Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Drugu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 112 narodnih poslanika. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom usvajanja zapisnika i utvrđivanja dnevnog reda postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim poslanike da ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Zahvaljujem. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 157 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine u smislu člana 88. stav 5. Poslovnika. Dostavljen vam je zapisnik sednice Četrnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine u Dvanaestom sazivu. Pošto današnjoj sednici prisustvuje većina od ukupnog broja narodnih poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa navedene sednice. Obaveštavam vas da je proverom u službi za poslove Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja utvrđeno da tom odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na navedeni zapisnik. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Zapisnik sednice Četrnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine u Dvanaestom sazivu, održane 21, 22. i 23. septembra. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: Ukupno- 161, za – 154, nije glasalo – sedmoro. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova usvojila Zapisnik sednice Četrnaestog vanrednog zasedanja u Dvanaestom sazivu. U sazivu ove sednice, koji vam je dostavljen sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda, saglasno članu 92. stav 2. i članu 93. Poslovnika Narodne skupštine, potrebno je da Narodna skupština odluči o predlogu za spajanje rasprave. Narodni poslanik dr Aleksandar Martinović, na osnovu člana 92. stav 2. i 192. stav 3, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika, predložio je da se obavi zajednički, jedinstveni pretres o Izveštaju o radu Komisije za zaštitu konkurencije za 2020. godinu, Izveštaju o radu Fiskalnog saveta za 2020. godinu, Izveštaju o radu Agencije za energetiku za 2020. godinu i Izveštaj o radu DRI za 2020. godinu. Pošto gospodin Martinović nije tu, stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: Ukupno – 162, za – 154, nije glasalo – osam. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlogu za spajanje rasprave, na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: Ukupno – 162, za – 153, nije glasalo – devet. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova utvrdila dnevni red Druge sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine u 2021. godini, u celini. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu sednice. Prva tačaka dnevnog reda – Predlog odluke o izboru sudija, koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju Vukica Kužić, Snežana Bjelogrlić i Žak Pavlović, izborni članovi Visokog saveta sudstva iz reda sudija. Molim poslaničke grupe da ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Pre nego što pređemo dalje na raspravu, samo da shodno našem običaju da vas informišem da ćemo raditi danas i sutra, danas po prvoj tački dnevnog reda, a sutra na osnovu predloga o spajanju tačaka dnevnog reda i sutra će biti dan za glasanje. Saglasno članovima 192. stav 3. i 201. Poslovnika otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke o izboru sudija koje se prvi put biraju na sudijsku funkciju. Predstavnik predlagača, Vukica Kužić ima reč. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, narodni poslanici i poslanice, na osnovu člana 47. Zakona o sudijama, VSS je u „Službenom Glasniku“ RS, broj 124/20 od 16. oktobra 2020. godine i u dnevnom listu „Politika“ od 20. oktobra 2020. godine oglasio izbor sudija za: Osnovni sud u Loznici, Osnovni sud u Majdanpeku, Osnovni sud u Novom Sadu, Osnovni sud u Senti, Osnovni sud u Surdulici, Prekršajni sud u Bačkoj Palanci, Prekršajni sud u Beogradu, Prekršajni sud u Zaječaru, Prekršajni sud u Kraljevu i Prekršajni sud u Pančevu. Na osnovu istog člana Savet je u „Službenom Glasniku“ RS, broj 31/21 od 31. marta 2021. godine i u dnevnom listu „Politika“ od 2. aprila 2021. godine oglasio izbor sudija za Privredni sud u Kragujevcu. Stručnost osposobljenost i dostojnost kandidata za navedene osnovne, prekršajne i privredni sud, Savet je utvrdio na osnovu odredbi Zakona o sudijama, Pravilnika o kriterijumima i merilima za ocenu stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti za izbor sudija na stalnoj sudijskoj funkciji u drugi ili viši sud i o kriterijumima za predlaganje kandidata za predsednika suda i Pravilnika o programu i načinu polaganja ispita na kome se ocenjuje stručnost i osposobljenost kandidata za sudiju koji se prvi put bira. Po sprovedenom postupku, a shodno navedenim zakonskim i podzakonskim aktima, te na osnovu člana 13. alineja 3. Zakona o Viskom savetu sudstva i u vezi sa članom 51. stav 1. Zakona o sudijama, Visoki savet sudstva, na sednici održanoj 15. septembra 2021. godine, utvrdio je Predlog odluke za izbor sudija i predložio Narodnoj skupštini Republike Srbije izbor 17 kandidata, tako što se: Jelena Srdanović, tužilački pomoćnik u Višem javnom tužilaštvu u Šapcu, predlaže za izbor sudije za Osnovni sud u Loznici, Svetlana Jović, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Požarevcu, predlaže za izbor sudije za Osnovni sud u Majdanpeku, Mirna Vujčić Bursać, sudijski pomoćnik u Apelacionom sudu u Novom Sadu, predlaže za izbor sudije za Osnovni sud u Novom Sadu, Marko Petrović, sudijski pomoćnik u Apelacionom sudu u Novom Sadu, predlaže za izbor sudije za Osnovni sud u Novom Sadu, Jelena Obrenov, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Novom Sadu, predlaže za izbor sudije za Osnovni sud u Novom Sadu, Miloš Sekulić, korisnik početne obuke na Pravosudnoj akademiji, predlaže za izbor sudije za Osnovni sud u Novom Sadu, Nina Atanacković Sulomar, korisnik početne obuke na Pravosudnoj akademiji, predlaže za izbor sudije za Osnovni sud u Senti, Valentina Cvetković, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Surdulici, predlaže za izbor sudije za Osnovni sud u Surdulici, Sunčica Cvetković, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Surdulici, predlaže za izbor sudije za Osnovni sud u Surdulici, Milana Petrović, korisnik početne obuke na Pravosudnoj akademiji, predlaže za izbor sudije za Prekršajni sud u Bačkoj Palanci, Mina Borota Ristić, sudijski pomoćnik u Prekršajnom sudu u Beogradu, predlaže za izbor sudije za Prekršajni sud u Beogradu, Aleksandra Šućur, korisnik početne obuke na Pravosudnoj akademiji, predlaže za izbor sudije za Prekršajni sud u Beogradu, Gabrijola Ivanov, sudijski pomoćnik u Prekršajnom sudu u Zaječaru, predlaže za izbor sudije za Prekršajni sud u Zaječaru, Milijana Jovnaš, sudijski pomoćnik u Prekršajnom sudu u Zaječaru, predlaže za izbor sudije za Prekršajni sud u Zaječaru, Nataša Rubežić, sudijski pomoćnik u Prekršajnom apelacionom sudu, predlaže za izbor sudije za Prekršajni sud u Kraljevu, Maja Šormaz, sudijski pomoćnik u višem sudu u Pančevu, predlaže za izbor sudije za Prekršajni sud u Pančevu i Ilija Đorović, sudijski pomoćnik u Apelacionom sudu u Kragujevcu, predlaže za izbor sudije za Privredni sud u Kragujevcu. Lične i radne biografije predloženih kandidata ovom prilikom neću čitati, budući da su iste dostavljene narodnim poslanicima zajedno sa svim relevantnim podacima i dokumentima. Ukoliko narodni poslanici eventualno ospore predložene kandidate ili nekoga od njih, saglasno pozitivnom propisu, predlažem da svoju odluke obrazlože. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Da li neko od izvestilaca nadležnih odbora želi reč? Za reč se javio narodni poslanik Đorđe Dabić, izvestilac ispred Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, uvaženi članovi Visokog saveta sudstva, i danas Narodna skupština vrši posao iz svoje nadležnosti po važećem Ustavu Republike Srbije, biramo sudije na prvi mandat. Svakako, ne postoji veći legitimitet za jednog sudiju niti veća čast nego da ga najviše zakonodavno telo upravo izabere da vrši tu odgovornu i važnu dužnost. Sasvim sam siguran da će danas u plenumu biti reči, naravno, o svim tim rešenjima, ali svima onima koji budu izabrani ja unapred čestitam, zato što, kažem, ne postoji veći legitimitet nego kada vas Narodna skupština, predstavnici naroda izaberu da u ime naroda vršite tu važnu i odgovornu funkciju kao što je sudijska funkcija. Uskoro, naravno, u skladu sa promenama Ustava, neće više biti birane sudije na način kao što je to do sada bio slučaj. U skladu sa našim međunarodnim obavezama i tim preporukama Venecijanske komisije, napravićemo jedno novo rešenje. To će uskoro biti pred narodnim poslanicima, kada ustavni amandmani stupe na snagu. Upravo uloga Narodne skupštine preći će na Visoki savet sudstva i na Državno veće tužilaca koje će dobiti novi naziv, kako ste rekli – Visoki savet tužilaca. To je već osam godina naša međunarodna obaveza. Naravno da Srbija ispunjava sve ono što je u skladu sa našom evropskom agendom. Mi želimo da postanemo punopravna članica EU, želimo da i dalje unapređujemo položaj samog sudstva u Srbiji, ali ono što je važno istaći jeste da sam potpuno siguran da će ti ustavni amandmani ići u smeru da i dalje Skupština sačuva tu jednu bitnu ulogu u samom procesu izbora sudija, makar posredno kroz to što ćemo imati mogućnost da delegiramo ljude u sam Visoki savet sudstva. To je jako važno, zato što nikako ne sme da se degradira ta međusobna podela vlasti koju je još uspostavio Šarl Monteskje. Zakonodavna, izvršna i sudska vlast moraju da kontrolišu ili, kako već neki vole da kažu, proveravaju jedna drugu. Ukoliko bismo dozvolili da jedna grana vlasti postane potpuno nezavisna od druge dve, imali bismo velike probleme, imali bismo anarhiju. Zato je vrlo važno da u tim ustavnim amandmanima bude definisana jasna uloga parlamenta, kažem kod izbora članova VSS i tog Visokog saveta tužilaca, da bi zadržali prosto vezu naroda sa nosiocima pravosudnih funkcija. To radimo zato što želimo, pre svega, da unapređujemo položaj sudstva, ne samo zbog naših međunarodnih obaveza i EU, već i zbog nas samih. Trenutne odredbe koje se tiču pravosuđa u Ustavu imaju i te kako dosta nedoslednosti. Čuli smo na javnim slušanjima da ima i te kako mnogo nedoslednosti, imate prenormirane određene stavke, negde su nedovoljno normirane, tako da mi radimo promene Ustava zbog nas. To treba građani da znaju i, naravno, da se promene Ustava nikako ne odnose na preambulu Ustava i na činjenicu da će i dalje u našem Ustavu stajati da je Kosovo i Metohija sastavni deo Srbije. Kažem, radićemo te promene Ustava i zbog našeg evropskog puta. Naravno da, kao što znate, trenutno evropska perspektiva čitavog zapadnog Balkana jeste pod jednim znakom pitanja, ako uopšte dođe do daljeg proširenja. Kao što znate, tri članice EU se snažno protive daljem proširenju. Predsednik Aleksandar Vučić je skoro i na Bledskom forumu i na Brdu kod Kranja, jedan od retkih lidera koji je imao petlje da upita velike evropske države i njihove zvaničnike - da li uopšte možemo da očekujemo da se nastavi proširenje na zapadni Balkan? Niko od ostalih učesnika, pogotovo ne odavde iz regiona, nije smeo da uputa konkretno evropske zvaničnike da li uopšte možemo da razgovaramo dalje o procesu proširenja, s obzirom da oni nisu spremni da daju nikakve ni rokove, nisu spremni ni na šta da se obavežu, ali zahvaljujući tom pritisku iz naše države izašli su sa jednim rešenjem, to građani treba da znaju, koje će biti svakako dobro za nas kao neka eventualna zamena za samo punopravno članstvo, da će 30 milijardi evra kroz Maršalov plan EU u narednim godinama uložiti na naš region. To je svakako važna vest za sve građane celog Balkana, ali pre svega govorim, naravno, o našim građanima, da će trećina tog novca upravo doći u Srbiju. To je dobar pokazatelj da EU zaista na takav način treba da pomaže ovde i da promoviše, ako već verujemo u tu ideju proširenja. Mi zaista verujemo da ceo Balkan treba da postane deo EU, ali kažem najbolji način da podignete poverenje u EU jeste time što ćete konkretno određenim paketom pomoći pomoći sve države na Balkanu, jer dosta nam je više bilo priča štapa i šargarepe. Dakle, konkretno pomozite ovaj region i na taj način ćete podići poverenje u EU koje je dosta u poslednjim godinama, to je predsednik govorio, opalo u našoj državi. Još jednom, mi ćemo, naravno, sve naše obaveze iz Evropske agende i dalje podržati. Na redu će biti ustavne promene koje se tiču samog izbora sudija. Srpska napredna stranka nikakav problem nema, mi smo danas jedina, kada pogledate ceo spektar politički u Srbiji, proevropska stranka. Dakle, mi govorimo o neophodnosti da se uđe u EU, ali naravno i kritički kada govorimo o EU mi ne zaboravljamo da je EU pojedinačno naš najveći spoljno-trgovinski partner. Naravno da ćemo ispunjavati sve ono što je na dnevnom redu kada je reč o toj Evropskoj agendi. U danu za glasanje mi ćemo podržati sve predloge koji su danas pred narodnim poslanicima. Hvala.
Zahvaljujem. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Za reč se javio potpredsednik Narodne skupštine, dr Muamer Zukorlić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, potpredsednice Narodne skupštine sa saradnicima, uvaženi ostali potpredsednici Narodne skupštine, uvaženi predstavnici Visokog saveta sudstva, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani, tema pravosuđa, jedna od veoma čestih koja se nalazi pred nama i nalaziće se prema planovima još neko vreme, je od posebne važnosti kako u svom konkretnom smislu, jer smo u prilici da biramo predložene sudije, ali još više u svom suštinskom značenju, jer pravosuđe je mera etičke, kulturne i možda mogu kazati duhovne zdravosti jednog društva. Dakle, sama kovanica pravosuđe ukazuje na instituciju u kojoj se pravo sudi. Imati pravosuđe znači imati instituciju koja je zadužena da pravilno rasuđuje i presuđuje. Svaka zajednica, od one najmanje koja se zove porodica, pa do šire koja se zove društvo u celini, ne može biti lišena sporova, lišena određenih nesuglasica, određenih sudova interesa i raznih drugih oblika, da kažem, poremećaja harmonije, tada kada se to desi, i nije to ništa čudno niti strašno, i najuređenija društva imaju takve poremećaje, odnosno incidente. I nije problem što se može negde desiti nepravda. Nepravda je sastavni deo ljudske kulture na neki način i nije moguće napraviti društvo, podići društvo, vaspitati društvo, obrazovati društvo bez nepravde. Dakle, to nije moguće. Nepravda će uvek postojati, dok postoji čovek, postojaće i nepravda. Dakle, svaka organizacija ili zajednica u kojoj se tvrdi da nema nepravde, tu je najviše nepravde. Dakle, nepravda je sastavni deo ljudskog života u individualnom i kolektivnom smislu. Ali, šta jeste problem? Problem jeste ukoliko nemamo instituciju ili nemamo adekvatnu instituciju u kojoj se može ta nepravda ispravljati i to je zapravo uloga pravosuđa, da bude ona zadnja linija odbrane pravde, kada se nepravda desi ili moguća nepravda ili nečija tvrdnja da se desila nepravda, pravosuđe ili pravosudni sistem postoji da bi se zapravo ta nepravda otklonila. Dokle god to društvo imamo, taj nivo vlasti, taj nivo sistema koji bi funkcionisao dobro, to društvo je zdravo, ta država je dobro organizovana. Dakle, nepravda će se uvek dešavati, ali dokle god postoji instanca, nivo, sistemski nivo u kome se možemo obratiti za ispravljanje te nepravde, to društvo je, kažem, zdravo, na dobrom je putu i ta država dobro funkcioniše. Dakle, nije prvi put da o ovome govorimo, naravno da postoje značajni iskoraci u ozdravljenju našeg pravosudnog sistema, i ovi pravni i ovi politički, najteže je zapravo odabrati sudije koji će ispunjavati dva uslova. Jedan je formalni, drugi je suštinski. Ovaj formalni je proverljiv i njega je lakše utvrditi, a verujem da su nadležni organi u proceduri predlaganja kandidata, odnosno novih kandidata za izbor sudija to ispoštovali, uostalom, a to je vidljiva stvar u biografijama, odnosno CV-jima kandidata i to je proverljivo da li kandidat ispunjava te formalne uslove u pogledu školovanosti i svega onoga što je procedurom izbora predviđeno. Pored tog formalnog uslova koji je vidljiv i koji je lako proverljiv, ono što treba da bude naša težnja jeste da pronađemo pravedne sudije. Dakle, to je ono što je misija koja se graniči sa utopijom, pogotovo u nekom perfekcionističkom smislu, zato što je pravednost i pravičnost teško proverljiva, osim nakon dugogodišnje prakse suđenja, recimo. Onda tek tada možete da nakon dugogodišnje prakse jednog sudije možete donekle, i to relativno, imati ocenu njegove pravednosti, odnosno njegove pravičnosti u suđenju, odnosno postupanjima po sudskim predmetima. Međutim, bez obzira što je to neopipljiva kategorija, što je to nešto što nije lako dokazivo, lako proverljivo, jer nemamo detektor za pravičnost, to je etička kategorija, ona je metafizička, ona nije fizička, nije materijalna i ona se ne proverava, ona je nešto čemu može da se teži, naravno, opet ukazujući na to da je i najpravedniji sudija koga možemo birati i koji će dokazati svoju pravednost u praksi relativno pravedan. I najpravedniji sudija nekad presudi pogrešno, zato što sudija sudi po onome što vidi, po onome što mu se predoči u sudskom materijalu od određenih dokaza, odnosno činjenica. Znači, sudija primarno sudi na osnovu činjenica, ne isključujući ni određeni utisak, jer nekada činjenicu nisu do kraja jasne, i sudija je čovek, a pored maksimalne objektivne želje, odnosno želje da objektivno sudi, ne može se isključiti ni taj subjektivni odnos koji ne mora biti nepravedno subjektivni, već koji predstavlja svojevrsni utisak nakon što sudija čuje oba advokata, i tužioca i advokata odbrane. Dakle, to je ono što je činjenica. Kažem, i kod najpravednijeg sudije može se desiti pogrešna presuda, ali to je dopustivo, to nije nešto što se može smatrati negativnim. Negativno je ukoliko mi imamo suštinski nepravičnog sudiju, odnosno ukoliko imamo, ne daj bože, korumpiranog sudiju, dakle, tada mi imamo problem. Jer pravedan sudija, to je kao ispravna vaga. I na ispravnoj vagi se može pogrešiti, ali veoma malo i veoma retko. A na pokvarenoj vagi ni najpravedniji ne može pravedno da meri, ispravno da meri. Znači, i na pokvarenoj vagi i pravedni su lopovi, dakle, oni ne mogu izmeriti ispravno. Prema tome, to je ono što treba da bude težnja celokupnog društva, na čelu sa ovom Narodnom skupštinom, odnosno sa svakim sastavom Narodne skupštine, ali isto tako i sa svim telima koja su uspostavljena kako bi se kroz proceduru izbora sudija došlo do najpravičnijeg rešenja. Neko će kazati – pa dobro, mi to poštujemo, mi tako i radimo, upotrebljavamo sve mehanizme proceduralne, uključujući i sva druga znanja i informacije, praćenja tih kandidata od samih prvih prilika koje dobijaju u pravosuđu kao pripravnici ili neka slična kategorija. Dakle, formalno to jeste tako. Međutim, zašto potreba da se ove teme otvore? Zato što imamo primere koji ukazuju da mi u pravosudnom sistemu, pored velikog broja, nadam se najvećeg broja, pravednih sudija koji nastoje da sude pravedno u skladu sa zakonom i u skladu sa činjenicama do kojih dođu u proceduri istrage, odnosno uvida u te činjenice, ali nažalost, imamo određene naslage problema u određenim segmentima pravosudnog sistema o kojima je neophodno govoriti sve dotle dok se takve pojave potpuno ne eliminišu. Dakle, mi kao narodni poslanici u prilici smo da permanentno dobijamo razne informacije, razne pritužbe, razne žalbe od građana koji nas zapravo doživljavaju onako kako treba da nas doživljavaju, svojim poslanicima, svojim izaslanicima, svojim predstavnicima u najvišem zakonodavnom, najvišem predstavničkom i najvišem nadzornom telu u ovoj zemlji, a to je Narodna skupština. Bez obzira da li je to što građani od nas traže s jedne strane legitimno i legalno u pogledu toga što mi predstavljamo njih, bez obzira da li to bilo u nekoj našoj neposrednoj nadležnosti da mi to možemo rešavati ili ne možemo rešavati, ali oni imaju pravo, a mi imamo obavezu da ih ne odbijemo, pa makar njihovi zahtevi bili besmisleni u pogledu naših nadležnosti. Ali ne postoji besmislen zahtev građanina. Dakle, on je nas birao i mi smo dužni da ga predstavljamo, u meri u kojoj možemo da mu pomognemo da rešava svoj problem, to smo obavezni u meri u kojoj to nismo kadri ili nismo u prilici ili nismo nadležni, onda smo u obavezi i nadležni smo da o tome govorimo. To je ono zapravo što ovde činimo. Prema tome, dokle god imamo neke drastične primere neadekvatnog, nestručnog i neetičkog ponašanja određenih sudija mi o tome moramo javno govoriti. Najnoviji primer nam ponovo dolazi iz Tutina, dakle, čak sam dobio dokumentaciju koju ću, ako treba, ustupiti nadležnom tužilaštvu i drugim nadležnim organima, da prosto ne poverujete da se tako nešto može dešavati u ovoj zemlji u 21. veku. Imamo svojevrsnu spregu političkih vlasti na lokalu i pravosuđa, jedan trio koji je napravljen na način na koji prosto ne verujete da je neko mogao da se usudi tako drsko da pravi organizovani kriminal na relaciji između opštinskih vlasti u Tutinu, personificirano u opštinskom pravobraniocu koji je sin, a čiji je otac sudija, dakle, i imate treću tačku, predsednika Mesne zajednice naselja Dubovo u Tutinu, koji je preminuo, preselio, umro pre više godina, a koji i dalje potpisuje određena akta. Dakle, vrši se prodaja zemljišta, opštinskog, državnog, nemam sad ovde detalje i sada prvi korak u toj prodaji jeste predsednik Mesne zajednice s kojim se pravi ugovor, on potpisuje ugovor. Otuđenje se vrši po veoma niskim cenama jer se podrazumeva da nije pametno kupovati državnu ili opštinsku imovinu skupo, što biste kupovali skupo, dakle, to je smisao celog kriminala i ide se dalje. Dakle, pošto, ne znam, da bi se to legalizovalo, uđe se u određeni spor. Dakle, tužba dolazi do sudije, sudije oca. Da bi sve teklo po planu potrebno je da se ne pojavi ili ne žali opštinski pravobranilac, ako sam precizno formulisao ove relacije, ali ovo je sve proverljivo, ja nisam dužan ovde biti pravosudno ili sudski precizan, jer govorim politički, ali vrlo jasno. Naravno, tamo se ne pojavi opštinski pravobranilac koji bi trebao da brani opštinsko zemljište, odnosno zemljište naroda i nakon toga, sudija otac donosi presudu da je ugovor valjan i otkupljuje se zemljište naroda u bescenje i to teče nekoliko godina. Dakle, po mojim informacijama, čovek je preminuo najmanje pre tri godine. Njegovi su potpisi na ugovorima, dakle, mrtav čovek potpisuje i dalje ugovore u zemlji Srbiji u 21. veku i to funkcioniše normalno. Ovde se ne radi o međustranačkim prepucavanjima ili stavovima, pa sad nešto je relativno i iznošenju nekih svojih stavova o utisku. Dakle, ovo su papiri u pitanju, ja sam te papire video, kopije, doduše, ali mislim da nema razloga, da ne postoje originali. Dakle, to je proverljivo. Naravno, onog trenutka kada ovo izađe u javnost, evo, izlazi ovog trenutka, siguran sam da će se pokrenuti mehanizam istraživanja tog kriminala. Dakle, ne sumnjam u to, ali ono što je kod mene tragičnije nije da li ćemo mi sada reagovati, da li će nadležni pravosudni ili tužilački organi reagovati, siguran sam da hoće, jer nećemo dozvoliti da ne reaguju, ali je problem kako je to moguće da se dešava godinama i da je potrebno da narodni poslanik to iznese u Narodnoj skupštini da bismo mi saznali uopšte za tako nešto. To je ono što je frapantno, to je ono što je strašno, a u stvari kako je moguće da mi imamo, recimo, u pravosudnom sistemu takvu relaciju koja ne može biti nepoznata policiji, koja ne može biti nepoznata nadležnim službama koje se bave time. To je ono o čemu ja govorim da ne možemo imati zdravog sistema ukoliko nam celokupni, pravosudni, nazovimo, policijski vaskularni sistem nije zdrav. Dakle, ukoliko su neki kapilari začepljeni ne možemo mi reći – pa, to su neki kapilari tamo u nekom Tutinu, baš nas briga, jer tamo je neka SDA na vlasti koja je uzurpirala sve što se moglo uzurpirati, drži vlast preko 20 godina, drži taj narod u svojevrsnoj gasnoj komori. Dakle, da biste psihološku dimenziju razumeli, ovaj, sama činjenica da građani skoro tri decenije piju prljavu vodu i navodno glasaju za tu vlast. Hajde mi objasnite sada šta je ovo. Ja sam se našalio kad su me pitali neki zašto u Tutinu neće da se vakcinišu, ja kažem – pa, oni su vakcinisani prljavom vodom, piju stalno prljavu vodu, ojačao im je imunitet i ne moraju da se vakcinišu. Naravno, ovo je šala, ovo je diskrecija, da ne bude sve pretenciozno. Dakle, to je stanje u kome se nalaze građani Tutina. Sada mi možemo da kažem, oni su birali tu vlast. Nije jedina vlast u Tutinu, opštinska vlast, imamo pravosudnu vlast, imamo policijsku vlast, imamo još na desetine državnih institucija koje nisu po liniji lokalne samouprave ili izbora postavljene i birane. Tamo imamo upravo tu spregu te politike na lokalu i ovih institucija, evo, ovog trenutka iznosim dakle, konkretne rezultate. Naravno, već sam govorio o ponašanju pomoćnika tužioca u Sjenici kada smo imali ovo svirepo, krvoločno ubistvo, humaniste i novinara, rahmetli Edina Hamidovića gde imate faktografiju, samo da se proveri da je osoba koja je izvršila ubistvo već imala dve krivične prijave koje su stajale u fioci pomoćnika tužioca, jedan za nelegalno nošenje oružja, a druga za napad na službeno lice. Dva veoma jasna, veoma drastična slučaja gde pomoćnik tužioca to drži u fioci. To su stvari ne mogu nas ostaviti ravnodušnim i ne možemo mi kazati – pa, dobro, tu su slučajevi. Ne, nisu to slučajevi, to su sistemske pojave na nečemu geografski izgleda kao periferija države, ali se mi sa tim ne možemo ili ne može, odnosno ja se neću zadovoljiti time da kažem – pa, znate tužioci su nezavisni. Molim vas, pa šta treba da nas ubijaju pa da budu nezavisni. Molim vas, nemojte, nećemo se sa takvim odgovorima sigurno pomiriti. Previše mi je oduzelo vremena ovaj deo teme, iako sam hteo ukazati na nešto što je važno, što se odnosi još na ova dešavanja na stadionima, što je u implicitnoj vezi sa pravosuđem u pogledu potrebe da se reaguje. Dakle, imate ponovo u Novom Pazaru na rukometnoj utakmici šovinističke izlive od strane grupe navijača Crvene Zvezde. To je nešto što zaista ne možemo ostaviti na nivo da eto osudimo to i da idemo dalje i da se sve to ponovi, moramo prvo naći leka. Naravno, jedan aspekt je pravosudni, ali nije jedini. Dakle, mi moramo šire se suočiti sa tim oblicima šovinizma, nacionalizma. Ono što mene boli jeste da elite ovog društva, intelektualne i političke, da mi svi zajedno nekako prepuštamo dominaciju onim najgorim huliganskim strukturama navijača da nam oni diktiraju naše odnose, da oni odlučuju o tome da ćemo popravljati odnos između Bošnjaka i Srba ili ćemo ih kvariti. Ono što mi činimo na polju pomirenja, na polju raznih aktivnosti zbližavanja, upoznavanja, eliminacije svega što je destruktivno, da mi dopustimo da nam grupa huliganskih navijača zapravo diktira te odnose. To je strašno. Pozivam sve pripadnike elita na nivou Srbije i političke prirode, a pre svega intelektualne, da ne dopustimo da nas pregaze huliganske grupe navijača koji spadaju u najniži nivo, da kažem, društveni sloj u kulturološkom, mentalnom i etičkom smislu i da nam oni diktiraju da li ćemo da se mrzimo ili volimo. To je strašno i to je ne prihvatljivo i to se ne sme prihvatati kao nešto uobičajeno, kao sastavni deo nečega što se eto dešava. Bojim se toga i da se ne naviknemo, da to postane normalno. Kada se naviknete, to znači da takvu devijaciju, da takvu jednu opasnu stvar, širenje mržnje tolerišete i prihvatate kao sastavni deo našeg kulturološkog obrasca. Dakle, to je nešto na čemu se moramo svi zajedno angažovati. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanica, Sanja Jefić Branković. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Koleginice i kolege, ja bih započela svoje izlaganje sa jednim malim osvrtom na značaj pravosudnog sistema uopšte u jednoj zemlji. Konkretno, pravosudni sistem svake zemlje, pa i naše, predstavlja prvi stub vladavine prava i istovremeno možemo za njega reći da predstava i najvažniji, s obzirom na to da svi ostali stubovi zavise od njega, odnosno ne mogu da funkcionišu bez efikasnog pravosudnog sistema. Zato je za svaku državu koja pretenduje da bude demokratska ili je demokratska važno da ima dobar i efikasan pravosudni sistem iz koga će dalje proizilaziti konkretne i dobre smernice za ostale stubove vladavine prava. Mi smo u plenumu do sada dosta puta govorili i pominjali osnovne vrednosti EU i one, upravo obuhvataju vladavinu prava i poštovanje ljudskih prava. Ova oblast je kod Srbije koja pretenduje da postane članica EU regulisana kroz Poglavlje 23 i ne može se reći da ne preduzima aktivne korake kako bi ispunila svoje obaveze iz navedenog poglavlja. S tim u vezi Srbija je nastavila da sprovodi Akcioni plan koji je usvojila još u julu 2016. godine, još pre početka pregovora o pristupanju, a takođe usvojila je i izmenjeni Akcioni plan u julu 2020. godine koji je prilagođen u skladu sa obavezama koje Srbija na putu na EU mora da ispuni. U poslednjem Godišnjem izveštaju o napretku Srbije iz oktobra 2020. godine, opšti zaključak Evropske komisije jeste da je pravosudni sistem Srbije ostvario izvestan nivo pripremljenosti. To znači da nije u potpunosti postignut napredak u periodu objavljivanja između dva godišnja izveštaja, ali nas to sa druge strane navodi na zaključak da aktuelni i ustavni, ali i zakonodavni okvir u Srbiji predstavljaju, odnosno ostavljaju sasvim dovoljno prostora za unapređenje, a samim tim i delovanje u skladu sa smernicama. Kao što se može vide, aktivnosti aktuelnog skupštinskog saziva usmerene su ka unapređenju tog prostora, pre svega kroz ustavne promene, koje u ovom trenutku sprovodimo, ali i izmenu i dopunu brojnih zakona. Njihov zajednički i jedinstveni cilj jeste da ojačaju i garancije nezavisnosti pravosuđa, ali i da uspostave potpuno objektivan, transparentan i na zaslugama zasnivan sistem za izbor na pravosudne funkcije, premeštaj, unapređenje sudija i tužilaca, itd. što će istovremeno podsticati i njihovu stručnost, ali i poboljšati kvalitet rada i sudija, ali i sudova. U tom smislu zaista su preuzeti odgovarajući konkretni koraci, sa ciljem poboljšanja transparentnosti objavljeno je 4.000 anonimiziranih presuda, presuda četiri apelaciona suda, određeni broj odluka apelacionih i prekršajnih sudova stavljen je u onlajn bazu podataka. Te odluke su sada dostupne sudijama, što im svakako može biti od koristi u situacijama kada odlučuju u postupcima koji su slični njima. Međutim, oni koji rade u pravosuđe, ali i građani koji svakodnevno ostvaruju svoja zakonom i Ustavom garantovana prava reći će vam da ovde ima još dosta posla. Pre svega, mislim na neophodnost povezivanja različitih postojećih baza podataka, uključujući i onu koja će sadržati presude Evropskog suda za ljudska prava. Osim toga srpski pravosudni sistem se i dalje oslanja na nekoliko različitih aplikacija za upravljanje predmetima koji nisu međusobno povezani. Upravo taj sveobuhvatni sistem na nivou cele zemlje, koji bi obrađivao i međusobno povezivao predmete kroz mrežu sudova i tužilaštava uz odgovarajuću tehnološku podršku mora biti naš cilj, odnosno zadatak u nekom budućem periodu. Tehnički rad na uvođenju sistema za upravljanje predmetima za tužilaštvo i zatvorsku upravu na nacionalnom nivou započeo je tokom oktobra 2019. godine, ali koliko je meni poznato rad na tom pitanju još uvek nije završen i o to je ono što nam predstoji u narednom periodu. Kada bude bio uspostavljen jedan takav sveobuhvatan i centralizovan sistem za upravljanje sudskim predmetima i dokumentima na nivou cele zemlje on će kao takav sigurno obezbediti efikasniju obradu predmeta, ali i lakši rad sa tim istim predmetima. Mislim da sam u plenumu govoreći o pravosuđu i o sudijama koje se prvi put biraju na sudijsku funkciju bezbroj puta ponovila da Srbija mora da pronađe odgovarajuću sredinu, odnosno balans između potrebe za modernizacijom pravosuđa sa jedne strane kroz primenu evropskih standarda, ali i želje za time da se građanima ulije više poverenja u celokupni pravosudni sistem. Mislim da je to delimično postignuto novom Strategijom razvoja pravosuđa za period 2020/2025. godine i ona predstavlja osnov za sve dalje reforme u oblasti pravosuđa i može se reći da predstavlja tu zlatnu sredinu koja nama treba kako bismo uspostavili ravnotežu između onoga što mi želimo kao država i i onoga šta smo u mogućnosti da učinimo. Zato sam ja smatrala da je neophodno podeliti sve te neke izazove koji stoje pred našim pravosudnim sistemom na tri celine. Jedna od njih jeste jačanje nezavisnosti i samostalnosti pravosuđa. To je osnovni princip svake pravne države, pa i Srbije. Mi smo na tom polju učinili dosta u toku proteklog perioda, što činimo i danas. Evo za primer, definisani su jasni kriterijumi za izbor na funkcije sudije i javnog tužioca, njihovih zamenika. Međutim, mišljenja sam da ono na čemu moramo i dalje raditi jeste jačanje i uloge, ali i položaja Pravosudne akademije. To će nesumnjivo doprineti jednoj boljoj pripremi kadrova za obavljanje pravosudnih funkcija na najrazličitijim nivoima. Kad smo već kod ove teme, pomenula bih i neophodnost saradnje sudova na svim nivoima sa pravnim fakultetima, je tako radimo na unapređenju i na edukaciji samih pravnika od njihovog početka. S jedne strane studenti na taj način upoznaju i sistem, ali se sreću i sa realnim problemima, već tokom studiranja, a ne kasnije kada oni već krenu da obavljaju značajne i bitne sudijske funkcije. Osim toga, potrebno je češće organizovati otvorene stolove, jer sam mišljenja da se na njima jako dobro i kvalitetno mogu razmeniti različita mišljenja između različitih pravosudnih funkcija i ta njihova međusobna saradnja koja će se na taj način ojačati, pojačava i njihovu komunikaciju i doprinosi ovom cilju o kome sam malopre govorila. Dalje, započete ustavne promene usmerene su na oslobađanje od bilo kakvog uticaja u postupku izbora, predlaganja, premeštaja i prestanka funkcije sudija, predsednika sudija, javnih tužilaca. Sve ovo ima za cilj jačanje nezavisnosti pravosuđa u našoj zemlji. Drugi cilj, za koji sam smatrala da ga treba izdvojiti kao celinu, jeste efikasnost pravosuđa. Ovo je izazov na kome se neću dugo zadržavati iz razloga što je pitanje efikasnosti u radu pravosudnih organa tema o kojoj se u Skupštini neprestano govori i možda je ovo ujedno i najosetljivija tema, jer na nju utiče veliki broj različitih faktora. Glavni problem jeste neravnomerna opterećenost sudova i nesumnjivo je da se davanjem značaja alternativnim načinima rešavanja sporova dolazi do izvesnog rasterećenja, ali, još uvek nisam sigurna da li je to rasterećenje, odnosno da li je to jedini način koji možemo primeniti kako bismo rasteretili sudove. Da li će to dovesti do manjeg ili većeg smanjenja obima i bolje raspodele ostaje nam da vidimo, s obzorom da građani još uvek ne rado prihvataju, odnosno ne rado se opredeljuju za samomedijaciju kao način rešavanja sporova, nego će pre ući u parnicu i na taj način rešiti svoj problem ili ostvariti neko svoje pravo. Na kraju, e-pravosuđe koje je uslovljeno naglim razvojem informacionih tehnologija i ono utiče na sve segmente našeg života, pa i na pravosuđe. I u ovom delu Srbija jeste postigla određeni napredak, formirane su različite baze podataka, portali sudova su uređeni registri ali, kao što sam malopre pomenula oni nisu međusobno usklađeni kroz jedinstvenu bazu što otežava rad sa svim tim pojedinačnim bazama koje postoje. Da bi ono bilo efikasno e-pravosuđe mora, između ostalog regulisati i mogućnost podnošenja pritužbi građana na rad sudija i sudova u elektronskom obliku i uspostaviti bazu ljudskih resursa u tužilaštvima, jer će jedino na taj način moći da se ostvari pregled i kadrova, ali i onih realnih problema koji građani imaju prilikom susretanja sa pravosudnim organima. Sudije o čijem izboru danas raspravljamo moraju dati svoj puni doprinos unapređenju transparentnosti rada. Veliki broj sudija dolazi iz manjih sredina i građani ih u sredinama odakle dolaze vrlo dobro poznaju i viđaju ih svakodnevno u nekim ljudskim svakodnevnim aktivnostima. Lično smatram da je najbolja satisfakcija za svakog od njih da njihov rad upravo bude prepoznat kao dobar od strane građana, odnosno sredine u kojoj oni žive. Odatle proizilazi dalje i njihovo uvažavanje i njihovo poštovanje. Sudije moraju pokazati da je pravosudni sistem tu da bude na usluzi građanima u ostvarivanju njihovih zakonom i Ustavom garantovanih prava, jer jedino tako možemo sačuvati i očuvati pravosudni sistem na onom nivou na kome i zaslužuje da bude. Na kraju, jedna poruka za sudije. Neka vaš primarni zadatak po stupanju na funkciju bude taj da građanima pomognete da naprave razliku, odnosno da shvate da pravo i pravda nisu isto, da se ne brani delo koje je učinjeno nego čovek za koga se pretpostavlja da jeste, jer kao i u ostalim segmentima života, svaki naš postupak ima svoju posledicu, a od nas zavisi kakve će te posledice na kraju i biti. Na vama je da sudite po savesti, znanju, umeću, a to je jedino moguće ukoliko radite posao koji volite, potpuno nepristrasno, objektivno i bez bilo kakvih spoljnih uticaja. To su vaši izazovi i ukoliko znate za bajku "Kornjača i zec", znate da ukoliko imate cilj, a znate da se od vas očekujete da ga ispunite, onda uverite građane da je pravda, iako spora, i te kako i dostupna, ali i dostižna. Iz svega navedenog, Socijaldemokratska partija Srbije će u danu za glasanje podržati vaš izbor, kako biste možda bili motivisaniji da svoj posao radite onako kako se od vas očekuje. