Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Peta sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 122 narodnih poslanika, a da bi utvrdili radni kvorum za sednicu Narodne skupštine, molim vas da svoje identifikacione kartice stavite u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Izvolite. Konstatujem da je trenutno prisutno 100 narodnih poslanika, te da postoje uslovi za rad u delu sednice utorkom i četvrtkom, jer utorkom i četvrtkom nakon otvaranja sednice i utvrđivanja broja narodnih poslanika koji prisustvuju sednici, a pre prelaska na dalju raspravu sednica traje na osnovu člana 286. stav 2. Poslovnika koji kaže: Narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenja i objašnjenja od predsednika Narodne skupštine, predsednika Odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera u drugim republičkim organima i organizacijama, o pitanjima iz okvira prava i dužnosti ovih funkcionera, iz nadležnosti organa na čijem se čelu nalaze, a koja su mu potrebna za ostvarivanje funkcije narodnog poslanika, osim na sednici Narodne skupštine. Izuzetno, predsednik, odnosno ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe pravo i stava 1. ovog člana može ostvariti i na sednici Narodne skupštine, usmeno u jednom obraćanju, u trajanju do pet minuta utorkom i četvrtkom, i to odmah nakon otvaranja sednice i utvrđivanja broja narodnih poslanika koji učestvuju na sednici, a pre prelaska na dalju raspravu. Pitam da li neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da koristi svoje pravo? Reč ima narodni poslanik Arpad Fremond.
Poštovana predsedavajuća, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, postavio bih pitanje u vezi prekršajnih prijava koje stižu poljoprivrednim proizvođačima nakon šest meseci od protesne vožnje, a pitanje bih uputio prvenstveno ministru poljoprivrede, gospodinu Dušanu Petroviću i ministarki pravde gospođi Snežani Malović. Odmah na početku želim da istaknem da se poslanici SVM iznad svega zalažu za poštovanje zakona i smatramo da zakone koje donesemo moramo i ispoštovati. Ipak smatramo da u nekim slučajevima kada postoji dogovor između dve strane, taj dogovor treba ispoštovati. Posle protesne vožnje poljoprivrednim proizvođačima obećano je da je protiv njih neće biti vođen postupak. To im je obećao lično ministar poljoprivrede Dušan Petrović. Kako je to moga obećati, nije mi poznato, ali ipak je činjenica da pre šest meseci postignut dogovor između predstavnika Vlade Republike Srbije i između poljoprivrednih proizvođača, nakon čega su poljoprivredni proizvođači obustavili protest. Podsećanje radi poljoprivrednicima nije bilo dozvoljeno da dođu do Beograda i da mirno protestvuju. Na primer u Bugarskoj u Sofiji je to dozvoljeno, a o tome smo mogli čitati nedavno i u štampi. Kod nas je policija sama zaustavila poljoprivredne proizvođače i nije im dozvolila da nastave do Beograda i sa poljoprivrednim proizvođačima koji su zaustavljeni od strane policije stižu prijave. Mogu da razumem poljoprivredne proizvođače što su nezadovoljni jer protiv njih su podnete prijave zbog proletošnje blokade, kojoj je zapravo izazvala sama policija. Na žalost i nadležni ministar njih sada upućuje na najrazličitije adrese, od one u Nemanjinoj pa do lokalnih samouprava i sudova. Smatram da nakon ovih dešavanja hitno treba da reaguje ministar poljoprivrede koji treba da pregovara sa poljoprivrednicima i da ovaj problem reši što pre. Lideri i udruženja poljoprivrednika koja su učestvovala u protestu tvrde da je tada dogovoreno da se tada ne podnose prekršajne, krivične mere protiv učesnika protesta. Pitanje je dakle, da li svaki poljoprivredni proizvođač koji je učestvovao u protestu može da računa na prekršajne prijave ubuduće. Interesuje me da li malinari koji su takođe imali protesnu vožnju u raznim opštinama po Srbiji mogu da računaju za nekih četiri, pet meseci na ovakve prijave. Interesuje me, da li je neki poljoprivredni proizvođač dobio takvu prijavu južnije od Beograda ili se prijave za protesnu vožnju dele samo na teritoriji AP Vojvodine. Imam još jedno pitanje u vezi subvencija poljoprivrede za 2012. godinu i uputio bih ga predsedniku Vlade Republike Srbije, gospodinu Mirku Cvetkoviću, ministru poljoprivrede, gospodinu Dušanu Petroviću. Ovo pitanje sam postavio i pre dve nedelje ali nažalost u roku koji je predviđen Poslovnikom niko od nadležnih nije odgovorio. Interesuje me da li svaki registrovani poljoprivredni proizvođač može da računa na subvencije po hektaru u 2012. godini i koliko će iznositi subvencija po hektaru. Interesuje me da li će država sledeće godine, uopšte dati subvencije po hektaru poljoprivrednim proizvođačima. I ovog puta apelujem na gospodina ministra Dušana Petrovića da što hitnije odgovori na ova pitanja i da što pre održimo sednicu Odbora za poljoprivredu i da nam prezentuje koji su planovi Ministarstva poljoprivrede za 2012. godinu. Hvala.
Prijavljeni su narodni poslanik Slobodan Samardžić, zatim narodni poslanik Nikola Novaković.
Poštovani narodni poslanici, poštovana gospođo predsedavajuća, juče i prekjuče zamenik premijera Ivica Dačić je rekao da ako EU hoće da garantuje teritorijalni integritet Kosova i ukoliko hoće da prinudi Srbiju da odustane od Rezolucije 1244 kada je reč o statusu Kosova na regionalnim međunarodnim skupovima i ukoliko je tako, da je najbolje da Srbija prizna Kosovo kako bi se, kako on kaže, zaustavilo ovo mrcvarenje. Drugim rečima, zamenik premijera je rekao da EU traži od Srbije priznavanje Kosova. Dobro je što je to rekao, iako bi se na ove njegove reči lako moglo reći – Dobro jutro, Kolumbo. To je nešto što znaju svi već odavno, samo se igra jedna igra mimikrije. Vodi se jedna politika mimikrije, koja je postala nepodnošljiva za pojedine članove Vlade. Oni govore potpuno otvoreno o onome što se zapravo događa iza kulisa ovog pregovaračkog procesa. Već juče su reagovali Ketrin Ešton i Štefan File i rekli su da to u osnovi nije tačno. Naime, njihova uloga u EU jeste da prave tu mimikriju o kojoj govorimo, ali, za tu stvar ne treba pitati nekompetentne i neovlašćene lice EU, kao što su Ketrin Ešton i Štefan File, već one koji o tome odlučuju. Dakle, nemački predstavnici, najviši državni, francuski i britanski, koji o tome odlučuju jasno stavljaju do znanja, a to je i štampa više puta prenosila, da se od Srbije traži priznanje Kosova radi sticanja kandidature. S obzirom da je taj rok negde februar, mart ove godine, očigledno je da će postati vrlo živa aktivnost Vlade i predsednika Republike koji vode te poslove u vezi sa ovim. Ono što Skupština treba da zahteva, jeste javnost rada u ovoj stvari. Ako ona nije bila prisutna zadnjih tri i po godine, ako se ova politika vodila kriomice i sakrivena od očiju javnosti, onda bi bar ova dva meseca trebalo da se vodi na jedan primeren način, na jedan demokratski način, da bi Skupština u tome učestvovala. U vezi sa time, ja bih postavio jedno pitanje i jedan zahtev Vladi. Naime, pitanje je kada i da li će Vlada dati poslanicima Skupštine pregovaračku platformu? Već se više od pola godine pregovara o KiM i o sudbini ove srpske pokrajine, a mi još nemamo pregovaračku platformu. Mi smo imali razumevanja za činjenicu da ta platforma u vreme pripreme nije mogla da ide u javnost i to je negde sasvim normalno. Potom, pregovori su trajali nekoliko meseci i privedeni su kraju. Mi još ne znamo šta je platforma. Platforma je potrebna da bismo poredili ono što u njoj piše sa rezultatima ovih razgovora. Dosadašnji rezultati bili su porazni za Srbiju kao državu. Kosovo je privedeno priznanju. To je dovedeno gotovo do kraja, a najjasnije sporazumom o granicama. Tu je napravljen jedan sporazum o razgraničenju Srbije i Kosova i o korišćenju tzv. integrisanog upravljanja granicama, konceptom koji u Evropi važi za susedne zemlje koje imaju zajedničku granicu. To je Srbija već priznala. Pred Srbijom je još nekoliko zahteva. Znači, imamo o čemu da diskutujemo kao država, kao javnost, kao parlament, kao politički učesnici i zbog toga tražimo da nam se ova platforma da na uvid. Druga stvar koju bih hteo da zatražim kroz mogućnost pitanja jeste od predsednice Skupštine – da zakaže sednicu Skupštine o KiM. To je neuspelo bilo nekoliko meseci ne zato što su postojali neki tehnički razlozi ili zato što većina nije imala većinu, nego zato što je cilj ove politike da se ona vodi na jedan tajnovit način, sakrivena od očiju javnosti, da se u međusobnoj trgovini da jedno za drugo, da se Kosovo da za kandidaturu i da se najzad tom kandidaturom pravi velika predizborna kampanja. Zbog toga se o Kosovu ne govori i zbog toga je javnost rada sada najvažnija uloga ovog parlamenta. Zbog toga tražim ove dve stvari. Hvala na pažnji.
S obzirom da se prijavilo još narodnih poslanika, ovlašćenih predstavnika i predsednika, reč će imati prvo Jovan Damjanović, zatim Zoran Ostojić, pa onda Nikola Novaković.
Dame i gospodo, poštovani narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, na kraju kalendarske godine i jedna lepa vest za romsku zajednicu, kojoj je dodeljeno otvaranje reciklažnih centara u Srbiji. Mi imamo Međunarodnu dekadu, imamo Strategiju o romskoj zajednici koja je prihvaćena u Vladi Srbije i evo, konačno, država i određena ministarstva su učinili ono što je vrlo važno – iskorenjavanje siromaštva u romskoj zajednici i integrisanje u društvo. Želim da obavestim Narodnu skupštinu i da se zahvalim posebno našoj državi Srbiji, a posebno ministru Duliću, Fondu za zaštitu životne sredine, Željki Jurekić, kao i gradonačelniku Simonoviću, predsedniku Skupštine Niša Miletu Iliću, Banetu Jovanoviću, direktoru Zavoda za izgradnju. Da društvo u našoj državi nije htelo, ne bi moglo sve ovako da se uradi. Ovo je prvi put da romska zajednica dobije jedan vrlo značajan projekat, gde će se ljudi zaposliti, uključiti u radu, iskorenjavanje siromaštva, integrisati se u društvu. Romi su i ovako čistači, sakupljači sekundarnih sirovina u Srbiji, ali oni to rade u jednoj sivoj zoni, a sada ulaze u aktuelne tokove države i zakonske okvire. Oni će sada imati socijalno, penziono, imaće legitimacije, rešenja, svoje plate, transportna vozila i radiće upravo u svim tim oblastima u kojima su radili i do sada, ali sada će biti u zakonskim okvirima. U 2012. godini neće više izlaziti Romi da skupljaju sekundarne sirovine ukoliko nisu registrovani sakupljači, nemaju legitimacije ili rešenja. Takođe želim da se zahvalim predstavnicima. Mi ćemo otvoriti reciklažne centre u gradu Nišu, opština Crveni krst, Fantele i Niška Banja, gradu Beogradu, opština Palilula, gradu Šabcu, opštini Aleksinac, opštini Stara Pazova, opštini Ruma, opštini Mionica, opštini Vladičin Han i Surdulici. Za sada smo dobili osam reciklažnih centara da otvorimo i zelena ostrva u ovim gradovima, a kasnije ćemo da vidimo još u 18 gradova. Država je učinila onoliko koliko je mogla. Svi znamo da smo u specifičnoj situaciji, i država i građani, ali ovoga puta još jednom velika zahvalnost romske zajednice državi i njenim institucijama koje su omogućile da se konačno Romi zaposle, integrišu. Ovo nije jedini projekat. Ima još projekata koje će sigurno podržati određena ministarstva i država i u ime Demokratske levice Roma i romske zajednice se zahvaljujem. Hvala vam.
Reč ima narodna poslanica Zlata Đerić, pa narodni poslanik Zoran Ostojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, imam obavezu ispred poslaničke grupe Nove Srbije, a na inicijativu građana, da postavim pitanje Ministarstvu pravde i Visokom savetu sudstva. Naime, svi smo svedoci da je u prethodne četiri godine transparentno i sa velikom pompom izvršena reforma pravosuđa. Tom prilikom su neke sudije ostale bez posla, ali ne i bez plata, što u Srbiji nije baš uobičajeno. Obično se ostaje i bez jednog i bez drugog, a na to su građani veoma osetljivi obzirom da veliki broj građana svakog dana ostaje bez osnovnih sredstava, osnovnih primanja i bez posla, naravno. Ono što postavljam kao pitanje Ministarstvu pravde i Visokom savetu sudstva - kada sudije nisu izabrane ponovo na sudijsku funkciju sa obrazloženjem da nisu ispunjavali neke uslove, nastavili su da primaju svoje plate, interesuje me, pre svega, koliko je novca potrošeno na ta primanja, a onda se desila još jedna posebna sramota za srpsko pravosuđe, jedan broj sudija je vraćen na posao, što znači da je neko ko ih je u prvom krugu eliminisao, priznao da je pogrešio, e interesuje nas da li će oni u Visokom savetu sudstva, koji su učinili tako krupnu grešku ili tako krupan blam ili takvu sramotu za srpsko pravosuđe, napokon smoći snage i da podnesu ostavku na ove funkcije. Interesuje nas ko su ljudi koji su odgovorni za ovo što se desilo u reformi srpskog pravosuđa i koliko to košta građane Republike Srbije, da ne bismo došli u situaciju da u vreme kada zagovaramo sve moguće i nemoguće slobode neko zavapi, kao Žan Žak Ruso – dosta mi je slobode, dajte mi pravdu i jednakost? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Ostojić, a posle njega narodni poslanik Nikola Novaković.
Hvala potpredsednice. Koleginice i kolege, posebno koleginice i kolege iz DS, juče smo dobili potvrdu da jedna firma koja se zove "Kurir info" namerava da kupi "Politiku" odnosno Vacadude u "Politici", novosadskom "Dnevniku" i "Večernjim novostima". Ono što već danima govorimo i na šta upozoravamo, da se pred izbore sprema apsolutna medijska blokada, totalni mrak koji pripremaju neki iz DS, plus razvaljivanje tih poslednjih institucija koje su ostale, kakve-takve, ali su još uvek institucije, posebno "Politika". Dobili smo potvrdu da je to sve istina. Mi smo upozorili i poslali pismo svima za koje smo smatrali da su nadležni da se u ovaj posao uključe i spreče ovaj plan. "Kurir", zovimo ga medij za ovu priliku, pošto smo ipak u najvišem domu, je preuzet hapšenjem bivšeg vlasnika Raje Rodića i njegovom nagodbom sa državom od strane nekih struktura iz vaše stranke. Ta ambicija da se uredi medijski život Srbije sada ide dotle da se stave pod kontrolu i "Politika", "Novosti" i novosadski "Dnevnik". Mi smo zatražili i od Agencije za borbu protiv korupcije i od tužilaštva, pisali smo i kancelariji Evropske komisije u Beogradu, da probamo da sprečimo taj scenarijo koji svakako nije dobar za slobodu medija i koji svakako nije u skladu sa evropskim vrednostima. Vi možete da odustanete od evropske priče. Možete da pripremate javnost kako neće biti ništa od kandidature. Možete da prevarite i birače koji su zato za vas glasali, ali nemate pravo da uništavate institucije ove države. Svi smo mi na zadatku izgradnje demokratskih institucija i zato mislim da Skupština Srbije mora da ima odgovornost i da kaže svoju reč u vezi ovog plana koji se sprema. Čujem objašnjenje da će tobože ta novina da spašava politiku od napada nekog narko dilera ili ne znam koga iz Sarajeva. Medij, odnosno firma čiji je vlasnik više proveo po pritvorima i zatvorima nego u redakciji, će da spašava od nekakvog drugog sličnog čoveka. Izvinite, da li je to neki policijski posao? Nas ne interesuje da li je DB preuzeo dvojne službe ili je bilo obrnuto itd. Gde je tu država i šta radi država? Ukoliko državni organi ostanu nemi i predstavnici državnog kapitala u ovim medijima ostanu nemi, biće to zaista potvrda da ne stoji samo grupa ili nekoliko pojedinaca ili interesna grupa iza toga, nego da iza toga stoji cela DS, na čelu sa njenim predsednikom. Zato tražimo, u skladu sa Poslovnikom, pročitajte ovlašćenja Odbora za kulturu i informisanje Skupštine Srbije, da se hitno sazove sednica Odbora, da se na tu sednicu pozovu predstavnici državnog kapitala u ovim medijima, da se pozovu predstavnici Ministarstva kulture i medija, da se pozovu predstavnici novinarskih udruženja i da raščistimo tu situaciju, da vidimo ko je smislio takav pakleni plan i kako da ga sprečimo. Ukoliko ne želite da ga sprečite, onda ćete se ponašati kao do sada, bez odgovora. Mi očekujemo da će državni organi reagovati na ovo što govorimo i očekujemo da ćete imati bar toliko kuraži i hrabrosti da se suprotstavite toj grupi koja je napravila takav plan, da napravimo tu sednicu u ovakvom sastavu i da probamo da zaštitimo institucije kao što su "Politika", jer zaista, ni Milošević nije uspeo da je podržavi. Zajahao je, ali kada je hteo… setite se i gospodine Mićunoviću, koliki ste govor držali onomad 1992. ili 1993. godine. "Politika" treba da postoji i kada ode Tadić i ova Vlada. Na vama je da date doprinos da se to i desi. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Nikola Novaković. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo potpredsedniče. Dame i gospodo narodni poslanici, ovu priliku ću da iskoristim da prvo informišem i obavestim određene državne organe i institucije, a potom da od njih na osnovu toga tražim informaciju i obaveštenje, da bi mogao da obavljam funkciju narodnog poslanika. Ni jednostavnijeg pitanja, ni dužeg vremena za odgovor. Pre dva meseca pitao sa ministra prosvete – koliko je novaca predviđeno za pedagoške asistente za decu sa smetnjama u razvoju i invaliditetom? U međuvremenu to sam i psimeno poslao. Nadam se da će, evo tri put Bog pomaže, da ću dobiti odgovor. Republički fond za zdravstveno osiguranje njegovog direktora i upravni odbor obaveštavam i informišem da postoji Pokrajinski fond za zdravstveno osiguranje Vojvodine i da postoji zakonska obaveza Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje da određene nadležnosti prenese i poveri Pokrajinskom fondu za zdravstveno osiguranje Vojvodine. Do danas, naravno, nikom nije palo na pamet to da učini. Moja informacija, koju tražim, se ne odnosi na to da li direktor i upravni odbor nešto rade, to me ne interesuje, nego me interesuje kada će poraditi na prenosu i poveravanju nadležnosti na Pokrajinski fond za zdravstveno osiguranje i time ispuniti svoju zakonsku obavezu? Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, po ko zna koji put ću ponovi pitanja Vladi Republike Srbije – kada će konačno Narodna skupština Republike Srbije raspravljati o najbitnijem nacionalnom pitanju, o najbitnijem državnom pitanju, a to je svakako u ovom trenutku Kosovo i Metohija? Srpska radikalna stranka je još 28. jula podnela interpelaciju Vladi Republike Srbije po pitanju stanja u južnoj srpskoj Pokrajini. Ustavni rok je 30 dana da se Narodna skupština izjasni, odnosno da diskutuje i da se izjasni o toj interpelaciji. Od 28. jula do danas prošlo je četiri meseca. Još uvek nemamo bilo kakav odgovor od Vlade Republike Srbije, iako smo i ja i drugi poslanici nekoliko puta čak i na ovaj način postavljali pitanje kada ćemo o tome razgovarati. Neshvatljivo je da i Evropski parlament i Evropska komisija i Savet Evrope i Savet bezbednosti raspravljaju o KiM, a da je Narodna skupština jedino mesto gde se o tome ne može raspravljati. Vama je, pretpostavljam poznato, da i Odbor za KiM takođe trpi žestoke opstrukcije, da se sednice Odbora odlažu iz dana u dan, iz nedelje u nedelju i da pregovarački tim uporno odbija da dostavi Narodnoj skupštini, narodnim poslanicima, a time i građanima Srbije, jer praktično su ti sporazumi tajni za građane Srbije, odbija da dostavi te sporazume koji su postignuti. Do sada je postignuto šest sporazuma, mi smo dobili do sada tekst četiri sporazuma, iz njih je jasno da je Vlada Republike Srbije u potpunosti priznala šiptarske kvazi institucije. Podsetiću vas samo na neke delove sporazuma. Tim sporazumima koje je dogovorio Borko Stefanović mi priznajemo katastarsku agenciju Kosova, priznajemo vrhovni sud Kosova, priznaju se lične karte, priznaju se saobraćajne dozvole, priznaju se vozačke dozvole, priznaju se registarske tablice, matične knjige, državljanstva, i praktično, na taj način, sve ostale institucije. Istovremeno, Vlada Republike Srbije se postignutim sporazumima odrekla prava da za vozila čiji vlasnici imaju prebivalište na teritoriji KiM, izdaje registarske oznake sa gradovima srpskim poput Prištine, Gnjilana, Peći i drugih. To je nešto što mi zaista ne možemo prihvatiti, ali imajući u vidu stanje u Vladi Republike Srbije i činjenicu da je sada potpuno ogoljena ta izdaja od strane EU, odnosno da je Srbiji jasno poručeno da se mora odreći KiM, da mora poštovati teritorijalni integritet Kosova, imajući u vidu činjenicu da čak i potpredsednik Vlade ili privi potpredsednik Vlade, kako ga nazivate, Ivica Dačić, javno poziva i kaže da je pametnije odmah priznati nezavisnost KiM, kako bi se prekinulo to mrcvarenje koje će se nastaviti. Mi zaista mislimo da je krajnje vreme da se i u Narodnoj skupštini o tome raspravlja. Naravno,Boris Tadić nastavlja da obmanjuje građane Srbije, navodeći kako to, naravno, nije uslov i kako ta ucena EU za koju smo mi znali još ranije, mi to tvrdimo i godinama, da to nije postavljeno na takav način. Ako nije postavljeno dobro bi bilo da čujemo na koji način jeste postavljeno. Uostalom, veoma bitno pitanje je pitanje - kako se te evropske vrednosti primenjuju u Srbiji? Evropska vrednost je, vi tvrdite, brisanje granica. Kada se radi o Srbiji, EU postavlja nove granice na teritoriji naše zemlje. Evropska vrednost je humanitarna pomoć i pomoć ugroženom stanovništvu u Republici Srbiji, odnosno na teritoriji KiM. Ta evropska vrednost se primenjuje tako što se blokira ruski humanitarni konvoj od 27 kamiona i skoro 300 tona pomoći, a maltene, iako se i o tom problemu oglasila i Maja Kocijančić i svi ostali, najviši državni ograni ostali su nemi po tom pitanju, što nas upućuje na to, da su se oni praktično odrekli KiM. Moje pitanje Vladi Republike Srbije je – kada će se raspravljati u Narodnoj skupštini o najvažnijem nacionalnom i državnom pitanju, a to pitanje je stanje u južnoj srpskoj pokrojini, odnosno KiM:
Narodni poslanik Gojko Radić ima reč. Izvolite.
Pre nego što postavim pitanje, zamolio bih predsedavajuću da dobijem odgovor na odavno postavljeno pitanje, ministru Obradoviću, oko uvođenja bilingualne nastave u osnovnoj školi "10. oktobar" u Subotici. Moje pitanje se odnosi na Ivicu Dačića i na predsednika Vlade Mirka Cvetkovića. Pošto znate da se u Subotici rade obilaznice i na autoputu je izvršena eksproprijacija zemljišta i ta eksproprijacija je dostigla cenu od nekih početnih 8 -10 dinara do 60 i nešto dinara, zahvaljujući pobuni ljudi kojima se vrši eksproprijacija. Ne bi bilo čudno, kako su došli do takve cene, ali postavlja se jedno vrlo zanimljivo pitanje. U Subotici se u okviru eksproprijacije dešava jedna ogromna pljačka državne imovine. To se desilo pre jedno pet godina i, ne lezi vraže, radi se o istom čoveku koji je izvršio razmenu Minerve i poslovnih prostora u Subotici. Eksproprijacija livnice se vrši, koju je Agencija za privatizaciju prodala u vrednosti od četiri miliona i 700 hiljada dinara. Da ne bi bilo čuda, isti vlasnik koji je menjao Minervu, a sada i livnicu, jer on je vlasnik livnice, daje livnicu ne kao eksproprijaciju zemljišta, nego objekta i zemljišta. To je 5.260 u metrima kvadratnim. U zidovima 284 metara kvadratnih. Zanimljiva stvar je da je lokalna samouprava ponudila istom vlasniku toi dostavila Vladi pod rednim brojem eksproprijacije – privredno rešenje Vlade Republike Srbije 05 broj 465-513 5-2010 od 15. jula 2010. godine. Ništa ne bi bilo čudno, ali je zanimljivo da su ovde kvadrati došli do 1.200 evra. Evo primera. Lokalna samouprava nudi vlasniku osam poslovnih prostora. Ovih osam poslovnih prostora ima površinu 641 metara kvadratnih. Procenjena vrednost je oko 1.200 – 1.300, a uglavnom 1.230 evra u proseku po metru kvadratnom, što iznosi 730 hiljada evra. Kako to da država proda livnicu za četiri miliona i 700 hiljada, tj. 80 hiljada evra u to vreme, a sada isti objekat, koji je maltene napušten, u ruinama, taj isti objekat sada plaća 730 hiljada evra. Izvršili smo i fotografisanje objekta. Izvršili smo fotografisanje objekta i on je sav u ruinama. Tamo više nema proizvodnje. Livnica više ne živi. Postavlja se pitanje – kako to da za privatnu kuću pored livnice, gde se isto mora izvršiti eksproprijacija, nude čoveku 25 hiljada evra, a on živi u svojoj kući, da bi sada došlo do 35 hiljada evra? Postavljam ministru Dačiću pitanje – zašto državni organi, MUP, tužilaštvo ne reaguju i stanu jednom konačno u trag bogaćenju pojedinaca i uzimanju kompletne državne imovine u Subotici i stavljaju se u ruke jednom čoveku? S tim povodom, tražim odgovor od Vlade – da li je Vladaizvršila i koji je veštak u Subotici vršio procenu? Imam informacije da je vlasnik livnice naručio sebi veštaka iz Beograda, a da je opština vršila usluge veštaka iz Subotice. Postavljam pitanje, imali smo pre nekoliko meseci raspravu o sudskim veštacima, sada se pokazuje kako rade veštaci, kako im se kaže i kako se naruči. Kako može napuštena zgrada da vredi 730 hiljada evra i da se za nju daju poslovni prostori koji su vredni 600 i nešto hiljada evra. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Meho Omerović. Izvolite.
Zahvaljujem, poštovana gospođo potpredsednice, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, želeo bih da postavim dva pitanja koja se odnose ne toliko na rad Vlade i vladinih institucija, koliko na sisteme koji su u nadležnosti pojedinih javnih preduzeća, odnosno pojedinih ministarstva. U tom kontekstu ću postaviti dva pitanja. Pre nekoliko dana u tri polimske opštine, zbog dugovanja za utrošenu električnu energiju, a koja prelaze iznos preko 300 miliona dinara, smenjeno je nekoliko rukovodilaca EPS u Prijepolju. To je vest koja sama po sebi ne bi zasluživala nikakvu pažnju, jer je to normalno i suvereno pravo rukovodioca, odnosno direktora EPS u tom regionu čije je sedište u Kraljevu. Međutim, postavljam pitanje – zašto se različiti aršini primenjuju na različite gradove i opštine na teritoriji Republike Srbije, kada znamo da veliki gradovi u Srbiji duguju po nekoliko puta više nego sve opštine na teritoriji Sandžaka, a tamo nema nikakvih smena, niti ikakvih sankcija protiv rukovodilaca? Ključno pitanje koje se desilo je – koji su ljudi koji su postavljeni umesto tih koji su navodno smenjeni zbog slabe realizacije naplate električne energije? Naime, na mesto vršioca dužnosti EPS u Prijepolju je postavljen gospodin Danilo Pušica, koji ima završen Elektrotehnički fakultet, međutim, pripravnički staž mu je istekao pre nekoliko meseci, a za to mesto je najmanje potrebno pet godina radnog iskustva. Na mesto tehničkog direktora, još veća bruka i sramota, postavljen je Golubović Borko koji ima, pazite, molim vas, treći stepen srednje tehničke škole, a za to radno mesto je potrebno imati najmanje tri godine radnog iskustva u struci i imati titulu, odnosno diplomu diplomiranog inženjera. Na žalost, ovaj čovek ne samo što ne ispunjava uslove i ne samo što nema radni staž, nema adekvatnu stručnu spremu, nego je umešan i u neke afere koje su se dešavale u proteklom periodu, a koje su vezane za krađu merne grupe nekih konzola, a čak je bio i pred disciplinskim postupkom, o čemu su se vodile i rasprave unutar elektrodistribucije. Ni jedan, ni drugi, koji su postavljeni na ove funkcije, ne ispunjavaju ni jedan jedini zakonski minimum za ova radna mesta. Stoga, moje pitanje je direktoru Elektrodistribucije u Kraljevu, koji očigledno stoji iza ovih ljudi koje je postavio, o čemu se tu radi? Da li Vlada Republike Srbije, da li Elektroprivreda Srbije i Ministarstvo energetike znaju da u ovom trenutku širom države Srbije neki ljudi, pošto su i državni organi i javnost i građani okupirani teškim životom i velikim političkim temama, rade neke stvari koje su suprotne zakonu? Tražim hitan odgovor kako je moguće da na nekim ovakvim nižim mestima, pod navodnicima, pojedini direktori očigledno sprovode neke interesne grupacije i zastupaju interese pojedinih grupa, a ne sprovode interese države, odnosno naroda, a još manje to rade suprotno zakonu? Drugo moje pitanje vezano je i odnosi se na dva velika grada u Srbiji, a to su Niš i Novi Sad. Naime, do dana današnjeg mi u tim gradovima nemamo postavljene načelnike policija. Moje pitanje je kada ćemo imati načelnike policija u Novom Sadu i u Nišu, jer smo svedoci svakodnevnih prekršaja i svega onoga što se dešava, krivičnih i kriminalnih radnji na prostoru ova dva velika grada, a nemamo čelnog čoveka policije koji bi, nadam se, te stvari uspeo da stavi pod kontrolu? Hvala na pažnji.
