to nismo mogli da uradimo u ovoj vladi. Vi ste u ovu vladu, koliko mi se čini, ušli isključivo na bazi vašeg programskog opredeljenja i vašeg predizbornog obećanja. Ne da niste to ispunili, već ste dodatno svojim nečinjenjem i odlukom da pristanete da ćutite ugrozili standard penzionera. Onda ovde izlazite za govornicu i predstavljate se kao zaštitnici tih penzionera i dozvoljavate sebi da napadate opoziciju. To što vi napadate opoziciju zapravo govori koliko pokušavate da prikrijete svoje tragove nečinjenja u ovoj vladi. Postavlja se pitanje - zašto ste ušli u tu vladu, zašto ste i dalje u toj vladi? Očigledno vaši interesi postoje, ali vi ne štitite interese penzionera i to je činjenica.
Zahvaljujem. Gospođa Milica Vojić-Marković, a zatim Jorgovanka Tabaković.
Hvala gospođo predsedavajuća, gospođo ministre, dame i gospodo poslanici, javljam se po pravu replike, jer gospodin Arsenović me je pomenuo kao prethodnu govornicu. Ono što je suština onog što sam rekla u svom amandmanu i što sam ovde rekla, zaista sam se trudila da nikoga ne povredim, jer sam govorila jezikom brojeva. Ono što je ste činjenica, Demokratska stranka Srbije se obraća građanima Srbije, ona se ne obraća onima koji vole plavu boju, onima koji idu levom stranom ulice, onima koji su starosti te i te, onima koji vole pse i koji ne vole pse, ona se obraća građanima Srbije. U predizbornim kampanjama, od momenta kada je stranka nastala, obraćali smo se i penzionerima. Način na koji su se vlade, i jedna i druga, Vojislava Koštunice odnosile prema ovoj grupaciji naših građana jeste zapravo jedan odgovoran način. Vlada im nije nudila više nego što može, niti im je obećavala više nego što može. Ono što jeste radila – penzije su rasle. One su bile male, dobijali su ih svakog 1. i 15. u mesecu, dva puta mesečno, dobijali su ih sa povećanjima koja su sledovala. Doneli su zakon o usaglašavanju dva puta godišnje. Da li mislite da je to malo? Nije mnogo za ljude koji to dobijaju u materijalnom iznosu, naročito za kategoriju koja živi teško, najteže što može, ali je strašno različito od onog kad su dobijali penziju od tri marke. Setite se devedesetih, trebalo bi da se setite, jer su mnogi od vas bili na rukovodećim položajima u PIO fondu, trebalo bi da znate te podatke. Ja se jako dobro sećam jer je moja majka imala penziju tri marke, kao službenik SDK, i nije mogla da kupi ni elementarne stvari, a kamoli lekove. Dakle, sada bar penziju dobija redovno, nije visoka, ali i te kako može od nje da živi. Suština je da politika ove države mora da bude odgovorna prema ovoj grupaciji ljudi. Razumem ono što je gospođa ministar rekla svojevremeno, da moramo da pomognemo onima koji jesu najugroženiji. Poslanici DSS-a su uložili takav amandman, najugroženiji su morali da budu ti kojima pomažemo. Stvarno je smešno, iako je to procentualno mali broj penzionera, da pomažem vašem predsedniku čija je penzija preko 90.000, stvarno je smešno da mu pomažemo i da to na ovaj način ovde kažem javno. Nemojte me prozivati, neću da govorim na taj način. Hoću da kažem ljudima i građanima ove zemlje – mi smo odgovorna stranka koja se zalaže za sve građane Srbije.
Zahvaljujem. Gospođa Jorgovanka Tabaković ima reč. Nemojte lupati, molim vas.
Poštovane kolege, poštovani građani, mislim da je ovo jedan od mnogobrojnih razloga zbog kojih sam izbegavala da na ovu temu govorim kao o nečemu što je bilo i o čemu se nismo dogovorili, računajući da ćete jednom prestati da zloupotrebljavate izgovor koji se zove neispunjeno obećanje delu koalicije koje se ticalo povećanja penzija. Videvši da vi nemate nameru da to koristite kao izgovor prvi i poslednji put ću pomenuti da smo 21. maja, u kabinetu Slobodana Lalovića, gospođa Zora Simović ispred DSS-a, ja, Jorgovanka Tabaković, tada ispred Srpske radikalne stranke, a po ovlašćenju Tomislava Nikolića, i gospodin Mrkonjić, koji je ispred vaše koalicije trebalo da bude prisutan, ali se izgovorio nekim obavezama, razmatrali elaborat koji je uradila tada vladajuća stranka DSS o efektima dodatnih 20 milijardi dotacija za period juli - decembar 2008. godine. Srpskim jezikom i jezikom činjenica rečeno, obezbeđeni su izvori da se penzionerima povećaju penzije 10%, i to od jula meseca, a neka penzioneri izvade iz fioke svoj ček, ako su zaboravili kada su dobili povećanje od 10%, i iz kojih se sredstava obezbeđuju izvori do decembra, sa mogućim projekcijama kako da se vidi šta sa zahtevom od 70%. U toj analizi, bitno je da vam kažem, mogući izvori dodatnih sredstava za Fond PIO bili su utvrđeni po stavkama iz budžeta koje nisu bile iskorišćene, znači, ne prenamena za nešto važnije, ne da se da penzionerima a ukine deci, nego sa stavke - sredstva NIP-a u iznosu četiri milijarde, od kojih su do 20. aprila utrošene samo dve milijarde dinara (planirano je budžetom 34, a utrošeno dve); tražili smo koliko je obaveza po ugovorima preuzeto, da znamo koliko je slobodnih sredstava za usmerenje; imali smo na razdelu 15 - Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja sa turizmom, klasifikacija 451, skijališta (nikome ne bi smetalo da se odatle uzeo novac)1,22 milijarde, i koliko sredstava treba da se već stvoreni deficit u Fondu PIO pokrije. Znači, jedna sažeta analiza na četiri strane, sa konkretnim pozicijama odakle da se ta sredstva usmere. Pored toga, rađena je sublimirana analiza u ministarstvu, gde stoje varijante od kada bi se krenulo sa povećanjem i koliko bi to sredstava bilo. Pored ovoga, sa čime su se saglasile i DSS i tada SRS, ja sam, po ovlašćenju gospodina Tomislava Nikolića, izašla sa dodatnim predlogom da se ponudi trenutno povećanje penzija koje su ispod 17.000 dinara i da povećanja idu po opadajućim stopama. Na primer, za one koji imaju ispod osam da rast bude 40%, do 10.000 da se poveća penzija 30%, 12.000 dinara - povećanje 20%, a oni koji imaju najvišu penziju od 14.000 dinara da dobiju samo 10%. Čak smo dogovorili varijantu da ne čekamo izmenu zakona, nego da odmah idemo na primenu takve mere i da se to nazove socijalnom pomoći. Nije reč o drugom budžetu, drugim sredstvima, drugim izvorima. Reč je o tome da vam je to poslužilo kao dobar izgovor da sačinite koaliciju kakvu ste sačinili. To je vaša odluka i to je vaša stvar, ali nemojte, zaista, govoriti neistinu, jer to nije časno ni prema nama, ni prema građanima. Hvala. (Za vreme izlaganja narodne poslanice Jorgovanke Tabaković poslanici SRS lupali su u klupe.)