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima zamenik predsednika poslaničke grupe Jedinstvena Srbija, Života Starčević. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi predstavnici Visokog saveta sudstva, dame i gospodo narodni poslanici, danas smo u prilici da biramo kandidate za sudije u pet osnovnih, pet prekršajnih, kao i u Privrednom sudu u Kragujevcu. Naravno da će poslanička grupa Jedinstvene Srbije u danu za glasanje podržati ove predloge. Izbor sudija spada u ustavnu nadležnost Narodne skupštine Republike Srbije, koju definiše član 99. tog Ustava i već nekoliko godina vodi se javna rasprava o tome da su potrebne ustavne promene vezane za uvećanje stepena nezavisnosti pravosudne grane vlasti, odnosno da i ta pravosudna grana vlasti stekne dodatni, viši stepen samostalnosti, nezavisnosti, naročito u ovom delu koji se tiče Narodne skupštine Republike Srbije. Vlada Republike Srbije je napravila nacrt predloga ustavnih promena vezanih za pravosuđe i pravosudnu granu vlasti. Ovih dana Venecijanska komisija će se izjasniti o tom nacrtu koji je izradila Vlada Republike Srbije. Naši predstavnici, naše kolege iz Odbora za pravosuđe, koliko znam, već jesu i prisustvovaće tom plenarnom zasedanju Venecijanske komisije, mislim da će i predsednik Narodne skupštine Republike Srbije takođe prisustvovati tom plenarnom zasedanju i pretpostavljam da ćemo dobiti pozitivno mišljenje Venecijanske komisije za te ustavne promene, čime ćemo nastaviti proceduru koju smo započeli u Narodnoj skupštini. Ono što moram ovom prilikom da kažem jeste da i po postojećem Ustavu mi imamo zagarantovanu nezavisnost sudske grane vlasti. Naime, član 4. Ustava Republike Srbije garantuje sudijama odnosno nosiocima pravosudnih funkcija stalnost i nepremostivost sudijske funkcije, sem nakon prvog izbora, kada se biraju na tri godine. Intencija i namera ovih ustavnih promena ide u pravcu povećanja nezavisnosti sudske grane vlasti, pre svega od Narodne skupštine Republike Srbije. Ali, moram da primetim i skrenem pažnju da Narodna skupština jeste odraz volje naroda, odnos volje građana Republike Srbije, pa je tom nekom analogijom i izbor sudija izraz iste te volje. Mi iz Jedinstvene Srbije mislimo da to nije suština. Ono što bismo mi iz Jedinstvene Srbije rekli jeste da i najbolje definisan sistem izbora sudija, koji bi obezbeđivao nezavisnost sudstva, može biti obesmišljen u svom sprovođenju, iz prostog razloga jer nije sve samo do sistema, već je i do ljudi, do svakog pojedinačnog nosioca pravosudne funkcije, odnosno do svakog pojedinačnog sudije, do njegovih stručnih, moralnih i drugih kvaliteta. Čuveni francuski pisac i pravnik Anri Bordo je rekao - U pravosuđu uvek postoji neka opasnost, ako to nije zakon, onda su to sudije. I to je ono što sam želeo reći. Sve je do ljudi. To smo govorili, lično sam govorio, i kod kodeksa ponašanja narodnih poslanika, da nijedan kodeks ponašanja ne može da narodnog poslanika koji želi da prekrši kodeks i želi da napravi incident, on će ga napraviti, neće ga svakako sprečiti Kodeks. Tako je isto i u ovom slučaju. Dobar sudija, onaj koji je položio zakletvu da će suditi po pravu i zakonu, a koji je posvećen svom poslu, ako je stručan i veran zakletvi koju je dao, onaj koji poštuje prihvaćene vrednosti u društvu, takav sudija je bio, jeste i biće nezavistan u svakom pravosudnom sistemu. Oni pojedinci kojih je, na sreću, jako malo, oni koji u svemu gledaju svoj lični ili možda čak i politički interes, nisu bili, niti će biti, nezavisne sudije, jer se nisu vezali za pravo i položenu zakletvu, već su se vezali za lični interes ili interes neke političke opcije koju podržavaju. Naš književnik, pravnik, istoričar i profesor, Svetislav Rajačić kaže - Zakoni ne zavise od onih koji ih postavljaju, odnosno koji ih donose, već zavise od onih koji ih sprovode. U ovom slučaju, od onih koji sude po tim zakonima i presuđuju. A naš nobelovac Ivo Andrić, čiju tablu s ponosom držimo ovde u ovoj velikoj sali Narodne skupštine, u svom delu "Znakovi pored puta", kaže: "Kažu da postoji mesto pravog suda i pune istine. To je mesto gde istina sija, gde pravda caruje". Na pitanje - gde je to mesto, odgovorio je: "Ono je među nama, ovde gde stojimo. Budi hrabar, iskren, postojan, čovekoljubiv, razuman i pravedan i takvo mesto će biti svuda gde tvoja noga stupi i tvoja reč odjekne." Ove reči mogu biti najbolji vodič svakom sudiji u svom radu. Ustav Republike Srbije u svom članu 152, u svom 1. stavu, kaže: "Zabranjeno je političko delovanje sudija". Nažalost, imali smo priliku da vidimo primer da se sudija poziva u političke emisije, ne da bi davao pravno mišljenje o nekim temama koje su važne za društvo, već kako bi davao političke sudove i stavove. Stalno govori o mešanju vlasti u rad pravosuđa, stalno komentariše skupštinske odluke o izboru tužilaca i sudija, a ja ovde postavljam pitanje - a šta je sa mešanjem sudija, odnosno tog sudije u rad Narodne skupštine Republike Srbije, u rad Vlade Republike Srbije ili predsednika Republike Srbije? Hajde da govorimo o tom licemerstvu onoga koji se stalno žali i kao mantru ponavlja da se u rad sudija mešaju izvršna i zakonodavna vlast, verovatno vodeći se onom izrekom da sto puta izgovorena laž postaje istina. Po njemu, očigledno da je samo sudska grana vlasti nezavisna od izvršne i zakonodavne, a da izvršna i zakonodavna vlast i te kako mogu kao nosioci pravosudnih funkcija da se mešaju u njihov rad. Dokle to licemerje? Dokle ti dvostruki standardi? Dokle to lažno i po Srbiju negativno kreiranje javnog mnjenja i dodvoravanje nekima sa strane? Mi ovde možemo govoriti i o zloupotrebi nosioca pravosudne funkcije. Frensis Bekon je rekao: "Jedna nepravedna presuda napravi više zla nego mnogi nepravedni postupci". Ja postavljam pitanje - a šta je sa presudom gnjilanskoj grupi? Ciceron je rekao da odviše stroga primena prava može dovesti do velike nepravde. I ja postavljam pitanje - a zašto taj dotični gospodin ne pita i ne priča o delu opozicije koja najotvorenije i najdirektnije vrši pritiske na pravosudnu vlast, a pri tom su im puna usta nezavisnosti pravosuđa? Pa, gde ćete očigledniji primer od primera nasilnika Dragana Đilasa, gde postoji i službena beleška o izvršenom nasilju u porodici, a gde se deo izvršne vlasti, ali bogami ni deo sudske vlasti nije oglasio po tom pitanju i ta službena beleška i taj slučaj je ostao nerazrešen? Ili, recimo, gde ćete očigledniji primer nego njegova zaposlena u njegovoj kompaniji „Multikom“ Marinika Tepić, koja ode, da izjavu u Višem tužilaštvu u Kraljevu, a onda, nakon izlaska iz zgrade, ispred same zgrade Višeg tužilaštva u Kraljevu slaže da joj je obećano nešto što nikada nije obećano u tom tužilaštvu i zbog čega je naterala i samo tužilaštvo da mora da demantuje tu njenu izjavu? Zar to nisu najočigledniji primeri pritiska na pravosuđe i na pravosudni sistem? Mi iz Jedinstvene Srbije smatramo da je princip sudske nezavisnosti predstavlja centralni postulat demokratskog poretka zasnovanog na vladavini prava. Ali, mi smatramo da sudska nezavisnost nije vredna za sebe i ne može biti posmatrana kao privilegija jedne grane državne vlasti ili nosioca pravosudnih funkcija, već kao institucionalno sredstvo za zaštitu ljudskih prava i sloboda. Da bi se u potpunosti ostvario taj cilj nezavisno, nepristrasno sudstvo bazirano na temeljima poštovanja i zaštite ljudskih prava i sloboda, neophodno je da tome doprinesu i same sudije svojom stručnošću, osposobljenošću i posvećenošću. Naime, Rikoferi je rekao – zakoni vrede onoliko koliko vrede ljudi koji su pozvani da ih primenjuju. Naravno da treba unapređivati i doterivati svaku oblast našeg društva, pa i pravosuđe. Treba ga učiniti još efikasnijim, kvalitetnijim i boljim. Nema vlasti bez ljudi, ljudi bez materijalnih dobara, materijalnih dobara bez prosperiteta, ni prosperiteta bez pravde i dobre politike. Jedinstvena Srbija se zalaže za Srbiju vlasti dobrih ljudi, za Srbiju prosperiteta i pravde. Mi smatramo da svi ovi predloženi kandidati ispunjavaju te, ne samo osnovne norme koje zahteva jedan nosilac pravosudne funkcije, već da ispunjavaju i one druge kriterijume moralne i sve druge. Mi ćemo u danu za glasanje naravno podržati sve ove predloge. Hvala.
Zahvaljujem. Pre nego što dam reč sledećem govorniku, jedno obaveštenje o današnjem radu. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da ćemo danas raditi i posle 18.00 časova zbog potrebe da Narodna skupštine što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Reč ima potpredsednik Narodne skupštine, narodni poslanik Stefan Krkobabić. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena potpredsednice Jevđić. Uvaženi predstavnici Visokog saveta sudstva, uvek je teško govoriti posle uvaženog kolege Starčevića kada iznese ovakve stvari i hvala mu na tome i uvek pokazuje da je nadareni govornik i da se vrlo dobro priprema. Hvala mu na tome. Pred nama je danas Predlog odluke Visokog saveta sudstva o izboru sudija koje se prvi put biraju na sudijsku funkciju. Reč je o budućim sudijama osnovnih sudova u Majdanpeku, Novom Sadu, Senti i Surdulici, kao i budućih sudija u prekršajnim sudovima u Beogradu, Zaječaru, Kraljevu, Pančevu, te Privrednom sudu u Kragujevcu. Mi iz poslaničke grupe PUPS – „Tri P“ hoćemo da verujemo da je Visoki savet sudstva na najbolji način, pravedno i objektivno vrednovao stručnost, osposobljenost i dostojnost kandidata koje nam je predložio da ih po prvi put izglasamo za sudijsku funkciju. Takođe se nadamo da niko nikada više neće posegnuti za onakvom katastrofalnom, kvazi reformom pravosuđa, kao što je bila ona iz 2009. godine kada su sudije i tužioci birani po političkoj i partijskoj liniji, a ne prema kriterijumu dostojnosti za obavljanje sudijskog ili tužilačkog poziva. Zato, kao stalni alarm i upozorenje kako ne treba da se radi, moramo imati na umu činjenicu da je ondašnja neuspela reforma pravosuđa Srbije, odnosno sve nas građane samo u novcu koštala više od 44 miliona evra. Toliko je naime isplaćeno za plate neizabranih 836 sudija i 75 zamenika tužilaca za te dve godine koje ti ljudi, voljom visoke politike, nisu imali pravo na rad. Reč je o 579 sudija osnovnih sudova, 152 sudije viših sudova, 70 sudija privrednih sudova, 11 sudija Privrednog apelacionog suda, 24 sudije Vrhovnog suda i 75 javnih tužilaca i njihovih zamenika. Ostaloj šteti koja je tada učinjena pravosuđu, pravdi i pravu da i ne govorimo. Ako se uskoro usvoje predložene promene Ustava Republike Srbije u oblasti pravosuđa, Visoki savet sudstva kada bude birao neke nove sudije, više neće imati obavezu da o tome pita zakonodavnu vlast, tj. nas poslanike Narodne skupštine Republike Srbije. Ukoliko ustavni amandmani i Ustavni zakon budu usvojeni onako kako su na zahtev iz EU predloženi i izvršna, ali i zakonodavna vlast se potpuno povlači iz tela koje će birati sudije, a menja se i način izbora javnih tužilaca. Sudije se više neće birati u Narodnoj skupštini, već će to raditi Visoki savet sudstva, kao što ni tužioce neće na predlog Vlade birati parlament, nego Visoki savet tužilaca. Kako će sve to izgledati i hoće li od svega toga biti više vajde za pravo i građane gladne pravde, znaćemo tek kada i ako ove izmene budu stupile na snagu. Nama ostaje samo da se nadamo da ćemo u Srbiji 672 godine posle donošenja Zakona blagovernoga cara Stefana, tj. Dušanovog zakonika, moći s ponosom i zadovoljstvom da konstatujemo da su članovi 171. i 172. tog zakonopravila Srbije srednjeg veka i danas više nego aktuelni. Istakao bih, pogotovo ovaj član 172. kojim je srpski car još 1349. godine olakšavao posao ondašnjim sudijama, oslobađajući ih straha i obaveze da sude po volji carevoj, a što bi i danas morao da bude postulat prava i pravde, sve sudije da sude po zakoniku, pravo kako piše u zakoniku, a ne da sude po strahu od carstva mi. Kada se iz odlučivanja o izboru sudija povuče i Narodna skupština Srbije, taj novi pravosudni car će postati i ostati Visoki savet sudstva. Na njemu će biti teret i odgovornost za ostvarenje principa i zakonitosti i obaveze da se sudi isključivo po pravdi i zakonu. Uvažena potpredsednice parlamenta, uvaženi predstavnici VSS, uvaženi narodni poslanici, u danu za glasanje mi ćemo podržati izbor novih sudija i njihovo stupanje na funkciju. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Da li još neko od predsednika ili predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Reč ima narodni poslanik Dejan Kesar. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, predstavnici VSS, poštovani građani Srbije, pred nama je danas Predlog odluke o izboru sudija koji se na sudijsku funkciju biraju po prvi put i Predlog odluke koju je Narodnoj skupštini Republike Srbije upućena od strane VSS. Mi smo u ovom sazivu Narodne skupštine Republike Srbije veoma često razgovarali o predlozima odluka koje nam dolaze od strane Visokog saveta sudstva, a te odluke imaju za cilj da obezbede nesmetano i ažurnije obavljanje poslova od strane svih pravosudnih organa na teritoriji Republike Srbije. Zaista, ažurnost jeste jedan od osnovnih prioriteta svih pravosudnih organa, jer upravo na taj način građani Republike Srbije mogu na brži i efikasniji način da ostvare i zaštite svoja Ustavom i zakonom zagarantovana prava. I ukoliko na taj način građani Republike Srbije ostvaruju svoja prava, njihovo poverenje u pravni poredak Republike Srbije ostaje neupitan. Mi narodni poslanici Republike Srbije temu pravne sigurnosti građana Republike Srbije stavljamo na prvo mesto i to pokazujemo kroz postupak i raspravljanja i odlučivanja o predlozima zakona i predlozima odluka koje nam dolaze i od strane Ministarstva pravde i od strane Visokog saveta sudstva. Kada govorimo o Predlogu odluke koji je upućen Narodnoj skupštini, Visoki savet sudstva je u skladu sa odredbama Zakona o sudijama oglasio izbor za sudije osnovnih, prekršajnih i Privrednog suda. Visoki savet sudstva je nakon okončanja prijava po oglasu sproveo postupak za svakog kandidata pojedinačno, u kojima je utvrđivao njihovu stručnost, osposobljenost, dostojnost, zatim, sproveo ispit za buduće nosioce sudijskih funkcija, nakon toga utvrdio predlog odluke i istu uputio Narodnoj skupštini i nadležnom Odboru za pravosuđe. Mi smo na taj način danas dobili priliku da razgovaramo i da debatujemo o budućih 17 nosilaca sudijskih funkcija, koji će zaista svojim znanjem i stručnošću doprineti da u sudskim postupcima odlučuju o nečijim pravima, obavezama i slobodama, ali koji će, takođe, svojim znanjem i stručnošću doprineti da pravni poredak Republike Srbije i pravni sistem ostane objektivan, nezavistan i nepristrastan. Ova tri termina objektivnost, nepristrasnost i nezavisnost jesu tri ključna elementa kako bi pravni poredak jedne zemlje ostao jedinstven i zaštićen, a istovremeno da bi sudska vlast nastavila da ostvaruje svoju osnovnu ulogu, a to je da građane zaštiti od samovolje izvršne i zakonodavne vlasti i da odlučuje o njihovim pravima i slobodama, a svakako u određenim postupcima i o njihovim obavezama. Danas, kada razgovaramo o sudijama, biti sudija u Republici Srbiji jeste čast, ali istovremeno i odgovornost i obaveza, jer građani Republike Srbije očekuju od vas da vi sudite po pravu i pravičnosti, ali da nikada nijednom svojom radnjom, niti nijednom donesenom odlukom ne utičete, odnosno ne utičete na taj način da povredite i prekršite osnovne postulate sudske vlasti, kao treće grane, odnosno nezavisne grane vlasti, a to je da su svi građani Republike Srbije pred zakonom jednaki i da je svima Ustavom i zakonom zagarantovano pravo na sudsku zaštitu. Da, postoje situacije kada su predstavnici zakonodavne i izvršne vlasti želeli da treću granu vlasti, odnosno da sudsku vlast oblikuju u skladu sa svojim željama, u skladu sa svojim interesima i u skladu sa političkim interesima političkih stranaka iz kojih oni dolaze. Imali smo takvu situacije pre nešto više od 10 godina kada je sprovedena sramna reforma pravosuđa. Kada posmatrate period od kraja 2009. do početka 2010. godine, a kada je sproveden opšti reizbor sudija, to je sa istorijske tačke gledišta jedan izuzetno kratak period, i to možemo iz istorijskog ugla sagledavati kao jednu tačku u istoriji, ali mi tu tačku danas pokušavamo da ispravimo i ta tačka je veoma crna i ona je podvučena neznanjem i greškama predstavnika tadašnje bivše vlasti. Oni koji su bili opijeni snagom uverenja da baš njima sve pripada u ovoj zelji i da baš oni mogu da donose sve odluke u ovoj zemlji takođe su želeli da promene i određene ustavne tekovine i na taj način su želeli da promene i načelo podele vlasti koje je Ustavom definisana da se deli na zakonodavnu, izvršnu i sudsku, a na taj način da bi sudsku vlast na određeni način pripojili izvršnoj vlasti, da oni sa svojih određenih izvršnih funkcija mogu direktno da utiču na sudsku vlast, na način donošenja odluka itd. Ta njihova osionost i ta njihova osiona politika koja ih je krasila do 2012. godine je uspela da sprovede opšti reizbor sudija. Tadašnje Ministarstvo pravde na čijem čelu se nalazila Snežana Malović, ministarka iz redova DS, je oglasilo zajedno sa Visokim savetom sudstva oglas za opšti reizbor sudija po prvi put u savremenoj istoriji Srbije. O kakvom reizboru koji se tada dogodio, a danas vidimo njegove posledice, govorimo jeste što je nakon tog reizbora hiljadu i po nosilaca sudijskih funkcija, odnosno sudija i tužilaca ostalo na ulici, što nas je ta reforma koštala preko 44 miliona evra i što je ostavljena jedna zaista negativna slika kod svih međunarodnih institucija koje prate napredak u oblasti pravosuđa, kada govorimo o Republici Srbiji. Tadašnji vrh DS, znajući za sve one negativne stvari kojima su se bavili od 2000. do 2012. godine, videli su u određenom trenutku da neće dobiti političku podršku koju oni očekuju na predstojećim izborima i znali su da će se u određenom trenutku postaviti pitanje i svih tih stvari koje su oni radili mimo zakona i želeli su za sebe i svoje političke komesare da obezbede određeni stepen abolicije, a ta abolicija najbolje može da se ostvari preko sudija i tužilaca, koje postavljate u reizboru sudija. Od 2010. godine počinje borba sudija i tužilaca, a ja bih rekao da je ta borba više izgledala kao borba sa aždajom u vidu DS gde su ljudi koji su oglasili tu reformu, odnosno oglasili oglas za opšti izbor i sproveli reformu do kraja, unapred definisali pravila ko može da prođe, ko ne može da prođe i tada je počela borba sudija i tužilaca sa sistemom koji u tom trenutku nije ni na jedan način želeo da prizna svoju grešku. Kada govorimo o sudijama i tužiocima, rezultati te reforme jesu da neki nisu ostvarili svoju moralnu i profesionalnu satisfakciju zato što nisu doživeli da ih Ustavni sud vrati na posao, neki su doživeli da sa teškim zdravstvenim stanjem se vrate na svoj posao, a takođe su svi bili suočeni sa borbom da Ustavni sud dve godine nakon toga donese odluku, kada je izašao iz raklji DS, i da kaže da VSS i Ministarstvo pravde nisu sproveli tu reformu u skladu sa Ustavom i da im je bilo prekršeno njihovo osnovno pravo, Ustavom zagarantovano pravo, a to je pravo na rad. Zaista smo ovde u Narodnoj skupštini dosta puta govorili o toj reformi pravosuđa. Definisali smo osnovne greške koje je ta reforme, te greške koje su uticale da ta reforma pravosuđa, najblaže rečeno, bude katastrofalna, a to jesu da su korišćeni falsifikovani podaci, da nisu korišćeni oni podaci o učinku sudija i tužilaca koji su se nalazili u njihovim matičnim sudovima, da ste bili suočeni sa situacijom, ukoliko su oba bračna druga nosioci pravosudnih funkcija, da su morali da razvode svoje brakove, a da ne govorimo o načinu i sastavu prvog saziva VSS i drugog saziva VSS koji su donosili mnogo kriminalnije odluke, nego što su to bile odluke prilikom izbora sudija i tužilaca. Kada govorimo o ljudima koji su učestvovali u toj sramnoj reformi pravosuđa, pa najbolji primer možemo danas da vidimo da je Nata Mesarević za taj reizbor nagrađena mesto predsednice Vrhovnog kasacionog suda. To je ona sudija koja je vodila jedan od najvećih i najobimnijih postupaka u istoriji pravosuđa Republike Srbije, a kada je došla na izricanje presude i u mikrofon sudnice Specijalnog suda je rekla – ja ću sada da pročitam ovu presudu koju sam upravo dobila. Mislim da o njoj više ne moramo ništa da komentarišemo, koliko je ona negativnih odluka donela da bismo danas govorili o ovoj sramnoj reformi pravosuđa, a da ne govorimo o Snežani Malović koja je za svoje odluke bila tapšana od strane onih koji su predstavljali glavnu ideološku kapislu tadašnje DS, a nažalost, moram da kažem, pojedinci su bili nagrađeni mestima u osnovnim i višim i apelacionim i Vrhovnom kasacionom sudu zato što su na određeni način bili bliski DS. Vi kada danas sedite, predstavnici VSS, ja znam da će mi pojedini građani Republike Srbije koji gledaju ovaj prenos zameriti što to kažem, ali to jeste istina. Ja sam dosta puta u ovoj sali govorio o tome da trebamo da otvorimo sve karte koje se tiču pravosuđa i da nam predstavnici DS, tadašnje DS, pošto ova sada DS ni na jedan način ne liči, niti ima podršku kao što je imala tadašnja DS, odgovore ko je sedeo u Krunskoj ulici, sedištu DS, dve noći pred izbor sudija, ko je škrabao po tim spiskovima, ko je izbacivao te sudije i ko je davao te komentare iz vrha DS za određene sudije da su oni bili nekompetentni ili nestručni. Kada otvorimo sve te stvari videćemo na koji način se sprovodila reforma pravosuđa, a ta reforma pravosuđa se sprovodila isključivo da bi se ostvarili interesi DS. Ono što je najbitnije jeste da je sve nas ta reforma koštala 44 miliona evra, ali takođe danas vidimo da isti ti predstavnici DS koriste i troše silne milione kako bi o sebi uspeli da naprave neku dobru sliku, da građani o njima govore sve najlepše i to rade putem određenih fiktivnih pozajmica sa višemilionskim iznosima, ali to rade vrlo neuspešno. I najbolji primer toga jesu danas i Dragan Đilas i njegova „Multikom grupa“, koja je dala veći broj fiktivnih pozajmica ljudima koji su bliski Draganu Đilasu i njihovim firmama kako bi kupili lojalnost i odanost i kako ne bi progovorili za sve one stvari za koje znaju da je Dragan Đilas radio dok je bio gradonačelnik Beograda. Ja u svojoj ruci danas držim tu sramnu mapu na koji način je „Multikom grupa“ uplaćivala sebi bliskim ljudima i sebi bliskim i novinarima i PR agencijama i određenim političarima određene fiktivne pozajmice, kako bi kupila njihovu lojalnost. Danas kada vidite da je određeni novčani iznos u vidu fiktivne pozajmice uplaćen od strane „Multikom grupe“ firmi „Ultradraj rentakar“, vama to i građanima Republike Srbije možda neće mnogo značiti. Ali, iza te firme „Ultradraj rentakar“ se krije ime Saše Bjelića, a to vam sigurno govori mnogo više, a to je čovek koji je danas zaposlen u „Multikom grupi“, koji je bio gradski menadžer u vreme vladavine Dragana Đilasa, optužen za zloupotrebu prilikom rekonstrukcije Bulevara Kralja Aleksandra, a danas smo dobili i informaciju da je potvrđena optužnica protiv Saše Bjelića i drugih u predmetu Bulevar Kralja Aleksandra. Takođe da je simptomatično da fiktivne pozajmice su odlazile i na račun Ljubana Pantića, visokog funkcionera Stranke slobode i pravde i to u iznosu od 100.000 evra. Čudno je, takođe, kako je firma direktno „Didžital Njuz“ dobila pozajmicu od „Multikom grupe“ u iznosu od 4,5 miliona dinara, a to je onaj portal, „Direktno“, odnosno ta firma je vlasnik portala „Direktno“ gde se vrši beskrupulozna kampanja i protiv svih predstavnika SNS, Aleksandra Vučića i njegove porodice. Ono što je mnogo simptomatičnije jeste da je gospodin Dejan Bulatović, koji je isto takođe blizak saradnik Dragana Đilasa, to je onaj gospodin koji je jednom prilikom pozivao da će nakon svrgavanja ove vlasti svako naći svog naprednjaka, dobio od „Multikom grupe“ 50.000 evra i očigledno je da dobijete želju za jurnjavom naprednjaka kada vam Đilas uplati preko 50.000 evra. Kada govorimo o pravosuđu, zaista me zanima kada će se uključiti nadležna tužilaštva, kada će se uključiti Uprava za sprečavanje novca, kada će se aktivirati Poreska uprava, da utvrdimo kako je Dragan Đilas preko „Multikom grupe“ uplaćivao tolike iznose na firme sebi bliskih ljudi, a da ni jedan evro od tih pozajmica nije vraćen? Očigledno je da je Dragan Đilas danas „beli medved“, za koga se ne interesuju ni mediji, ni nadležni pravosudni organi. Kada govorim o medijima, meni je to potpuno jasno zato što on danas u vlasništvu ima i svoje televizije i svoje portale i svoje sajtove i to me ne brine, jer on na taj način pokazuje da se najbolje snalazi u medijima, kao što se snalazio i do 2012. godine, kada je stekao putem reklama i putem određenih sekundi, preprodajom sekundi na RTS-u, stekao enormno bogatstvo. Očigledno je i da je reforma pravosuđa iz 2009. godine ostavila posledice i 10 godina kasnije i da određene sudije i tužioci nisu imuni na žuto-plavu boju, a to su boje nekadašnje Demokratske stranke, koja im je u određenim slučajevima obezbedila avanzovanje. Ja se zaista nadam, još jedanput apelujem na sva nadležna tužilaštva da će da se uključe i da ispitamo sve ove stvari koje se tiču „Multikom grupe“ i drugih ljudi koji su bili bliski tadašnjem gradonačelniku Draganu Đilasu i da vidimo na koji način se to uplaćuju fiktivne pozajmice, zato što ako uplatite fiktivne pozajmice, zajmodavac ukoliko je prekršio određene odredbe Zakona o platnom prometu, na taj način mora da plati porez na odbitak, a ukoliko je zajmoprimac, u ovom slučaju Saša Bijelić, direktno i ostale firme, a takođe da ukažem i određene PR agencije i određeni glumci, ako su primili takve fiktivne pozajmice oni moraju to jasno definišu da li je to uplata, da li je to poklon i na kraju poslovne godine i da na to plate porez. Zato apelujem još jednom da se uključe svi nadležni organi da konačno dobijemo rezultat svih ovih fiktivnih pozajmica, koje, opet kažem, nije vraćen ni jedan evro od strane onih kojima su te pozajmice bile upućene. Ja bih takođe želeo da pri kaju ove rasprave, želeo bih predstavnicima VSS da iznesem neka moja viđenja. U ovom Predlogu koji ste vi uputili Narodnoj skupštini, ja bih želeo da osporim nekoliko kandidata koji se po prvi put biraju na sudijsku funkciju. To su: Jelena Srdanović, tužilački pomoćnik u Višem javnom tužilaštvu u Šapcu, Svetlana Jović, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Požarevcu, Mina Borota Ristić, sudijski pomoćnik u Prekršajnom sudu u Beogradu, Milijana Jovnaš, sudijski pomoćniku Prekršajnom sudu u Zaječaru, kao i Nataša Rubežić, sudijski pomoćnik u Prekršajnom apelacionom sudu. Ja te kandidate koje ste vi uputili Narodnoj skupštini, ja bih želeo da osporim iz razloga zato što kandidati ne ispunjavaju osnovne elementarne bezbednosne kriterijume. Zaista bih zamolio, odnosno ovo nije prvi put da osporavamo određene kandidate, to smo radili i u nekim prethodnim sednicama, ali bih isto tako zamolio VSS da vodi računa, ali nemojte ovo da shvatite kao bilo kakav oblik pritiska, ali da kada definišete određene predloge odluka o izboru sudija koji se biraju na prvi put, da malo detaljnije, na jedan malo sažetiji način vidite ko su kandidati, kakve oni kvalitete imaju i da takve kandidate uputite Narodnoj skupštini na odlučivanje. U svakom slučaju, nadam se da će moje kolege u Danu za glasanje podržati Predlog odluke o izboru sudija koje se prvi put biraju na sudijsku funkciju i da će takođe odlučivati i o ovim sudijama koje sam ja tokom današnjeg izlaganja osporio. Isto želim da kažem da za ovaj Predlog odluke ću glasati sa nadom da će pravosudni sistem ostati nezavisan, objektivan i nepristrasan, za razliku od onog vremena kada je pravosuđe bilo oruđe propale politike Demokratske stranke i njenih tajkuna. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćeni predstavnik SPS, narodni poslanik Toma Fila. Izvolite.