Da li se još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč da koristi svoje pravo iz člana 286? (Ne.) Pošto se više niko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštenje o odsutnosti narodnih poslanika. Obaveštavam vas da je sprečena da sednici prisustvuje narodna poslanica Aleksandra Janković. Obrazloženje razloga za sazivanje sednice u kraćem roku od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine. Saglasno članu 86. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da je predsednica Narodne skupštine, gospođa Slavica Đukić-Dejanović, ovu sednicu sazvala u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge akata iz predloženog dnevnog reda. Obaveštenje o pozvanima na sednicu. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da je predsednica Narodne skupštine, gospođa Slavica Đukić-Dejanović, pored predstavnika predlagača Milana Markovića, ministra za ljudska i manjinska prava, državnu upravu i lokalnu samoupravu, pozvala da sednici prisustvuju i: Zoran Petrović, pomoćnik ministra za ljudska i manjinska prava, državnu upravu i lokalnu samoupravu i Gordana Stanić, načelnik u Ministarstvu za ljudska i manjinska prava, državnu upravu i lokalnu samoupravu. U sazivu ove sednice, koji vam je dostavljen, sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre nego što pređemo na deo sednice utvrđivanja dnevnog reda, molim vas da utvrdimo kvorum potreban na osnovu odredbi Poslovnika Narodne skupštine, da bi Skupština mogla da odlučuje o tačkama dnevnog reda, pojedinačno o predlozima za objedinjavanje načelne rasprave i izmene redosleda tačaka dnevnog reda, kao i o dnevnom redu u celini. Molim vas da svoje poslaničke kartice stavite u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da nas je u elektronskom sistemu sa svojim poslaničkim jedinicama prisutno 126, kao i da je još jedan određeni broj narodnih poslanika prisutan u sali za sednice Narodne skupštine, tako da ćemo sada odlučivati o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku, predlogu za spajanje rasprave i predlogu za promenu redosleda pojedinih tačaka dnevnog reda. Predlozi za razmatranje akata po hitnom postupku. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o jedinstvenom biračkom spisku. Molim narodne poslanike da se izjasne o ovom predlogu. Konstatujem da je od 127 prisutnih, 121 narodni poslanik glasao za. Skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama Zakona o stanovanju. Molim narodne poslanike da se izjasne o ovom predlogu. Konstatujem da je od 127 prisutnih, 118 narodnih poslanik glasalo za. Skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Agenciji za privredne registre. Molim narodne poslanike da se izjasne o ovom predlogu. Konstatujem da je od 126 prisutnih, 122 narodna poslanika glasalo za. Skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o postupku registracije u Agenciji za privredne registre. Molim narodne poslanike da se izjasne o ovom predlogu. Konstatujem da je od 126 prisutnih, 122 narodna poslanika glasalo za. Skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju ugovora o zajmu i finansiranju između KfW, Frankfurt na Majni i Republike Srbije, u iznosu do 25 miliona evra, a za "program vodosnabdevanja i kanalizacije u opštinama srednje veličine u Srbiji II – FAZA 2". Molim narodne poslanike da se izjasne o ovom predlogu. Konstatujem da je od 126 prisutnih, 109 narodnih poslanika glasalo za. Skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o zaduživanju Republike Srbije kod Komercijalne banke a.d. Beograd za potrebe kupovine zgrade Aeroinženjeringa i izvođenje neophodnih radova na objektu za potrebe smeštaja Prvog osnovnog suda u Beogradu. Molim narodne poslanike da se izjasne o ovom predlogu. Konstatujem da je od 126 prisutnih, 114 narodnih poslanika glasalo za. Skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju sporazuma o zajmu i programu za program "Rehabilitacija sistema daljinskog grejanja u Srbiji – faza IV" na iznos od 45 miliona evra između KfW-a, Frankfurt na Majni i Republike Srbije. Molim narodne poslanike da se izjasne o ovom predlogu. Konstatujem da je od 126 prisutnih, 113 narodnih poslanika glasalo za. Skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmeni Zakona o osiguranju. Molim narodne poslanike da se izjasne o ovom predlogu. Konstatujem da je od 126 prisutnih, 121 narodni poslanik glasao za. Skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o kinematografiji, koji je podnela Narodnoj skupštini 9. decembra 2011. godine. Molim narodne poslanike da se izjasne o ovom predlogu. Konstatujem da je od 127 prisutnih, 118 narodnih poslanika glasalo za. Skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmeni Zakona o podsticanju građevinske industrije Republike Srbije u uslovima ekonomske krize, koji je podnela Narodnoj skupštini 13. decembra 2011. godine. Molim narodne poslanike da se izjasne o ovom predlogu. Konstatujem da je od 127 prisutnih, 116 narodnih poslanika glasalo za. Skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o privrednim društvima. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, 119 je za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Ustavnom sudu, koji je podnela Narodnoj skupštini 13. decembra 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, 100 je za. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom prihvatila, ovaj predlog. Predlog za spajanje rasprave. Narodna poslanica Jelena Trivan, na osnovu člana 92. stav 2. člana 157. stav 2. član 170. i čl. 192. i 193. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se obavi zajednički načelni pretres o: Predlogu zakona o izmenama Zakona o stanovanju i Predlogu zakona o izmeni Zakona o podsticanju građevinske industrije Republike Srbije u uslovima ekonomske krize. Zatim, 2. zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o Agenciji za privredne registre, Predlogu zakona o postupku registracije u Agenciji za privredne registre, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o privrednim društvima, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o preuzimanju akcionarskih društava i Predlogu zakona o izmeni Zakona o osiguranju. Zatim, 3. zajednički načelni i jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o zaduživanju Republike Srbije kod Komercijalne banke A.D. Beograd za potrebe kupovine zgrade "Aeroinženjeringa" i izvođenja neophodnih radova na objektu za potrebe smeštaja Prvog osnovnog suda u Beogradu, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu i programu za program, rehabilitaciju sistema daljinskog grejanja u Srbiji - faza IV u iznosu od 45.000.000 evra između KfW-a Frankfurt na Majni Republike Srbije. Zatim, Predlogu zakona o potvrđivanju ugovora o zajmu i finansiranju između KfW-a Frankfurt na Majni i Republike Srbije u iznosu od 25.000.000 evra za program vodosnabdevanja i kanalizacije u opštinama srednje veličine u Srbiji II - faza 2 i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o izmenama i dopunama Sporazuma između Republike Srbije i Evropske investicione banke o osnivanju i aktivnostima regionalne kancelarije Evropske investicione banke u Republici Srbiji; Zatim, 4. zajednički načelni pretres o: Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Turske u borbi protiv teških krivičnih dela naročito terorizma i organizovanog kriminala, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije o uslovima putovanja državljana dve zemlje, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o saradnji u borbi protiv organizovanog kriminala, međunarodne ilegalne trgovine drogama i međunarodnog terorizma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Republike Albanije, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Republike Bugarske o socijalnoj sigurnosti i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o usvajanju jednoobraznih tehničkih propisa za vozila sa točkovima, opremu i delove, koji mogu biti ugrađeni i/ili korišćeni na vozilima sa točkovima i uslovima za uzajamno priznavanje dodeljenih homologacija na osnovu ovih propisa; 5. zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu odluke o davanju saglasnosti na Finansijski plan Agencije za energetiku Republike Srbije za 2011. godinu i Predlogu odluke o davanju saglasnosti na Finansijski plan Agencije za energetiku Republike Srbije za 2012. godinu. Da li narodna poslanica Jelena Trivan želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da se izjasne o predlogu narodne poslanice Jelene Trivan za objedinjavanje i zajednički načelni i jedinstveni pretres pojedinih predloženih tačaka dnevnog reda, a kojima se Narodna skupština već izjasnila prihvatanjem. Konstatujem da je, od 127 narodnih poslanika, 119 za, te je Narodna skupština, većinom glasova, prihvatila predlog narodne poslanice Jelene Trivan. Predlog za promenu redosleda pojedinih tačaka. Narodna poslanica Jelena Trivan, na osnovu člana 92. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je promenu redosleda tačaka dnevnog reda sednice, tako da redosled tačaka dnevnog reda bude sledeći: 1. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o jedinstvenom biračkom spisku, 2. Predlog zakona o kinematografiji, 3. Predlog zakona o izmenama Zakona o stanovanju, 4. Predlogu zakona o izmeni Zakona o podsticanju građevinske industrije Republike Srbije uslovima ekonomske krize, 5. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Agenciji za privredne registre, 6. Predlog zakona o postupku registracije u Agenciji za privredne registre, 7. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o privrednim društvima, 8. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o preuzimanju akcionarskih društava, 9. Predlog zakona o izmeni Zakona o osiguranju, 10. Predlog zakona o zaduživanju Republike Srbije kod Komercijalne banke A.D. Beograd za potrebe kupovine zgrade "Aeroinženjeringa" i izvođenja neophodnih radova na objektu za potrebe smeštaja Prvog osnovnog suda u Beogradu, 11. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu i programu za program rehabilitacije sistema daljinskog grejanja u Srbiji - faza IV u iznosu od 45.000.000 evra između KfW-a Frankfurt na Majni Republike Srbije, 12. Predlog zakona o potvrđivanju ugovora o zajmu i finansiranju između KfW-a Frankfurt na Majni i Republike Srbije u iznosu od 25.000.000 evra za program vodosnabdevanja i kanalizacije u opštinama srednje veličine u Srbiji II - faza 2, 13. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o izmenama i dopunama Sporazuma između Republike Srbije i Evropske investicione banke o osnivanju i aktivnostima regionalne kancelarije Evropske investicione banke, 14. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Turske u borbi protiv teških krivičnih dela, naročito terorizma i organizovanog kriminala, 15. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije o uslovima putovanja državljana dve zemlje, 16. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o saradnji u borbi protiv organizovanog kriminala, međunarodne ilegalne trgovine drogama i međunarodnog terorizma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Republike Albanije, 17. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Republike Bugarske o socijalnoj sigurnosti, 18. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o usvajanju jednoobraznih tehničkih propisa za vozila sa točkovima, opremu i delove, koji mogu biti ugrađeni i/ili korišćeni na vozilima sa točkovima i uslovima za uzajamno priznavanje dodeljenih homologacija na osnovu ovih propisa, 19. Predlog odluke o davanju saglasnosti na Finansijski plan Agencije za energetiku Republike Srbije za 2011. godinu, 20. Predlog odluke o davanju saglasnosti na Finansijski plan Agencije za energetiku Republike Srbije za 2012. godinu, 21. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Ustavnom sudu. Da li narodna poslanica Jelena Trivan želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje predlog o izmeni tačaka dnevnog reda. Molim narodne poslanike da se izjasne. Konstatujem da je, od 127 narodnih poslanika, 117 za, te je Narodna skupština, većinom glasova, prihvatila ovaj predlog. Utvrđivanje dnevnog reda sednice u celini. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku, predlogu za spajanje rasprave i predlogu za promenu rasporeda redosleda tačaka dnevnog reda, na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Molim narodne poslanike da se izjasne. Konstatujem da je, od 127 narodnih poslanika, 120 za, te je Narodna skupština, većinom glasova, utvrdila dnevni red Pete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, u celini. Molim Službu da pripremi prečišćen tekst dnevnog reda. D n e v n i r e d 1. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o jedinstvenom biračkom spisku, 2. Predlog zakona o kinematografiji, 3. Predlog zakona o izmenama Zakona o stanovanju, 4. Predlog zakona o izmeni Zakona o podsticanju građevinske industrije Republike Srbije uslovima ekonomske krize, 5. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Agenciji za privredne registre, 6. Predlog zakona o postupku registracije u Agenciji za privredne registre, 7. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o privrednim društvima, 8. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o preuzimanju akcionarskih društava, 9. Predlog zakona o izmeni Zakona o osiguranju, 10. Predlog zakona o zaduživanju Republike Srbije kod Komercijalne banke A.D. Beograd za potrebe kupovine zgrade "Aeroinženjeringa" i izvođenja neophodnih radova na objektu za potrebe smeštaja Prvog osnovnog suda u Beogradu, 11. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu i programu za program rehabilitacije sistema daljinskog grejanja u Srbiji - faza IV u iznosu od 45.000.000 evra između KfW-a Frankfurt na Majni Republike Srbije, 12. Predlog zakona o potvrđivanju ugovora o zajmu i finansiranju između KfW-a Frankfurt na Majni i Republike Srbije u iznosu od 25.000.000 evra za program vodosnabdevanja i kanalizacije u opštinama srednje veličine u Srbiji II - faza 2, 13. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o izmenama i dopunama Sporazuma između Republike Srbije i Evropske investicione banke o osnivanju i aktivnostima regionalne kancelarije Evropske investicione banke, u Republici Srbiji. 14. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Turske u borbi protiv teških krivičnih dela, naročito terorizma i organizovanog kriminala, 15. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Makedonije o uslovima putovanja državljana dve zemlje, 16. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o saradnji u borbi protiv organizovanog kriminala, međunarodne ilegalne trgovine drogama i međunarodnog terorizma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Republike Albanije, 17. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Republike Bugarske o socijalnoj sigurnosti, 18. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o usvajanju jednoobraznih tehničkih propisa za vozila sa točkovima, opremu i delove, koji mogu biti ugrađeni i/ili korišćeni na vozilima sa točkovima i uslovima za uzajamno priznavanje dodeljenih homologacija na osnovu ovih propisa, 19. Predlog odluke o davanju saglasnosti na Finansijski plan Agencije za energetiku Republike Srbije za 2011. godinu, 20. Predlog odluke o davanju saglasnosti na Finansijski plan Agencije za energetiku Republike Srbije za 2012. godinu, 21. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Ustavnom sudu. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu sednice. Pre nego što pređemo na otvaranje tačke dnevnog reda, obaveštavam Narodnu skupštinu o ostavci člana Vlade. Primili ste ostavku gospodina Božidara Đelića na funkciju potpredsednika Vlade, koju je, saglasno članu 278. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, predsednik Vlade dostavio predsedniku Narodne skupštine. Podsećam vas da član Vlade ima našim Poslovnikom mogućnost da obrazloži svoju ostavku. Obzirom da ministar Božidar Đelić nije prisutan, podsećam vas da je članom 278. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da Narodna skupština, na prvoj narednoj sednici, konstatuje, bez pretresa, da je član Vlade podneo ostavku i da se o tome ne odlučuje. Saglasno članu 278. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, Narodna skupština konstatuje da je Božidar Đelić podneo ostavku na funkciju potpredsednika Vlade. Prema članu 278. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, danom konstatacije ostavke člana Vlade na sednici Narodne skupštine, članu Vlade prestaje mandat. Pre nego što pređemo na 1. tačku dnevnog reda Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o jedinstvenom biračkom spisku, želim na osnovu člana 90. i člana 87. takođe da obavestim Narodnu skupštinu o Predlogu za način kojim će teći naš rad tokom današnjem dana i tokom sutrašnjeg dana, s obzirom na odluku o objedinjavanju tačaka dnevnog reda, odnosno zajedničkom načelnom jedinstvenom pretresu za pojedine tačke dnevnog reda. Danas, u četvrtak 15. decembra 2011. godine, Skupština će raspravljati od Predlogu zakona i izmenama i dopunama Zakona o jedinstvenom biračkom spisku i Predlogu zakona o kinematografiji. Ako bude potrebno, na osnovu člana 87. Narodna skupština će raditi na sednici i posle 18,00 časova. Drugog dana rada, sutra, u petak 16. decembra, radićemo sledeći objedinjeni, odnosno zajednički načelni i jedinstveni pretres. Pauza uobičajena od jednog sata biće data u 14,00 časova. Prva tačka dnevnog reda - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O JEDINSTVENOM BIRAČKOM SPISKU Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da, prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika, članova pojedine poslaničke grupe i to: Poslanička grupa Za evropsku Srbiju pripada jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslanička grupa SRS - jedan sat, osam minuta i 24 sekunde; poslanička grupa Ujedinjeni regioni Srbije - 28 minuta i 48 sekundi; poslanička grupa Napred Srbijo - 25 minuta i 12 sekundi; poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica - 24 minuta; poslanička grupa SPS - JS - 18 minuta; poslanička grupa LDP - 14 minuta i 24 sekunde; poslanička grupa Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi; poslanička grupa Manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslanička grupa PUPS - šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi poslaničkih grupa imaju pravo da govore svako po jednom do pet minuta. Molim sve poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, a sa redosledom narodnih poslanika koji žele da uzmu učešće u raspravi kada budemo otvorili načelni pretres po 1. tački dnevnog reda. Na osnovu člana članom 96. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine prijave za reč se primaju do otvaranja načelnog pretresa. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih po ovim tačkama dnevnog reda predstavljaju: narodni poslanik Zlata Đerić, poslaničku grupu Nova Srbija; narodni poslanik Bojan Đurić, poslaničku grupu LDP; narodni poslanik Milisav Petronijević, poslaničku grupu SPS – JS i narodni poslanik Nemanja Šarović, poslaničku grupu SRS. Ukoliko bilo koja od drugih poslaničkih grupa želi da ovlasti nekog od svojih članova da ih predstavljaju tokom rada u pretresu po 1. tački dnevnog reda, molim vas da nas o tome informišete da bi mogli da obavestimo Narodnu skupštinu. Saglasno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o jedinstvenom biračkom spisku. Da li predstavnik predlagača Milan Marković, ministar za ljudska i manjinska prava, državnu upravu i lokalnu samoupravu, želi reč? (Da.) Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, nažalost, morali smo da se pojavimo sa izmenama i dopunama Zakona o jedinstvenom biračkom spisku zbog toga što moramo da izbegnemo svaki rizik da, ukoliko dođe do prevremenih izbora, da na tim izborima dođe do bilo kakvih problema vezanih za birački spisak. Problem je u sledećem, pre dve godine kada je usvojen Zakon pristupilo se odmah svim pripremama neophodnim za raspisivanje tendera kako bi neko uradio tu jedinstvenu elektronsku bazu podataka. Raspisan je tender, javilo se dva konzorcijuma. Jedan konzorcijum je bio neuporedivo skuplji, odnosno drugi je bio neuporedivo jeftiniji od prvog. Normalno, izabran je konzorcijum koji je bio jeftiniji i on je imao obavezu da u roku od šest meseci završi taj posao, odnosno do juna 2011. godine. Moram reći da je sama tenderska procedura trajala shodno Zakonu o javnim nabavkama skoro celih sedam meseci. Nažalost, ljudi koji su preuzeli obavezu da završe ovaj posao nisu ga završili do juna meseca. Zatim su prolongirali taj rok do avgusta, pa nije bilo gotovo ni do avgusta, pa do 10. oktobra, pa nije bilo gotovo ni do 10. oktobra. On je tu negde sada u završnoj fazi. Mi smo kao ministarstvo naplatili sve one penale koje smo mogli da naplatimo u skladu sa zakonom i ugovorom, ali ukupan iznos posla, i mislim da tu jeste bio glavni problem, ukupan iznos posla je šest miliona dinara, što je bilo poprilično neverovatno, a drugi ponuđač je imao sto i nešto miliona dinara ponudu, iako je procena vrednosti samog posla bila na više od 30 miliona dinara, što je po meni potpuno realno. Znate kako, odbiti ponudu od šest miliona u današnje vreme, to bi po meni za onoga ko to uradi bio medijski linč. Prema tome, prihvatili smo najjeftiniju ponudu. Obzirom da iza te ponude ipak stoji "Telekom Srbija", Privredna komora Srbije i "Komtrejd", tako da nije moglo da bude sumnji u kvalitet onih koji su se javili u tom konzorcijumu. Kako bilo, sa biračkim spiskom se kasni. Ministarstvo svakako ne može biti odgovorno za to ni na koji način, obzirom da je sve radilo isključivo u skladu sa zakonskim procedurama. Treba reći još nekoliko stvari da bi objektivno sagledali ovu situaciju. Prvo, da je birački spisak kao jedinstvena elektronska baza podataka mogao biti urađen do sada, da je to jednostavan posao, neko bi ga uradio za ovih 20 godina ili bar za poslednjim 10 godina, obzirom da mi imamo višestranački sistem od 1990. godine, danas je 2011. godina. Drugo, koliko je to komplikovan i težak posao i koliko mnoge države ne mogu to da reše, to je primer nedavnih izbora u Hrvatskoj gde je birački spisak, odnosno stanje birača izazvala skandal, imajući u vidu da je broj birača skori istovetan broju građana na popisu, gde se barata cifrom od nekoliko stotina hiljada koji očigledno ne mogu biti birači. Ili popis nije tačan ili birački spisak nije tačan, a biće da birački spisak nije tačan. Nije to tako jednostavno rešiti pitanje biračkog spiska. U vrlo kratkom roku preko 130 procesa je urađeno koji elektronski moraju biti obrađeni, 130 procesa, rešenja, zaključaka itd, koje mora automatski sistem da obrađuje, što govori o obimnosti posla. Takođe smo se susreli sa velikim problemom da je dosadašnji birački spisak vođen u preko 100 različitih i međusobno ne spojivih informatičkih rešenja, takvo je stanje bilo u Srbiji pre nego što je započet ovaj posao. Dalje, veliki problem matičnih brojeva i naziva ulica. Određeni broj birača i dalje nema upisan JMBG, a jedan broj birača ima upisan pogrešan JMBG. Takođe, preko milion birača, ovo je vrlo važan podatak koji treba da se zna, za preko milion birača lokalne samouprave vode duple adrese. Radi se o tome da jedinice lokalne samouprave menjaju nazive ulica, a da se to ne sprovodi u MUP-u, da se ti podaci ne dostavljaju i imamo problem da je nekom u ličnoj karti je jedna adresa, a na biračkom spisku druga i da on u stvari glasa koja je u biračkom spisku, jer lokalno službenici znaju kako je koja ulica menjala ime. Naravno, ključni problem vezan za ove adrese je taj što ne postoji jedinstveni adresni registar kućnih brojeva koji je po Zakonu o premeru i katastru trebao da uradi Republički geodetski zavod. Dakle, taj posao takođe nije još završen. Takođe, treba reći da u bazi podataka u MUP se vodi preko devet miliona punoletnih građana a svi znamo da imamo oko 6,7 miliona birača. Dakle, jednostavno ova vlada je krenula da reši nešto što očigledno niko nije rešavao prethodnih 20 godina, nešto za šta se niko nije posebno interesovao prethodnih 20 godina i nešto što je bilo aktuelno samo kada prođu izbori, pa kada je neko nezadovoljan izbornim rezultatom onda izađe i maše biračkim spiskom i kaže – evo ovde je bilo onih koji više nisu živi ili ovde je bilo nejasnoća itd. Dakle, nemam nameru da opravdavam ove koji izvode ove radove jer su se oni ugovorno obavezali da će uraditi to do juna meseca, a nisu uradili i nije moje da ih opravdavam. Ali želim da skrenem pažnju na to koliko je ovo težak i komplikovan posao i da zbog toga je možda bila ideja ministarstva da se to završi do juna meseca malo i preambiciozna. Možda nismo bili svesni u momentu koliko je ovo zapušteno, koliko imamo problema u vođenju ovih evidencija i koliko imamo objektivnih poteškoća da dođemo do one konačne evidencije jedinstvenog biračkog spiska. Ono što danas mogu da kažem to je da su svi građani u tom sistemu jedinstvenog biračkog spiska, tog novog koji je napravljen, da je završeno tih 130 procedura, verovatno mnogima delujemo čudno, ali verujte 130 procedura je moralo da se uradi, da je birački spisak osposobljen da automatski menja mesto glasanja po zahtevu građana i da ga nakon izbora vraća. Manje-više, posao jeste završen ali ja, kao ministar, prosto nisam spreman da preuzmem rizik da pustim to da počne da važi od 24. decembra, a da pre toga nismo sproveli odgovarajuće testove kojima bi se potvrdila ispravnost novog sistema biračkog spiska. Takođe, teško je proceniti da li će izbori biti redovni ili vanredni. Ako su izbori redovni sva je prilika da ćemo imati jedinstveni birački spisak. Nadam se, ne mogu da obećam ali sva je prilika da hoćemo. Ukoliko, pak budu prevremeni velika je verovatnoća da nećemo moći da radimo po novom jedinstvenom biračkom spisku. Ako se uzme sve to u obzir, onda je logično da pristupimo ovom rešenju kojim ćemo samo produžiti vođenje u skladu sa prethodnim propisima biračkog spiska sve do redovnih izbora. To je jedna mera opreza koja nam dobro dođe da ne bismo, u slučaju raspisivanja prevremenih izbora došli u situaciju da ne znamo po kom spisku će se izbori održati. U krajnjem slučaju bolje da bude tako, pa za nedaj Bože i kad dođu redovni izbori da imamo praktično alternativu odnosno duplu kontrolu kako će se sprovesti izbori. To je osnovni razlog ovih današnjih izmena. Mislim da je potpuno jasno koji su problemi nastupili. Mislim da je takođe potpuno jasno da jedina odgovornost Ministarstva je ta što je napokon pokušalo da reši pitanje biračkog spiska i što će ga na kraju rešiti jer svi ovi što dobacuju i što nešto negoduju su bili na vlasti i niko ovo nikad nije rešio i mogu samo da budu ljubomorni što je neko smogao snage da uđe u rešavanje ovoga, ali to je njihov problem. Očigledno postoje drugi problemi koji muče neke ovde kada ne mogu da kontrolišu svoje ponašanje na duže od 15 minuta. Imamo još samo dve izmene. Jedna izmena je da se potpun pojednostavi, dakle u toku ovog rada, ovih inflacijskih rešenja, utvrdili smo da jednostavno može još da se pojednostavi procedura i da će moći da se glasa nezavisno od mesta prebivališta, po mestu boravišta, van prebivališta, bez procedure koju smo predvideli zakonom. Dakle, da se ne radi postupak i donosi posebna rešenja jer bi to znatno iskomplikovalo celu ovu stvar. Ovako to ide daleko brže, jednostavnije. Samo smo pojednostavili tu proceduru. Drugo, bila je još jedna nelogičnost koja se odnosi na naše građane koji se nalaze u inostranstvu, pa taj spisak, istovremeno do sada je radilo i Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu i radile su jedinice lokalne samouprave, što je bilo poprilično komplikovano, pa smo sada ispravili tu nelogičnost i to su druge dve promene koje se nalaze u ovih šest članova Zakona koje danas predlažemo. Dakle, posao je pri kraju i opreza radi treba jednostavno samo produžiti primenu i na neki način obavezati lokalne samouprave da nastave da vode i po starom ipo novom. Mislim da to nije mnogo teško za njih. Istovremeno mogu da ažuriraju sve to vodeći računa o ovim novim procesima i bolje je tako da ne bismo došli u neku situaciju u kojoj će neko zloupotrebiti i praviti skandale i tamo gde ih nema i kompromitovati naš izborni proces. Hvala na pažnji.
Da li žele reč izvestioci Odbora za pravosuđe i upravu? (Ne.) Pitam, da li žele reč predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa? Narodni poslanik Bojan Đurić ima reč. Izvolite.
Poštovana potpredsednice, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa LDP se danas vratila u ovu salu posle gotovo dva meseca bojkota zasedanja zbog toga što smo mislili da, prosto postoji potreba da ovde danas dođemo i da probamo da vas sprečimo u onome što je očigledno namera. Nakon što ste posle 9. decembra očigledno u potpunosti odustali od evropskih integracija, da vas makar sprečimo da ne uništite i nešto od onog što je dobro učinjeno u prethodne tri ili tri i po godine, a što vam danas očigledno nije potrebno ili vam smeta u onome što ste namerili da uraditi do izbora koje ste do skoro, očigledno planirali za proleće. Pošto ste kritikovali nas, gospodine ministre, da očigledno imamo neke probleme, pretpostavljam da aludirate na neke zdravstvene probleme i da ne možemo da zadržimo koncentraciju duže od 15 minuta. Očekujem da vi to bar ovde radite, da ne razgovarate dok narodni poslanici govore i da prosto probamo da govorimo o problemima koje vi imate. Zapravo, o dubini političkog problema koja vas je naterala da danas dođete da branite ovakav predlog zakona i da to činite na način na koji ste činili. Mene je dosta zbunilo ono što ste vi govorili. Pripremajući se za ovu sednicu, dakle, pažljivo čitao obrazloženje ovog predloga zakona koji ste uputili i ono nema apsolutno nikakve dodirne tačke sa onim što ste vi ovde obrazlažući predlog zakona izgovorili. Dakle, ni jedna jedina reč o problemima koje ste imali u uređenju, pravljenju, organizaciji jedinstvenog biračkog spiska. Nikakve primedbe na račun RGZ. Vi ste ovaj zakon poslali sa obrazloženjem kakva su manje više bila i sva obrazloženja i mnogo važnijih zakona u prethodnih nekoliko godina. Pozivajući se na formu, na tehniku, na izjavu usklađenosti sa pravilima EU. Takvo fingiranje stvarnosti, takvo pravljenje iluzija nas je zapravo dovelo u situaciju da smo danas zemlja bez vremena, bez kandidature, gde ste vi ministar u Vladi koja šest meseci pre isteka poslednjeg roka za održavanje redovnih parlamentarnih izbora čak ne može ni da proceni kada će izbori biti održani i da li će oni biti vanredni ili redovni. Molim vas da mi kažete i šta zapravo znači redovni, a šta vanredni izbori u pravnom i političkom poretku Republike Srbije. Od kog datuma su redovni, odnosno do kog datuma se smatra da su izbori vanredni. Da li je to početak marta naredne godine, ako uzmemo rok, maksimalni rok od 60 dana plus 30 dana, dakle, ako je to 11. jun onda je pretpostavljam onda 11. mart poslednji trenutak do koga su izbori imaju smatrati prevremenim odnosno vanrednim. Vi nama danas sredinom decembra meseca kažete da ne znate da li će se izbori održati do polovine marta ili posle polovine marta. Usput nam istom prilikom objašnjavate da nakon tih velikih problema, kolapsa koji ste imali u pravljenju jedinstvenog biračkog spiska, da ćete u tih 15, dvadeset ili 30 dana razlike uspeti da napravite jedinstveni birački spisak i da ćete ako izbori budu redovni, ako tako dakle odluči predsednik republike, pošto čujem da je on jedini za sebe uzeo pravo da o tome politički i pravno odlučuje. Dakle, da ćete u tih nekoliko nedelja uspeti da napravite perfektan birački spisak. Nakon što ste nam ovde objasnili da imate devet miliona duša u različitimdržavnim spiskovima, pravdajući se na neki način primerom Hrvatske. Nemojte uzimati Hrvatsku za primer, ona ima problema sa biračkim spiskovima, ima problema sa političkim sistemom, sa činjenicom da ima to pravilo o glasanju svoje dijaspore, odnosno, birača u inostranstvu. To je napravilo tu razliku od 400 ili 500 hiljada upisanih birača. Nisam primetio da niko ni u Hrvatskoj, a pogotovo u institucijama Evropske unije, čija Hrvatska postaje punopravni član uskoro, ima bilo kakvu ozbiljniju primedbu na tok izbornog protesta. Nesporno ko je na izborima pobedio, nesporno kakva je bila politička volja. To se, međutim, ne može reći za Republiku Srbiju u kojoj ste vi ministar u resoru za koji sami kažete da ima tolike probleme, tolike propuste itd. Nisam shvatio ko je dobio posao, ko nije dobio posao? Da li je "Telekom Srbija", kompanija u većinskom državnom vlasništvu, a uskoro, koliko vidim, i u stoprocentnom državnom vlasništvu, napravila problem, da li su problem napravile i neke druge kompanije koje su u ovaj proces bile uključene? Šta znači ta rečenica da ste imali na neki način garanciju privredne komore? Šta treba da se desi sa ljudima koji su odlučivali i birali između jedne ponude od šest miliona, druge od sto miliona i vaše procene, ne znam na osnovu čega izvršene, da taj posao vredi 30 miliona? Ko sada radi taj posao? Ko je garancija da će ga obaviti do sredine marta ili nam preostaje da u izborni proces ulazimo, uzdajući se u vašu nadu da će sve biti u redu? Nekoliko puta ste govorili o prolongiranju rokova, o tome kako se ponašao izvođač radova, ako sam vas dobro razumeo, u ovom procesu, koliko je puta prolongirao rok, pa je bilo u maju i junu, pa je onda u novembru, pa u decembru itd. Kako nekome drugome zamerate isto ono što vi radite sa ključnim političkim procesima u ovoj zemlji? Vi ste nam govorili mesecima, godinama da će Srbija do kraja 2012. godine dobiti status kandidata i datum početka pregovora. Danas nam lakonski kažete da će se to možda desiti u februaru, možda u martu, a da neće biti katastrofa i ako se to ne desi. Verovatno neće biti katastrofa ako ti vaši novi ili stari izvođači radova pravljenja jedinstvenog biračkog spiska ne završe svoj posao do sredine marta, odnosno do onog trenutka kada predsednik Republike odluči da zalupi knjigu, kao Milošević nekad, i da raspiše izbore. Nemojte svoditi čitav posao na tehničke odredbe i na tehnička pravila. Očigledno je šta pokazuje činjenica da ste danas došli sa ovakvim predlogom zakona u Narodnu skupštinu. To je pre svega nesposobnost da na vreme sprovedete one zakone koje smo ovde zajedno usvajali, ako govorimo o zakonima koji su bili uslov za sticanje statusa kandidata za članstvo Srbije u EU i drugo je vaša potreba da u ovom trenutku, da tako kažem, manipulišete strahom kod vaših poslušnih, lojalnih ili manje lojalnih koalicionih partnera sa mogućim trenutkom održavanja parlamentarnih izbora. Niste vi tu vodili računa o isteku roka, o 24. decembru, nego o situaciji da vam samo još u nekoliko narednih nedelja trebaju glasovi svih 127 ili 128 poslanika koji u ovom trenutku na dosta čudan način čine vladajuću većinu u ovoj zemlji. Znam da ste u nekim sličnim sitaucijama, recimo, kod usvajanja tih telefonskih uredbi, o katastru, o matičnim knjigama, o realizaciji sporazuma iz Brisela odbijali da budete uključeni u neki posao za koji smatrate da nije nezakonit ili niste hteli da to radite bez ozbiljne državne političke odluke koja će iza toga stati. Ne znam zbog čega onda radite ovo? Ušli ste u ovu salu u trenutku kada parlamentarna većina nije imala čak ni toliko poštovanja da sasluša na miru i sedeći ovde tekst ostavke potpredsednika Vlade, koji je ostavku podneo zbog toga što nije ispunjeno njegovo obećanje, da ćemo postati zemlja kandidat za članstvo u EU. Nemojte sebe da dovodite u tu situaciju da jednog dana o vama neko govori na ovaj način na koji ste vi govorili o ljudima koji su bili uključeni u ovaj proces ili da se odnose prema vama kao što se u ovom trenutku odnose prema činu gospodina Đelića. Bez obzira koliko ko od nas ima godina i iskustva, više je nego jasno šta se u Srbiji danas dešava, u šta se pretvara Srbija u poslednjih nekoliko meseca pred održavanje prevremenih ili redovnih parlamentarnih izbora. To je prosto matrica koju smo gledali pre 15 ili 20 godina – problemi sa biračkim spiskovima, menjanje zakona o biračkim spiskovima nekoliko meseca pre izbora, manipulisanje sa medijima, pokušaj uspostavljanje apsolutne kontrole, nad gotovo svim štampanim medijima u ovoj zemlji, o čemu smo juče i danas ovde slušali, čudna situacija sa pripremom i usvajanjem budžeta, onaj višak od obveznica od 870 miliona evra, kojim se hvali predsednik Vlade Cvetković i, konačno, ono što je zapravo najjasnija tačka kontinuiteta sa tim vremenom, a to je sve napadnija antievropska politika koju slušamo ovih dana, naročito posle 9. decembra. Da li je to zapravo platforma sa kojom planirate da nas uvedete u izborni proces? Nemojte ovo svoditi na probleme u pravljenju biračkog spiska, na probleme u ministarstvu. Verujem da su ljudi u vašem ministarstvu, nema ih mnogo, preuzeli ste sada i neke nove poslove i u drugim institucijama, uradili sve što su mogli da se ovaj zakon sprovede, ali ne mogu da zaboravim taj vaš optimizam i iste argumente koje ste i sada ovde koristili iz novembra ili decembra 2009. godine, kada je usvajan ovaj zakon. Tada, na vrhuncu tog evrooptimizma kojim ste kao koalicija, kao Vlada bili toliko skloni, obećavali ste da će svi ovi poslovi biti završeni do sredine ove godine i da niko u Srbiji nema razloga da brine da ćemo u sledeći izborni proces ući sa potpuno reformisanim izbornim zakonodavstvom i potpuno uređenim izbornim spiskovima. Danas dolazite sa Predlogom zakonom koji omogućava glasanje odnosno mogućnost da neko glasa van mesta prebivališta, čak i bez donošenja potvrde koja bi potvrdila gde je njegovo boravište. To nema veze sa automatskom obradom podataka, nema veze sa "Telekomom" i Privrednom komorom Srbije, ima veze sa vašim kredibilitetom odnosno činjenicom da ćete očigledno uspeti da bacite senku i na jedini demokratski ili politički proces u ovoj zemlji koji je u makar poslednjih 10,11 godina bio nesporan, a to je odvijanje izbora, utvrđivanje izbornih rezultata, političke volje građana i formiranje Vlade nakon toga. Razumem da ovo možda i nije najgori zakon koji ćete uključiti parlamentu u narednih nekoliko nedelja. Sada vas više ne zanima šta će reći EU, šta će reći Evropska komisija i Evropski savet, sve možete da opravdate time da zapravo Evropa ne želi Srbiju i da nam postavljaju ne moguće uslove priznanja Kosova koje vi iz patriotskih razloga ne možete da ispunite. Nemojte da pocenjujete građane ove zemlje. Oni vide i kako izgleda ovaj parlament. Svakog dana slušaju ta nemoguća opravdanja predsednika vaše Vlade, te međusobno suprotstavljene izjave. To što pokušavate da spustite loptu u ovom trenutku i da ovo predstavite kao tehničke izmene zakona, neće pomoći ni rejtingu, što je manje bitno, ali ni ugledu demokratskih političkih institucija u ovoj zemlji i nastanku evropskih integracija Srbije. Valjda će biti prilike da danas još malo o ovome razgovaramo i o političkim implikacijama. Molim vas samo da mi odgovorite na pitanje koje sam vam postavio – do kog trenutka se smata da su izbori koji su pred nama prevremeni ili vanredni, a od kog trenutka se smatra da smo ušli u redovne izbore? Vi ovde dajete obavezu jedinicama lokalne samouprave, praktično, da vode paralelno spiskove, odnosno da ih kreiraju do tog dana raspisivanja redovnih izbora paralelno, nakon svih problema koje ste do sada imali ili koji su do sada imali sa sredstvima koje svakako nisu dovoljna za tako nešto. Kako će znati, nakon što se usvoji ovaj zakon, jedinice lokalne samouprave do kog dana treba da vode spisak i na stari način? Treba da gledaju "Dnevnik" svake večeri i da vide da li je predsednik Republike odlučio da raspiše izbore, nakon što ćemo pre toga 10 ili 15 dana morati da čitamo novine i interpretacije onoga što je rečeno na otvorenom ili zatvorenom delu sednice glavnog odbora. Govorio sam skoro 13 minuta. Vi ste izdržali, gospodine Markoviću, oko 11 minuta da imate punu koncentraciju i to govori da ste očigledno zdravi i koncentrisaniji od nas, kojima ste spočitavali da ni 15 minuta ne možemo da držimo punu koncentraciju. Hvala vam.
Četrnaest minuta je iskorišćeno od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Reč ima ministar Milan Marković. Izvolite.
Gospodine Đuriću, hoću da izbegnem svaki rizik kada dođu izbori da bude problem sa biračkim spiskom. Sada, ako vi mislite da vašim izlaganjem i svim onim što ću danas čuti u Skupštini treba da se pokajem što sam ovde pokušao da nešto uradim, moram reći da sam se već pokajao. Jer, ovde izgleda da valja ne raditi, nego energiju koju sam uložio u ovo i živce koje sam izgubio zbog kašnjenja, očigledno je bolje da sam uložio u medijske promocije ili u ćutanje i verujem da bih se mnogo bolje proveo nego sada. Dakle, ovde samo hoću da obezbedim, jer jednostavno više ne mogu da verujem na reč i ne mogu da verujem da će taj proces biti 100% gotov i ne mogu da verujem da će da radi jer nemam vremena da izvršim testiranje procesa, i ako ne bih odložio ovu primenu, 24. decembra bi lokalne samouprave prestale po starim propisima birački spisak. Samo hoću da kažem da one nastave da vode po starom, za slučaj da ovo ne uspe, da ne bismo imali problem sa izborima, kad god da budu raspisani. Sve ostalo – EU i ostalo, ja nisam došao da pričam o tome. Tehnička je stvar, šta god vi ovde da kažete. Ako uspe i ako bude gotovo, biće divno i stvarno će moći ljudi da glasaju a da ne donose potvrdu gde im je boravište. Samo kažu gde će biti taj dan, sistem ih prebaci i oni glasaju tamo gde su i to je sjajno. Opet vam ponavljam – on je u ovom momentu tehnički gotov, ali je pitanje njegove primene pitanje od nekoliko meseci. Šta god vi pričali, ja sam taj koji je uradio u Srbiji jedinstveni birački spisak i dotle će Vlada izdržati da ovaj sistem postoji. A ko posle mene dođe za ministra, ima jedinstveni birački spisak kao elektronsku bazu podataka. Jer, on realno sada postoji samo nije testiran. Kad se završi ovaj mandat, ja ipak mogu da kažem šta sam radio i šta sam uradio. Jedna od stvari koja će mi biti za svoje lično zadovoljstvo jeste da kažem da sam uradio birački spisak. Pitali ste me kad se raspisuju izbori. Ja nisam govorio o problemima nikakve vrste, daleko bilo, ja sam samo rekao da je jako neobično da ne mogu da izgovorim više od dve reči a da mi se ne dobacuje. A vi ćete možda isto biti u prilici jednog dana da sedite kao ministar i osetićete kako to izgleda kad pokušavate nešto da kažete a neko vam stalno dobacuje. Pitali ste za izbore. Ja čitam Ustav i razumem tako da se redovni izbori raspisuju 90 dana pre isteka mandata narodnih poslanika. Prosto, ja to tako tumačim i mislim da ispravno tumačim. Sve drugo bi, po meni, bili prevremeni izbori. Što se tiče sledećeg pitanja, znači, konzorcijum su činile ove firme i Privredna komora Srbije se tu pojavila zbog sertifikata, jer su oni sertifikaciono telo, oni, Pošta i MUP. Zato je takav konzorcijum i napravljen. Svi oni učestvuju u tome. "Telekom je dao hosting i ne znam tačno kako su oni međusobno do kraja podelili te poslove. "Komtrejd" je trebalo da da softver u tom tenderu. Dakle, opet vam kažem – ja ne znam čoveka koji bi na dve ponude, jedna od 100 miliona a druga šest miliona izabralo od 100 miliona. Više sam sastanaka imao još tada sa njima i izrazio sam svoju sumnju da odgovarajući broj inženjera ne može u tom roku završiti posao, ako se pomnože sati rada, itd. Ali, opet vam kažem – mislim da niko razuman u Srbiji ne bi u takvoj dilemi odlučio drugačije i mislim da bi bio potpuno uništen, vrlo brzo, od strane medija, javnosti itd, kada bi izabrao na tenderu nekoga ko košta 20 ili 10 puta skuplje od onoga ko je dao jeftiniju ponudu. Jeste tehnička stvar i nisam spreman da preuzmem odgovornost da ovo počinje da važi od 24. i zbog toga sam došao danas u Skupštinu, da predložim odlaganje primene ovog zakona. Ali, opet kažem, i ako se održe ovi izbori bez jedinstvenog biračkog spiska, kao elektronska baza podataka, to će biti poslednji izbori u Srbiji koji se održavaju bez jedinstvenog biračkog spiska, kao elektronska baza podataka. Šta god vi mislili o tome, ja mislim da je to veliki uspeh. Opet vam kažem, u tehničkom smislu je moglo ovo da se završi sigurno poslednjih 10 ili 20 godina ali to niko nije uradio. Ja sam smatrao da je potrebno da se to uradi. Isto kao što nikome nije prethodnih 40 ili 50 godina palo na pamet da nas ne maltretiraju sa izvodima iz matičnih knjiga koji traju toliko ili toliko, kao što nikome nije palo na pamet poslednjih 40 godina da napravi jedinstvenu evidenciju svih građana, tu matičnu evidenciju. Ja sam sve to pokušao da uradim. Deo toga je uspeo a deo toga je u procesu, jer su to stvari koje ne mogu da se završe za dve godine. Ali, kad pokušavate da uradite nešto, normalno, nosite i neke rizike i podložni ste kritici kao ja danas. Voleo bih da se danas nisam ovde pojavio. Voleo bih da oni koji su dobili na tenderu, da su završili svoj posao. To bi bilo sjajno. Tada niko ne bi ni rekao – bravo. To se kod nas podrazumeva da se ništa ne kaže, ali bih voleo da je tako i verujem da biste svi voleli da je tako. Svima bi nam dobro došao birački spisak u elektronskoj bazi. Ali, nije tako, niti mogu da dođem ovde da vam pričam neke bajke. Jednostavno, posao nije završen na vreme. Nema vremena za testiranje. Nisam hrabar da ponesem rizik i da 24. to startuje. Nemojte da brinete za lokalne samouprave. Nije ovo nikakav dodatan napor za njih. Oni vode birački spisak, te vode. Vode ga zadnjih 20, 30 godina, otkad smo stupili u višestranački sistem. Oni će sad samo imati da jednom u dva dana promene ažuriraju i u elektronskoj bazi. To je pet ili deset minuta posla. Nije neki dodatni napor za službenike u lokalnim samoupravama. Eto, toliko. Mislim da sam sve uspeo da odgovorim što ste pitali. Ne znam da li ste još nešto pitali. Ako jeste, odgovoriću vam. Ako imate još neko pitanje, još neku informaciju, odgovoriću vam, ali čini mi se da sam vam odgovorio na sve šta ste pitali. Što se tiče Hrvatske, ne mislim da tu treba neke komparacije da pravimo. Uzeo sam kao primer zemlje koje i pred vratima EU i po logici stvari trebala bi da u ovom nekom informatičkom smislu je daleko ispred nas, pa sam je prosto uzeo kao primer. Nije tačno da nema problema kod njih. Kod njih dve privatne firme vode biračke spiskove, što je ovde nezamislivo da je neko pokušao da da privatnim firmama i nije problem ovih birača koji su, gledam ono što je govorio GONG, to je nešto kao što je naš CESID. Nije problem u tome, oni realno imaju problem nesređenih biračkih spiskova, a ne toga što imaju dijasporu kojoj je dozvoljeno da glasa. Oni realno imaju problem samih biračkih spiskova, koje imamo i mi, u nekoj manjoj meri, očigledno nego što imaju Hrvati. Kažem prosto, to jeste komplikovana stvar očigledno za sve zemlje koje potiču iz ovog našeg pravnog sistema. U Srbiji je to dodatno komplikovano. Pročitao sam vam šta se sve dešava. Banalna stvar da u MUP imate devet miliona birača ili da imamo preko milion ljudi kojima je jedna adresa u biračkoj karti, a druga adresa u biračkom spisku. Verujte, da vam najiskrenije kažem,niko nije očekivao da će to biti tako teško. Opet kažem, nemam nameru da opravdavam ove što kasne. Njihovo je bilo kad su se javljali na tender da procene. Ali, realno, problem jeste veliki, i taj adresni registar, ni on nije gotov. To su stvari koje nisu u portfelju mog ministarstva, nije naš posao. Ali, uprkos svemu tome, problem je taj da se taj program sada istestira. Stvarno nastupaju problemi. Malo, malo, pa ispadne neki problem, malo, malo, pa sistem ne može da izdrži ovo ili ono, pa šta da radimo. To je sad stvar testiranja, doterivanja tog sistema. Tako bar tvrde ti informatički inženjeri. Opet vam kažem, i ako bude po starom, to će biti poslednji koji su po starom. Ovo što smo uradili ostaje bilo kojoj vladi, bilo kom ministru, ali ostaje da se koristi za ubuduće i ubuduće ćemo imati jedinstven birački spisak kao elektronsku bazu podataka koja će dati veću pouzdanost. Mi u ovom momentu imamo, ako izuzmemo samo prebivališta, gde imamo preko milion, milion i po ovih duplih adresa. U ovom momentu smo detektovali da imamo više stotina hiljada grešaka matičnog broja lica koja nisu živa itd. Prosto je tako. Ali, to je nekako ravnomerno raspoređeno po celoj Srbiji, nije se to nikad odražavalo na izborni rezultat. Ne može da se odrazi na izborni rezultat. Ali, tako to izgleda. Sad to je to, naše je, tako je kako je. Nakon ovog biračkog spiska sve će to biti daleko bolje. Kada se taj birački spisak, zbog ovog kašnjenja mi nismo krenuli, taj birački spisak je trebao da bude povezan sad sa ovim sistemom matičnih knjiga. To je ta druga faza iz sistema matičnih. Kada neko postane punoletan, istog momenta, automatski, to se javlja u birački spisak. Dakle, automatski, ide istog momenta, kada neko umre ili uradi se izvod, odnosno umrlica, istog momenta kada se to unese u sistem matičnih knjiga, istovremeno se javlja u birački spisak. Sve je to jedan dobar sistem. Opet vam kažem, neko će se podičiti svim tim, za godinu, dve dana, ko bude ministar, ali vam kažem, to je sada urađeno. Ovo je sada samo tehnika, kojom brzinom se to završava.
Narodni poslanik Bojan Đurić je prijavljen. Želite da govorite o povredi Poslovnika? Replika? (Da.) Replika, izvolite dva minuta replika.
Iskoristiću bar ovih dva minuta. Vi ste, ministre, govorili mnogo duže. Sada sam još zabrinutiji nego kada sam prvi put govorio. Pitao sam vas - šta je trenutak određivanja da li su izbori redovni ili vanredni? Vi ste mi rekli kako vi tumačite Ustav. Pa ja mislim da je to krah pravne sigurnosti u ovoj zemlji. Koga da pitamo? Vi ste napisali ovaj zakon. Ovako ste napisali - izuzetno od stava 1. ovog člana, ako se u toku 2011. godine, odnosno 2012. godine, pre raspisivanja redovnih izbora, raspišu vanredni izbori za narodne poslanike, koristiće se stari birački spisak. Na koji se datum to odnosi? Do kog datuma ćemo primenjivati stari birački spisak? Koristite termine redovni, odnosno vanredni izbori. Šta su redovni, šta su vanredni izbori? Do kog datuma? Ne vaše tumačenje. Šta je, prosto, pravilo koje funkcioniše u ovoj zemlji? To je ono što je ključno pitanje. To je vrlo važno za primenu ovog zakona. Nemojte da govorite kako neće imati nikakve probleme lokalne samouprave. Možda su, na primer, ljudi koji vode te opštinske uprave planirali da više neće imati taj posao 24. decembra. Vi ste odlučili da im danas 15. decembra, dok se završi ova sednica, doći će i taj 24. decembar, ostavite još jedan posao. Drugo, to je promena i upis na svaka dva dana. Da je to tako jednostavno raditi, onda bismo imali savršene biračke spiskove, a ne bismo imali sve te probleme o kojima ovde govorite. Samo još za kraj, šta znači to da niko normalan između ponude od 6 miliona i 100 miliona, ne bi izabralo 6 miliona? Pa valjda morate da se ponašateodgovorno i odgovorno da procenjujete. Vi ste tako postavili dilemu Srbiji, da bira između Evropa i Kosovo i samo Evropa, pa se svima učinilo da je moguće da se izabere ovo prvo. Ali, to je završilo kao i ova ponuda od 6 miliona dinara na kraju, kao nešto što je nemoguće i kao ono što se raspada u praksi.
Dva minuta. Zahvaljujem. Reč ima ministar Milan Marković.
Niste iskreni, gospodine Đuriću. Ne biste ni vi izabrali ponudu od 100 miliona, jer znate kako bi se to završilo – medijski i javno, posebno, ako vam je na drugoj strani, recimo, "Telekom" i Privredna komora Srbije. Nemojte, kada znate šta bi bilo. Morao sam da izaberem ono što bi svako izabrao u toj opciji. Ne razumem šta je problem? Nisam ovlašćeni tumač prava. Uzeo sam moje mišljenje – da su vanredni izbori svi koji bi bili pre tog roka od 90 dana pre isteka mandata. To je moj stav, moje mišljenje i shodno mom mišljenju je formulisan ovaj zakon. Gospodine, nisam ja taj koji može da da autentično tumačenje zakona. To može da da Narodna skupština, a Ustavni sud može da se izjasni o ustavnosti nekog zakona. Ne mogu to ja. Prosto ne znam šta sam tu pogrešio kada sam to rekao? Neću raspisivati tender, pozvaću vas da tumačite zakon, ako vam je to toliki problem. Mislim, ako je to bila šala, čuli smo je već 16 put. Ako se niko nije nasmejao 16 puta, zašto ponavljate tu šalu. (Predsedavajuća: Molim vas, bez direktne komunikacije. Starajući se o dnevnom redu, stvarno dozvoljavam, jer vidim da su obe opozicione poslaničke grupe u izvanrednom raspoloženju, ali ipak vas molim na malo samokontrole i vladanja sobom, unesemo u komunikaciju sa ministrom, a bez direktne komunikacije jednih sa drugima, ili sa ministrom.) To je ono što mislim da je tumačenje i to je ono što vam kažem, i ponovo da spojimo dileme tender od 100 ili od šest, izabrao bih onaj od šest, jer što da se lažemo, ne znam ko to ovde ne bi uradi? Vi znate kako je naše javno mnjenje, vi znate kakvi su odnosi. Da sam izabrao onaj od 100, verujem da bih jedno tri meseca bio na naslovnoj stranih svih novina. Stvarno nisam hteo to da podnesem, niti bilo ko. Drugo, nisu ni "Telekom", ni Privredna komora Srbije ni "Komtrejd" firme za koje treba da izrazite sumnju. Niko od njih se ne bavi nekim nezavisnim zanatom od ovoga. Svi se bave ovim poslovima i logično je da neko od njih to uradi i da su oni sposobni to da urede. Verujem da će oni ovo završiti i da će na kraju, u test fazi, da se pokaže kao ispravno. Zaista verujem u to. Kašnjenje je odgovornost njihova. Između ostalog, rekao sam i sa čime su se suočili. Možda, da je neko znao da je ovako loše stanje, možda bi mi rok dali devet meseci. Sada, stvarno ne znam. Prosto, kažem vam, pokušali smo da to uradimo u kratkom roku i nije uspelo. Odgovoran sam u meri u kojoj možda nisam procenio te rokove. Prihvatam takvu odgovornost. Nije to odgovornost zbog koje bih ne znam kako sada trebao ovde da stradam u Skupštini. Gospodine Đuriću, da je ovo lak posao, stvarno se posle pitam, što ga niko nije uradio u ovih 10 godina? Vi znate da je u ovih 10 godina bilo iministara i ministara, i donacija i donacija koje su mogle da se iskoriste za ovo. Bilo je svega, pa se ovaj posao nije završio. Da a je neko započeo, možda bi bilo lakše završiti ga. Niko ga čak nije ni započeo. U moru posla koji smo radili u ove četiri godine, ovaj posao je došao pre dve godine na dnevni red. Mislili smo da će za dve godine biti sigurno gotov, a sada je doveden u znak pitanja, da li će biti za dve godine i 6 meseci, dve godine i tri meseca, dva godine i devet meseci, pravo da vam kažem, nije bitno. Bitno je da se posao završava, pa ako bude moglo da se prvi izbori održe po ovome, biće sjajno. Ako ne bude moglo, opet kažem, onda će se prvi sledeći sigurno po ovom biračkom spisku.
Narodni poslanik Bojan Đurić je ponovo prijavljen. Molim vas da ne zloupotrebljavate prvo za repliku. Smatram da atmosfera, pogotovo kada se radi o zakonu, treba a bude da poslanici razmenjuju sa ministrom sve ono što smatraju da je potrebno. Zaista vas molim da ne trošimo zajedničko vreme, pitanjima koja su jasno definisana u Ustavu. Izvolite, dva minuta.