Zahvaljujem. Gospođa ministar ima reč. Gospođa ministar ima prednost u odnosu na sve poslanike.
Razumela sam da je rasprava o amandmanima završena i zato bih iskoristila ovu priliku da možda skratim raspravu i odgovorim na neka pitanja. Najčešće sam čula da se kritikovalo obećanje, a u stvari neizvršavanje. Dakle, nije isto obećati u jednim uslovima, a onda izvršiti u potpuno promenjenim okolnostima. Htela bih da kažem da je u vreme davanja obećanja stopa privrednog rasta bila 7%. Očekivalo se da će biti takođe 7%. U takvim uslovima društveni proizvod bi bio veći bar za 110 milijardi dinara, a kada je društveni proizvod veći za 110 milijardi dinara, pri ovom nivou fiskalnog opterećenja postojali bi dodatni prihodi od 50 milijardi dinara. Ti dodatni prihodi bi omogućili različite troškove. Neću da pričam o Hariju Poteru danas. Nažalost, bajkovito zvuči cifra od 7% društvenog proizvoda za 2009. godinu, ali se nadam da ćemo od druge polovine 2010. godine nastaviti sa ubrzanom dinamikom privrednog rasta. Molim vas da uzmete u obzir ipak da su kada su obećanja davana perspektive privrednog rasta bile svetlije nego u trenutku kada je trebalo to izvršiti. Inače, koncept onoga što sam predlagala jeste na liniji ovih amandmana, a predlog je bio da se onima koji imaju najniže penzije one značajnije povećaju. Tada mi je rečeno, pravnik nisam, da se tako kvari sistem. Moguće je da se kvari sistem, jedino što mi je ostalo nejasno jeste da li smo mogli, i to je nešto na čemu bismo mogli raditi, povećati minimalnu penziju na neki nivo, što bi značio različit rast penzija, zavisno gde se ko našao, a onda, naravno, da sistem i dalje funkcioniše. U svetu postoje dva koncepta. Jedan koncept uvažava penziono osiguranje, uvažava socijalnu dimenziju i smatra da je penzija neka vrsta socijalnog transfera. Slagali se mi sa tim ili ne, takav koncept postoji. On određuje minimalnu penziju i raspon između minimalne i maksimalne penzije. Postoji i drugi sistem, gde su penzije određene uplaćivanjem vaših doprinosa. Nije bitno koji koncept izaberemo, ali sve ovo govori o tome da je zaista vreme da se menja Zakon o penzijsko-invalidskom osiguranju. Potrebno je zaštititi najsiromašnije, bez obzira na to da li su penzioneri ili ne. Da odgovorim na jedno pitanje o dugovanjima prema penzionerima – sva dugovanja, osim poslednje rate, zemljoradnicima su isplaćena. Nešto je isplaćeno i pre vremena, pa će radnički penzioneri oprostiti Vladi što će ratu isplatiti ne 2009. nego 2010. godine. Želim još jednom da vam se zahvalim na saradnji. Hvala mnogo.
Zahvaljujem, gospođo ministre. Gospodin Tomislav Nikolić kao šef poslaničke grupe dobija reč pre gospodina Arsenovića.
Za narodne poslanike poslaničke grupe Napred Srbijo neprihvatljivo je ovakvo istupanje ministra Vlade Republike Srbije. Zaista nema smisla, gospođo, da nam kažete da ste obećanja davali u jednom određenom trenutku, a da vas današnji trenutak ne obavezuje zato što su se promenile okolnosti. Izvinite, gospođo Dragutinović, da nije bilo tih obećanja vi danas ne biste bili ministar. U najmanju ruku treba da vam bude neprijatno zato što je vaša fotelja zaslužena na neispunjenim obećanjima, rekao bih na lažima, zato što se tada, tog momenta, kada smo pokušavali da napravimo projekat povećanja penzija, kada ste bili pozvani vi iz PUPS-a, pa niko nije hteo da dođe, znalo da tog povećanja ne može da bude. Onaj ko je dobar ekonomski stručnjak, ko je pošten i ko kaže građanima Srbije kako će da protekne iduća godina, taj ne može da napravi koaliciju kojom će da vlada, nego u Srbiji može da napravi koaliciju onaj ko prenebregne sve činjenice i baci obećanje u vetar. To obećanje je bačeno u vetar. Mogu da pretpostavim da vi ekonomskim pokazateljima možete da dokažete ove godine da tog povećanja ne može da bude, ali vi ste, kao jedan vrstan profesor, to znali i onda kada je Vlada sastavljana, i tada se znalo da će ovo biti izuzetno teška godina. Ili se odreknite svog zanimanja. Toga su bili svesni skoro svi građani u svetu. Problem je PUPS. Prihvatam da može da postoji politička stranka koja zastupa interese samo određene grupacije, ali kada prevarite i tu određenu grupaciju, šta vama ostaje kao ideologija? Da li ste možda i vi znali ovo što sada zna gospođa Dragutinović, da su se promenile okolnosti pa nema para u budžetu? Zašto, kada je budžet veći u nominalnom iznosu nego za prošlu godinu? Zašto, kada se Nacionalni investicioni plan uopšte ne koristi da bismo stekli novi dohodak, nego ga koristite, kritikovali smo vas, da menjate klupe u školama, pravite nekakve izložbe za svoje kamere, na osnovu kojih dobijate izbore, a nigde ne ulažete u proizvodnju? Zašto taj Nacionalni investicioni plan nije iskorišćen da kada oni koji su dobili novac vrate taj novac on ide dalje, nego je išao isključivo u potrošnju? Sada se došlo do toga da para nema, a da ništa nismo napravili. Dakle, Demokratska stranka je iskoristila PUPS, kao što ga je iskoristila i Socijalistička partija Srbije čiji predstavnici nisu smeli da kažu - nećemo sa vama da formiramo Vladu, nego su rekli - neće PUPS. PUPS neće zato što neće biti povećanja penzija ako sa vama formiramo Vladu. Draga moja gospodo iz PUPS-a, nema povećanja penzija, iako ste formirali drugačiju vladu. Jeste li vi u stanju da iz toga izvučete pouke? Jeste li u stanju da podnesete posledice tog svog ponašanja? Nemojte da mislite da vaše godine ne obavezuju i da će narod da vas zaboravi, jer vi nećete više da se bavite politikom. Bavićete se politikom, daj Bože, koliko god vas narod bude hteo, ali bih voleo da vas ljudi zapamte, da zapamte kako izgleda ta grupa ljudi koja je obećala penzionerima svašta i došla do ministarskih fotelja. Gospođo predsedniče, izvinjavam se zbog ovog prekoračenja, upozoravam vas da idući put neću početi da govorim dok ne obezbedite normalnu atmosferu u sali u kojoj se održavaju sednice Narodne skupštine, pa makar to trajalo mesecima. Više nećete imati sednicu Narodne skupštine ako ja kao narodni poslanik izađem za govornicu a ovde se čuje buka kao da u sali nisu narodni poslanici nego manijaci. (Za vreme izlaganja narodnog poslanika Tomislava Nikolića poslanici SRS lupali su u klupe.)