Gospođo potpredsednice, uvažene koleginice i kolege, predstavnici naroda, naglašavam naroda, pošto se među nama poslanicima SPS niko nije javio sa primedbom na Predlog za današnji izbor sudija, u Danu za glasanje mi ćemo glasati za ove kandidate koji nisu osporeni od uvaženog kolege, a glasaćemo shodno koalicionom sporazumu, onako kako je predložio SNS. Sada ću da pređem na ono o čemu hoću da govorim. Aristotel, veliki grčki filozof, je bio vaspitač Aleksandra Makedonskog, odnosno Aleksandra Velikog, kako hoćete. Kada je Aleksandar Veliki dorastao da ide u rat, Aristotel mu je poklonio jedan mač. Aleksandar je primio mač, pročitao je Aristotelovu poruku koja je glasila - I to će proći. Jasno je šta je hteo da kaže i gore i dole. Ovo je moto mog obraćanja ovoj Narodnoj skupštini i građanima Srbije - I to će proći. Što se predloženih kandidata tiče, nemamo nikakve primedbe. Jedino što postoje podaci koji bi za mene bili važni, a nedostaju, je koliko dugo su studirali i koja im je prosečna ocena? Ova moja primedba je zasnovana na onome što smo mi učili na Pravnom fakultetu, to je bilo kad niko od vas nije ni rođen bio u to vreme, ali mi smo učili na Pravnom fakultetu, jer su nam profesori tako govorili "Bog na nebu, sud na zemlji", shvatajući i želeći da elita Pravnog fakulteta odlazi u pravosuđe. To nažalost nije tako. Odavno nije tako. Sprovedene su svojevremeno takve reforme po znacima navoda u pravosuđu koji su izazvale katastrofalne posledice po pravosuđe, a ugled pravosuđa danas nikad nije bio niži. Verujte mi, branio sam i u vreme komunizma, ali ovo nikada nisam video. Kako onda da verujem? Kako da verujem da će 11 ljudi koji predlažu ovi amandmani birati bolje od nas 250 koji ćemo biti iz više partija? Neće ovaj parlament trajati večito, do aprila. Doći će i opozicija i onda ćemo razgovarati, ali greške, zapamtite ono što je strašno, greške traju do penzije. Tih 11 ljudi ako pogreše mi moramo da trpimo 40 godina lošeg sudiju, nemoralnog i glupog ako hoćete, jer rešenje koje se pominje u ustavnim amandmanima jeste da će u buduće Visoki savet sudstva birati sudije počev od prvog izbora, a to je 11 ljudi ili je alternativa 10 plus predsednik Vrhovnog suda, to je onda 10 i to je, mislim, pogrešno, ali nije ni važno. Moja je ideja bila da i dalje prvi izbor sudija bude u nadležnosti Narodne skupštine i da dalji izbori i unapređenja budu stvar pravosuđa i nisam bio usamljen u toj ideji. Verujte mi da mnogo ima ljudi koji misle isto kao i ja u strahu od greške, od greške koju će ovih 11 ljudi napraviti, od toga pet po nečijoj milosti će biti izabrani. Taj prvi izbor bi se vršio o proceduri koja bi bila promenjena i u kojoj bi se za funkcije u pravosuđu birala pravnička elita, najpametniji i najbolji studenti, najbolji pripravnici, sada se to zovu sudski pomoćnici, koji bi bili adekvatno plaćeni, jer morate shvatiti pravosuđe je osnova pravnog poretka i čuvar pravne države. Nema pravosuđa, nema ni države, nema pravne države. Katastrofa je ako se to ne radi, a mi prepuštamo nekim ljudima da to rade. Stalno govorim i tvrdiću do kraja, to nije tako daleko doduše srećom, i sada tvrdim da tako značajne ljude mora birati Skupština koja predstavlja narod, pa nas je narod izabrao na slobodnim i ne slobodnim, kako god hoćemo, izborima, neko učestvovao neko nije i učestvovaće jednog dana svi i oni će birati, a Skupština predstavlja narod. Nas je narod izabrao. Mi narodu odgovaramo, a ne 11 ljudi, od kojih je pet izabrano ipak od Narodne skupštine, ali dvotrećinskom većinom i pitanje je ko će i kako će imati u kombinaciji. Ne zaboravite i to da se presude donose u ime naroda, a pitam se – u ime kog naroda ako će sudije birati 11 ljudi koji za svoje odluke o izboru sudija ne odgovaraju nikome živom, ni narodu, za razliku od narodnih poslanika koji su izabrani od strane naroda i odgovaraju narodu jer neće nas glasati idući put ako biramo ljude bez vrednosti. U Ustavu piše da moramo da biramo u Skupštini dostojne ljude, tih 11 će birati ovih pet članova da budu dostojni izbora. Zar mi biramo nedostojne ljude? Zato odgovaramo narodu da ne biramo fukaru nego moramo da biramo ljude koji vrede i svaki izbor nas mi stojimo iza toga. Odgovaram za svaku većinu u kojoj učestvujem. Ova Skupština će biti zapamćena ne po Zakonu o rodnoj ravnopravnosti, protiv koga sam naravno, ali će biti po izmeni Ustava i dajte to da uradimo kako treba. Presuda se donosi u ime naroda. Pitam se – u ime kog naroda ako sudije bira 11 ljudi? Za razliku od narodnih poslanika koji su izabrani od naroda, u predlogu amandmana 1. koji se odnosi na član 4. Ustava uvodi se podela vlasti, kao što je Monteskje napisao – na zakonodavnu, izvršnu i sudsku vlast. To je oduvek bilo. Uvek trojstvo. Sada piše da se odnos tri grane vlasti zasniva na međusobnom proveravanju i ravnoteži, da bi se u sledećoj rečenici zaključilo – sudska vlast je nezavisna. Šta to treba da znači? Kako ta tri oblika vlasti se zasnivaju na međusobnom proveravanju i ravnoteži, na koji način, kako, a onda – sudska vlast je nezavisna. Znači, mi smo zavisni i ova druga i vlast jeste i treba da bude zavisna od Skupštine, ali kako se to mi zajedno proveravamo i poveravamo i imamo međusobnu ravnotežu i proveru? Kako? Ne zna se ni kako to utiče na to, to međusobno proveravanje i ravnoteža, pa onda iza sledeća rečenica – sudska vlast je nezavisna. Znači, ovo ništa ne znači. To je priča kao što piše o dostojnosti itd. To su priče da bi se pričale. Stoji u Ustavu da bi bilo … Ovi amandmani će očigledno proći, kao što je Aristotel i rekao, to se odnosi i na nas, jer i mi ćemo proći, ni mi nismo večni. Svako ko misli da će večito biti na vlasti je u zabludi. Molim vas, i u trojstvu postoji, i u crkvi postoji trojstvo i oni vam govore službu Božiju – u ime Oca, Sina i Svetog duha. Postoji i u vlasti – zakonodavna, izvršna i sudska. Postoji međutim i u sudstvu. U sudstvu postoje tužioci, postoje sudije, ali postoje i advokati. Uz rizik da ću nekome da se zamerim kada govorimo o advokaturi jer sam ipak poslanik SPS, a posle advokat, ipak to moram da kažem – advokatura se u ovim amandmanima i ne spominje, a neizostavan je deo pravosuđa. Ne zaboravite da su u Državnom veću tužilaca i u Visokom savetu sudstva do ovih amandmana bili i predstavnici advokata. Sada ih nema. U komunizmu su tako mislili da sud može bez advokata, jer oni su najpametniji, pa nisu uspeli. Pa su pokušali i u demokratskom sistemu, pa su čak mene nagovarali pošto sam savetnik Ivice Dačića da treba da budem na strani protiv advokata, ali nisam hteo. Komunisti su mislili da može sud bez advokata, ali su i komunisti shvatili da ne može i zato je advokatura bila nezavisna i sada bi trebalo da bude nezavisna. U amandmanu 13. koji se odnosi na član 151. Ustava govori se i šta se radi ako ne uspe izbor pet članova Visokog saveta sudstva. Tada se bira komisija koju čini predsednik Narodne skupštine, predsednik Ustavnog suda, predsednik Vrhovnog suda, Vrhovni javni tužilac i Zaštitnik građana i glasaju većinom glasova. Opet ni ovde nema advokata koji su deo pravosuđa, deo tog trojstva. Zar je to bio problem da se umesto Zaštitnika građana koji nema veze sa pravosuđem, ali neka bude i on ako to nekome znači, da bude umesto ili uz i predstavnik, odnosno predsednik Advokatske komore da bude član te komisije, da se čuje i glas advokature. Ali i to će proći, kao da advokatura nije sastavni deo pravosuđa. Mislim da način odlučivanja u Visokom savetu sudstva, osam glasova, ne treba rešavati ustavnom materijom, to je dakle moje mišljenje, već zakonom, jer ukoliko se uoče teškoće, može da se blokira i taj Visoki savet sudstva, a to je teško promeniti onda u Ustavu, pa je bolje da bude zakonom, jednostavnije je da se to prilagodi. Lično sam protiv alternative na strani 5., gde je uloga Vrhovnog suda, koji bira predsednika Vrhovnog suda. Pa, ne može da bude u Visokom savetu sudstva predsednik Vrhovnog suda i da bira sam pet članova, ukoliko zapne u Skupštini. To je dualitet koji je nemoguć pravdi. Nadam se da sam vam šest minuta poklonio, da ne morate da me slušate. Hvala vam lepo na pažnji.
Zahvaljujem kolega. Po Poslovniku, reč ima Đorđe Milićević.
Zahvaljujem predsedavajuća. Povreda Poslovnika, dostojanstvo Narodne skupštine Republike Srbije. Ne mislim da ste to učinili vi, niti prethodni govornik, ali ono što se danas dešava na prostoru severne Kosovske Mitrovice je svakako narušavanje dostojanstva i Narodne skupštine Republike Srbije, jer svako od nas je potpisao, svako od nas 250 je potpisao jednu istu zakletvu u kojoj se kaže da ćemo poštovati Ustav Republike Srbije, a onim što se danas dešava na prostoru Kosova i Metohije je blago rečeno narušen Ustav Republike Srbije. Mislim da treba povodom toga i da se oglasimo. Naime, u Severnoj Mitrovici, u toku je akcija kosovske policije koja koristi šok bombe i suzavac a nekoliko stotina građana je blokiralo više ulica i čuju se sirene za uzbunu. Navodno, reč je o akciji za sprečavanje krijumčarenja robe, a u Severnoj Mitrovici i Zvečanu stigli su i pripadnici ROSU. Jedan Srbin, prema poslednjim informacijama, danas prilikom nasilnog upadanja jedinice ROSU u Kosovskoj Mitrovici je ranjen. Prema nezvaničnim informacijama za sada nepoznati muškarac pogođen je u leđa, a metak mu je izašao na grudi. Hitno je primljen u bolnicu i njegovo stanje je zabrinjavajuće. U gradu se čuju rafali i situacija je dramatična. Tim povodom, naravno, odmah se oglasila premijerka Ana Brnabić, zahtevajući da na ovakav zločin hitno reaguju međunarodna zajednica NATO i KFOR sa čime se mi u potpunosti slažemo i pozivamo kao poslanička grupa, a nadam se da će to učiniti i ostale poslaničke grupe, pozvati međunarodnu organizaciju i EU da prestanu sa dvostrukim standardima i dvostrukim aršinima i zauzdaju Kurtija. Predsednik Vučić, kao pravi državnik, se hitno uputio u Rašku na sastanak sa Srbima na prostoru Kosova i Metohije, što u potpunosti podržavamo i dajemo apsolutnu podršku. Premijerka Ana Brnabić je, kao što sam rekao, reagovala danas posle jutrašnje akcije, pozvala policiju i pozvala na reakciju. Ovakvo ponašanje, definitivno, prevršilo je svaku meru i za svaku je osudu. Mi socijalisti, PG Socijalističke partije Srbije osuđuje ovo nasilje koje se svakodnevno dešava Srbima na Kosovu i Metohiji, to je nedopustivo i ne vodi rešavanju problema. Ovo je izazivanje nemira, mogao bih reći sa sigurnošću i predratno stanje. Pitam i to dokle će Međunarodna zajednica da ćuti? Pitam nije li to patološki strah od ugleda Srbije ili njihove potrebe da silom dođu do boljih rezultata na lokalnim izborima ili možda od strah od Konferencije nesvrstanih na kojoj je Srbija okupila preko 105 država i međunarodnih organizacija? Misle li da ovakvom silom mogu da dođu do svojih ciljeva? Ovo sam samo želeo da učinim kao apel, jer smatram da je to obaveza nas kao predstavnika građana i koji žive na prostoru Kosova i Metohije. Zahvaljujem predsedavajući.
Zahvaljujem kolega Milićeviću. Prelazimo na listu govornika. Reč ima narodna poslanica Misala Pramenković. Izvolite.
Zahvaljujem poštovana predsedavajuća. Poštovani predstavnici VSS, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Predlog za izbor sudija koji se po prvi put biraju na sudijsku funkciju, njih 17. Mi smo dobili stručne biografije kandidata iako verovatno poslanici koji dolaze iz mesta gde se i biraju sami kandidati, bolje i poznaju kandidate, nama ostaje da na neki način uz poverenje, uz ono što predlaže VSS i stručne biografije, očekujemo i nadamo se da će sudije koje po prvi put stupaju na ovu veoma važnu i odgovornu funkciju, imati na umu da zapravo suditi nekom ili doneti presudu za ili protivno zahtevu određenog građanina, jeste veoma značajna i odgovorna funkcija i mnogo više da kažemo od klasičnog radnog mesta. Ono što bih želela je da iskoristim priliku i da sa ovog mesta poručim budućim sudijama koje budu izabrane, da vode računa o tome kako i na koji način se pravda i pravo sprovode, jer ustavna podela vlasti u Republici Srbiji na zakonodavnu, izvršnu i sudsku vlast, gde se sudska vlast definiše kao nezavisna ili neovisna od bilo kakvog uticaja je srž efikasnog i pravednog sudstva, ako hoćemo na kraju krajeva, zato što su upravo građani direktno u situaciji da im se presudi na jedan ili drugi način. Ukoliko sudija nastoji i daje sve od sebe da bude nezavistan, da ne dozvoli da uticaji sa strane na to utiču, sigurno će u svojoj misiji uspeti. Nekada može biti produkt da kažem, zanemarljiva ljudska greška, može biti produkt nesmotrene odluke, ali sigurna sam do to tako često neće biti ukoliko se ne umeša neko sa strane ko ne bi smeo. Kao što nažalost vrlo često čujemo da u krajevima koji su slabije razvijeni, za koje možemo reći da su na neki način na marginama nekada i samog interesovanja se zapravo dešavaju klasične zloupotrebe sudijski funkcija od strane ljudi koji su očito podlegli pritiscima različitih kriminalnih grupa. Vrlo često smo iznosili primere iz Sjenice. Danas smo čuli dosta toga o sudstvu u Tutinu i zapravo bi se na ove izjave trebalo reagovati, jer poverenje u sudstvo se gubi onog momenta kada sudije podlegnu korupciji, podlegnu radnjama koje se ne bi smele dešavati. U tom svetlu i poruka novoizabranim sudijama da ovu funkciju obavljaju časno i pošteno u interesu sprovođenja prava, pravde i u interesu građana. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica i predstavnica SDPS Danijela Veljović. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Visoki savet sudstva je predložio kandidate koji treba da budu izabrani po prvi put za sudije u osnovnim sudovima u Novom Sadu, Senti, Loznici, Majdanpeku, Surdulici, prekršajnim u Bačkoj Palanci, Beogradu, Zaječaru, Kraljevu, Pančevu i u Privrednom sudu u Kragujevcu. Za nas narodne poslanike ovo treba da bude formalna stvar, jer glavna uloga pripada VSS koji izdvaja kandidate na osnovu njihove stručnosti, osposobljenosti, kvalifikacija i dostojnosti za stalnu sudijsku funkciju. Izbor sudija koji se prvi put biraju na sudijske funkcije je značaj imajući u vidu da je upravo u osnovnim sudovima najveći broj krivičnih predmeta. Predsednici sudova su ti koji kvalitetnom analizom donose jasan sud o tome koji su to kandidati najbolji i koji treba da budu izabrani sa liste. Izbor sudija ne treba da bude političko pitanje, već pitanje od državnog značaja. Uloga sudije je da primeni zakone nedvosmisleno, jasno, neselektivno, jednak za sve. Na taj način stvaraju se jake institucije, a jake institucije čine jaku državu. Zakonodavni okvir je tak koji jamči nezavisnost sudija. Zakonodavni okvir je taj koji jamči nezavisnost sudija. U prvom članu Zakona o sudijama stoji da je sudija nezavisan u postupanju i donošenju odluka, da sudija sudi i presuđuje na osnovu Ustava, zakona i drugih akata i opšteprihvaćenih pravila međunarodnog prava. Sudija je dužan da u svakoj prilici održi poverenje i svoju nezavisnost i nepristrasnost, da vodi sudski postupak po svojoj savesti, poštujući procesna prava stranaka i obezbeđujući pravično suđenje. Na osnovu svoje stručnosti, znanja, pripremljenosti, efikasnosti, integriteta, sudija će dati život zakonu i time istaći njegovu glavnu svrhu. Sudije moraju da poštuju i etički kodeks koji donosi Visoki savet sudstva. Prema tom kodeksu i državni organi i funkcioneri dužni su da svojim postupanjem i ponašanjem održavaju poverenje u nezavisnost i nepristrasnost sudija i sudova. Veoma je važno uvek govoriti o zaštiti javnog reda i morala i zaštiti privatnosti učesnika u postupku. Uvek kada je reč o pravosuđu na dnevnom redu sednice, ističem da je i stav Socijaldemokratske partije Srbije da senzacionalizam nema opravdanje i da je važno sprečiti curenje informacija koje se tiču određenih sudskih postupaka. Presudom javnosti bez sudske presude nanosi se velika šteta licima u postupku. Komentarisanje sudskih postupaka na tabloidan način ne sme da bude manir. Veoma značajan korak koji je napravljen za poboljšanje sudske vlasti je svakako inicijativa za promenu Ustava u delu pravosuđa. Konačan tekst Ustava će biti utvrđen pošto stigne mišljenje Venecijanske komisije, ali prema oceni Radne grupe predložena rešenja će sigurno dovesti do pozitivnih promena. Jedno demokratski uređeno društveno ne podrazumeva slobodu koja je apsolutno, jer je upravo ograničena obavezama i odgovornošću svakog pojedinca. To bi ujedno predstavljalo i suštinu vladavine prava. Hvala.
Zahvaljujem. Sledeća na spisku je uvažena potpredsednica Narodne skupštine, Marija Jevđić. Izvolite.
Zahvaljujem se, poštovani potpredsedniče. Poštovani predstavnici Visokog saveta sudstva, pre nego što krenem o današnjoj temi, želim da se ispred Poslaničke grupe Jedinstvene Srbije pridružim apelu kolega iz SPS i da pozovemo međunarodnu zajednicu i KFOR i NATO da hitno reaguju na alarmantnu situaciju koja se dešava u severnom delu Kosovske Mitrovice i da probaju da obuzdaju Kurtija. Ako je ovo samo neki politički marketing pred izbore koji ih očekuju 17. oktobra, ni malo nije naivno, jer, kao što smo mogli čuti i videti iz štampe, nažalost, ima i povređenih. Tako da, verujem da će državni vrh Republike Srbije što pre, na jedan demokratski način i miran način, odgovoriti na sve provokacije koje se dešavaju u našoj južnoj pokrajini. Što se tiče današnjeg dnevnog reda i izbora sudija koje se prvi put biraju na dužnost, za svaku državu koja teži da bude demokratska važno je da najpre ima dobar i efikasan pravosudni sistem iz kojeg proizilaze dobri pokazatelji za ostale stubove vladavine prava. Naša zemlja upravo teži ka tome. Sudska vlast je nezavisna i tu ne sme doći ni do kakve zloupotrebe, jer je jedini interes ove države jednakost i ravnopravnost za sve građane. Što se tiče predloženih kandidata, dobili smo njihove biografije. Neke su jako dobre, profesionalne i bogate biografije. Čuli smo da je bilo osporavanja od kolege iz SNS. U danu za glasanje ćemo se izjasniti za kandidate koji nisu dobili osporavanje. Na putu ka EU, čije osnovne vrednosti obuhvataju vladavinu prava i poštovanje ljudskih prava, Srbija je u procesu pristupanja ovu oblast regulisala kroz Poglavlje 23 i opšti zaključak Evropske komisije jeste da je pravosudni sistem napravio izvesne pomake i nivoe pripremljenosti što se tiče vladavine prava. Srbija je u proteklih deset godina prošla sve uvodne reforme u pogledu pravosuđa, a sve u cilju da nova organizacija sudova iznese sav teret reformi, a kao krajnji cilj vidljiv je razvoj pravosuđa u našoj zemlji. Želim da pohvalim i rad Visokog saveta sudstva koji je od krucijalnog i suštinskog značaja da Srbija bude efektivna i funkcionalna pravna država. Upravo zato Visoki savet sudstva i bira i razrešava i vrši selekciju kandidata kroz jedan pragmatičan koncept i predlaže ih Narodnoj skupštini, izbor sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju i čitav niz konkretnih nadležnosti. Ovo je veoma odgovoran posao i njihova uloga je nemerljiva, ide u prilog izgradnji pravne države kakva je Srbija danas. Možemo reći da je Srbija možda i lider u regionu kada je nezavisnost sudske grane u pitanju, jer danas u našoj zemlji sudija uživa potpunu slobodu prilikom donošenja odluka. Samo pre par godina imali smo situaciju iz decembra 2009. godine, kada je bukvalno u dva dana bez posla ostalo gotovo 1.000 sudija i tužilaca, bez zakonom predviđene procedure, objašnjenja i prava na žalbu, a glavni kriterijum za izbor sudija je bio ko je simpatizer koje stranke i nažalost to je dovelo i do same podele među sudijama. Napravljena je velika šteta našem društvu, reizbor je državu koštao preko 40 miliona evra, mnogim građanima je produžio već preduge sporove, donekle je poljuljalo veru u nezavisno pravosuđe. Iz jedne takve situacije došli smo do toga da možemo da u Skupštini danas na jedan demokratski način pričamo o manama i vrlinama našeg pravosudnog sistema. Kada sam već spomenula dužinu sudskih procesa, sprovođenje Nacionalnog programa za smanjenje broja zaostalih predmeta upravo nadzire Vrhovni kasacioni sud i to ima pozitivan uticaj na efikasnost sudova u pogledu smanjenja broja starih izvršnih predmeta i definicija starih predmeta sada uključuje predmete starije od tri godine. Stvarno je apsurdno da imamo sudske procese koji traju decenijama, da neko uz nasledstvo nasledi i sudske sporove. U poslednjih par godina imamo pokazatelje da prosek dužine sudskih sporova se smanjuje i to je dobro, jer tako se vraća i ugled sudstvu i poverenje građana u sudije i sam pravosudni sistem. Srbija, inače, ima jasno definisane ciljeve koji se tiču borbe protiv organizovanog kriminala i u prilog tome ide i saradnja sa EVRODžAST-om. Mi smo u Skupštini prošle godine usvojili ovaj sporazum i time smo dodatno ojačali kapacitete u ovoj borbi. Otvoreni su i posebni sudovi koji se bave ovom tematikom organizovanog kriminala u Novom Sadu, Beogradu, Kraljevu i Nišu. Pošto ja dolazim iz Kraljeva, želim da pohvalim da je 2017. godine rekonstruisana zgrada Osnovnog suda u Kraljevu. Ko je imao prilike da bude u Kraljevu ili možda da ima suđenje u Kraljevu zna kako je ta zgrada izgledala, pogotovo posle zemljotresa 2010. godine. Strategija EU za podršku Srbiji u reformi vladavine prava u skladu je sa Nacionalnom strategijom za reformu pravosuđa usvojene još 2013. godine i strategija podrazumeva i nužnost infrastrukturnih ulaganja u zgrade sudova i tužilaštva, u cilju rešavanja problema manjka sudnica i tužilačkih kabineta, zahvaljujući čemu će svaki sudija imati više vremena za suđenje, imati vremena za saslušanje, odnosno saslušanja će biti skraćena i istražni postupci će biti značajno smanjeni. Većina sudskih i tužilačkih objekata u Srbiji je stara između 20 i 30 godina i u proteklih dvadesetak i više godina je njihovo održavanje bilo minimalno i, kao što sam rekla, Osnovni sud u Kraljevu je tokom zemljotresa u novembru 2010. godine pretrpeo značajna oštećenja i sada je rekonstrukcijom proširen prostor i omogućeno je održavanje većeg broja suđenja. Srbija stvara stabilnu društvenu klimu, jer težimo ka evropskim standardima i kada je nezavisnost pravosuđa u pitanju. U prilog tome ide i cela procedura oko izmene Ustava i načina na koji će se sudije i javni tužioci birati u budućnosti. Ti predlozi i promene Ustava, da li je to biranje budućih sudija u redu ili nije, mogli ste čuti i od mog prethodnog govornika, odnosno advokata Tome File, ali pred nama su, kao što sam rekla, ustavne promene, u toku je pisanje ustavnih amandmana i njihovu konačnu ocenu daće Venecijanska komisija. To je upravo put kojim se menja Ustav, a ne kao 2006. godine kada smo imali situaciju da je prvo promenjen Ustav, usvojeni ustavni amandmani, pa se tek onda tražila ocena Venecijanske komisije. Jedinstvena Srbija podržava svaki napor ove Vlade da Srbija bude zemlja jednakih šansi za sve, gde je poštovanje vladavine prava osnov za funkcionisanje svih segmenata društva. U danu za glasanje ćemo se izjasniti o predloženim kandidatima koji nisu osporeni od strane drugih kolega. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se uvaženoj potpredsednici Narodne skupštine. Sledeća na listi je Dubravka Kralj, ispred Poslaničkog kluba SPS. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče, dobar dan svima. Danas je na dnevnom redu, kao što su kolege već rekle, izbor sudija u više osnovnih prekršajnih i jednom privrednom sudu u Srbiji. Međutim, pre nego što počnem svoje izlaganje o temi dnevnog reda, ja prosto ne mogu a da se ne osvrnem na najveći diplomatski događaj u svetu, koji se prethodnih dana održao u našoj zemlji, u našoj Srbiji, a naravno da mislim na samit Pokreta nesvrstanih, što smatram da je zaista jedan spektakl u međunarodnoj diplomatiji. Ponosna sam što je svečana večera održana baš ovde u Narodnoj skupštini i što je predsednik Narodne skupštine bio domaćin. Mislim da kao poslanik SPS, koju predvodi Ivica Dačić, sa ponosom mogu da govorim o Pokretu nesvrstanih, ne samo zbog uloge koju je on imao u organizaciji celog tog događaja, već i zato što je kao ministar spoljnih poslova i lično posetio većinu tih zemalja, što je održavao kontakte sa njima i jednim delom na prizmi tog udruženja uspeo da izdejstvuje da 19 zemalja povuče priznanje tzv. Kosova. Zbog toga ja smatram da će on u istoriji ostati upamćen kao najuspešniji ministar spoljnih poslova i težak je zadatak svih onih koji su sada i koji će u budućnosti biti na toj funkciji da premaše takve rezultate. Generalno, politika SPS jeste da čuvamo kontakte koji su nam ostavljeni u nasleđe. Dakle, Srbija kao sukcesor bivše Jugoslavije, kao što je nasledila obaveze, svakako da ima i pravo da koristi svo nasleđe bivše države, pa i kontakte sa zemljama nesvrstanih, što naravno i treba raditi. Mi čuvamo naše nasleđe, baštinimo one dobre stvari i na tom temelju kreiramo budućnost i zalažemo se za izgradnju jednog socijalno pravednog društva koje će činiti jednaki ljudi. I naravno da u izgradnji jednog takvog društva značajnu ulogu imaju sudije i celokupno pravosuđe. Ovaj uvod koji su činili nesvrstani uopšte nije slučajan, zato što smatram da i sudije, poput zemalja koje su činile Grupu nesvrstanih, treba da budu baš takve, da ne stanu ni na čiju stranu, ni stranu istoka ni zapada, već treba da budu isključivo na strani zakona. Ne ni na strani tužioca, ni tuženog, ni okrivljenog, ni oštećenog, ni poverioca, ni dužnika, pa ni vlasti, niti opozicije, već samo i isključivo na strani zakona, da ne podležu bilo kakvim pritiscima. Smatram da jedan pravi sudija ne sme ni da se boji ni da se saoseća. Znam da je to sada meni sa ovog mesta možda lako da kažem, ali u tome i jeste težina sudijskog poziva. Mislim da je to mnogo teže nego biti poslanik, jer mi ovde donosimo zakone apstraktno, generalno rukovođeni najboljim interesom naše zemlje, ali konkretna primena tih zakona, na konkretne slučajeve, što konkretno određuje sudbine ljudi, jeste na sudijama. Mi ovde iz Narodne skupštine ne možemo, poput sudija koje primenjuju pravo, da osetimo suze oštećenog ili krivnju okrivljenog. Ja zbog toga smatram da je u toj raspodeli državne vlasti najteža i najosetljivija uloga data baš sudovima. Već jednom sam rekla, ali ću i ovog puta izraziti poštovanje prema svim sudijama. Moje osnovne poruke za kandidate koji će biti izabrani jeste da nakon stupanja na sudijsku funkciju ne sude po svom najboljem znanju, nego po onom znanju koje je najbolje moguće, budući da će, ukoliko ustavne promene budu sprovedene, biti ukinut ovaj probni period, tj. ovaj prvi izbor na tri godine, već će funkcija biti stalna od samog izbora. Poručujem im da ih ta stalnost sudijske funkcije ne opušta, već da ih naprotiv obavezuje na jedno stalno usavršavanje i permanentno unapređenje njihovog rada. Naravno, poruka je i da tokom svog rada čuvaju dostojanstvo svih stranaka koje se bilo kojim povodom pojave pred sudom, jer mislim da građani Srbije to zaslužuju. Pravosuđe je ogledalo pravne države i građani najčešće kroz rad sudova percipiraju odnos države prema njima i zbog toga taj odnos sudija prema strankama koje se pojavljuju pred sudom mora da bude korektan i motivisan samo i isključivo doslednom primenom zakona. I naravno, mora se dalje raditi na čuvanju poverenja koje građani imaju u pravosuđe. Problem koji nije nov, dešava se već duže vremena, jeste veoma neusaglašena i kontradiktorna sudska praksa koja mislim da kod građana izaziva konfuziju, jer ne znam kako vi običnim građanima koji su laici, nemaju pravničko znanje, kako oni mogu da razumeju potpuno različite sudske odluke koje se donose povodom istovetnih tužbenih zahteva, pa makar i u prvom stepenu? Hoću da kažem da, recimo, u ovim sporovima koji se vode povodom troškova obrade kredita, građani podnose istovetne tužbe na zahteve a dobijaju različite odluke, pa makar to bilo i u prvom i samo u prvom stepenu, što mislim da nije u redu. Zbog toga smatram da bi na daljem usaglašavanju sudske prakse trebalo raditi, da li kroz aktivniju ulogu Vrhovnog kasacionog suda ili kroz izmene propisa, u smislu da značaj zadatka Vrhovnog kasacionog suda da usaglašava sudsku praksu nije dovoljno prepoznat kroz naše propise. Meni je žao što svoje mesto u tekstu ustavnih amandmana nije našla odredba o sudskoj praksi kao dopunskom izvoru prava, iako se stvarno slažem da bi to u našem pravnom sistemu bio kuriozitet koji bi zahtevao dalju razradu, ali mislim da bi na duge staze to bilo i te kako korisno za naše pravosuđe. Pomenula sam ove troškove obrade kredita koji su i dalje onako najaktuelniji sporovi, ali i najproblematičniji, pa makar sa aspekta preopterećenosti sudova. Znamo da su neki sudovi potpuno blokirani, tj. u velikoj meri im je otežano funkcionisanje, što se dalje odražava na suđenje u razumnom roku, odnosno na česta prekoračenja tog roka koji bi se smatrao razumnim. Znam da je Vrhovni kasacioni sud zauzeo stav, naravno da taj stav poštujem, međutim, ne znam da li je sadržinski, i to je sa aspekta interesa građana najbolje. Recimo, ja sam rešenje tog problema videla u donošenju zakona kojim bi se propisale obaveze banaka da građanima koji bi im se neposredno obraćali isplate glavnicu tih troškova koji su naplaćeni, da im se kamata oprosti, to sad nije stručni termin, da se kamata na taj iznos otpiše, i da to bude procesna pretpostavka za podnošenje tužbe. Dakle, da se to reši na relaciji banaka i klijenata, da se iznos ograniči samo na glavnicu, odnosno iznos koji je od klijenta naplaćen ili da se taj iznos uračuna u isplatu drugih dugovanja koja građani imaju prema banci i da se uopšte isključi potreba vođenja sudskih postupaka po tom osnovu. To rešenje se, recimo, opet ne bi sviđalo advokatima, jer bi onda isključilo njih kao posrednike između klijenta i banke, odnosno oni kroz pokretanje sudskih postupaka ostvaruju određeni profit, ali mislim da kada bi rešenje bilo ovakvo onda ne bi imali alibi u interesima građana. Predlažem kolegama, deluje mi da me je većina čula, da se razmisli o donošenju jednog takvog rešenja. Mislim da bi bilo korisno i za građane, dok za banke ne bi predstavljalo veliko opterećenje, čak sam čula da su neke banke već i ponudile da se okončaju sudski sporovi, a da se taj iznos isplati. U svakom slučaju, od budućih sudija SPS očekuje da kao novoizabrani pokažu jedan veći nivo ažurnosti u radu, jer kao što sam rekla, za građane je veoma važno da se suđenja odvijaju u jednom razumnom roku i da suđenje bude efikasno. Potpuno sam svesna da nije sve odgovornost samo na sudijama, da svakako bi trebalo i modernizovati sam proces suđenja, unaprediti građansko-procesno zakonodavstvo na čemu se i radi, da treba i popuniti slobodna sudijska mesta što se opet već radi. Ovo je ko zna koji izbor sudija. Sigurna sam da će taj trend prijema novih sudija biti nastavljen, što će se sve odraziti na veću efikasnost rada sudova, ali i same sudije treba da pokažu jednu efikasnost u radu. Od sudija naravno očekujemo i da dosledno primenjuju zakone, da na taj način obezbede pravnu sigurnost, koja je za jednu ozbiljnu državu i te kako važna, uz sve ostale aspekte čije je ispunjenje neophodno da bi se građani osećali sigurno. Poslednjih dana je veoma aktuelna tema i ta energetska sigurnost. Zašto da ne prokomentarišem, tj. ne istaknem ili pohvalim sve ono što je naša država po tom pitanju radila i naravno naš direktor, gospodin Dušan Bajatović, šta je sve urađeno po pitanju zadržavanja cene gasa za domaćinstva, po pitanju balkanskog toka, pa i po pitanju pregovora o novom sporazumu i pregovora o novoj ceni koja će opet biti na niskom nivou. To su zaista važne stvari, kao što je važno što je naša država energetski nezavisna, ali isto tako treba da se odlikuje i nezavisnim pravosuđem. U tom kontekstu, kao što sam već spomenula, ustavne promene koje za cilj imaju unapređenje nezavisnosti pravosuđa, gospodin Fila je pomenuo već ta pitanja, recimo on je, kao što smo videli, žestok protivnik toga da se izbor sudija izmesti iz Narodne skupštine, što svakako teorijski ima svoje opravdanje. Ali, ako ovako realno i praktično sagledamo da li poslanici zaista biraju sudije, jer vi kada pogledate ove biografije, ja ove kandidate stvarno ne poznajem, niti sam se raspitivala o njima, evo kandidatkinja pod brojem jedan, mogu samo da izračunam da je ona završila fakultet sa 23 godine, znači studirala je u roku na državnom fakultetu u Novom Sadu, pravosudni ispit je položila za dve godine i četiri meseca. Dakle, to su tokom obrazovanja rezultati koji su dobri. Ne znamo prosečnu ocenu. Radno iskustvo je takođe korektno. Ima preporuku tužilaštva u kom je radila. Eto, ništa od toga nije garancije, ipak je njen izbor, čini mi se da je kandidatkinja broj jedan bila osporena, znači ništa od ovoga nije garancija, sve su samo indicije. Mi kandidate ne poznajemo. Nije nađen mehanizam putem koga bi mi mogli lično njih da upoznamo, da intervjuišemo. O njihovom radu znamo samo da su položili sudijski ispit sa najvišom ocenom. Ostaje nam da verujemo u preporuku koju su kandidati dobili od kolega. Eto, jedino kroz podatke koje bismo dobili od nekih drugih državnih organa koji sprovode bezbednosne promene. Svakako mislim da to nije dovoljno podataka na osnovu kojih bi poslanik mogao da odluči da li će glasati ili ne. Neke indicije ovde fale, kao što je gospodin Fila rekao, fali i prosečna ocena. Ovu dužinu studiranja mi sami možemo da računamo, njenu efikasnost u radu, kvalitet odluka. Opet zaključke o tome izvodimo iz činjenice da su preporučeni od strane kolega i sudova u kojima su radili. Zbog svega toga ja mislim da je ipak bolje da se izbor izmesti iz Narodne skupštine u Visoki savet sudstva, jer mislim da je ipak bolje da kolege biraju kolege u smislu da mogu neposrednije i sa više činjenica da ocenjuju njihov rad. Nekako, imam poverenja da će taj izbor biti korektan. U svakom slučaju, ko god bude birao sudije, od njih se očekuje jednaka uloga u izgradnji pravne države i izgradnji jednog efikasnog mehanizma za ispravljanje društvenih nepravdi, a taj mehanizam jeste efikasno pravosuđe. Već sam jednom rekla, vakcinom protiv korone, efikasnim pravosuđem protiv nezakonitih, kriminalnih, koruptivnih akata. Svim kandidatima koji budu izabrani želim mnogo uspeha u radu, a svojim kolegama se zahvaljujem na pažljivom slušanju.