Da li to znači ovo što ste sada izgovorili, da postoji mogućnost da čak i ako izbori budu redovni, da kažemo, 6. maja 2011. godine, izvinjavam se, 2012. godine, da se opet neće, hvala vam potpredsednice što poštujete to pravilo da nema direktne komunikacije, o Đurđevdanu, možda je tako najlakše da govorimo. Dakle, da li postoji opasnost da i tada bude primenjen stari zakon, odnosno stari birački spiskovi? Jer to onda podrazumeva da ćemo u međuvremenu još jednom da menjamo zakon? Ne znam koliko je to moguće u situaciji raspuštanja Narodne skupštine. Ne znam da li je moguće i autentično tumačenje o kojem govorite. To su vrlo, na prvi pogled, tehničke stvari, ali mogu toliko da opterete izborni proces, da i budući rezultati izbora budu opterećeni tim sumnjama. Samo zbog toga pitam, nisam hteo da zloupotrebljavam vreme. Izvinjavam se u grešci u datumu. Znate, to mi je navika, pošto ovde toliko često imamo, a evo i na ovoj sednici sada imamo zakon koji kaže – broj 2011. menja se brojem 2012. pa i ja ponekad pogrešim.
Reč ima ministar Milan Marković.
Da vam kažem, da garantujem da će to biti tada, to nije u mojim rukama, da to od mene lično zavisi, ne mogu. Sada mogu da pretpostavim da će 90% biti izbori kako treba. Imaćemo i konačno ćemo znati polovinom januara. Već polovinom januara ćemo znati da li to ide sigurno ili ne ide. Opet kažem, kako mogu ja kada ne utičem. Ne radim ja to. Nisam inženjer, pa da mogu da vam kažem – biće 100%. Najverovatnije će biti. Polovinom januara ćemo skoro sigurno znati da li jeste ili nije. Rok je bio 24. decembar kada sam morao da se pojavim u Skupštini. Bilo je razmišljanja da se rizikuje. Prosto, nisam hteo da rizikujem i to je to. Bilo je razmišljanja i da sačekamo da bude krajem januara i onda bi znali 100%, jedno ili drugo, pa možda ne bi morao da se brani u Skupštini, ali nisam hteo da rizikujem ništa. Hoću sve da uradim onako kako ne nosi nikakav rizik po državu i po izborni proces.
Narodni poslanik Nemanja Šarović ima reč, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, zaista sam sa velikim nestrpljenjem očekivao raspravu o ovom zakonu i očekivao sam šta će to gospodin Marković reći, kako će to pokušati da odbrani, ono što je ovde predloženo. Moram priznati da sam očekivao da će se vaše obrazloženje, gospodine Markoviću, temeljiti pre svega na činjenicama i na nekim stručnim odgovorima. Umesto toga, mi smo ovde bili prinuđeni da slušamo vašu kuknjavu o tome kako je mnogo teško, kako je izuzetno teško, kako se malo - malo pojavi još neki problem, kao je život toliko nepravedan prema vama, ali ste vi ipak mnogo veliki čovek, jer ste vi pristali nakon 20 godina da se uhvatite u koštac sa tim problemom i, kako kažete, citiraću vas, jedina odgovornost ministarstva je što je konačno pokušalo da reši ovaj problem. Ja ću vas, gospodine Markoviću, podsetiti na to da istorija ne počinje od ovog mandata, kao što ni istorija vašeg ministrovanja ne počinje od ovoga mandata. Vi pričate o nekim bivšim ministrima, koji su u prethodnom periodu odbijali da bilo šta urade, a vi ste, gospodine Markoviću, jedan od tih ministara. Vi ste i u prethodnoj Koštuničinoj vladi bili ministar, pa vam nije padalo na pamet da bilo šta uradite kako biste ovaj problem rešili. Dakle, ako ni u čemu drugom, u tome se mora ogledati vaša odgovornost. To što vi kažete – nisam ja inženjer, ne radim ja taj program. Pa, ne možete vi da znate hoće li biti ili neće. Možda bidne, ali ne mora da znači. To je vaš odgovor. Vi ste ministar, vi ste odgovorni za to. Pobogu, ko će biti odgovoran, ako ne vi? Zamislite, gospodine Markoviću, da je za one izbore pre 2000. godine neko rekao – najveći uspeh je to što će ovo biti poslednji izbori bez jedinstvenog biračkog spiska. Vaš najveći uspeh se ogleda u neuspehu. Vi tvrdite da je vaš najveći uspeh to što nije napravljen jedinstveni birački spisak, ali će ovo biti poslednji izbori. Čime vi to garantujete da će ovo biti poslednji izbori koji će biti bez jedinstvenog biračkog spiska? Krajem 2009. godine vi ste kritikovani i nama je bilo i tada neshvatljivo da se daje toliki rok za početak primene zakona, čitave dve godine, pune dve godine. Znate li šta se sve može uraditi za dve godine? I vi nakon dve godine dolazite i kažete – rok je bio prekratak. Vaša jedina krivica je to što ste previše dobri i što ste previše energije uložili i previše živaca i za malo ste nas naterali u plač, ali ovo su ipak važne državne stvari. Podsetiću vas na to da su se pre onih izbora u septembru 2000. godine predstavnici DOS režima zaključavali u toalete po Narodnoj skupštini Republike Srbije, kada su prethodno uzimali one diskove na kojima su bili birački spiskovi, i to je bio jedan od osnovnih razloga zbog kojih, po vašem mišljenju, ti izbori nisu bili regularni. Vi danas, više od 11 godina nakon toga, nama tvrdite kako za taj problem nepostojanja jedinstvenog biračkog spiska su zainteresovani samo gubitnici izbora, odnosno nakon izbora time mašu oni koji su nezadovoljni rezultatima. To je do 2000. godine bio jedan od osnovnih demokratskih postulata. To je bio jedan od osnovnih uslova za fer i demokratske izbore. Kako je moguće da se nakon 11 godina demokratije i sprovođenja tih evropskih principa i vrednosti to promenilo? Vi sami kažete da u EU ne postoji propis sa kojim biste ovaj zakon usklađivali. To nije jedan od evropskih zahteva. Zahtev je da se odreknemo KiM. Zahtev je da se izvinjavamo za nepostojeći genocid u Srebrenici. Zahteva ima milion, ali ovo nije zahtev. Onda kažete – radimo to zbog nas. Zašto ovo niste uradili zbog nas? Zašto ovo niste uradili zbog građana? Zakon o jedinstvenom biračkom spisku se treba sistemski smanjiti mogućnost za izbornu krađu. Vi ovim zakonom, gospodine Markoviću, radite upravo suprotno. Vi kažete – smanjujete rizik da dođe do problema sa biračkim spiskovima. Ovo više nije zakon o jedinstvenom biračkom spisku, ovo je zakon o nepostojanju jedinstvenog biračkog spiska. Vi ovim zakonom stvarate sistemske uslove za izbornu krađu. Pričate o nekakvim problemima. Znate da na prethodnim izborima 2008. godine u pojedinim opštinama, npr. Opština Mali Iđoš, ni jedan matični broj nije bio u biračkom spisku, ni jedan jedini birač nije imao matični broj. U opštinama Tutin i Novi Pazar veliki broj ljudi je bio upisan duplo, a to smo utvrdili na osnovu matičnih brojeva. Šta sa onima koji nemaju matične brojeve, nego su upisana samo imena i prezimena? Na osnovu čega ćete utvrđivati kod njih o čemu se radi? Kažete da se vodi da imamo devet miliona punoletnih građana, a da mi u stvari imamo 6,7 miliona birača. Šta to znači, gospodine Markoviću? Gde je nestalo 2,3 miliona punoletnih građana Srbije, koji po vašem mišljenju nisu birači? Da li to govorite o građanima Srbije na teritoriji KiM? Da li ste se vi to, gospodine Markoviću, odrekli AP KiM? Ko je vama dao za pravo i po kom ustavu kažete da ti građani punoletni nisu birači? Vi ste maločas, kada vam je gospodin Đurić ukazao na taj datum iz Ustava, koji će biti smatran za redovne, a koji za vanredne izbore, vi ste tada zatražili od gospodina koji je, pretpostavljam, pomoćnik sekretara da vam da Ustav. Pa, po Ustavu tražim. Zar ne mislite da ste kao ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu bili u obavezi da to pogledate malo ranije, da pročitate Ustav pre nego što ste došli u salu, a ne da za vreme rasprave tražite ustavne odredbe koje se na to odnose? Onda kažete – tako ja tumačim. Šta nas briga kako vi tumačite. Kako će tumačiti RIK? Kako će tumačiti predsednik Republike koji bude raspisivao ove izbore? Koga obavezuje vaše tumačenje? Nikog. Tumačenje može dati na taj način bilo ko. Rekli ste – ako budu redovni izbori, nadate se da ćete imati jedinstveni birački spisak, a ako ne budu, onda nećete. To je nešto što mi zaista ne možemo da prihvatimo. Kažete i da ste pokušali da rešite ovaj problem, a drugi mogu da budu samo ljubomorni. To su vaše reči. Na šta da budemo ljubomorni? Na vaš neuspeh? Da ste to uradili na kvalitetan način, u kraćem roku, pa da i neko bude ljubomoran. Vi, gospodine Markoviću, kažete nakon toga, i to je nešto potpuno drugačije, kažete – jedinstveni birački spisak realno postoji, samo ga nismo još testirali. To ste rekli u odgovoru na repliku. Recite nam sada konačno da li jedinstveni birački spisak postoji ili ne? Nije to uopšte toliki problem kako vi to predstavljate. Pričate o nekakvom korišćenju naprednih inovacionih tehnologija i ne znam ni ja čega. Pa, nije problem objediniti te podatke. Vi po Zakonu o prebivalištu i boravištu u MUP vodite bazu podataka koja je znatno šira od ove baze koja postoji i koja je potrebna za jedinstveni birački spisak. Vi praktično iz te baze MUP Republike Srbije možete izvući sve podatke koji su vam potrebni i formirati taj jedinstveni birački spisak. Vi na ovaj način ovim zakonom derogirate i delove tog zakona, suštinski stavljate van važnosti. Što se samih rešenja tiče, sedam članova ima ovaj zakon, SRS je podnela amandmane na šest članova. Jedino nismo na član 5. kojim je promenjen rok za štampanje biračkih spiskova sa 24 na 48 časova. Dakle, mi se ponašamo krajnje korektno. Videli ste da su svi amandmani smisleni i dobro obrazloženi. Na taj način smo to hteli da to pokažemo, ali se sa drugim rešenjima ne slažemo. Razlozi za donošenje zakona, kako vi kažete, prvi razlog je da se omogući efikasan upis u birački spisak birača koji imaju boravište u inostranstvu. Da li se to ovim izmenama omogućava? Ne, gospodine Markoviću, ne omogućava se. Vi ste dali sada predlog da birači koji se prijave za upis u birački spisak u diplomatsko-konzularnom predstavništvu, po sada postojećim zakonom, koji je stupio na snagu pre dve godine, to radi ministarstvo nadležno za poslove uprave, a vi sada menjate da to radi lokalna samouprava, opštinska, odnosno gradska uprava. Da li vi mislite da je bolje rešenje da diplomatsko-konzularna predstavništva kontaktiraju sa 160, ili koliko ih već ima, jedinica lokalne samouprave u Srbiji ili je bolje da kontaktiraju sa Ministarstvom za državnu upravu i lokalnu samoupravu? Da li možete da zamislite komunikaciju našeg konzulata iz Južnoafričke Republike sa opštinom Trgovište ili Crna Trava, kako će se oni dobro sporazumeti i kakva će to komunikacija biti, kako će to biti ažurno? Zar ne mislite da je bolje da tu komunikaciju obavlja Ministarstvo državne uprave sa konzularnim predstavništvima? Zar nije bolje da jedna institucija obavlja nego da komunikaciju obavlja svako sa svakim? Zamislite do kakvog će to haosa dovesti. Ovaj član koji do sada nije bio toliko u žiži ove rasprave, svakako je član 3. kojim predviđate brisanje člana 15. stav 2. osnovnog zakona. SRS je podnela amandman kojim to onemogućava. Vi ni na koji način niste objasnili ovo obrazloženje koje ste dali ovde, potpuno šturo, ali je, po mom mišljenju, to jedan od najvažnijih članova. Zašto? Ako se usvoji ono što ste predložili, sistemski se omogućava izborna krađa na izborima. Ovaj zakon omogućava građanima koji se na dan izbora ne nalaze i neće se nalaziti u mestu svog prebivališta, da glasaju u mestu boravišta. Do sada je postojala zakonska obaveza, da biste se upisali u mestu boravište u birački spisak, da donesete potvrdu o boravištu. Vi ovim brišete tu zakonsku obavezu. Šta to znači? To znači da će se u taj birački spisak građani upisivati na osnovu lepe reči, dođu i kažu – dobar dan, želeo bih da se upišem u birački spisak u ovoj opštini. Oni uzmu ličnu kartu i kažu – nema problema, sada ćemo vas upisati. Šta sprečava nekoga ko želi da napravi izbornu krađu da ide od opštine do opštine, dakle da ode u opštini Stari Grad, Savski Venac, pa Vračar, pa Voždovac, pa Rakovicu, pa Čukaricu itd, da obiđe sve beogradske opštine ili pola opština po Srbiji, da se upiše u birački spisak i da onda na dan izbora porani, krene od sedam ujutru, ide od biračkog mesta do biračkog mesta i glasa? Ne sprečava ga ništa. Ono što je nekakav pravni princip, što podrazumeva zdrav razum, što podrazumeva elementarna logika, to je da ako želite da ostvarite neko pravo, da ga ostvarite na osnovu zakonom propisanih dokumenata, da ga ostvarite na osnovu zakonskog dokumenta koji izdaje državni organ. Kako ćete vi nekome verovati na reč da ima boravište u nekom gradu ili nekoj opštini? To je nešto što je potpuno neshvatljivo. Dakle, ako želite predizbornu krađu, onda nemojte odustati od ovoga. Ako ne želite predizbornu krađu, onda prihvatite amandman SRS. Ako ne postoji jedinstveni birački spisak, a to je uslov koji bi rešio sve ove probleme, onda se to pitanje boravišta ne bi ni postavljalo, jer u jedinstvenom biračkom spisku ne bi mogao da bude niko upisan na dva mesta. Međutim, gospodine Markoviću, vi u ovom zakonu radite dve stvari: eliminišete potrebu da se dostavi dokaz o boravištu i, sa druge strane, eliminišete jedinstveni birački spisak za neke naredne izbore. Treći razlog koji ste naveli, kažete da je osnovni razlog da se utvrdi odgovarajući rok za početak primene ovog zakona, koji će omogućiti da se do početka primene zakon, podaci koji se vode u biračkim spiskovima objedine u jedinstveni birački spisak. Gospodine Markoviću, da li ste utvrdili taj rok, pošto je to osnovni zakon? Ako jeste, molim vas recite mi u kom članu, pošto u ovom zakonu ni jedan jedini rok nije utvrđen. Jedini rok koji je utvrđen, to je da će izmena zakona stupiti danom donošenja na snagu. Vi nemate precizno utvrđen rok. Ako ste želeli da utvrdite rok, sama reč kaže, onda se utvrđuje i vezuje za određeni datum. To bi rešilo sve nedoumice. Ovako mi valjda treba da verujemo vama. Zašto da vam verujemo ako ste nas obmanuli toliko puta u prošlosti? Obmanuli ste nas da će biti dovoljno dve godine, što je predugačak rok, a vi ste bili ministar i u mandatu pre toga. To je više nego dovoljan rok da se formira jedinstveni birački spisak. Vi ste nas obmanuli. Danas kažete da će možda biti u januaru, možda u februaru, možda u martu, ali to je sve možda. Suštinski, ovo će zavisiti od političke volje. Ako DS i Boris Tadić, kao osnovni tumači Ustava kažu da će to biti taj rok, 6. maja mogu biti i vanredni izbori. Možete ih proglasiti za vanredne, jer će to biti nečije tumačenje. Možete vi skinuti odgovornost i sa sebe i reći da tumačenje da RIK. RIK, koja sve radi samo ne postupa po zakonu. Vi to veoma dobro znate, bili ste član RIK. Tamo odlučuje isključivo politička volja i odlučuje to koliko koja politička stranka ima predstavnika u RIK, kao i u Narodnoj skupštini. Nije bitno šta je život, šta je realnost. Ako imate većinu, možete uraditi bilo šta. Razlog za stupanje na snagu danom objavljivanja je, kaže "kako bi se omogućilo da se do početka primene zakona podaci koji se vode u postojećim biračkim spiskovima objedine u birački spisak". Zakon stupa na snagu 24. decembra. Na koji će način ovaj zakon omogućiti da se objedine do 24. decembra postojeći birački spiskovi u jedinstveni. Gospodine Markoviću, ovo nije tačno. Vi na ovaj način omogućavate odlaganje primene zakona i odlaganje formiranja jedinstvenog biračkog spiska, a ne objedinjavanje. Sledeće kaže: razlog za donošenje zakona po hitnom postupku. Radi se o izuzetno složenom aktivnom poslu, koji iziskuje korišćenje savremenih informacionih tehnologija itd. čime bi se otklonile štetne posledice po rad organa i organizacija. Koje su to štetne posledice po rad organa i organizacija? Štetne posledice mogu biti samo po građane. Štetne posledice mogu biti samo po slobodnu izraženu volju građana Republike Srbije na predstojećim izborima. Štetne posledice se mogu ogledati u možda nekoj novoj vladi koju će formirati DS. Nema nikakve štete za rad organa i organizacija. Recite konkretno koja je to šteta? Gospodine Markoviću, mogu da vam dam ovde spisak za opštine Tutin, Novi Pazar i Sjednica – 987 ljudi koji su duplo upisani. SRS je podnosila krivične prijave, vodili smo sudske postupke za brojne nepravilnosti koje su bile u ove tri opštine na izborima. Čak sam bio svedok na tim izborima. Da li mislite da je neko osuđen? Nije. Ovo su konkretni podaci koji su na osnovu biračkih spiskova, ali je stvar daleko gora, jer u biračkom spisku za ove opštine postoji veliki broj ljudi koji nemaju matični broj. Mi smo mogli utvrditi da su duplikati samo oni koji imaju matični broj. Ako nema matičnog broja, nemate šta da upoređujete. Dakle, situacija je čak i gora od ovih 987, koji smo na nedvosmislen način utvrdili. Kažete da zakon stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja, počinje da se primenjuje dve godine od dana stupanja na snagu, a onda kažete: izuzetno od ovog člana, ako budu redovni izbori, koristiće se jedinstveni birački spisak. Ako budu vanredni, onda neće biti jedinstvenog biračkog spiska. I dalje nam niste dali odgovor, gospodine Markoviću, ko je taj ko ovo tumači. Ostaviću ovaj jedan minut da imam za kasnije. Hvala.
Iskorišćeno je 19 minuta od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Pre nego što dam reč ministru Milanu Markoviću, pa narodnoj poslanici Jorgovanki Tabaković, na osnovu člana 87. želim da obavestim Narodnu skupštinu da će naš prepodnevni deo sednice trajati dok ne zatvorimo raspravu u načelu o zakonu koji je u toku i da će tada biti određena jednosatna pauza, a u popodnevnom delu ćemo otvoriti raspravu u načelu o tački 2. dnevnog reda – Predlogu zakona o kinematografiju. Trenutno ne znam da procenim kada će to biti, ali zato delim na prepodnevni i popodnevni deo. Ministar Milan Marković ima reč.
Prvo, daleko od toga da sam mislio da vas srpske radikale može da gane bilo šta, niti mi je bila namera vas da ganem. Nisu vas u prošlosti ganule ni ozbiljne i teške sudbine ljudi. Nije mi padalo na pamet da nekoga ganem. Hteo sam otvoreno narodnim poslanicima da kažem koji su problemi. Zašto sam to hteo? Da se ne bi tako olako pričalo, kako ste vi olako pričali, da ovo nije nikakav problem. Pa, čekajte, vi vodili Ministarstvo pravde u čijem je okviru bio birački spisak, pa što niste rešili to kao stranka? To je tako jednostavno, tras-tras, evo ga birački spisak, stvarno ne razumem. Ili, mislite da sam ja toliko blesav čovek pa da namerno ne želim da rešim birački spisak. Znači, je li problem nešto onda, u redu je vi imate pravo da mislite tako o meni. Znači, ja namerno nisam hteo da napravim birački spisak, sve je to namerno da bi se pokrali srpski radikali na izborima. Dajte, molim vas. To je stvarno neozbiljno. Kakve veze ima KiM? To je tako, uhvatite se nekog podatka, kad su birači sa KiM upisani i u ovu bazu koju sada imamo, objedinjenu bazu koja jeste objedinjena. Znači, birački spisak nije spreman za operativnu upotrebu, to je to. Kakve veze ima ovih devet miliona, pa tu se nalazi pola ljudi koji nisu živi. Zato ima devet miliona i ne znam koliko u podacima MUP, zato što u Srbiji nije razvijena informatička tehnologija, nema te veze da kada se neko pojavio, pa ode, kada neko premine, da to automatski ide u MUP da se tamo briše iz njihove evidencije, da automatski ide u neki birački spisak, nema, nema čak ni između opština i lokalnih policijskih uprava, pa šta da rade? Takva je situaciju. Vi meni kažete – ja sam ministar bio u onoj vladi. Pa nisam ja ministar samo za birački spisak ili vi mislite da ja ove četiri godine ništa nisam radio, vi mislite tako to je vaše pravo. Znači, ako sam ja samo ministar za birački spisak onda je i vaša funkcionerka bila samo bila ministar za birački spisak, pa kako ona eto nije završila, nisam ni ja. Eto, bila je ministar pravde u okviru koga je bio birački spisak. Prema tome, bila je zamenik ministra pravde, izvinjavam se, izvinjavam se ... (Predsedavajuća: Molim vas, bez dobacivanja.) ...Generalno ne razumem, to sad to je tako jednostavno, a bili ste, učestvovali u Vladi i to niste rešili i sad meni hoćete nešto da zamerite. To je bilo pre deset godina ... (Predsedavajuća: Narodni poslanici, ja vas molim bez dobacivanja i bez direktne komunikacije.) ... po onome kako je gospodin Šarović rekao to je po čas posla, skupi se odavde, odande. Kako to gospodine Šaroviću niko ne uradi ovih 10, 20 godina? Zašto niko ne uradi ako je to tako jednostavno? Ne razumem. Ako dođete jednog dana na vlast onda rešite tako i druge stvari ako to može tako jednostavno. Baš sam hteo da kažem koji su sve problemi, prosto da vas upoznam sa problemima, jer ni ja nisam znao da su takvi problemi. Sada kada smo to počeli da radimo, sada se otvaraju problemi i vidi se koji su. Sada mi jasno zašto to niko nije uradio do sada. Zato što je teško i zato što je lakše zaobići tu temu. To ko je išao u VC sa tim CD, to nismo mi, to znate. Taj koji je išao u VC je pripadnik druge političke stranke, nema veze sa nama. Što se tiče RIK, ja nisam član RIK bio nikada. Vi imate vaše predstavnike u RIK, kao što imaju i sve druge političke stranke, ali nisam čuo vašu podršku kada sam rekao da mora da se promeni zakon i da se donese zakon o državnoj izbornoj komisiji i da se više reši pitanje participiranja političkih stranaka u RIK. Niste dali podršku? Naravno da niste, a sada zamerate – tamo su predstavnici stranaka pa politički odlučuju. To ću ja da zapišem kao vašu izjavu, ako jednog dana budem u prilici ponovo da predložim takav zakon. Smeta vam što su, a niste podržali da se to promeni. Prema tome, ako je nejasno da li se menjaju propisi i vođenje biračkog spiska je nejasno, ova primedba je jedina koja je imala veze sa zakonom. Nije nikakav problem, kroz amandman možemo da je pojasnimo. Ako je to pitanje, nije nikakav problem. Videćemo kakav ste amandman dali, pojasnićemo kroz amandman, nije nikakav problem. To prihvatam, ako treba da se pojasni, da pojasnimo. Da ne ide na boravište, ali mislim da je jasno, ili se vodi onako ili ovako, ili ćemo na izbore po starim propisima ili ćemo po novim. Ne možemo imati pola iz novih, pola iz starih. Ako nema jedinstvene baze ne može biti po boravištu, ako ima jedinstvene baze onda može po boravištu, to je to. To je jedino što prihvatam iz vaše diskusije. Ovo ostalo je bio jedan politički traktat od KiM do moje lične odgovornosti. Ne znam šta želite da kažete, verovatno me doživljavate kao potpuno nenormalnog, pa ja namerno neću da uradim birački spisak. Ne znam šta vi mislite o meni. Za ovih četiri, pet godina birački spisak, svako ministarstvo ima svoj plan rada. U prvom mandatu, tih osam meseci, koliko je trajao taj mandat, zajedno sa vašom političkom strankom smo se bavili izbornim zakonodavstvom. To vam je trajalo dobra dva meseca i Vjerica je pomogla. Vi ste učestvovali u tome zajedno sa drugima. Kako možete sada da budete tako nekorektni, i kažete – evo dva mandata? Koja dva mandata? Ako u ovom mandatu da li treba da vam nabrajam šta je sve bilo? Od komunalne policije, matičnih knjiga, opet izmena više puta zakona, što državne uprave što lokalne samouprave, sijaset nekih drugih stvari, mislim na 20 zakona, novih instituta koje smo uveli, itd. Birački spisak je bio pre dve godine. Da sam znao da će biti ovakav problem promenio bih redosled, pa bih birački spisak radio pre tri godine, a nešto drugobih radio pre dve godine. Nisam procenio da će ovako biti. Ko je mogao da proceni da će tender trajati sedam meseci? Desilo se tako kako se desilo. Dalje vam kažem, samo je pitanje da li će biti prevremenih izbora. Siguran sam 90% da ako ne bude prevremenih izbora imaćemo operativni birački spisak, a ako bude prevremenih izbora nećemo imati. Kakva krađa, šta pričate vi o tome? Kako svih ovih godina niko se nije bunio na biračke spiskove, osim tako dan, dva, čisto se baci senka na izbore i posle toga prođe. Svi znamo da su svaki put izbori bili sa ovim biračkim spiskovima koje imamo, svi znamo da birački spiskovi nisu perfektni i svi znamo da oni nisu uticali na rezultat izbora. Sada vi pominjete pitanje opštine, pa neke tužbe, pa procesuiranje. Kakve veze ja imam sa tim, gde ste se vi pojavljivali kao svedok? Jeste, niste. Koliko vi da jeste, ja to jednostavno ne znam. Postoje sudovi valjda, pa neka rešavaju te stvari. Nisam ja ovde da odgovaram sada zašto ste vi pre pet godina podneli neku prijavu, pa to nije procesuirano. Stvarno ja ne znam niti mogu na taj način da razgovaram. Ako je pitanje boravište, spremni smo da ga rešimo da ne bude sumnje, ako vi sumnjate nešto. Predložite, prihvatićemo amandman ako to nisu oni stari amandmani – briše se, briše se. Ako su oni stari onda ćemo naći drugi način da rešimo to pitanje. Ovo ostalo prosto ne mogu da prihvatim kao neke ozbiljne primedbe, a pogotovo nemojte tako da mi podaštavate taj posao, jer onda dovodite u pitanje ili moju zdravu pamet ili pamet ljudi koji slušaju. Nije to baš da se skupe CD-ovi iz 174 jedinice lokalne samouprave i da kažu – imamo birački spisak. Jednostavno, to nije tako, to znamo svi ovde koji sedimo. Da je tako ne bi trajalo ovoliko dugo koliko traje. Opet se vraćam na staro pitanje, vi kada ste bili u Vladi niste rešili ovaj problem. Otkud vam pravo da sa toliko jeda sada govorite o tome šta sam ja uradio? Ovaj posao niko u Srbiji nije uradio 21 godinu, koliko traje višestranačje. Sada hoćete da ovde ne znam šta napravite zbog toga što sam došao i rekao – kasnim malo, opreza radi mislim da treba produžiti vođenje starog. Od toga želite da napravite ne znam kakvu političku temu. Cela tema ovog današnjeg zasedanja, ove tačke dnevnog reda jeste sledeća – kasni izrada nečega što niko nije uradio 21 godinu, kasni šest meseci. Opreza radi, smatram da treba produžiti vođenje starog. To je sve što sam došao da kažem u Skupštini, a vi od toga napraviste 20 minuta najgore moguće kritike na moj račun, na mene lično. Ne znam ni ja šta ste već hteli da mi kažete, da ja brišem KiM iz biračkog spiska, ako je to jedna od poenti vašeg govora. I ja bih voleo da je neko ko je ranije bio u vlasti uradio ovo, ali to nije pitanje za mene. To je između ostalog i pitanje za vašu stranku. I vi ste bili na vlasti, pa niste uradili birački spisak. Sada sam ja kriv što sam krenuo da uradim, pa to kasni šest meseci.
Pre nego što nastavimo rad, odnosno narodni poslanik Nemanja Šarović dobije pravo na repliku, dozvolite mi da u vaše i u svoje ime pozdravim đake i profesore Ekonomske škole "Nada Dimić" iz Zemuna, koji trenutno prate deo današnje sednice sa galerije velike sale, gde su prisutni: Aleksić Stefan, Anastasijević Milica, Antonić Jovana, Babić Dušica, Barac Ivana, Belodedić Tijana, Belojica Miljan, Bjeloš Milica, Bunijevac Zvezdana, Veselinović Jovana, Vidaković Jovana, Vidović Aleksandar, Vukašin Aleksandar, Gojković Ljubica, Grujić Milan, Dobrajić Sanja, Đerić Stefan, Živanović Kristina, Živković Miroslava, Živković Todor, Zavišić Danijela, Zlatanovski Luka, Ivanović Teodora, Ilić Ivana, Ilić Irena, Jakovljević Mira, Kovač Milan, Konstantinović Dragana, Kostić Andrea, Krečak Nevena, Kutlić Milana, Majstorović Aleksandra, Marinković Branka, Marković Katarina, Medić Anđela, Miloš Iva, Mlađenović Milojka, Mrkela Jovana, Marinković Aleksandra, Pavlović Tijana, PEtković Ivana, PEtković Marija, Pleše Grozda, Popovčević Jelena, Počuča Saška, PRaščević Maja, Putniković Dejan, Savić Milica, Stanković Aleksej, Stanković Kristina, Stanković Teodora, Starčević Bojana, Stević Andrijana, Stojanović Lara, Stojanović Milica, Stojanović Radiša, Suvajac Jelisaveta, Trajković Nenad, Ćeka Danijela i Hodžić Sara. Dobrodošli u vašu kuću, u Narodnu skupštinu Republike Srbije. Narodne poslanike molim da ih pozdravimo aplauzom. Narodni poslanik Nemanja Šarović, pravo na repliku, dva minuta. Izvolite.
Na žalost gospodin Marković je izašao iz sale što smatram krajnje nekorektnim u sred rasprave da napusti salu. To pokazuje njegovo nepoštovanje i prema Narodnoj skupštini…
Narodni poslaniče, svaki učesnik sednice ima pravo da napusti salu za sednice kad god to zahtevaju druge obaveze od njega, bez obzira na motiv obaveza i vi kao i svaki drugi učesnik. Tako da vas molim ako želite da koristite pravo za repliku da to uradite bez zloupotrebe prava koje imate kao dato u raspravi da odgovorite ministru ili da dopunite pitanje. Ne želite da koristite pravo na repliku? Zahvaljujem. Da li još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika… Narodni poslaniče, lepo sam vas pitala, da li želite da koristite pravo na repliku? Izbrisali ste se narodni poslaniče iz elektronskog panela, izbrisali ste se iz panela, niste bili u sistemu. Narodni poslanik Nemanja Šarović, dva minuta replike u skladu sa Poslovnikom. Molim vas korišćenje replike, jer ako to nećete da činite mene primoravate da ja činim ono što ja isto ne želim da činim.
Dakle, gospodin Marković, je naveo kako ga ne čudi to što nije ganuo mene, jer Bože moj kako je on rekao ni teške sudbine ljudi u prethodnom periodu i teška stradanja nisu ganula nikoga iz SRS. To što je rekao je sramno, to što je rekao je netačno i to samo govori o gospodinu Markoviću, a nikako o meni i SRS. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, molim vas da pravo na repliku koristite u skladu sa Poslovnikom. Ako vi smatrate da imate pravo da procenjujete ko je koga ganuo, to ima i drugi učesnik na sednici. Tako da vas molim da ako smatrate da imate pravo da kažete šta hoćete, da se setite da imate i obavezu da saslušate ono što vam se ne sviđa, ili ćete koristiti repliku u skladu sa Poslovnikom, ili nećete imati pravo na repliku, na vama je da odlučite.) Mogu li da nastavim? (Predsedavajuća: Naravno u skladu sa Poslovnikom.) Hvala gospođo Čomić, vrlo ste ljubazni. Druga stvar koju je rekao gospodin ministar jeste da on nije ministar samo za birački spisak. To niko u raspravi nije ni tvrdio ali isto tako gospodinu Markoviću opravdanje za očiglednu njegovu nesposobnost da za tri godine od kako je ministar, formira birački spisak, okrivi nekoga iz SRS. Kakav je to argument da on kaže, pre 13 godina je neko iz vaše stranke bio pomoćnik ministra pravde, odnosno zamenik ministra pravde, pa vi pre 13 godina to niste uradili i zašto sad tražite od mene u 2011. godini, na kraju da to utvrdim. Dakle, ministar Marković ni jednoga trenutka nije našao za shodno da kaže da je odgovoran. Odgovoran sam za ovo što je očigledan neuspeh već je pokušao da to proglasi uspehom. On kaže da nije ministar samo za to i pita kakve veze ima Kosovo, kakve veze ima boravište? Nigde u zakonu ne piše da se odredbe člana 15. stav 2. neće primenjivati ukoliko budu vanredni izbori. Gde to piše u zakonu? Da li i tu treba da verujemo ministru Markoviću na reč?Ako ste već imali nekakvu nameru, to ne piše u obrazloženju. Druga stvar to ne piše ni u zakonu, a što je najbitnije. I treća stvar koja se tiče RIK-a. Srpska radikalna stranka nije dala podršku predlogu da se formira DRI, zato što bi ti ljudi koji budu sedeli u toj, takođe bili politički određeni, kao što su politički određeni i ovi koji sede u RIK. Ali RIK nije problem već je problem to što u sudovima rade ljudi koji su određeni po političkoj osnovi i to što sudovi donose politički motivisane odluke, a ne odluke zasnovane na zakonu. hvala.
Narodna poslanica Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Hvala lepo. Verujem u dobru nameru gospodina Markovića da napravi rezervnu varijantu za situaciju koja će nastupiti i ne sada da pohvalim njega što je napravio rezervnu varijantu ali samo da napravim analogiju. Rezervna varijanta je napravljena i za slučaj da banke budu ugrožene pa se garantuju depoziti, ne pet, ne 10, ne 20, do 50 hiljada evra i to je dobro. Dobro je što postoji rezervna varijanta da ukoliko su investicioni fondovi podkapitalizovani pa ne mogu da nastave da rade, da se stvori rezervna varijanta. Ali nije dobro što se rezervna varijanta stvara samo u nekim, u ovom slučaju da, pohvalno je što stvarate rezervnu varijantu, ali u osnovnom funkcionisanju ovog društva ne postoji rezervna varijanta, a to je da ono što je osnova za gradnju ukupnog društva, onog što smo zvali nekada učeći u školi, nadgradnjom pa i ovom političkom demokratijom, a to je proizvodnja kao materijalna baza iz koje se finansiramo svi, pa i ovi poslovi, nije našlo dovoljno mesta da se za nju napravi rezervna varijanta od privatizacije do danas. Gospodine ministre, cenim da napravimo rezervnu varijantu za slučaj da bude vanrednih izbora i da se onda ne postavlja pitanje da li imamo jedinstveni birački spisak ili ne i po kom zakonu postupamo, da nam to u vreme sprovođenja predizbornih radnji ne oduzme energiju za bavljenje tim poslom umesto nekim drugim.Takođe, shvatam težinu posla u koji ste se upustili i gde s pravom kažete - nismo ni znali kako će to funkcionisati i neke stvari tek u fazi testiranja vidite da ne može ni informatički da se to obuhvati u jednom trenutku ili na način kako ste predvideli projektujući neki softver. To jeste nešto što mora da se prizna da je okolnost koja se desi kao što svaki ozbiljan čovek kaže kad radimo zakon za jednu oblast, mi ne možemo da predvidimo sve situacije koje će život da režira i zato neke situacije kreiramo načelno, široko ili je potrebno da donosimo tumačenja zato što zaista niko ne može da predvidi ono što život donosi. U tehničkom smislu je to tim pri pre moguće da se desi i nemam te podatke i informacije ni koliko je koštao tender, ni koga radi ali ovo zaista jeste veliki i ozbiljan posao. Tu vam dajem za pravo ali kad kažemo da je to tehnička stvar, nemojte da obmanjujemo ni sebe, ni građane, da je ovo tehnička stvar koja je nevažna, ne ona je vrlo važna i zato ste vi 2009. godine izašli sa zakonom kojim je trebalo stvoriti jedinstven birački spisak. Zašto ne progovorimo otvoreno, zašto je ovo tehnički važna stvar? Svi znamo da onaj ko dobije spiskove i ko ima u rukama spisak ulica, mesnog odbora, mesne zajednice, grada, opštine gde je zadužen za sprovođenje izbora ima prednost jer može da poziva i utiče na građane. Mi živimo u ovoj Srbiji, građanima je preko glave onih koji zvone na vrata, svih naših aktivista koji traže siguran glas, koji hoće na neki da obavežu ljude pa im ne daju ni popodne da se odmore. Ne vodi se tako mnogo računa, a ja se tome protivim o pravim rezultatima nečije vladavine ili o osnovanosti obećanja koje neko daje ako je opozicija, nego se previše vodi računa o toj tehničkoj stvari, o spiskovima u čijim je rukama statistika, ko obrađuje te podatke, ko ima aktiviste koje ne znam odakle plaća, da idu i da zvone na vrata i da taj tehnički deo posla obave. Ti aktivisti nemaju pojma o programu. Oni uopšte ne govore o tome šta im stranke nude ali je mnogo važno u izbornom danu ko će izvući glasače na izbore. Neko ko će znati da prati i softverski uveže ili svojom organizacijom na terenu, koje čiji glasač, a ljudi se znaju u svom mestu, pa i bolesne izvlače, pa i one koji negde rade, to će njihov direktor čuti da oni nisu izašli da glasaju za stranku koju on zastupa itd. Nije ovo sama tehnika. Ovo je politički nastup koji se zove - kazniti neodmerenost onog ko je očekivao jedan veliki posao, na sva zvona ga objavljivao, a nije uspeo da ga uradi, da kažemo da ste vi u stvari sada ovim članom stavili van snage brojne odredbe izbornog zakona i bojim se da će to stvoriti velike probleme u samom postupku sprovođenja izbora, ako se desi ova situacija, ako bude vanrednih. Sve je još uvek uslovno, znači, rezervna varijanta i to može da utiče na rezultat izbora. Jer, nije samo u pitanju ovo da li će se taj spisak primenjivati. Veliki broj odredbi je ovim došao u pitanje i samo vas upozoravam da takva izmena i dopuna ovog izbornog zakona zaista može da napravi jedan ozbiljni galimatijas i da stvori sumnju u regularnosti izbora. Ne sporim ni pravo vlasti da izbore raspiše onda kad misli da njima najviše odgovara, da birački spisak, dok je sve u njenim rukama, uredi tako kako njima odgovara, ali nije dobro gledati sebe kao vlast doveka, jer koliko god da ste na vlasti, vi znate da mandatna ograničenja postoje. Sad se samo pitam - što ste vi insistirali da četiri godine ostanete u redovnom roku za izbore, a evo, za predsednika čak u budžetu, pišu novine, za 2012. godinu Narodna skupština je predvidela sredstva za vanredne predsedničke izbore? I tu je moguće stvoriti u ovoj nestašici rezervu para za nešto što je vanredno, zato što bi možda odgovaralo da se u istom momentu sprovedu referendum, predsednički izbori itd. I to je legitimno. Na nama je da o tome pričamo, na vama da predlažete, da izglasate. Kakve će to efekte da proizvede na građane i na ukupan budžet to ćemo videti. Samo jedno da kažem. Samo Zakon o komunalnoj policiji neću da pominjem, jer mislim da u trenutku kada danas policija štrajkuje i traži ostvarivanje svojih prava, a borila sam se da administrator nema ista prava kao onaj ko je na ulici glineni golub. Nije dobro da komunalni policajci, dobro, nova je služba, moraju da budu obučeni, opremljeni itd, i taj zakon nije nešto što vama stavljam kao plus, upravnu inspekciju u svakom slučaju, i zaista cenim vašu ozbiljnost da uradite nešto što će biti dobro i sutra, a ne samo dok ste vi na vlasti. Kad u Ustavu piše – imate pravo na slobodu mišljenja i mi to primamo zdravo za gotovo, čekajte, građanin treba da ima pravo na slobodu izražavanja mišljenja, jer dok stojite ispred tiranina i ćutite o svom mišljenju, vi ste bezbedni, ali ako se usudite da progovorite i iznesete to svoje mišljenje, vi ste u problemu. Ne želim da takve, navodno ustavne ili druge odredbe regulišu izborni proces koji je mnogo važan. Pravo na slobodu izražavanja političke volje, političkih stavova moramo da imamo ne samo u izbornom procesu, moramo da ga imamo sve vreme između dva izbora. ne može se pravosuđe stavljati u funkciju pozivanja predsednika jedne stranke da se 21. pojavi zato što je plakat bio na nepropisnom mestu i da tu pokazujemo takvu ažurnost, a da se neka kaznena dela, gde se ostvaruju velike materijalne štete za državu, gde su dela teška po težini, traju dugo i izvlače samo u svrhu predizbornog blaćenja konkurencije. Morate da shvatite – ko vas kamenom, vi ćete njega. To je u ljudskoj prirodi da ono što se čoveku radi, on će biti spreman da uzvrati, iako nas hrišćanstvo uči na nešto drugo. Morate imati na umu da u pristupu ovom najosetljivijem i najvažnijem procesu treba biti iskren prema sebi kao čoveku i građaninu Srbije, a ne prema sebi kao vlasti. Uvek ću podržati izbornu komisiju, iako sam imala stotinu primedbi, i imam još uvek, na način kako su sebi određivali naknade. Ali, nema razlike između državne izborne i ove izborne komisije. Nesavršenost demokratije smo davno utvrdili. Nema tog regulatornog tela, tog nezavisnog saveta, nekog stručnog organa u kojem se pojavljuju stručnjaci kojima je neko dao sertifikat da su stručni, nezavisni i politički neobojeni, pa uvek im neka politika daje mogućnost da se dokažu, da budu profesori, da objavljuju radove, da putuju u inostranstvo, da se usavršavaju. Uvek im neka politika da podršku ili tih 126 glasova ovde. Nemojte da glumimo da nije potrebna politička podrška za svakog od tih članova koji se biraju od nekih ovakvih organa i zato mi kao političke stranke spremne da preuzmemo odgovornost, preuzmimo je i u izbornoj komisiji, kao što smo i do sada. Hvala.