Gospodin Obradović. S obzirom na to da gospodin Aligrudić nije tu, zamenik šefa poslaničke grupe ima opet prednost. Izvolite, gospodine Obradoviću.
Zahvaljujem, gospođo predsednice, javljam se u svojstvu predstavnika poslaničke grupe. Nažalost, ministarka nije tu. Mi ovde već nekoliko meseci pričamo upravo o tome, o olako datim obećanjima i o tome što izmenjene okolnosti ta obećanja promene. Mogli smo da znamo zato što je kriza počela u svetu još prošle godine, uveliko je trajala početkom ove godine i u vreme kada su ta obećanja data znalo se da ta kriza mora da utiče i na Srbiju. Jer, kada ste deo sveta i kada se dobre stvari prenose na vas onda se i sve ono loše što se dešava u svetu dešava i kod nas. Kako da protumačimo obećanja i izvršenja po pitanju opšteg kolektivnog ugovora? To je bilo pre samo mesec i po dana. Da li smo tada znali da postoji svetska ekonomska kriza ili nas je i to iznenadilo? Šta ćemo da radimo sa "Fijatom", sa jednom dobrom investicijom, sa jednom dobrom firmom koja treba da dođe u Srbiju? Jedan ministar kaže - to sve ide po planu; predsednik Republike sa žaljenjem... kao što i mi sa žaljenjem konstatujemo da se ta investicija do daljnjeg odlaže, ili bar na devet meseci. Šta ćemo da radimo sa time što smo ovde 1. novembra imali ubeđivanje od strane ministra finansija da će prihodi u budžetu biti 650 milijardi? Dvadeset devetog u noć, kada smo usvajali budžet, ti prihodi su bili 635 milijardi, a 31. 12. ti prihodi su samo 620 milijardi. Da li su i to promenjene okolnosti? Da li se za dva dana promene prihodi budžeta za toliko? Ili je najlakše dati obećanja, a onda reći da su za sve loše što se uradi ili za sve ono što se ne uradi krive objektivne okolnosti i svetska ekonomska kriza? Da li je takav slučaj i sa penzionerima? Mi smo pohvalili ministra finansija koji je imao odličnu ideju da se penzije ne povećavaju u procentima, nego da najsiromašniji penzioneri imaju veća povećanja, da na taj način teret krize podjednako raspodelimo na sve slojeve penzionera. Ne, ministar finansija kaže da su lideri PUPS-a to odbili, to je rekla ministarka finansija. Zašto nismo prihvatili neki drugačiji model povećanja, nego smo prihvatili da neko ima povećanje od 9.000 dinara, a da neko ima povećanje od 450 dinara? Da li je to ravnomerno raspoređena kriza? Najlakše je davati obećanja, a onda se izgovarati na opoziciju, na svetsku ekonomsku krizu, na kisele kiše, na ne znam šta sve, zato što to nije realizovano. Neće tako daleko stići.
Zahvaljujem. Gospodin Arsenović Konstantin. Izvolite.
Gospođo predsednice, moram da izrazim svoje nezadovoljstvo rečima koje je gospodin Nikolić ovde za govornicom uputio poslanicima PUPS-a u vidu pretnje da mi nemamo pravo da govorimo, ja sam ga bar tako shvatio. Molim vas, to nije ni fer, ni pošteno i molim predsedavajućeg da ubuduće na takva izlaganja reaguje. To je jedno. Drugo, gospodo, vi ste doneli ovaj zakon o penzionom sistemu, koji je nazvan genocidnim. Kada se donese jedan takav zakon nema nijedne snage koja preko noći može to poboljšati. Vi znate za onu poslovicu, da vam je ne ponavljam, da očekujete sada odjedanput da se za šest meseci napravi preokret i da se razreše svi problemi koje ste vi jednim zakonom izazvali, koji je nazvan genocidnim. Toliko.
Shvatila sam da je rečeno u prenosnom smislu da nije poželjno da govorite o nečemu, što takođe nije u redu. Molim poslanike da sugestije čine uvažavajući jedni druge. Gospodin Vujadinović ima reč. Izvolite.
Poštovani, pridružujem se koleginici Milici, koristiću njen model, ona se pozvala na jezik cifara. Zaista treba tako da govorimo. Već jednom sam ove podatke izneo i ponavljam ih još jednom. Odnos prosečne penzije i prosečne zarade u Srbiji kretao se u poslednjih osam godina ovako: 2001. godine - 75,6%, 2002. godine - 70,9%, 2003. godine - 68,2%, 2004. godine - 65,6%, 2005. godine - 65,6%, 2006. godine (!) - 53,1%, 2007. godine - 53,9% i 2008. godine oko 60%. Gospodo, mi smo depresiju penzija u odnosu na prosečnu zaradu doživeli 2004, 2005, a pogotovo 2006. godine, kada su stope rasta bruto domaćeg proizvoda bile one željene, od 6 do 7%. Tu se ta razlika napravila i sada je zaista realno, ako poštujemo jezik cifara, da se ona ne može preko noći stići, pa čak i da imamo projektovanu stopu rasta od 7%. To je prosta matematika. Pod dva, bio sam jedan od onih koji su predlagali da usklađivanje penzija, pošto se radilo o vanrednom povećanju koje se finansira iz budžeta, bude obrnuto proporcionalno sa visinom, zato što se sufinansira, ne menja se sistemski. Da u PIO postoji samofinansiranje, to bi bilo nerealno, ali pošto sa 40% sufinansira država, onda se moglo ići na obrnuto proporcionalno. Takođe sam predložio, i naša poslanička grupa se slaže, da se u ovoj godini novim izmenama zakona i eventualnim korekcijama najniže penzije povećaju, ipak, da postoji određeno nominalno povećanje, a da se zato najviši nivoi kompenzuju sa nominalnim smanjivanjem najviših penzija. To je model koji se može primeniti. Hvala.