Hvala, uvaženoj koleginici. Sledeći na listi, predstavnik poslaničkog kluba Aleksandar Vučić – Za našu decu, doktor Uglješa Mrdić.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi predsedavajući, uvaženi predstavnici Visokog saveta sudstva, kolege narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, svedoci smo strašnih dešavanja na severu Kosova i Metohije. Srećko Sofronijević, iz Zvečana je mučki ranjen sa leđa, lekari mu se bore za život, daj Bože da preživi i da daj Bože da se ovakva dešavanja više ne događaju. Predsednik Republike Srbije, Aleksandra Vučić uputio se ka Raški gde će se sastati sa predstavnicima Srba sa Kosova i Metohije. Nije slučajno ovo što se sada dešava pred izbore na Kosovu i Metohiji, koji treba da prođu u jednoj mirnoj i demokratskog atmosferi, mi imamo divljanje i terorističke aktivnosti jedinice ROSU i svih njihovih saradnika koji se sada dešavaju u Severnoj Mitrovici. Reagovala je naša premijerka, Ana Brnabić i uputila je jedan apel svetskoj javnosti da međunarodna zajednica NATO i KFOR hitno reaguju da zaštite srpsko stanovništvo i sve druge građane na severu Kosmeta, da reaguju i da spreče dalje divljanje, dalje pokušaje ubistva i pucnjave od strane pripadnika ROSU. Jasno je da u tome ima jednu od ključnih uloga i Aljbin Kurti i njegovi saborci, ali sada je vreme da se pokažu međunarodne institucije sa svojom brzom i hitnom reakcijom. Srbija je brzo odreagovala, predsednik se uputio ka Raški, ka kopnenoj zoni bezbednosti, premijerka je reagovala. Imali smo prilike da čujemo i direktora Kancelarije za Kosovo i Metohiju, gospodina Petra Petkovića i nadamo se da ovakva dešavanja više neće da se događaju i da će sada da shvati svetska zajednica kada razgovara sa Beogradom, kada razgovara sa Srbijom, kada razgovara sa predsednikom Aleksandrom Vučićem ko je taj koji je za politiku mira, a ko je taj koji je za terorizam. Mi sve vreme, ne ovih dana, ne ovih nedelja, mesecima i godinama šaljemo jednu poruku mira i stabilnosti i na području južne srpske pokrajine Kosova i Metohije, i na području celog Balkana, cele jugoistočne Evrope. Naš predsednik Aleksandar Vučić zajedno sa svojim saradnicima pokrenuo je jednu celu diplomatsku ofanzivu, diplomatsku ofanzivu povezivanja naroda i država, ofanzivu koja vodi u još veći mir i stabilnost. Onda danas oko 9.00 časova, imali smo prilike da vidimo i da čujemo šta se desilo. Da li treba još neki Srbin na Kosovu da bude mučki ranjen sa leđa da bi međunarodna zajednica reagovala? Sada je prilika da međunarodna zajednica, to jest konkretno NATO i KFOR izvedu svoje snage i spreče pripadnike ROSU da ovo rade. Zašto? Kome je kriv Srećko Sofronijević? Što je Srbin. Što je iz Zvečana. Što se nalazi u Severnoj Mitrovici. Što ima svoje mišljenje. Kriv je samo zato što je Srbin. Verujte mi, mi iz poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu, smo najblaže rečeno šokirani ovim što se dešava na severu Kosova, jer je sada jasno ko hoće haos, a ko hoće mir. Aljbin Kurti i njegovi saborci i njegovi mentori hoće haos, a mi predvođeni predsednikom Vučićem hoćemo mir. Zato podržavamo i ovaj apel premijerke Ane Brnabić i ovo što je rekao direktor Kancelarije za Kosovo i Metohiju, Petar Petković i ovaj sjajan potez i svaku reakciju predsednika Srbije, Aleksandra Vučića. Koliko smo mi za politiku mira i koliko mi gledamo da pružamo ruku svima to pokazuje i evo, ovaj sada što smo imali Samit nesvrstanih. Dakle, Srbija je ta, Beograd je taj okuplja i sa zapada i sa istoka, i zapadne sile i istočne sile i nesvrstane. Znači, pokazali smo da smo kao država toliko sazreli da imamo najbolju diplomatiju u novijoj srpskoj modernoj istoriji, koju sjajno sprovodi Aleksandar Vučić. Pružili smo ruku svima, i zato se opet vraća na ova dešavanja, jer Srećko Sofronijević zaslužuje, da se ponovi i danas nekoliko puta, a nadam se, da će lekari učiniti sve što je do njih i da će Bog da mu pomogne i da će da preživi. Moramo uvek da podsetimo za šta smo mi, a za šta su oni koji su protiv nas. Da li će i sada portali Dragana Đilasa, Dragana Šolaka, krenuti da opet kritikuju i osporavaju i predsednika Vučića i premijerku Anu Brnabić, i direktora Kancelarije za KiM, Petra Petkovića, zbog ovih aktivnosti, i akcija, izgovorenih reči u odbrani srpskog naroda na KiM? Da li će opet krenuti ovi mediji okupljeni oko opozicije, Dragana Đilasa, Jeremića i Šolaka, da li će krenuti da nas napadaju, da smo mi nacionalisti, da mi ne želimo mir? Da li će krenuti opet da lažu. Mogu. Ali, narod danas shvata na osnovu svega ovoga ko je za politiku mira, a od koga tražimo pomoć. Prema tome, nadam se da će NATO i KFOR reagovati. Krajnje je vreme, a još idu izbori na KiM. Da se vratim na izbor sudija, na odluku o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju. Mi smo ovde dobili obrazloženje i biografije. Želeo bih u ime poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu, da osporim još dva kandidata, to je gospođa Nina Atanacković Sulomar, korisnik početne obuke na Pravosudnoj akademiji, koja je kandidat za sudijsku funkciju u Osnovnom sudu u Senti, i želeo bih da osporim kandidata Milanu Petrović, korisnika početne obuke na Pravosudnoj akademiji, koja je predlog da se izabere prvi put na sudijsku funkciju u Prekršajnom sudu u Bačkoj Palanci. Razlog za osporavanje i Nine Atanacković Sulomar i za Milanu Petrović je isti onaj razlog zbog kojih moj dragi kolega Dejan Kesar osporio predlog ovih drugih kandidata, i predlažem da posebno glasamo o njima. Razlozi su isti, kao i oni razlozi koje je gospodin Kesar naveo za one kandidate, da ne nabrajam ponovo imena, koji su takođe, osporeni. Mi iz SNS, se zalažemo za jako pravosuđe i to smo pokazali, kao što smo imali prilike da vidimo koliko se mi zalažemo za mir i stabilnost, za jaku ekonomiju, za jak zdravstveni sistem, za pomoć svima u regionu, i onima koji su nam do juče bili i protivnici, neprijatelji, nas to ne interesuje, mi pomažemo svima. Isto tako se zalažemo za jake državne institucije u Republici Srbiji, zalažemo se za jak pravosudni sistem, i zbog pravde u Srbiji, ali i zbog borbe protiv mafije. Imali smo prilike da vidimo pre nekoliko dana i obraćanje guvernera NBS, gospođe Jorgovanke Tabaković, koja je jasno podsetila na neka dešavanja, tj. na nereakciju određenih državnih institucija kada su u pitanju pozajmice Dragana Đilasa. Pridružujem se tom njenom apelu, i smatram da treba da se proveri svaka pozajmica Dragana Đilasa, i da sve institucije tu treba da reaguju. Ako svi mi polažemo računa pred zakonom i pred narodom, zašto to ne bi i Dragan Đilas. Dakle, vreme je da konačno znamo sve. Ali, isto tako je i vreme da državne institucije, koje su bile malo uspavane, probude, i da reaguju, kako institucije u zemlji, tako i slične institucije u inostranstvu. Zašto? Ako ovde govorimo o izboru sudija, ako govorimo o poštovanju pravde i prava, ako govorimo o borbi protiv mafije, jedni od ključnih ljudi u toj borbi ste upravo vi sudije. Ali, sudija mora pored toga, što treba da sudi u skladu sa Ustavom, da ima brilijantnu biografiju, itd, da bude izabran, on treba da bude hrabar, on treba da bude čestit, on treba da bude nezavistan. Koliko se SNS bori za nezavisnost pravosuđa, to smo pokazali u proteklih devet godina, jer opet ću da podsetim, a što je podsetio i moj kolega Dejan Kesar, kako su se to sudije i predsednici sudova, birali na opštinskim odborima DS do 2012. godine. Kako se uništavalo pravosuđe 2009. i 2010. godine. Koliko je novoj vlasti 2012. godine trebalo da se oporavi i da da jednu potporu za normalnu reformu pravosuđa i da se spasi što se spasiti može. Vi, iz Visokog saveta sudstva, odlično zanate, ko vam je pružio ruku da radite svoj posao nezavisno, a ko je vaše kolege otpuštao, kinjio, pretio hapšenjem, otpuštao i nije im dozvoljavao da sude. Onda smo imali situaciju da sudija po istom tužbenom zahtevu donese jedna sudija jednu presudu, drugi sudija sasvim drugu, različitu presudu, a treći odlaže to u nedogled. Jedan haos u pravosuđu. Ali, nije taj haos baš svima da nije odgovarao, ogovarao je taj haos u pravosuđu onima koji su otimali od države i građana. Odgovarao je Draganu Đilasu, odgovarao je Borisu Tadiću, Vuku Jeremiću. Odgovarao je onima koji se nisu borili ni za državni ni nacionalne interese, koji se nisu borili ni za naš narod na KiM, nego su se borili za svoje džepove da budu puniji, a zato im je trebalo razoreno pravosuđe. E mi iz SNS i naši koalicioni partneri se zalažemo za jako pravosuđe i zato se zalažemo da se sve istrage u borbi protiv mafije i ove korupcionaške afere Dragana Đilasa i drugih, da se istraže do kraja, zato što smo mi za pravdu, zato što smo mi za poštovanje prava, i u Srbiji i u regionu, i zato što smo mi iz SNS, i mi koji volimo da bude naša država Srbija što jača, predvođena predsednikom Aleksandrom Vučićem, mi želimo da se svaki stanovnik Republike Srbije, koji je živeo u Beogradu, u severnoj srpskoj pokrajini Vojvodini, u južnoj srpskoj pokrajini KiM, centralnoj i zapadnoj i istočnoj Srbiji, da se oseća bezbedno i sigurno, da se bezbedno i sigurno osećaju svi građani Srbije, da se bezbedno i sigurno osećaju i naši građani u Severnoj Mitrovici, da se više ne desi slučaj Srećka Sofronijevića, koji je danas nevin, mučki, ranjen s leđa, a ništa nije kriv. Bio je kriv, samo zato što je Srbin. Prema tome, očekujemo reakciju nadležnih institucija, očekujemo reakciju međunarodne zajednice NATO i KFORA, a isto tako očekujemo od vas sudija da radite u skladu sa Ustavom, da radite u interesu Republike Srbije, a Srbija je danas sve jača i jača zahvaljujući odličnoj politici koju vodi i sprovodi naš predsednik Aleksandar Vučić. Hvala.
Zahvaljujem uvaženi narodni poslaniče. Sledeći je prof. dr Jahja Fehratović. Profesore, samo kratko, imate 3 minuta, da obratite pažnju na vreme. Hvala.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući. Prilikom izbora sudija, vrlo važan faktor mora imati i pored stručnih kompetencija, i čast i čestitost ljudi koji se predlažu na ove funkcije. Imali smo prilike videti, da na žalost, u svim slučajevima nije tako i zato narodni poslanici imaju ove ograde kada kažu da nemaju dovoljno uvida u sve ono što jeste sudija, da bi mogli snositi odgovornost za njihova imenovanja, pa tako imamo sve one slučajeve koje ste čuli danas od akademika Zukorlića, o Tutinu, ili ono što se događalo u Sjenici da osumnjičeni sa nanogicom sudija iz osnovnog suda u Sjenici, i dalje sudi ljudima i tu nemamo ni „č“ od čestitosti i časti. Isto tako, nismo to imali ni u prethodnim slučajevima kada je isti ovaj koji je ojadio državu za milijardu i nešto više dinara, Đuro Obradović trgovao sa lokalnim sudijama u Sjenici, otimajući od radnika „PIK Pešter“ ono što su oni decenijama zarađivali i ono što su trebali ostaviti u nasleđe generacijama koje slede. Zato je vrlo važno da se sve to ima u vidu kada se imenuju sudije i da se naravno, svi oni koji zloupotrebljavaju časnu i čestitu poziciju sudija i koji bacaju tamne senke na sve one koji decenijama grade vlastito ime, odgovornih sudija, sklone iz sistema sudstva, da oni koji su skloni primanju mita, korupcije itd. ne budu više sastavni deo ni sudstva, ni tužilaštva. Samo tako će se vratiti poverenje građana u ove vrlo važne stubove države i društva. Kada sam spomenuo Sjenicu i „PIK Pešter“ i Đuru Obradovića protiv koga se vode veliki postupci pred nadležnim organima za ono što je uradio „BD Agro“, sa tadašnjim zaposlenima Ministarstva privrede iz 2006. do 2008. godine, imam obavezu da vam pročitam i poruku jednog od radnika „PIK Peštera“ koji je on takođe, kupio u tom periodu i koje je uništio. Radnici „PIK Pešter AD“ su preko suda trebali da budu izmireni ličnim dohocima, porezima i doprinosima, otpremninama, prodajom onog zemljišta u selu Krstac, ali sprega sudija, Katastra, tadašnjih lokalnih političara iz reda SDA to nisu uspeli da budu. Naravno da je tim resornim ministarstvom od 2006. godine do danas upravljalo do tih perioda kada je gospodin Obradović zloupotrebljavao sve ono što je zloupotrebio i mnogo korumpiranih ljudi koji su zajedno sa njim, preko 40 miliona evra ojadili „PIK Pešter“ i radnike ovog privrednog kombinata, kao što su ojadili „BD Agro“ Dobanovci, „Ineks“ iz Nove Varoši, Novi Bečej, itd. Dakle, ovde nije samo u pitanju individualna sudbina pojedinaca kojima je neki sudija svojim koruptivnim i nečasnim radnjama doprineo da se unište životi, već je pitanje sudbina jednog ogromnog kolektiva koji je bio na raspolaganju i koji je bio privredna grana razvitka jednog celog kraja. Upravo zato što nismo imali sudije u tadašnjem periodu koji su bili časni, pošteni i čestito obavljali svoj posao, već koji su kako se špekuliše, za po 35 ari, 40 ari ili hektar državnog zemljišta koje su dobijali na poklon od Obradovića i drugih, bukvalno dozvolili ovu pljačku naroda. Imamo danas socijalne slučajeve od nekadašnjih radnika, imamo jedno devastirano preduzeće koje je uništeno i zato je vrlo važno kod izbora sudija da se vodi računa o njihovoj časti, čestitosti i tome da dosledno i transparentno rade svoj posao. Zahvaljujem.
Hvala, profesore Fehratoviću. Reč ima uvaženi narodni poslanik i predstavnik poslaničkog kluba Aleksandar Vučić – Za našu decu, Stefan Srbljanović. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Nisam želeo svoje današnje obraćanje da počnem na ovakav način, ali jednostavno moram sa ovog mesta da pozovem predstavnike međunarodne zajednice, Evropske unije i KFOR-a da konačno obuzdaju ludačku politiku Aljbina Kurtija na Kosovu i Metohiji, da stabilizuju situaciju koja je više nego dramatična i poslednji je trenutak u kojem je neophodna reakcija kako bi se sprečila dalja eskalacija sukoba. Nije to ništa čudno. Vrlo dobro znamo kakav je njihov odnos i prema Srbiji i prema srpskom narodu i kakve su odluke donosili u prethodnom periodu i u prošlosti. Ono što brine je to što se poslednje izjave Aljbina Kurtija i Vljose Osmanija, ako hoćete podudaraju sa nekim izjavama iz Beograda, pre svih onih koji podnose sramne presude o genocidu u Srebrenici i onih kojima je Aljbin Kurti neko o kome imaju najbolje moguće mišljenje i čovek koji je po njihovom mišljenju neko sa kim mogu da ostvare neku vrstu saradnje. Danas na dnevnom redu je izbor sudija koji se prvi put biraju na funkciju. Moje mišljenje je da ne postoji veća čast, niti možete dobiti veći legitimitet nego kada vas na neku funkciju izaberu narodni poslanici, Narodna skupština, odnosno legitimno izabrani predstavnici naroda. Ja bih poželeo onim sudijama koje budu izabrane na ovu funkciju da svoj posao obavljaju po najboljem znanju i umeću, da sude po Ustavu i zakonima ove zemlje, u interesu građana Republike Srbije, jer smo svi mi ovde sluge naroda Srbije i samo njima možemo i trebamo polagati račune. Takođe im želim da budu drugačiji od nekih svojih kolega koji zloupotrebljavaju svoje funkcije baveći se dnevno političkim temama i stajući na stranu određenih političara i tajkuna. Svakako da je etički kodeks, odnosno principi kao što su dostojanstvenost, stručnost i odgovornost odlično oruđe za odbranu sudijske funkcije. Takođe, za sve nas je jako bitno da počnemo da razlikujemo pojmove kao što su osuđenik ili kao što je lice protiv koga se vodi određeni proces, da razlikujemo pojmove o licu koje je u zatvoru i koje je u pritvoru da ne bismo došli u situaciju da budemo licemerni, da imamo dvostruke aršine, kao što to imaju neki predstavnici nekih stranaka i tajkunskih medija, koji već danima unazad satanizuju i na robiju šalju Vladimira Đukanovića zbog jednog intervjua, a u isto vreme predlažu za … novinare koje iste takve intervjue rade sa Aleksandrom Obradovićem, na primer. Na svima nama ovde je da se borimo i da sprečimo da ikada više dođemo u situaciju da sprovedemo kriminalnu reformu pravosuđa. Pre jedanaest ili dvanaest godina kada smo imali brutalan upliv politike u pravosuđe, pre svega tada vladajuće Demokratske stranke u čijim su se opštinskim odborima tada birale podobne sudije, tačnije članovi Demokratske stranke u to vreme. Srpska napredna stranka i mi poslanici Srpske napredne stranke smo izuzetno ponosni što se Srbija na čelu sa njenim predsednikom Aleksandrom Vučićem izborima za to da postane samostalna, suverena i nezavisna kada je donošenje odluka u pitanju i što danas možemo sa ponosom da kažemo da sarađujemo i sa istokom i sa zapadom. Potvrda toga jeste i nesumnjivo Samit nesvrstanih koji se ovih dana održava u Beogradu, jer je to verovatno najveći multilateralni skup ove godine koji se dogodio u Evropi i 105 delegata koji su iz celog sveta prisustvovali na mestu gde se pre 60 godina rodila ideja o Pokretu nesvrstanih, govori u tom pravcu jer nije lako danas okupiti toliki broj zemalja bilo gde, a naročito u Beogradu. Srbija svakako ima svoje strateško opredeljenje. To jeste članstvo u Evropskoj uniji, međutim u međuvremenu moramo da brinemo o privrednom rastu i razvoju zemlje i da brinemo o životima ljudi, jer je naša politika pre svega odgovorna politika, realistična, a ne skeptična prema Evropskoj uniji. Za nas je bitno da znamo da smo na evropskom putu i da razumemo da u ovom trenutku postoje neke države koje su protiv proširenja Evropske unije, ali isto tako znamo da smo mi uradili sve što je do nas. Vodili smo procenat usklađenosti, naše spoljne politike sa spoljnom politikom Evropske unije, napravili smo napredak u vladavini prava i ako hoćete, bili smo i ostali konstruktivni i u razgovorima sa Prištinom, mada vidimo kako nam se to vraća. U međuvremenu, ostajemo opredeljeni da negujemo dobre odnose sa svima, od Rusije, Kine, do zemalja nesvrstanih, jer nam samo to omogućava napredak, veći rast BDP, nove puteve, bolnice, veća ulaganja u zdravstvo i obrazovanje. Ovim Samitom nesvrstanih koji je održan u Beogradu smo, svakako poslali poruku da je Srbija podigla svoji međunarodni ugled od dolaska Aleksandra Vučića i Srpske napredne stranka na vlast. Posle ovog događaja sam sasvim siguran da niko u svetu ne može da kaže da Srbija nije postala bitan međunarodni činilac i da naša zemlja nije pouzdan i prepoznat partner svim državama sveta. Kritika će uvek postojati. Proleće je blizu, izbori su blizu. Ja sam uveren da je politika Srpske napredne stranke predvođena Aleksandrom Vučićem jedina prava politika, jer smo pokazali za ovih devet godina da su nam na prvu mestu naši državni i nacionalni interesi, dakle interesi Srbije i srpskog naroda i na tome insistiramo i od toga nećemo odustati. Ako se nešto u Srbiji promenilo za ovih devet godina, to je da se u Srbiji isključivo i samo pita srpski narod i tako će ostati u budućnosti. Zbog toga svi ovi kontinuirani napada koji traju mesecima i godinama i na predsednika države i na SNS i na njegovu porodicu nas samo još više jačaju i izbijaju naše redove, jer ćemo na predstojećim izborima, koji nas očekuju na proleće 2022. godine, ubeđen sam, dobiti ogromnu podršku građana Srbije i ubedljivo pobediti. Hvala. Živela Srbija!
Zahvaljujem vam na izlaganju. Sledeći na listi je uvaženi narodni poslanik Ivan Ribać. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Poštovani narodni poslanici, kolege su iscrpno obrazlagale predloge sudija koji se biraju prvi put na sudijsku funkciju. Pročitao sam biografiju i video da svi ispunjavaju sve kriterijume i kvalitete za obavljanje te jako bitne funkcije, naravno, osim ovih koji su osporeni i želim im, ukoliko budu izabrani, puno sreće u daljem radu. Međutim, ono na šta bih se osvrnuo, to je nedostatak elementarnih moralnih načela u političkoj sferi naših političkih oponenata, koja teži vraćanju u neka vremena iz kojih smo voljom ove vladajuće većine odavno izašli. Naime, zbog svojih isključivo ličnih interesa, a to je dolazak na vlast, naravno, uzgred da kažem da je to sasvim legitimno, ali ne na način na koji to oni hoće da urade, naši politički protivnici koriste svoje simpatizere, svoje glasače, kojih uistinu nema veliki broj, ali mi smo kao odgovorna stranka dužni i da brinemo o svim našim građanima, pa ih zato i pominjem. Dakle, koriste svoje simpatizere ne bi li ih ubedili da rade isključivo protiv svog ličnog interesa. Da objasnim. Prvo su ih pozivali da se odupru odluci da se proglasi vanredno stanje na početku pandemije kada je to bio jedini način da se sačuvaju životi građana, jer na samom početku epidemije ništa nije bilo poznato šta će se dešavati i koji će biti najbolji način za borbu protiv ove pošasti. Onda su ti isti ljudi, konkretno predsednik Stranke slobode i pravde gospodin Đilas, napadali vlast kada nije uvodila vanredno stanje. Nakon toga su u piku epidemije pozivali svoje pristalice na rušilačke proteste ispred Skupštine Srbije, kada su bili ugroženi životi naših snaga bezbednosti, a izlagali su riziku i mogućnost širenje zaraze i ugrožavanje života, između ostalih, i svojih sledbenika. Da ne pominjem kada je vođa opozicija pežorativno govorio i o vakcini i o vakcinaciji i kako Srbija nije sposobna da nabavi vakcine. Kada smo nabavili vakcine, onda su govorili kako vakcine nisu u redu, a nakon toga prvi potrčali u red da se vakcinišu. Želeo bih da se prisetimo i podsetimo još nečega. U intervjuu „Blicu“ od 13.08.2013. godine, isti gospodin, protiv koga ja lično ama baš ništa nemam, neka je živ i zdrav, ali protiv čije politike i njegovog viđenja i načina razmišljanja o vođenju Srbije sa njegovim saradnicima i te kako imam, on u tom intervjuu kaže „Beograd na vodi“ i budući metro će promeniti sliku grada i Srbije. Odmah nakon nekoliko godina, kada je uvideo da nisu svi političari takvi da u predizbornim kampanjama obećavaju kule i gradove, a kada dođu na vlast ne urade ništa, već da to što kažu i obećaju, i urade, kao što to radi SNS predvođena predsednikom, on u intervjuu 23. februara, isti čovek, kaže da „Beograd na vodi“ ne razvija ni grad, ni Srbiju. Znači, isti čovek za godinu dana daje dve potpuno dijametralne izjave. Znači, lepše je bilo dok je na tom prostoru, gde je sada „Beograd na vodi“, jedan od najlepših delova glavnog grada u Evropi, bilo leglo zaraze i leglo narkomanije. Zatim, interesantna je njegova izjava o metrou. Osim prethodno navedenih tvrdnji da će metro promeniti grad i kvalitet života u njemu i njegove imaginarne vizije o metrou dok je bio na vlasti, dosta nelogične i amaterske, poput onih stanica u projektu koje su jedna od druge bile udaljene po 150, 200 metara, koje ste mogli prepešačiti za dva, tri minuta ili da metro ide trasom Bulevara kralja Aleksandra do Novog Beograda, na koji je već maksimalno razvijen gradski saobraćaj i ostalih besmislica kako to navode stručnjaci. Sada, dakle, primećujemo da naši građani koji su simpatizeri njegove stranke, mada sad i to treba uzeti sa rezervom, jer smo mogli da pročitamo ovih dana u medijima da svi ti njegovi navodno simpatizeri su dobro plaćena lica po pozajmicama koje smo videli da dobijaju od njega i njegove kompanije. Dakle, vidimo da on svoje simpatizere i svoje glasače koristi kako bi na bilo koji način izazvao incident sa organima reda, kao juče ispred Skupštine grada, gde su protestvovali protiv izgradnje metroa, valjda obećavajući im da će kada on dođe na vlast omogućiti im da voze zaprežnim kolima i da je to izgleda njihov politički program, pošto metro evidentno ne valja i onda, nakon potencijalnog incidenta, ukaže da je ova vlast tobože nasilna, autokratska, nedemokratska ili ne znam kakva još, a o kojoj je pričao u crnogorskim medijima kada je nedavno dao intervju, čini mi se, „Vestima“, gde je o svojoj sopstvenoj državi, njenom narodu i njenoj legalno izabranoj vlasti osuo drvlje i kamenje. U štampanim medijima koje kontrolišu, kojima neću pominjati ime jer ne želim da dajem legitimitet medijima koji na 30 strana svakodnevno piše sve najgore o svojoj zemlji i njenoj vlasti, piše između ostalog da je srpska železnička mreža u potpunom haosu i stavlja se jedan bombastičan naslov, koji kaže „Stanice nestaju, vozovi zauvek odlaze“. Poštovani građani, ima li većeg licemerja i gnusno izgovorene laži i da li je samo neistina program sa kojim vi nastupate pred građane Srbije? Ova vlast koja još od Berlinskog kongresa i 1878. godine, kada je knez Milan srebrnim budakom udario o tlo i otpočeo izgradnju železnice koja je bila dogovorena sa Austrougarskom od Beograda do Niša, uložila je i uradila najviše za razvoj železničkog saobraćaja, za modernizaciju železničke i putne infrastrukture, nabavljanjem najsavremenijih vagona, građenjem brzih pruga i svega ostalog. Sada na takav, mogu da kažem, bestijalan način, ovim paušalnim na ničim osim na zloj nameri utemeljenim naslovom, u vašim glasilima optužuju ovu vlast. Poštovani građani, nije ni čudo što su evroparlamentarci nakon onih pregovora pobegli glavom bez obzira kada su videli čime se sve služe. Dodao bih još nešto. Nikita Hruščov, veliki ruski političar, je rekao da su političari svugde isti i da će obećati da izgrade most tamo gde reke nema. Mogu da kažem da se samo delimično slažem sa njim i to ću pokušati da objasnim na primer srpske političke scene. Često se čuje kako politika nema veze sa moralom, kako je to stvar golih interesa, bez emotivnih reakcija i korišćenjem neistina kao operativnim sredstvima kojima se postižu određeni politički ciljevi. Međutim, ne želim uopšte da se složim sa tom konstatacijom. Naprotiv, mislim da je politika divna stvar koja vam omogućava da svakodnevno pomažete svom narodu i olakšavate njegov svakodnevni život, još kada taj cilj zagrnete u plašt ljubavi prema svojoj otadžbini, onda on postaje kud i kamo draži i bogugodniji, ali da biste na stvari gledali iz te perspektive i radili da ostvarite ova dva visoko uzvišena gotovo plemenita cilja, dakle, bolji život građana i bezbednija, poštovanija i jača država, vi morate da, pored mudrosti, pored hrabrosti, inteligencije i istrajnosti, imati i određene moralne kvalitete bez kojih su svi ovi prethodno navedeni ništavni, a kada kao političar posedujete sve ove kvalitete i posedujete sve ove osobine, onda nemate potrebe da govorite neistine svome narodu. Setite se samo kako smo mi rekli da ćemo smanjiti i plate i penzije, rizikujući da izgubimo poverenje građana, rizikujući da izgubimo vlast, ali nismo želeli neistinama da maglimo oči naših građana. Ipak, ako ste lišeni morala u politici i u želji da vladate drugima i ako ste poštovalac one Makijavelijeve da cilj ispunjava sredstvo, čak i kad ne govorite istinu, pokažite bar malo određenu dozu inteligencije da osmislite kako ćete to uraditi. Ne možete da kažete da se u kokošinjcu gaji droga, a da ne pogledate da li je stvarno tamo droga. Ne možete da kažete da dete od dve godine sa puškomitraljezom u rukama se borilo protiv Nemaca, kao što je to rekla gospođa Marinika Tepić nedavno na predizbornom skupu njene stranke u Kikindi. Ako se izuzme činjenica da je taj gospodin koji se sa dve godine borio protiv Nemaca tast prijatelja predsednika Stranke slobode i pravde, pošto na predizbornim skupovima i ne mogu da se sretnu više osoba od nekih prijatelja i kumova poštovalaca njene stranke, postavio bih pitanje, poštovana gospođo Tepić, odakle vam hrabrosti da se vi zalažete da osvojite vlast, kad ovako elementarne činjenice ne možete da proverite i pokušate bar da na veštiji način izvrgnete ruglu naš mudar narod i prevarite ga? Ako padate, da se uličnim žargonom izrazim, pošto ovo što vi radite ništa nije do ulično i jeftino šibicarenje, na ovako benignim stvarima, zamislite poštovana gospođo, da kojim slučajem i nesrećom po Srbiju, vi dođete na vlast i dobijete neku važnu državnu funkciju da je vodite, kako bi to radili, kako bi, šta bi Srbija imala od toga. Ipak, negde vas razumem, za ozbiljne političare su potrebne ideje, potrebni su programi, potrebno je nešto za ponuditi sopstvenom narodu da biste dobili poverenje, ali svi su svesni da vi za to niste sposobni. Narod bi svakako voleo da čuje na koji ćete način da im povećate plate, da im izgradite stadion, bolnicu, omogućite lakši život, ali da ste to znali da uradite, već bi uradili onomad kad ste bili na vlasti. Pošto ste svesni svoje nemoći, jedino što vam ostaje to je korišćenje neistina, kao ta da je ova vlast, citiram, prodala Kalemegdan za zgrade i garaže, gde ističete da je izgradnjom takozvanog „K distrikta“ načinjena nepovratna šteta kulturno-istorijskom spomeniku u srcu Beograda, kao i da su institucije za zaštitu spomenika kulture dale zeleno svetlo da se spomenik od izuzetnog značaja privatizuje, a gradnjom zatrpa i uništi dobar deo neistraženih ostataka srednjevekovnog grada. Strašna je činjenica što je kod vas iznošenje neistina, tj. laži, izgubilo na težini i da ih vi koristite u svakodnevnom govoru, bez obzira na posledice kakve će one izazvati po vaše birače. Lepo sam rekao - po vaše, ne po naše, jer mi radimo tako da ostavljamo jasno merljive rezultate i golim okom vidljive. Naime, po podacima se jasno da utvrditi da je ugovor o kupoprodaji navedenog dela beogradske tvrđave sklopljen između Beogradske konfekcije „Beko“ koja je tada bila u stečaju, kao prodavca i grčke kompanije „Properti development“ još 13. 08. 2007. kada ste vi vladali, što je uredno zavedeno u opštinskom sudu u Beogradu. Molim vas da u buduće bar malo ozbiljnosti pokažete. Budite bar toliko, da ne kažem lukavi, kao perjanica vašeg koalicionog partnera iz Narodne stranke, koji za program ima prolivanje srpske krvi po ulicama, jasno pozivajući na progon, na revanšizam, na nasilje, čiji članovi kao politički korektan rečnik imaju korišćenje kamenica u svakodnevnom govoru, gađanje u izlog svojih političkih neistomišljenika ili vašeg predsednika, potpredsednika, tj. gospodina Bulatovića, koji onim opasnim tonom preti da će svako od njih juriti po svog naprednjaka, od čijih pretnji ja, evo, danima ne mogu da zaspim, kada vidim kakve će me ljudske i moralne gromade juriti. Ili se bar ugledajte na perjanicu i vedetu opozicije gospodina Aleksića, koji je osmislio plan i rekao – nema veze, ja ću sad iskoristiti hapšenje ovog gospodina za koga se osnovano sumnja da je narko-diler, optužiću bez ikakvog i jednog jedinog dokaza i veze brata predsednika Republike, na osnovu te laži ja ću biti u medijima par meseci, jer nemam drugog razloga da budem u medijima, jer ništa dobro nisam niti uradio, niti mogu da ponudim svom narodu. Osudiće me na novčanu kaznu od par stotina hiljada dinara, što je za mene i moje mecene beznačajna svota novca i nakon presude biću to što sam uvek bio, ništa bolji, ništa gori. Da zaključim. Bavite se vi vašim fantazmagorijama, igrajte se politike, kukajte na svoju državu, ogovarajte je u intervjuima koje dajete državama čiji bi pojedini članovi rukovodstva najviše voleli da se srpsko ime izbriše iz njihovih rečnika, idite na mitinge podrške protiv SPC, vređajte ovu vlast kao nesposobnu zato što nema šestu vakcinu, nego ima samo pet, zato što na petom spratu treće bolnice koju smo sagradili u rekordnom roku možda curi voda ili negde ne dihtuje neki prozor. Navijajte protiv naših sportista, koji osvajaju više medalja nego kada ste vi bili na vlasti. Budite protiv toga što Hram Svetog Save ima najlepši mozaik na svetu ili što je ćirilica postala zakonom zaštićena. I neka vam iznošenje neistina budu jedini program sa kojim ćete pred birače izaći. Dok vi to radite, ova stranka će na čelu sa predsednikom, koji je definisao njene ideološke smernice i zadatke, ostati verna svojim uzvišenim ciljevima, a to su borba za bolji život naših građana i za bezbednu, naprednu i poštovanu Srbiju. Hvala lepo.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Ana Pešić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, uvažena predstavnice VSS, dragi građani Republike Srbije, pred nama se nalazi Predlog odluke za izbor sudija koji se prvi put biraju na ovu odgovornu i značajnu funkciju. Izuzetno je važno da kandidati shvate odgovornost sudske funkcije, kojoj će svojim znanjem, ponašanjem i sistemom vrednosti dati ugled i moć. Takođe, nadamo se da kandidati koji budu izabrani za sudije neće trpeti pritisak, da će svoje predmete završavati na vreme i da će se voditi samo pravilima struke. Pre svega, zbog građana Republike Srbije, ali i zbog činjenice da se naše sudstvo, tj. da je naše pravosuđe još uvek ranjivo, u obavezi smo da izaberemo najbolje. Srpska napredna stranka pruža bezrezervnu podršku nezavisnom sudstvu i za razliku od naših prethodnika, za razliku od 2009. godine, kada smo imali užasnu reformu pravosuđa, kada su se sudije birale u stranačkim prostorijama, kada je osnovno sredstvo za izbor sudija bila ucena, politički uticaj i manipulacija. Sami sebe su postavljali, zakone pisali po ličnim potrebama i potpuno urušili pravosudni sistem Srbije. U nedostatku pravde, korupcija je cvetala, a građani plaćali i danas plaćaju njihove greške i zloupotrebe. Uspeli smo da i u ovoj oblasti uspostavimo razliku između nas i njih. Danas se jača vladavina prava, pravosuđe je delotvornije i ono što je najvažnije, građani vraćaju veru u pravosudni sistem. Trud koji ulažemo u kreiranju efikasnog, nezavisnog i samostalnog sudstva pokazuje našu spremnost da stalno poboljšavamo nivo u pravosuđu. Važno je da napravimo paralelu, jer ta bahatost vlasti do 2012. godine i njihov politički uticaj na pravosuđe pokazuju kako ne treba raditi i šta bi se desilo ukoliko se oni ponovo vrate na vlast. Samo bahato je njihova parola i danas. Oni koriste svaki trenutak kako bi kriminalizovali predsednika Aleksandra Vučića i njegovu porodicu, izmišljajući lažne afere bez dokaza i osnova, koje su u stvari samo dokaz njihove nemoći i primitivizma. Politika koju oni danas pokušavaju da nametnu građanima Republike Srbije se isključivo zasniva na mržnji i na pretnjama i to nije Srbija koju građani žele. I ne samo da ne žele da se Srbija vrati u mračnu prošlost, nego ne žele ni da im se ponove oni koji su je unazadili i koji su uništili i naš kredibilitet i ugled u svetu, oni koji su se bogatili i bahatili. Želimo da Srbija nastavi svoj put uspeha i prosperiteta. Želimo da ovo bude uređena pravna država. Želimo nultu toleranciju za kriminal i korupciju, državu u kojoj se poštuje Ustav i zakoni. Iz tog razloga, važno je da pažljivo biramo kandidate i podržimo najbolje koji će se po prvi put naći u sudijskoj fotelji. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Pešić. Sledeća na listi, uvažena narodna poslanica Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi predstavnici Visokog saveta sudstva, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Republike Srbije, danas je pred nama izbor sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju. Od sudija koje će u danu za glasanje biti izabrane za sudijsku funkciju poslanička grupa Aleksandar Vučić – Za našu decu očekuje da će biti nezavisni, da će efikasno, odgovorno i dostojno izvršavati svoju sudsku vlast na korist građana, na korist privrede, kako bi brzo i efikasno došli do pravde. Bez pravde, naravno, da nema ni prava. Moram da istaknem da mi na jako odgovoran način izborom sudija, koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, jačamo kapacitete pravosuđa, odnosno pravosudnih organa, jer jačanjem kapaciteta kroz ljudske resurse očekujemo da dostupnost pravde za građane i privredu bude u razumnom roku i da svaki građanin, a i predstavnici privrede blagovremeno dobiju odluke od strane suda, onakve kakve su u skladu sa zakonom. Od izabranih sudija očekujemo da budu nezavisne, ali ne nezavisne od zakona i Ustava. Oni u stvari jedino treba da budu zavisni od Ustava i zakona, jer svoje presude donose u ime naroda. Poštovanje Ustava i zakona je glavno odličje sudija i glavno odličje u stvari njihove nezavisnosti. Naravno, ovde moram na samom početku i da istaknem ime Srećka Sofronijevića, Srbina iz Zvečana, koji je na mučki način danas u severnoj Kosovskoj Mitrovici ranjen i kome se lekari danas bore za život. Premijerka Ana Brnabić uputila je apel i NATO i KFOR i Međunarodnoj zajednici, a predsednik Republike Aleksandar Vučić uputio se u Rašku, jer predsednik Srbije Aleksandar Vučić uvek je sa svojim narodom onde gde se taj narod i nalazi. Naravno, i ja se pridružujem apelu da čitav svet i čitava Evropa treba da znaju da se na AP Kosovo i Metohija na najgrublji mogući način krše osnovna ljudska prava Srba, a to su pravo na život i pravo na svoj dom. Međunarodna zajednica u skladu sa međunarodnim pravom treba da preduzme sve mere kako bi srpski narod na Kosovu i Metohiji ostao, kako bi tamo normalno živeo i kako ne bi bio diskriminisan i proteran od divljačke Kurtijeve vlasti samo zato što nose srpsko ime i prezime. To Evropa i čitav svet treba da znaju. Na to to treba da se stavi tačka, jer to je diskriminacija čista po osnovu nacionalnosti i najgrublji mogući način ugrožavanje života Srba koji u AP Kosovo i Metohija žive. Moram da se osvrnem i na period do 2012. godine kada je žuto tajkunsko preduzeće, predvođeno Đilasom, Jeremićem, Tadićem, sprovelo najsramniju reformu pravosuđa u istoriji pravosuđa. Evropska unija je pobegla iz Srbije zato što je Srbiju smatrala crnom tačkom Evrope u pogledu korupcije i bezakonja. Naravno, ta žuta tajkunska vlast u jednom danu ostavila je bez posla više od 1.000 sudija i tužilaca i na taj način lišila ih osnovnog ljudskog prava, prava na rad. Naravno da sve ono što je radio Dragan Đilas i žuto tajkunsko preduzeće je bilo mimo zakona i mimo Ustava. Ustavni sud Srbije kasnije je proglasio neustavnim pojedine odredbe, sudije i tužioci su vraćeni, ali ta greška žutog tajkunskog preduzeća koštala je građane Srbije 44 miliona evra. Nisu plaćali sudske veštake, nisu plaćale sudske tumače. Od 2012. godine kada je SNS preuzela vršenje vlasti, naravno, svi ti troškovi su izmireni. Žuto tajkunsko preduzeće, DOS-ovsko, pljačkaško i lopovsko, inače, jer je Dragan Đilas, kako sam kaže, u vreme vršenja vlasti uspeo da u svoje džepove stavi 619 miliona evra i još mnogo miliona po raznoraznim belosvetskim destinacijama. U akciji „Sablja“, na primer, uhapšeno je i privedeno blizu 12.000 ljudi. Privođeni su ljudi onako odokativno, protiv malog broja ljudi pokrenute su krivične prijave, a mnogi su zbog nezakonitog pritvora, zbog onemogućavanja prava na branioca, zbog torture, kasnije, pošto nisu podignute krivične prijave, tužili državu i, naravno, ponovo su greške žutog tajkunskog preduzeća plaćali građani, jer su višemilionske odštete dobili svi oni koji su protivzakonito bili pritvarani. Da nisu vodili brigu ni o građanima Srbije koji imaju potrebu za sudskom zaštitom ide u prilog i činjenica da su 138 opštinskih sudova sveli na 34 osnovna suda, da su na mnogim mestima ostavili sudske jedinice, da su građani morali da idu i po više kilometara iz jednog mesta u drugo da bi prisustvovali sudskom ročištu. Naravno, žuto tajkunsko preduzeće ostavilo je iza sebe i nerešenih 3,5 miliona predmeta. Kriminal i korupcija su cvetali, ali 2012. godine, kada je SNS preuzela vlast, prvi i osnovni cilj i strateško opredeljenje SNS, Vlade i danas predsednika Republike Aleksandra Vučića bila je borba protiv kriminala i korupcije, odnosno nulta tolerancija na kriminal i korupciju. Planom Srbija 2025 jedan od šest proklamovanih ciljeva, koje je proklamovao predsednik Srbije Aleksandar Vučić, a Vlada prihvatila i sprovodi, jeste upravo odlučna borba protiv mafije i kriminala. Naravno, sve ovo vreme država vodi odlučnu borbu protiv mafije i kriminala, a navešću samo jedan primer. To je hapšenje zloglasne mafijaške družine okupljene oko Veljka Belivuka. Moram da istaknem da za SNS nema zaštićenih, da su svi jednaki pred sudom i da pravda važi jednako za sve. To smo pokazali i donošenjem niza antikoruptivnih zakona. Jedan od takvih zakona je i Zakon o poreklu imovine i nadam se da će nadležni državni organi preduzeti sve mere u skladu sa zakonom i istražiti kako se Dragan Đilas u vreme vršenja vlasti obogatio za 619 miliona evra. Takođe moram da istaknem da je tokom 2020. godine pri višim sudovima i tužilaštvima su formirana posebna odeljenja za borbu protiv korupcije, da je u radu bilo 2.000 predmeta, da su podnete 973 krivične prijave, a da su 673 bile osuđujuće. Među osuđujućim presudama nalazili su se i neki funkcioneri SNS, što je svakako primer da za SNS nema zaštićenih kada je u pitanju kršenje zakona. Temelje srednjovekovne države udario je Stefan Nemanja. Temelje moderne Srbije, ekonomski napredne, udario je predsednik Aleksandar Vučić. Temelje moderne diplomatije udario je predsednik Srbije Aleksandar Vučić i to je pokazano pre dva dana, kada je Beograd bio domaćin Samita nesvrstanih, a na samitu je učestvovalo preko 557 delegata. Ovim je Srbija pokazala da se bori za mir i stabilnost, za poštovanje međunarodnog prava i poštovanje zakona. Aleksandar Vučić je jednom prilikom rekao - Nema puta ka miru, mir je put. Politika mira, politika stabilnosti, politika napretka, je politika Aleksandra Vučića. Aleksandar Vučić živi i radi za Srbiju i zato ta politika nema alternativu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospođo Jevtović Vukojičić. Sledeći je uvaženi narodni poslanik Adam Šukalo. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsedniče. S obzirom da često imamo priliku da diskutujemo ovde o ovim odlukama o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, ja ću, po koji zna koji put, da ponovim da je to izuzetno dobra praksa i mislim da je to izuzetno važno i bitno za demokratski i svaki drugi potencijal Republike Srbije. Čvrsto stojim na stanovištu, ne samo kao poslanik, već kao diplomirani pravnik, da je to dobro i za pravnu praksu, dobro i za sudsku praksu, dobro i za tužilačku praksu, a mislim da je jako dobro i za izvršnu vlast, za Ministarstvo unutrašnjih poslova, različite bezbedonosne agencije, koje sve zajedno u jednom nizu trebaju da stvore jedan rezultat u kontekstu krajnjeg rezultata, recimo, jedne pravosnažne presude. Uzeću jedan primer u kontekstu privrednog kriminaliteta borbe protiv korupcije i svega ostalog. Mi se sada nalazimo u jednom specifičnom momentu u kojem, nažalost, pod uticajem različitih međunarodnih organizacija, međunarodnih institucija, pa i Venecijanske komisije i svega ostalog, se odlučujemo da idemo u jednu drugu praksu koju ćemo uspostaviti u narednom vremenskom periodu, ali čeka nas priča oko ustavnih amandmana i svega ostalog i ne bih da prejudiciram, ali dužan sam da kažem svoje mišljenje. S obzirom da dolazim iz BiH, gde sam proveo dobar deo životnog i profesionalnog veka, gde upravo ovakav primer gde sutra i u budućnosti kolege treba da međusobno biraju kolege, da ih ocenjuju, da daju pravu ocenu, nije dao pravi rezultat, odnosno da BiH u smislu najbliže susedne zemlje u tom smislu reči, kao reforma pravosuđa koja je počela 2000, koju su stranci vodili, s obzirom da je BiH međunarodni protektorat, dala upravo suprotne rezultate od onih koji se nama nameću ovde kao standardi, u kontekstu priče i budućih evropskih integracija i što bolje ocene za vladavinu prava, za Poglavlje 23, 24, itd, itd. Hoću da kažem da u prostoj analizi ovde svega onoga što smo mi do sada govorili je izuzetno važno da ne samo analiziramo to koga ćemo od predloženih kandidata ovde izabrati u Narodnoj skupštini, već da analiziramo o tome kakvi su efekti borbe protiv recimo kriminala i korupcije u pravosuđu. Mi smo ovih dana svedoci da imamo intenzivnu borbu od strane državnih institucija, primarno od Ministarstva unutrašnjih poslova koje zaista muku muči da razbije tu hobotnicu koja se proširila u svim porama društva i ne možete više da pohvatate, ali konstantno MUP šalje različite izveštaje, ima određenu saradnju sa različitim tužilačkim institucijama, a ono što mi ne možemo u krajnjem efektu da vidimo šta su krajnji rezultati toga kada mi pokažemo političku volju i spremnost da se obračunamo sa organizovanim kriminalom. Mi izveštaje koji idu u tom pravcu na godišnjem nivou, koji podrazumeva da operativno znamo koliko je podnesenih izveštaja počinjenog krivičnog dela, evo, recimo, iz oblasti privrednog kriminaliteta, koliko je potvrđenih optužnica, koliko je podignutih optužnica, koliko je potvrđenih optužnica a koliko imamo pravosnažnih presuda gde su kriminalci koji su se odlučili da se bave privrednim kriminalitetom a ima ih mnogo u političkim strukturama, pre svega u političkim strukturama koje su predstavljale bivši režim, nemamo krajnje rezultate u smislu procesuiranja i onda kao krajnji efekat te priče imamo upravo ono što možemo da često čujemo, pa da pitamo - ko je presuđen, ko je procesuiran? Nije niko procesuiran iz prostog razloga zato što su pre toga pozicionirali tužioce i sudije da spreče upravo to, krajnje procesuiranje odnosno pravosnažne presude, ili se one razvlače u dugogodišnje procese. Nepoverenje građana upravo nastaje u tom međuprostoru koji postoji između MUP, tužilaštva i sutra sudija. Nismo svi isti, svako ima svoju ulogu. I sada treba neko nas da ovde uveri u tu vrstu priče koja podrazumeva da će sutra kada se treći stub vlasti u pravnoj državi kakva je Srbija, kada se potpuno osamostali i kada se budu i međusobno birali i međusobno ocenjivali, bez ikakve kontrole, da će procvetati sve u Srbiji. Moram da kažem da sam imao priliku kao zamenski član Odbora za ustavna pitanja da prisustvujem jednoj javnoj raspravi ovde oko ustavnih amandmana i moram da kažem da sam kao čovek, a i kao diplomirani pravnik, izuzetno razočaran onim što sam čuo. Vidim da tu, s obzirom da smo imali predstavnike i tužioca i advokatske komore i sudija i profesora različitih, ja vidim da je tu izuzetno prisutno i politikanstvo i politički interesi i da se ova tema i te kako koristi upravo za tu vrstu potrebe da se pokuša otvoriti ili načeti integritet koji predsednik Republike Srbije ima i da mu se adresira priča u kontekstu toga što se zove vladavina prava, da u Srbiji nema vladavine prava, da postoji pritisak na pravosuđe itd. Nikada niko u ovoj sali, to svaki put ponovim i sada ću ponoviti, nije komentarisao bilo kakvu konkretnu presudu ili tužilačku odluku, nikada niko. Ali, imamo pravo da kažemo i upravo se vraćam zato na početnu tezu da je ovo pravi princip, pa makar u ovom simboličnom smislu da na bazi komunikacije koju mi imamo sa građanima, na bazi informacija koje možemo da dobijemo iz određene lokalne samouprave, možemo sporiti određenog kandidata. Sutra to nećemo moći uopšte, a bićemo, kao što smo i danas, odgovorni za krajnji rezultat u smislu procesuiranja. Evo, ja uzimam samo jednu oblast koja je izuzetno teška, koja je razuverila sve pore društva u Srbiji, a to je privredni kriminalitet, to je korupcija, sistemska, koja postoji bukvalno svuda. Drugu temu koju želim kratko da obradim, a to je ono što se danas dešava na prostoru Kosova i Metohije. Moram da kažem da kao Srbin iz Republike Srpske da prva asocijacija danas koju sam imao na ova dešavanja na prostoru Kosova i Metohije da takvu sudbinu čekaju i Srbi u Bosni i Hercegovini i u Republici Srpskoj. Ne daj Bože da se neko toliko osokoli i da kaže, da postane bezobrazan, da ovakve stvari radi kao što radi danas. Ne daj Bože da bilo kojem Srbinu na prostoru regiona sude, presuđuju i donose tužilačke odluke pravosudne institucije kvazi države „Kosovo“, koje su isključivo vezane upravo za politički i svaki drugi interes. Ne možete se oteti utisku da sve ovo što se radi svakodnevno da isključivo ima samo jedan cilj a to je da pomeri Republiku Srbiju sa njenog ispravnog puta, jer se Republika Srbija, njeno rukovodstvo zalaže za mir, za napredak, za ekonomsku saradnju i da se na tom putu, koji svakodnevno postiže sve bolje i bolje rezultate, skrene različitim provokacijama fokus delovanja i da se od ovog prostora napravi jedno nestabilno područje u kojem će se primarno ekonomski napredak zaustaviti, jer nema ekonomskog napretka ako imate političku nestabilnost, da ne govorim ovu koja se dešava u smislu bezbednosti itd. Te poruke, i te provokacije koje dolaze konstantno a za život ljudi, Srba, na prostoru Kosova i Metohije koji danas tamo žive to nisu provokacije i mi ovde sa pozicije Beograda ili pozicije Banjaluke možemo tako doživljavati da je to stvarno ugrožavanje bezbednosti, to je nesigurnost ne samo za institucije lokalne samouprave, ne samo za građane, to je nesigurnost za porodice, za decu, za sve drugo. Evo, nisu prošle dve nedelje, mi ponovo imamo svesnu provokaciju koja isključivo ima za cilj da zaustavi Srbiju u njenom napredovanju i u svemu onome što je do sada postignuto. Iz tog razloga, ja sam potpuno uveren u mudrost, odgovornost i kredibilitet koji ima predsednik Aleksandar Vučić da će doneti ispravnu i pravu odluku u kontekstu zaštite naših nacionalnih interesa, ali sa druge strane da ne dozvolimo da kvazi pravosudne institucije uz pomoć različitih, da kažem, poluga te kvazi države koji imaju u ovim organizacijama koje smo mogli da vidimo i danas, da uznemiravaju naše građane. Mi to ne smemo dopustiti, a sa druge strane ne smemo dozvoliti da se upecamo takođe u sve ove provokacije koje imaju isključivo za cilj da se Srbija zaustavi u ekonomskom i svakom drugom napretku političkom. Ovih dana, ovo što smo mogli da vidimo u Beogradu u vezi organizacije nesvrstanih i toliki broj državnika zemalja, ministara inostranih poslova, koji su posetili Republiku Srbiju, bilateralnih sastanaka, poruke koja je otišla iz Beograda, naravno da nekog muče i naravno da Srbija štrči u tom smislu reči zato što ne samo da lideriše u smislu regiona već se nameće kao neko ko može da odigra značajniju ulogu i na međunarodnom planu bez obzira na problem KiM koji ima. Takođe je skup dobro iskorišćen da bi uspeli da kažemo šta je istina, šta je naše ustavno uređenje, šta se nama desilo, odnosno način na koji je naša teritorija oteta pod kontrolom svih onih koji danas tamo pokušavaju da ovde upućuju određene packe. Iz tog razloga mislim da ovaj odgovor ide upravo u tom pravcu koji dolazi od tih privremenih prištinskih institucija, kako ih zovemo, kvazi države Kosovo, da ne trebamo nasedati na to, ali da ne trebamo nikada dozvoliti da nijedno srpsko dete, da nijedna srpska porodica ili bilo koja druga na prostoru KiM ne može mirno da spava. U to ime živela slobodna Srbija.
Zahvaljujem se uvaženom narodnom poslaniku. Sledeći na listi predstavnik poslaničkog kluba Aleksandar Vučić – Za našu decu, Viktor Jevtović.
Zahvaljujem predsedavajući, gospodine Krkobabiću. Poštovani predstavnici ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, cenjeni građani Republike Srbije, govoriću o Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju. Pravosuđe i zakon su oduvek bili kamen temeljac državnog sistema, institucije koje su činile i čine osnov društva i pravednosti. Izborom novih sudija na ovu važnu funkciju stavlja se pred njih obaveza, ali i teret da svoju delatnost obavljaju u skladu sa načelima i zakletvom koju daju. Stara narodna kaže – ni po babu, ni po stričevima, već po pravdi Boga i istine, a mi danas kažemo – po Ustavu i po zakonu za razliku od bivšeg tajkunskog režima, koji je predvodio Dragan Đilas, gde su se sudije birale na sastancima mesnih, opštinskih odbora žutog preduzeća, u kafanama uz skupocene tompuse i alkohol, da ne govorim o skandaloznoj reformi 2010. godine gde 900 sudija i preko 700 poštenih i časnih tužalaca je dobilo otkaze, a razlog je bio to što se može istoj toj tajkunskoj pljačkaškoj kamarili, koja je bila i kadija i sudija, a da svoj lopovluk trajno obezbede, delegirali su svoje partijske poslušnike da oni određuju pravdu celoj Srbiji. Posledice toga mi trpimo i danas, ali danas Srbija na čelu sa Aleksandrom Vučićem više nije ona kaljuga u koju su nas gurnuli pohlepom i novcem u redu veličine od 619 miliona opijeni politikanti, koji su uništavali sve što im je palo šaka. Njihovi dugi prsti su opustošili državnu kasu, a sudije i tužioci postavljani po svom kriminalnom kalupu. Zataškavali su milionske pljačke, privatizacije žutog kartela na čelu sa Draganom Đilasom. Danas toga nema i lopovima iz bivšeg režima je teško da se pomire sa tim. Sada te iste horde koje su pustošile napaćene građane Srbije opet putem svojih tajkunskih medija, svojom Marinikom iz Moravića, kao i lažovom Aleskićem, dokazanim ekspertom u devastaciji i pljački, Vukom ho Jeremićem, kolekcionarom skupocenih pića i novca, ozlojeđeni u svojoj mržnji prema predsedniku Aleksandru Vučiću i njegovoj porodici, kao hijene napadaju i nemaju milosti jer pravda koju oni imaju u programu za Srbiju je nasilje i teror. Uživajući podršku osuđivanih kriminalaca oni bez dokaza kidišu na sve što radi SNS na čelu sa Aleksandrom Vučićem koji se herojski bori u ovom teškom vremenu ne samo za Srbiju, nego za čitav region, a oni u želji da bez izbora opet opustoše sve što je već u njihovom programu, a na delu već dokazano, Srbiju ponovo otkinu od sveta i šutnu je na dno, poniženu i na kolenima, narod Srbije više ne želi da trpi teror falangi i lopova, bitangi i želi da ide napred, da bude uvažavan kao suverena država kako u regionu, tako i u svetu, što se i videlo na poslednjem Samitu nesvrstanih gde je prisustvovalo preko 100 stranih delegacija i 40 šefova stranih diplomatija. To je politika Aleksandra Vučića, napredak i bolja budućnost za svu našu decu. To je ona ponosna Srbija koja bespovratno ide napred. Ovim putem želim da apelujem na ceo svet i pružim punu podršku napaćenom narodu na KiM sa molbom da izdrži jer mi nemamo drugu zemlju sem Srbije. Živela Srbija.
Zahvaljujem se uvaženom narodnom poslaniku Viktoru Jevtoviću. Ovim govorom završavamo prvi deo sednice. Zahvaljujem se i predstavnicima Visokog saveta sudstva. Nastavljamo posle redovne pauze. Hvala.
Poštovani narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ima izreka Valtazara Bogišića, to gospodin Martinović često citira: „Zakon je za svakoga zakon.“ Dakle, i za sudije. Ustav je zakon svih zakona, ako se slažemo oko toga. Ustav kaže sledeće, član 103. stav 2. - Narodni poslanik ne može biti pozvan na krivičnu ili drugu odgovornost. Narodni poslanik ne može biti pozvan na krivičnu i drugu odgovornost za izraženo mišljenje ili glasanje u vršenju svoje poslaničke funkcije. Za izraženo mišljenje ili glasanje u vršenju svoje poslaničke funkcije, narodni poslanik ne može biti pozvan. Dakle, ne može biti pozvan, ne presuđen. Ne može biti pozvan na krivičnu ili drugu odgovornost. E sad, ovaj Ustav važi za sve, sem za mene. Ali, ovde ne piše sem, ovde treba da se dopiše - sem ako se ne radi o Marijanu Rističeviću. Onda, u tom slučaju suspendovan je ovaj član. Ima narodnih poslanika koji su bili sa mnom kada je krivičnu tužbu protiv mene podneo Saša Radulović za reči izgovorene za govornicom Narodne skupštine. Kao prilog u tužbi je bio prepis stenograma sa više sednica. Recimo, ja sam mu rekao kad me napadao ovde iz poslaničke klupe – šta si stao tu ispred mene kao ukočen paradajz. On je smatrao da se to radilo o njemu i da sam ja izvršio neko krivično delo, iako sam to uradio dok sam govorio na sednici Narodne skupštine, a on me ometao. Najteža kvalifikacija mu je bila i najveći duševni bol zato što sam ja pominjao tamo neku grupu „kradulović del boj kompani“. On je smatrao da se to radi o njemu i da je to duševni bol, a uz tužbu je išao prepis stenograma. Tužba je bila napisana latinicom, pa sam ja, u skladu sa članom 10. Ustava: „U Republici Srbiji u službenoj upotrebi su srpski jezik i ćiriličko pismo“, zatražio da mi se to dostavi na mom jeziku i na mom pismu. Sudija je i za jednu i za drugu povredu Ustava, u Prvom osnovnom sudu, a to je sudija iz čuvene one reforme iz 2009. godine, koji je postao sudija na osnovu partijske knjižice, rekao otprilike ovako - pa, piše to u Ustavu, ali ja mislim drugačije. Za to čak imam i svedoke. I ništa se sudiji nije desilo. Visoki savet sudstva nije smatrao da je povreda Ustava povreda zakona i da je to razlog za odstranjivanje sudije sa pravosudne funkcije, jer to radi Visoki savet sudstva, a ne Narodna skupština. Drugi put, koliko sam čuo, tužio me Nikola Kojo za reči izgovorene za govornicom, zato što sam tvrdio da su on i ovi glumci koji stalno napadaju vlast i Vladu dobili od Filmskog centra Srbije sto i nešto miliona za razne filmove, a taj Filmski centar se finansira iz budžeta. Dakle, niko iz vlasti ne mrzi te glumce zato što su drugačije politički orijentisani, a dokaz za to su sredstva koja su oni dobili i koja iznose desetine miliona. Onaj Bjelogrlić je dobio preko 100 miliona, a ovaj dobio 20 miliona i hteo da snima neki film o tome kako srpski lekari, uz podršku policije, vade organe na crno i prodaju na crnom tržištu i to se dešava u Kliničkom centru Srbije. On je priložio uz tužbu video snimak sa sednice. Video snimak sa sednice! Koliko čujem, i tu hoće da mi sude. Od gospodina Martinovića su tražili, ove Radulovićeve sudije, čudne sudije, da mi se ukine čak i imunitet, kao da sam ubio čoveka. Mada, ja se nisam pozivao na imunitet, jer Ustav ti garantuje imunitet po automatizmu. Ovo ustavno pravilo su upisali ustavotvorci da bi se zaštitila opozicija, da vlast ne može da progoni opoziciju ili nekog poslanika zbog toga što je izneo nešto što se vlastima ne sviđa. Ali, gle čuda, kod nas se sve obrnulo, kod nas se ispostavilo da opozicija, na čiju stranu se svrstavaju određene sudije koje su došle na te pozicije uz pomoć te vladajuće tadašnje stranke 2008/2009. ili 2010. godine i uglavnom se svrstale u tu kolonu. Recimo, u nekim sudovima možete, a to bi bio dobar predlog, veliki broj sudija su časne sudije i njima se izvinjavam, ali u nekim sudovima možete da oformite odbore Demokratske stranke. Pošto se Demokratska stranka raspala, najčvršći njihovi odbori su u pojedinim sudovima. Lepo, recimo, u inđijskom sudu da sklopite lep odbor Demokratske stranke, jer sve se drugo raspalo, da bude daleko jači od onoga. Recimo, Nataša Kandić je predlagala sudije, pa su to postale sudije. Recimo, iz Sremske Mitrovice su baš dopali u Inđiju. Ako nema mesta, ako nisu dobri za Mitrovicu, ono za Inđiju će baš da budu dobri. E, tako se naše pravosuđe ponaša. Znači, zakon je za svakoga zakon, Ustav je za svakoga Ustav. On treba da zaustavi, sa jedne strane, neograničene slobode, sa druge strane bezgranična prava i slobode, a sa druge strane da zaustavi vlast. Ali, kod nas izgleda da smo po pitanju Ustava i zakona samo mi predmet raznih političkih procesa, a da su svi drugi amnestirani kada uvrede, povrede, kada prete itd. To je otprilike neka vrsta umetničkog dela, duhovitosti, slobode, da može da se opsuje predsedniku majka, može svašta da se uradi. Mogu da se jedu ljudski ćevapi, može svašta da se dešava, ali sudije otprilike su nadležne, pojedine sudije, uglavnom za poslanike i političare vladajuće većine. Šta reći o sudiji Majiću? Ja ne znam šta treba Visoki savet sudstva da doživi, a ovim sudijama predlažem da se nikako ne ugledaju na njega i na ove sudije o kojima ja govorim, nego da sude po zakonu, da poštuju Ustav i zakon, da pravda bude dostupna svima, da kažnjavaju krive, da štite nevine, a ne kao u slučaju Majića. Zamislite sudiju kome je Vrhovni kasacioni sud dva puta proglasio povredu zakona. Dakle, Vrhovni kasacioni sud je napisao, odnosno rekao i napisao da je sudija Majić dva puta povredio zakon, prekršio zakon. Prvi put je to bilo u suđenju „Gnjilanskoj grupi“. Vrhovni kasacioni sud je presudu koju je potpisao sudija Majić, kojom je oslobodio 11 albanskih terorista, koji su ubili 80 civila, nealbanske nacionalnosti, većinom srpske nacionalnosti, 34 se vodi kao nestalo, a još 153 je bilo protivpravno lišavano slobode i mučeno. I zamislite, on je našao za shodno da oslobodi okrivljene teroriste, zbog toga kako je naveo, se to desilo posle Kumanovskog sporazuma, pa je on mislio da to nije ratni zločin, nego tek tako je povredio zakon u korist optuženih, a na štetu oštećenih. Vrlo lepo odigrano, u takvim situacijama kada se usvoji zaštita zakonitosti i kada se ustanovi da je došlo do povrede zakona od strane sudije, pošto to nije bilo na štetu okrivljenih, takav sudski postupak se ne ponavlja. Tako su se albanski teroristi dokopali slobode uz pomoć sudije Majića. Zašto je on to uradio, ne smem da pitam pošto, nego samo zašto? Da se razumemo. Pitao sam zašto je on to uradio? To sveti Bog zna. Uglavnom, žrtve albanskih zločina nisu dočekale pravdu, zločinci nisu kažnjeni i zločin je prošao bez kazne, a našim oficirima, rukovodstvu, civilnom i vojnom, uglavnom sude i imate presude bez zločina, krivce bez zločina, a u ovom slučaju imate zločine gde su krivci oslobođeni, zločine bez krivaca, jer je sudija Majić našao za shodno da on to treba da oslobodi. Vrhovni kasacioni sud je rekao da je došlo do povrede zakona od strane sudije, ali gle čuda, u takvim slučajevima treba razrešiti, gospodine Arsiću – jel tako, treba razrešiti sudiju koji je povredio zakon. Posebno u slučaju kada su žrtve bile 80 osoba koje su ubijene, 34 je nestalo, a 153 su protivpravno zatvarane i mučene. U takvim situacijama, to je tako teška povreda da to nije slučajno moglo da prođe nekažnjeno. E, gle čuda, 2017. godine isti sudija ponovo ima povredu zakona i opet ne kažem to ja, već Vrhovni kasacioni sud, sastavljen, valjda, od najboljih sudija. Ako, oni kažu da je sudija Majić ponovo povredio zakon, onda je to za mene više nego tačno, s obzirom da mu se to dešava drugi put. On je u slučaju obljube deteta od 13 godina zaključio, a pri tome po meni izazvao i neku vrstu segregacije romske nacionalne manjine, smatrao je da, pošto se radi o maloletnici staroj 13 godina, a ovaj nije maloletnik, D. Č. 24 godine i sudija Miodrag Majić je smatrao da nema krivičnog dela, odnosno oslobodio je D. Č. za to krivično delo zato što on misli da su i optuženi i devojčica pripadnici romske nacionalne manjine u kojoj su polni odnosi sa decom prihvatljivi. Jel tako gospodine Ackoviću? Takvu je on presudu doneo. Tako je on štitio romsku nacionalnu manjinu. Po meni je narušio ravnopravnost građana, a na određeni način vrlo, vrlo loše postupio prema jednoj nacionalnoj manjini, govoreći da je to za njih uobičajeno itd. Vrhovni kasacioni sud je rekao da je povređen zakon, da je sudija povredio zakon i sudiji se ništa nije desilo. Gle čuda, taj sudija ima neku nevladinu organizaciju, pre bih rekao anti vladinu, CEPRIS jel tako, u kojoj redovno kritikuje Narodnu skupštinu, bavi se politikom, ide u političke emisije kod Olje Bećković itd, učestvuje u raspravi i političkim raspravama u medijima, a da pri tome nije tražio dozvolu nadležnog starešine u sudu, što je obaveza. Oni kažu da je to prevaziđeno. Nema veze što je to pravilo, ali oni kažu da je to prevaziđeno. I tako nastupa, kritikuje Skupštinu. Kada je već donosio ovakve presude, on bi da naruči zakone koji bi mu bili prihvatljivi i ako su zakonodavci, tj. Narodna skupština i ukoliko krene da radi naš posao, mi bi onda trebali da idemo, zamisliste sada, da idemo mi da donosimo presude. Sigurno bi donosili bolje presude nego sudija Majić, sigurno da ne bi oslobodili 11 terorista za ubistvo najmanje 80 ljudi i to na najsuroviji način. Sigurno ne bi oslobodili pedofila iako bi radili njegov posao. Mi ne radimo njegov posao. On se zanosio mišlju i njegovi politički istomišljenici da bi on mogao da bude i dobar kandidat protiv nas, pa se eto, nevoljno odrekao i kaže –evo, neću da budem kandidat iako se bavio politikom. Ovim sudijama koji će biti izabrani, želim da ne ponavljaju greške koje je činio sudija Majić, a ima još takvih sudija. Rekao sam, čast sudijama koji časno i pošteno rade svoj. Posao raditi na način na koji to radi Majić, to nije sudijski posao, to je nešto što sudije nikako ne smeju da čine. Takođe sam nezadovoljan zato što su sudije recimo, blagonaklone prema Šolaku i Đilasu. To što Šolak i Đilas nisu u zatvoru, to nije dokaz njihove nevinosti, to je dokaz krivice suda. Dakle, ne njihove nevinosti, već krivice nadležnih sudova i sudija koje su njihovim stazama i bogazama došli na funkciju, čuvenoj deponiji pravosuđa 2008. i 2009. godine, kada je partija rešila da osnuje svoje sudove, posebno u Beogradu, jer su mu tu bili najvažniji. Evo sinoć je bio televizijski prenos na Šolakovoj televiziji. To je događaj sa liste najvažnijih događaja, koji je utvrdio REM. U Zakonu o medijima član 64. piše da događaje sa najvažnije liste događaja od interesa za sve građane, mogu da prenose isključivo televizijski kanali koji pokrivaju celu teritoriji Republike Srbije i imaju slobodan pristup. To znači da može i na antenu. Gle čuda, u zakonu to piše, isključivo pravo su mogli da ostvare pet ili šest nacionalnih kanala koji pokrivaju celu teritoriju. Međutim, desilo se, kažu – oni su kupili prava, pa eto oni kao emituju na delu teritorije Republike Srbije, što je povreda zakona. Niko iz tužilaštva, iz pravosuđa ne reaguje na to, sve je dopušteno. Pri tome se emituju reklame, a to su prekogranične televizije, „Junajted grupa“, „Junajted medija“, emituju se reklame za skupe pare i na takav način uzima deo marketinškog tržišta. U zakonu takođe piše, član 27. Zakona o oglašavanju da televizije koje reemituju program, a to su ove televizije „Junajted grupe“, ne mogu da emituju marketing, sem onog koji je za izvorni deo programa iz zemlje odakle se reemituje program. Dakle, oni emitovanjem domaćih reklama, otimaju hleb domaćim televizijama, učestvuju u marketinškom tržištu, uzimaju deo novca iako nisu registrovani na teritoriji Srbije, jer navodno reemituju taj program. To znači da ovi koji plaćaju sve obaveze i koji su registrovani u Srbiji, koji posluju po zakonu, gube deo novca, što naravno utiče i na slobodu medijskog izveštavanja, jer nema slobode medija bez izvornih prihoda koje ostvaruju od marketinga, čime mogu da čuvaju svoju uređivačku politiku od uticaja. Recimo opština koje raspisuju konkurse itd. ukoliko nemate deo marketinškog tržišta, možete da poslujete samo na osnovu konkursa za mediji koje lokalne samouprave objavljuju. I niko iz pravosuđa ne reaguje. Preporučujem ovim sudijama novoizabranim da ipak malo obrate pažnju na to. Inače se radi o kanalima koji su samo fiktivno registrovani u Luksemburgu, a recimo, konvencija koja je potvrđena u ovom parlamentu zakonom, Konvencija o prekograničnim televizijama sama kaže da prekogranične televizije emituju program odande u zakonu član 24. kaže ovako – ako jedna televizija iz inostranstva gađa svojim programom, pretežno ili u celini, državu u kojoj se vrši prijem, tim programom ukoliko gađa, ako je taj program namenjen državi u kojoj se vrši prijem, to se smatra zloupotrebom prava. Ne treba da vam dokazujem da je to 100% sigurno, „N1“ televizija, „Nova S“ i još neki Šolakovi i Đilasovi kanali koji krše i Konvenciju o prekograničnim televizijama koja je zakonom potvrđena ovde, a ti zakoni koji se potvrde ovde međunarodni su stariji čak i od nacionalnog zakonodavstva, I ako tamo piše da ukoliko jedna televizija prekogranična gađa isključivo i pretežno programom tržište druge zemlje i program namenjuje toj zemlji u kojoj se vrši prijem, onda se to smatra zloupotrebom prava, jer se to čini da bi se izbegle obaveze i registracija u toj zemlji. U ovom trenutku to Šolak čini onako kako hoće, uzeo je marketinško tržište, prepravio je prave prekogranične kanale „Foks“, „Histori“, „Sinestar“ itd, to su prekogranični kanali u kojima, gle čuda, ne idu izvorne reklame, već imate reklamu 599 dinara itd. Koji to kanali iz Amerike vrše reklame, ili iz nekih drugih zemalja, izvorne reklame sa cenovnikom „Maksi“, ne znam, 599, 399 dinara itd. Očigledno da prekraja prekogranične kanale, čime se gubi status reemitovanja i niko od tužilaštva ne reaguje, i stoga je opozicija uvalila one u REM, pošto nadležnost nad elektronskim medijima nije na Skupštini, nije na Vladi, nije na Ministarstvu, nad regulatornim telom i otad onoliko buka da se Đilasu i Šolaku obezbedi preko Tanje Fajon, one međunarodne evropske delegacije, da im se obezbedi da imaju pet članova u savetu REM-a, da bi se na takav način obezbedio Šolak i Đilas. Mi nemamo problem sa opozicijom, imamo problem sa Šolakovim biznisom i Đilasovim preduzećem i dnevno nezakonito reemituju dve stotine hiljada sekundi. Samo da je dva evra sekund, a na RTS-u se kreću i do 100, dakle, samo da je dva evra sekund, četiri stotine hiljada evra dnevno se uzme od domaćih medija nezakonito za medije koje su navodno prekogranični ili su prekogranični prekrojeni kanali u korist „Dajrekt medije“, „CAS medije“, „Junajted medije“ i „Junajted grupe“. To je tako nabacano. Ko je koga tu osnovao, uglavnom vlasnici su Šolak i Đilas. Dnevno uzmu toliko, to je puta 365 dana, 150 miliona evra uzmu godišnje i time finansiraju i pozajmljuju novac, time finansiraju svoje pristalice koje izmišljaju, lažu, kleveću itd, koji ne napadaju vlast, njima je cilj napad na državu i oni se naprosto nutkaju da priznaju Kosovo, da unitarizuju Bosnu, samo da im neko dozvoli da nasilno promene vlast, a to su pokušali prošle godine da učine finansirajući ih isključivo novcem o kojem sam ja pričao, koji je nezakonito stečen. Kaže izreka, opet Valtazara Bogišića, je li tako, gospodine Martinoviću – najveća je nepravda kad neko od zla dela svog još kakvu korist ima. Svi naši gledaoci mogu da prepoznaju Dragana Đilasa u toj izreci. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ilija Matejić. Izvolite.