Vreme. Da li se još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa javlja da koristi svoje pravo u ovom delu sednice? (Ne.) Obaveštavam vas da su saglasno članu 96. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine do otvaranja načelnog pretresa prijave za reč u pisanom obliku, naravno sa redosledom narodnih poslanika, podnele poslanička grupa ZES, poslanička grupa LDP i poslanička grupa SRS. Prvi prijavljeni na listi, narodni poslanik Aleksandar Jugović, ima obaveza van sale, pa reč ima narodni poslanik Ivan Andrić, a posle njega narodna poslanica Vjerica Radeta.
Hvala, poštovana potpredsednice. Naizgled je ovo tehničko pitanje i naizgled je ova sednica ili ova tačka dnevnog reda trebala da bude jedna u nizu nekih tačaka oko kojih se, usled nekih tehničkih problema, vrše neke izmene zakona. Međutim, to bi tako možda tako bilo da živimo u Švajcarskoj ili Švedskoj, pa dođe ministar, kaže – eto, ljudi, sve je do sada bilo u redu, ovo smo probali da poboljšamo ali nismo uspeli, šta da radimo, moramo da produžimo rok za još nekoliko meseci. Mi onda kažemo – dobro, pošto verujemo u dobru nameru i te Vlade i tog ministra i onda prosto kažemo – hajde da pružimo još jednu šansu. Nažalost, mi bi bili politički naivni da verujemo u tako nešto. Moramo ovaj potez DS i njenog ministra posmatrati u širem kontekstu, a širi kontekst je za nijansu drugačiji nego u Švedskoj. Ovo je zemlja u kojoj je na zahtev jedne opozicione poslaničke grupe raspravljano o smeni jednog drugog ministra, pošto vladajuća većina nije imala većinu, nikada to nije došlo na glasanje. To je antidemokratski. Ovo je zemlja u kojoj se grupa stanaka na vlasti zove Za evropsku Srbiju, koja nije dobila status kandidata, ali niko i nema nameru da pokaže odgovornost ka tom potezu, nego je prvo bilo – dobro, nema veze, biće u martu, a pošto neće biti ni u martu, onda je Evropa u stvari tražila od nas da priznamo Kosovo, a pošto ni Evropa nije tražila da prizna Kosovo, onda je to u stvari zato što je opozicija lobirala protiv dobijanja status kandidata. To se sve desilo u nekoliko dana. Dalje, pitanje, i kada se od nas očekuje da verujemo ili da sa nekakvim razumevanjem priđemo nekom zahtevu vladajućih stanaka, onda mora biti jasno da mi to ne posmatramo kao ličnu stvar i da sada vi kažete – evo, nisam ništa uradio. Nemojte od nas tražiti da cenimo da li ste nešto uradili ili ne. Na svaku vašu mi ćemo dati pet primera šta niste dobro uradili. Evo vam jedan – šta je sa Bošnjačkim nacionalnim većem? To je normalno jer smo mi opozicija, a vi ste vlast. Rezultat toga ćete videti na izborima. Što ih više odlažete, rezultat po vas će biti gori, ali to je naš stav, vaš je verovatno neki drugi. Ono što bih hteo da kažem, to je da je za nas ključno pitanje odgovornosti i možda ne lične odgovornosti ministra zato što ova skupština, po svom Poslovniku i po zakonu, ne bira ministre zato što veruje da su oni dobri ili loši ljudi, to nije tema u našim odnosima, tema je politička. Sada, kako mi od vas da očekujemo bilo kakvu odgovornost ako odgovornost niste pokazali ne vi lično nego vaša Vlada na stotinama drugih slučajeva? Kako da očekujete od nas da vam verujemo? Vi kažete da ovaj birački spisak bude još samo u tri meseca, stari, a onda će da bude neki novi, stići ćemo da ga završimo, a došli ste zato što niste stigli da ga završite? Te firme koje ste nabrojali, one jesu javno preduzeće, firme, udruženja itd, vidim da se tu provuče i neko privatno, naravno da mi nismo protiv saradnje sa privatnim sektorom, ali znate šta objedinjuje sve te firme koje ste rekli – bliskost Demokratskoj stranci. To je vrlo jasno. Zato i postoji jedna druga vrsta odgovornosti koju vi imate, koja nije lična i ne zavisi od toga da li ste vi dobar čovek ili niste. Vi se na tom mestu nalazite zato što ste bili u određenom trenutku deo nekakve političke stranke. Ta politička stranka je slagala hiljadu puta i zbog toga nemojte očekivati od nas da vam verujemo. Jer, to je pogrešno. To se ne bazira na realnosti. Da li ćete vi to uraditi, videćemo u januaru. Ali, nemojte da zaboravite, takođe, kada to kažete, da li ćete onda menjati zakon ili ne, da ste vi deo Vlade, koja zakone menja uredbom. Zašto niste potpisali uredbu o matičnim knjigama? U novinama je pisalo da ste glasali protiv. Lažu ili ne lažu novine, nije važno, vaše su. I akolažu, to je stavio neko iz DS. Razumem ja vaš gnev ili vašu začuđenost zašto poslanici opozicije diskutuju o vama. Ali, vi morate razumeti da mi ne diskutujemo o vama lično, nas to ne zanima, nismo mi ni u kakvim ličnim i privatnim odnosima. Kada mi govorimo o vama, bez obzira što vi kao Božidar Đelić, kao neko drugi, želite danas da niste član DS, vi to jeste i morate da delite odgovornost i za postupke predsednika Teniskog saveza, koji nije bio na glavnom odboru, bio je negde drugde pa ne može da komentariše šta se tamo govorilo, morate da nam odgovorite na pitanje zašto nema sednice o Kosovu, zato što ste vi ministar u toj vladi, morate da nam kažete zašto Srbija nije dobila kandi-daturu, koja je svrha daljeg rada ove skupštine ako je jedan od osnovnih ili osnovni njen cilj bio da dobije kandidaturu? Nismo je dobili i zašto danas umesto o ovom pitanju mi ne diskutujemo o tome kakav je Vladin plan da Srbija dobije kandidaturu? (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, zato što nije na dnevnom redu, kao što diskusija u šest minuta ima vrlo malo veze sa tačkom dnevnog reda.) Ne, ima puno veze sa tačkom dnevnog reda, ako gledate kontekst. Molim vas da me ne prekidate. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, moja je obaveza i moj posao da vas podsetim, molim vas da ne dobacujete i da se samokontrolišete. Ja sa vama ne polemišem. Šest minuta od vremena poslaničke grupe vrlo sam vas pažljivo slušala i osim u jednoj rečenici, gde se govorilo o temi dnevnog reda, ništa drugo što ste rekli nije u vezi sa temom dnevnog reda. Podsetila sam vas na obavezu da govorite o temi dnevnog reda u trenutku kada ste u okviru svog izlaganja upotrebili argumentaciju zašto nešto drugo nije na dnevnom redu. Molim vas da, ukoliko želite da se obraćate Narodnoj skupštini, to činite u skladu sa odredbama Poslovnika Narodne skupštine. Izvolite.) Ne pada mi napamet da polemišem sa vama. Ali, to što vi govorite govori da uopšte ne slušate ono o čemu ja govorim. Vaša stranka je odlučila da nije dovoljno, a to samo ima veze sa ovim zakonom, da nije dovoljno da nas više laže, obmanjuje, ne ispunjava dogovoreno, nego je odlučila i da se bavi tehnikom sprovođenja izbora. Nas kao opoziciju to plaši, zato što vidimo šta se dešava u drugim poljima rada vaše stranke, tj. vaše vlade. Zbog toga ovo što ja govorim ima isključive veze sa zakonom o izmeni Zakona o biračkom spisku. Zato što je vaš ministar došao i tražio od nas da mu verujemo. Tako je počeo svoj govor. Zbog toga nemate pravo da me prekidate, zato što ja objašnjavam zašto mu ne verujem. Ovaj zakon, ako ste stigli da ga pročitate, u njemu je utkano obećanje da će novi jedinstveni birački spisak biti gotov za tri meseca. Ja vam kažem da neće. I to ima veze samo sa ovim zakonom. Molim vas, nemojte koristiti to što govorim o vašoj stranci da me prekidate i da govorim u ime naše poslaničke grupe. Ja jako dobro znam šta i zašto govorim i o tome ne možete, pošto ne vređam nikoga lično, ceniti vi nego građani na izborima. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, sada vas drugi put upozoravam da govorite o temi dnevnog reda. Moja obaveza je da pažljivo slušam narodne poslanike i da ih podsetim kada ne govore o temi dnevnog reda. To je posao koji ću obavljati uvek i u svakom slučaju, pažljivo slušajući sve narodne poslanike. Sada vas molim – o temi dnevnog reda. Izvolite.) Ovo što ste počeli ovim da se bavite, ja vam kažem, nama govori dve stvari. Prva je da ste potpuno izgubili kompas i da sada niste sigurni da će izbori biti održani na vreme, a da to ne smete javno da kažete, nego ste kao i sve drugo što radite, na jedan podmukao način, došli u ovu skupštinu i obezbeđujete se za naredne izbore. Na isti način kao što preuzimate štampane medije u Srbiji, kao što ste zaboravili sve obaveze koje smo imali zajedno a koje su vezane za kandidaturu Srbije i njeno članstvo u EU i kao što svaki dan izgovarate laži o tome šta su bili uslovi EU, čime prikrivate vašu nesposobnost, koja se ogleda i u sprovođenju zakona koji ste sami doneli pre nekoliko meseci, a čije odredbe usled tehničkih i novih stvari niste uspeli da ispunite. To je tačno i vaša odgovornost je ovolika ili onolika, ali ona postoji. Možda je u ovom slučaju vaša lična mala, ali u slučaju Bošnjačkog nacionalnog veća je nemerljiva, jer ste radikalizovali odnose u Sandžaku i nastavili da radite ono što je vaš prethodnik radio. Zbog svega toga, vi na sve imate pravo – da nam oduzimate reč, da kupujete sve novine koje postoje u ovoj zemlji, da blokirate sve medije. Ali, nemate pravo da tražite da vam verujemo, zato što vam ne verujemo ništa više. Umesto da ste došli sa jasnim planom, vi ste došli sa tehničkom izmenom zakona koja će vam omogućiti da izbore raspišete onda kada uspostavite kontrolu nad medijima, nad finansijama i kada sve nas uspete da sklonite iz javnog života. Ali, i tada ćete propasti na izborima.
Iskorišćeno je tri minuta i 30 sekundi u ovom obraćanju i prethodnih šest minuta, ukupno devet minuta i 30 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta, posle nje narodna poslanica Judita Popović.
Dame i gospodo narodni poslanici, već evo više od 20 godina, od kad je višestranačje u Srbiji, SRS posle svakih održanih izbora i proglašenih izbornih rezultata podnosi ustavnu žalbu, zato što se svi do sada održani izbori mogu tretirati kao nelegalni i nelegitimni, iz dva osnovna razloga. Jedan razlog je da ne postoji jedinstven birački spisak i da to omogućava krađu na izborima. Drugi razlog je da, pogotovo u ovih poslednjih 11 godina, predstavnici DOS-a ne žele da formiraju nadzorni odbor koji bi kontrolisao medijsko predstavljanje stranaka i vođenje predizborne kampanje. Ovde slušamo malo pre Jorgovanku Tabaković koja je na ovom mestu zahvaljujući krađi, izbornoj krađi, odnosno krađi volje građana Srbije, koja priča o tome kako se vode kampanje i kako se kupuju birači, a onda, ministre, vi se ne javljate da kažete nijednu reč o tome, a dobro znate, kao što znaju građani ovih opština gde su izbori održani, kako su to naprednjaci vodili lekare, davali ljudima naočare, pa posle doveli u problem vid tih ljudi koji su za džabe uzeli te naočare. Zamislite, vodili lekare ginekologe da pregledaju žene na terenu. Davali su u Ugrinovcima plazma televizore, mobilne telefone, šporetei šta sve nisu. Da postoji taj nadzorni odbor, o kojem mi u Srpskoj radikalnoj stranci pričamo, onda bismo svakako mogli da stavimo u neku kontrolu i da uvedemo u red one koji na taj način pokušavaju da ukradu glasove birača. Kada je gospodin Marković pre dve godine govorio o ovom osnovnom zakonu o jedinstvenom biračkom spisku, koji se danas ovim novim zakonom menja i dopunjuje, tada je gospodin Marković bio pun elana, uveravao nas da je to zakon koji neće imati svoje izmene i dopune, da je to zakon koji će doneti revolucionarne promene u izbornom sistemu i da je to zakon između ostalih zakona koji uvode ozbiljne reforme u političkom životu Srbije. Mi smo tada tvrdili, gospodin Marković se, pretpostavljamo, seća, da donosite jedan neprimenjiv zakon, da donosite zakon koji neće moći živeti u pravnom sistemu Republike Srbije. Ubeđivali ste nas da to nije tačno. Evo, danas imamo na dnevnom redu izmene i dopune zakona i dokaz onoga što je tvrdila Srpska radikalna stranka pre dve godine, što mi inače tvrdimo kada govorimo o predlozima zakona koji se ovde zastupaju u ime Vlade Republike Srbije. Gospodina Milana Markovića u ovih već više od deset godina, koliko se znamo, znam i kao poslanika i kao ministra u već drugom sazivu, nikad čovek nije bio ovako indisponiran i nervozan u komunikaciji sa narodnim poslanicima kao danas. Prosto je neverovatno koje smo ovde rečenice čuli od čoveka koji je, pre svega, diplomirani pravnik, prosto neverovatno. Govorio je Milan Marković o riziku od prevremenih izbora, što je zaista neverovatno. Ko to može da ima rizik od prevremenih izbora, osim onih koji su sada na vlasti? Tender za izradu jedinstvenog biračkog spiska, to je zaista nešto onako što me posebno fasciniralo, kada smo govorili o ovom zakonu pričali smo na koji način može da se uradi vrlo jednostavno jedinstven birački spisak. Onda se Milan Marković ljuti kada mu Nemanja Šarović skrene pažnju šta smo mi to govorili, kako to može da se uradi i onda kaže - zašto to nisu uradili radikali kada su bili deo vlasti? Da, mi smo, srpski radikali, bili deo vlasti na republičkom nivou dve i po godine i nemerljiv je doprinos Srpske radikalne stranke i našeg predsednika dr Vojislava Šešelja u donošenju zakona o izboru narodnih poslanika, koji je i danas dan na snazi. Taj zakon je tada 2000. godine u oktobru objedinio sve političke stranke na političkoj sceni Srbije, i one iz vlasti i one iz opozicije. Jedino što ste promenili u tom zakonu je ovo pravljenje kandidata za poslanike po osnovu nekakvog redosleda, odnosno izbor poslanika sa tog spiska po redosledu i ovo što ste protivustavno proglasili da su poslanici vlasnici mandata. Sve ostalo je ostalo na snazi iz tog zakona, gospodine Milane Markoviću, i u tom zakonu je predviđeno postojanje jedinstvenog biračkog spiska i nadzornog odbora, ali mi, nažalost, više nismo bili u prilici da kao deo vlasti radimo na tome. Zato smo sa ovog nivoa skretali pažnju, pa i vama više puta. Kažete – Ministarstvo ne može ni na koji način biti odgovorno zato što nemamo birački spisak i zato što ste vi bili valjda, kako bi rekao vaš stranački kolega, onaj plagijator Lilić, bili ste u pravnoj zabludi kada ste nas ovde ubeđivali da će ovaj zakon biti apsolutno primenljiv već do nekih narednih izbora, ma kada oni bili. Ko je onda taj ko je odgovoran, ako niste vi? Taj ko se javio na tender, pa nije uradio svoj posao? Pa, ko je odgovoran što ste uopšte imali taj tender i što ste uopšte nekog tamo zadužili, kada je to bilo moguće uraditi u okviru ministarstava, ne samo vašeg, nego i ovih koje vi ovde kritikujete? Iskritikovali ste ministarstvo vašeg kolege Dulića, pa Ministarstvo policije. Dakle, svi su nešto krivi što nemamo jedinstven birački spisak, samo vi niste. Kažete - da je to bilo jednostavno, već bi bilo urađeno. Pa, gospodine Markoviću, valjda ste to znali i 2009. godine. Tada nam niste tvrdili da je nemoguće uraditi jedinstven birački spisak za dve godine. Tvrdili ste suprotno. Ne znamo sada zaista šta se to u međuvremenu promenilo. Pričali ste i o problemu matičnih brojeva, ulica i preko milion birača koji se vode na dve adrese. Dakle, mi sve to znamo i mi to sve pričamo godinama. Mi smo vam to pričali i kada ste 2009. godine tvrdili da donosite odličan zakon, koji danas menjate. Ovo što danas potvrđujete, gospodine Milane Markoviću, govori o tome da ste vi spremni i da ste vi svesni da će naredni izbori biti pokradeni, jer ako tvrdite ovo, što mi znamo da je tačno, ako vi potvrđujete to, onda to znači da su svi prethodni izbori bili nelegalni i nelegitimni i da će ovi naredni izbori biti pokradeni. Prema onome što ste vi rekli, zapravo možeda se zaključi jedino da u Srbiji nikada ne smeju da se održe izbori. To je logičan zaključak onoga što ste vi rekli. Pogotovo kada ste rekli – ako se ne daj bože dese redovni izbori. Dakle, ako imate rizik od vanrednih izbora, kažete – ne daj bože da se dese redovni izbori, onda se zaista pitamo da li vi uopšte mislite nekada raspisati izbore? Nekako se plašimo da vam to nije namera. Ne možete da obećate da će ovaj posao biti završen do tih nekih narednih izbora, ali je sva prilika da će biti urađen jedinstveni birački spisak. Pa, gospodine Markoviću, sva je prilika da mi i posle ovih izmena nećemo imati jedinstveni birački spisak, pre svega što osnovni zakon nije dobar, što osnovni zakon nije stvorio uslove da u Srbiji postoji jedinstven birački spisak. Ono što je zaista nešto što je prosto neverovatno i opet me zapanjilo da vi kao pravnik, čije sam pravničko znanje zaista uvažavala, da ste mogli da predložite izmenu ovog člana 30. na način na koji ste ovo uradili. Izuzetno od stava 1. ovog člana ako se u toku 2011. godine, odnosno 2012. godine, pre raspisivanja redovnih izbora, raspišu vanredni izbori za narodne poslanike, na tim izborima koristiće se postojeći birački spiskovi ustanovljeni pre stupanja na snagu ovog zakona, a prema pravilima na osnovu kojih su ustanovljeni u slučaju raspisivanja redovnih izbora za narodne poslanike primeniće se ovaj zakon. Od dana početka primene ovog zakona do raspisivanja redovnih izbora za narodne poslanike, odnosno do okončanja vanrednih izbora, iz stava 1. ovog člana opštinske, odnosno gradske uprave u obavezi su da biračke spiskove vode i po pravilima na osnovu kojih su vođeni pre stupanja na snagu ovog zakona. Gospodine ministre, ovo možete da kažete u nekom intervjuu za neke novine, da opišete kako vi to vidite, ali ovo da bude formulacija zakonske norme, ovo je prosto neverovatno. Koji vanredni? Koji redovni? Kada? Da li će biti? Da li neće biti? Valjda morate datumom da ograničite, ako već ograničavate primenu neke zakonske norme. Onda to mora da bude precizno određeno datumom, a ne ovako po sistemu pričam ti priču. Ovo je samo jedna od značajnih primedbi, a čuli ste od našeg ovlašćenog predstavnika, kolege Nemanje Šarovića, kroz amandmane, jer smo na sve članove imali primedbe, kroz amandmane ćemo govoriti precizno o tome, a vas za kraj hoću da pitam nekoliko stvari, naravno, vrlo vezano za izbore i za jedinstven birački spisak. Da li imate informaciju i da li imate odgovor na pitanje zašto su u Kraljevu raspisani izbori za mesne zajednice, savet mesnih zajednica, pa je sedam dana pre izbora povučena ta odluka? Onda su ponovo raspisani izbori, pa onda dva dana uoči održavanja izbora ponovo povučena odluka. Možda nemate informaciju. Očekujem da ćete bar do onog drugog dela rasprave da saznate, pa ćete da nas obavestite. Takođe, moramo da vas pitamo i ne smemo da propustimo priliku, ljutili ste se kad smo vam pomenuli da ovaj jedinstveni birački spisak ili zbir biračkih spiskova, koji je zapravo to što vi zovete jedinstveni birački spisak, mora da se odnosi i na teritoriju KiM, odnosno na celu Srbiju. Vi ste rekli – kakvi KiM, kakvi birački spiskovi, tako ste rekli malopre kad ste se obraćali posle diskusije Nemanje Šarovića i prosto zapanjujuće. Vi morate da obezbedite,ministre, da se svaki zakon primenjuje na celoj teritoriji Republike Srbije. Ako to ne možete, ako to nećete, ako to neće neko u Vladi, onda ih nagovorite da prihvate više predlog SRS da se u ovom parlamentu raspravlja o problemima na KiM. Već mesecima to molimo, tražimo, insistiramo ali nemamo pozitivan odgovor, ni u skupštinskoj većini, ni što se tiče vas iz Vlade Republike Srbije. I Ministre Markoviću, poslednje pitanje za vas, pošto smo u medijima saznali da nisu svi ministri glasali vezano za donošenje uredbe kojom se priznalo, kojom je Vlada Republike Srbije i ovaj režim priznali vrhovni sud takozvane države Kosovo i na taj način zapravo priznali priznali lažnu državu Kosovo, želimo da znamo – ko je od ministara bio protiv ove uredbe? Ako ste vi, zašto niste ubedili i ostale da je to što rade neustavno, ako niste, zašto ste zakazali kao pravnik i zašto niste svojim kolegama skrenuli pažnju na Ustav Republike Srbije? Hvala.
Trinaest minuta i 45 sekundi iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Pre nego što dam reč narodnoj poslanici Juditi Popovića, želim da se izvinim poslaničkoj grupi Nova Srbija, narodnoj poslanici Zlati Đerić, nenamernom omaškom, njeno ime je pročitano kao ime ovlašćene predstavnice poslaničke grupe, a narodna poslanica Zlata Đerić želi da govori po redosledu i nalazi se na listi narodnih poslanika. Izvinjenje još jednom, greška je ne namerna i hvala vam što ste nas upozorili. Narodna poslanica Judita Popović, posle nje narodna poslanica Nataša Jovanović.
Hvala vam gospođo predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, evo danas ja ću da govorim o tački dnevnog reda – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o jedinstvenom biračkom spisku i to na način na koji ja mislim da bi trebalo da govorim, kao što je govorio i moj prethodnih iz poslaničkog kluba, gospodin Andrić. Tako da je on jednostavno na taj način na koji je iznosio argumentaciju protiv ovog zakona, hteo da se obrati ovom parlametnu i javnosti, baš u vezi ovih izmena za koje smatra da su prilično problematiče u vezi jedinstvenog biračkog spiska. Dakle, u potpunosti se držao Poslovnika, kao što ću i ja prilikom obrazlaganja svog stava i stava mog poslaničkog kluba u vezi izmena i dopuna Zakona o jedinstvenom biračkom spisku. Posebno bih istakla da su ključne reči u vezi ovih izmena i dopuna zakona, kašnjenje, odgovornost i vreme, a kao poslednje, kontinuitet. Ministar je malopre govorio o tome da se kasni 21 godinu sa tim jedinstvenim biračkim spiskom, jer ipak je najvažnija izmena ta koja je sadržana u članu 6. Predloga zakona, a koja se odnosi u stvari na jedinstveni biračku spisak iz člana 30. postojećeg zakona. Dakle, ako se kasni 21 godinu - da li je neko za to odgovoran? Odgovornost se postavlja iz tog razloga jer bar za protekle dve godineje moglo nešto da se uradi, a očigledno se nije uradilo. Dakle,odgovornost je ipak na ovom ministarstvu koje nije posao završilo a trebalo je to da uradi, jer tako je to i predviđeno zakonom iz decembra 2009. godine. Zašto se nije uradilo,nismo dobili jasan odgovor, krivac je označen u vidu savremene informacione tehnologije, a to možete pročitati u obrazloženju Predloga zakona o izmenama i dopunama. Mi smo svesni toga, da je jedinstven birački spisak itekako potreban. Međutim, za slučaj vanrednih izbora ponovo će se koristiti sa postojećim biračkim spiskovima, koji su poprilično kompromitovani tokom 90-ih godina, a očigledno se nastavlja kontinuitet sa tim 90-im godinama. Nažalost, kontinuitet se ne iscrpljuje samo u jedinstvenom biračkom spisku nego se kontinuitet uopšte nastavlja u jednoj pogrešnoj politici, između ostalog i u odnosu na KiM, a znamo koje su posledice tog kontinuiteta, znamo koje su posledice te pogrešne politike,i Kim i Evropa. Dakle, od ministra smo čuli da postojeći jedinstveni birački spisak nije u operativnoj funkciji. Ma šta to značilo, očigledno da se neće primenjivati i očigledno da nastavljamo i dalje da se koristimo jednom pogrešnom metodologijom, pogrešnim pristupom u rešavanju društvenih, državnih i svih ostalih pitanja koja su nam data u zadatak, kako ministarstvima tako i parlamentu. Tu bih na taj način obrazložila i činjenicu da ni do dana današnjeg nije stiglo na sednicu ove skupštine rasprava o tako gorućem pitanju, kao što je problematika o KiM, a to je jedan od razloga zašto smo na tako lep način odbijeni 9. decembra, što se naše kandidature tiče. Sve u svemu, Srbija gubi utakmicu sa vremenom. Srbija nema vremena, međutim, ovde se toliko olako shvata taj pojam i olako se shvata činjenica da je svaki izgubljen dan, izgubljen dan za građane ove države, a to znači da se svakim danom urušava njihov standard, svaki dan se urušavaju njihova ljudska prava i svaki dan se urušava jedan opšti integritet ove države. Sve će biti teže da se nadomesti vreme koje je već izgubljeno. Dakle, nije arugument za ovaj predlog zakona da se čekalo 21 godinu, pa ćemo sačekati još koji mesec. Prosto je to cinično kada se pozivamo na nešto što je prilično negativno. Ako se posao ne radi i ne okonča jedan proces koji je morao biti okončan, u tom slučaju, to ne može biti neka pozitivna argumentacija za ove izmene i dopune zakona koje su danas na dnevnom redu. Dakle, još jednom bih podvukla činjenicu, Srbija gubi utakmicu sa vremenom upravo iz tog razloga jer se suviše olako shvataju obaveze i odgovornosti.
Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović, posle nje narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, ove izmene i dopune zakona o tzv. o jedinstvenom biračkom spisku koji se danas nalazi pred nama, a to mi poslanici imamo prilike da vidimo i gospodin Šarović je na početku govorio o tome, navodno odnose samo na neophodnost da se omogući našim građanima koji žive u inostranstvu da se na način kako je to ovde nakaradno predviđeno izmenom zakona upišu u birački spisak u gradovima i opštinama, da uprave lokalnih samouprava o tome komuniciraju i obaveste diplomatsko-konzularna predstavništva u inostranstvo. Sada je očigledno, gospođo Čomić, a to moraju i građani Srbije da znaju, da se sprema velika, sada već predizborna namera, ali izborna krađa glasova jer ono što je Tuđman uradio 1991. godine u ustaškoj Hrvatskoj, očigledno sada namerava da uradi i ovaj režim, navodnim odzivom dijaspore i njihovom mogućnošću da glasaju. Moram da napravim jednu rekapitulaciju svega što se dešavalo i da vas podsetim kao i kolege poslanike koji to tada jesu bili ili nisu, da je 2004. godine izmenom i dopunom Zakona o izboru narodnih poslanika omogućeno našim građanima koji žive u inostranstvu da glasaju. Dato je striktno uputstvo RIK kako će da se izvrši ta evidencija, kako oni navodno da se animiraju i već 2006. godine prilikom glasanja o referendumu za novi ustav Republike Srbije, a onda i za izbore 2008. godine, kako predsedničke tako i parlamentarne, ispostavilo se da je odziv naših građana u inostranstvu jako mali i da se svega njih 18.093 prijavilo u inostranstvu da glasa na 26 biračkih mesta u više zemalja. Šta onda o nama govori izmena i dopuna ovog zakona, odnosno prvi član izmene i dopune? Da ćete suprotno Zakonu o boravištu, koji je usvojen u Narodnoj skupštini Republike Srbije pre dva tri meseca, fiktivno vršite, preko diplomatsko konzularnih predstavništva upis birača, odnosno Srba iz inostranstva koji su navodno zainteresovani da glasaju, a ljudi koji tamo žive, pa čak i oni koji su u skupštini dijaspore i razna udruženja, kažu da uopšte nisu motivisani to da rade, pre svega zbog izdajničke politike režima, zbog saradnje sa zlikovačkim Haškim tribunalom, zbog izdajničke politike prema KiM, to su njihove reči, njihova pisma koja upućuju nama. Šta će sada ovde da se desi? Vi nećete da prihvatite, videćemo, ali sigurna sam da nećete, amandman kolege Šarovića. Sada po ovom članu kako ste ga vi predložili navodno će da se desi da u lokalne samouprave stiže veliki, ogroman broj zahteva, njih na nekoliko stotina hiljada, jer ni ministarstvo ovog Srećkovića, Ministarstvo za dijasporu, ni Vlada Republike Srbije ne zna koliko naših ljudi živi u inostranstvu. Zna se za Beč, glavni grad u Austriji, da je jedan od najvećih centara gde žive Srbi, takođe se zna za Nemačku, u Rusiji sada, u Moskvi živi nekoliko desetina hiljada Srba, da ne govorim dalje po drugim zemljama. Onda će bez odjavljivanja boravišta, odnosno bez odjavljivanja da oni neće sada da glasaju tamo, oni će da se prijavljuju ovde, da tu kontrolu vrši diplomatsko konzularno predstavništvo i Ministarstvo inostranih poslova, a pre svega je dužan to da radi ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu. Tako će da se stvori fama oko toga da su oni tobož toliko zainteresovani, da njih nekoliko stotina hiljada baš 6. maja, na Đurđevdan, kada vi planirate da se održe izbori, kako već govorite, ako ne bude pre, jer vidite kako ministar fakultativno govori, takav mu je i ovaj član 30. zakona, koji je malo pre koleginica Radeta spominjala, i onda ćete da iskoristite, odnosno da ukradete njihove glasačke listiće, njihovo biračko pravo tog 6. maja, jer su se oni navodno brže bolje uputili na lokalne uprave i upisali se u taj birački spisak. Molim vas, ta mogućnost manipulacija, pokazalo se kod Tuđmanovg režima i pokazuje se i sada u ovoj drugoj hrvatskoj vlasti i vladi da oni to rade i da vešto manipulišu sa tim. Zašto biste vi sada, nekoliko meseci pred izbore, a postoji taj zakon iz 2004. godine, menjali način kako će Srbi iz inostranstva da glasaju? Oram da vas podsetim, tu je gospođa iz ministarstva, kako je to onda, 2004. godine RIK nama objasnio i našim članovima RIK. Tada je došlo do izmene tog zakona i napravljena je posebna evidencija tako što su se u nju upisivali građani u inostranstvu koji žele da glasaju, ukoliko se ovde odjavili, a imaju prijavljeno prebivalište u stranoj zemlji. Pošto ste videli da je taj odziv veoma slab, njih je bilo 18 i nešto hiljada, a glasalo je svega nekoliko hiljada. Na biračkom mestu recimo u Sloveniji gde ima više desetina hiljada Srba nije bilo otvoreno ni jedno biračko mesto, u Americi, a da ne govorim o tome koliko je naših građana koji žive decenijama i njihove porodice, to su sada ti potomci koji takođe po ovom zakonu imaju pravo, žive u Čikagu, oni nisu imali mogućnost tamo da glasaju. Vi ćete sada, u to sam apsolutno sigurna, da manipulišete tim njihovim navodnim prijavama da oni baš hoće u tom gradu, odnosno gde živi neko gde će oni biti prijavljeni, a naročito se odnosi na ovaj veliki broj Srba koji rade u zemljama koje sam malo pre pomenula, u zapadnoj Evropi, u Nemačkoj, u Austriji, koji su ovde bliže, pa će oni baš tog dana da dođu da glasaju. Da li vi mislite da ćemo mi da ostanemo nemi i zatvorenih očiju pred takvom prevarom? To je apsolutno nemoguće da izvedete i po ovom Zakonu o boravištu koji je usvojen pre nekoliko meseci. Druga velika opasnost, a o tome se mnogo govori ovih dana na svim medijima u Srbiji, jesu građani koji su promenili svoje mesto boravišta ili su podstanari, a nisu prijavljeni zbog toga što njihovi stanodavci ne žele da im daju mogućnosti ugovora o zakupu stana. Takvih je nekoliko desetina hiljada u Beogradu, u raznim gradovima Srbije. Oni nisu prijavljeni na toj adresi, ali oni koji to jesu, nisu odjavljeni tamo gde su oni prijavili svoje prvobitno mesto boravišta. Šta će sada da se dešava? Oni će praktično da imaju mogućnost da glasaju i u Beogradu i u Ljuboviji i u Kragujevcu i u Čačku, na oba ta mesta zato što ovaj zakon niste uskladili sa Zakonom o boravištu građana, a Zakon o boravištu građana je takođe šupalj. O tome smo govorili kada je ovde bio ministar Dačić, zato što on ne obavezuje MUP, odnosno jedinice MUP u gradovima, u opštinama da brzo naprave i da prečiste tu evidenciju. Ko će to uopšte da uradi? Drugo pitanje koje se postavlja, gospođo Čomić, ne mogu sada ni vas da pitam, a nije tu ni ministar, on bi jedini mogao da nam da odgovor. Da li on u ovom trenutku zna koliko je interno, kako ste vi to nazvali, raseljenih lica, naših Srba koji zbog zlikovačkog terora Hašima Tačija i Haradinaja nisu mogli da ostanu na svojim ognjištima? Mi u Kragujevcu, od gradova u centralnom delu Srbije imamo najveći broj takvih lica, a sada da pozovete nadležne iz gradske izborne komisije u gradu Kragujevcu, oni ne mogu da vam daju preciznu evidenciju. Zašto? Zato što se ažuriranje i njihovo evidentiranje na posebnim biračkim mestima, jer oni imaju pravo da glasaju samo za republičke i predsedničke izbore, tek vrši nekoliko dana ili dve nedelje pred početak izbornog procesa. Oni ne da nisu obavešteni, nego ljudi pojma nemaju. Mi to moramo da radimo, aktivisti SRS, da idemo i da ih pozivamo i da im kažemo – u toj i toj školi, u Erdeču, u Ilićevu i nekim drugim naseljima u gradu vi ćete, Srbi sa KiM koji ste ovde zbog toga što su vas šiptarski teroristi oterali sa vaših ognjišta, moći da glasate. Taj odziv nikada nije mnogo veliki zato što država sistemskim ne radi na tome, nego prepušta te ljude, pa ako glasaju glasaju, ako ne, baš ih briga. Tek sada to nećete da radite, jer oni dobro znaju da ste ih prodali i izdali i da ste se stavili potpuno u službu vaših zapadnih mentora, Hupera i ostalih koji nam otimaju KiM. Moje kolege će nastaviti da govore o ovim drugim članovima izmena i dopuna, ali suština je ova, jer sada bilo kome u inostranstvu da objasnite, bilo kome ko se nalazi u toj skupštini naših emigranata, odnosno lica koja tamo žive u rasejanu da vi hoćete njima da učinite dobro delo, pa da im date mogućnost da se oni prijave u nekom gradu ili u opštini u Srbiji, pričam ti priču, što bi naš narod rekao. Ne, nego se spremate da nekoliko stotina hiljada glasova pokradete na izborima upravo na ovaj način i upravo njihovim fiktivnim upisivanjem i iskorišćavanjem tih glasačkih listića na dan izbora. Njihov odziv u inostranstvu u konzularnim predstavništvima biće kao i do sada veoma mali.
Iskorišćeno je 11 minuta od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Sreto Perić, posle njega narodni poslanik Mirko Munjić.
Dame i gospodo narodni poslanici, možda danas u Srbiji ne postoji bolja slika od Predloga zakona za izmene i dopune Zakona o jedinstvenom biračkom spisku kako i na koji način bi se mogla oslikati nesposobnost ove vlade. Slušajući izlaganje gospodina ministra Markovića, a moram odmah da naglasim da SRS u odnosu sa ministrom, bilo kojih iz Vlade Republike Srbije, i sa predsednikom Vlade je samo u političkom odnosu. Dakle, lični i privatni odnosi uopšte ne postoje i oni nisu toliko bitni. Ne vidim razlog od strane gospodina ministra zašto tolika ljutnja na ono na šta ukazuju poslanici SRS, na sve ono što se nije uradilo. Kada kažem da je to najbolja slika danas u Srbiji koja oslikava Vladu Mirka Cvetkovića, a gospodin Marković jerekao koliko dugo je trajao javni tender, sedam meseci da bi se prijavili oni koji su zainteresovani da urade jedinstven birački spisak. Pa onda kad su se posle sedam meseci prijavili, bila su samo dva kandidata i po izjavama njegovim i jedan i drugi izuzetno neozbiljan. Njegove procene za taj posao je potrebno 30 miliona dinara, jedan od kandidata koji je i prošao i prihvaćen je ponudio da to uradi za šest miliona to je prihvaćeno, a drugi je rekao da to vredi 100 miliona. Njegova, još jednom ponavljam, procena je da je za taj posao bilo potrebno 30 miliona dinara. Elem, to oslikava danas, on je doduše izbegao, ili možda nije mogao da govori o tome, ili možda u konkretnom slučaju nije ni bilo toga, još samo kakav je odnos korupcije, pljačke i otimačine društvene odnosno državne imovine. I onda bi potpuno zaokružili ko danas predstavlja Vladu, odnosno ko jeste Vlada u Srbiji. Pogledajte kakva se poruka šalje građanima Srbije? Znači, Vlada ili neko ministarstvo nije u stanju da sprovede određen zakon, dođe pred Narodnu skupštinu i kaže – donosimo odluku da se primena tog zakona odlaže, a prema građanima Srbije koji su ponekad i mali i sitni poreski obveznici nema toga. Jedan dan kašnjenja ih mnogo košta, a da ne govorim o onima koji moraju iz objektivnih razloga jer im je država ili državni organi dužnici da kasne i mnogo više od jednog dana. A Vlada predloži izmene i dopune zakona da se taj deo posla završi. U vezi sa ovim i na isti način možemo i da uporedimo još jednu obavezu Vlade Republike Srbije, da je dužna da do 1. novembra tekuće godine usvoji predlog budžeta za narednu godinu a parlament Skupštine, odnosno parlament Srbije da to uradi do 15. decembra. Mi to nemamo. Kakvu poruku znači, a ovo bi trebalo da bude skup najodgovornijih ljudi predstavnika građana, pa na posredan način to su i ministri u Vladi Republike Srbije, a toga nema i to zaista ne funkcioniše na takav način. Kad je ministar Marković rekao da ne veruje na reč, naravno ovim koji treba da završe ovaj posao, pa mi još manje imamo razloga da verujemo na reč gospodinu ministru Markoviću kad kaže zbog čega se pristupilo izmenama i dopunama ovog zakona. I pre nego što sam imao priliku da pogledam tekst Predloga zakona o izmenama i dopunama ovog zakona, znao sam da će biti na dnevnom redu ovog zasedanja nisam mogao da pretpostavim šta bi moglo da bude tema promene. Pa sam očekivao da to bude možda neka agencija koju treba ukinuti, a to je postalo sada "in" čini mi se da sada i predsednik Republike kaže -moraćemo da ukinemo mnogobrojne republičke agencije, a mi smo to već predlagali i na svakoj sednici govorimo i o tome ili možda da se uvede neka agencija za jedinstveni birački spisak. Video samda nije ni jedno ni drugo u pitanju, nego imamo predlog izmena i dopuna zakona i ono zbog čega se predlaže može da se svrsta u dve grupe po vama ili po ministru Markoviću, veoma važnih i bitnih pitanja. Prvo pitanje jeste, da se našim građanima koji privremeno borave u inostranstvu omogući da iskažu svoju volju da žele da glasaju i u otadžbini i da to mogu da prijave direktno jedinicama lokalne samouprave, što je do sada bilo ministarstvu nadležnom za državnu upravu. Onda vi ovde kažete u obrazloženju – da bi se na taj način otklonile dileme koji bi biračisa boravištem u inostranstvu imaju zbog učešća dva organa, nadležnog ministarstva i opština, odnosno gradske uprave. Apsolutno je nebitno za građane koji se nalaze u inostranstvu kojem organu će da podnesu bilo kakav zahtev, pa ni zahtev da žele da budu uvršten u jedinstven birački spisak, odnosno da glasaju na određenim izborima. Njima je bitno da imaju to pravo i da podnesu bilo kojem organu. Dakle, ovo uopšte ne pije vodu, ali onda kad smo suštinski analizirali zbog čega se pristupa ovim izmenama i vidimo da u četiri odredbe predloga ovog zakona govori se o pravima naših građana koji borave u inostranstvu. Onda kao što je koleginica Nataša Jovanović već rekla, do sada iz iskustva 2004. godine je omogućeno našim građanima koji borave u inostranstvu da mogu da glasaju, videli smo da je mali odziv, a upravo iz razloga koje je ona navela, jer oni da kažem u tuđini mogu mnogo bolje da se osete koliku vrednost ima otadžbina, koliku vrednost ima njihova država Srbija. Pošto nemaju poverenja u Vladu koja trenutno postoji u Srbiji, oni ne izlaze na izbore. Sad da bi se to iskoristilo ili zloupotrebilo, ja samo govorim u skladu sa rečima gospodina ministra Milana Markovića kaže – ne verujemo na reč, pa naravno da ni mi srpski radikali apsolutno ne možemo da verujemo na reč takvoj vladi. Onda se neko dosetio, a otprilike se zna kakvo je raspoloženje i u Srbiji da možemo u dobroj meri da iskoristimo, odnosno da zloupotrebimo volju i pravo građana Srbije koji privremeno borave u inostranstvu, da se to na dan glasanja, a poklapate i lepo hoćete da to bude na Đurđevdanu, onda ćete vi iskoristiti, blizu su prvomajski praznici vi ćete to iskoristiti da pokažete građanima Srbije, pa naravno oni su zbog prvomajskih praznika bili u otadžbini, glasali su za onoga za koga vi smatrate da treba da glasaju. Drugi razlog je što ne može da se uradi jedinstven birački spisak do, ako bi vanredni izbori to sad više nije moguće ni na osnovu zakona, ali nije trebalo uopšte ni govoriti ovde u obrazloženju, ako se vanredni izbori dese u 2011. godini. A vidi se da je u Skupštinu Republike Srbije ovaj predlog stigao 6. decembra. Znači, nije uopšte ni u obrazloženju trebalo tako nešto ni da stoji, nego eventualno ako bi vanredni izbori bili održani u 2012. godini. Sad me čudi, gospodin Marković je tvrdio 2009. godine da nema ni jedan razlog, iako smo mi tada smatrali da je rok od dve godine kada će se ovaj zakon primenjivati izuzetno dug, jer smo očekivali vanredne izbore i ranije i on tad je znao da će da se uradi ovaj posao za dve godine, kad skoro ni jedna od operativnih radnji koje je trebalo preduzeti i uraditi nije bila gotova, a sad kad je ostalo po njegovoj izjavi, još nešto posle da se uradi i završi, sad on zna da to ne može biti u roku predviđenom za vanredne izbore, odnosno on više ne garantuje da to može da se desi, odnosno da će jedinstven birački spisak biti urađen i do redovnog termina za izbore. Najbitnije da postoji jedinstven birački spisak i SRS i u vreme kada jedno kratko vreme učestvovala u vlasti a i celo vreme posle toga uporno se trudi i zalaže da se donese jedinstveni birački spisak, jer na taj način brojnim zloupotrebama i mahinacijama koje se dešavaju u danu za izbore, pre ili posle, toga se dešavaju upravo zbog toga što ne postoji jedinstveni birački spisak. Naš cilj jeste da se on uradi i nema potrebe da gospodin Milan Marković kaže da je hteo da iznese sve probleme koji stoje, pa eto da bi mi, jer se direktno obratio poslanicima SRS, imali to u vidu i da bar mi možemo da uradimo jedinstven birački spisak. Hvala gospodinu ministru na pomoći koju nudi. SRS kad bude došlo vreme za to, uradiće jedinstven birački spisak i otkloniti sve dileme i sve mogućnosti za zloupotrebu volje građana bez obzira na to da li se uvek njihova želja da poverenje poklapa sa željom SRS da osvoji određen broj mandata. Ne znam da li će se možda na sledećim izborima pokušati priprema kao što je to bilo 2008. godine. Evo je slika iz Kruševca. Kaže – demokratska omladina Srbije, mi sledimo viziju, na slici je bivši predsednik DS Zoran Đinđić, a ispod su magacini sa uljem, brašnom i sličnim i ovo nije primer samo iz Kruševca. Ovakvih primera SRS u vreme kad su se održavali izbori je ukazivala i u mnogim drugim mestima je to bilo, to nije ono što građani Srbije žele i to je ucena na neki način i povreda građana Srbije, odnosno birača. Ali, ako dođe ministar a bilo koji da je to i kaže da nije mogao da se uradi, ovo nije tehničko pitanje niti tehnički zakon ovo je jedan procesni zakon koji reguliše pod određenim uslovima jedno veoma vitalno i važno životno pitanje, a to je pravo birača da glasaju. Kaže, za dve godine nismo mogli da uradimo zbog banalne stvari zato što onaj ko se prijavio nije mogao da uradi to od jula meseca kada je bio rok, pa evo sad već i decembar, a onda se građani Srbije s pravom i pitaju – da li je moguće napraviti fabriku u kojoj bi oni dobili posao ako jedan procesni zakon ne možemo da sprovedemo, gde postoji i novac obezbeđen za to, gde učestvuju državne i privatne firme u tome kao konzorcijum? Da li je ova vlada sposobna da otvori, odnosno da zaposli i jednog građana Srbije? Pa naravno da nije. Jedinstveni birački spisak, to stoji u osnovnom zakonu, služi za povremene analize. Šta je to? To nije samo kakvi su bili izborni rezultati onog dana kad se izbori održavaju, nego i kakva nam je starosna struktura. Ovaj problem o kojem je ministar Marković govorio, on se ne vide i ne uočava se samo na takav način, mi imamo mesta u Srbiji gde je ukupan broj stanovnika u tim opštinama i broj birača u toj opštini skoro približen, a to ukazuje da je starosna struktura jako nepovoljna, a tu se ujedno pali crvena lampica i Vladi Republike Srbije kako i na koji način da interveniše pa da se nešto poradi i na drugim pitanjima, kao što je ozbiljna borba protiv bele kuge. Ima još jedan problem.Čovek ste sa dugogodišnjim iskustvom, ali pre svega vezano i za biračke spiskove i za izbore, mi u Srbiji, a to pokazuju i poslednji rezultati popis, po selima imamo mnogo manji broj građana od onog koji je minimalno potreban, po zakonu, da bi moglo da se održe izboru, pa su onda upućeni na sledeće biračko mesto koje je najčešće udaljeno i 10 – 15 kilometara. Takvi slučajevi postoje u mestu odakle dolazim, u Ljuboviji, a čini mi se da u istočnoj Srbiji ima mnogo više nego što je tamo. Možda bi se nešto moralo poraditi na Zakonu o izborima da omogućimo tim ljudima da glasaju, jer biračko pravo to koje je aktivno, jedno od najdražih ličnih prava građanima Srbije, a ovo što najavljuju veliki broj ljudi da neće izaći na izbore, da će biti tzv. "belo glasanje", neka se ova vlada preispita zbog čega je to tako? Naravno, i građani KiM ne mogu da budu zadovoljni odnosom ove vlade prema njima jer uporno tražimo sednicu Narodne skupštine na kojoj ćemo o tome govoriti, a vi ili nemate sluha ili ne želite ili vas pritiskaju neki drugi problemi. Hvala vam.