Zahvaljujem na egzaktno iznetim podacima. Gospodin Lapčević ima reč, izvolite, a vi repliku ako jedan drugom hoćete da ustupite mesto. Prednost ima povreda Poslovnika.
Pozivam se na repliku. Poštovani gospodin Arsenović je pogrešno protumačio. Mislim da smo tu stvar već jednom raščistili. Dakle, zaista sam tako i vaspitan, da poštujem starije ljude. Jasno sam i prošli put rekao, a to ponavljam i sada, ovde i ne treba da se delimo na to da li poslanik ima 18 godina ili 78, svi imamo jednaka prava. Uvažavam vaše godine, ali to ne znači da sam ovde izašao i da sam vama zabranio da govorite, samo sam rekao da vam nećemo dozvoliti da i dalje nastavljate da obmanjujete javnost, a to vam i sada ponovo saopštavam. Dakle, kada god budete izašli sa namerom da nastavite da obmanjujete i da dajete lažna obećanja i da prikrivate svoja sopstvena obećanja koja ste dali u predizbornoj kampanji, to nećemo prećutati, jer se upravo ogrešujete o ljude koji su najugroženiji u ovoj državi. Na bazi njihovih glasova i predizbornih obmana ste ušli u ovaj parlament. Ne da nikome ne zabranjujem, apsolutno na to nemam ni pravo, niti je u skladu sa mojim uverenjima i vaspitanjem, ne da nikome iz PUPS-a zabranjujem da izađe, pozivam da svi izađu. Red je da svi izađete i da ovde kažete šta ste to uradili za ciljnu grupu za koju ste se navodno zalagali u predizbornoj kampanji. Da još samo jednom ponovim svoje uvažavanje prema vama, ali vaš politički program i vaše predizborno obećanje je u nesaglasju sa ovim što vi ovde govorite. Sama ministarka je sada izašla i rekla da su se promenile ekonomske okolnosti, da to predizborno obećanje nije ispunjeno i neće biti ispunjeno, ali vi, pored činjenice da i to negirate, ništa ne radite ni u ovom momentu. Osim što ćutite i, izgleda, pristajete da samo budete u toj vladi i da imate potpredsednika, gospodina Krkobabića, vi zapravo ni sada ništa ne radite. Konkretno, Demokratska stranka Srbije je predložila jedan amandman gde pokušavamo da tu krizu, koja je evidentna, koju ste i vi, vladajuća koalicija, jako dugo negirali, pravednije preraspodelimo tako da oni koji su najugroženiji dobiju viši procenat povećanja na uštrb onih koji ipak imaju solidne penzije. Zato, još jednom vam govorim i to ozbiljno shvatite, to je bilo vaše specifično obećanje, nećemo vam dozvoliti da za ovom govornicom nastavljate da obmanjujete javnost, kao što ćemo i druge političke stranke koje čine vladajuću koaliciju, što se tiče njihovih konkretnih predizbornih obećanja, takođe podsećati da su ta obećanja izneverili. To smo radili i kroz kritiku budžeta, to smo radili i kroz razne predloge zakona koje smo predložili da uđu u proceduru. Videćemo kako će se vladajuća koalicija odnositi prema najnovijim predlozima za rešavanje ekonomske i finansijske krize u našoj državi koje je predložila poslanička grupa DSS. Moj je utisak da ćete vi i to odbiti, a da ćemo posle tri meseca raspravljati o tim zakonima, ali nažalost, sa zakašnjenjem od tri meseca.
Gospodine Nikoliću, formulacija "nećemo vam dozvoliti" može vam malo zvučati kao pretnja. To zaista izaziva i replike. Mislim da treba da privedemo ovu raspravu kraju, takav je dogovor, to od nas građani očekuju. Zaista vas molim da privedemo kraju kako bismo završili glasanje i prešli na narednu tačku. Gospodine Lapčeviću, izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Gledaću da budem što kraći, ali toliko je osetljiva tema i materija da ne možemo da pređemo preko nekih očiglednih činjenica. Dakle, znam da je neprijatno kada da se da tako krupno obećanje, na kome se pravi vlada jedne države, a posle toga se traže izgovori za neispunjenje obećanja. To je zaista neprijatno i neprijatno je kada vas neko na to podseća i proziva. Ali, šta da radite, politika je takav posao da morate da se bavite i neprijatnim stvarima. Zaista mi nije jasno kako možete da imate opravdanja za neispunjavanje tog predizbornog obećanja i za zamrzavanje penzija u 2009. godini i da kao o velikom uspehu pričate o tome što su penzije jednokratno povećane u oktobru 10%, ali će zato cele 2009. godine ostati na tom nivou. Znate da se po zakonu dva puta godišnje redovno usklađuje rast penzija sa rastom cena na malo i platama, što je sigurno veće povećanje nego tih jednokratnih 10%. Uzmite i preračunajte. Druga stvar, da ne pričam o tome koliko su vredele penzije 2008. godine, sa evrom od 76 dinara i sa cenama koje su tada važile, a koliko danas vrede te iste penzije uvećane za 10%. Gde je tu povećanje cena usluga "Telekoma", gde je povećanje cena komunalija, gde je rast cena na malo osnovnih životnih proizvoda, grejanje, gas? Sve je to davno pojedeno, a danas je evro 94 - 95 dinara. Daleko su manje vredne te penzije koje su 10% povećane, nego što su bile 2008. godine. To je postao manir čitave vladajuće koalicije, nažalost, izgleda i vaše političke stranke, da za sve imate izgovor. Za sve ono što su bila osnovna predizborna obećanja čitave Vlade sada imate izgovor u svetskoj ekonomskoj krizi. Tadiću je izgovor i za "Fijat", i za nova radna mesta, odnosno za gubitak postojećih radnih mesta, i za kolektivni ugovor, odnosno povećanje isplate zarada po kolektivnom ugovoru i njegovo nepoštovanje i nepovećanje penzija, za sve je to izgovor svetska ekonomska kriza. Isti gospodin predsednik Tadić je u novembru mesecu, kada je svetska ekonomska kriza uzdrmala svet, a i u Srbiji se jako osećala, studentima u Zaječaru govorio da je ta svetska ekonomska kriza za Srbiju šansa, a prekjuče na B92 kaže: "Ovo sa Fijatom nije realno, mi moramo ljudima da kažemo istinu da ono što smo pričali pre šest meseci nije bila istina, tada je bila izborna kampanja, pa su nam trebali njihovi glasovi". (Predsednik: Vreme.) Ne može da se izlazi u javnost, da se u kampanjama priča sve i svašta, da budete potpuno neodmereni, a kada se zasedne u fotelju, onda nove okolnosti, puj pike ne važi. To tako ne može. Građani Srbije nisu ljudi koji su zaslužili da se na taj način njima manipuliše.