Hvala, poštovana predsedavajuća. Poštovani predstavniče predlagača, pre svega dame, a zatim i gospodo narodni poslanici i naravno narode Republike Srbije, pred nama je danas jedna tema koja uskoro neće biti pred Narodnom skupštinom Republike Srbije, te je ovo jedan od poslednjih puta da možemo da se obratimo na tu temu, a to je izbor sudija osnovnih i prekršajnih sudova, o čemu će kasnije biti reči. Pre svega, par reči o kandidatima koji su danas na dnevnom redu. I oni kandidati koji su osporeni i oni koji nisu završili državni pravni fakultet, što je veoma dobro, to ne govorim zato što ja mrzim privatne fakultete, taman posla, već zato što su to kandidati koji su studirali na budžetu Republike Srbije. Iako im je već Srbija platila školovanje, oni treba da ostanu ovde, da ovde žive i rade i kreiraju svoju budućnost, jer je to situacija gde svi dobijamo. I Srbija će dobiti kvalitetne sudije na tim pozicijama koje su veoma bitne, a i oni sami će ostati u našoj zemlji da žive, rade i grade svoju budućnost. Svi kandidati su nedugo nakon diplomiranja položili i pravosudni ispit, koji je najveća muka u životu svakog pravnika, te im ja zaista čestitam na tome. Verujem da je bilo teško boriti se da postignu taj uspeh. Dakle, kada budemo glasali, onima koje budemo izabrali želim puno sreće u daljem radu, želim im da imaju puno znanja u svom radu, da ostanu čvrsto na zemlji pre svega, jer je sudijska funkcija veoma bitna i veoma teška funkcija, ali želim i da sude uvek po slovu zakona i da ne zaborave da donose presude u ime naroda. Jer iako su naše vlasti nezavisne, mi svi potičemo, dakle, i mi ovde narodni poslanici i sudije u sudu, svi potičemo od jedne vrhovne vlasti, a to je narod, te im želim da donose zaista presude i suštinski u ime tog naroda i da to nikada u svom radu ne zaborave. Rekao sam da je ovo jedna od poslednjih prilika da govorimo o ovoj temi. To je zato što smo mi kao Narodna skupština, odnosno Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo pokrenuli postupak promene Ustava u delu pravosuđa, odnosno baš u tom delu kako se biraju sudije Republike Srbije i u budućnosti će to činiti Visoki savet sudstva, odnosno za tužioce Visoki savet tužilaca, a mi ćemo samo birati par kandidata koji će biti članovi Visokog saveta sudstva i Visokog saveta tužilaca. Zaista mislim da je to dobro rešenje, zato što time i povećavamo nezavisnost sudstva, odnosno pravosuđa u našoj zemlji, ali ostajemo i dalje u kontaktu sa time ko bira sudije u ovoj zemlji, da ne bude da se sudije biraju same, jer bi to neminovno vodilo jednoj svojevrsnoj autokratiji. Podsetiću, iako su sve tri grane vlasti u Republici Srbiji nezavisne, u članu 4. Ustava je propisano da se odnos između vlasti zasniva na međusobnoj ravnoteži i kontroli i upravo je ovo sistem preko kojeg se ta ravnoteža i kontrola može ostvariti. Uvek kada govorimo o promeni Ustava Republike Srbije treba da napomenemo par bitnih stvari. Dakle, svima su ti ustavni amandmani dostupni na sajtu Narodne skupštine, kao i sva javna slušanja. Svaka reč koja je rečena tamo vam je svima dostupna. Tu možete videti, prema tim amandmanima, da nema nikakve promene u preambuli Ustava naše zemlje, što smo utvrdili od samog početka od kada smo spomenuli da želimo da promenimo Ustav u tom delu. Dakle, Kosovo i Metohija će ostati sastavni deo Republike Srbije. Takođe, ono što je bitno, oko čega su se naše sudije na javnim slušanjima najviše brinule, to je da ne dođe do ponovnog katastrofalnog reizbora sudija, kao što se to dogodilo 2009. godine, kada je to uradila prethodna vlast, pa je u jednom danu, pazite, samo u jednom danu, bez posla ostalo skoro hiljadu naših sudija protiv slova zakona i protiv odredbi našeg Ustava i to je na kraju koštalo naše građane, dakle, baš vas koji ovo gledate i slušate, 40 miliona evra, a mi koji idemo po sudovima znamo da se posledice toga osećaju i dan-danas, da postoji ta zagušenost sudova i da neki predmeti traju godinama, upravo zbog toga što je urađeno pre 12 ili 11 godina. Ono što je utisak sa tih javnih slušanja, po čemu su ona bila avangarda, jeste da je kriterijum za formiranje radne grupe, pazite, to su oni ljudi koji su pisali ustavne amandmane, zamislite, nisu mogli da veruju da je kriterijum za ulazak u Radnu grupu bio znanje, da imaju znanje iz oblasti ustavnog prava i ništa više, nikakav politički kriterijum, nikoga to nije zanimalo. Naravno, ovako dobri ustavni amandmani su plod toga i svi su bili iznenađeni, kažu da je to avangarda, a trebalo bi da bude sasvim normalno i sasvim prirodno. Dobili smo pozitivno mišljenje Evropske unije na ove amandmane, odnosno radnog tela Evropske unije, imali smo video sastanak sa njima, kao Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo, i to je veoma bitno. Moramo uvek napomenuti da mi ne želimo da promenimo deo Ustava zbog Evropske unije, mi želimo da ga promenimo baš zbog našeg naroda, zbog naših građana. Zašto? Pa, dakle, u narednim godinama EU će uložiti u Balkan skoro 30 milijardi evra i ako povećamo nezavisnost pravosuđa, odnosno vladavinu prava sigurno ćemo dobiti veći deo tog novca, a mi iako i dalje ekonomski napredujemo nismo bogata zemlja i taj novac bi nam svakako dobro došao. Naravno, nismo ni slepi kao zemlja, mi vidimo da oni ne daju neke rokove kada će to učiniti, vidimo i da se neke zemlje čak i protive tome da se EU proširi, te mi se jako dopada naša inicijativa „Otvoreni Balkan“, gde mi sami pravimo, dakle, Srbija je lider, pravimo svojevrsnu EU u malom, na samom Balkanu. Videli smo prethodnih dana da je Srbija bila domaćin Samita nesvrstanih, te da je čak 125 zemalja sveta došlo u Srbiju, dakle, 125 zemalja u samo nekoliko dana, te pokazujemo da je Srbija prava kosmopolitska zemlja, da vodimo politiku mira i stabilnosti, saradnje i budućnosti i to pokazujemo i svojim delima, a ne rečima i tužno je i žalosno što takvu politiku nismo imali još pre 30 godina. Zamislite kakva bismo zemlja bili tek danas. Ne bi bilo ni onih ratova, ne bi, verujem, bilo ni bombardovanja i bili bismo mnogo bogatiji. Imali bismo čak i više uspeha nego što ga sada imamo, ali to neka ide na čast onima koji su zemlju vodili u tom periodu. Dakle, mi pokazujemo da vodimo jasnu politiku mira i saradnje, politiku budućnosti i ekonomije, a u to vreme, evo, baš jutros se vidi da se na Kosovu i Metohiji njihovi lideri bave nečim potpuno drugim, dakle, potpunom nekom destrukcijom svakog mira. Dakle, videli smo one jedinice ROSU koje su jutros pokazale da su malo jače od kisele vode, verovatno. Videli smo da se goloruki srpski narod ne plaši njihovih jedinica, dakle, koliko srce i koliku hrabrost ima naš narod to je neverovatno, ja im se zaista divim i oni su se svi zajedno skupili da upadnu u jednu apoteku. Sad se postavlja pitanje šta bi bilo da su bile dve srpske apoteke, da li bi smeli da upadnu ili bi se uplašili i otišli i zaplenili su iz te apoteke neku robu koju oni ne vole, možda neki plazma keks ili smoki. Ovaj napad koji se dogodio, napad na Srećka Sofronijevića vam nećemo oprostiti, to je Srbin koji je upucan iz jednog zločina koji je počinio a taj zločin je taj što je Srbin. Ja sam čuo da je on operisan i da će biti dobro i veoma mi je drago zbog toga, želim mu brz oporavak a mi ćemo se kao zemlja potruditi da čitava Evropa čuje za ovaj napad na njega, da vide s kime imamo posla i neće biti zaboravljen. Želim našem narodu da poručim da smo ostanu smireni i staloženi. Zašto? Šiptari ovim zveckanjem oružjem žele da izazovu oružanu akciju Srbije. Oni žele da mi uzvratimo, da bi onda imali neki izgovor da nas napadnu i da se dogode neki novi napadi i pogromi Srba kao što se to dogodilo 2004. godine, te želim svim Srbima i na Kosovu i Metohiji i ostatku Srbije da poručim samo da ostanu smireni i staloženi. Ima ko da se bori za vas, ima ko da se bori za Srbiju i za svoj narod, ima ko da se bori za lepšu budućnost naše zemlje i za bolje sutra i nas i naše dece. Živela Srbija.
Hvala. Reč ima narodni poslanik, Aleksandar Mirković. Izvolite.
Poštovani predsedniče, poštovane koleginice narodne poslanice i kolege narodni poslanici, nažalost niko nije mogao da predvidi ono što se danas desilo na teritoriji Kosova i Metohije, tako da ja svoje izlaganje moram početi sa osvrtom na napad na Srbe. Dodatnu težinu ima i to što sam član Odbora za Kosovo i Metohiju i, evo, u proteklih nekoliko sati zaista dosta poziva sam dobio i primio i samo bih apelovao na sve naše ljude da ostanu mirni, da ne dozvole ovo što Kurti pokušava već danima i nedeljama unazad da dođe do eskalacije sukoba. Želim našem narodu da poručim da svakako nisu sami i da imaju punu podršku svih nas, a što je najbolje i pokazao predsednik Aleksandar Vučić koji se trenutno nalazi u Raškoj i na sastanku je sa predstavnicima Srba. Situacija je jako složena i teška, ali uveren sam da za razliku od nekih prošlih vremena kada Srbija nije umela, znala, ni htela da reaguje, kada nije mogla ni da sačuva ni živote naših ljudi, ni da obezbedi sigurnost, ovaj put Srbija će to umeti i znati. Predsednik, Aleksandar Vučić je još jednom ponovio da međunarodna zajednica mora da reaguje i mi tu poruku želimo danas još jednom da pošaljemo i NATO i KFOR je dužan da zaštiti naš narod, a ukoliko oni to ne budu bili u mogućnosti u roku od 24 sata, bilo kakvog pogroma, pokušaja pogroma, to će uraditi naša zemlja. Želim mnogo zdravlja našem narodu i mnogo mira i da ovakve stvari već jednom međunarodna zajednica prestane da toleriše, da prestane da priča da je neophodno da se uzdrže obe strane od nasilja ili bilo kakvih provokacija, jer Srbija nikoga ne provocira niti naš narod, već su oni goloruki bili izloženi napadu oružanih snaga ROSU ili kako se oni već dalje nazivaju. Žalosno je što međunarodna zajednica očigledno trenutno, da li ne želi ili nije u stanju da zauzda Kurtija, koji na ovaj način sebi želi da napravi još jedan politički marketing pred predstojeće izbore. Ali, svakako nije normalno da taj politički marketing sprovodi na način koji se danas dešava, a to je da je još jedan Srbin ranjen, da je bio u životnoj opasnosti, da je operisan, apsolutno je nedopustivo da bilo ko iz međunarodne zajednice sve ovo nemo posmatra. Što se tiče današnjeg dnevnog reda, mislim da su pre svega kolege koji su bili ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa do detalja objasnili sve ono o čemu se ovde danas radi i dešava, ali mislim da je i kolega Rističević izvukao jednu jako bitnu paralelu i zašto mi danas pričamo na ovaj način i diskutujemo o sudijama. Prosto, moramo, jer građani od nas to zahtevaju. Zašto? Ovde ste bili u prilici da čujete više puta i temu one reforme pravosuđa koja se dešavala 2011/2012. godine, mogli ste da čujete na koji način je blizu hiljadu ljudi u jednom danu ostalo na ulici. Ono što je mnogo zabrinjavajuće jeste činjenica da ste mogli da čujete kako su se sudije birale. Mislim da smo o tome mnogo puta čuli i mislim da je čak gospodin, Milićeviće ovde iznosio i papire i zapisnike sa sednica opštinskih odbora DS iz pojedinih gradova gde je u donjem levom uglu bio pečat opštinskog odbora DS iz grada u kome se on nalazi, a u donjem desnom uglu pečat od suda, što je apsolutno nedopustivo. Danas imate situaciju da neke sudije koje su izabrane po tome da li je član, funkcioner DS ili mu je supruga ili brat funkcioner DS, jedino je to bio parametar i reper da li će neko biti sudija ili ne. Nažalost, neki od tih sudija i danas obavljaju te funkcije, a svojim nečinjenjem dozvoljavaju da se neke stvari druge dešavaju. Eto, tako nas građani pitaju, zašto još uvek neko ko je evidentno oštetio građane Srbije kojih ima preko 60 miliona evra na 53 računa u više od 17 različitih zemalja, nije odgovarao. Zašto mnogi drugi funkcioneri DS koji su došli na vlast goli i bosi, narodski rečeno, koji nisu imali ni dinar ušteđevine, danas su jedni od najbogatijih ljudi u našoj zemlji. Najteže je ipak objasniti to kako Dragan Đilas uspeva da izbegne to pitanje i odgovor na ta pitanja već jako dugo. Znate, ako uđete u politiku sa 70 hiljada ušteđevine, ženinom kućom i polovnim automobilom SAAB i za deset godina izađete sa 22 miliona evra samo u nekretninama. Dakle, 22 miliona evra samo u nekretninama ima prijavljenih i to je u 2018. godini prijavio kao kandidat za gradonačelnika, nameće se pitanje kako i na koji način ste se tako obogatili. Ovo pitanje, mi kao predstavnici SNS postavljamo godinama unazad, ali nažalost odgovor ne dobijamo, iako ga građani znaju, a znamo ga i mi, da je to samo došlo na taj način što je zloupotrebio svoju poziciju i gradonačelnika i državnog funkcionera tako što je trgovao sekundama sa državnim televizijama i sa svojom privatnom firmom tako što je kao gradonačelnik prodavao i preprodavao sekunde reklamnog prostora i na RTS ali i na Studiju „B“ koji je gradska televizija. Kada smo pričali o svemu ovome tada smo dobili nekakav šturi odgovor da će nam se Đilas obratiti i da će nam kazati sve što ima i da će nam dati odgovor na svako naše pitanje, ali nikako da dođe do tog dana. Ono što je posebno interesantno jeste pojavljivanje novih podataka o malverzacijama Dragana Đilasa, koji se isto tako tiču i pravosuđa i sudija. Mislim da je u subotu došlo do javnosti da su procurele informacije da je jedan dnevni list izašao sa konkretnim podacima. Naime veritas papiri pokazuju jasno koga, kako i na koji način Dragan Đilas finansira. Tu imate preko dvadeset različitih firmi iza kojih stoje tzv. nezavisni analitičari, razne marketinške agencije, pojedini mediji, udruženja novinara, ali isto tako i pojedini političari, koji su iz njegovog neposrednog okruženja. U tim transakcijama Dragan Đilas im je pozajmio, ako se to može tako reći, pozajmio, ali suštinski poklonio više od dva miliona evra i na taj način je sebi stvorio mašineriju koja će raditi za njega i u njegovu korist. Ovo je bitno naglasiti iz prostog razloga, zato što tih dva miliona evra nije on zaradio kao preduzetnik, već su to pare koje su otete od građana i Beograda, ali i od građana Srbije. Ja sam neko ko dolazi iz Beograda i kome je lokalna politika jako bliska, kada pričamo o gradu Beogradu, u više navrata sugerisao, pozivao nadležne institucije da ispitaju sve navode o kojima mi imamo saznanja. Na žalost, šablon se ponavlja i videćete iz ova tri primera, koliko u stvari Dragan Đilas misli da se sve parama može rešiti. Naime, Dragan Đilas je prema ovim podacima pozajmljivao pare različitim licima, ali ono što nama upada u oko, jeste činjenica da je svom dojučerašnjem saborcu, koji je organizovao proteste u Mladenovcu, a mislim da mu je i danas jedan od značajnijih funkcionera, radi se o Dejanu Čokiću, bivšem predsedniku opštine Mladenovac. On je tom čoveku pozajmio tri miliona dinara. Ali, ono što je zanimljivo, Dejan Čokić je ostao u Mladenovcu upamćen, evo tu su kolege iz Mladenovca pa oni mogu da me isprave, kao neko ko je oličenje korupcije, zakulisnih radnji i zloupotrebe službenog položaja. Naime, Dejan Čokić je bio predsednik opštine Mladenovac, a paralelno sa tim je imao i benzinske pumpe. Neko bi rekao nije tu ništa sporno. Međutim, svaki službeni automobil opštine Mladenovac je bio dužan i obavezan da gorivo sipa na njegovim pumpama. Ono što je posebno interesantno da je Agencija za borbu protiv korupcije uvidela bezbroj prekršaja, isto tako i ne prijavljene imovine, pa posle mnogih mera, jer su doneli preporuku da bude smenjen sa mesta predsednika opštine, a kasnije je bio i hapšen, čini mi se da je godinu dana, gospodine Spasojeviću, bio i procesuiran. Dakle, ovom čoveku koji je najbolji pokazatelj kako se zloupotrebljava službeni položaj, Dragan Đilas je pozajmio tri miliona dinara. I to nije sve. Čokić u svom bogatstvu ima i više od 2.000 kvadrata stambenog i poslovnog prostora, koji nikada nigde nije prijavljivao i nije mogao da objasni odakle mu. Takođe, poznat je i po tome što je opštinsko zemljište i imanje prodavao i preprodavao, čini mi se tastu. Izvinjavam se ne radi se o tastu, radi se o bratu. Dakle, imate situaciju da je opštinsko zemljište i nekretnine opštine Mladenovac prodavao bratu. Izvinjavam se što sam njegovog tasta optužio, moja je greška. Drugi funkcioner, onaj Veselinović je tastu prodavao auto sindikata, tj. auto je kupio od svog tasta za potrebe sindikata kako bi pare ostale u porodici i preduzeću. Ono što je dalje simptomatično jeste i drugi funkcioner stranke Slobode i pravde, radi se o potpredsedniku Bulatoviću koji je zadužen za poljoprivredu, a koji je 2019. godine prodao svoju stranku Zelenih, Draganu Đilasu. Zašto? Zato što je za registraciju stranaka potrebno 10.000 potpisa, a Dragan Đilas to nije mogao u tom trenutku da obezbedi, a pogotovo ne bi mogao ni sada, pa je tako preuzeo stranku od Bulatovića i na taj način oformio stranku Slobode i pravde. Zašto vam sve ovo govorim? Ja sam i 2019. godine govorio da je on tu stranku prodao Draganu Đilasu. Simptomatično je da je skoro šest miliona dinara Dragan Đilas ovom istom Bulatoviću pozajmio, baš te 2019. godine. Dakle, baš te 2019. godine, kada je nastala stranka Slobode i pravde iz stranke Zelenih, Dragan Đilas, Bulatoviću pozajmljuje šest miliona dinara. Vrhunac svega ovoga o čemu ja pričam jeste i pozajmica koja je jedna od najvećih na ovoj listi, a tiče se Aleksandra Bjelića. Aleksandar Bjelić je poznat kao najbliži saradnik Dragana Đilasa u gradu Beogradu, bio je hapšen u aferi „Bulevara kralja Aleksandra“, iako smo više puta o tome diskutovali, na žalost nekog konačnog rezultata nije bilo. Da ne bude da samo kritički se osvrćem na sve ovo, na kraju svog izlaganja ću nešto i pohvaliti. Naime, Aleksandar Bjelić je od Dragana Đilasa dobio 36 miliona dinara. Da biste znali o čemu se radi, taj čovek je u celom mandatu Dragana Đilasa bio njegov najbliži saradnik, učestvovali su u koje-kakvim mahinacijama i Dragan Đilas ga se nikada nije odrekao. Pokušao je da opravda sve te njegove grehove. Međutim nije uspeo, iako u prvom talasu su građani bili nezadovoljni, pre svega zato što su posečeni oni platani i zato što ništa nije urađeno transparentno, a Aleksandar Bjelić je tada učestvovao u čuvenoj aferi, gde je pronevereno čak 6 miliona evra. Zašto vam sve ovo pričam? Da ne bude da imamo samo kritike koje se tiču određenog rada pravosuđa i toga što ljudi koji su se evidentno obogatili na račun građana Srbije, nisu dokazali to svoje bogatstvo ili nisu odgovorili na pitanje kako su se to obogatili, evo da malo nešto i pohvalim. Danas je potvrđena optužnica protiv ovog istog Aleksandra Bjelića, za proneveru tih sredstava i to nam uliva jedan novi nivo poverenja, pre svega građana u pravosuđe i to nam pokazuje da ipak ne možete da proneverite toliki novac, a da prođete nekažnjeno. Da bi građani Beograda i Srbije, znali o čemu se radi, naime, te godine 2011. kada je rađena rekonstrukcija Bulevara Kralja Aleksandra, znate i sami da postoji i Zakon o javnim nabavkama i da postoji Zakon o budžetskom sistemu, naime , ponuda koje su ponudile firme „Svitelski i Pul“, je bila da će te radove izvršiti za 1,1 milijardu dinara. Ponuda „Balkan gradnje“ je bila u iznosu 1,7 milijardi dinara, i nikome nije bilo jasno, zašto je, i ako mnogo skuplja ponuda prošla i dobila posao. Ono što posebno upada u oči građanima, ali i svima koji se i malo bave ovim poslom, jeste činjenica da su informaciju ko je dobio posao, firma „Svitelski i pul“, dobila tek 31. decembra, iako je ugovor sa firmom „Balkan gradnja“, potpisan, čak devet dana ranije. Ako to nije dovoljno, da se zapitamo o čemu se radi, najbolje pokazuje primer gde knjige, zapisnici, dnevnik radova, nisu vođeni kako treba. Zašto? Nijedna stranica nije bila overena pečatom, i zato što nikada niste mogli da vidite ni strukturu ni materijala, kao ni firme koje su to isporučile i uradile, da sve ovo nije prazna priča, videlo se i tih godina kada su nadležne institucije upozoravale da sve ovo nije dobro i da se radi o mnogobrojnim prekršajima. Ja sam uveren da ćemo sudije koje budemo izabrali u danu za glasanje, poučene nekim negativnim primerima, obavljati svoj posao onako kako treba, i donositi presude u ime naroda. Na kraju krajeva, svi smo ovde zbog građana Srbije i svi mi ovde kao jedan veliki tim moramo da radimo u interesu građana Srbije, i naše zemlje, a uveren sam da svako ko želi dobro našoj zemlji, mora da poštuje zakon i da ga ne posmatra selektivno, već da sudi onako po pravu i zakonu, a pre svega u interesu naše zemlje i generacija koje dolaze. Hvala vam i živela Srbija.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Tomić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, građani Republike Srbije, danas je kao što je kolega Ilija rekao pred nama možda sednica gde ćemo po poslednji put diskutovati o izboru sudija zato što za razliku od pripadnika bivšeg tajkunskog režima koji su reformu sudstva sprovodili u cilju privatizacije države i apsolutne kontrole svih grana vlasti, mi smo tu da radimo na podizanju demokratskih kapaciteta i podizanju efikasnosti i efektivnosti rada svih institucija, poštovanju zakona i Ustava. Apsolutno sam siguran da sudije koje su predložene, koje ispunjavaju uslove i koje ćemo danas izabrati, da će svoj posao raditi po slovu zakona i onako kako je to propisano, a sve u interesu i cilju građana Republike Srbije. Kad pričamo o reformi sudstva, već su moje kolege spominjale tu sramnu reformu koja je smanjila poverenje koje su građani imali prema sudstvu i apsolutno je to dokaz koliko je ta žuta tajkunska hobotnica radila na razaranju svega onoga što smo imali, a u cilju da upravo onemogući i smanji kapacitete Republike Srbije da se bori za interese i bezbednost svojih građana. Pre toga su radili na uništavanju vojske, na uništavanju naših odbrambenih kapaciteta i danas ti isti ljudi imaju obraza da pred medije izađu i da govore o službama bezbednosti, da govore o vojsci, da govore o onome što bi država trebala da preduzme kako bi zaštitila svoje građane. Nije potrebno da spominjem imena, već građani Republike Srbije odlično to znaju. Kolega Aleksandar je spomenuo, nažalost, danas je težak dan za Srbiju jer smo videli šta se dešava na Kosovu, da zapravo na severu KiM nije nikakva akcija u borbi protiv kriminala, već to zapravo možemo okarakterisati kao teroristički napad i pokušaj još jednog pogroma nad srpskim življem, a tačno se zna i zašto - zato što je Albin Kurti osoba koja zapravo pokušava da vlada Kosovom i koja hoće da piše istoriju o tzv. Kosovu od svog drugog dolaska na vlast, pokušava da dođe do glasova time što će građane zastrašiti, time što će Srbima onemogućiti da svoje pravo iskoriste i da svoje predstavnike izaberu, a u tome mu apsolutno pomažu i pojedinci u Republici Srbiji, o čemu ću detaljnije pričati. Za razliku od perioda 2004-2008. godine, nažalost, 2008. godine kada su jednostrano proglasili tu nezavisnost i lažnu državu Kosovo, država Srbija nije ni imala mogućnost i kapacitete i da je htela da reaguje, zato što je žuti tajkunski režim apsolutno sve što je moglo u Srbiji uništio, a predsednik koji je bio na čelu države, Boris Tadić, je brže-bolje pobegao u Rumuniju i saopštenjem se oglasio, plašeći se reakcije naroda Srbije. Za razliku od tog perioda, danas vidimo da je predsednik Aleksandar Vučić odmah reagovao, da se nalazi u Raškoj, gde razgovara sa predstavnicima Srba sa KiM, gde su sve prisutne institucije koje se bore i zalažu za sigurnost građana Republike Srbije i srpskog naroda. Danas Srbija nije država koja se saginje, koja se izvinjava, koja ne vodi računa o svom narodu, već je država koja je spremna i sposobna da bezbednost građana Republike Srbije garantuje i za čiju bezbednost se apsolutno i bori. Mogli smo jasno da vidimo, i nakon incidenta koji se desio, kako se pojedine političke opcije određuju prema tom incidentu. Dok su moje uvažene koleginice i kolege narodni poslanici i državni vrh apsolutno osudili ono što se dešava na KiM i gde smo uputili pozive, posebno predsednik Aleksandar Vučić, koji je odmah i pozvao gospodina Lajčaka i rekao ono što je stav Republike Srbije jasno i glasno, sa druge strane imate pripadnike Đilasove opozicije, žute hobotnice, koja ni na jedan način nije pokušala da osudi ono što se dešava na Kosovu. Jedini koji se oglasio bio je Borislav Borko Stefanović, isti onaj koji je 2011. godine stavio potpis i hteo da uvede granice između Srba i Srba, koji je uveo granicu između Srba i Srba i koji je radio u interesu Albanaca, apsolutno se ne boreći za interese građana Republike Srbije. Sa druge strane, Vuk Jeremić, koji je postavio ono čuveno glupo pitanje u Međunarodnom sudu pravde i dao vetar u leđa albanskim separatistima za sprovođenje svog plana, koji je maltene poklonio stolicu Prištini u UN, na konferenciji za novinare koju je danas sazvao, na pitanje novinara da prokomentariše dešavanja na severu KiM, rekao je - Neću o tome da govorim. Znači, iz te njegove rečenice, apsolutno vidimo kakav stav zauzima prema dešavanjima na severu KiM, prema dešavanjima i onome što srpski narod dole proživljava, što jasno govori da vuk dlaku menja ali ćud nikad. U ovom slučaju vuk je osnovao svoju stranku, ali ono za šta se zalagao dok je bio u Demokratskoj stranci, a to je da Kosovo postane apsolutno nezavisno, nije promenio taj stav niti mišljenje. Nažalost, danas smo doživeli situaciju da jasno vidimo pripadnike te opozicije koji i dalje rade na uništavanju Republike Srbije. Malo im je bilo za vreme vlasti što su topili tenkove, što su rasprodavali vojnu imovinu, što su uništavali kapacitete vojske da može da garantuje bezbednost i sigurnost građana, malo im je to što su sramnom reformom sudstva uništili pravosuđe u Srbiji i pričali smo o tome koliko su nažalost i finansijski oštetili budžet građana Srbije, taj novac koji je mogao da se iskoristi u tom trenutku i za puteve i za infrastrukturu i za rešavanje drugih problema a koji je nažalost morao da se isplati sudijama i tužiocima koji su oštećeni ovom reformom, malo im je bilo to što su nas i na međunarodnom nivou brukali svojim nastupima, gde su se hvalili kako su i oca i majku Srbiji svojim postupcima, da se ne izrazim kako su oni to rekli, da ne citiram, jer ipak smo mi ovde pristojni ljudi, ali znaju odlično građani Republike Srbije o čemu govorim, nego nastavljaju i dalje da uništavaju strukture i državne bezbednosti, a to smo na današnjoj konferenciji jasno mogli da vidimo. Naravno, Jeremić nastavlja da nas poredi sa državom diktature, a opet, kažem, to je nešto što je njihova posebna karakteristika, da sve ono što prišivaju nama i Aleksandru Vučiću je u stvari ono kako bi se oni ophodili prema Republici Srbiji, kako oni žele da Republika Srbija bude njihov privatni plen, da bude prćija sa kojim će raditi šta god požele. Kada je prokomentarisao načine na kojim se na društvenim mrežama piše o pojedinim ljudima rekao je da ga apsolutno ne interesuje šta se piše po Tviteru i po društvenim mrežama. Pa, naravno da ga ne interesuje zato što je on apsolutno pokazao svoj stav i odnos prema ljudima na društvenim mrežama time što je svoju politiku revanšizma, uvreda, pretnji širio, ponosio se time, nema osobe koja kada bi mu kontrirala ili nekim argumentima rekla da nije u pravu da ne bi rekao - neka, neka, sačekaće tebe moja ruka pravde kada ja dođem na vlast, itd. Onda, govori o tome da država ima nekakvu tajnu policiju. To je bilo apsolutno njihovo vreme gde, nažalost, građani su i te kako izgubili poverenje u institucije. Verovatno da su oni imali