Iskorišćeno je 13 minuta i 30 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Mirko Munjić, a posle njega narodni poslanik Zoran Krasić.
Kada smo malopre slušali obrazloženje ministra Markovića u vezi ovog predloga za izmenu i dopunu zakona kao da smo slušali obrazloženje za njegovu ostavku. Tačno, ministar se sve vreme žalio na nemogućnost oko uspostavljanja tog jedinstvenog biračkog spiska, te postoje problemi ovi, te oni, te bio tender, pa jedni dali šest miliona ponudu, drugi sto miliona znači. Znači, sve problem do problema i imam utisak da je na kraju ovo svoje obrazloženje završio sa jednom rečenicom koja bi glasila – a posle ovoga ja podnosim neopozivu ostavku da bi u stvari to bilo zaista adekvatno obrazloženje. I ovaj predlog za izmenu i dopunu zakona govori nam da pojedini predstavnici vladajuće koalicije, koji su se sve do nedavno zaklinjali u EU i njene vrednosti, jednostavno počinju da se od nekog momenta odriču svega onoga u šta su juče verovali kao neki u svete krave. Okreću leđa nečemu za šta su nam do skora pričali da je to za njih ideal, pa sada hoću da kažu i nama i građanima Srbije da u stvari oni kritikuju ono što do juče nije imalo alternativu. Kada su u pitanju birački spiskovi, ne mogu a da vas ne podsetim na nešto što vam je po pitanju ovih biračkih spiskova svojevremeno napisala Venecijanska komisija. Da li se sećate te Venecijanske komisije? Oni su vam još pre devet godina napisali, 2002. godine, na svojoj 51. plenarnoj sednici da birački spiskovi moraju da budu stalni, da se birački spiskovi moraju redovno ažurirati, da birački spiskovi moraju da se objavljuju, pa vas pitam u čemu se ogleda stalnost vaših biračkih spiskova? U čemu se ogleda redovno ažuriranje biračkog spiska u Srbiji? Da li možete sa sigurnošću reći i da potvrdite da u biračkom spisku nema umrlih, da su svi upisani? Na koji način se objavljuje birački spisak u Srbiji? Kako vam je preporučila Venecijanska komisija. Da vas podsetim, ovo objavljivanje apsolutno nije isto što i mogućnosti uvida u birački spisak, uvid da li je neko upisan u birački spisak ili nije. To je sve ono što vam predviđa ta Venecijanska komisija i još mnogo drugih stvari, međutim ko će se za neki mesec sećati te Venecijanske komisije. Izgleda da je i na vas iz vladajuće većine zaista u mnogome uticala onaj kameleonski način vođenja politike. Da vas podsetim, kameleon je ona mala životinjica koja ima mogućnost da menja boju, kao oni što su juče bili srpski nacionalisti a danas su veliki evropejci. Znate, čudna je životinja taj kameleon, mada kažu da mu je vek trajanja prilično mali. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, ili kameleona da povežete sa izmenama i dopunama Zakona o biračkim spiskovima ili da se vratite poštovanju člana 106. i obavezi da govorite o dnevnom redu.) Dobar deo izmena Zakona odnosi se na birače koji imaju boravište u inostranstvu. To i nije neko iznenađenje kada se zna da birači iz inostranstva za vas imaju posebnu specifičnu težinu. Ta specifična težina, kada se tiče birača iz inostranstva, ide u dva pravca: materijalni i izrazito politički. Evo, reći ću neku reč o ovom političkom aspektu. Vi u ovom momentu osećate strahovitu potrebu da ubedite ljude u dijaspori, da ubedite naše ljude da izađu i glasaju. Dobro, to je legitimna stvar, međutim, na razne načine pokušavate da trasirate put našim ljudima kako će i na koji način da glasaju, odnosno za koga će da glasaju. Naravno da imate potrebu da ih ubedite da oni glasaju za vas. Sa druge strane, pokušaj redefinisanja odnosa države prema našim ljudima u inostranstvu, prema ljudima koji žive van Srbije u mandatu ove vlade doživeo je pravi fijasko. To je činjenica koja se mora priznati. Njihov pokušaj da aktivno učestvuju u društvenom, u ekonomskom, u političkom životu države Srbije zaista kod ove vlade nije na pravi način doživeo plodno tle. Oni su zahtevali da glasaju putem Interneta, pa su zahtevali da glasaju putem pisama, kao što su to radili u Sloveniji. Videli smo da je i to moguće. Iznosili su brojne primere. Tako su, na primer, iznosili primere iz Australije da na pojedinim mesta ako hoće da glasajuna način kako ste vi to predvideli oni moraju da pređu 2.000 kilometara da bi glasali. Dalje, žale se na mogućnost zamene pasoša i ličnih karti tamo kod njih. Stotine i hiljade primera ljudi iz dijaspore su iznosili kao primeri nemogućnosti da glasaju na pravi način. Ondanije čudo, gospodo iz ministarstva, kada se na prošlim izborima desilo da je u jednom konzularnom predstavništvu Srbije u inostranstvu prijavu za glasanju podneo samo jedan čovek. Ovim izmenama i dopunama kada su ove stvari u pitanju zaista pravite drugu atmosferu, pravite mogućnost manipulacije glasovima ovih ljudi iz inostranstva. Pored nesumnjive želje da što više ljudi iz inostranstva izađe na glasanje i da svoj glas da vama, ipak je ova druga strana tog magneta, kada su u pitanju ljudi iz dijaspore, u odnosu prema vama mnogo jača, a to je ta materijalna strana. Vi sa jedne strane želite da ih izvedete na birališta, a sa druge strane dobro znate, za deset godina, od 2000. do 2010. godine, iz dijaspore u Srbiji ukupan devizni priliv je 28 milijardi evra. Podsetiću vas da Svetska banka barata sa mnogo većim ciframa. Oni kažu da je priliv u Srbiji negde oko 43 milijardi evra iz inostranstva. Ove doznake, gospodo iz Ministarstva, za 10 godina čine oko 14% BDP. To su doznake koje su dva i po puta veće od učešća stranih direktnih investicija u Srbiju. Jasno je koliko je vama važno da privučete te ljude iz dijaspore, ne samo da glasaju, nego uopšte. Međutim, dijaspora se sa potpunim pravom pita i kada vidimo i ove izmene i dopune Zakona o jedinstvenom biračkom spisku - kada će maćeha Srbija, za njih maćeha Srbija, svojim sunarodnicima u inostranstvu da postane majka Srbija? Jer, oni ističu brojne primere, ne samo kada su u pitanju njihove mogućnosti da glasaju, nego kada su njihove mogućnosti i da ulažu u Srbiju, gde nailaze na brojne prepreke. Međutim, podsetiću vas, uz njihov jedan istančani osećaj da pare zarade, oni imaju isto tako istančan osećaj da osete one koji žele da im pare uzmu, da im pare otmu, a to ste vi. Zato će vam biti veoma teško da pomirite tu političku i tu materijalnu stranu tog magneta. Izjava ministra na početku godine, citiraću ga, on kaže – potpuno je realno da ćemo sledeće izbore čekati sa jedinstvenim biračkim spiskom. Dalje, on kaže – svako će na internetu moći da vidi gde glasa, da li je upisan u birački spisak i da izabere gde će da glasa. To su doslovce prenete reči ministra Markovića. A, on danas kaže – nažalost, morali smo da se pojavimo sa ovakvim izmenama, jer ako dođe rizik da se raspišu izbori itd. pa onda kaže da je jednostavno vrlo teško i napraviti jedinstveni birački spisak i da to neko nije uradio za poslednjih 20 godina, pa još kaže – da se za preko milion birača lokalne samouprave vode duple adrese. Pa, gospodo iz vlasti, da li vi ovim priznajete da niste spremni ni za vanredne ni za redovne izbore? Šta je to što nam želite kao poruku i nama i građanima Srbije, ovim što je ministar Marković danas ovde rekao? Još samo da kažem da mnogi pokušavaju od vas da nas ubede da ćemo u dogledno vreme imati i tzv. elektronsko glasanje. Zaista mislim da su toga svi svesni da smo mi od tog elektronskog glasanja daleko nekoliko svetlosnih godina, da od toga u dogledno vreme zaista nema ništa. Reći ću vam da i u onim državama gde je uvedeno ovo elektronsko glasanje, pa i ono nije pokazalo neke rezultate. Vi ste sigurno svesni činjenice da ove mašine tzv. za elektronsko glasanje apsolutno nisu pouzdane, da su ove mašine nesigurne, nepoverljive, da one imaju velike mogućnosti zloupotrebe, da su kodnjih moguće razne softverske greške itd. itd. Dakle, uspostavite vi jedinstveni birački spisak. Niste sposobni ni za to, a kamoli sutra za elektronski način glasanja. Hvala.
Jedanaest minuta je iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Vreme na raspolaganju poslaničkoj grupi je 18 minuta, s obzirom da ste poslednji prijavljeni govornik iz svoje poslaničke grupe. Posle vas reč ima narodna poslanica Zlata Đerić.
Izuzetno mi je drago što danas pričamo o Predlogu zakona o tehničkim pripremama za krađu izbora. To nije baš tako napisano u tekstu zakona, ali to je moja slobodna interpretacija, i sada ću vas ubediti, gospođo Čomić, zašto je baš to tako. Ako pogledamo šta je bilo danas u ovoj sali, videćemo da nam je predstavnik Vlade pričao o mukotrpnom poslu zvanom tender, pa onda, nažalost biće izbori, tako je rekao, pa je preuzeo veliki rizik da dođe ovde da brani ovaj predlog zakona i rekao je na kraju - ne daj Bože da se održe izbori. Kaokrivce za ovo stanje imenovao je "Telekom", Privrednu komoru Srbije i Komtrejd, to je firma ovog što je sa motkom nekad skakao. Inače, on je veliki donator DS, gospođo Čomić. On deli kompjutere i te stvari. Gospodin Marković nam je sve lepo objasnio da je problem u DS i u patološkoj želji da po svaku cenu bude na vlasti a ne u zatvoru. Sada moram da vas upozorim kakav je razvoj demokratije bio za proteklih, hajde da se ne vraćam na 20 godina, ali za proteklih 11 godina. Do 2000. godine bio je problem sa tim biračkim spiskom, a ako meni ne verujete, pitajte Veljka Odalovića kada dođe, pošto je on bio na čelu te korupcionaške grupe unutar SPS, zadužene za KiM. Bili su tamo i drugi načelnici okruga i onaj Ivanović, Popović itd. ali da ne širim temu. Kako du izgledali birački spiskovi, recimo Srbica, Drenica? Ime i prezime i godina rođenja. Drugi neki spiskovi – ime, prezime, selo. Treći birački spiskovi – samo ime i prezime. Retko gde su bili matični broj, adresa itd. Kada se pogleda u izborni materijal sa biračkog mesta, onda se vidi telefonska žica. Znate kako izgleda ona telefonska žica. Kad su falsifikovali socijalisti Ivice Dačića, oni – jedan, dva, tri, četiri, pa sve na brzinu zaokruže ovako. Onda 30 i nešto glasalo, ali sve telefonska žica ovako ck-ck-ck, sve na brzinu. Bilo im je gusto. To pričam o vašim koalicionim partnerima. Nemam ovde očevidce tih događaja, poput gospodina Jojića, koji je nekako spasio živu glavu. Nema tu još nekih ljudi koji su u Peći imali velikih problema kako da spase glavu itd. Znači, Veljko Odalović je bio načelnik okruga i on je bio na čelu te kriminalne grupe. On to vrlo dobro zna, a naučio je dok je radio ono – tombola, znate ono – dosta. Tamo je to naučio. Dalje, 2000. godine je donet nov Zakon o izboru narodnih poslanika i jedna od tih novina je bila, između ostalih, sećate se, cela Srbija izborna jedinica, kompletna opozicija se za to zalagala, je bio jedinstveni birački spisak. Rečeno je – postoji jedinstveni birački spisak prvi izbori po jedinstvenom biračkom spisku bili su u decembru 2000. godine. Sećate se onoga – prelazna vlada, kada ste vi, socijalisti i Vuk Drašković pravili one trijumvirate po ministarstvima. Tada je Dačić bio sa Biserkom Matić, da vam ne pričam šta je bilo. Kada se na izborima pojavio problem gde je taj jedinstveni birački spisak, znate koga je vlast poslala? Radeta Markovića, načelnik Državne bezbednosti. On je doneo jednu kovertu i unutra se nalazio jedan disk, ne ovaj CD nego onaj flopi. Kaže – to je jedinstveni birački spisak. Jel možemo da vidimo? Kaže- ne možete da vidite, kako to da vidite. Bilo je prigovora, bilo je svega i svačega. I ja sam učestvovao u pisanju jedne knjige od hiljadu i nešto strana. Čekamo povoljniju priliku da objavimo i to, pa su bile i ustavne žalbe itd. Sledeći lik koji je vrlo značajan povodom jedinstvenog biračkog spiska bio je izvesni Bakarec. On je ukrao taj CD, tada se već pojavio CD, i pobegao u VC i onda je morala policija da ga izvlači iz VC, a stražu su ispred VC čuvali Miloš Aligrudić i još neki. To je ona RIK gde je bila dominacija DS. Tada je Biserka Živković vedrila i oblačila u toj izbornoj komisiji. Onda smo čuli da će napokon da se napravi jedinstveni birački spisak, kako je propisano zakonom, kao jedinstvena elektronska evidencija, gde se pipne dugme i dobijaš sve podatke. Nema da zavisi od Pere, Mike, Laze, niti od policije, niti od Državne bezbednosti, niti od Vojne obaveštajne službe, niti od bilo kojih drugih. Kada pogledate ovaj trijumvirat koji je radio povodom tendera, vidite Komtrejd, vojna prisutna, "Telekom" državna prisutna i Privredna komora, kum Markovića, Miloš Bugarin. Tamo je i on prisutan. Idemo dalje. Onda nas je osvetlelo sunce, došla je DSS i ona je rešila da reši pitanje jedinstvenog biračkog spiska. Na čelu te kompanije bio je Zoran Lončar, inače od ranije poznat kao čovek koji se razume u faksove. Računali smo profesor, zna da faks ništa ne znači, da će on nešto da sredi. Međutim, ništa nije ni on sredio. Onda nam je došao ovaj Milančić, Milanče. Ali, Milanče za šta se god uhvati, to se osuši. On je nešto, otprilike, vodi mrtvu trku sa Boškom Ristićem. I Boško Ristić šta uzme da sredi, od toga nema ništa. Ko je sve prigovarao zbog nedostatka jedinstvenog biračkog spiska? Svi. Čak i 2003. godine, kad su učestvovali na izborima, ali ne u okviru demokratske stranke, nego "Otpor" pod kontrolom Montgomerija, i Slobodan Homen i Čedomir Čupić i da ne ređam te likove. I došli smo u situaciju da posle dve godine nije napravljen jedinstveni birački spisak. Ne postoji. I ukazala se potrebada se sada nešto tu promeni, da bi se napravila tehnička priprema za krađu izbora. Kako? Očigledno da se glavna stvar nalazi u članu 3. Predloga zakona, a to je brisanje stava 2. Sada moram da pređem na ono što nikako ne bi smelo da se dozvoli. Sada imamo situaciju da nam Vlada kaže, preko svog predstavnika povodom Predloga zakona, da Vlada u stvari ne zna da je ovde pre nekih mesec dana, možda i manje, donet Zakon o prebivalištu i boravištu građana. Vidite, ovo je zakon, usvojila ga Narodna skupština na Predlog Vlade. Prošlo je 15 dana, Vlada pravi novi Predlog zakona o nekoj drugoj materiji i pitanje boravišta nam definiše na potpuno drugačiji način. Samo da vas podsetim, boravište je mesto u kome građanin privremeno boravi van mesta svog prebivališta, duže od 90 dana. Ne znam zašto ste rekli da ako neko želi da glasa u svom boravištu, ne donosi potvrdu da ima boravište? Vi ćete njega da upišete sa mestom boravišta na bazi čega? Časna reč. Tako da ćemo imati masovnu pojavu, da čovek ima i prebivalište i boravište. Recimo, prebivalište će biti Mladenovac, a boravište Smederevo i biće na dva izvoda iz biračkog spiska. Naravno, to ne može da se desi, to će ovaj kompjuter da izbaci. Ovaj kompjuter na koji je kukao Milan Marković. Ovaj veliki kompjuter, veliki informacioni sistem. Dalje. Ovim predlogom zakona nam je Vlada rekla – ljudi, nas ništa ne interesuje šta piše u propisima. Evo dokaza. Ako se pogleda Zakon o jedinstvenom biračkom spisku, videćete da Predlog zakona o izmenama i dopunama negira, ne tiče se samo člana 5, 10, 15, 16. itd, ovo što je obuhvaćeno izmenama i dopunama, nego negira osnovna načela ovog zakona. Samo da vas podsetim, birački spisak je stalan i redovno se ažurira. Predlog zakona kaže da nije stalan i ne mora da se ažurira. Šta kaže dalje? Upis u birački spisak je uslov za ostvarivanje biračkog prava. Ko je taj genijalac koji se toga setio? Kako može upis u birački spisak da bude uslov za ostvarivanje nečega što je relativno pravo? Izborno pravo je relativno pravo. Ne spada u grupu apsolutnih. Potrebno je državljanstvo i punoletstvo, je li tako? Dva ograničavajuća uslova. Ali ne, kaže – upis je uslov za postojanje biračkog prava. Vidite, kada krenu s nogama da pišu tekst zakona. Vrhunac svega je u članu 1. poslednji stav koji kaže – birački spisak se vodi po službenoj dužnosti. Vi po službenoj dužnosti možete daonemogućite čoveka da ima biračko pravo. Dali ste tamo neke odredbe gde on može da se javlja, da se na njegov zahtev vrši upis, brisanje, ažuriranje itd. Ali, kada kompjuter to izbaci, kada kompjuter pošandrca, znate kako je to opasno? Sada da vidimo šta su sve bili razlozi što ne postoji jedinstvena elektronska evidencija o biračima? Godine 2000, kada je Rade Marković donosio flopi disk, rekao je – to mi imamo i ne pada nam napamet vama da dajemo. Kada je Biserka Živković, pa onda Vasićka, kada su vedrili i oblačili za vreme Đinđićeve vlade, onda je razlog bio – nemamo dovoljno kompjutera u opštinama. Nema "PC" po opštinama, pa ne može da se uveže u sistem. Znači, ne postoji mogućnost da se uveže kompjuter iz Trgovišta sa glavnim kompjuterom u Beogradu. To je bio razlog. Toliko je bilo donacija kompjutera, verovatno i ovaj "Komtrejd" je dao neke kompjutere. Koga ovde pokušavate da naterate da bude naivan? Ove tri vaše firme koje su radile na ovome, imaju ceo birački spisak. DS ima još jedan birački spisak i još neke stranke imaju birački spisak, završen birački spisak. Po njemu gledate šta ćete da napravite, kako ćete da napravite još veću zabunu, kako da prekrojite rezultate izbora na sledećim izborima. Očekivao sam da ćemo danas da pričamo o tome da treba da se skloni pano za glasanje, da se ne bi desilo da čovek dođe sa zaokruženim listićem, a da vrati prazan listić da bi se ponovo zaokružilo i da dobije 10 evra. To su oni koji će za 10 evra da prodaju Srbiju, da prodaju KiM. Ali, ne. Zapamtite, kada bide bilo izbora i ukoliko ih bude bilo, po završetku glasanja na biračkom mestu svi građani ima da dođu da kontrolišu rezultate izbora. To vam garantujem, jer im je do ovde došlo. Do ovde je došlo sa ovom proevropskom vlašću. Zašto sam spomenuo razvoj demokratije, zahvaljujući proevropskim strankama, od 2001. godine do danas? Pogledajte ko je sve tu bio. Veljko Odalović, protiv njega ste se borili, a evo ga, ponovo vedri i oblači. Ivica Dačić, protiv njega ste se borili i dalje vedri i oblači. Bakarec – DSS, Zoran Lončar – DSS, Milan Marković – DS. Sve proevropske stranke. Ovo je proevropski standard. Ovo što radite to je evropski standard. Ne sme da se čuje volja građana. Ne, nego ako može da se izokrene. Došli ste na vlast na talasu borbe protiv krađe rezultata izbora. Ovu zgradu ni krivu ni dužnu ste zapalili, ne zbog saveznih izbora, nego zbog predsedničkih. Sada, verovatno do nove godine ćemo ići na privremeno finansiranje, jedanput ili dvaput, pa onda ako je moguće da se smanje troškovi, pa da se spoje i republički i predsednički izbori, jer navodno, bez Cvetka ne može da pređe lista DS. Kada će biti izbori? Kada kaže EU. Sada vam je rekla – hajde malo srbujte ovde, jer je veliko raspoloženje građana Republike Srbije da vas ne vide više na vlastima. Sada treba da uđemo u ovu igru ivisokoumno da diskutujemo o tome šta je povereni posao. Jedinstveni birački spisak je originalni državni posao, posao državne vlasti, posao koji mora da radi nadležni organ državne vlasti. Da li će to biti MUP, Ministarstvo za lokalnu i državnu upravu, uopšte nije bitno, ali mora da bude državni posao. Vi, šta kažete? Menjamo sad, sad sve ovo povodom inostranstva neće da radi Ministarstvo, pa da se prosleđuje, ne, nego će da rade jedinice lokalne samouprave. Negirate i jedan član osnovnog teksta zakona, gde se kaže da je deo poslova koji se odnose na deo biračkog spiska povodom ažuriranja povereni državni posao. Vi ovde kompletno sve stavljate kao povereni posao jedinicama lokalne samouprave. Zašto? Da bi pokrali izbore, samo da bi pokrali izbore. Nemate razloga za nešto drugo. Da li će biti pokojnika na listi? Biće. Da li će biti lica koja će više puta biti upisana? Najviše će takvih biti. Ne znam sa čime ste izašli, sa čime idete pred Narodnu skupštinu? Žalopojkom o tenderima, žalopojkom da Telekom, Privredna komora i "Komtrejd" ne znaju da urade ovaj posao? Gospode bože. Kako funkcionišu mobilni telefoni? Milione i milione pretplatnika mogu da se povežu i da rade. Povezani ste i sa inostranstvom, a ovde ne mogu da se povežu dva kompjutera. Ne može kompjuter iz gradske ili opštinske uprave, verovatno neki deo koji je zadužen za statusna pitanja građana, da se poveže sa serverom u ministarstvu! Pa su potrebni naučnici, pa je potrebno ne znam šta, itd, itd. A istovremeno, Republika Srbija razvija svoj informacioni sistem. Čini mi se da taj rad na tom sistemu traje već 15 ili 20 godina, možda i više. Onda se izlazi ovde i ide se sa nekom melanholičnom pričom – znate, na tenderu je bilo više ponuđača, on je tražio 100 miliona, mi smo izabrali ovoga koji je šest, zašto, da nas ne biste, navodno, prozivali, a ovaj sa šest nije mogao da uradi. Telekom nije mogao da uradi? Telekom je mogao da vas časti, da za državu to uradi gratis. Doći će vreme kad ću da vam pričam i o tim "kol centrima" koji po biračkom spisku pozivaju građane. To je ona mehanička telefonska sekretarica koja se javlja. Malo pre smo slušali ovde, doduše, to je stara pesma – vojska o skraćenju a neko o poštenju – kako obilaze građane predstavnici nekih stranaka i anketiraju ih, pa ko to njih plaća. Zamislite? A oni su iz njihove stranke.
Vreme koje vam je na raspolaganju je iskorišćeno. Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Zlata Đerić i ona je poslednja prijavljena na listi govornika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, poštovani građani Srbije, nije neobično da Predlog o izmenama i dopunama Zakona o jedinstvenom biračkom spisku koji smo u ovom sazivu doneli isto polovinom decembra 2009. godine bude pred nama upravo tačno polovinom decembra, 15. decembra, dve godine kasnije, i to u vreme kada se očekuju, kada se zaista manipuliše, kalkuliše i zamajava javnost sa tim je li bilo kneževe večere, odnosno da li će izbora biti ili ih biti neće, a biti ih mora i to vrlo uskoro. Po predlogu koji je stigao pred Narodnu skupštinu, prvo se procenjuje da Vlada ne pokušava da ostavi utisak na građane da može ozbiljno i nesporno da ispoštuje rokove koje je sama sebi propisala i koje je ova skupština svojevremeno potvrdila i zadala. Imamo sedam članova od kojih u stvari šest nešto menjaju u ovom zakonu i oni pokazuju da Vlada zaista ima problem, ili, kako bismo rekli, Vlada je u nuždi, u iznudici, da izmeni i dopuni zakon koji još nije ni stupio na snagu, a trebalo bi za 10-ak dana da stupi na snagu. Evo jedne ironije – predviđeno je da datumom početka primene ovog zakona prestaje da važi ukupno 16 članova Zakona o izboru narodnih poslanika, kao i podzakonski propisi doneti radi primene njihovih odredaba. Sve ovo što je ponuđeno Narodnoj skupštini, bez obzira koliko je ministar elokventno i stručno pokušao biranim rečima da ubedi Narodnu skupštinu da je to u ovom trenutku zaista krucijalno pitanje za građane Srbije, građani Srbije koji u poslednjih 20-ak godina su mnogo puta bili izmanipulisani upravo ovim pojmom – birački spisak, vrlo pomno i vrlo pažljivo slušaju i ovu diskusiju i slušaju šta narodni poslanici kažu šta se sve u ovih šest članova krije. Dakle, razlozi za donošenje zakona kojim se sada tvrdi i pokušava da se jedinstveni birački spisak na osnovu koga će se verifikovati izborni rezultati pa će to biti neka demokratska izborna volja građana, dakle, jedinstveni birački spisak će ponovo biti predmet ili ostaviti mogućnost ovim izmenama i dopunama da se voljom građana, bar u jednom delu, a možda i u vrlo zabrinjavajućem delu, neko poigra. Srbija za takve igre, bojimo se, više nema vremena, nema ni volje, ni želje. U Srbiji, u drugoj deceniji 21. veka nikada nije bilo više želje za izborima. Bez obzira što postoji jasna i izražena namera brojnih građana da neće izaći na izbore, verujte, izaći će. Nikada toliko nisu građani preispitivali sami sebe, svoje stanje, svoju vlast, nikada toliko odgovorno nisu u svojim najužim krugovima analizirali svaki politički potez. Nisu imali drugog izbora i nemaju drugog izbora – moraju. Jer, od toga zaista zavisi svaki njihov sledeći dan. Smatramo da na ovakav način izvršna vlast, koja je pokazala da nije sprovela osnovne stvari, da nije donela osnovna akta, da nije uradila ono što je sebi sama postavila kao zadatak, unosi i određenu pravnu nesigurnost i određene pravne praznine. Ovih sedam, a šest je bitno, članova zakona kojima se menja osnovni Zakon, donet 2009. godine, NS neće moći podržati i nećemo podržati, mada ćemo pokušati amandmanski intervenisati, kao što smo uvek kreativno i dobronamerno intervenisali. Oko upisa u birački spisak svesni smo, i svi smo na neki način bili svedoci, brojnih i uvek mogućih zloupotreba svake vlasti. Prirodno je da građani imaju skeptičnost, da imaju nepoverenje, da žele apsolutnu sigurnost, bar toga dana, da su svi oni koji toga dana izađu zaista izabrali ono što ih čeka. Jer, nije im svejedno kako će sledeći period od četiri, možda i manje godina, izgledati u Srbiji. Znate, građani su se suočili i sa evropskim standardima i sad su videli da je sve to jedna velika relativnost, jedno veliko nepoverenje. Sa jedne strane, imamo ponudu evropske Srbije, evropski standard, da sve to mora tako da bude, to su sistemi novih tehnologija, informacionih sistema, dakle, sve se to nudi ali građani žele da vide jednu jasnu istinu. Danas sam baš kod svog poslanička pitanja i rekla – mnogima je dosta slobode, hoće pravdu i jednakost, kako je rekao Žan Žak Ruso. Dakle, jedinstven birački spisak mora zaista biti tačan, ispravan i mora predstavljati, onoga dana kada građani izađu na birališta, tada je on najvažniji, za svakog građanina sveto pismo, da je to ono što je toga dana u Srbiji zaista moguće, prisutno i spremno da bira one koji će predstavljati građane, koji će upravljati ovom državom i koji će im dati sigurnost, život i budućnost. Hvala vam lepo.
Iskorišćeno je šest minuta i 40 sekundi od vremena poslaničke grupe. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, a pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, predstavnici poslaničkih grupa ili neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96? Pošto više nema prijavljenih u elektronskom sistemu sa zahtevom za reč, zaključujem načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o jedinstvenom biračkom spisku i pre nego što odredim pauzu, podsećam narodne poslanike da je Skupština već obaveštena, na osnovu člana 87, da ćemo danas raditi i posle 18.00 časova. Obaveštenje je dato pre početka otvaranja pretresa koji je upravo zaključen. Određujem pauzu od 14.30 do 15.30 časova. Rad nastavljamo otvaranjem načelnog pretresa Predloga zakona o kinematografiji i kada završimo načelni pretres Predloga zakona o kinematografiji i zaključimo ga, time ćemo i završiti naš današnji rad. Hvala vam. [[Posle pauze.]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad u popodnevnom delu sednice. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da je povodom načelnog pretresa 2. tačke dnevnog reda – PREDLOGA ZAKONA O KINEMATOGRAFIJI, pored predstavnika predlagača Predraga Markovića, ministra kulture, informisanja i informacionog društva, predsednica Narodne skupštine dr Slavica Đukić-Dejanović pozvala da sednici prisustvuje i: Snežana Stojanović-Plavšić, državna sekretarka u Ministarstvu kulture, informisanja i informacionog društva, Predrag Blagojević, viši savetnik u Ministarstvu kulture, informisanja i informacionog društva, Tatjana Bojić-Jurić, samostalna savetnica u Ministarstvu kulture, informisanja i informacionog društva i Vladimir Nedeljković, savetnik u Ministarstvu kulture,informisanja i informacionog društva. Druga tačka dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O KINEMATOGRAFIJI Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada. Primili ste izveštaje Odbora za kulturu i informisanje, Odbora za evropske integracije i Zakonodavnog odbora. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da, prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, i da se raspodeljuje tako da poslaničkoj grupi Za evropsku Srbiju -jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslaničkoj grupi SRS - jedan sat, osam minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Ujedinjeni regioni Srbije - 28 minuta i 48 sekundi; poslaničkoj grupi Napred Srbijo - 25 minuta i 12 sekundi; poslaničkoj grupi DSS - Vojislav Koštunica - 24 minuta; poslaničkoj grupi SPS - JS - 18 minuta; poslaničkoj grupi LDP - 14 minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi;poslaničkoj grupi Manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslaničkoj grupi PUPS - šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi ni jedne poslaničke grupe imaju pravo da govore svako po jednom do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmahpodnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika, jer se prijave za reč primaju do otvaranja načelnog pretresa,što je u skladu sa članom 96. stav 4. Poslovnika. Molim vas, ko to još nije učinio, da dostavi informaciju o narodnim poslanicima koji žele da se obrate Narodnoj skupštini, dok budem obavestila Narodnu skupštinu ko su predsednici, odnosno ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih po ovim tačkama dnevnog reda predstavljaju: narodni poslanik Simo Vuković, poslaničku grupu Ujedinjeni regioni Srbije; narodni poslanik Vladan Jeremić, poslaničku grupu SRS i narodna poslanica Gorica Mojović, poslaničku grupu ZES. Molim sve druge poslaničke grupe da ukoliko žele da ovlaste nekoga od svojih članova da ih predstavlja tokom današnjeg popodnevnog pretresa da nam dostave tu informaciju da možemo da obavestimo Narodnu skupštinu. Saglasno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona. Pitam da li predstavnik predlagača, Predrag Marković, ministar kulture, informisanja i informacionog društva, želi reč? (Da.) Izvolite.
Hvala vam. Gospođo Čomić, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uvažavajući značaj filma kao umetničkog dela i visokog ugleda koji zauzima u međunarodnim okvirima, a suočenog sa problemima ograničenog tržišta, naša država se prema kinematografiji odnosi kao prema prioritetnoj delatnosti. Zbog toga smo želeli, zahvaljujem se svima koji su u tome pomogli prethodnih godina i prethodnih meseci i prethodnih dana, kako to biva sa zakonima, uvek do poslednjeg časa, važno je kada može nešto da se poboljša, koji su pomogli da to i dokažemo, jer je od presudne važnosti da kada se za nešto zalažete možete i jasno, kroz zakon sistemski da to i pokažete i da oko toga okupite, iskreno se nadam kao i u prethodnim situacijama kada su bila pitanja osnovne vrednosti kulture, zaštite i uređenja odnosa u ovoj oblasti, da ćemo oko toga, odnosno da ćete vi oko toga postići najvišu moguću saglasnost. Istovremeno vam se zahvaljujem, jer smo na ovaj način uradili još nešto. Kada je država, a to znači novac građana, uložila u jedan višegodišnji projekat i obezbedili smo da imamo sada, posle 16 godinazajedničkih napora, zahvaljujući svima koji su u tome prethodnih 16 godina pomagali, da završimo zgradu. Imamo novu zgradu, treću po bogatstvu u Evropi, petu po bogatstvu arhiva u svetu jugoslovenske kinoteke. U međuvremenu smo uspeli da obezbedimo i Depoa i da svo ovo bogatstvo sačuvamo, a u tome čuvamo i svoje i tuđe, da je najprirodnije da se jedna ovako velika, dugoročna investicija završi i iz one oblasti iz koje je neko ko je nadležna institucija za čuvanje i brigu o materijalu, završi i zakonom. Pretpostavljam da ćemo u narednom periodu sasvim izvesno morati i još neke zakone dodatno da menjamo i usaglašavamo da bismo svi zajedno omogućili da sve ove oblasti zajedno koje se tiču stvaralaštva, ali jednim delom i zaštite i nasleđa, budu objedinjene, jer je to obaveza svih i tu ne postoje političke razlike. Zbog toga je važno u kojoj meri će država uticati na ostvarivanje osnovnog cilja u oblasti kinematografije, a to je razvoj kinematografskih delatnosti i u okviru tog procesa razvoja svoje nacionalne, a istovremeno i svetske kinematografije, što svakako zavisi od konkretnih i sistemskih zakonskih rešenja. Podseti bih vas da su odnosi u oblasti kinematografije regulisaniZakonom o kinematografiji iz 1991. godine, znači pre 20 godina, ali društveno ekonomske promene i tehnološki razvoj su bitno uticali na promenu tih odnosa, tako da je važeći zakon prevaziđen, s obzirom na to da rešavanje postojećih sistemskih problema nije moguće rešiti vršenjem izmena i dopuna postojećeg zakona, nametnula se potreba odavno za donošenjem novog zakona. Konačno, stari zakon ne reguliše ili detaljno ne reguliše niz pitanja značajnih za ovu materiju, kao što su jasno definisani značenje pojedinih izraza koji se koriste u kinematografiji, jasno definisanje domaćeg kinematografskog dela, koprodukcionog dela i stranog kinematografskog dela, mogućnosti posebnog stimulisanja stranih producenata, da proizvode strana i koprodukciona kinematografska dela u Republici Srbiji, opšti interes u oblasti kinematografije i njegovo ostvarivanje, javni konkurs kao osnovni mehanizam prikupljanja predloga za finansiranje ili sufinansiranje opšteg interesa u oblasti kinematografije, podsticanje domaće kinematografije, podsticaj filmskom programu, zaštitu maloletnika i zabranu diskriminacije, kao i čitav niz drugih pitanja značajnih za kinematografiju. Razlozi za donošenje zakona o kinematografiji su i neophodnost za sistemskim rešavanjem nagomilanih problema u ovoj oblasti koji su uzrokovani prevashodno prevaziđenim zakonskim rešenjimavažećeg Zakona o kinematografiji iz 1991. godine. Potom, potreba prilagođavanja kinematografskoj delatnosti subjekta u oblasti kinematografije, novonastalim društvenim i ekonomskim promenama, mislim na tehnološki razvoj i potreba za jedinstvenom zakonskom regulativnom koja bi obuhvatila sve osnovne i komplementarne kinematografske delatnosti, osavremenila i učinila efikasnim načine ostvarivanja opšteg interesa u oblasti kinematografije i uvažila nastale promene. Donošenjem ovog zakona postiglo bi se stvaranje optimalnijih uslova za razvoj kinematografije u Republici Srbiji, obavljanje svih delatnosti u oblasti kinematografije, omogućavanje podsticanja i podrške razvoju različitih vrsta kinematografskog stvaralaštva u Republici Srbiji, formiranje baze podataka kao osnove za utvrđivanje strategije razvoja domaće kinematografije i preduzimanje konkretnih meraekonomske i kulturne politike u oblasti kinematografije. Jedinstvena evidencija o kinematografskim delatnostima u Republici Srbiji, omogućavanje podsticaja filskom programu, stimulaciju programa i modernizaciju uslova za prikazivanje namenjenu u bioskopima koji na svom redovnom godišnjem programu imaju preko 30% od ukupnih sati domaćih i evropskih kinematografskih dela. Potom podsticanje domaćeg filmskog stvaralaštva, uvođenje informatičkih tehnologija i modernizacija u oblasti kinematografije. Razvoj kulturne industrije u oblasti kinematografije podsticanjem stranih producenata da proizvode strana kinematografska dela i koprodukciona kinematografska dela u Republici Srbiji. Pri tome obratićete pažnju u ovoj oblasti smo primenili ona rešenja, predložili od strane radne grupe, ona rešenja koja su se pokazala kao uspešna i koja trenutno važe bukvalno u svim zemljama u okruženju. Dakle, podsticaj se vrši tako što se vrši povraćaj do 20% sredstava koja su uložena u snimanje takvih kinematografskih dela na teritoriji Republike Srbije. Ispostavilo se iz različitih iskustava koja su postojala prethodnih decenija da je to i najefikasnije i za kontrolu i za podsticaj ali i najodgovorniji prema sopstvenoj državi, prema onim ljudima koji ozbiljno ulažu iz inostranstva u snimanje kinematografije na našem području. Dozvolite mi ukratko samo da vas podsetim još jednom na tri prioriteta, po meni lično. Ovaj zakon se priprema duže od dve godine. Javnu raspravu je prošao još pre više od godinu dana. Čitav niz usaglašavanja je bio neophodan jer je strašno važno da se sistemski uredi ova oblast, podsećam vas 20 godina posle. Drugo, da se sistemskim rešenjima eliminiše volonterizam u raspodeli budžetskih sredstava koji nužno proizilazi kao posledica nedostatka pravovremenog ekonomskog podsticaja, pravovremenog raspisivanja konkursa, pravovremenog usaglašavanja u skladu sa Zakona o kulturi i uspostavljanja u punom kapacitetu ustanove kulture koja bi se posebno brinula o tome, ne govorim sad o zaštiti, nasleđu, nego upravo o podsticanju i brizi za savremeno kinematografskog delo. Dakle, čitav niz stvari i istovremeno briga da se već postojeća zakonska rešenja u okviru tela koja je ova skupština stvorila, a koje višak prihoda već zakonski opredeljuju za oblast kulture i do sada su ona završavala na kraju celog procesa u filmu ali sa velikim zakašnjenjem. Mi smo sada postojećim rešenjima i sugestijama koje su u međuvremenu date, a potiču neke od vas, omogućili da se suštinski, umesto da novac putuje, kao što je do sada putovao iz ovih regulatornih tela ka budžetu, pa od budžeta ka ministarstvu, pa od ministarstva ka ustanovi kulture. Kad novac mnogo putuje on nekako se smanji, postoje valjda troškovi puta. Dakle, ovde su prosto nađena i ponuđena rešenja, čitav niz tih rešenja koji će omogućiti u stvari da taj novac, koji je u krajnjoj liniji takođe novac građana, bude što pre, što efikasnije utrošen sa stanovišta onih kojih se to tiče, a pri tome smo nastojali i zahvaljujem se svim članovima radne grupe koja je na ovome radila, a to su prevashodno filmski stvaraoci, naši značajni filmski stvaraoci, iskusni i u poređenju sa rešenjima koje postoje u okruženju i u najvećem delu evropskih zemalja. Dakle, zahvaljujem im se što su oni ponudili tu vrstu rešenja koja će te vi danas imati ispred sebe, koja to omogućavaju. Time će svakako samo kroz uštedu iz sredstava koje do sada stižu biti obezbeđeno više novca za film. Dakle, samo kroz uštedu, a naravno da je potpuno jasno da time što se regulišu i ona će kontinuirano pristizati ova sredstva, da će ona i ukupnom iznosu biti veća, ali presudnije je ovo da ne gubimo vreme i da na taj način ne usporavamo onu oblast, a kinematografija je jedna od oblasti u kojoj Srbija ima najviše uspeha u svetu. Svi vi ste ponosni kao i ja što možemo na ovaj način da našom kulturom ne sporno, bez uobičajenih političkih sporova i podela zastupamo našu državu i postižemo uspehe u svetu. To možemo i u nekim pojedinačnim slučajevima u sportu. Naravno, da to nije moguće u svim oblastima, te je strašno važno da to gde već postižemo uspeh pokažemo i unutra da smo spremni da i dalje dodatno ulažemo. Naravno jasno definisanje problema diskriminacije i pornografskog sadržaja i zaštite dece, sve je to ono što je ugrađeno u ovaj predlog i meni će biti zadovoljstvo da čujem svaku vrstu sugestija ali nadam se na zadovoljstvo cele profesije, pri tome ne ugrožavajući i postojeća sredstva i postojeće ustanove i postojeće mehanizme finansiranja da obezbedimo da kroz 6 meseci, a stupanjem na snagu kroz osam dana, kako predviđa ovaj zakon, budemo u situaciji da i Ministarstvo kulture, i Vlada Republike Srbije i Narodna skupština ovom aktivnošću obezbede i mnogo bolje i veće rezultate i izbegnu uobičajene trzavice koje postoje u ovoj oblasti. Hvala svima na pažnji.