Prekoračili ste skoro minut i možda nije loše da malo razmišljamo i o sopstvenoj savesti, a ne samo da budemo savest drugima. Gospodin Đuro Perić ponovo, pa gospodin Čolaković. Zaista vas molim da privedemo raspravu kraju.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo penzioneri, meni je jako teško polemisati kada su u pitanju ovakvi predlozi. Ne bi bio problem da su oni konstituisani na jedan način, u smislu toga šta znači penzija i penzijsko i invalidsko osiguranje, nego se ide sa nekim socijalnim kategorijama; da je neko izašao sa nekim zakonom o socijalnoj politici itd., onda bi sve ovo moglo da pije vodu. Međutim, ovakvo narušavanje jednog sistema, koji je već na granici propasti... Moram da kažem, gospodin Zoran Krasić je rekao da je to počelo 2003. godine, a počelo je mnogo ranije – 1994. godine smo mi, Savez penzionera, kad nije bio PUPS, oborili uredbu vlade Mirka Marjanovića zato što je bila smanjena penzija za 20%, pa smo na Ustavnom sudu to povratili. To je taj tzv. veliki dug. Vi nas kritikujete zbog velikih obećanja. Moram da vam kažem, meni je žao, ja sam jedan od učesnika i velike nade sam polagao u gospodina Koštunicu, bio sam zadužen ispred Saveza penzionera da kontaktiram. Tu je gospodin Rade Obradović koji to dobro zna. Sa svim tadašnjim potpredsednicima sam dosta radio. Tadašnja obećanja su bila nešto sasvim drugo, što se nije ostvarilo. Kada je na vlast došla stranka Vojislava Koštunice bio sam u delegaciji Saveza penzionera kada je on nama obećao da će prihvatiti te predloge, koji su tada bili skromni, doduše, tada je bilo 65% to usklađivanje i ono drugo je bilo nešto što po zakonu ide. On je to obećao a to nije izvršeno, nego je donet zakon, čiji je kreator gospodin Slobodan Lalović, tadašnji ministar, inače je iz te stranke, koji je doveo do ovoga. Kolega sada govori o nekakvom usklađivanju sa zaradama i troškovima života. Prestala je da važi zarada, nego samo troškovi života. Što se tiče ovoga što se govori o tih 10%, evo vam konkretnih podataka. Da nismo povećali ovu penziju za 10%, tek tada bismo bili u teškoj situaciji, jer do kraja 2009. godine prosečna penzija iznosi 21.711 dinara. Da nije bilo tog povećanja, a rečeno je da ne treba da se povećava ni za tih 10%, onda bismo čak, prema onim povećanjima koja bi mogla po zakonu da idu, a to su troškovi života, imali prosečnu penziju u ovoj godini 20.421 dinar. To znači da će za 1.290 dinara biti veća penzija posle ovog usklađivanja, nego da je ostalo da se usklađuje samo sa tim troškovima života, jer kada su u pitanju troškovi života, to je tri-četiri posto, a ovo je mnogo veći iznos. (Predsednik: Vreme.) Izvinjavam se, samo da završim. Prema tome, kada govorimo o tim stvarima, mi smo pripremili i zakone koji će rešavati problem te socijalne dimenzije, ali to je nešto sasvim drugo, o tome može da se govori i tada se može sve predlagati. Drugo, time ću završiti, moram da kažem da kod ovih najnižih penzija koje ima 404.000 penzionera iz svih kategorija jedna trećina od tih penzionera nisu socijalno ugroženi, bez obzira na to što su penzije male, jer oni imaju druge prihode. O tome treba voditi računa, jer kad to linearno povećate, ovo što ste vi govorili za te najniže kategorije, onda dođe do toga da se poremeti ceo sistem. Prema tome, molim vas da govorimo na način koji odgovara pravoj istini.
Zahvaljujem. Gospodin Momo Čolaković, a zatim gospodin Maraš.
Poštovana predsednice, poštovani narodni poslanici, prihvatam sugestiju predsednice da završimo ovu raspravu u vezi sa ovim zakonom i da omogućimo ispunjenje dogovora predsednika poslaničkih grupa. U vezi sa ovim, moram da ponovim ono što je gospodin Arsenović rekao, da podržavamo diskusije i predloge gospodina Krasića, gospođe Tabaković, gospođe Vojić. Mi nemamo ništa protiv toga, ali u sistem penzijskog osiguranja, kakav je sada, to se ne može uvesti. Naš predlog u vezi sa budžetom bio je da se formira fond ne samo za penzionere nego i sve ugrožene građane Srbije, koji će ublažiti krizu koja će nastati. Mislim da to možemo uklopiti u taj sistem. U penzijski sistem, budite ubeđeni, to ne može. Na primer, testirali smo predloge koji su dati od svih stranaka ovde i oni jesu korektni, ali to se ne može u sistem uneti. Zbog toga mislimo da bi bilo dobro, što je ministarka predložila, da se formira poseban fond za socijalno ugrožene građane Srbije, gde su i penzioneri. Drugo, moramo insistirati, ako se posle tri ili šest meseci bude razmatrala finansijska situacija u Srbiji, da se dug poljoprivrednim penzionerima isplati. Treća stvar koja je veoma bitna – mora se rešiti status vojnih penzionera. Oni su bili u sistemu vojne odbrane, oni sada nisu nigde, sada su ih izbacili, a nisu ni u fondu. To je veoma značajno pitanje za 60.000-70.000 vojnih penzionera. Zakon o PIO koji je pripremljen, a prošli put sam o tome govorio, mora da dovede u red ovo o čemu smo ovde pričali i da pokušamo da ispravimo greške koje su bile u prošlosti. Pozivam sve političke stranke da nam tu pomognu. Posebna stvar gde smo se svi složili, a to različito gledamo i optužujemo jedni druge, to je reforma penzijskog i invalidskog sistema; ne može se završiti za godinu dana. Moramo tu učiniti napora da ispravimo sve greške koje smo imali i koje sada pravimo. Molim vas, u tom smislu, da radimo i da govorimo o sadašnjosti i budućnosti, a ne da govorimo o devedesetim, 2000. itd. i ko je zbog čega kriv. Nećemo mi napraviti bolje penzionerima i građanima Srbije ako se budemo optuživali ko je nešto napravio juče, prekjuče ili, ne znam, pre dvadeset godina. U tom smislu vas pozivam da o tome razmišljamo. Ono što mogu da poručim sa ove govornice jeste da je veoma značajno da obezbedimo, gospođa Vojić je o tome govorila, redovnu isplatu penzija. Ubeđen sam, na osnovu budžeta koji smo usvojili, da će tako biti. Drugo, da nivo penzija sada... Mi padamo ovde u jednu grešku, moram na to upozoriti. Mnogi ovde govore da će biti krah Srbije, sve što se sada radi i preduzima neće biti dovoljno da mi isplivamo iz ove krize. Kako onda možemo očekivati da bude povećanje penzija ili plata, ili ne znam ni ja čega? Nama je bitno, a ovo jeste zaštitni mehanizam koji to mora obezbediti, da nivo penzija ne pada nadole. U tom smislu moram da kažem da smo mi, na osnovu tih obećanja, koja smo davali i mi i druge stranke, dobili najmanje penzionerskih glasova; sve druge stranke su dobile mnogo više glasova, takođe na osnovu obećanja. Molim vas i predlažem, predsednice, da privedemo kraju diskusiju i da pređemo na usvajanje zakona. Hvala.