neke svoje tajne policije i institucije koje su formirali kako bi još čvršće kontrolisali celokupnu državu i sve grane vlasti i kako bi sa njima radili po principu "Multikom" korporacije, kao što to Dragan Đilas radi. Govori o tome da se danas živi u vreme Miloševića, a on je zaboravio da je njegov otac u vreme Miloševića i te kako koristio beneficije time što je bio i član SPS-a u to vreme, odnosno bio je na funkcijama koje je nažalost zloupotrebio, a te funkcije koje je zloupotrebio je iskoristio da bi i tog Vuka Jeremića školovao, a da bi danas taj Vuk Jeremić svojoj državi vratio time što će svuda u svetu trčati da je tužaka, da govori sve najgore o njoj, da govori kako ovde vlada nekakva diktatura. Napao je danas, zajedno sa svojim saradnicima pripadnike BIA, direktora Bratislava Gašića, i na svojoj konferenciji je jasno ukazao kakav stav ima i prema pravosuđu i prema pravdi. Oni govore tome kako se ovde vrše nekakvi pritisci na pravosudni sistem, na tužioce, itd. Upravo njihova konferencija, ono što su danas izneli je dokaz da oni vrše pritisak i dokaz kakav odnos i stav oni imaju prema pravosuđu, jer oni, nažalost i dalje žive u zabludi da su oni ti koji kontrolišu sudstvo, da su oni ti koji odlučuju ko su sudije. Videli smo da su danas istovremeno bili i tužioci, i sudije, a na protestima koji su organizovali u prethodnom periodu videli smo kakvi bi i egzekutori bili, odnosno sprovodioci te nekakve svoje pravde. Onda se poziva kako o tim slučajevima i dešavanjima zna čitav svet, kako će oni iskoristiti svoje veze po svetu da se o tome čuje, a mi znamo kakve su njegove veze preko CINS organizacije, kriminogene veze koje se apsolutno koriste za pranje novca, ali na svu sreću na međunarodnom nivou polako jedan po jedan od tih ljudi padaju. Sve te afere i dešavanja koje smo mogli da vidimo, kada je u pitanju njegova nevladina organizacija koju je namenski formirao kako bi došao do finansijskih sredstva nelegalnim putem, kako se to završava. On čovek da je iskreni patriota, da je osoba koja se bori za pravo Srba na severu Kosova i Metohije, da se bori za građane Republike Srbije danas bi na toj konferenciji osudio dešavanja i rekao bi kako će svoje veze koristiti da međunarodnoj javnosti stavi do znanja ono što se dešava na Kosovu i Metohiji, na zločine koji se pričinjavaju građanima Srbije na severu Kosova i Metohije i tražio da se preduzmu određene mere po tom pitanju. Naravno da to nije učinio, da to ne želi da učini zato što Vuk Jeremić radi samo u sopstvenom interesu i interesu svojih gazda, a po izjavama i dalje vidimo da je njegov gazda Dragan Đilas i da on svog gazdu nije promenio. Onda se obratio Zdravko Ponoš, načelnik Generalštaba u ono vreme kada su se tenkovi topili, kada se vojska uništava, koji kaže da ima višedecenijsko iskustvo kao javni službenik u radu, otvoreno radi protiv državnih institucija, radi na podrivanju bezbednosti i građana Republike Srbije, rada tih institucija time što otvoreno razotkriva identitete pojedinih službenika, a posle njega se javlja onaj čuveni advokat, Vlada Gajić, koji preti i tom pretnjom jasno vrši pritisak i na pravosuđe i na službe bezbednosti da će otkriti i druge identitete tih agenata ako oni ne urade kako oni kažu, odnosno ne postupe po sistemu kako su oni želeli da se to izvrši. To je jasan stav i dokaz kako se oni odnose i prema Republici Srbiji, i prema sudstvu, i prema građanima, a očigledno da su se ovde oni međusobno dogovorili, pa ona struja Vuka Jeremića ide protiv BIA-e, a struja Dragana Đilasa, predvođena Marinikom Tepić, poznatom po kokoškama koje je otkrila u Moroviću, idu protiv VBA i vojnih službi bezbednosti. Na ovaj način jasno stavljaju do znanja da im nije u interesu ni bezbednosti, ni sigurnost građana Republike Srbije, da žele da nastave ono što su započeli i u čemu su na svu sreću, voljom građana Srbije zaustavljeni 2012. godine, a to je da državu u potpunosti uruše, da je u potpunosti privatizuju i da se sa njome ponašaju, kao što sam rekao, kao sa prćijom, upravo tako, kao što su inače radili. Onda se posle pitaju, zašto nemaju podršku građana Republike Srbije? Posle ovoga danas što su uradili, ta podrška i koja im je bila, a istraživanja govore da su bili na ivici cenzusa, apsolutno će još više pasti, jer ovakvim ljudima dati ponovo poverenje da u ovoj državi nešto odlučuju, a da ne govorimo o nivoima mesnih zajednica, apsolutno nikako ne treba, jer su jasne njihove namere. Oni su svoje karte pokazali, a kažem samim tim i načinom na koji su reagovali posebno na incidente koji su se desili danas na severu Kosova i Metohije, da ih to apsolutno ne interesuje. Na uvodu svoje konferencije kažu – znate, mi smo ovu konferenciju juče zakazali, to nema nikakve veze sa dešavanjima na severu Kosova i Metohije, apsolutno pobuđuje sumnju i kod građana Republike Srbije da je možda ovo i dogovorena aktivnost sa ljudima u Prištini, sa željom da sa dva fronta napadnu Srbiju, napadnu predsednika Aleksandra Vučića i da pokušaju, ali samo na pokušaju, jer nisu uspeli u tome i nikada neće, da poljuljaju poverenje građana Republike Srbije i prema službama i prema institucijama i prema predsedniku Aleksandru Vučiću. Neće uspeti zato što za razliku od njihovog tadašnjeg šefa, koji je u predsedništvu držao sednice predsedništva Demokratske stranke, kao što su i sudije birali u svojim opštinskim odborima i kadrirali, on je danas među građanima Republike Srbije, u Raškoj, razgovara sa ljudima sa severa Kosova i Metohije i bori se da nađe rešenje za ovu situaciju, a kao što sam rekao, Srbija apsolutno neće stati i neće dozvoliti da se ponovi pogrom koji se desio 2004. godine u Kosovu i Metohiji. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne verujem da će u skorije vreme biti sednice na kojoj se raspravlja o izboru nosilaca pravosudnih funkcija koji se biraju prvi put, a da ne dotaknemo čuvenu reformu iz 2009. i 2010. godine, kako je mnogo sudija koji su pošteno radili svoj posao izgubilo sudijsko zvanje. Među njima, posle sudija, bili su i tužioci, a kako su neki potpuno nezasluženo, valjda je tadašnji režim investirao u budućnost, dobijali sudijske funkcije, pa danas imamo jako veliki broj sudskih postupaka koji su u toku, ja bih voleo da ih bude ne u toku, nego da je bilo više pokrenutih sudskih postupaka za razne zloupotrebe koje su se dešavale na prostoru Republike Srbije od 5. oktobra 2001. godine do dana današnjeg. Naravno, ne može nijedna diskusija u Narodnoj skupštini o izboru nosilaca pravosudnih funkcija a da se ne dotaknemo sudije Majića. Neću sada da pričam o tome kako je izabran, da li unižava svoje kolege, nosioce pravosudnih funkcije, da li se bori da stvori nepoverenje građana u naš pravosudni sistem i da ne nabrajam sve njegove postupke koji su nedostojni funkcije koju obavlja, ja ću samo da spomenem, a vezano za današnje dešavanje na teritoriji naše južne Pokrajine Kosovo i Metohije, da sudija Majić ima određenu odgovornost, ako ne neku drugu, onda bar moralnu. Mi smo nekako kao Srbi i građani Srbije navikli da pravda za Srbe ne postoji van teritorije koju kontroliše naša država, ali nas žestoko zaboli kada i tu od svojih sudija osetimo nepravdu za svo stradanje srpskog naroda na teritoriji Kosova i Metohije. Sudija Majić je taj koji je kao član Apelacionog veća oslobodio Gnjilansku grupu. Šta želite više da kažemo da pitam predstavnike Visokog saveta sudstva šta taj čovek treba još da uradi i da ne bude više sudija? Danas na teritoriji Kosova i Metohije ponovo albanski teroristi, obučene u tzv. policijske uniforme tzv. policije Kosova i Metohije ponovo pucaju na Srbe, jer znaju da ako kojim slučajem i dođu pod udar srpske države i srpske vlasti imaju sudiju Majića koji će da ih oslobodi. Nemoj da se više neko posipa pepelom, da odgovornost svih onih koji su učestvovali u tome za današnje događaje ne postoji. I te kako postoji i treba da ih bude sramota. Neću da pričam o tome kako je fašizam hteo da uvede u Srbiju na mala vrata, ali već jednom svi organi koji imaju određenu odgovornost moraju da rade svoj posao kako treba. Ne očekujemo sve ni od Vlade Republike Srbije, ne očekujte sve ni od Narodne skupštine Republike Srbije. Sudska vlast je grana vlasti. Nemamo pravo da se mešamo, ali imamo pravo da tražimo odgovornost i imamo pravo da tražimo rezultate i to nije narušavanje sudijske nezavisnosti i samostalnosti, jer pravo valjda kao nauka podrazumeva da i onaj čovek koji traži zaštitu od svoje države pred sudom, a sudovi jesu državni, treba da doživljava tu pravdu kao nešto što je iskreno i od strane države, a kada imamo takve presude kao što je Gnjilanskoj grupi, lako je sudiji Majiću da priča kako je pravosudni sistem i sudijska funkcija i sudovi u Srbiji kako više ničemu ne služe. U međuvremenu ti isti koji napadaju i sadašnju vlast i predsednika Srbije Aleksandra Vučića, da osim one zaista sramotne reforme pravosuđa, pa, čak ni predsednika Vrhovnog kasacionog suda nisu znali da izaberu u skladu sa Ustavom. Nata Mesarević je izabrana falsifikovanim predlogom. Ustavni sud je osporio izbor predsednika Vrhovnog kasacionog suda, onog koga su postavili Tadić, Đilas, Šolak i ostali, onog koji je trebao da oslobađa šipratske teroriste na neustavan način. Boško Ristić, čovek se pokupi i ode. Niko nije odgovarao za to. Mi danas ovde u Narodnoj skupštini imamo izvornik u predlogu za Natu Mesarević koji je sakriven. Mi nemamo papir, prvi onaj papir, po kome započet postupak izbora predsednika Vrhovnog kasacionog suda, nemate ga u arhivi Narodne skupštine, jer su odmah videli da je neustavno, sklonili su papir. Onda je naš Odbor za pravosuđe išao u direktnu primenu Ustava. Ustav se ne primenjuje direktno nego kroz zakone, pa je Odbor za pravosuđe pokrenuo postupak za izbor predsednika Vrhovnog kasacionog suda na osnovu predloga Visokog saveta sudstva koji ne postoji zato što nije bilo opšte sednice. Naravno da još uvek imamo problema u funkcionisanju našeg pravosudnog sistema. Imamo problema i ako vam od 17 kandidata za sudije sedmorica budu osporena na sednici Narodne skupštine to je ozbiljan problem. Nisu oni osporavani zato što tu neko protiv nekoga nešto ima, nego što zbog raznih stvari nisu dostojni da obavljaju sudijsku funkciju. Opet čuvajući integritet tih ljudi, nećemo to da spominjemo. Ali, ako zaživi ova reforma, nemojte nas kriviti poslanike što ćemo za sudije koje neki drugi organ bude postavljao da čitamo ono što ih čini nedostojnim sudijske funkcije. Gde god i kako god da zagrebete, uvek ćete kada su u pitanju sve nelogičnosti, nepravilnosti, nezakonitosti, neustavnosti, da naiđete na bivši režim, jer, znate neke stvari i neki rezultati koje bivši režim ima ne mogu da se ospore. Ne mogu ni oni, mada bi hteli da ih ospore, jer kako ćete neko da ospori sledeći podatak, da je recimo, 2008. godine, na teritoriji Republike Srbije bilo 2.821.700.000 naših građana u radnom odnosu. To je zvaničan podatak, njihov, kriju ga do duše, jako je teško doći do tog podatka, zato što će vam uvek po granama prikazivati broj zaposlenih, u građevinarstvu toliko, u prosveti toliko, u zdravstvu toliko itd. Ali, postoji način da se do tih podataka dođe. Recimo, 2012. godine 2.228.300,000 građana. Razlika je uh, skoro 600, 590 hiljada. Bio sam ubeđen da je za vreme bivše vlasti, bivšeg režima, negde oko 400, 450 hiljada ljudi ostalo bez posla. Sada vidim da je blizu 600 hiljada. Vama taj podatak nije toliko ni interesantan za ovu raspravu, ali kada imate ovakav podatak, o čemu će bivši režim da priča? O tome kako je u Srbiji diktatura, o tome kako u Srbiji nema pravne države, o tome kako sudije i tužioci ne rade svoj posao. Slažem se, ali ne kako to oni vide, nego kako to možda ja doživljavam i kao ja to vidim, i kako kao pravna država mi bukvalno, ne postojimo. Da su ovde, u Narodnoj skupštini retardirani mentoli, tako nas nazivaju samo da znate, jer to su sve neke fikcije koje nisu opipljive, ni narušena samostalnost i nezavisnost pravosuđa, ni to da oni ne rade svoj posao kako treba, ni to da li je diktatura, to je stvar ličnog doživljaja. Kada kažete da je 600 hiljada ljudi ostalo bez posla za vreme vlasti bivšeg režima, to je podatak koji je tačan, koji je lako proverljiv, koji svi mi vidimo. Zašto se služe tim podacima? Neki da bi prikrili svoja nedela dok su bili na vlasti, neki da bi se ponovo dočepali vlasti i pravili nova nedela, nove zločine prema svojim sugrađanima, građanima. Znate šta, da biste došli na vlast, pa čak i tako da vas dovedu zapadne ili neke druge ambasade, čak i putem puča potrebno je da ipak imate neku određenu dozu autoriteta, ispravnosti, da postoji neki određeni broj ljudi koji će da veruje u ono što vi pričate i u onu politiku koju vi vodite. Sada imamo jednu čuvenu aferu koja je ovih dana prisutna, a baš me interesuje da li će naši pravosudni i tužilački organi da reaguju na ovo. To su čuveni Veritas papiri, čuvene Đilasove pozajmice. Čujem da se tu okrenula Poreska uprava pa sada je krenula neka rasprava naširoko – šta su prihodi, šta su rashodi, ko je šta trebao tu da obračuna, kako da se zaduži, razduži itd. Ljudi, kada sam čitao ove papire, odnosno članak jednog istraživačkog novinarstva, pa ovde su poreske utaje na sve strane. Gde god se okrenete je poreska utaja. Ne treba biti filozof i raspravljati o tome da li je to prihod, da li je to rashod, da li je prošlo 10 godina, nije, jeste, da li je to osnovna delatnost, kako se to knjiži itd. Izvinite molim vas, ako je recimo šest miliona dobio Medija centar, inicijalno osnovan od NUNS-a, prenosi 100% vlasništva pravnom licu „Demostat“ koje vrši istraživanje za potrebe SSP, a čelnik ove firme je bivši glavni urednik „Danas“ Zoran Panović, dana 2.4.2012. godine, vlasništvo preuzima Milena Ristić. Evo vam poreska utaja. Imate pozajmicu koja se knjiži tako što onaj koji je primio ima određenu obavezu prema davaocu sredstava i istovremeno pruža uslugu jer „Demostat“ se bavi istraživanjem nekog javnog mnjenja. To su oni čuvena Đilasova istraživanja po kojima je on samo na korak da pobedi zlog Aleksandra Vučića. Usluga je izvršena. Nije fakturisana. Utaja poreza, milion i 200 hiljada. Šta čeka tužilac? Ovo nije stvar poreske policije. Ovo je stvar tužilačkih i pravosudnih organa. Možemo dalje bez ikakvih problema. Recimo, milion i 200 hiljada, Tim za razvoj integracija, Saša Stojković 100% vlasnik. Stojković je glavni i odgovorni urednik portala „Info vranjski“ koji otvoreno podržava politiku Dragana Đilasa. Ima ovde kolega koji su iz tog kraja. Isto, milion i 200 hiljada, usluga je izvršena. Zastupao je politiku Dragana Đilasa. Dragan Đilas je to pošteno platio. To nije nezakonito. Nezakonito je što ovi to nisu obračunali, fakturisali, zaračunali porez i platili porez. U ovom slučaju – 240 hiljada. Samo bih voleo da vidim da neko od nas slučajno utaji recimo kao ovaj Medija centar milion i 200 hiljada da vidite kako bi prošli od tih istih tužilaca ili sudija koji su birani u onoj čuvenoj reformi iz 2010. godine. Možemo dalje da pričamo. Jedna od pozajmica, spominjao je i moj kolega Marković Aleksandar, Saša Bjelić, bivši vozač Dragana Đilasa i gradski menadžer u vreme kada je lider SSP bio ministar u Vladi Srbije i gradonačelnik Beograda. „Multikom“ je 2019. godine pozajmio 35 miliona i 800 hiljada dinara, što je više od 300.000 evra. E, tu usluga ne može da bude fakturisana. Ne može, da budemo jasni. Usluga se zove ćutanje, jer je taj isti Aleksandar Saša Bijelić i okrivljen i protiv njega se vodi postupak za rekonstrukciju beogradskog Bulevara kralja Aleksandra. E, sada, neka mi neko iz pravosuđa kaže – kako to da Aleksandar Saša Bijelić može da bude krivično gonjen za zloupotrebe prilikom rekonstrukcije Bulevara kralja Aleksandra, a da za to ne bude gonjen ni onaj ko je izvršilac budžeta, a to je Dragan Đilas? Znači, nijedan dinar ne može grad da isplati bilo kome bez potpisa gradonačelnika, u ovom slučaju Dragana Đilasa. Dragan Đilas plaća ćutanje Aleksandra Saše Bijelića 300.000 evra, kao i svaki mafijaš, ništa drugo, jer kada nekome od mafijaša neki njihov saradnik dođe pod udar zakona, ćutanje saradnika se plaća, porodica mora da mu bude obezbeđena, dok ovaj odgovara i izdržava kaznu za svog bosa. Postavljam pitanje – zašto nije proširena ta istraga i na Dragana Đilasa kao gradonačelnika? Imamo i stručnjake, isto kroz pozajmice. Sada, ne znam da li mogu da fakturišu tu, da li mogu da utaje novac ili ne. Imamo pored nezavisnih novinara i stručnjake, pa je tako određen iznos od 16.462.000 i dobio Zvonimir Zvonko Nikezić, suvlasnik „CES Mekona“, koji je 2012. godine hapšen zbog sumnje da je umešan u pljačku Pančevačke azotare. Samo da vam kažem, dame i gospodo narodni poslanici, postupak, koliko je meni poznato, protiv Nikezića nije završen, i Saše Dragina. Da li je ovde ista stvar na delu, da Nikezić mora da ćuti i prihvati deo odgovornosti na sebe i da zato bude nagrađen sa 16 miliona dinara? O tome ja pričam kada mi kao narodni poslanici tvrdimo da naš pravosudni sistem treba malo bolje da reaguje, treba da bude malo uspešniji. Znate šta, ako 600.000, ali zaboravih, izvinite, imamo i ove, čuveni portal „Direktno“, 4,5 miliona dobili od Đilasa. Pa, i tu je usluga izvršena, samo nije fakturisana. Još jedna utaja 900.000 dinara. Ne znam šta čekaju i tužioci i sudije? Ako treba mi iz Narodne skupštine, članovi Odbora za privredu, regionalni razvoj, energetiku, članovi Odbora za finansije, treba da im održimo predavanje šta su to javni prihodi, kako se knjiže, nema problema. Samo neka rade već jednom svoj posao, jer ovo nije samo u nadležnosti poreske uprave. I ovo Poreska uprava ne može sama da dokaže, ne može, nema mehanizme. Ne može da saslušava, ne može da izvodi dokaze, samo može da konstatuje zapisnički, ništa višem. Spominjali smo „CES Mekon“ i Nikezića. Moram da postavim pitanje – pa kako to, evo, rekli smo da je od 2008. godine do 2012, 2013. godine, 2012. godine 600.000 ljudi ostalo bez posla? Za sutrašnju raspravu ću tačno u broj. Niko nije odgovarao, niko, niko. Jedan članak sam pronašao iz 2012. godine, to je ono kada se već videlo da je kraj vlasti bivšeg režima. Kadrove konsultantske kuće „CES Mekon“, vlasnika Zvonimira Nikezića, u poslednjih desetak godina bili su premijeri, ministri finansija, a kao državni predstavnici prodavali su državne firme vredne milijarde evra, a kontrolisali su ili kontrolišu glavne ekonomske poluge u zemlji. NBS kontrolisao je Nikezić, kontrolisao je Komisiju za hartije od vrednosti, kontrolisao je Fiskalni savet. To još uvek kontroliše. Još to mu je ostalo, a i to ćemo da rešimo. Niko za stotine hiljada radnih mesta, da čitam privatizacije, nema problema: Mlekara Šabac kupio „Farmakom“. Beše taj u stečaju? Uvučen u aferu oko „Agrobanke“. Jel tako? Idemo dalje. „NIN“ kupio „Ringier“. Zato „NIN“ toliko brani Nikezića, Đilasa i Šolaka, čisto da znate, kakva objektivnost. Ali, nemam ništa protiv, samo da se zna ko je vlasnik. FOD Bor – propala privatizacija, „Srbijanka Valjevo“ propala privatizacija. „Beograd film“ sumnjiva privatizacija. Savetovao se u Agenciji za privatizaciju, Ministarstva finansija, Ministarstva socijalne politike, Poreske uprave, „Srbijagas“, „Telekoma“. To ćemo sutra malo da se bavimo i "Telekomom" i Poštom i Aerodromom i bankama u restrukturiranju. Gde god se okrenete, svuda je Nikezić. Da li je moguće da je on samo zbog Azotare okrivljen? Da li je moguće da će samo on da odgovara, on i Saša Dragin, za 600.000 radnih mesta koja su nestala za vreme četiri godine njihove vlasti? Da li je to moguće? Pa, moguće je, zato što imamo sudije kao što je sudija Majić, zato što imamo tužioce kao što je sudija Majić, zato što se ponašaju kao zaštićeni, kao svete krave, sakrivaju se i kriju se iza sudijske i tužilačke samostalnosti i nezavisnosti. Da ne spominjem da su to tužioci i sudije koji su izabrani u toj čuvenoj reformi 2010. godine i da na određen način, zaštitom, duguju zahvalnost i Draganu Đilasu i Šolaku i Nikeziću i Draginu i onom nesretnom Oliveru Duliću i svima koji su bili u bivšem režimu. Vodiće sudske postupke dok to jednostavno ne izgubi svaki smisao, da bi ih na kraju oslobodili. Ja apelujem na sve mlade sudije i one časne i poštene sudije, kojih je sva sreća većina u srpskom pravosuđu, i tužioce, kojih je, takođe, većina u srpskom tužilaštvu, da zbog ovakvih još bolje, još marljivije rade i pruže našim građanima i sudsku i tužilačku zaštitu onakvu kakvu oni zaslužuju, a mislim da zaslužuju mnogo bolju nego što je u ovih nekoliko godina dobijaju od reforme pravosuđa pa sve do danas.
Reč ima narodni poslanik Miloš Terzić.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, danas govorimo o Predlogu odluke o izboru sudija koji se po prvi put biraju na sudijsku funkciju i upravo su nosioci sudijske funkcije ti koji odlučuju o nečijem pravu, koji kao sudska vlast imaju za cilj da zaštite prava i slobode građana Republike Srbije, naravno, u skladu sa Ustavom i sa zakonom. Nama je, kao narodnim poslanicima SNS, zadovoljstvo da govorimo i da afirmišemo politiku koju sprovodimo na čelu sa predsednikom Aleksandrom Vučićem, jer smo ponosni na rezultate koje je SNS ostvarila od 2012. godine u svim sferama društvenog života, a evidentno je da su značajni pomaci učinjeni i u oblasti pravosuđa. Danas imamo takvu situaciju da sudije ne dobijaju presude, već da presude donose u ime naroda i tu se vidi velika razlika između onoga šta radi SNS i što su radili ovi predstavnici bivšeg režima do 2012. godine, koji su svojski potrudili da i ekonomski i politički unište Srbiju, ali i da sprovode katastrofalne reforme kakva je bila ona reforma pravosuđa iz 2010. godine. Odgovorno tvrdim da danas u Srbiji ne postoji jedan sudija koji može da kaže da ga je u bilo kom trenutku pozvao neko iz SNS i rekao kakvu presudu treba da donese. To je danas u Srbiji prosto nemoguće i, dakle, što se tiče SNS možemo slobodno da kažemo da smatramo da je pravosuđe u Srbiji nezavisno i to pokazuju dva primera iz ove 2021. godine, a to su presude protiv predsednika Aleksandra Vučića i protiv Gorana Vesića. Svako ko tvrdi da se u Srbiji presude donose po diktatu vlasti ili bezočno laže ili možda misli na period do 2012. godine kada je dobar deo srpskog pravosuđa bio pod uticajem i pod diktatom ljudi, kao što su Dragan Đilas, Vuk Jeremić i Boris Tadić, i kada su se sudije i nosioci visokih sudijskih funkcija birali i isključivo na opštinskim odborima DS i da biste došli do neke odgovorne funkcije u srpskom pravosuđu morali ste jednostavno da budete član DS. Takva nečuvena reforma u oblasti pravosuđa koja je sprovedena 2010. godine je pokazala i dokazala da su pripadnicima bivšeg režima na umu samo lični interesi, da su oni iznad svake politike, pa i iznad interesa Srbije. Ta nečuvena, katastrofalna i sramotna reforma pravosuđa iz 2010. godine je građane Srbije koštala 11 milijardi dinara. Ta nečuvena reforma je okarakterisana i od strane EU kao katastrofalno sproveden postupak, a gde je gotovo u jednom danu 1.000 sudija ostalo na ulici, ostalo bez posla, a mnoge sudije je to koštalo i zdravlja i života. Dakle, i onda smo mi posle 2012. godine morali da ispravljamo njihove greške, jer pre 2012. godine, kao što sam rekao, zakoni su se donosili u skladu sa finansijskim interesima, pre svega, Dragana Đilasa, ali i drugih njegovih saradnika, pripadnika bivšeg režima, kako bi oni mogli da se obogate. Da je pravosuđe iole funkcionisalo u tom periodu na pravi način, pa neko bi morao da postavi pitanje Draganu Đilasu - kako je moguće da se u javnom životu Srbije pojavi 1991. godine kao skromni studenski lider, a da onda 2012. godine, posle par godina na vlasti, kao gradonačelnik Beograda dođe u situaciju da ima milione evra na tajnim računima, da se sada utvrdi da njegov brat Gojko Đilas ima 35 nekretnina na elitnim lokacijama u gradu Beogradu. Ja ne znam, iskreno u kojoj državi je to moguće, a da te niko ništa ne pita. Sada kada je SNS dovela do toga da imamo snažnu ekonomiju, da imamo konsolidovane javne finansije, da se u Srbiji otvaraju fabrike, da pristižu nove investicije, da se otvaraju nova radna mesta, jednom rečju da smo osnažili srpsku ekonomiju, sada Dragan Đilas pokušava da opet dođe na vlast, ali ne da bi Srbiji bilo bolje, već isključivo iz razloga da bi njemu bilo bolje, da bi on mogao da se bogati i da nastavi tamo gde je stao 2012. godine zajedno sa ovim njegovim ljudima iz ovog Multikom klana, a to je da sprovedu ono što su naumili, što vodi do uništenja Srbije i ekonomskog i političkog i da zarade još 619 miliona evra koje su oteli od građana Srbije samo do 2012. godine. Izmišljenim aferama Dragan Đilas i njegovi ljudi iz Multikom grupe jednostavno pokušavaju da zataškaju istinu, a upravo iz razloga jer nemaju odgovore na ključna pitanja. To su ona pitanja koja postavljamo i mi ovde, poslanici SNS, i građani Republike Srbije, a to je – koliko je miliona Dragan Đilas zaradio od pretprodaje sekundi na RTS, koliko je novca od provizije tokom izgradnje Mosta na Adi stavio u svoje džepove? Moram da kažem da mi kao narodni poslanici nismo ni sudije, ni tužioci, ni policajci i ne možemo da donosimo presude, ne možemo da hapsimo, ali je naš zadatak da građanima Srbije govorimo istinu u vezi političkih i tajkunskih malverzacija, pre svega, Dragana Đilasa, ljudi iz Multikom grupe, Marinike Tepić i ostalih, jer to nisu nikakvi mučenici. To su jednostavno bogataši koji su se obogatili isključivo na muci i nesreći ovog naroda. Danas im je jedini cilj da putem nasilja, da nekakvim obojenim revolucijama uz podršku stranaca dođu bez političke volje građana Srbije na vlast, kako bi ispunili sve ono što su naumili. Jasno je da ih upravo zbog toga narod neće, jer građani su svesni da su do 2012. godine vladali, da su imali priliku čitavih 12 godina da nešto urade za ovu zemlju i da nisu ništa uradili. Mi ćemo uz podršku građana Srbije nastaviti da jačamo naše institucije, da unapređujemo vladavinu prava, da ne dozvolimo da nam se dogode greške kakve su se događale bivšem režimu, kada govorimo o reformi pravosuđa iz 2010. godine. Građani danas, smatram, imaju možda i najveće poverenje u naše institucije. Više, dakle, nego ikada i naš je zadatak da vrednim radom nastavimo da jačamo našu ekonomiju, pravosuđe, zdravstvo, jer kada je to snažno možemo da kažemo da imamo snažnu državu. Uspeli smo u svim oblastima da osnažimo Srbiju i namera nam je da u narednom periodu ostvarimo sve ono što smo građanima obećali kroz plan Srbija 2025 i zato je važno da građani nastave da pružaju podršku SNS, jer to je politika koja može da garantuje sigurnu budućnost i da Srbija nastavi nezaustavljivo da ide napred. Hoću samo za kraj mog današnjeg izlaganja da pružim reči podrške junačkom srpskom narodu na Kosovu i Metohiji i da poručim svima da novih pogroma, novih „Oluja“ sigurno više neće biti, ali ne zato što to neko u Prištini ne želi, već zato što to Srbija nikada više neće dozvoliti. Srbija je danas neuporedivo snažnija nego što je to bio slučaj 2004. i 2008. godine. Nadam se da će Srećko Sofronijević da bude dobro i da će prestati napadi na Srbe na Kosovu i Metohiji, a Srbija će uvek biti spremna da podeli sudbinu sa svojim narodom, ma kakva ona bila i siguran sam da će predsednik Aleksandar Vučić, koji je trenutno sa srpskim narodom sa Kosova i Metohije, zajedno sa njima doneti najbolju moguću odluku u interesu srpske države. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Nebojša Bakarec.