Pitam da li reč žele izvestioci nadležnih odbora? (Ne.) Da li žele predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa? Narodni poslanik Vlada Jeremić ima reč. Izvolite.
Zahvaljujem se. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, došli smo do priče o jednoj oblasti života gde stvari svakako ne stoje onako kako bi trebalo jer, na žalost, živimo u zemlji bez nacionalnog festivala, nacionalnog filmskog fonda sa nacionalnim savetom za kulturu i diskutujemo danas o Predlogu zakona o kinematografiji koji će, kako tvorci smatraju, jednom za svagda efikasno i pošteno urediti višedecenijsko stanje kontrolisanog ili nekontrolisanog haosa koji postoji u srpskoj kinematografiji. Kopirajući ta neka evropska rešenja i to pretežno francuska dolazimo do pitanja da li je time zaista stvoren neki temelj za kakvo-takvo normalno funkcionisanje naše filmske proizvodnje, da li su ponuđene odredbe ovakvog Predloga zakona o kinematografiji zaista sprovodive, odnosno da li su dovoljno jasne i precizne da ustoliče ono što je očigledno preko potrebno, a to je jedan fer plej prilikom primene svih tih odredaba zakona na sve učesnike u ovoj kulturnoj delatnosti. Konačno, da li su odredbe zakona za sve ili možda samo za neku grupu odabranih koji, kao u mnogim drugim sferama društva u ime nekih ideala i njihovih rešenja koje moramo da preuzmemo, zapravo usmeravaju ta sredstva na neku drugu stranu, a ne tamo gde bi trebalo da se usmere. Čitajući Predlog zakona o kinematografiji ovakav kakav jeste, ono što se odmah nameće kao zaključak jeste da sigurno nikada neće promeniti i urediti bilo šta što se tiče finansijske prirode, jer sve što se dešava u kinematografiji dešava se i u privrednim, društvenim odnosno kulturnim oblastima. Ono što jeste strašno za nas kao društvo i državu to je da u zemlji bez bioskopa, bez adekvatne distributivne mreže, sa praktično institucionalizovanom piraterijom, složićete se i jednom vrstom potpune dominacije nekih najprimitivnijih sadržaja sa televizijskih stanica, rastuća nemaština onog jednog najšireg sloja ljudi koja bi inače trebala da izdvaja novčana sredstva za uživanje u toj našoj kulturi, koja je, čini mi se, onako poput boksera u nekoj vrsti nok dauna i gde država očigledno pokušava na neki način da održi, a koja bez te publike nema nade da preživi, plašim se da će filmove i dalje jedino moći da snimaju samo oni koji su snalažljivi, oni koji možda imaju dobre veze, pripadaju određenim grupacijama i imaju neke dobre poslovne dilove, a to što te filmove ubuduće neće gledati naša publika, to očigledno u ovom trenutku nije bilo primarno. Još jednom se pokazalo da filmska industrija zavisi od čitavog spleta društvenih okolnosti zemlje u kojoj bi trebalo da funkcioniše. Upravo je najbolji primer za to ono što je ostalo od te tzv. srpske kinematografije, jer ono što je nagoveštavano u proteklim godinama i decenijama, ta jedna erozija kvaliteta iz godine u godinu je to sve bivalo veće, a čini mi se da su kulminirali u ovoj poslednjoj deceniji. Skoro da nema nikoga, bez obzira na političku pripadnost ili opciju kojoj pripada, ko se neće složiti da, na žalost, naš film se nalazi na najnižim mogućim granama. Jedna od tekovina u protekloj deceniji je i ta što su kultura, sa njoj i filmska umetnost i produkcija gurnuti na jednu potpunu marginu, u stranu. Suštinski su prepušteni sami sebi, suočavanje sa svim problemima i izazovima. Čini mi se da je ostalo bez pomoći onih koji bi mogli u tome svemu da učestvuju. Što se filma konkretno tiče, ova protekla decenija nije donela našem filmu apsolutno ništa ili bezmalo ništa jer, kao što su hiljade ljudi okusili šta to znači rezon tržišta, ostali bez svojih radnih mesta, tako je i pravo na život, tako je i u našem filmu jedna vrlo beznadežna situacija. Kada bi se nekad pojavljivao po koji film, po koje ostvarenje nije ni čudo što se isključivo bavio tim najcrnjim ili najdepresivnijim slikama naše svakodnevnice koji stvaraju generalno lošu sliku o Srbiji. Posebno je diskutabilno i u tehničkom odnosno zanatskom smislu tok kvaliteta odnosno nivo kvaliteta. Tako dolazimo praktično do zaključka da je sistemski, da li nemarom, nezainteresovanošću ili nečim drugim, praktično ta kompletna logistika, kada je reč o onome što treba da postoji u proizvodnji filmova na neki način ruinirana. Uništene su velike producentske kuće, studiji, gotovo cela bioskopska mreža. Potpuno je na neki način skrajnuta ta naučna izdavačka delatnost kada je reč o filmskoj teoriji i kritici i proizvodnji. Kada ovo ističem ne mogu da smetnem s uma neke od konkretnih primera o kojima javnost manje-više zna. Vi ste sigurno sa tim upoznati, "Avala film", 2008. godine bile su neke procene vrednosti do čak nekih 105 miliona evra. To je za one koji malo manje poznaju ovu problematiku, nekada grandiozan studio u vreme SFRJ, kada su nastajali holivudski spektakli. Na žalost, on je potom preobražen u nešto što nema dodirnih tačaka sa nekadašnjim sjajem, čak i pred stečajem. Ne mogu takođe da smetnem sa uma onu glasnu iskazanu želju ili misao doskorašnjeg predsednika odbora "Beograd filma", kako će beogradske bioskope koji su odavno mrtvi samo sahraniti, što je u prevodu značilo da onih 17 hiljada kvadratnih metra bioskopa, poslovnog prostora u najskupljem delu Beograda, kupljenih za nešto više od devet miliona evra na šest godišnjih rata nekakvim tajkunima, biznismenima za mnogo veći iznos, duplo veći iznos i pri tom se odreknemo nekakvih kultnih beogradskih bioskopa kao što su "Jadran", "Partizan", "Kozara", "Voždovac" i "Slavica". Pogotovo je problem vremena u kome živimo, vraćam se opet na "Avala film", sama lokacija, površina zemljiša koja postoji i one neizbežne aspiracije građevinaca da tu niknu nekakvi ekskluzivni stanovi, vile ili ko zna šta već. Ako bismo podvukli crtu, teško da bismo mogli da zaključimo da danas postoji srpski film. Mislim da je približnija i realnija konstatacija da danas samo gledamo nekakve imitacije ili šeme tih zapadnih filmova koji su možda čak i neprimereni u ovim našim uslovima. To svi znaju, ali nikako da se prekine sa njihovim finansiranjem. Možda najbolji pokazatelj u kakvom stanju je srpski dokumentarni film ilustruje i činjenica da još 1999. godine, punih 12 godina, do dan danas ni jedan nije učestvovao u zvaničnoj selekciji na najvećem festivalu Svetskog prvenstva u dokumentarnom filmu u Overhauzenu u Nemačkoj. Prikladno je reći da je ovdašnja Akademija za filmsku umetnost i nauku dodelila svoju poslednju prizmu odnosno naš oskar 1999. godine i to inspirisana bombardovanje naše zemlje protagonistima političke satire "Ratom protiv istine". Problem je što nisu uništeni samo bioskopi, već video produkcija i distribucija. Sada, na kraju ove decenije, izuzev na mestima gde pirati mogu da diluju svoje DVX, nova filmska izdanja jednostavno ne možemo da pronađemo. Distributeri su u agoniji. Već duže vremena se bave nekim drugim stvarima, uterivanjem dugova, zatvaranjem svojih firmi, a ne onim što bi trebalo da im bude prioritet. Još je neverovatnija činjenica da u takvim okolnostima potpuno nezainteresovano, bez ikakve reakcije nastupaju i domaće televizijske stanice, uključujući i javni servis evropske Srbije, RTS, koji je simbolično učestvovao u nekim finansijskim konstrukcijama nekih naših filmova jer, i to smo svi svedoci, na njihovom repertoaru su domaći filmovi, pogotovo novije proizvodnje, zaista pravi raritet. Srpska radikalna stranka ocenjuje da su nedorečenost, nedoslednost i, hajde da to nazovemo pravilom puna slučajnih rupa, koja karakterišu rešenja iz brojnih i drugih oblasti, da se pojavljuju i u ovom predlogu zakona. Kada skupštinska većina bude usvojila, ne sumnjam da će to tako biti, ovaj zakon o kinematografiji, ono što se da izvući kao zaključak je da će nekakva nezavisnost tog srpskog filma, koja je inače bila ugrožena u priličnoj meri, biti sada dovedena do nekih krajnjih granica, a da će budžetska sredstva, ovolika ili onolika, u zavisnosti od procene šta znači malo ili puno para, i dalje biti usmeravana samo onim projektima koji su saglasni sa nekom istorijom i okolnostima koje su pratile ovu proteklu deceniju. Konkretno, prema predlogu zakona Filmski centar Srbije, dakle, bi sredstva koja iznose nekih 0,1% od ukupnog državnog budžeta dodeljivao preko dva konkursa godišnje. Nezavisno od tih konkursa i Ministarstvo kulture bi imalo pravo da četvrtinu predviđenih sredstava dodeli projektima koji nisu prošli na konkursima, ali samo ukoliko imaju određeni društveni ili državni značaj. Prevedeno na narodski rečnik, dakle, na finansijsku pomoć države će moći da računaju oni stvaraoci koji zadovolje kriterijume upravnog odbora Filmskog centra Srbije ili oni za koje vlast proceni da će koristiti celoj zemlji. Dakle, svi oni drugi koji nisu baš na pozitivnim frekvencijama sa Filmskim centrom ili Ministarstvom kulture očigledno će morati da obezbeđuju finansije za svoje projekte nekim drugim putem. Biće prinuđeni da učestvuju u toj surovoj tržišnoj utakmici. Ako uspeju da ubede nekog finansijera biće dobro, ako ne uspeju ubede, naravno da će taj film doneti zaradu onda neće uspeti u svemu tome. Dakle, to je taj surovi kapitalizam, tržišna utakmica za koju je interesantno, recimo, i da stranka kojoj pripada i ministar kulture, koja se inače punu deceniju zalagala za likvidiranje onoga što nema prođe na tržištu, sada odjedanput malo nelogično zagovara, hajde da kažem, državnu brigu za neke određene grupe umetnika. I te određene grupe umetnika su ni manje ni više nego oni koji u poslednjih deset godina, vraćam se na početak priče, praktično da nisu proizveli nijedno tržišno isplativo kulturno toliko značajno delo da obeleži period koji je za nama. Šta je možda problem u ovoj priči? Problem je taj što, hajde da ih tako nazovem, savremeni srpski stvaraoci, filmski stvaraoci, očigledno nisu poreklom iz Holivuda, niti iz čuvenog londonskogPajnvud studia, nego su rasli i stasavali u periodu pre svega i one SFRJ i onoga što je postojalo posle svega toga usledilo. To što se danas u Srbiji smanje manje filmova, nego što je, recimo, bio slučaj u Titovoj Jugoslaviji ne znači da mi sada nemamo dovoljno filmskih stvaralaca koji imaju tu jednu relaciju sa režimom na način kao što je to bilo i u onim nekim pređašnjim vremenima, dakle, oni koji su spremni da bezpogovorno na neki način utkaju političke ideje kroz ono što se predstavlja publici u vidu filmskog ostvarenja. Problem je taj što su isti ljudi uspevali sve vreme do sada da i od države i od društva, od nas građana, poreskih obveznika dođu do zadovoljenja svojih interesa, svojih potreba, dođu do novca, a ovakav predlog zakona, ako ništa drugo, bi u najboljoj meri uspeo da u potpunosti legalizuje sve ono o čemu sam do sada govorio, odnosno sinonim za one koji su jako dobro poznati javnosti, počev od Markovića, Paskaljevića, pa nadalje. Iz svega ovoga proizilazi jedna neverovatna, ali očigledna činjenica sa kojom bi verovatno trebalo da se suočimo, a to je da praktično ne postoji nešto što se zove nezavisni film. Ono što je simptomatično jeste da je isti zavolju u sličnoj poziciji je i evropski film, koji je takođe prepušten na milost i nemilost grupaciji, navodno, buntovnik stvaralaca, koji prave sve negledljivije, besmislenije, a sve skuplje filmove. Međutim, za razliku od srpske javnosti, u evropskim zemljama se sve češće čuju kritike na račun takvog stanja. U Srbiji, vidite i po zainteresovanosti poslanika, očigledno da vlada jedna ravnodušnost, iako je valjda svima jasno da se i ovde radi o novcu građana Srbije, koji će po ko zna koji put, po našem mišljenju, biti iskorišćen protiv interesa tih samih građana. Umesto da bude makar jednim delom sve to usmereno na tržišnu utakmicu, na ukus publike, očigledno da će naše filmsko stvaralaštvo i u buduće biti ostavljeno na milost i nemilost proevropskim strukturama. Neću sada podsećati na to koliko je ozbiljno stanje u kojem se nalazi srpska kinematografija, podsećanjem na učešće direktno ili indirektno poslanika kulture u nekim dešavanjima koji su obeležili prethodan period, ali je jasno da je problem u tome što, čini mi se da jedan stav koji bi trebalo da bude protivan državi, odnosno antisrpski stav koji, čini se da ima prilično dobru podlogu u našoj savremenoj kulturi. Pa se onda iznenađujemo zašto, recimo, Anđelina Džoli reši da snimi film o ratu u Bosni u kojem su Srbi prikazani kao monstrumi ili što Holivud malo, malo pa izbacuje na tržište filmove sa Srbima kao priličnim negativcima ili možda ima nečeg neobičnog u tome ako imamo u vidu činjenicu da se i u Srbiji snimaju neki filmovi poput "Turneja", "Četvrtog čoveka", "Sv. Georgije ubiva aždahu". Pomenuo sam "Turneju" Gorana Markovića, koju je država Srbija prosledila Američkoj akademiji za film kao našeg kandidata za oskara, a ono što je nedopustivo jeste da se u tom istom filmu pripadnici srpskog naroda prikazuju kao vinovnici svakog mogućeg zlodela proisteklog iz raspada SFRJ. "Četvrti čovek" koji govori o srpskim ratnim zločincima itd. ili ono što je možda najbrutalnije a to je "Sv. Georgije ubiva aždahu", možda i najskuplji srpski film do sada, gde se udara na ona srpska ratna iskustva koja su do tada bila izuzeta od nekakvog blaćenja, a to je vreme Prvog svetskog rata, dokazujući da su Srbi uzrok svih problema sami sebi. Onda je i tužna istina da tokom protekle decenije u Srbiji nije snimljen ni jedan igrani film koji bi na uverljiv, istinit, nastrašćen način prikazivao probleme sa kojima se suočava srpski narod i ovde i sa kojim se suočavao i u Hrvatskoj i u Bosni i na Kosmetu, ali smo zato poslali u svet neka ostvarenja koja predstavljaju srpski narodu jednom izuzetno, izuzetno negativnom kontekstu. Taj problem istorije kinematografije je jedan od osnovnih problema, jer film nije počeo sa "Slavicom", prvi srpski film je bio "Karađorđe", šesta filmska projekcija na svetu, prva u Srbiji i na Balkanu, održanoj još 1896. godine. Ni dan danas, i to je isto podatak koji svakako mora da upozori, jeste to što nemamo filmove o velikim delima srpske literature. Jedan od primera je Andrićeva "Na Drini ćuprija". Problem je taj što se danas u bioskop ide u okviru šoping molova i uglavnom da bi se deca ostavljala da gledaju crtane filmove, iako je prvi stalni bioskop uSrbiji, u Somboru otvoren još 1906. godine, da je u Beogradu 1912. godine radilo 13 bioskopa, iako je tada u prestonici živelo tek nešto više od 100 hiljada stanovnika, a u Vojvodini je tokom Prvog svetskog rata otvoreno 10 bioskopa, zuz 20 već postojećih. Gde smo danas i šta danas imamo? Ako se pri tom doda i činjenica da je 1999. godine, valjda kao legitiman cilj, NATO avijacija bombardovala deo Jugoslovenske kinoteke u kojoj se nalazilo 90 hiljada kutija sa kolor negativima, jasno je zašto se nalazimo u ovakvoj situaciji. Da zaključim, očito da nam preostaje da sačekamo da se neko od mladih, obrazovanih, talentovanih stvaralaca konačno na jedan pravi i kvalitetan i odvažan način pozabavi pravim temama koje su, slučajno ili namerno, u proteklom periodu ostale netaknute. Uz ovakav zakon o kinematografiji, mislim da to baš i neće biti izvodljivo, pogotovo imajući u vidu i muke domaćih neprivilegovanih filmskih stvaralaca, malog broja bioskopa, piratskih kopija, loše ekonomske situacije gledalaca. Pitanje je zaista šta možemo da očekujemo u ovoj sferi života? Na kraju, citiraću Mešu Selimovića – "Ni jedno zlo neće postati dobro samo zato što će ga prihvatiti većina". Plašim se da je to slučaj i sa ovakvim zakonom o kinematografiji, a očigledno da nas bolji život može očekivati samo u nekom repriznom terminu. Zahvaljujem se.
Pre nego što dam reč ministru, samo da obavestim Narodnu skupštinu da je narodna poslanica Zlata Đerić, ovlašćena predstavnica poslaničke grupe Nova Srbija. Reč ima ministar Predrag Marković.
Hvala najlepše. Poštovani poslaniče, naravno neću da ulazim u ocene, to je stvar ukusa, ali bih vam se zahvalio na onome što je činjenički proverivo, a na šta ste skrenuli pažnju. Naravno, ja se bavim budućnošću ako je prošlost u pitanju, samo da podsetim na činjenice, Avala film jeste 90-ih godina, to je privredno preduzeće, to nije u nadležnosti Ministarstva kulture, tako da pretpostavljam da čitav niz tih stvari, ne znam 90-ih godina zašto je kome to prodato kom preduzeću, stvarno ne znam. Ali, između ostalog, da se takve stvari ne bi dešavale, ovde se jasno definiše šta je oblast kulture. Pokušaj da se jasno definiše da se zaštiti i zahvaljujem što ste skrenuli pažnju na to, kao što imamo zadovoljstvo uvek na kraju filma da pročitamo špicu, pa onda šta god mi mislili ko je to finansirao, lepo piše ko je finansirao. Tako isto, i u izveštajima koje vi dobijate ili ono što Skupština radi, stižu izveštaji. Zadovoljstvo mi je da podsetim, imamo lepu vest, za one koji nisu pročitali, kao što mnogi ne čitaju špicu, nego ustanu i odu, mnogi nisu pročitali da je Nacionalni savet, hvala Bogu, izabran i on funkcioniše. Ne brinite, Nacionalni fond gde se čuva je najveći. Imali smo sreće, lepo je da ste podsetili, kao država, da te bombe nisu uništili ništa u depou. Ali, tamo nije bio depo. Srećom smo, sada izgradili i sačuvali, pa ne trebamo više da se uzdamo u sreću, kada ma koja vrsta nepogode dođe ili nečeg ružnog istorijskog, sada to adekvatno čuvamo. Shvatam, isto tako, šta se dogodilo u bioskopima, što tehnološki, što privredno. Po svemu, ono što je meni bitno, zadovoljstvo da vam kažem pre nego što stigne izveštaj, a stići će u Skupštinu, Ministarstvo kulture je sufinansiralo i u narednoj će godini. Sada je sufinansiralo 10, opremanje 10 bioskopa. Inače, to je ono što je u Srbiji uobičajeno, nekada imamo više sreće nego pameti, sve ružno što se desilo, desilo se jednim delom tehnološki, a jednim delom iz drugih razloga. Inače, morali bismo kao i sve ozbiljne zemlje da potpuno promenimo tehniku, jer će filmovi drugačije da se prikazuju. Sada je to "HD" tehnika i nije moguće. Srećom uspeli smo 10, a u narednoj godini još 10, korak po korak. Važno je da tu imamo partnere, a partneri su lokalne samouprave, institucije kulture, oni koji su najviše zainteresovani. Pretpostavljam, da ćete svi zajedno podržati i ubuduće da se sredstva troše na taj način. Kada je u pitanju 100 godina filma, upravo je moje zadovoljstvo što sada kada je 100 godina prvog srpskog filma, možemo to da uradimo. Pri tome, sada se vraćam na ono od malopre, imaćete u ovom izveštaju i podatak o Nacionalnom fondu. Srećom on postoji, ali ne kao nacionalan, nego sam bio u mogućnosti, zahvaljujući ovako bogatim fondom koji je Srpska kinoteka koja se zove Jugoslovenska kinoteka, jer mi se istorije ne stidimo, nego naprotiv, zovemo stvari onako kako su se zvale. Ako imaju dužu istoriju, zovemo je po onom imenu kako su i nastale. Dakle, unutra smo bili u mogućnosti da pronađemo film i lično sam ga uručio generalnom sekretaru UNESKO, gospođi Bokovoj, i taj film je za tri godine pomerio Bugare. Bugari su slavili 100 godina bugarskog filma. Imali su podatak da je prvi film snimljen 1911. godine. Prvi film u Sofiji je snimljen 1908. godine, Patek ga je snimio. Mi smo mogli da ga poklonimo i da na taj način Srbija pomeri početak istorije bugarskog filma. Možete mislite kako tek čuvamo, hvala Bogu, naše i iz celog regiona bogatstvo. Ovaj zakon je zbog toga i pomogao sam oko jednog amandmana, da se ono što je definisano u Zakonu o kulturnim dobrima a tiče se kinoteke, ovde dodatno vrati i da se ubaci još nekoliko tehnoloških novih činjenica da bismo nastavili ovo da radimo i da bismo onda mogli, da uz tehnologiju koju stvaramo i ulagali smo ove godine, omogućimo, a nije bilo moguće samo sačuvati film "Karađorđe", bilo je neophodno izvršiti njegovo čišćenje, konverzaciju i digitalizaciju, da bi on mogao biti svima dostupan. Sada je to prezentovano pre mesec dana i kao što vidite, i zadovoljstvo mi je, vi prolazite, pretpostavljam, i vi i mnogi od nas, pored zgrade koja je blizu Ministarstvu kulture. Ponosimo se time. Sada je "Karađorđe" na velikom baneru, upravo sa podatkom da imamo šta konzerviramo. Stvorili smo uslove i to smo stvorili zajedno sa partnerima. Moram da vam kažem, i u prethodnom periodu, i u svim prethodnim periodima, nemojte misliti da se samo država brinula. Čitajte sada kada ima ove retro filmove, pa ćete videti pozadi da pomaže film, a država samo sufinansira, pa i u ovom zakonu samo sufinansira. Uvek moraju da budu snalažljivi i producenti i filmski stvaraoci. Naravno, to nijedan zakon ne može da reguliše. Čitajte, pa ćete videti čitav niz onih društvenih firmi koje su pomagale. Sada ćete morati, verovatno, da nalazite drugi način. Važno je da ova sredstva za sufinansiranje koja su početna, budu najstabilnija. Iskreno se nadam da ćemo u tome uspeti. Hvala vam još jednom. Samo da vas podsetim, da možda nije korektno, ali razumem i imam svoje estetske stavove imate ih i vi, ali ih drugi ne dele. Kada sam bio u Moskvi pre mesec dana, Dani srpskog filma su predstavljeni na Arbatu. Ne znam da li neko od vas poznaje Moskvu, a to je u centru. Gospođica Jovanović to zna. Ništa se još nije promenilo. Ljudi su stajali da vide dostignuća srpskog filma, sada iz poslednjih godina. Sala je prepuna. Pozdravljali su na isti način i filmove Paskaljevića, Kusturice, Bajića i film "Montevideo", zaboravio sam kako se reditelj zove. Dakle, za svaki od tih filmova je bilo ogromno interesovanje. Bilo mi je zadovoljstvo, a vama se zahvaljujem, vi ste u pravu. Jeste da su pojedinci važni kada se dobijaju priznanja. Jeste, vlasnik sam tog projekta koji je dobio za scenario Zlatnu palmu u Kanu sa ovih prostora. Hvala vam, ne moramo to sada da ističemo.
Reč ima narodna poslanica Gorica Mojović.
Hvala, poštovana gospođo predsedavajuća, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, već smo 15 dana u drugom veku srpske kinematografije i kao što su moji prethodnici već rekli, obeležili smo 30. novembra prvi vek, odnosno 100 godina od prikazivanja prvog srpskog i balkanskog igranog filma, Život i delo besmrtnog vožda Karađorđa u režiji, takođe, besmrtnog Čiča Ilije Stanojevića. Ova 2011. godina je, odlukom Ministarstva kulture, proglašena za godinu filma. Zar nema boljeg načina da tu godinu okončamo tako što ćemo konačno i za ovu oblast doneti zakon, Zakon o kinematografiji. Zašto nam je potreban ovaj zakon, rekla bih, jedan od veoma važnih zakona iz oblasti kulture? Zato što je, kao što smo već čuli, ovaj prethodni star već 20 godina, zato što se u Srbiji, u kulturi i u kinematografiji sve promenilo, samo je zakon ostao isti, takoreći neprimenjiv. Važno nam je zato da donesemo ovaj zakon jer i u ovoj oblasti treba da uspostavimo sistem, pravila, procedure, da izbegnemo haos, improvizaciju, dovijanje, snalaženje. Nekada ni to nije loše, ali ne sistemski. Važno nam je da donesemo ovaj zakon zato što ne treba da budemo među poslednjim u Evropi koji ćemo imati zakon usaglašen sa društvenim, ekonomskim i tehnološkim promenama koje su se desile u svetu. Dugujemo ovaj zakon talentovanim scenaristima, rediteljima, snimateljima, montažerima, glumcima, kompozitorima, svima onima koji rade na srpskom filmu, a dugujemo to i publici koja voli film. Važno je da donesemo ovaj zakon zato što jesmo u oblasti kinematografije i u oblasti filma kao zemlja imali značajne uspehe, značajne rezultate, svetski priznate autore i brojne nagrade koje su ponela njihova dela. Zato bih ja, kao i svako drugi ko se interesuje, a i ne mora baš da se interesuje za film, želela da, zahvaljujući ovom zakonu, dobijem odgovore na neka pitanja, ako ne i na sva, a najbolje na sva. Pod jedan, koliko se tokom godine u Srbiji snimi filmova, koliko domaćih, koliko stranih, a koliko producentskih? Pod dva, da li će nam posle Rajfa Fajnsa, koga smo imali prilike da sretnemo i u hodnicima ovog našeg doma, doći, na primer, Brus Vilis, da snimi svoj film "Umri muški" enti deo, ili neki drugi producenti, ili će otići tu negde u blizinu, u Rumuniju, Bugarsku, Mađarsku? Pod tri, kako su raspodeljena sredstva iz budžeta za snimanje filmova, kome su dodeljena, na osnovu kojih kriterijuma i ko je o tome odlučivao? Pod četiri, kojim parama, osim budžetskim, se finansira srpski film? Da li tu ima i nekih stranih fondova, da li ima nekih donacija? Pod pet, gde se u Srbiji, pa i u svetu, prikazuju ti filmove za koje smo kao država dali pare, na kojim to festivalima? Da li su tamo dobili neke nagrade, neka priznanja i, između ostalog, koje su to uopšte filmske nagrade koje mi kao zemlja imamo, kao što je inače poznato da imamo u kulturi dosta nagrada, da li znamo koliko imamo kada je film u pitanju? Šesto pitanje - kada će posle bioskopske premijere moći taj film da se prikaže na televiziji ili da ga kupimo na DVD, ali ne piratskom? Pod sedam, hoće li se u Srbiji, osim u proizvodnju filmova, neki dinar uložiti u obnavljanje bioskopa, njihovu modernizaciju? Pod osam, zna li se koliko gledalaca stvarno, a ne propagandno, ima svaki snimljeni film, koliko je prodata ulaznica, kome ide taj prihod, da li se nešto od tog prihoda vraća u budžet, odnosno onome ko je iz budžeta sufinansirao taj film? Pod devet, da li je u umetnosti, pa i u filmskoj, i to onoj koja je u javnom prikazivanju, baš sve dozvoljeno? Pod deset, ko će i kako da radi sve ove stvari iz oblasti kinematografije? Evo mojih deset pitanja i sasvim pouzdano vam tvrdim da ćemo odgovore na sva ova pitanja dobiti ukoliko usvojimo zakon o kinematografiji. Znaćemo, naravno, odgovore i na neka druga pitanja. Znaćemo šta su nam ciljevi u ovoj oblasti. Znaćemo da nam je cilj podsticanje i proizvodnja i distribucija filmova, da nam je cilj očuvanje kontinuiteta, slobode i raznovrsnosti filmskog stvaralaštva, sve ono što piše u članu 10. ovog zakona. Znaćemo odgovor koliko je filmova snimljeno, da li su izvezeni, gde su prikazani i sve ovo što sam postavila kroz pitanja, jer je članom 20. predviđeno da filmski centar vodi jedinstvenu evidenciju o celokupnoj kinematografskoj delatnosti. Znaćemo da li će nam doći, odnosno, mislim da ćemo zahvaljujući članu 7. ovog zakona, koji predviđa da se stranom producentu, koji snima na teritoriji Srbije, može do 20% uloženih sredstava vratiti, zahvaljujući tome možemo očekivati i nekog sledećeg Rajfa Fajnsa, možda ponovo baš njega, možda još nekog drugog producenta i da ćemo možda biti malo konkurentniji nego zemlje u okruženju koje imaju iste ovakve stimulacije za strane producente. Pošto su uvek najvažnija pitanja pitanja para, ovog puta, kada ovaj zakon bude počeo da se primenjuje, znaćemo kako će se ta sredstva deliti. Piše to u članu 17. Deliće se na osnovu javnog konkursa, dva puta godišnje, komisija stručna od pet članova, predlog, odluku, upravni odbor. I znamo, zahvaljujući članu 18, odakle će biti ta sredstva. Žao mi je što je moj kolega Vladan Jeremić sada izašao, mora da ima neku staru verziju zakona, ne, neće biti 0,1% od ukupnog budžeta Republike Srbije. Sredstva za kinematografiju će samo onim elementarnim osnovnim delom biti iz budžeta, ostala sredstva će biti obezbeđena od televizijske pretplate i dela taksi i naknada za emitere i operatore, naravno, i od ostvarivanja nekih usluga na tržištu, donacija itd. Dakle, neće se iz budžeta, pre svega, finansirati film i neće se finansirati, kako smo čuli, podoban film, odnosno filmsko delo, nego ono kako piše u članu 17, koje se ističe originalnošću, autentičnošću, ubedljivošću scenarija itd. Sve lepo to piše u članu 17. u tim kriterijumima. Odmah da kažem, da ne bude zabune, nema dodatnih nameta za finansiranje kinematografije. Sve ovo što je nabrojano u ovom zakonu su postojeće obaveze iz kojih će se deo izdvajati za film. Ono što je veoma važno, osim za snimanje filmova, opet na osnovu člana 17, sredstva će se ulagati i u druge oblasti kinematografije, jer će jednom godišnje biti raspisivan konkurs i za te druge oblasti, pa će tako za ta sredstva moći da konkurišu bioskopi, a naročito oni koji budu bar 30% svog repertoara pravili tako da na njemu imaju domaći i evropski film. Konačno ćemo znati koliko karata, koliko gledalaca, jer će svaka karta morati da bude obeležena i onog trenutka kada bude prodata, a to je član 25, biće evidentirana u elektronskom informativnom centru filmskog centra. Dakle, taj filmski centar, ustanova kulture, koju smo tek u pripremi ovog zakona uspostavili kao nacionalnu ustanovu kulture, obavljaće sve stručne poslove upravo za oblast kinematografije. Postavila sam i pitanje da li je u ovoj oblasti, oblasti filma, kako se to inače kaže – u umetnosti je sve dozvoljeno? Pa i nije. Piše u članu 26. i 27. da se predviđa i zaštita maloletnika i zabrana diskriminacije i zabrana podsticanja nasilja i vređanja ljudskog dostojanstva, ali time će se baviti neki drugi organi, kako je i predviđeno zakonima koji se bave ovom materijom. Odmah da kažem, nemam iluziju, a pretpostavljam niko, da će ovaj zakon rešiti mnoge probleme nagomilane u oblasti kinematografije. Neće ovaj zakon… Molim vas, gospođo predsedavajuća, nikoga ne ometam dok govori, da i vi meni obezbedite da me ne ometaju kolege poslanici. (Predsedavajući: Samo nastavite.) Dakle, ovaj zakon neće rešiti neke od teških problema u oblasti naše kinematografije, neće nam vratiti privatizovane bioskope, ali zahvaljujući njemu omogućiće, kao što sam već rekla, da se u obnovu i modernizaciju tih bioskopa ulaže. Neće rešiti problem, kako je to rekao i kolega Jeremić, "Avale filma", ali ovaj zakon stvara uslove da se obnovi i unapredi tehnička baza srpske kinematografije. Ovaj zakon ne bavi se poreskim olakšicama, ali se time bavi i to ću ovog puta zaista da istaknem, zato što i oko toga postoje zabune, postoje drugi zakoni koje mi nedovoljno koristimo. Dakle, Zakon o porezu na dobit pravnih lica, ova skupština je prošle godine usvojila amandman koji omogućava da svako preduzeće od ukupnog prihoda, ako to želi, izdvoji do 3,5% za kulturu, a pravilnikom je to omogućeno i za kinematografiju, da to što daje za kulturu bude obračunato kao rashod i na to ne plati porez. Isti član 15. tog zakona predviđa da takođe svako preduzeće, koje 5% uloži u reklamu, a film najčešće može da se koristi kao reklama za pojedina preduzeća, takođe ulazi u rashod i ne podleže oporezivanju. Prema tome, mislim da treba da koristimo ne samo ovaj zakon, mi treba da imamo u vidu da sa ovim zakonom u saglasju jeste i Zakon o kulturi i Zakon o donacijama i Zakon o autorskim i srodnim pravima i Zakon o javnom i privatnom partnerstvu, koji smo takođe pre izvesnog vremena u Skupštini doneli, kao i Zakon o zaštiti kulturnih dobara. Zaista nam treba još samo zakon o kinematografiji. Nadam se da i ovog puta, kao što se to pokazalo i prethodnih puta kada smo na dnevnom redu imali zakone iz oblasti kulture, neće biti politizacije, da ćemo razgovarati na temu, da ćemo govoriti o predmetu zakona i da ćemo svi mi, koji zaista mislimo dobro srpskoj kulturi, ovog puta i srpskoj kinematografiji, u danu za glasanje dati svoj glas za usvajanje ovog zakona. Hvala.
Iskorišćeno je 13 minuta i 30 sekundi od vremena ovlašćene predstavnice poslaničke grupe. Reč ima ministar Predrag Marković.
Hvala, gospođo Mojović. Vi ste jedan od članova grupe i mnogo ste doprineli, tako da nema razloga dodatno, ali bih želeo, zbog svega ovoga što smo zajednički do sada razgovarali, da skrenem pažnju da je važno da znamo šta piše u drugim zakonima. Hvala vam što ste skrenuli pažnju, jer to omogućava, između ostalog, ako imate sistemska rešenja i ako znate koja su zakonska rešenja, onda je neophodno samo još vršiti nadzor. Onda je moguće, videli ste kako to biva kada su zakoni u pitanju, ide javna rasprava, pa svi stručnjaci rade, svi kojih se to tiče godinama, onda noć uoči svi krenu da čitaju, pa mnogi čitaju sa strahom u očima. Ponekad se ja našalim, ne čitaju špicu, pa ne vide ko je sve finansirao i ko je sve nagrade dobio na kraju filma, jer odemo. Tako i ovde ne čitaju šta se desilo. Recimo, imamo strah, a to je moja obaveza pošto, kao što znate, u opisu nadležnosti mi je i briga o medijima i stvaranju uslova na osnovu zakonskih pretpostavki da se pomogne i medijima, pa sam negde u prolazu čuo da je neko zabrinut jer misli da će telo, koje ste inače vi formirali, RRA, povećavati fond ili povećavati sredstva, a neće ništa od toga. Ne postoji ni jedan razlog što se ovog zakona tiče, ali ima jedna lepa vest. Kada imate tu uređenu oblast, onda morate da vodite računa kako se novac troši. Između ostalog, ja sam pozvao predsednika Saveta RRA i jednog člana da bih objasnio šta je i rezultat je bio da su me oni obavestili da će ove godine RRA uštedeti, dakle, imati više po zakonima koje ste vi doneli. To onda završava i zdravstvo i socijala i kultura. Dakle, samo smo obavestili da su običnim preseljenjem u jeftinije prostorije uštedeli 200.000 evra. Ja bih voleo da se još neko ugleda na to. Drugo, nisam siguran da to ne može i dalje da se smanjuje. Samo moramo zajednički na tome da radimo. Kada nešto imate sistemski postavljeno, onda je samo pitanje provere kao to radi. Sada se stiču uslovi ili preduslovi da još neke oblasti sistemski uredimo. Zadovoljstvo je da o tome razgovaramo na ovaj način. Hvala vam.
Reč ima narodna poslanica Zlata Đerić, ovlašćena predstavnica poslaničke grupe Nova Srbija.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, poštovani gospodine ministre, evo, posle burnije javne rasprave i dosta reakcija u javnosti, možda i prenaglašenih, upravo je ovaj zakon, koji su pre svega svi pregaoci u filmskoj umetnosti, odnosno kinematografije u Srbiji dugo čekali, konačno je pred poslanicima i u Skupštini Republike Srbije. Znam koliko su se pojedinačno naši eminentni umetnici zalagali da se ovaj zakon, a znate i vi gospodine ministre, da se ovaj zakon donese. Evo, mi smo kao poslanička grupa zaista svih 40 članova ovog zakona pažljivo pročitali. Podneli smo benevalentno, naravno, amandmane, za koje očekujemo da ćete imati razumevanje, jer do sada smo uvek bili dobronamerni kada je mogućnost neka da se poboljša neki zakonski projekat koji dođe pred poslanike Skupštine Republike Srbije Dakle, kinematografija u Srbiji nije mlada grana umetnosti i ona je napokon dočekala da i sistemski nekim zakonom bude mnogo toga u njoj urađeno. Nije ovo sigurno kraj, još će tu mnogo toga kroz praksu da se dorađuje. Zašto sam imala potrebu da govorim o ovom zakonu? Zato što, pre svega, dolazim iz grada koji je jedan od začetnika kinematografije u Srbiji, jer moj sugrađanin Bošnjak Ernest je 1906. godinepočeo da prikazuje prvi u Somboru neme filmove, 1925. godine da prikazuje zvučne filmove i imao je jednu tendenciju, odnosno jednu ideju, koja nažalost nije zaživela, ali mi smo jednako na nju ponosni kao i da je zaživela, da Sombor postane evropski Holivud. Kamo sreće da to jeste, celoj Srbiji bi bilo mnogo drugačije u kinematografiji u ovom trenutku. No, upravo zato što baštinimo jednu takvu ideju i jednu takvu dobru nameru, imali smo potrebu da ovaj zakon pažljivo iščitamo, da prepoznamo u njemu i dobru nameru predlagača i želju da se uredi ova oblast. Smatramo da ovo nije konačno, da će trebati, naravno, u hodu da se još ponešto izmeni i ovo je jedan od zakona koji će verovatno trpeti izmene i dopune, ali nadam se u svakom slučaju da bude kvalitetniji, pre svega za one pregaoce u kinematografiji, jer srpski film predstavlja ličnu kartu, etnopsihološku i umetničku, naše nacije. Srpski film nas predstavlja u ovom modernom vremenu, u ovoj modernoj umetnosti, zaista pred celim svetom i ima misiju da u našoj stvarnosti na jedan umetnički način progovori i da nas prikaže onako kako mi želimo da budemo prikazani u svetu i upravo o tome ste govorili, koliko je interesovanje bilo u Moskvi za naš film. Svakako da slovenski narodi imaju poseban senzibilitet. Mi prepoznajemo u kinematografiji razne škole, italijansku školu, francusku školu filma, tako je i srpska kinematografija prepoznata. Na to smo zaista svi ponosni. Očekujući da ministar u našim amandmanima i verovatno svih kolega koji su podneli, o tome ćemo vrlo pomno raspravljati ovde, prepozna ono što će ovaj zakon još unaprediti. Zaista, mislim da u zakonu o kinematografiji treba smanjiti politizaciju na najmanju moguću meru, kao što su svi zakonu u kulturi. Mislim da je ministar u tome zaista ima ozbiljno razumevanje. Treba doprineti da naša kultura, koja je naše možda najznačajnije uporište, nedovoljno prepoznato, nedovoljno podržano, uvek se na kulturi zakida, to svi znamo, kada se počne štedeti prvo tu zakinemo sva moguća davanja, dakle, da će ministar tu biti zaista širokog razumevanja i značajne podrške, pre svega, zbog toga što je ovo umetnost čija ekspanzija dolazi,koja je ovde vrlo značajna, koja u Srbiji nije mlada i koja je Srbiju do sada predstavljala na najbolji mogući način u celom svetu. Zaista, hvala vam na razumevanju.