Zahvaljujem na predlogu, koji odavno podržavam. Izvolite, gospodin Maraš.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, moram da se izvinim vama, gospođo predsednice, zbog toga što koristim pravo na reklamiranje Poslovnika. Pod jedan, hteo bih da vam se zahvalim na vašoj predusretljivosti i profesionalnom zakazivanju, svaki put, Odbora za industriju gde smo mogli sve teme koje su vezane za naftno-gasni sporazum, posrednika itd. do gasne krize, da obradimo. Vi ste pozvali prošle nedelje, to smo se dogovarali, i premijera i sva četiri potpredsednika, a naravno, oni nisu imali vremena da dođu na Odbor za industriju. Oni koji su došli, poput ministra energetike i direktora "Srbijagasa", morali su da idu na sastanak na kom će se, gle slučaja, promovisati ono što je Liberalno-demokratska partija predložila pre deset dana, a to je da se ulože pare u Banatski Dvor, odnosno da se obezbede sredstva i da se pokrije Odbor, koji je danas trebalo da bude, za industriju. Ta dva predstavnika Vlade su iskoristila više od tri četvrtine vremena da nama objašnjavaju kako je Srbija zemlja koja je najbolje reagovala u ovoj gasnoj krizi, kako su svi krivi, i mi koji smo postavljali pitanja, i građani kojima je hladno i privreda koja nije mogla da radi, jedino nije kriv niko od onih koji vode ovu državu, koji brinu o energetici i o snabdevanju gasom. Nismo čuli nijednu reč o tome na koji način će šteta koja je nastala zbog toga što Srbija nije imala rezervi gasa ni za jedan sat biti obeštećena privredi i građanima. Čuli smo da postoji jedna mera koja je već ušla u proceduru u Vladi, a to je da se podigne cena gasa ponovo. Tu smo se složili sa ministrom i direktorom "Srbijagasa" da će na kraju sve platiti građani. To tako ne može. Država mora, mada smo čuli od njih da nema para da se ova šteta pokrije, da snosi odgovornost. Oni koji su odgovorni za energetsku bezbednost, za snabdevanje gasom građana i privrede moraju da snose odgovornost. Ne može da se podigne ponovo cena gasa. Da li je to ekonomski opravdano? Ne znam. Znam da građani neće izdržati ovih 20%. Najavljeno je i poskupljenje struje od 20%. Sve može. Nema reči odgovornosti, niko ovde nije odgovoran, a jedino rešenje za gasnu krizu koja je bila, to je da skoči cena gasa 20% ... (Predsednik: Vreme.) ... mislim da je to katastrofalno. Hvala. Završavam. Još jednom sam hteo vama da se zahvalim na spremnosti da pozovete one koji su najodgovorniji u ovoj državi, ali moram da obavestim javnost da niti su se oni pojavili, niti je ijedna poslanička grupa, osim LDP, postavila jedno jedino pitanje, osim predstavnika Demokratske stranke koji je pokušao da skrene priču u desetom smeru da se ne bi pričalo o onome što je bila tema na Odboru. Hvala.
Zahvaljujem. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Pošto je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 85. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, određujem sredu, 21. januar 2009. godine, sa početkom u 17.30 časova, kao dan za glasanje. Molim vas, samo da vas obavestim. Očigledno je da danas ne možemo započeti sednicu koju sam zakazala za 14.00 časova. Ona će početi sutra u 10.00 časova. Zahvaljujem na saradnji i očekujem da svi učestvujete u glasanju. [[Posle pauze – 17.35]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje o tačkama dnevnog reda, potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 86. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, kvorum za rad Narodne skupštine u Danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutno najmanje 126 narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u jedinice elektronskog sistemaza glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 128 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od 126 narodnih poslanika i da, prema tome, postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O DOPUNAMA ZAKONA O CARINSKOJ TARIFI Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o dopunama Zakona o Carinskoj tarifi, u načelu. Za 126, protiv jedan, nije glasao 31, od ukupno 158 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Pre nego što pređemo na odlučivanje o amandmanima, konstatujem da je sastavni deo Predloga zakona postao amandman Odbora za finansije na član 4. Predloga zakona, pošto ga je u ime Vlade prihvatio predstavnik predlagača u toku pretresa Predloga zakona u pojedinostima, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Dejan Mirović i narodni poslanik Donka Banović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 60, protiv 123, nisu glasala 22, od ukupno 205 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 76, protiv 126, nije glasalo pet, od ukupno 207 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Vjerica Radeta i narodni poslanik Milica Vojić-Marković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 77, protiv 126, nije glasalo četvoro, od ukupno 207 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 77, protiv 124, nije glasalo četvoro, od ukupno 205narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Nataša Jovanović i zajedno narodni poslanici Milica Radović i Miroslav Petković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 65, protiv 126, uzdržan jedan, nije glasalo 13, od ukupno 205 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 80, protiv 125, nije glasao jedan, od ukupno 206 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o dopunama Zakona o Carinskoj tarifi, u celini. Za 126, protiv 19, nije glasalo 25, od ukupno 170 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o dopunama Zakona o Carinskoj tarifi. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POREZIMA NA IMOVINU Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu, u načelu. Za 126, protiv 23, nije glasalo 16, od ukupno 165 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, podsećam vas da je narodni poslanik Gordana Pop-Lazić povukla amandman na član 3. Predloga zakona. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 62, protiv 125, nije glasalo 17, od ukupno 204 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Srđan Spasojević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 78, protiv 125, nije glasalo troje, od ukupno 206 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Amandman kojim se posle člana 2. dodaje novi član 2apodnela je narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 79, protiv 125, nije glasalo dvoje, od ukupno 206 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Amandman kojim se posle člana 2. dodaje novi član 2a podneo je narodni poslanik Milan Škrbić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 78, protiv 126, nije glasalo dvoje, od ukupno 206 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 76, protiv 126, nisu glasala četiri, od ukupno 206 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 14. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Dejan Mirović i Zlata Đerić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 78, protiv 126, nije glasao jedan, od ukupno 205 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 78, protiv 126, nije glasao jedan, od ukupno 206 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 77, protiv 125, nije glasalo troje, od ukupno 205 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 76, protiv 126, nije glasalo troje, od ukupno 205 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Amandman kojim se posle člana 18. dodaje novi član 18a podnela je narodni poslanik Vjerica Radeta. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 73, protiv 125, nije glasalo sedam, od ukupno 205 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 78, protiv 126, nije glasao jedan, od ukupno 205 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Odlučivanje Narodne skupštine o postojanju opšteg interesa za povratno dejstvo odredaba čl. 1, 2, 3, 4, 16. i 17. Predloga zakona. Podsećam vas da je članom 25. Predloga zakona Vlada predložila povratno dejstvo odredaba čl. 1, 2, 3, 4, 16. i 17. Predloga zakona. Prema članu 144. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, kad predlog zakona sadrži odredbe za koje je predviđeno povratno dejstvo, prilikom glasanja o tim odredbama Narodna skupština posebno odlučuje da li za to povratno dejstvo postoji opšti interes. Molim da Narodna skupština odluči da li postoji opšti interes za povratno dejstvo odredaba čl. 1, 2, 3, 4, 16. i 17, kao što je predloženo odredbom člana 25. Predloga zakona. Za 126, protiv 16, od ukupno 142 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postojiopšti interes za povratno dejstvo odredaba čl. 1, 2, 3, 4, 16. i 17, Predloga zakona. Pošto smo završili odlučivanje po amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu, u celini. Za 127, protiv 24, nije glasalo 16, od ukupno 167 narodnihposlanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O AKCIZAMA Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama, u načelu. Za 128, protiv 14, nisu glasala 24, od ukupno 166 narodnihposlanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 77, protiv 127, nije glasalo dvoje, od ukupno 206 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Jovan Palalić, Arsen Đurić, Miloš Radulović i Aleksandar Pejčić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 79, protiv 126, nije glasao jedan, od ukupno 206 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 75, protiv 127, nije glasalo troje, od ukupno 206 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 76, protiv 124, nije glasalo šest, od ukupno 206 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Srboljub Živanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 72, protiv 125, nije glasalo devet, od ukupno 206 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Milan Lapčević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 78, protiv 127, od ukupno 205 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Petković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 79, protiv 126, od 205 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 77, protiv 126, od 205 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Miroslav Markićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 78, protiv 126, nije glasalo dvoje, od 206 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 76, protiv 126, nisu glasala četiri, od 206 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Donka Banović, Milutin Jeličić i Milica Vojić-Marković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 79, protiv 126, nije glasao jedan, od 206 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 77, protiv 125, nisu glasala četiri, od 206 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman sa ispravkom podnela je narodni poslanik Zlata Đerić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 79, protiv 125, uzdržan jedan, nije glasao jedan, od 206 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Milićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 106, protiv 95, uzdržanih nije bilo, nije glasalo šest, od 207 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković i Zoran Šami. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 79, protiv 125, nisu glasala tri, od 207 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Branko Ružić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 107, protiv 96, uzdržan jedan, nisu glasala tri, od 207 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Zlata Đerić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 78, protiv 126, nisu glasala tri, od 207 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 78, protiv 125, nisu glasala četiri, od 207 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Branko Ružić podneo je amandman kojim predlaže da se poslečlana 24.doda novi član 24a. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 86, protiv 96, uzdržanih 18, nije glasalo sedam, od 207 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 25. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Dušan Bajatović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 82, protiv 94, uzdržanih 16, nije glasalo 13, od 205 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Kasalović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 85, protiv 99, uzdržanih pet, nije glasalo 16, od 205 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 29. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Bajatović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 78, protiv 97, uzdržanih 11, nije glasao 21, od 207 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Zoran Kasalović podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 29. doda novi član 29a. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 66, protiv 111, uzdržana četiri, nije glasalo 25, od 206 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama u celini. Za 127, protiv 23, nisu glasala 22, od 172 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupštinausvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O REPUBLIČKIM ADMINISTRATIVNIM TAKSAMA Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama, u načelu. Za 127, protiv 14, nije glasalo 17, od 158 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona, u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, pre prelaska na odlučivanje o amandmanima podsećam vas da je narodni poslanik Milica Vojić-Marković, pisanim putem, povukla amandman na član 5. Predloga zakona. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 76, protiv 125, nisu glasala četiri, od prisutnih 205 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 76, protiv 127, nisu glasala tri, od prisutnih 206 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Milan Avramović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 74, protiv 126, nije glasalo pet, od prisutnih 205 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Jadranko Vuković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 73, protiv 127, uzdržan jedan, nisu glasala četiri, od prisutnih 205 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Milan Škrbić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 78, protiv 127, nije glasao jedan, od prisutnih 206 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 74, protiv 127, nije glasalo pet, od prisutnih 206 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 60, protiv 126, uzdržanih 15, nije glasalo pet, od prisutnih 206 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 77, protiv 124, nije glasalo šest, od prisutnih 207 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 78, protiv 127, nisu glasala dva, od prisutnih 207 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman je podnela narodni poslanik Dušanka Plećević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 78, protiv 126, nisu glasala dva, od prisutnih 206 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 78, protiv 125, nisu glasala tri, od prisutnih 206 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 74, protiv 127, nije glasalo pet, od prisutnih 206 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 72, protiv 125, nije glasalo osam, od prisutnih 205 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Mladenović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 74, protiv 127, nisu glasala dva, od prisutna 204 narodnaposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 15. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop - Lazić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 62, protiv 125, nije glasalo 17, od prisutna 204 narodnaposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 16. amandman je podnela narodni poslanik Marina Raguš. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 75, protiv 126, nisu glasala tri, od prisutna 204 narodnaposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Paja Momčilov. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 65, protiv 127, uzdržan jedan, nije glasalo 11, od prisutna 204 narodnaposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Lazić. Predstavnica predlagača je u toku pretresa Predloga zakona u pojedinostima prihvatila amandman. Odbor za finansije prihvatio je amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 75, protiv 125, uzdržan jedan, nisu glasala tri, od prisutna 204 narodnaposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 19. amandman je podneo narodni poslanikDejan Mirović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 66, protiv 125, nije glasalo 14, od prisutnih 205 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 57, protiv 124, uzdržan jedan, nisu glasala 22, od prisutna 204 narodnaposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Živkov. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 78, protiv 124, nisu glasala tri, od prisutnih 205 narodnihposlanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Slađan Mijaljević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 60, protiv 144, od ukupno 204 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 62, protiv 127, nije glasalo 16, od ukupno 205 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Srboljub Živanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 75, protiv 127, nije glasalo troje, od ukupno 205 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 25. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 73, protiv 124, nije glasalo osmoro, od ukupno 205 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 25. odeljak A, tarifne brojeve 13, 14. i 15. amandman je podneo narodni poslanik Milan Lapčević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 77, protiv 125, nije glasalo troje, od ukupno 205 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 25. odeljak A, tarifne brojeve 20. i 29. amandman je podneo narodni poslanik Miloš Radulović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 76, protiv 127, nije glasalo dvoje, od ukupno 205 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 25. odeljak A, tarifni broj 23. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Lazić. Predstavnica predlagača je u toku pretresa Predloga zakona u pojedinostima prihvatila amandman. Odbor za finansije je prihvatio amandman. Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 25. odeljak A, tarifni broj 25. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Aleksandar Pejčić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 77, protiv 125, nije glasalo troje, od ukupno 205 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 25. odeljak A, tarifne brojeve 29, 31, 32, 34, 35. i 36. amandman je podneo narodni poslanik Milan Dimitrijević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 78, protiv 127, od ukupno 205 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 25. odeljak A, tarifni broj 40. amandman je podnela narodni poslanik Donka Banović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 78, protiv 126, nije glasao jedan, od ukupno 205 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 25. odeljak A, tarifni broj 66. amandman je podnela narodni poslanik Milica Vojić-Marković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 75, protiv 126, nije glasalo četvoro, od ukupno 205 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 25. odeljak A, tarifni broj 78. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 78, protiv 125, nije glasalo dvoje, od ukupno 205 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 26. amandman je podnela narodni poslanik Radica Jocić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 76, protiv 124, nije glasalo petoro, od ukupno 205 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 27. amandman je podneo narodni poslanik Marko Milenković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 77, protiv 126, nije glasalo dvoje, od ukupno 205 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Ognjen Mihajlović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 78, protiv 123, nije glasalo četvoro, od ukupno 205 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 29. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 78, protiv 126, nije glasao jedan, od ukupno 205 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 30. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 78, protiv 126, nije glasao jedan, od ukupno 205 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama, u celini. Za 127, protiv 37, nije glasalo troje, ukupno je glasalo 167 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O PRIVREMENOM IZUZIMANjU OD OPOREZIVANjA POREZOM NA DOHODAK GRAĐANA ODREĐENIH VRSTA PRIHODA Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o privremenom izuzimanju od oporezivanja porezom na dohodak građana određenih vrsta prihoda, u načelu. Za 125, nije glasalo 39, ukupno je glasalo 164 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje po amandmanima. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 62, protiv 127, nisu glasala dva, od ukupno 191 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 48, protiv 126, uzdržan jedan, nije glasalo 16, od ukupno 191 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 63, protiv 127, nije glasao jedan, od ukupno 191 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Odlučivanje Narodne skupštine o postojanju opšteg interesa za povratno dejstvo odredbe člana 4. Predloga zakona. Prema članu 144. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, kada predlog zakona sadrži odredbe za koje je predviđeno povratno dejstvo Narodna skupština posebno odlučuje da li za to povratno dejstvo postoji opšti interes. Molim narodne poslanike da odluče da li postoji opšti interes za povratno dejstvo odredbe člana 4. Predloga zakona. Za 127, protiv 17, od ukupno 144 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da postoji opšti interes za povratno dejstvo odredbe člana 4. Predloga zakona. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o privremenom izuzimanju od oporezivanja porezom na dohodak građana određenih vrsta prihoda, u celini. Za 127, nije glasalo 17, od ukupno 144 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o privremenom izuzimanju od oporezivanja porezom na dohodak građana određenih vrsta prihoda. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O DOPRINOSIMA ZA OBAVEZNO SOCIJALNO OSIGURANjE Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga ovog zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Za 127, nije glasalo 18, od ukupno 145 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Slađan Mijaljević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 47, protiv 141, nije glasalo 10, od ukupno 198 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 77, protiv 123, nije glasalo petoro, od ukupno 205 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 74, protiv 127, nije glasalo troje, od ukupno 204 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Slađan Mijaljević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 58, protiv 144, nije glasalo dvoje, od ukupno 204 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 68, protiv 126, uzdržan jedan, nije glasalo 14, od ukupno 204 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, u celini. Za 127, nije glasalo 47, od ukupno 167 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje. Prelazimo na 7. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENI I DOPUNI ZAKONA O PENZIJSKOM I INVALIDSKOM OSIGURANjU Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga ovog zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Za 126, protiv devet, uzdržan jedan, od ukupno 166 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 76, protiv 124, nije glasalo petoro, od ukupno 205 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Milica Vojić-Marković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 78, protiv 125, nije glasao jedan, od ukupno 204 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Odlučivanje Narodne skupštine o postojanju opšteg interesa za povratno dejstvo odredbe člana 1. Predloga zakona. Podsećam vas da je članom 3. Predloga zakona Vlada predložila povratno dejstvo odredbe člana 1. Predloga zakona. Prema članu 144. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, kada predlog zakona sadrži odredbe za koje je predviđeno povratno dejstvo prilikom glasanja o tim odredbama Narodna skupština posebno odlučuje da li za to povratno dejstvo postoji opšti interes. Molim da Narodna skupština odluči da li postoji opšti interes za povratno dejstvo odredbe člana 1. Predloga zakona. Za 126, protiv 36, nije glasalo četvoro, od ukupno 166 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoji opšti interes za povratno dejstvo odredbe člana 1. Predloga zakona. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju, u celini. Za 127, protiv 15, nije glasao 21, od ukupno 163 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje po njima, saglasno članu 99. Poslovnika, zaključujem sednicu Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Nastavljamo rad po dnevnom redu naredne sednice sutra u 10.00 časova. Zahvaljujem na saradnji i čestitam na uspešnom radu danas svima nama.