Iskorišćeno je četiri minuta od vremena ovlašćene predstavnice poslaničke grupe. Reč ima ministar Predrag Marković.
Samo da vam se zahvalim na korektnom pristupu. Pogledaćemo amandmane i naravno, kao i u prethodnom slučaju, ali sve vas zajedno molim, dakle, imali smo tri zakona pre nekoliko meseci. Bilo je vrlo korektnih, pažljivo akribično ispisanih amandmana. Bilo je zadovoljstvo pomoći da se oni usvoje. Sve grupe podržale su zakon, samo su zaboravili da dođu da glasaju. Hoću na ovom primeru naprosto, izvinite što ste vi, mogao je i neko drugi ko je prošlog puta zadržavao zakone, ako hoćete da se promeni nešto u kulturi zbilja, a svih prethodnih decenija, nismo mi tu izuzetak, zakida se često, pa pokažimo da su to stvari oko kojih se ne delimo. Kada se čuva nasleđe, kada stvaramo sistemske osnove za buduće čuvanje, kada uvodimo kriterijume koji smanjuju, sigurno ne mogu da onemoguće tu, potpuno se slažem i sa gospodinom Jeremićem i sa gospođom Mojović i sa vama, ne mogu da onemoguće, ali bar smanjuju mogućnost pojedinačnog uticaja ukusa i ostavljaju ukus vremena, ali omogućavaju tehnološki da se stvara osnova. Molim vas, dobro je da građani, nažalost, nedovoljno gledaju Skupštinu, ali kada je gledaju da dobiju i taj signal. Hvala vam ako ste spremni da i to uradite ubuduće.
Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
O ovom zakonu govoriću o dve specifične teme i to, kako ste ovde definisali, opšti interes, kako se finansiraju i evidentiraju prodate ulaznice kao posebno značajne teme o kojima nisu baš mnogo govorili drugi, ali ste me vi podstakli da i dve stvari, vrlo važne, kažem o tome da li i kako opozicija treba da glasa kada joj vi usvojite po neki od amandmana kojim se podržava zakon. Objasniću i to kako vi nazivate uštedom onih 200 hiljada evra za zakupninu "Ratel-a", ali pre svega hoću da kažem da je ovaj zakon zakasnio. Bilo je potrebno da Nik Đivanović pokupuje sve bioskope u Beogradu, da mu se to omogući, a uz njegovo ime je bila vezivana mantija belih okovratnika, gde su se sitni učesnici u berzanskim poslovima, na primer u Londonu gde je on radio i bavio kornerovanjem, što je inače zabranjena delatnost, ovde predstavljali ekstra stručnjacima koji su ovde usvajali, donosili, propagirali zakone iz oblasti finansija, čije pogubne posledice još danas trpimo. Kada pomenete nekome kinematografiju, prva asocijacija je film, sledeća je bioskop, a ispred i iza svega toga stoji - Nik Đivanović za male pare privatizovao bioskope. Danas ih nema, a meni jeste prva asocijacija da je taj čovek tražio i nažalost ova vlada i ovaj parlament pre nekoliko meseci ukinuli su akcijski fond, promenili mu naziv u Akcionarski, a to je gospodin upravo tražio. Ovde sam pokazivala i imam još uvek taj intervju u "Ekonomistu", gde je gospodin vrlo ljut što neko u ime države jeste postavio pitanje gazdovanja ostatkom državnog kapitala i onog bivšeg društvenog kroz agenciju koja je mnogo lošeg uradila. Tu ljutnju Nika Đivanovića na Akcijski fond ovde smo realizovali tako što je ukinut Akcijski i preveden u Akcionarski fond, a to je DRI nazvala reprivatizacijom sredstvima budžeta, gde se jednom prodato kroz privatizaciju, kroz najveći deo novca nestao u poprečnim rukavcima, država sada pojavila kao ponovni vlasnik koji potpisuje dugove za doprinose, potpisuje kamate i postaje ponovo vlasnik akcija i udela u takvim preduzećima. Da li građani od toga imaju koristi? Svedoci smo, jer o tome govori i standard i stanje u industriji i privredi. Možda vi sada mislite da to nije vezano sa temom, ali upravo jeste, jer da jedan ovakav zakon, čak ću kritikovati, preširoko postavljen opšti interes, a da je onaj deo koji je neophodan zaista bio definisan opštim interesom, mi danas ne bi pričali o tome da ne postoje ni tržišni elementi poslovanja u oblasti kinematografije, ali da ne postoji ni oblast koja se zove bioskopi zvučnih i slavnih imena, kako su govorili. Znači, kasnimo. Ne ide na vašu dušu lično, vi ste ministar od skoro, ali ide na dušu ove vlade. Još da vam kažem o jednoj elementarnoj stvari, ne možete reći – Ratel uštedio 200 hiljada dinara, jer je došao do boljeg prostora. Kažite – trošio je 200 hiljada nepotrebno sve do dana dok nije prešao u jeftiniji prostor. Znate zašto to treba da kažete? Lično sam ja, a i mnoge kolege pored mene ovde, postavljali pitanja, iznosili javnosti ugovore o toj enormnoj zakupnini i o adaptaciji prostora, nezavisno od kojih je poslaničkih grupa to dolazilo, ali više nas je dugo moralo o tome da govori da bi vi danas njih pohvalili za štednju. Da li će neko morati da se odrekne dela prihoda iz pretplate da bi uložili u ovu oblast? Vi kažete ne, a ja tvrdim da. Sada idemo redom o zakonima. Da li ćete da usvojite primedbu, ne znam. Možda ćete reći da predugo u javnosti kruži termin produkcija, distribucija. Sada ne bi trebali da izbacujemo, jer smo to navikli. Ako smo mi nekim pravilnicima obavezani da koristimo lepe srpske reči, ja ću počev od člana 1. Predloga da vam kažem da je trebalo reći da se ovim zakonom uređuje proizvodnja, promet i javno prikazivanje filmova, kao i druga pitanja od značaja za obavljanje kinematografske delatnosti. Morate pre svega ovim zakonom da nam kažete da jasno uređujete proizvodnju, promet i javno prikazivanje. Kada vi svedete predmet zakona na opšti interes u ovoj oblasti i da je to osnovni razlog za donošenje ovog zakona, vi ostavljate prostor nekome, ne kažem nekom određenom, ali nekom dovitljivom da to što ste sve nazvali opštim interesom lepo podvede pod monopol, kasnije ga iskoristi, a znamo kako zloupotreba monopola ide na štetu korisniku usluga. Mislim da to nije u redu ni sa aspekta zakona ni Ustava i ne samo da jezički treba produkciju i distribuciju zameniti rečima proizvodnja i promet, nego zaista treba voditi računa da precizirate šta jeste predmet ovog zakona. Takođe, producent nema razloga da se ne zove proizvođačem. Interesuje me kako ste članom 5. nazvali ovde, odnosno uredili pitanje koprodukcionog dela? Još mi je manje jasno zašto ste definisali da se iz budžeta finansiraju takvi filmovi i to ste sa nekoliko narednih članova zakona kao definisali, ali je osnovna definicija gde se pominje koprodukcija potpuno nejasna i nelogična. Ako je najveće dopušteno učešće većinskog partnera 80%, tada silom matematike učešće manjinskog partnera može da bude, odnosno ne može da bude manje od 20%, nema veze da li ih ima više, ali je ono 20%. Takođe, ako je učešće manjinskog partnera najmanje 20%, većinski po matematici ne može da bude veći od 80%. Kakav je to novogovor srpski ne razumem i pokušavam da ga vratim u razumljive kategorije. U članu 7. definišite podsticaje za kinematografska dela koja se snimaju, odnosno proizvode u Republici Srbiji. Mi malo ispravljamo taj vaš predlog gde tražimo da proizvođaču koji se finansira iz budžeta može da se isplati do 20% od ukupno utrošenih sredstava za snimanje filma na teritoriji Republike Srbije, ali koja su plaćena domaćim pravnim ili fizičkim licima ili državnim organima, u skladu sa posebnim aktom Vlade i u okviru raspoloživih sredstava za te namene. Da vam kažem zašto ovo mora da se precizira ovako. Vi smatrate da samim snimanjem ovde prihod ostaje na teritoriji Republike Srbije. Nije tačno, formiraće se za taj slučaj preduzeće mešovito i opet će sredstva otići tamo negde zbog koprodukcije i nekom napolju i ovde apsolutno nema mogućnost domaće pravno ili fizičko lice da ostvari naplatu, ako ne delimičnu a ono punu. Vi se malo pre založiste, slažem se sa vama, da novac ne putuje dugo, jer se umori pa mu znoj iscuri usput, pa se smanji dok dođe do krajnjeg korisnika. Iz tog razloga molim vas pribeležite, član 7. precizirati, da ono što iz budžeta ide zaista bude isplaćeno domaćim pravnim licima. Ključni amandman koji smo mi podneli na član 10. gde se definiše opšti interes. U oblasti kinematografije opštim interesom može da se smatra proizvodnja domaćih kinematografskih dela od posebnog značaja za razvoj kulture. Očuvanje kulturnog identiteta domaćeg kinematografskog stvaralaštva, predstavljanje domaćih kinematografskih dela na značajni međunarodnim manifestacijama i održavanje značajnih domaćih i međunarodnih kinematografskih manifestacija u Republici Srbiji. Za ove namene treba obezbediti sredstva u budžetu Republike Srbije i iz drugih izvora, u skladu sa zakonom. Kako ste vi članom 10. predvideli opšti interes, to je toliko široko obuhvaćeno da ste bukvalno tu podrazumevali čitavu kinematografsku delatnost i sve njene delove. Ukupna delatnost kinematografije tim članom 10. dobija karakter delatnosti od opšteg interesa. Ne znam da li su pravnici koji su vam pomagali da radite ovaj zakon čitali zakone koji tretiraju uređivanje i uređuju ovu oblast opšteg interesa, jer opštim interesom može da se nazove samo ona delatnost koja je od strateškog interesa za Republiku, i one delatnosti kojima se obezbeđuju neophodni uslovi za život građana i ostvarivanje ljudskih prava i sloboda, kao i funkcionisanje privrede i državnih organa. Recite, gde tu nađoste prostora da čitavu kinematografiju podvedete pod delatnost od opšteg interesa. U takve poslove svakako ne spada razvoj mreže bioskopa, ne spada ni objedinjena prodaja ulaznica za bioskope i druge aktivnosti koje ste vi naveli u Predlogu, kao opšti interes koji treba da se finansira iz budžeta. Da li je tako gospodine ministre? Može li razvoj mreže bioskopa da bude nešto što će danas da se finansira iz budžeta, a posle uvoda koji sam dala, zašto danas nemamo bioskope? Kako su privatizovani, niko nije čuvao delatnost u privatizaciji, nije obavezao novog vlasnika da sačuva tu delatnost. To mene ne teši što je on u istražnom postupku, proceduri i ne znam zatvor ili ostalo, šteta postoji, vi ovim ne sanirate, nego predviđate da sada iz budžeta finansiramo ono što ne može da bude finansirano iz budžeta. Kinematografija je, ne za mene, van onog što sam vam rekla da mora da bude opšti interes, pobrojano decidno, kinematografija je privredna delatnost, kao i svaka druga. Kada bi vi nju ovako zadržali u zakonu definisanom, vi bukvalno dovodite u neravnopravan položaj druge privredne delatnosti, zato što ste ovoj dali privilegovan položaj. Razmislite o tome. Dalje, mislim da niste definisali, na primer, ono što je rak rana ovog društva, sukobi interesa, povezana lica kroz dohodak, kroz imenovanja, kroz uticanje, a pogotovu u oblastikoja sa manje ili više prava vrvi od primedbi na način i kriterijume kako se dobijaju sredstva. U članu 13. mislim da bi morali da članove organa centra i sa njima povezana lica definišete tako da ne mogu da imaju udela i upravljačka prava u pravnim licima koja se bave proizvodnjom, prometom ili javnim prikazivanjem i na njih se odnose delatnosti o sukobu interesa. Posebno govorim zbog toga što poslovi koje filmski centar Srbije vrši i ovlašćenja koja su povezana sa finansiranjem njihove delatnosti iz budžeta, smatramo da ova odredba koja onemogućava sukob interesa članova organa Centra mora da bude sadržana u zakonu. Uvođenje jedinstvene evidencije, gospodine ministre, sve to što kinematografiji treba kao jedinstvena evidencija ne sporim ali zašto da to finansiraju građani Srbije iz budžeta. Da, vi definišete opšti interes tako u širokom zahvatu i onda treba i građani da finansiraju evidenciju koju kažete – jedinstvena evidencija o kinematografskim delatnostima u Republici Srbiji i njeno vođenje itd. treba da bude nov administrativni posao za koje treba iz ovako šupljeg, rastresitog, na dnu ostalo taloga jedva se i penzije finansiraju, a vi hoćete da finansiramo te evidencije. Ta evidencija stvara dodatne obaveze i troškove preduzetnicima, a svi se zalažemo i priznajemo koliko su opterećeni i zalažemo se da se rasterete isuvišnih procedura ali i nepotrebnih troškova, međutim vi dodajete i nove. Mislim da je to u potpunoj suprotnosti sa onim za šta se javno zalažete i vi kao Vlada i očito da je to samo parola za dnevnu upotrebu, kada kažete smanjimo troškove, seča propisa, dajte da nepotrebne procedure, troši se toliko i toliko miliona evra hajde da rasteretimo privredu. Na kraju, još članom 34. za nedostavljanje podataka koju ova evidencija, koju građani Srbije treba da plate, ako se ne dostavi podatak iz nje, propisujete kaznu od dva miliona dinara i zabranu vršenja delatnosti u trajanju od tri godine. Samo se u državi Srbiji za najmanji prekršaj zatvara radnja ili bilo šta. Pa samo se iz firme koja radi država može naplatiti prihodom, porezom, doprinosom itd. U Argentini su radnici zatvorene fabrike otvarali da u njima organizuju proizvodnje, a samo se kod nas štrajkuje protiv loših uslova, zatvaranjem fabrika ili radnji. Znači, niti ova evidencija treba da bude na teretu građana, niti onaj koji nema podatak iz te evidencije treba da plaća ovoliku basloslovnu kaznu. Vi ovde pravite vrzino kolo koje okreni, obrni koga košta, i na početku i na kraju, građane, poreznike, one koji pune budžet, one koji finansiraju i državu i ovu skupštinu i policiju i školstvo i zdravstvo i kulturu i sve ostalo. Nisu ovo neki drugi građani. Član 18. Predloga, dođosmo do onog koji je uštedeo tako što je plaćao preskupo i svi smo na to upozoravali, prostor u kojem je sedeo. U članu 18, molim vas, pogledajte dobro i pažljivo u stavu 1. brišite tačke 2, 3. i 4. jer je to u suprotnosti onoga što su svi drugi, ne svi ali neke koje sam ja čula, razumeli da nema nikakvog novog nameta, ali eto kinematografija će se finansirati iz onog što već postoji, da bi neko nov zauzeo mesto, neko star mora da se povuče. Da bi nekome dali pare od postojećeg kolača, neko mora deo kolača da smanji. To su zakoni fizike. I kod novca vrede zakoni fizike. Tamo gde nisu važili zakoni fizike krenula je svetska kriza. Zakonom o radio-difuziji i elektronskim komunikacijama je propisano da se sredstva od pretplate koriste za finansiranje radio-difuzne ustanove Srbije i da se naknade iz tačke 3. i 4. to je ovo o čemu govorim, u celosti koriste za finansiranje RDA ili RATELA , kao i da se određuju visine planiranih troškova i da se nedostajuća sredstva obezbeđuju iz budžeta. Ako bi se do tih sredstava koristio za finansiranje kinematografije tada ima samo dve mogućnosti. Ili da se naknada poveća, već postojeća ili bi radio-difuzna agencija , RATEL morali da se odreknu dela svojih prihoda. U krajnjoj liniji, to je prelivanje sredstava koje će malo čas objasnih, da optereti ove građane ili poreske obveznike ali konkretno one u oblasti telekomunikacija ili sve poreske obveznike. Takođe morate da imate u vidu da različito uređivanje pitanja, istog pitanja, ali po raznim zakonima što vi ovde radite zbog načina finansiranja i određivanja opšteg interesa, jednostavno krši načelo vladavine prava i zakonitosti i Ustavni sud bi trebao da poništi ovakve odredbe. Sad pitanje, zbog one poslednje tačke dnevnog reda, gde se Ustavnom sudu daju neka nova ovlašćenja, privilegije, poput ove agencije za borbu protiv korupcije koja posle je stimulisana, kad joj vlast da takve privilegije, prava, velike plate, nove zgrade, a onda ona samo opoziciju prekršajima juri, a i stranku čiji vi niste član, ali ste bili, takođe smatra opozicijom, pa je sedam stranaka, za neke besmislene stvari dobila prekršajne prijave. Ali ne i vladajuće stranke. Tako oni koji treba da štite zakon, odnosno da se bore protiv korupcije, razumeju one koji ih finansiraju. E sad, Ustavni sud kad bude bio ovakvim privilegijama ponuđen i počašćen, pitanje je da li će ono što se sada po zakonu tretira neustavnim, da li će ga i oceniti, ali dok taj zakon ne usvojimo ovo nije u redu, niti je u skladu sa Ustavom. Znači, jedinstvena evidencija još je tamo u članu 20. tretirate, to neću da ponavljam, samo ću još dve stvari da kažem o ograničenju prometa i javnog prikazivanja sufinansiranja…
Vreme koje je predviđeno za ovlašćenog predstavnika je iskorišćeno. Hvala. Reč ima ministar, gospodin Marković.
Hvala, gospođo Tabaković. Neću, nažalost, moći da odgovorim. Pokušavao sam i mimikom da vam dam, ne znam da li vam jeneko skrenuo pažnju da, pošto ste čas levo, čas desno, zbog temperamenta, ne čuje se svaka reč, ali vidim da i obrnuto, ni vi mene niste dobro čuli, pa sigurno ne biste pogrešili. Znači, ne Ratel, RRA. Izvinjavam se ako sam vas naveo na pogrešan trag. Juče sam razgovarao sa predsednikom saveta i članom saveta RRA i oni su me obavestili. Naprosto, da ne bi bilo zabune, te vam se ovim samo izvinjavam što ne mogu da odgovorim na ono što nisam čuo, a pošto sam shvatio da i vi pristupate dobronamerno... Da, činjenica je da kada se pišu zakoni imamo, ja se tu dosledno zalažem i zahvaljujem, mislim da sam vas dobro čuo, to je da se vodi računa i o leksici, ali postoje određene, tamo gde smo upućeni na međusobnu saradnju, moramo da poštujemo ne samo leksiku, uobičajene termine, većčak i opisnu terminologiju koja jeste plutajuća, često se kaže, jer se preuzima iz jedne oblasti za drugu, pa se primenjuje. Zašto je važno? Da bismo pojednostavili mogućnost, pre svega, kod ovih koprodukcionih, kod zajedničkih konkurisanja sa različitim partnerima u međunarodnim…. Znači, Srbija je srećom sposobna i ima sjajne ljude u kulturi i vrlo lako i brzo, osim kada ima sistemskih prepreka u samoj zemlji ili neka oblast nije sistemski rešena, pa niko nije adekvatno nadležan, kao što Filmski centar Srbije, negde se to zagubilo 90-ih godina, pa posle 2000. godine ponovo, pa su setek sada stvorili uslovi da zaista možete da obezbedite, pa će tek ovim zakonom da se definiše, pa u skladu sa Zakonom o kulturi koji ste doneli će biti moguće i raspisati konkurs iizabrati. Vlada ima punu ingerenciju da nešto ubuduće određuje, sem u situacijama kada nešto nije rešeno iz prethodnog perioda, sve jedno kog, ne govorim ovde politički, govorim prosto o organskim odnosima u sistemu. Dakle, uspevamo brzo da obezbedimo partnere i sredstva. Valjda zbog toga iz ove oblasti tako često dobijamo i nagrade i priznanja i ono što je važnije, gledanost, pa uspevamo da promovišemo vrednosti do kojih nam je, nadam se, sve više stalo, ali je činjenica, to sam proveravao u više navrata, pretpostavljam da ste zato izrazili sumnju, termini koji se upotrebljavaju su rezultat toga. Dakle, da ne bi bilo nerazumevanja, vraćanja, da ne bismo kasnili u prijavljivanju, neki su meni neobični, ali svakako ne postoji monopol na sufinansiranje. Dakle, nadam se da se zalažete stalno da govorite o jednoj vrsti monopola. Dakle, u sufinansiranju govorimo samo o onim preduslovima za koje može da bude zainteresovana država da pomaže i pri tome stvarno nema nikakvih novih sredstava koja se potražuju od građana. Vrlo je važno da je tako, jer, zato sam dao i primer, ne postoji drugi novac sem novca građana i ako ne može da se stvori dodatni novac brzim i naglim investicijama, svi smo toga svesni i po tome se ne razlikuje današnji trenutak od prethodnih trenutaka, može da se uštedi. Strašno je važno da podržavamo načine da se nešto štedi i da podržavamo one koji su u nečemu novac uštedeli. Novih zahvata nema i hvala Bogu da je tako. Hvala vam.
Zahvaljujem ministru. Reč ima gospođa Tabaković po osnovu replikejer izgleda da se nije dobro čulo.
Mislila sam da ne čujete dobro jer mene godinama izdaje vid, vas verovatno sluh, ali u pitanju je mikrofon. Kako sada to temperament ovo malo levo, malo desno, to ne znam, ali nije to pitanje ovog zakona. Moja preporuka je da ćete dobiti stenogram i možete videti primedbe. Izvinjavam se ovoj instituciji koja je uštedela pa je nismo pominjali, odnosno pogrešno smo je pominjali ali ima prostora za uštedu kod svih agencija koje troškove za ono što su dobili da rade kao monopol od države određuju preširoko u odnosu na ono što zaista rade i pružaju uslugu građanima. Samo tu ću se složiti sa vama. Gospodine ministre, gde vi od svih primedbi da je ukupna kinematografska delatnost definisana kao delatnost od opšteg interesa i da iz budžeta treba finansirati mrežu bioskopa, naplatu karata koje su evidentirane, film, pa gde to u svetu ima da piše i film i koliko košta i sve ostalo, vi meni nađoste samo da odgovorite na leksički producent ili slično. Gospoda iz Evrope, Francuzi, sve nas, evo, neka posvedoče poslanici, prvo savetuju – nikada nemojte dozvoliti kada jednog dana budete članovi EU da vam dostavljaju prevode na bilo kojem drugom, sem na vašem jeziku, jer narod koji ne sačuva svoj jezik ne čuva svoj koren. To bi vi kao izdavač, koga vrlo cenim, morali da znate. To sporazumevanje, hvala Bogu, prevodilaca ima mnogo, ali očuvanje jezika jeste bitno na svakom mestu i u svemu, ali ovaj zakon ima mnogo veće manjkavosti, a to su: opšti interes, način finansiranja, preširoko definisanje i evidencija i kaznenih odredbi, ali i onih zabrana.
Zahvaljujem, gospođo Tabaković. Reč ima ministar ponovo. Izvolite.
Zahvaljujem što smo razjasnili. Zbilja nisam mogao da odgovorim na nešto što nisam čuo. Na nešto od toga bih svakako odgovorio, ali nešto od toga svakako, molim sve da proverimo tačnost nekih navoda. Naravno da mi je zadovoljstvo da svi oni koji dolaze iz Evrope u međuvremenu propagiraju jedno od osnovnih pravila, a to je čuvanje identiteta, nešto zašta se sve vreme zalažemo kada smo mi to zastupali u Evropi. Hvala vam.
Zahvaljujem. Obaveštavam vas da je, saglasno članu 96. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja načelnog pretresa prijavu za reč u pisanom obliku sa redosledom narodnih poslanika podnela poslanička grupa SRS. Dajem reč narodnom poslaniku gospodinu Dušanu Mariću.
Dame i gospodo narodni poslanici, smatramo da ovaj zakon ne vodi dovoljno računa o zaštiti i očuvanju srpske filmske baštine, pa između ostalog i o zaštiti srpskog identiteta. Citiraću član 2. Predloga zakona koji govori o delatnostima koje doprinose razvoju kinematografije. Član 2. "Delatnosti koje doprinose razvoju kinematografije jesu obrazovanje i širenje filmske kulture, unapređenje autorskog, teorijskog i praktičnog odnosa prema kinematografiji i popularisanje filmskih i drugih audio-vizuelnih dela koji čine istorije srpske kinematografije". Po nama, nelogično je da se među ovim delatnostima, među ovim prioritetima ne nalazi i zaštita srpskog filma od fizičkog uništenja i od zaborava. Ovo posebno čudi ako se ima u vidu činjenica koju je naveo gospodin ministar, kada su u pitanju institucije koje se bave čuvanje filmskog nasleđa, kinoteka spada svakako među najprestižnije svetske institucije. Druga naša primedba jeste da se predloženim zakonskim rešenjima ni na koji način ne podstiče snimanje filmova sa tematikom iz srpske istorije, o značajnim događajima i ličnostima iz istorije srpskog naroda, ali i o ličnostima iz istorije nacionalnih manjina koje žive na teritoriji Republike Srbije. Podsećam vas, Englezi, Francuzi, Nemci su prvo okupirali Ameriku. Nakon toga su izvršili genocid u kome su pobili 10 miliona Indijanaca. Posle toga su one koji su preživeli strpali u rezervate, oteli im imovinu koja vredi možda hiljade hiljada milijardi dolara, a onda zaradili još nekoliko hiljada milijardi dolara snimajući i prodajući filmove u kojima veličaju počinjeni zločin. Naravno, u tim filmovima Indijanci su loši momci, dakle, žrtve su loši momci, a crveni mundiri su pozitivne ličnosti. Dakle, Amerikanci su od zločina koji su počinili, od genocida napravili jedan globalni filsmki i kulturološki brend. Srbi nisu bili u stanju, između ostalog zahvaljujući lošim zakonskim rešenjima, da u proteklih sto godina snime 10 filmova o jednoj herojskoj tragičnoj epopeji srpskog naroda u Prvom svetskom ratu. Podsećam da imamo gomilu kratkih, dugometražnih igranih filmova o kriminalcima i ubicama sa beogradskih i drugih ulica, o glavnim junacima knjiga "Vidimo se u čitulji" i sličnih, ali zato nemamo ni jedan jedini igrani film o Svetom Savi, jednom od najvećih srpskih prosvetitelja i državnika. Takođe, imamo desetine naših domaćih filmova u kojima su Srbi predstavljeni kao nasilnici, kao ludaci, ali za 60 godina Srbi nisu uspeli da snime jedan jedini film o logoru "Jasenovac", igrani film u kojem je ubijeno 700.000 ljudi, među njima 40.000 dece. Takođe, podsećam, a na osnovu toga se može videti stanje u srpskoj filmskoj industriji, pa između ostalog u oblasti zakonske regulative, da mi nemamo ni jedan igrani film o jedinom srpskom književnom delu koje je dobilo Nobelovu nagradu za književnost. Naravno, mislim na roman "Na Drini ćuprija" od Ive Andrića. Nemamo još uvek ni jedan igrani film o biblijskom stradanju srpskog naroda na Kosovu, o stradanju u Hrvatskoj, u BiH, ali zato novac iz budžeta dajemo za snimanje filmova kao što su, mislim da se film zove "Turneja", u kome su srpski vojnici bukvalno predstavljeni kao ludaci i kasapini. Dakle, mi iz SRS smatramo da zakon o ovoj oblasti mora da ima rešenja koja će podsticati snimanje filmova koji će afirmisati i od zaborava čuvati srpsku kulturnu baštinu, srpsku istoriju, značajne događaje iz istorije srpskog naroda, ali i istorije nacionalnih manjina koje žive na teritoriji Republike Srbije. Član 7. Ovim članom predviđeno je da se stranim producentima koji svoje filmove snimaju na teritoriji Republike Srbije može isplatiti 20% sredstava, znači jedna petina sredstava koje su potrošili na snimanje i taj novac će se isplaćivati iz budžeta, znači, to je novac građana Republike Srbije. Mi iz SRS smo protiv ovog rešenja. Podsećam da u filmskom svetu Republika Srbija već važi, ovim novogovorom rečeno, za destinaciju koja je među najjeftinijima u svetu za snimanje visokobudžetskih holivudskih filmova. Strane producente ovde čekaju vrlo jeftine lokacije na kojima snimaju filmove, čekaju vrlo jeftini objekti, vrlo jeftini glumci i još jeftiniji statisti. I samo još treba da im platimo snimanje filmova. Šta to praktično znači? Pokušaću da ilustrujem na jednom primeru. Recimo, dođe Anđelina Džoli da snima svoj drugi film o Srbima kao navodnim zločincima. Podsećam da je prvi već snimila, to je film "Zemlja krvi i meda" o ratu u BiH, u kojem na najgori mogući način govori o srpskom narodu. Potroši Anđa za pljuvanje o Srbima recimo 50 miliona evra. Onda sretnica zaradi još 500 miliona evra na prodaju tog filma, te pljuvačine, te satanizacije srpskog naroda, a onda joj Republika Srbija iz svog sirotinjkog budžeta, valjda kao nagradu isplati pet ili deset miliona evra.
Gospodine Mariću, vrlo slikovito iznosite neistine, pa vas molim da se vratite na temu dnevnog reda. U pitanju je kinematografija i ni manje ni više.
Gospodine Novakoviću, citiram član 7.
Nema Anđeline Džoli u članu 7. Pažljivo sam ga pročitao. (Vjerica Radeta, sa mesta: Šta, mi smo sada glupi, a ti pametan?) Gospođo Radeta, izričem vam prvu opomenu zbog vređanja i dobacivanja. Molim i drugi put. Izvinite.
Citiraću član 7. od reči do reči: "radi podsticanja stranih producenata da u Republici Srbiji proizvode strana kinematografska dela iz člana 6. ovog zakona i koprodukciona dela iz člana 5. ovog zakona", naglašavam, "stranom producentu isplaćuje se iz budžeta Republike Srbije, u skladu sa sredstvima obezbeđenim u budžetu Republike Srbije, do 20% ukupno utrošenih sredstava za snimanje filma na teritoriji Republike Srbije u skladu sa posebnim aktom Vlade". Znači, potpuno u skladu sa ovim što sam rekao, ako je za snimanje filma, stranog filma na teritoriji Republike Srbije potrošeno 50 miliona evra, Republika Srbija po ovom zakonu ima mogućnost da producentu nadoknadi troškove u iznosu od jedan, pet ili 10 miliona evra. Voleo bih, kada bi predstavnik Vlade, apro po predlaganja ovog člana zakona, mogao navesti jedan jedini film koji govori o Srbima, koji je snimljen na teritoriji Republike Srbije, a da Srbi u tom filmu nisu negativci, tzv. loši momci. Možda bi mi taj jedan jedini primer pomogao da shvatim ovo rešenje iz člana 7, ali takvog filma nema. Ova lageda u kojoj živimo, između ostalog, je posledica jedne medijske satanizacije, između ostalog i satanizacije srpskog naroda i Republike Srbije kroz filmsku industriju i zaista ne vidim nikakvog opravdanja da sad te koji su nas satanizovali častimo milionima evra, koje moramo od njih uzeti na kredit. Međutim, da bi ostala zakonska mogućnost da Republika Srbija pomogne snimanje nekog filma koji afirmiše Srbiju u njene građane, ako se neko seti da snimi takav film, mi iz SRS nismo tražili brisanje ovog člana, ali smo podneli sledeći amandman. Citiram – sredstva iz stava 1. ovog člana mogu se isplatiti samo onom stranom producentu čije filmsko delo ne negira ili ne dovodi u pitanje suverenitet i teritorijalni integritet Republike Srbije, ne omalovažava ili vređa nacionalna osećanja, identitet i tradiciju srpskog naroda i nacionalnih manjina koji žive u Srbiji i ne podstiče mržnju na rasnoj, nacionalnoj ili verskoj osnovi. Prosto, smatramo da mora postojati neko zakonsko ograničenje da se ta stvar uredi. Mora postojati zabrana da se budžetska sredstva, sredstva građana Srbije troše za objavljivanje bilo kakvih autorskih dela u oblasti kulture, pa između ostalog i filmova koji svojim sadržajem osporavaju teritorijalni suverenitet i integritet Republike Srbije, ili podstiču mržnju među njenim građanima. Član 10. govori o opštem interesu u filmskoj industriji. Sad je ovde nabrojano 12 stavki. Što se nas iz SRS tiče, sve one stoje, sve one su opravdane. Međutim, nedopustivo je da među tim merama i zadacima koje se po ovom članu finansiraju iz budžeta Republike Srbije, nema podsticanja i očuvanja kulturnog identiteta srpskog naroda. To je pod jedan. Pod dva, nema podsticanja i očuvanja sećanja na istoriju Srbije i srpskog naroda, na tradiciju srpskog naroda, na tradiciju nacionalnih manjina u Srbiji, a posebno na značajne istorijske događaje i istaknute istorijske ličnosti iz srpskog naroda, iz reda drugih naroda i nacionalnih manjina, koji su svojim životnim delom zadužili srpski narod i građane Srbije. Smatramo da to treba da bude jedan od osnovnih prioriteta filmske industrije i uopšte kulture u Republici Srbiji. Član 17. govori o uslovima konkursa koju Filmski centar Srbije raspisuje dva puta godišnje zbog finansiranja snimanja novih domaćih filmova. Znači, govori se o uslovima, o parametrima koji će se vrednovati prilikom izbora filmova. Tih parametara ima devet, ja ih zbog vremena neću citirati. Međutim, zanimljivo je da ni jedan od uslova ne pominje doprinos, koji scenario filma ili sam film mogu da imaju, u očuvanju kulturnog identiteta srpskog naroda, o čemu je malo pre govorio i ministar, ali i kulturnog identiteta nacionalnih manjina koji žive na teritoriji Republike Srbije. Takođe, zanimljivo je da opet među kriterijumima na osnovu kojih će Republika Srbija, Ministarstvo za kulturu, Filmski centar dodeljivati sredstva na osnovu kojih će birati filmove, koja će primati sredstva iz budžeta, nema ni reči o doprinosu očuvanja sećanja na istoriju Srbije, na ono što sam rekao, značajne istorijske događaje i na značajne ličnosti iz istorije srpskog naroda i uopšte svih građana Republike Srbije. Član 24. govori o finansijskoj pomoći koju će bioskopi primati zavisno od repertoara koji se u njima prikazuje. Kaže se sledeće – da će svaki bioskop u kojem, od ukupnog broja prikazanih filmova, manje od 30% čine domaći i evropski filmovi, ti bioskopi će moći računati na budžetska sredstva radi obnove renoviranja bioskopa i radi kupovine nove opreme. Srpska radikalna stranka se slaže s tim, da novac građana Srbije, između ostalog, treba trošiti na renoviranje i opremanje bioskopa u kojima se prikazuju naši filmovi. Mislimo da ovaj procenat čak treba podići sa 30% na 50%, jer bi to doprinelo razvoju srpskog filma, ali ne postoji ni jedan jedini opravdani razlog da se novac građana Republike Srbije troši na posebno stimulisanje bioskopa koji prikazuju evropske filmove. Postavljam pitanje - zašto bi se novac građana u Srbiji trošio na finansiranje na podsticanje prikazivanja, recimo, hrvatskih, albanskih ili nemačkih filmova? Zašto se ne bi trošio na podsticanje prikazivanja, recimo, indijskih filmova? Indijska kinematografija je i masovnija i kvalitetnija od ovih koje sam pomenuo. Pretpostavljam da je Vlada ovu besmislenu odredbu uvrstila u ovaj predlog zakona, u ovoj suludoj kampanji koja je prethodila 9. decembru, u ovom tumaranju po magli, da bi se i u ovoj oblasti funkcionerima iz EU stavilo do znanja, koliko je ova vlast opredeljena za politiku evropskih integracija i njeno pristupanje EU po svaku cenu, pa između ostalog, kroz ovakva zakonska rešenja i kroz pisanje ovakvih zakona za koje očigledno da predstavljaju nastavak resavke škole, odnosno da predstavljaju prepisana zakonska rešenja iz zakonodavstva zemalja članica EU. Postavljam pitanje i voleo bih da jeministar tu da mi odgovori – čime to Evropa, čime je to evropska kultura zaslužila jedan povlašćeni status, u odnosu na, pomenuo sam kulturu Indije ili Kine? Da li su tu u pitanju desetine filmova, hiljade knjiga ili milioni tekstova koji su u poslednjih 20 godina u Evropi proizvedeni, a u kojima se najcrnji način satanizuje srpski narod? Skrećem pažnju na jednu notornu činjenicu, da se satanizacija srpskog naroda vodi i kroz filmsku industriju, kroz finansiranje filmova u kojima se Srbi predstavljaju kao totalni negativci. Takođe, skrećem pažnju na činjenicu da se samo u toku jedne godine u BiH i Hrvatskoj, iz fondova koji finansiraju satanizaciju srpskog naroda, snimi najmanje deset takvih filmova. Sada, po ovome što Vlada predlaže, ako jedan bioskop u Beogradu odluči da mu svaki treći film koji za godinu dana prikaže da govori o Srbima kao zločincima, o srpskom narodu kao genocidnom narodu, taj bioskop će moći računati na finansijsku pomoć Vlade Republike Srbije, pa da se ove laži o srpskom narodu plasiraju u renoviranim bioskopskim salama i sa najmodernijom opremom. Poslednji član koji ću prokomentarisati je član 26. Ovaj član govori o zaštiti maloletnika i zabrani podsticanja diskriminacije, nasilja i vređanja ljudskog dostojanstva u filmovima koji se prikazuju u našim bioskopima. Citiraću deo člana 26. – javno prikazivanje filmskog dela čija sadržina teško ugrožava fizički, metalni ili moralni razvoj maloletnika, zabranjeno je. Postavljam samo jedno pitanje - ako se ovo zakonsko rešenje primeni, da li će nam ostati jedan bioskop? Da li će nam ostati jedan bioskop? U našim bioskopima nemamo filmove koji ne obiluju nasiljem. Na nagovor prijatelja sam nedavno otišao u jedan beogradski bioskop da pogledam jedan izvikani domaći film. Svojevremeno sam čitao mišljenja kritičara o tom filmu i uglavnom su bila pozitivna mišljenja. Zaista sam bio zapanjen brutalnim i masovnim brutalnim scenama kojima obiluje taj film. U tom filmu, glave lete, otprilike, kao maslačak na beogradskoj Košavi. Proveo sam četiri godine na ratištu, komandovao izviđačko – diverzantskim jedinicama Vojske Republike Srpske. Nažalost, učestvovao u nekim bitkama. Ne, nažalost. Učestvovao sam u nekim bitkama u kojima je, nažalost, bilo mnogo mrtvih. Tvrdim vam da nikad ni u jednoj borbi nisam video ovo što sam video u ovom filmu, da za pet minuta od puščane vatre padne toliko ljudskih glava. Posle tog filma sam se zaista zapitao, ako je taj film na mene ostavio takav utisak, sa kakvim utiskom, sa kakvim osećanjem iz bioskopske dvorane nakon gledanja tog i sličnih filmova, izlaze maloletna deca? Zašto spominjem konkretno ovaj primer? Pominjem ga iz razloga što sam kasnije proverio i utvrdio činjenicu, da je između ostalog, ovaj film dobio sredstva iz budžeta Republike Srbije. Na kraju mi iz SRS smatramo da ove zabrane iz člana 26. treba proširiti i zabranom prikazivanja filmova čiji sadržaj, čiji scenario negira teritorijalni suverenitet i integritet Republike Srbije, čiji sadržaj vređa nacionalno dostojanstvo srpskog naroda i nacionalnih manjina koje žive u Srbiji. Srpski narod već 20 godina se praktično nalazi u vanrednom poluratnom stanju. Mi u mnogim oblastima ne možemo da se branimo zato što imamo posla sa mnogo jačim neprijateljem. Međutim, zaista mi nije jasno zašto se ne branimo tamo gde to možemo, nego stvaramo prostor neprijatelju, što kaže kolega Savić, pomažemo neprijatelju da nas ugrozi i tamo gde se možemo odbraniti. Hvala.
Reč ima gospođica Nataša Jovanović, reklamira povredu Poslovnika.
Hvala, gospodine predsedavajući. Vi ste povredili član 27, član 107, članove 109. i 106. Poslovnika. Ja ću sada u kratkom vremenu da vam obrazložim. Vi ste verovatno toga ili svesni ili niste. Naime, vi ste zloupotrebili član 27. na funkciji predsedavajućeg, a u vezi člana 106, jer vi ne možete da, Poslovnik kaže – niko osim predsedavajućeg ne može da opominje poslanika ako ne govori o temi dnevnog reda. Kao što ste videli, a primetile su i kolege iz drugih poslaničkih grupa i čitava srpska javnost, koja prati ovo zasedanje, gospodin Marić je i te kako govorio o temi dnevnog reda, o Zakonu o kinematografiji. Samo mogu da pomislim da ste vi želeli, kao Nikola Novaković, da spasite čast, ugled, lik i delo Anđeline Džoli. Verovatno je to bila vaša namera. Ilustracijom i primerom koje je gospodin Marić dao, a kasnije kada je koleginica Radeta sasvim pristojno reagovalo, rekavši vam, na način koji nije bio ničim uvredljiv, da gospodin Marić i te kako zna šta priča, i postavila je pitanje da li vi znate o čemu pričate, a ne gospodin Marić, vi ste joj izrekli, bez ikakvog razloga, opomenu i rekli ste da je ona nečim vas uvredila ili već šta, a ona je samo reagovala, kao što bi svako reagovao u tom trenutku, i ja bih, nego sam pratila gospodina Marića i gledala članove zakona koje je on apostrofirao. Znači, vi ste zloupotrebili, gospodine Novakoviću, funkciju predsedavajućeg i član 27. Vi nikako niste imali nikakvog osnova da prekidate kolegu Marića, bila vam je neumesna i protivposlovnička intervencija, jer je jednom ilustracijom i onim što holivudska produkcija radi ovde i na koji način obesmšljava borbu srpskog naroda hteo da pokaže o čemu se radi…
Vreme vam je isteklo. Moram da vam odgovorim da upozorenje poslaniku da se drži dnevnog reda i teme dnevnog reda je obaveza predsedavajućeg i da ja to nisam uradio ja bih povredio Poslovnik. Pošto sam to uradio, onda apsolutno tvrdim da Poslovnik trenutno vi zloupotrebljavate tražeći pravo da govorite o povredi Poslovnika, a gospodin Marić je tog momenta pričao o kinematografijama drugih država. Mi ovde raspravljamo o Zakonu o kinematografiji Republike Srbije i ograničiću se uvek i samo i jedino na zakon koji je trenutno na dnevnom redu. Zahvaljujem. (Nataša Jovanović, s mesta: Gospodine Novakoviću, vi ste dužni da me pitate da li želim da se Skupština izjasni u danu za glasanje.) Skupština će se očigledno u danu za glasanje izjasniti. (Nataša Jovanović, s mesta: Da me pitate!) Da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje? (Nataša Jovanović: Da, želim.) Skupština će se u danu za glasanje izjasniti o tome. Molim vas sedite i ne remetite dalje red Narodne skupštine. Reč ima gospodin Marko Milenković.
Dame i gospodo narodni poslanici, teško je danas govoriti o opštem interesu i načinu njegovog ostvarivanja u oblasti kinematografije u državi u kojoj interese imaju svi, i Amerika i EU i Hrvatska i Albanija i Turska i strane banke i domaći tajkuni i novorođeni vlastodršci, jedino ih građani Srbije nemaju. Ono što odmah privuče pažnju kod ovog predloga zakona je vaše sveopšte zalaganje da uredite oblast kinematografije i ta ideja provejava kroz ceo tekst zakona. Navodno je važeći Zakon o kinematografije iz 1991. godine prevaziđen usled društveno ekonomskih promena i tehnološkog razvoja koji je uticao na promenu tih odnosa, kako nekoliko puta tvrdite u Predlogu zakona, i toliko ste zabrinuti zbog toga da donosite ovaj predlog zakona koji će se primenjivati tek od jula naredne godine. Dok je prethodnim DOS-ovim ministrima kulture ovaj predlog zakona o kinematografiji odgovarao, vi ste se setili da uvažite nastale društveno ekonomske odnose, samo ne kažete koje. Bedu, siromaštvo, nezaposlenost, razaranje privrede i poljoprivrede, pad kupovne moći naših građana, koji prosto ne mogu da veruju šta ih je snašlo na ovom jedanaestogodišnjem putu u Evropu, kojim ih vode sve DOS-ove vlade od 2000. godine? Da biste vi kao jedan dobar i brižan ministar kulture sve to ispravili, donosite zakon sa početkom njegove primene tek od jula naredne godine, a jula naredne godine biće formirana nova vlada i šta tada? Da li vi kao nadležni ministar kada donosite ovaj zakon, da ga ne biste primenjivali, da li bar možete da garantujete njegovu primenu kasnije? Naravno da ne. Predlog zakona je loš i za novog ministra kulture, ko želi odgovorno da radi svoj posao, biće neupotrebljiv. Dalje, u članu 10. koji definiše opšti interes u oblasti kinematografije, u stavu 5. govorite o podsticanju obnove, održavanja i standardizacije bioskopske mreže, kao da vas je prethodni zakon ili bilo šta drugo sprečavalo u tome, a vrlo dobro znate da bioskopska mreža od svog osnovanja nikada nije bila u jadnijem stanju nego što je danas. Uprkos tome, u stavu 7. uvodite besmislicu koja košta, citiram – objedinjeni informatički centar za prodaju bioskopskih ulaznica. Sada, zamisliste situaciju, u Prokuplju se proda ulaznica za bioskop i to se evidentira u centru u Beogradu. Ali, postoji jedan problem, u Prokuplju bioskop ne radi. Zato se proda ulaznica za bioskop u Kuršumliji, i to bi se evidentiralo u centru, kad ono ni bioskop u Kuršumliji ne radi. U Žitorađi i Blacu očekujemo iznenađenje, ali ni tamo bioskopi ne rade. U Topličkom okrugu, gospodine ministre, bioskopa nema. Na sreću, tu je Niš, centar kulture južne Srbije, ili bi makar to trebalo da bude, u Nišu od bioskopa, kojih je bilo šest, radi samo jedan, i to Dom vojske, a ostali su zbog vašeg ekonomsko-tehničkog napretka prerasli u diskoteke i folkoteke. Pre par dana deca iz osnovnih škola u Nišu uplatila su po dvesta dinara za 3d animaciju, ali ih je u Domu vojske dočekao 1d običan animirani film, zato što ne postoji adekvatna sala za 3d animaciju. Možete da zamislite to razočarenje dece koja su shvatila da su prevarena, no, uostalom cela Srbija je razočarana i prevarena. Osim toga, ista deca iz niških osnovnih škola organizovano su preko škole gledala film "Montevideo", te je nemoguće da se ne zapitate svi vi odgovorni za stanje kulture danas u Srbiji – ko je kompetentan da sudi o vaspitno obrazovnoj komponenti filma za decu tog uzrasta i da za to još odabere "Montevideo"? Neke mehanizme kontrole predviđate u ovom predlogu zakona, ali to nije dovoljno. Paradoks svoje vrste postignut je na drugoj strani obrazloženja ovog predloga zakona, gde kažete da se naša država prema kinematografiji odnosi kao prema prioritetnoj delatnosti, a da ćete donošenjem ovog zakona, pored razvoja nacionalne kinematografije, pomagati i razvoju svetske kinematografije. Sada mora biti genije onaj koji je napisao ovaj predlog zakona kojim će se pomoći svetskoj kinematografiji. To je u najmanju skandalozno, a onda u razgovoru sa kolegama, neki od njih kažu – ma, šali se ministar, ne zamerite mu, ne misli on to ozbiljno. Država koju vodite se jedino prema uvozu i čuvanju privrednog monopola pojedinih tajkuna i stranih banaka, koje oguliše kožu naših građana, odnosi kao prema prioritetnim delatnostima. Vaš zakon osnivanjem filmskog centra Srbije neće doneti promene u vezi sa produkcijom, koja je apsolutno zaključana u Beogradu, jer se film snimi van Beograda samo kada neko iz Beograda ima interes da ga snimi. U Nišu postoji filmski festival, a ne postoji ni jedna producentska kuća koja može da snimi igranu strukturu, jer nema kapitala. Kako nema kapitala? Zato što je u Beogradu svaki iole poznatiji glumac otvorio producentsku kuću i kada se javi na konkurs Ministarstva, on dobija reference, jer mupreporuku pišu kolege glumci koji, takođe, imaju producentske kuće, dobija novac i sad on vraća kolegama, oni glume kod njega. Zatim, on piše preporuku za kolegu koji je ranije njemu napisao, glumi kod njega u filmu i sve tako u krug. Osim toga, ne navodite administraciju koja prati osnivanje filmskog centra, ne navodite ni postojanje direktora, upravnog odbora, nadzornog odbora, a sve to treba da stoji u tekstu Predloga zakona. Ovako, ono što nudite poslanicima, to je mačka u džaku, jer u Ministarstvu kulture nema sposobnih ljudi koji bi obavljali sve te poslove. Dalje, u članu 17. predviđate da na konkurs za finansiranje projekata proizvodnje domaćih filmova, predloge odluka donosi komisija od pet članovi iz reda istaknutih umetnika u oblasti kinematografije, ne predviđajući da ti članovi ne smeju biti ni na koji način povezani sa učesnicima konkursa, što je najbitnije u celom tom procesu konkursa. Međutim, u iste te umetnike vi nemate poverenje, već na osnovu njihovog predloga tek Upravni odbor Filmskog centra Srbije donosi odluku o izboru projekata za finansiranje, a pri tom ne znamo ni kako se bira upravni odbor, ni koliko članova ima. Kao vrhunac principa donosimo zakon da se ništa ne bi promenilo, da sve ostane isto. Još se pored svega toga ostavlja mogućnost ministru da bliže uređuje kriterijume, merila za izbor projekata za finansiranje. U članu 38. Predloga zakona dajete isuviše preveliki rok od 12 meseci Filmskom centru Srbije za usklađivanje organizacije akata i poslovanja sa odredbama ovog zakona. Nema tu efikasnosti, nema tu energije. Čini mi se da ste se umorili ovih 11 godina, odnarodili ste se od onih koji su vas sve ovo vreme birali i vreme je da odete. Na kraju vašeg predloga zakona, kao šamar posle batina, čitaoca čeka interesantna izjava usklađenosti propisa sa propisima EU, koju ste očigledno popunili na osnovu neke tabele, formulara, obrasca, upitnika. Najpre potvrđujete usklađenost ovog predloga zakona sa odredbama Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju sa EU. Setićete se, to je onaj sporazum posle čijeg usvajanja, pre tri godine, građani Srbije ne žive ni za jednu nijansu bolje, za koju se zajedno sa DS zdušno zalagao Tomislav Nikolić i koji mu je bio spoljni navodni razlog sukoba sa SRS. Zatim, u stavu 4. ove izjave potvrđujete da je Predlog zakona potpuno usklađen sa propisima EU, a ona pred raspadom. U srednjem veku crkva je održavala vlast lepim pričama o zagrobnom životu pa su ljudi, koji su se mučili kao danas građani Srbije, mislili da će nagrada uslediti posle smrti. U Srbiji se, pak, danas servira priča da ova nemaština i nezaposlenost traju samo dok se ne uđe u EU, a onda med i mleko, posao evropski standard, evropske plate. Dobro bi bilo da nas danas prime u EU, da vide građani koji to ne znaju, da vidi srpski seljak, radnik, intelektualac, da ga čeka još teži život, jer posla nema ni u EU. Tada bi 90% građana Srbije glasalo za SRS i Vojislava Šešelja, da se konačno zaustavi pljačka i propast Srbije, uposli selo, grad, pojača privreda i građevinska operativa. Hvala.
Zahvaljujem i ja vama. Reč ima narodni poslanik, gospođica potpredsednica Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, nadam se gospodine Novakoviću da ćete mene nešto pažljivije da slušate nego kolegu Milenkovića. Njega skoro uopšte niste pratili. Konkretno ću i jasno da nastavim u ovom pravcu u kome su govorili kolega Marić i Milenković, kada je u pitanju sveukupno stanje srpske kinematografije danas i nemogućnosti da se kroz ovaj zakon bilo šta promeni. Naravno, radi podsećanja vas, gospodina Odalovića, koji je sa vama na mestu za stolom predsedavajućeg, ako me budete pratili, ali ja to najpre da govorim zbog javnosti i svih onih koji se bave umetnošću, filmom i, pre svega, građana koji očekuju da čuju kakvo je naše mišljenje o ovom segmentu našeg društvenog života. Napraviću jednu retrospektivu i, nažalost, moram da konstatujem da u vreme komunističke diktature Josipa Broza pojedini filmski, kako su ih tada nazivali, radnici, umetnici, bez obzira na to što su bili pojedini od njih disidenti tog doba, diskriminisani i na svakakve načine onemogućavani da deluju u to vreme. Bili su dosledniji nekim svojim umetničkim idejama, nego što je to danas slučaj, zato što je hiperprodukcija Holivuda prisutna i kod nas. Vi sada, kada vidite neke nove mlade autore sa navodno novim osvrtom i idejama koje su apsolutno unificirane i pod jednom kapom evropeizacije, evroatlantskih integracija, kako oni kažu suočavanja sa prošlošću, nagrđivanja Srba, nametanja kolektivne krivice srpskom narodu za nešto što nismo uradili, onda vidite da je u stvari to propast srpskog filma i domaće kinematografije. Apsolutno smo uvereni da pošto nema nikakvih naznaka da će se negovati kulturni, nacionalni i istorijski identitet kroz predlog ovog zakona, niti da će to Filmski centar Srbije da radi, da će takva produkcija da bude poželjna i da će takvi ljudi da dobijaju sredstva koja su predviđena ovim zakonom i koja se budu izdvajala iz budžeta. Naravno, sredstva za razbijanje iluzija o nekom boljem životu koji zapad nudi, a koji nam uništava zemlju, otima KiM i koji je počinio jedno od najvećih zlodela u prošlom veku, a to je razbijanje one bivše države. NATO pakt je to uradio bombama i ratom koji je produkovao na prostoru bivše Jugoslavije. Takvi filmovi neće da se finansiraju, niti će takva produkcija, sve dok ne dođe patriotska vlast sa srpskim radikalima na čelu i našim predsednikom, da bude poželjna u Srbiji. Da sam u pravu, govori i činjenica da je nedavno, sada već proslavljen u Srbiji, mladi reditelj Boris Malagurski, koji je živeo jedno vreme u Kanadi, napravio zaista impozantan poduhvat snimanjem dokumentarnog filma "Težina lanaca". On je ogromnu građu novije istorije sam prikupio, uz pomoć nekih, kako je rekao prijatelja, entuzijasta, takođe i stranaca prijatelja Srbije i svojih prijatelja koji žive u inostranstvu i napravio apsolutno u pravom smislu reči za današnje vreme, kada je dokumentarac u pitanju, spektakularno filmsko delo, gde je na jedan sažet, dokumentovan način pokazao kako se zapad svirepo odnosio prema Srbima i srpskom narodu, kako su mediji na zapadu ubedili ljude koji žive u tim državama da su Srbiji zli i loši momci i kako je čitava mašinerija i propaganda decenijama na zapadu radila protiv Srbije i srpskog naroda. Naravno, takav film nije zaslužio da se pojavi na državnoj televiziji Srbije, iako jeste na državnoj televiziji Republike Srpske i na još jednoj drugoj velikoj privatnoj televiziji u Republici Srpskoj. Obrazloženje, koje je gospodin Malagurski dobio je očigledno je da je nepoželjna ta tema i suočavanje sa tom pravom istinom da nas NATO, Amerika i EU uništavaju svih ovih godina. Onda je on dobio obrazloženje da to sada više nema takav ekskluzivitet da se pojavi na državnoj televiziji film "težina lanaca", da se emituje, zapravo, jer je već pre toga emitovan na jednoj drugoj televiziji, sa takođe nacionalnom frekvencijom. Eto, to je odnos države prema ljudima koji šire istinu o onome što je prava istina o Srbiji i srpskom narodu. Jugoslovenski film je bio mnogo bogatiji, kao što rekoh na početku, od srpskog filma.Sutra dolazi ovde jedan predstavnik Saveta Evrope da govori o poštovanju demokratije i ljudskih prava. Danas, svim onima koji žele slobodno da misle u Srbiji koja je pod prikrivenom okupacijom, u onom ostalom delu, a koja je okupirana na KiM, svi su sprečeni da na takav način misle, jer se uskraćuju, kao i nama poslanicima ovde, što i vi kao danas demonstrirate osnovne slobode i prava i demokratska prava da izrazimo svoj stav. I ti filmovi, kao što su i oni koji su dobili prve nagrade u Kanu, kao što je film Saše Petrovića "Skupljači perja", zatim kasnije filmovi Emira Kusturice i svi ostali koji su remek dela naše kinematografije, zapravo pokazuju da ti ljudi nisu želeli da menjaju svoj, pre svega kulturni, umetnički, identitet i da su ostali pri tome. Sam Emir Kusturica je pokazao da želi i dalje da deluje u tom pravcu i da se zalaže za nešto što naravno vlast u Srbiji nikada neće da prihvati, u to sam ubeđena, da se ovde organizuju isključivo antiholivudski festivali jer je i kolega Jeremić, naš ovlašćeni predstavnik, rekao da mi u pravom smislu reči nemamo srpski festival filma, a imali smo, kao što je i ministar napomenuo i sa čime je i naša javnost upoznata, Dane srpskog filma u Rusiji. Jednostavno, to nekome odgovara, da sekulturni i nacionalni identitet ekranizuje i da ti filmovi ne budu nešto na šta će da se gleda kao na robu, potrošnu robu, kao što je to na Zapadu, što će lako da se odbaci. Opet moram da pomenem u tom kontekstu našeg slavnog reditelja, gospodina Kusturicu, koji je rekao – Ne možemo mi kao Amerikanci, srpski film i sve što je umetnost i što treba da štiti kulturni identitet srpskog naroda, da svedemo na nivo hamburgera. Ali, mi se zato suočavamo sa time da i mi ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije doživljavamo od predstavnika vlasti da ozbiljne teme, ozbiljne rasprave koje srpski radikali pokreću, oni jednostavno banalizuju zato što nemaju kontraargumente, a čitava srpska javnost sada vidi, pa i ova, koja se bavi ovim umetničkim segmentom društvenog života u Srbiji, da mi imamo mnogo bolja rešenja i da ovaj zakon i te kako ima velike manjkavosti. Da bi se uopšte filmska produkcija i kinematografija uzdigla na jedan viši nivo, o tome je govorio kolega Milenković kad ga niste pratili, mi moramo da se suočimo sa činjenicom da mi nemamo mrežu gradskih bioskopa u Srbiji, niti mesta gde ljudi mogu ono što žele da pogledaju. Sve se danas svodi na to da ljudi odlazeći u ove velike tržne centre, šoping molove, uz put svrate u nekoj pauzi ili čekaju do neke akcije i nekog sniženja ili da se dečica negde igraju na drugom mestu, da pogledaju neki film. U neko vreme koje i mi pamtimo i stariji ljudi od nas, tačno se znalo i jasno je bilo organizovano kada ljudi idu da prate određene bioskopske predstave. Mi uopšte nemamo definisan status bioskopa kod nas. Ovaj zakon je bio odlična prilika da se to uradi. Koliko je to veliki problem i koliko je prisutan javašluk sa nekada društvenom imovinom koja je sada podržavljena i koja je u nekim gradovima u dogovoru sa republičkom Agencijom za imovinu, kao što je to slučaj u Kragujevcu, pripala gradu Kragujevcu, evo, pokazuje i slučaj Niša i južne Srbije, o čemu je govorio kolega Milenković, ali apsolutno je svuda takvo stanje u Srbiji. Ako vi hoćete, a intencija vam je očigledno ovim zakonom, da film bude nešto što će da zadovolji široko tržište, onda ste vi promašili temu. Jer, ovo nije Vol Strit i ovo nije nešto gde će da se barata akcijama i deonicama i da u jednom trenutku to doživi krah i slom, kao što se to i desilo od strane Amerikanaca i ta navodno svetska ekonomska kriza se prenosi i ovde kod nas, što nije tačno. Mi smo opljačkani od strane tajkuna i vlastodržaca unazad 11 godina i njihovih saveznika. Vi sada hoćete da nivo kulture svedete na taj, najgori mogući nivo i da po sistemu kako ste pljačkali preduzeća, tako sada vršite pljačku u oblasti umetnosti. Ljudi koji drže do svog digniteta, ljudi koji nikada i ni za šta ne bi promenili svoje ubeđenje i nikada ništa ružno ne bi rekli protiv Srbije i srpskog naroda, tu nemaju šta da traže. Jer, to nije tržište za njih. Gde vi to treba da plasirate, odnosno ovi koji će da finansiraju takve projekte? Na zapadno tržište. Sigurno nećete da tražite pomoć od prijatelja naših u svetu, kao što je Ruska Federacija i kao što su druge zemlje koje imaju fantastične reditelje i razvijenu kinematografiju. Gospodine Novakoviću, vama je možda malo poznato da je brazilski film i njihova kinematografija, pored slavne ruske, jedan od najpriznatijih u svetu. Ali, malo ljudi u Srbiji zna, ja to znam spletom okolnosti jer sam već mesecima unazad pozivana od strane brazilske ambasade da posećujem dane u nedelji kada oni organizuju projekciju nekih svojih filmova, da su to takođe filmovi iz produkcije antiglobalističkih filmova. Jedino ako se okrenem tome i ako se suprotstavimo toj medijskoj najgnusnijoj politici Zapada i njihovoj slici koju stvaraju o Srbima, mi imamo pravo da kažemo da smo mi podigli nivo domaće kinematografije na neki nivo i da ostavimo tu budućim generacijama. Ne radi se ovde samo o nemogućnosti da se Srbi profilišu u svetu, jer to oni ne žele, jer nas smatraju groznim i sve najgore misle o nama i samo im je cilj da nas porobe i da nam otmu naše resurse i da unište našu zemlju, a da ne govorimo da su u pitanju samo ozbiljne teme. Šta je bilo 90-ih godina, odnosno 80-ih godina, krajem 80-ih, sa našim čuvenim rediteljem Slobodanom Šijanom? Njegov film "Maratonci trče počasni krug" je proslavljen na prostorima one bivše zemlje, znači u pitanju je jedna komedija, on je takve filmove snimao i kada je trebao da potpiše ugovor sa jednom producenskom kućom, baš u Americi i na zapadu on je postao persona non grata. Ni komedija im se ne dopada jer on je Srbin, a Srbi su ovakvi i onakvi. Ta njihova slika o nama se nije promenila i lažete i obmanjujete građane Srbije i vi iz G 17 +,i vaš Dinkić, i Boris Tadić, i svi vi koji govorite građanima Srbije da nam oni žele nešto dobro. To uopšte nije tačno. Samo stvaranjem velikih kroz produkcije koje naravno država Srbija neće da finansira filmove o našim velikanima, o našoj istoriji, mi možemo da se predstavimo u najboljem smislu i da tražimo put i pravac, a to ova vlast ne želi da slika onakva kakva treba da bude, dostojanstvenom i hrabrom srpskom narodu dopre do nekog drugog u svetu. Mnogi su ovde pominjali, pa vidim da ministar nije odgovorio, u godini obeležavanja našeg nobelovca Ive Andrića, o tome da do dana današnjeg nije snimljen film po njegovom romanu " Na Drini ćuprija", taj film će početi verovatno, zapravo sigurna sam sledeće godine da se snima. Ali ne sredstvima Vlade Republike Srbije nego Vlade Republike Srpske jer Vlada Republike Srbije nije imala sluha kao nešto su obećali da ako iz ove siće koja postoji u ovom zakonu budu mogli da izdvoje neka sredstva, ne verujem da će im to pasti na pamet, da pomognu to veliko i grandiozno delo Andrićevo koje treba na filmsko platno da postavi Emir Kusturica. Ali je zato Vlada Republike Srpske odlučila to da uradi. To sve zbog toga što se od Srba prave ratni zločinci, pa tobože da se neko tamo ne bi uvredio kada bi to video i da nekome ne zasmeta da se pravi film o Andrićevom delu koje je dobilo Nobelovu nagradu. Što se tiče dokumentarnog programa koji se plasira našoj omladini i koja bi trebala i po našem obrazovnom programu da ima za cilj da svest o tome ko smo mi i kakav smo narod, i koji su naši potencijali, da smo mi u stvari jedna zdrava nacija i da treba da se osvrnemo na sebe i na svoje prijatelje, mi takve dokumentarne programe gotovo da nemamo jer jednostavno sve se preduzima od BBS i nekih stranih produkcija. Uopšte, takvi filmovi koji su u poslednje vreme snimaju, a naročito oni koji dolaze sa prostora bivše Jugoslavije, pogotovu iz BiH, to je čitava hiperprodukcija gde se govori o navodnim zločinima Srba, o navodnom genocidu Srebrenice, i te kako su poželjni za razne organizatore festivala ovde u Srbiji. Završiću time, a to je nešto što celokupna srpska javnost možda malo zna, znaju ljudi u mom gradu, u Kragujevcu, ali ne verujem da su i kolege poslanici za to čuli, postojala je jedna zaista prava iskrena ideja Emira Kusturice da se u Kragujevcu u centralnom delu Srbije napravi kulturni trg, odnosno centar u prostoru bivše Fabrike "Zastava", koji bi se, kako je on tada rekao kada je to najavio i kada je došao na poziv Veroljuba Stevanovića, gradonačelnika Kragujevca, trebao da se bori protiv imperijalističkog zla. Znači, da bude kulturni centar gde će da postoji jedan veliki bioskop, gde će da postoji manjih pet bioskopa i gde će da se prikazuju isključivo antiglobalistički filmovi. Naravno, zbog slikanja i zbog kampanje u tom periodu, vaš kompanjon Veroljub Stevanović je prihvatio i pozvao je Kusturicu da dođe u Kragujevac, međutim, kasnije, kako ste se zajedno sa ovom njegovom strankom "Zajedno za Šumadiju", potpuno okrenuli NATO paktu i kako je on na kongresu svoje stranke u Kragujevcu raširio zastavu NATO pakta i EU, neko ko je antiglobalista i ko bi prikazivao takve filmove postao je nepoželjan za Stevanovića i za vaše kompanjone iz G17 u Kragujevcu. Ta ideja nije realizovana, ali verujem da će i ta njegova i sve ono što radi sada već poznati Boris Malagurski i mnogi drugi mladi ljudi koji žele da šire istinu o Srbiji i koji žele da se bore protiv tog imperijalističkog kiča i zla, naći svoj put i prostor, naravno, ne pod vašom vlašću, ali mi ćemo učiniti sve da im to u budućnosti omogućimo, jer upravo ovakve teme i sve ono što je činjenica i što ne možete da pobijete ni jednim protivnim argumentom je ono što podstiče te ljude koji su apsolutno sada i nepoznati javnosti, da se bore jer, kako i slogan naše stranke kaže , Srbija je večna samo dok su joj deca verna. Ti ljudi i ti umetnici biće verni svojoj ideji jer kako su oni koji su provodili u gulazima u Sibiru po više godina, posle izlaska iz tih zatvora ostali verni tim svojim idejama i nastavili da snimaju filmove i da se bave umetnošću, iako su bili proganjani, kako su to radili oni koji su bili u zatvorima pod komunističkom diktaturom, verujem da će i pod ovom poluprikrivenom okupacijom u Srbiji ti ljudi jednoga dana, zajedno sa nama na vlasti, ugledati svetlost dana i učiniti nešto dobro za srpsku kinematografiju. Hvala.
Reč ima narodni poslanik dr Nikola Žutić.
Poštovani poslanici, gospodine predsedavajući, opet se ponavlja stara priča. Vlada jednostavno ne poštuje Skupštinu, ne poštuje narodne poslanike. Treba da istaknem da je Predlog zakona u Skupštinu stigao tek pre dan, dva i sada mi, poslanici, zbog kratkoće vremena za pripremu, moramo improvizovati na ovu temu. Inače, slab je odziv poslanika iz drugih parlamentarnih grupa. Samo nas četvoro iz SRS smo se prijavili da govorimo na ovu temu. Jednostavno rečeno, treba da danas zbrzimo jedan vrlo važan zakon koji reguliše oblast koja bi trebala da bude od izuzetnog značaja za državu, ako ona uopšte hoće da se brine o očuvanju državnih i narodnih interesa, narodnog morala i očuvanja duhovno zrele populacije. Kroz istoriju 20. veka kinematografija je bila limitirana ideološkom i političkom cenzurom. Razvoj kinematografije usmeravale su ideološke i političke promene na prostoru srpskih zemalja i Jugoslavije. Ključni događaj koji je usmerio srpsku kinematografiju ka zemljama zapadne liberalne demokratije bio je majski prevrat 1903. godine, kada je sklonjena austrofilska dinastija Obrenovića i dovedena na presto frankofilska dinastija Karađorđević, što je označavalo politički oslonac Srbije prvenstveno na Francusku, ali i na Britaniju. Već od 1903. godine ključan je francuski uticaj. Francuskefilmadžije dolaze u Srbiju i kroje ideološki smer srpske kinematografije. Tako već od 1903. godine na području Srbije i srpskih zemalja filmske reportaže snima Stanislav Novirita za Francusku firmu "Pate", koji je takođe u periodu 1927-1930. godina radio filmove po Zagrebu i širom Jugoslavije. Slavljenje nove liberalne dinastije Karađorđević ovekovečio je engleski snimatelj kratkim filmom "Krunisanje kralja Petra" koji se čuva u beogradskoj kinoteci. Milton Manaki snimao je već od 1905. godine razne događaje u južnoj Srbiji na području Bitolja i okoline. U vreme balkanskih ratova snimane su ratne reportaže za Francusku, tj. za francuske filmske firme. Jedan od snimatelja bio je Josip Hala. Epopeja Prvog svetskog rata ovekovečena je i od strane francuskih snimatelja, ali i od srpskog snimatelja Mihajla Mihajlovića, koji je bio snimatelj kinematografske sekcije vrhovnog štaba srpske vojske. U Kraljevini Srba, Hrvata i Slovenaca, odnosno Jugoslaviji, kinematografija je bila u službi slavljenja ideologije liberalizma evropskih modernizacijskih procesa, liberalnog jugoslovenstva i sve je bilo potčinjeno tom cilju. Dakle, kopirani su zapadni uzori. U takozvanim ludim tridesetim godinama slavljen je holivudski uzor, nasuprot soc realističkom sovjetskom slavljenju dostignuća komunističke revolucije i socijalističke izgradnje pod tobožnom vlašću radničke klase komunista. Do 1932. godine u Beogradu je snimljeno sedam dugometražnih filmova. U tim filmovima slavljena je srpska nacionalna tradicija. Prvi dugometražni film snimljen 1910. godine bio je "Karađorđe" u režiji pozorišnog glumca Čiča Ilije Stanojevića. Prvi igrani film u Kraljevini SHS snimljen je tek krajem 1924. godine i to burleska "Kačaci u Topčideru". U Zagrebu se snimaju filmovi koji veličaju hrvatsku nacionalnu posebnost, nacionalnu mitologiju. Zato se i osniva filmsko društvo "Kroacija film" koje je 1919. godine snima prvi dugometražni film "Matija Gubec". Zapravo, Zagreb prisvaja slovenačkog kmeta Matiju Gubca za veliko hrvatske nacionalne interese. Zbog širenja separatističkih ideja likvidiran je "Kroacija film" i zbog potreba širenja jugoslovenstva osniva se filmsko društvo "Jugoslavija film". Dolaskom komunista na vlast 1945. godine počinje sovjetizacija srpskog jugoslovenskog filma. Za te potrebe osniva se 1945. godine državno filmsko preduzeće demokratske federalne Jugoslavije koje je strogom cenzurom odobravalo proizvodnju filmova. Filmska industrija prati i dalje ideološke i političke smerove jugoslovenske države. Sa federalizacijom i decentralizacijom države dolazi i do decentralizacije filmske proizvodnje. Uvođenjem takozvanog samoupravljanja 1950. godine filmska preduzeća su 1951. godine postale samostalne proizvodne jedinice sa radničkim samoupravljanjem i umetničkim savetima. Osnovnim zakonom o filmu iz 1956. godine definirana je filmska proizvodnja kao privredna delatnost od osobite važnosti za kulturu i prosvetu. Podeljena su preduzeća za proizvodnju od preduzeća za tehničku obradu filma. Zakonski su utvrđeni filmski saveti kao organi društvene kontrole. Regulisan je problem finansiranja proizvodnje, što je u današnjim vremenima veliki problem za filmadžije, zatim zaštite domaćeg filma i uslova pod kojima je dopušteno stupiti u kooprodukciji sa strani filmskim producentima. Filmskim stvaraocima i saradnicima potvrđen je status slobodnog umetnika. To su odredbe iz 1956. godine. Brozov komunistički režim veliku pažnju i brigu posvetio je razvoju filmske industrije zbog provođenja klasne propagande crvenih pobednika sa jakom cenzurom pa su se mogli snimati filmovi koji su slavili komunističke pobede radničke klase bez imalo kritičkog pogleda na realnost. Prve decenije posle Drugog svetskog rata osnivane su brojne filmske institucije. Godine 1946. na Košutnjaku počinje izgradnja Filmskog grada. Godine 1947. osnovana je u Beogradu Visoka škola za filmsku glumu i režiju i filmski tehnikum za filmske snimatelje i tehničare. Visoka filmska škola pripojena je 1950. godine Akademiji za pozorišnu umetnost u Beogradu. Godine 1958. osnovano je Udruženje reproduktivne kinematografije u koje su učlanjena preduzeća za promet filmova, odnosno distributeri, i preduzeća za prikazivanje filmova - bioskopi. Proizvodna preduzeća učlanjena su bila u Udruženju filmskih proizvođača u koje je bilo učlanjeno čak 10 preduzeća za snimanje filmova, a to su već pomenuti "Avala film", "UFUS" i "Slavija film" iz Beograda, "Jadran film" i "Zagreb film" iz Zagreba, "Triglav film" i "Viba film" iz Ljubljane, "Bosna film" iz Sarajeva, "Vardar film" iz Skoplja i "Lovćen film" iz Budve. To su, moglo bi se danas reći, nekakva srećna vremena za filmadžije. Dakle, preduzeća su osnivana prema kriterijumu nacionalnog ključa, jednake zastupljenosti svih novoosnovanih republika i novih socijalističkih nacija. Filmovi su tematski bili strogo usmereni u pravcu glorifikacije partije NOB-a, sa isticanjem samo jedne strane antifašističke borbe partizanske, dok su pripadnici jugoslovenske vojske u otadžbini, iako antifašisti, predstavljani kao saradnici okupatora i fašisti. Najporaznije je što se i dan danas od javnog servisa Srbije, TV Vojvodine, pa preko Pinka i B92 vrše brojne reprize takvih antisrpskih subjektivnih filmova kojima se truju i današnje mlade generacije. Pitam se da li će ijedna srpska vlast ikada finansirati film o jugoslovenskog vojsci o otadžbini? Sigurno neće, iako su ravnogorska borba i Draža Mihajlović rehabilitovani od Skupštine Republike Srbije. Takva rehabilitacija je izgleda samo obično mrtvo slovo na papiru. Brozovu antisrpsku komunističku ideologiju zamenili su pokušaji srpske obnove od 1990-ih godina, pa se kinematografija počela usklađivati sa tematikom rehabilitacije srpstva i srpskih nacionalnih vrednosti. Prekretnicu u tom pravcu predstavlja film "Kosovska bitka", koji je specijalno sniman povodom proslave 600. godišnjice od Kosovske bitke 1989. godine. Sjajan lik Kneza Lazara odigrao je moj rođak, pokojni Miloš Žutić, sa božanski glasom koji će tokom devedesetih godina nastaviti s podrškom u borbi prekodrinskih Srba protiv neoustaškog i bošnjačkog Izetbegovićevog režima. Kao glumac, Miloš Žutić je obilazio gradove u Republici Srpskoj Krajini, naročito u Kninskoj Krajini i Lici, iz koje starinom i potiče, zajedno sa pokojnim Petrom Kraljem, Ljubivojem Tadićem, zagrebačkim izbeglim srpskim glumcima i drugima. Meni lično je svojevremeno ispričao svoje stravične impresije, vezano za ubijanje Srba u Bratuncu. Sa glumačkom ekipom koja je vršila turneju po srpskim zemljama, zadesio se u Bratuncu, u najtežem trenutku posle izvršenog masakra, odnosno ubijanja Srba, u trenutku kada su srpski leševi izloženi pre sahrane. Dok mi je sve to pričao bio je vidno potresen. Dakle, brat, Miloš Žutić vršio je patriotsku dužnost srpskog glumca po srpskim zemljama. To je bila glumačka turneja, kao što je to bila tematika već pomenutog, ovde pomenutog antisrpskog filma, "Turneja", koji je za razliku od objektivne stvarnosti preneo impresije o tadašnjoj Srbiji i bosanskim Srbima kao zlikovcima, ratnohučkačima, kao zagovornicima ideje velike Srbije. Srbi su kao i u velikoj većini filmova moderne neoliberalne produkcije prikazani kao loši agresivni momci koji terorišu okolne mirotvorne narode. Sve ovo vam pričam kako bi se videlo u kojoj je meri u određenoj istorijskoj epohi film zavisan od ideologije i politike. Pravi reditelji domaćih filmova iz poslednjih 15-ak godina su fondacije iz neoliberalnih zemalja koje sponzorišu takve anacionalne filmove. Dovoljno je samo navesti primer filma koji nosi naslov "Srpski film", koji je čak i ovakva mondijalna vlast morala skinuti sa bioskopskog platna i zabraniti njegovo prikazivanje. Ovaj zakon koji je pred nama je upravo pisan u anacionalnom duhu, u duhu zaštite postojeće antisrpske produkcije koja je postala normalna pojava u državi Srbiji. Najžalosnije je što država Srbija ne štiti svoj nacionalni opstanak, koji je između ostalog ugrožen i zbog antidržavne produkcije filmova. Dovoljno je samo pomenuti ko je sve od reditelja i glumaca radio na ovom predlogu zakona, dajući svoje sugestije i predloge. Amandmani po meni ne mogu pomoći popravci jednog ovakvog zakona. Po meni se mora pisati novi zakon. Inače sam podneo nekoliko amandmana, čisto da mi savest bude mirna. Moji amandmani se upravo odnose na kinematografiju koja bi trebala pored ostalog da štiti istorijski nacionalni i kulturni interes srpskog naroda. Naime, podneo sam amandman i na sam naslov Predloga zakona. Prema ovom naslovu ne zna se čiji je ovo zakon, koje zemlje i kog naroda. Možda je ovo zakon EU, koja ga je ovakvog kakav je anacionalan, antitradicionalan jednostavno i propisala. Predložio sam da se Predlog zakona nazove jednostavno – predlog zakona o srpskoj kinematografiji, jer se postojećim nazivom ne određuje nacionalna i državna pripadnost ove kinematografije. Dopunom naziva rečju – srpski, precizira se teritorijalna i nacionalna pripadnost kinematografije, pa se određuje da se radi o kinematografiji srpskog naroda u granicama izvan granica Republike Srbije. U skladu sa nazivom zakona, predložio sam da se u članovima u kojima se pominje reč "kinematografija" doda prisvojni pridev "srpska", kao i da se reč "domaći, domaća" zameni rečju srpska. Podneo sam više amandmana na član 4. zakona. Isto se preformulacije tiču ovih srpskih odrednica. O tome neću duže da govorim. Podneo sam amandman i na član 10, tako da ću detaljnije o tim amandmanima govoriti prilikom rasprave u pojedinostima. Zahvaljujem.
Hvala. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, a pre zaključivanja načelnog pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne.) Reč ima ministar. Izvolite.
Hvala. Želeo bih svima, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, da se zahvalim i ova diskusija je prvo po dobronamernosti, svejedno da li postoji slaganje ili neslaganje pokazala do koje mere je svima nama stalo u diskusijama, a važno je da to bude i na delu, da obezbedimo sistemski način da se za oblast koja je od nacionalnog značaja, a u proseku 40% izdvajanja u najvećem broju zemalja sveta, iz izdvajanja budžetskih koja idu prema savremenom stvaralaštvu, u proseku 40% se izdvaja za film. To je tehnološki skup posao. To pre svega o tome govori, ali je rezultat takav, podsetio bih samo na delove diskusije, gde se svi sećamo i filmskih likova i junaka, svako doživljavajući na svoj način. Dakle, u pitanju je proizvodnja dela, čije trajanje je deo dugoročnog procesa, a naša je obaveza da ga na početku obezbedimo, naša, to znači Narodne skupštine, jer država preko svog najvišeg tela Narodne skupštine donosi zakone za teritoriju svoje države. To naravno ima i za rezultat ovo što smo čuli, a često se čuje, žal zašto se zakonom ne definiše još čitav niz stvari, često vrlo važnih.Ali, ograničeni ste, i vi ste toga, pretpostavljam, svi svesni, ali postoji žar diskusije. Ovo je način da se na teritoriji naše države Srbije, stvore uslovi iz istog novca, da budu bez novih izdvajanja, bez novih budžetskih izdvajanja, da probamo da stvorimo uslove da se u toj oblasti, sistemski, što pre stvaraocima preko ustanove kulture i u ovoj oblasti, kao što postoji i u drugim oblastima, pa danas možemo da kažemo – svi smo zahvalni što imamo ovakvu mrežu zavoda, pa smo mogli čista srca, već u prvom krugu, prvi put u istoriji da uđemo u Komitet UNESKO, jedina zemlja sa ovog prostora. Zašto? Jer naša mreža zaštite radi sjajno. Čuva nasleđe na ovoj teritoriji i onda naravno možemo da obezbeđujemo sistemski takve uspehe u čuvanju prošlosti, a ovde govorimo o čuvanju nečega za budućnost. Novca svejedno nema dovoljno, i zbog toga bih,zahvaljujući vam se na diskusiji, podsetio šta tačno kaže član 7, jer naprosto, na brzinu se ponekad pročita amandman, pa se zato što se u definiciji kaže – iz budžeta, neko je pomislio da su to nova sredstva iz budžeta. Ne, ne. Ovo je način da na isti,primenom istog modela, koji postoji u svim zemljama u okruženju koja su se pokazala kao najbolja, da privuče investicije. Kad kažete da vi 20% kao država na uložena sredstva na teritoriji zemlje, kada snimate bilo strani film, bilo koprodukcioni, svejedno, država će vratiti 20%. Taj stimulans, u stvari, pojednostavljeno znači – oslobodiće od PDV, na način na koji vrši povraćaj dela PDV, inače unutar države, ali se kaže prema raspoloživim sredstvima zašto, jer naravno, postoje prioriteti. Kada neko iz firme preda da mu se povrati deo PDV jer je prethodno plaćen, on ima dokaz o prometu, ne vrati mu se odmah. Država nekada ima druge prioritete, pa nekada čekate mesec dana, nekada dva, nekada tri. Zato je definicija koja je unutra tako detaljna. Podsetiću još jednom, precizno i jasno, na sredstva koja sada dodatno stižu, zahvaljujući i ovom zakonu, ali i našoj spremnosti, stvaraoca i svih koji učestvuju a imamo ih, hvala Bogu, u svim oblastima, kinematografija je, dovoljno, stvara se mogućnost da stižu, u suštini, sredstva koja će ovde biti potrošena a država to stimuliše tako što će na sve što potrošite vanredno, ovde vratiti 20%, dakle, 2% više nego kada je vraćanje PDV. To je pojednostavljeno i nadam se da ćete svi, kada se upoznamo do kraja sa članom biti zadovoljni. Skrenuo bih još jednompažnju na činjenicu, da donošenje ovog zakona o kinematografiji ima simbolički značaj. Koliko god bili emotivni prema onome što se dešavalo pre 20, 30, 50 ili 60 godina, podsetiću vas tada je kompletno ova kinematografija na ovim prostorima bila finansirana novcem građana. Kompletno. Ili, društvene firme koje su bile, pa kažem, piše na špici. Rezultat toga je, da je bilo više novca u kinematografiji, bilo je i u nekim drugim oblastima. Ali, bilo je više profesionalizma. Pametni ljudi, pametne porodice, pametne države, postupaju na isti način. Ono čega nema, nema, a ono što imamo, hajde da stavimo u funkciju. Imamo još uvek dovoljno profesionalaca u ovoj oblasti. Način da oni lakše, sigurnije kroz sistem, a ne pojedinačno, voluntarističku odluku, porušavajućisamog ministra kulture, dolaze do sredstava početnih, jer država samo sufinansira. U jednom sistemu koji je jasno definisan, uračunavajući i kazne za one koji pokušavaju da nas liše, eventualno, nasleđa tako što ne predaju na vreme adekvatnu kopiju kada rade na ovom tržištu, zato su kazne i visoke, koje su predviđene. Visoke su za nas, za njih nisu, jer se podrazumeva da vi ne ulazite u distribuciju i,izvinjavam se, moramo da upotrebljavamo reči koje su uobičajene. Shvatam zalaganje, ali distributer i distribucija su reči koje se naprosto nalaze i drugim zakonima i u drugim pravnim aktima i omogućavaju lak i brz način komunikacije. Dakle, oni koji ulaze, oni ulaze da novac zarade. Ako pri tome ne poštuju državu, ni naše potomke koji treba da zateknu ono što smo mi zatekli i sačuvano je u Jugoslovenskoj kinoteci, naravno da moraju da plate visoke kazne. Pretpostavljam da se svi oko toga slažemo. Još jednom hvala. Opet kažem, simbolički je to što sada kada je 100 godina srpskog filma, svi zajedno, nadam se, uspećemo da pomerimo za jedan značajan korak ovu oblast i da na taj način omogućimo sebi, jer nećemo svi biti poslanici još dugo, da uživate u mnogo većem izboru filmova u narednim godinama. Hvala vam na tome. Prijatno.
Hvala, ministre. Zaključujem pretres Predloga zakona. Ovim smo završili današnji rad. Sa radom nastavljamo sutra, u petak, 16. decembra u 10 časova.