„Zašto su tvoji meci išli ka mojoj deci, o njima sanjam i maštam, decu ne mogu da praštam“. Sa ovim stihovima, poštovana predsedavajuća, Bore Đorđevića iz čuvene pesme „Decu vam neću oprostiti“ bih započeo ovo. Poštovani narodni poslanici, osvrnuću se kratko, a to je nemoguće ne učiniti, na današnje patnje srpskog naroda na Kosovu i Metohiji. Znači, ono što je važno je da je teško ranjeni Srbin Srećko Sofronijević, koga su u leđa ranili Kurtijevi fašisti, obučeni u uniforme jedinice kosovske policije, uspešno operisan, van životne opasnosti je, ali u teškom stanju, na intenzivnoj nezi, ali su, nažalost, u ovoj zločinačkoj akciji povređene još desetine Srba, znači, gumenim mecima, patronama suzavca, šok bombama, silom kundaka, kako su koga stigli. Predsednik Vučić je, naravno, munjevito došao u Rašku. Obišao je kasarnu naše Vojske i jedinice žandarmerije. U ovom trenutku Srbi sa Kosova i Metohije na sastanku iznose potresne stvari o tome šta se događa na Kosovu i Metohiji. Predsednik Vučić je, podsetiću, još ranije, povodom poslednjeg haosa koji je Kurti izazvao, rekao da će u slučaju novog pogroma, ako NATO ne reaguje, Srbija reagovati u roku od 24 časa, i to na teritoriji Kosova i Metohije. Naravno, ovo je bravo sve za državnika Vučića i pokazuje kako jedan odgovoran čovek reaguje, a kome je stalo do sopstvenog naroda. Šta čine u ovom trenutku, da se upitamo i za onih 12 dana, a i za one pogrome i napad u Goraždevcu, pogrom 2004. godine, povodom proglašenja lažne države Kosovo i povodom svih napada, EU, KFOR, Euleks? Šta čine? Danas je Borelj izdao kratko saopštenje gde je pozvao na smirivanje situacije i to je sve. Jesu učinili nešto da ovo spreče? Pa, nisu učinili. A jesu li 2004. i posle 2004. povodom Pogroma prstom mrdnuli da spreče Pogrom i da kazne odgovorne za Pogrom 2004. godine? Nije niko odgovarao. Prosto, ekstremista Kurti, kao što je izveo onu prethodnu neuspešnu akciju gde je, prosto, izgubio obraz, zna da nešto mora da uradi pred lokalne izbore koji su 17. oktobra na Kosovu i Metohiji, pokušavajući da homogenizuje svoje biračko telo, zato što je njemu počela popularnost da opada zato što se na Kosovu živi jednako loše kao i ranije. Nije ništa učinio za narod Kosova i Metohije, odnosno pre svega za Albance, zato sad hoće da izazove nasilje nad Srbima. Nama je najbolje da ostanemo hladne glave, da se ne damo isprovocirati, jer je to, u stvari, jedino što on hoće i tome se nada. To čemu se Kurti nada, on se nada onome čemu se Adolf Hitler nadao i 1933. godine, pa je sprovodio do 1945. godine. Kurti se nada da će da reši konačno srpsko pitanje, ali se nada da će to da reši na onaj način na koji je rešio to Adolf Hitler, ili pokušao da reši, a znamo koji su bili rezultati Adolfa Hitlera, a to su bili Drugi svetski rat i genocid. E, to Kurti hoće i mi imamo u ovom trenutku državu Srbiju koja u poslednjih deset godina čini najviše što može za Srbe na Kosovu i Metohiji, a i za druge građane. Međutim, mi imamo nevolju poslednjih godinu dana da je na čelo Kosova došao jedan ekstremista koji patološki mrzi Srbe. Međutim, za razliku od onog perioda do 2012. godine Srbija je danas jaka zahvaljujući predsedniku Vučiću i jedinstvena i ujedinjena. Sad ću ja preći na ovo tačku. Naravno da pozdravljam veliki broj sudija koje su predložene, međutim, kolege su takođe ukazale i dvojica kolega su osporile, mislim da je ukupno osporeno sedam sudija, što baš ne služi na čast onima koji su predložili sve ovo. Dakle, to je u svakom slučaju dokaz da je pravosuđe, da kažem, slobodno a sad da li je oslobođeno svih pritisaka i da li radi normalno, u ovom slučaju, evo, presudite sami. Ali, u svakom slučaju u doba režima Tadića, Đilasa i Jeremića sasvim sigurno je sve bilo nakaradno i ja ću podsetiti da je taj režim oličen u ministarki pravde Snežani Malović, onom čuvenom Homenu, Ristiću i predsednici bivšoj Vrhovnog suda Nati Mesarović i izveo 2009. ubijanje pravosuđa, zločin nad pravosuđem sa ciljem da ga stavi potpuno pod službu jedne stranke, jedne partije, to je bila DS. Taj režim je uz pomoć opštinskih gradskih odbora izvršio partijski reizbor sudilaca i očistili su pravosuđe od onih sudija i tužilaca koji nisu bili po volji jednoj partiji DS-u. Tada su protivustavno i protivzakonito otpustili otprilike trećinu tužilaca i sudija. Kako SNS postupa? Godine 2012. kada je Srpska napredna stranka došla na vlast, ona je vratila na posao sve otpuštene sudije i tužioce. Nažalost, neke sudije to nisu dočekale, umrle su ili izvršile samoubistvo pogođene teškom nepravdom. Pet sudija je izvršilo samoubistvo, a najmanje dvadesetak sudija se razbolelo i preminulo. Kako i koliko danas pravosuđe oseća posledice ovog uništavanja iz 2009. godine koje sam pomenuo, svedoči i činjenica i to je u direktnoj korelaciji, jer to se radi upravo o radu pravosuđa, da su do danas hapšena ili procesuirana 54 saradnika Dragana Đilasa iz doba kad je bio gradonačelnik, pazite 54, pod optužbama da su svi redom oštetili budžet grada Beograda i to za silne desetine miliona evra. Da tu nešto nije u redu sa pravosuđem govori činjenica koju ću otvoreno izneti da nije osuđen gotovo niko od 54. Ja vam tvrdim da su svi krivi, svi. Kako ja to znam? Ja vam kažem zato što sam gradski odbornik, u sve to sam se lično uverio, gradski odbornik sam dugih 13 godina i bio sam svedok svega onoga što je Đilasova vlast radila tokom onih pet godina od 2008. do 2013. godine. A Đilas i dan danas tvrdi da su svih ovih 54 ljudi nevini. Da, nevini su kao „francuske sobarice“ i to nas podseća na onu mračnu pomalo, možda, bajku novu Alibaba Đilas i 54 razbojnika. Navešću samo deo imena Đilasovih saradnika od 54 koji su bili hapšeni. Čuli ste, kolege su pominjali Zvonimira Nikezića, hapšen je bio Bojan Milić, bivši predsednik Opštine Rakovica, pa je bio hapšen bivši direktor JKP „Gradska čistoća“ Stamenković, pa je bio hapšen Nenad Milenković, bivši predsednik Opštine Novi Beograd, pa bivši predsednik Opštine Mladenovac, već su ga pominjali Dejan Čokić, pa bivši predsednik Opštine Surčin Vojislav Janošević, pa bivši predsednik Opštine Palilula i bivši pomoćnik Dragana Đilasa Danilo Bašić. Za kraj sam ostavio najpoznatijeg onog koji je bio hapšen, a čija je optužnica juče potvrđena pred Višim sudom, a to je bivši gradski menadžer Đilasov, bivši vozač njegov istovremeno za vreme dok je bio NIP, Aleksandar Bijelić, koji je zajedno sa još osam lica svojevremeno hapšen zbog sumnje da su u toku rekonstrukcije Bulevara Kralja Aleksandra, zloupotrebom položaja, oštetili Grad Beograd za šest miliona evra. Bijelić je inače ovih dana, to smo saznali pre, mislim, dve godine, dobio jednu fantastičnu pozajmicu, nećete verovati, u iznosu od 300 hiljada evra od Dragana Đilasa. Narečeni Bijelić je istovremeno zaposlen kod Dragana Đilasa u „Multikomu“ što prosto sve zajedno zvuči neverovatno. Viši sud je potvrdio juče, dakle očigledno izgleda da će ipak se pojaviti jedan koji je kriv, a opet taj slučaj znate li koliko traje? Taj slučaj koji sad pominjem, sudski, traje osam godina i to je još jedan dokaz da jeste pravosuđe slobodno, ali da nešto sa njim nije u redu. Pazite, meni je još kao gradskom odborniku pre koliko godina, 2010. godine kada je Bulevar rekonstruisan bilo jasno da je to kriminal. Pravosuđe do danas ne može kroz osam godina da se izbori sa ovim slučajem. Nešto nije u redu sa pravosuđem, ali za to nije kriva SNS. Dakle, pravosuđe mora da reaguje, po meni, i na to što se četiri godine priprema teren u Srbiji za nasilno zbacivanje sa vlasti predsednika Vučića. Setimo se, plan A je bio, o tome sam više puta govorio, atentat na predsednika Vučića. Plan B je bio da mu lažno optuže brata i da primoraju Vučića onda na ostavku na osnovu toga, a to je sve na osnovu one čuvene afere Jovanjica. Plan C je bio da ga prisluškuju, kompromituju i smene eventualnim, podobnim kandidatom iz SNS, ako takav uopšte postoji, ali nadam se da će istraga i to da pokaže. Nešto od ovoga, podsetio bih vas, potvrdio je i Saša Janković nedavno, bivši Zaštitnik građana i bivši protivkandidat predsedniku Vučiću, koji je pre možda mesec dana rekao da su ambasade i unutrašnji krugovi još od 2016. godine pokušavali da sruše Vučića iznutra i da su se uzdali u to ili da su planirali, pazite, da Vučiću stane srce. Plan A se izjalovio, plan B se izjalovio, plan C se izjalovio, a posledica ovih jalovih planova je da će iduće godine Đilas i Jeremić morati da izađu na izbore, pošto su im se izjalovili svi planovi da dođu na vlast bez izbora. Pohvaljujem, inače, tužilaštvo, policiju i sudstvo na hapšenju i procesuiranju klana Belivuk. Setimo se da Đilas i bratija još od 2018. godine planiraju i pripremaju teren kada počinju da šire laži o Vučićevom fašizmu. Setimo se onih silnih pretnji đilasovaca koje traju četiri godine, javnih ličnosti koje prizivaju nasilnu promenu vlasti u krvi. Pazite, konačan dokaz je naravno isplivao povodom hapšenja klana Belivuk kada je pronađen onaj ogroman arsenal oružja, među kojima je bilo jedno tri-četiri, od kojih su dve visokoprofesionalne snajperske dalekometne puške koje ne služe, služe isključivo za terorizam, ne služe za pljačke ili pošto su ovi iz klana Belivuk i pljačkali, nego služe za atentate. Podsetiću i na ove ključne dokaze koji su isplivali povodom afere o prisluškivanju predsednika, a slučajno su predsednika prisluškivali svega 1.800 puta. Treći dokaz je, naravno, afera „Jovanjica“. Zanimljivo je da su akteri i prisluškivanje i afere „Jovanjica“ gotovo isti. Sasvim je jasna danas veza između oružanog političkog i policijskog krila mafije i terora i nadležni sudski organi i oni moraju da se bave. Setimo se ko ima ogromna sredstva da sve ovo sprovede u život. Pa, oligarh Đilas ima ne samo to, ima i bezumnu mržnju prema predsedniku Vučiću. Setimo se, da li je oligarh Đilas i da li je njegova džu boks potpredsednica, da li su oni povezani sa kriminalcima? Pa jesu. I oni odbijaju da ikada odgovore na pitanje novinara – kako objašnjavaju te svoje veze sa kriminalcima? A ko su ti kriminalci? Dakle, to su Vlada japanac, lice iz „Bele knjige“ iz zemunskog klana, Novak Filipović, Milutin Bakić, Milan Dabović i Dušan Jeremić. Sa svom ovom petoricom, Marinika i Đilas imaju nizove fotografija gde se nalaze zagrljeni, nasmejani u izuzetno bratskim i bliskim odnosima gde se vidi da to nisu neka slučajna lica, nego da su im to prijatelji i saradnici. Ovaj Milutin Bakić je bio glavni čovek Đilasove stranke u Kuršumliji, a inače uhapšen je, sitnica, sa svega 66 kg droge u vreme vanrednog stanja. Naravno da postoji politička pozadina. I time bi isto sudovi, time sudovi, tužilaštva i policija moraju da se bave, politička pozadina pripreme svrgavanja Vučića. To svrgavanje inače je obuhvatalo i to traje četiri godine i obuhvata dehumanizaciju porodice i kriminalizaciju brata i starijeg sina. Da li Andrej i Danilo Vučić imaju ljuska prava? Da li porodica Aleksandra Vučića ima ljudska prava? Kako bilo ko može da zanemari to da porodica predsednika Vučića mora da bude zaštićena jednako, kao i porodice Dragana Đilasa i Marinike Tepić. Podsetiću na nedavne slučajeve te dehumanizacije, na nedavne napade medijske na suprugu i na majku predsednika Vučića. Mnoge kolege su to pominjale, ali ću ja to pomenuti, pošto sudstvo i tužilaštvo i te kako, izneću podatke, kako oni i zbog čega treba da se bave time, a to je otkriće lista „Informer“ koji je održao lekciju iz istraživačkog novinarstva svim ovim Đilasovskim medijima, time što su otkrili veritas papire i otkrili su da Đilas godinama, stotinama miliona potplaćuje, pod formom fiktivnih pozajmica sve svoje novinare, političke saradnike, analitičare i medije. Potrebno je da nadležni organi ustanove koliko je sve ovo što je Đilas radio, a „Informer“ otkrio, koliko je to protivzakonito? A, da jeste, govore poreske stvari. Nadam se da će reagovati i poreska uprava. Zašto? Poreska uprava, takođe sarađuje sa tužilaštvom i policijom i sudstvom. Kažemo, o fiktivnim pozajmicama, međutim one nisu vraćene. Prema našim poreskim zakonima, ako se utvrdi da pozajmica nije vraćena, ona se tretira kao prihod na koji moraju da se plate svi pripadajući porezi. Ni jedno od lica, osim firme koja uopšte nije navedena ovde, samo jedna firma je vratila pozajmicu od 17 miliona, a od desetina, možda i pedesetak lica koja su dobile ove fiktivne pozajmice ni jedno nije vratilo i svi su, očigledno, u krivičnim delima koji se tiču utaje poreza. U problemu je istovremeno i zajmodavac, koji mora da plati porez, to su Đilas i „Multikom“ i ovih pedesetak Đilasovih zajmoprimaca. Da Đilas to plaća i da sve plaća, on je prošli četvrtak to potvrdio na konferenciji za štampu, a evo potvrdio je danas i glodar „Danasa“ i novinar „N1“ Dragoljub Petrović koji je rekao – ja ne kažem da to što je Đilas pozajmljivao pare medijima da je to dobro, mediji ne treba da pozajmljuju pare ni od kog političara, hvala mu. Kaže Dragoljub Petrović – to je neka vrsta načina da se izbegne neka druga transakcija gde bi se plaćao porez, meni je to jasno, kraj citata. Molim tužilaštvo i nadležne organe da reaguju. Podsetiću samo da Al Kapone nije pao na silnim zločinima koje je počinio, već je pao na utaji poreza. Za kraj, u doba vlasti Tadića, Đilasa, Jeremića, sve je bilo na ponižavajućem nivou, a vrhunac ponižavanja je bilo ovo njihovo uništavanje pravosuđa 2009. godine. Taj režim je 12 godina ponižavao sve građane Srbije i Srbija do 2012. godine nije bila pristojno društvo. Sada jeste pristojno društvo, a pristojno društvo je ono čije ustanove ne ponižavaju ljude i građane tog društva, a civilizovano društvo je ono gde se građani tog društva međusobno ne ponižavaju. Svako pristojno i civilizovano društvo je i pravedno društvo i Srbija danas sve to jeste. Srbija je danas jaka i Srbija će zaštiti svoje građane na KiM. Živela Srbija. Hvala.
Preostalo vreme za poslaničku grupu Aleksandar Vučić – Za našu decu je 37 minuta. Reč ima narodni poslanik prof. dr Vladimir Marinković.
Ja ću se potruditi da ostavim prostora i vremena za moje kolege iz poslaničke grupe. Naravno da ću danas uvažena potpredsednice Narodne skupštine da govorim o aktuelnoj situaciji na KiM, o svemu onome što se dešava i što je uzrokovalo takvu situaciju prethodnih nekoliko meseci, odnosno nekoliko godina. Smatram da su moje kolege iz poslaničke grupe kojoj pripadam dovoljno rekle o današnjoj temi dnevnog reda, dali svoje sugestije, primedbe i na jedan kvalitetan način diskutovali o kadrovskim rešenjima, odnosno o predlozima koji su danas na dnevnom redu Narodne skupštine Republike Srbije, a tiču se potencijalnog predloga za izbor sudija. Ono što se danas dešava i što je u toku na KiM je samo nastavak jedne divljačke politike predstavnika privremenih institucija na KiM. Divljačke, slobodno mogu tako da ih nazovem, divljačke horde su danas upale na sever KiM. One se samo zovu, njihovo ime je ROSU, ali u stvari to je jedna razularena horda koja je po nalogu privremenih institucija na KiM, odnosno po nalogu Aljbina Kurtija, Vljose Osmani i tog tzv. političkog vrha koji stoluje u Prištini, naredila da se upadne na sever Kosova i da se rani i povredi više desetina ljudi, nažalost da se teško rani naš sugrađanin Sofronijević. Na sreću, on nije više u životnoj opasnosti, ali ono što moram da napomenem je da je predsednik Aleksandar Vučić danas sa državnim vrhom i vojnim vrhom i upravo sada ima sastanak sa predstavnicima Srba sa KiM i sa narodom, što je najbitnije, sa narodom KiM, želeći da kao što je to uradio pre jedno desetak dana, kada je došlo do one krize kada su opet te ROSU jedinice upale i zauzele administrativne prelaze na Jarinju i Brnjaku, da reaguje na jedan državnički, liderski način i da pošalje poruku da ćemo učiniti sve i da ćemo dati jedan snažan odgovor da zaštitimo naš narod i naše vitalne nacionalne interese na KiM. Na to kao država imamo pravo, na to kao narod imamo pravo i jednostavno poražavajuće je i toliko je glasna ćutnja i ćutanje Međunarodne zajednice i naših partnera u EU, posebno, obzirom da naš strateški, geopolitički i spoljno politički cilj je punopravno članstvo u EU, da je Srbija toliko zahvaljujući predsedniku Vučiću uradila na regionalnoj stabilnosti, na pitanju regionalne saradnje da je sramota da imamo ovakvo ćutanje Međunarodne zajednice, da imamo ćutanje i na aktivnost KFOR-a, odnosno NATO na severu KiM i pored svih sporazuma, pored dobre volje, pored pružene ruke Republike Srbije, našeg predsednika, naših državnih organa i poruke da ćemo biti posvećeni i pored svega što se desilo u prethodnim godinama, regionalnoj stabilnosti, regionalnoj saradnji i onom idealu koji je predsednik Vučić definisao 2014. godine kada je bio premijer, podsetiću naše građane, ali i građane celog regiona, njegova prva ideja carinske unije kada su u pitanju zemlje zapadnog Balkana, ideja slobodnog protoka roba, ljudi, kapitala, ekonomija pod broj jedan, trgovinska saradnja kao nešto što kao rezultat glavni imati relaksiranje odnosa, stvaranje jednog međusobnog poverenja između naroda, između predstavnika političke vlasti i onda pristupanje jednom političkom rešenju koje može da bude dugoročno i koje će obezbediti dugoročni mir na zapadnom Balkanu. Predstavnici privremenih institucija na KiM, na čelu sa Aljbinom Kurtijem koji je dokazani radikalni ekstremista, koji to i ne krije, danas su šenlučili na severu KiM, pokušavajući da prikriju činjenicu da je pre nekoliko dana tamo uhapšeno nekoliko pripadnika tzv. islamske države i pripadnika tzv. tahri aš šam, terorističkih jedinica koje se bore, koje su prisutne na teritoriji suverene države, na teritoriji Arapske Republike Sirije. To govori o tome i šalje jednu poruku da je Kosovo u stvari meka za ljude koji vrše raznorazne kriminalne i terorističko delovanje i aktivnosti širom sveta i na globalnom nivou. Ovo je njihov odgovor na Samit nesvrstanih koji se održao u Beogradu i koji je trajao nekoliko dana, na kojem su bili prisutni predstavnici više od 120 država celog sveta. Naravno, ne sviđa im se ova proaktivnost Srbije, ne sviđa im se diplomatska ofanziva Srbije, ne sviđa im se to što i ne morate da budete mnogo politički potkovani da znate puno o spoljnopolitičkim odnosima da znate šta je poruka svega toga, a poruka je da će se Srbija žestoko, još žešće boriti za zaštitu suvereniteta i teritorijalnog integriteta naše zemlje, da dobija sve veću i veću podršku, da će se iz ovog Samita nesvrstanih koji je održan ovde u Beogradu, na 60. godišnjicu izroditi neka nova podrška, neka nova suspendovanja priznanja tzv. Kosova. Oni, naravno, nemajući politički odgovor na diplomatsku ofanzivu, nemajući politički odgovor na diplomatsku umešnost i liderstvo Republike Srbije i predsednika Vučića, pokušavaju da nas isprovociraju, pokušavaju da na jedan brutalan način uvuku Srbiju u jedan konflikt širih razmera, na šta, naravno, na takvu vrstu provokacija nećemo da nasednemo. U svakom slučaju, možemo da pokažemo koliko smo napredovali prethodnih nekoliko godina, koliko je naša ekonomija snažna, koliko je naša vojska snažna. Imali su priliku svi u svetu da vide i sajam naoružanja koji se održao i koji još uvek traje na Beogradskom sajmu i svi imaju priliku da se uvere u to da je Srbija danas u mogućnosti i da ima pun kapacitet i pun integritet da brani svoju teritoriju i posebno da brani svoj narod i da apsolutno, ono što predsednik Vučić govori već godinama, nećemo dozvoliti, i to je istina i to je nešto što mi branimo ovde kao SNS u parlamentu, nikakav pogrom koji se desio 2004. godine, nećemo dozvoliti 2008. godinu, nećemo dozvoliti nikakav "Bljesak", nećemo dozvoliti "Oluju", nećemo dozvoliti nikada više akcije takvog tipa posle kojeg je Srbija podvijala rep, posle kojega smo imali more i reke izbeglica srpskog naroda, našeg naroda, koji je dolazio u Srbiju utučen, poražen, proteran, pobijen, kao da se radi ne o 20. ili kraju 20. veka ili 21. veku, nego kao da živimo u nekom periodu srednjeg veka, gde je to tada i bilo moguće, kada su kolonizatori istrebljivali one na čiju su teritoriju dolazili i želeli da je zauzmu i da zauzmu njihove resurse. Ja ću vam sada ispričati jednu, mogu slobodno da je nazovem anegdotu, a to se desilo 2006. godine. Naime, tadašnji aktuelni američki senator Džim Inhof, koji je danas predsednik Komiteta za vojna pitanja i naoružanje u američkom Senatu, jedan od najuticajnijih ljudi u američkom Senatu, je posetio Beograd, Srbiju i imao je priliku tada da razgovara sa blaženopočivšim mitropolitom Amfilohijem i pitao ga je šta on misli o situaciji na KiM, kakvo je to njegovo mišljenje, da mu opiše tamo situaciju, a blaženopočivši mitropolit Amfilohije mu je odgovorio: "Na Kim je Hrist još uvek razapet i Hrist još uvek krvari. Ako negde krvari i ako je negde razapet, to je KiM". Jedan jednostavan odgovor, human odgovor, ali odgovor koji odgovara na sva moguća pitanja koja se tiču dešavanja i objašnjenja svega onoga šta se dešava na KiM. U 21. veku, u ovoj tzv. modernoj, liberalnoj Evropi, dešava se to da jedan narod pati, biva ubijan, bivaju mu uništavani manastiri, crkve, kulturna i istorijska baština, isključivo i samo iz razloga što je hrišćanski narod, što je pravoslavni narod. I to treba otvoreno reći u današnjoj ovoj modernoj, liberalnoj Evropi kojoj, naravno, zbog toga nekada smeta Aleksandar Vučić kada kaže da će štititi svoj narod i kada pokazuje to na delu, na terenu, i mi to, naravno, žestoko i snažno podržavamo. Ali, smeta im i Orban, smeta i predsednik Poljske, smetaju svi oni koji kažu da su, ono što je normalno i logično, interesi njihovih naroda prioritet i interesi svih interesa mnogo pre nego sve druge političke i ekonomske integracije koje su jako važne. Kako danas u razgovoru sa narodom sa KiM, srpskim narodom, naš predsednik Aleksandar Vučić kaže - sami ćemo se boriti. Sami smo došli do toga i do tog nivoa da budemo dovoljno i ekonomsko i vojno i na svaki drugi način snažni, da bar možemo da izađemo i da kažemo javno istinu, da kažemo da imamo i resursa i kapaciteta da zaštitimo svoj narod na KiM i da ćemo se, naravno, i u narednom periodu boriti da ga maksimalno zaštitimo, s obzirom na to da ovi predstavnici privremenih institucija apsolutno nemaju nikakvu nameru, i prosto treba biti tu otvoren i jasan, da vode bilo kakav dijalog, da žele bilo kakvo mirno rešenje. Možete zamisliti sa njima razgovarati o slobodnom protoku roba, ljudi, kapitala, o biznisu, o rastu bruto domaćeg proizvoda. To je svetlosnim godinama daleko od tih ljudi, kojima je svaki dan u glavi i glavni cilj njihov nacionalni i ono što ih najviše boli to je taj sever KiM. Valjda ne mogu da se suzdrže ni deset ni petnaest dana da pokažu da isključivo to jeste njihov politički cilj i da im je politički cilj da isteraju i to malo Srba koje je ostalo na KiM iz svojih kuća, iz svojih ognjišta danas pod firmom borbe protiv nekakvog šverca ili organizovanog kriminala. Pre nekoliko godina, pre dve godine kada su upali tukli su bake i deke, tukli su starije ljude i isterivali ih iz kuća, ali konačno je Srbija toliko snažna i toliko jaka i toliko odvažna i ima dovoljno dostojanstva da kaže šta se stvarno dešava na KiM i da kaže i da deluje na način da zaštitimo svoje interese i da zaštitimo svoj narod koji živi na teritoriji KiM. Taj posao i taj zadatak će biti jako težak. Moram da pomenem i jedno pismo koje su uputili predstavnici tzv. albanske, milogorske i bošnjačke, odnosno bosanske dijaspore u SAD, senatu, kongresu, Stejt departmentu, američkom predsedniku i „Beloj kući“. Radi se o jednoj koordiniranoj akciji koja za cilj ima dezavuisanje Srbije na međunarodnom planu i šta u tom pismu, koje nemam sada vremena ni da čitam, niti zaslužuje toliko ovde našu pažnju, ali želim da zbog naših građana pošaljem jednu poruku i da kažem koliko je u stvari istinita ta tvrdnja da pored sve posvećenosti regionalnoj saradnji, pored sve miroljubivosti koju iskazujemo u prethodnom periodu, ne valja jaka Srbija. Ne valja, smeta Srbija koja je centar sveta geopolitički, kada dođu predstavnici 120 zemalja ovde. Smeta Srbija koja strateški, kojoj dođu ovde predstavnici zemalja, i to treba napomenuti i kazati javno, zemlje koje su nestalne članice Saveta bezbednosti, koje su bile ovde u Beogradu. Napomenuću koje su to države, to je Vijetnam, to je Tunis, to je Niger, to je Meksiko. Sa svim tim predstavnicima svih tih zemalja su naši predstavnici Ministarstva spoljnih poslova i predsednik naše države je razgovarao. Sada njima smeta što te zemlje i predstavnici tih zemalja dolaze u Srbiju, što Srbija jača, što će Srbija ove godine imati veći rast BDP od 7% i valjda bi da nas isprovociraju, da nas uvuku u neki novi konflikt gde bi sve to što je Aleksandar Vučić zajedno sa svojim kolegama i saborcima iz SNS stvarao i našim koalicionim partnerima sve ove godine da to bacimo u vodu. Naravno da to nećemo da uradimo, ali nećemo i ne želimo da izgubimo svoje dostojanstvo. Siguran sam da će predsednik Aleksandar Vučić u narednih nekoliko sati i u narednih nekoliko dana povući strateški važne poteze koje će zaštititi naš narod na KiM, koji će dovesti do toga da nikada više te ROSU jedinice, da nikada više te lažne, predstavnici lažnih privremenih institucija na KiM mogu da naprave takav akt agresije koji ima za cilj ubijanje, povređivanje i proterivanje nevinih ljudi samo zato što pripadaju jednom narodu i samo zato, to želim da akcentujem posebno, samo zato što su hrišćani. Da li mi to, evo gospođo Kovač, vi dobro znate, Mađarska ima kancelariju koja se bavi progonom hrišćana širom sveta. To je jedna jako važna i jako značajna institucija u mađarskom društvu i u mađarskoj državi. Mi znamo da naši prijatelji iz Mađarske imaju senzibilitet za nas, iako je Mađarska priznala tzv. Kosovo, ali zna se ko je prvi partner Mađarske u ovom delu Evrope, zna se ko je prvi partner Mađarske na zapadnom Balkanu, ali mi smo sada u situaciji da možemo da kažemo šta su problemi i da jednostavno zajednički sa našim partnerima radimo na tome, i da kažemo svima da ćemo još više osnaživati našu vojsku, da nemamo problem da to kažemo, ne zbog toga što mi želimo bilo kakav sukob ili bilo kakav konflikt, nego upravo zbog toga da ne bi više nikada u istoriji, kao što smo to nažalost sopstvenom krivicom dozvolili od 2000. do 2012. godine, da nikada više niko ne bi brisao patos našom zemljom. Srbija nije šaka zobi da ko god želi i kome god padne napamet da je pozoba. Srbija je danas jedna ozbiljna zemlja, zemlja koja ima dostojanstvo, pouzdan partner. Ono što govori u Moskvi, Aleksandar Vučić govori u Pekingu, govori u Vašingtonu, govori u Briselu, govori u Berlinu. Dakle, mi smo ozbiljna zemlja i siguran sam i želim da pošaljem poruku da poslanici SNS, siguran sam da se moj prijatelj i uvaženi kolega kao šef poslaničkog kluba, Aleksandar Martinović slaže, da pošaljemo snažnu poruku, snažnu podršku našem predsedniku Aleksandru Vučiću u borbi za naš teritorijalni integritet, u borbi za naš narod. Nećemo nikada odustati. Odustajanje nije opcija zahvaljujući našem predsedniku koji vodi ovu zemlju na jedan snažan, ozbiljan i dostojanstven način, i nećemo nikada ostaviti naš narod na KiM na cedilu. Hvala.
Zahvaljujem. Preostalo vreme poslaničke grupe je 13 minuta. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Zaista ću se truditi da budem što kraći u želji da što više mojih kolega iz poslaničke grupe koji su na listi iza mene stignu da govore, prvenstveno mislim na prof. Marka Atlagića koga izuzetno uvažavam i cenim. Kada govorimo o predloženim rešenjima za sudijske funkcije, ja ću se opredeliti kao i moje kolege iz poslaničke grupe tako da ću dati podršku u danu za glasanje za većinu predloženih kandidata, mada apsolutno podržavam svu onu argumentaciju kada je reč osporenim kandidatima, o čemu ćemo se izjašnjavati posebno. Nažalost i današnja sednica Narodne skupštine na kojoj raspravljamo o Predlogu izbora koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju prolazi u teškoj atmosferi, naročito teškoj za Srbe na severu Kosova i Metohije koji su ponovo predmet brutalnih napada pripadnika ROSU i ovo je ko zna koji put već da Kurti koristi razne i nove lažne izgovore da pošalje tzv. policiju, tzv. ili ti lažne države Kosova, do zuba naoružane specijalce na goloruki srpski narod na severu Kosova i Metohije. Nažalost, danas imamo više povređenih, od toga jednog teško povređenog za čiji se život lekari još uvek bore, Srećko Sofronijević iz Zvečana, u pitanju je mladić koji je danas upucan mučki sa leđa i evo kako to izgleda. Ovo je slika te rane. Ovo je slika leđa Srećka Sofronijevića odakle je metak izvađen. I ovo je slika Kosova i Metohije danas. Ovo je slika stanja na Kosovu i Metohiji za koju je kriv isključivo Aljbin Kurti i njegova bezumna politika i ludačka, rekao bih, opsesija severom Kosova i Metohije. To je prava slika prištinske vlasti. Ja moram da pitam, a šta je uradio Srećko Sofronijević čime bi zaslužio ovako nešto? U čemu je krivica Srećka Sofronijevića? Šta je to uradio Srećko Sofronijević da zasluži metak mučki, sa leđa? Ja ću da vam kažem šta je kriv, kriv je zato što je Srbin. Isključiva krivica Srećka Sofronijevića je što je Srbin. To je tako kada na čelu lažne države imate čoveka koji je spreman na sve, apsolutno na sve, čak i za ogromno krvoproliće samo da bi, da kažem, zarad svojih bolesnih političkih ambicija. Posebno je predsedavajuća problematično to što se niko iz te tzv. međunarodne zajednice ne oglašava. Niko, ni EU, ni KFOR, ni NATO, ništa, zavet ćutanja je na delu. Evo, ja ih molim sada ako ćete da se oglasite kao do sada tako što ćete poslati licemernu poruku kako apelujete na obe strane da se suzdrže od nasilja i kako apelujete na obe strane u pravcu deeskaliranja sukoba, evo, ja ih molim nemojte onda ni da se oglašavate, nastavite da ćutite, bolje će nam biti. Dakle, siti smo vaših poruka u kojima pozivate obe strane da se uzdrže od nasilja. Ali, svi treba da znaju predsedavajuća, da današnja Srbija nije ona slabaša Srbija iz prošlosti, nije ona Srbija koja je na kolenima gledala i posmatrala razne i brojne progone i pogrome svog naroda. Današnja Srbija neće dozvoliti te i takve progone i pogrome. Današnja Srbija će zaštiti svoj narod, kako je i rekao malopre moj kolega. Nemojte misliti da nećemo, nemojte misliti da nećemo i nemojte nas podcenjivati. Nemojte nas provocirati, nemojte nas terati da pokažemo da možemo i da hoćemo i da smo rešili i da to i uradimo. Samo vas molimo da ne terajte nas na tu zadnju opciju. I, ako znam, predsedavajuća, da rukovodstvo Srbije, pre svega mislim na predsednika države Aleksandra Vučića, koji je jutros hitno, munjevito reagovao i otišao u Rašku da se susretne sa našim narodom sa KiM, da satima saslušava svakog pojedinačno Srbina sa KiM, da čuje njihovu muku i da pronađe rešenje za ovu novonastalu krizu, i još uvek je tamo, ako se ne varam, još uvek je sa Srbima sa KiM i siguran sam da će kao i uvek krajnje odgovorno i državnički postupiti i pronaći rešenje za ovu krizu na način očuvanja mira, na način očuvanja stabilnosti. Dakle, očuvanje mira i očuvanje stabilnosti su imperativ, ključna stvar. Dakle, preduslov za bilo kakav napredak, ali to ne znači nijednog trenutka da ćemo dozvoliti nove „Oluje“, da ćemo dozvoliti nove pogrome, 17. mart 2004. itd. Taj film nećete gledati. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Preostalo vreme sedam minuta. Reč ima narodni poslanik prof. dr Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovana potpredsednice, dame i gospodo narodni poslanici, žao mi je što nemam malo više vremena, ali dozvolite da kažem, najpre da ću podržati kao i moje kolege izbor sudija, osim onih osporenih. Odmah da kažem da je sudstvo 2012. godine, bilo jedno od najgorih u Evropi. To je jedna od najgorih delatnosti u našoj državi bila. Međutim, sada je ipak na određenom stepenu, dostigli smo, trebaće mnogo vode da prođe Savom i Dunavom da sudstvo dostigne onaj nivo koji želimo. Dozvolite da kažem nekoliko rečenica samo da je sudstvo bilo u takvoj situaciji, kako rekoše kolege, da su najbolje sudije i tužioci bili otpušteni. Tačna brojka je 837 tužilaca i sudija. Najboljih u to vreme. Zamislite da je predsednica Vrhovnog saveta sudstva tada bila Nata Mesarović. Ko je ta osoba? Sada se javlja ovih dana, upravo ona osoba koja je 2008. do 2012. godine sprovodila reformu sudstva zajedno sa Borisom Tadićem, Đilasom, Jeremićem, i drugima, i upravo osoba koja je 200 časova potrošila na razgovore za sudije u to vreme. Gle čuda, razgovarala je i izabrala mrtvog sudiju za sudiju, Ljubišu Đurića iz Požege. To u istoriji sudstva nije poznato. Dakle, kolege su već rekle, radi se i o tome da je šest sudija umrlo od nepravde tada, a jedan je učinio samoubistvo. To je ono što se službenog dela tiče. Međutim, neslužbeno saznajemo i druge podatke. Ono što je bitno, a to je da kažemo da je broj rešenih predmeta 2010. godine, kad su oni provodili Đilas, Jeremić i Tadić reformu sudstva, bio 1.725.271. radi usporedbe, kada je naša vlast došla rešenih predmeta je bilo 2.549.000.000. Skoro 800.000,00 više. Tu se vidi razlika između reforme koju su oni sprovodili. Ja ću da kažem samo jednu rečenicu da Evropska komisija koja je pratila reformu za vreme Tadića, Jeremića, i Đilasa, kaže da je reforma koja se provodila u Srbiji bila, citiram najgora moguća stvar, završen citat. Evo to je ono što je vrlo bitno. Dozvolite da citiram jedan citat „ Modernizacija je ključna reč za Srbiju u narednoj deceniji, bez obzira da li govorimo o ekonomskim reformama, pravosuđa, reformama zdravstvenog sistema, ili reformama obrazovnog sistema.“ Šta mislite ko je to rekao? Pa predsednik Aleksandar Vučić, u svom ekspozeu za izbor predsednika Vlade 27. aprila 2014. godine, a onda imamo drugi ekspoze, 9. avgusta 2016. godine, koji je bio najtransparetniji, najveći, najsveobuhvatniji od svih ekspozea u modernoj istoriji Srbije. Zašto to govorim? Dame i gospodo, ja ih ovde imam kod sebe, te ekspozee, nek mi nađe opozicija išta da nije realizovano od krupnih sistema, a sprdali su se sa nama, ovde opozicioni poslanici kada smo govorili o gasovodu i on je prošao, sad i spašava u Elektroprivredi i Elektrosistemu, uopšte u energetici našu zemlju. Dozvolite na kraju da ipak, kažem, vezano za KiM, nije slučajno nastavlja se poštovani građani stalna medijska satanizacija predsednika Vučića i njegove porodice, evo i danas, upravo kada se ovo dešava na Kosovu. U jednom dnevnom listu pod kontrolom Dragana Đilasa, gle čuda, taj dnevni list ne izlazi u Srbiji, on izlazi u nama susednoj zemlji, a vrvi u današnjem broju od laži i od izmišljotina, od najniže naravi, što bi naš narod rekao, sa dna kace. Gle čuda, napali su Aleksandra Vučića danas zato što je najzaslužniji za izgradnju i dovršenju Hrama Svetog Save na Vračaru, najlepše pravoslavne građevine i hrama na svetu, zato što pomaže izgradnju mnogih manastira i mnogih bogomolja i napali su, gle čuda uporedno, baš danas SPC, i blaženo počivškog irineja i sada njegovu svetost sadašnjeg srpskog patrijarha i napali su SPC, upravo koordinirajući u ovoj zemlji gde izlazi list Podgoricu, Sarajevo, i Kurtija danas, u isto vreme i ja vas molim poštovani poslanici prelistajte taj list, pa će vam sve biti jasno. Taj list usaglasio je napade sa jednim poslanikom susedne zemlje parlamenta upravo gde izlazi taj list, koji svakoga dana pod kontrolom Dragana Đilasa i list napada taj poslanik u susednoj nama državi, SPC, verovali ili ne, svakog zasedanja sedam minuta i Aleksandra Vučića, da je SPC, veliko srpska, da je zločinačka itd. Dakle, povežite to, imamo to u Zagrebu, imamo to u Sarajevu, imamo u Podgorici i u još nekim zemljama i naravno, Kurtija u Prištini, i naše Tadića, Jeremića, i ostalih sam već citirao kako su se oni zalagali za budućnost Kosova. Dok Dragan Đilas, Vuk Jeremić i drugi svakodnevno napadaju Aleksandra Vučića i državu Srbiju, i građane republike Srbije, dotle naš predsednik pokušava na sve moguće načine i uspešno provodi politiku mira, politiku bezbednosti i politiku zdravlja svih naših građana, i politiku upravo one modernizacije koju sam citirao u onom ekspozeu, a sada smo otišli dalje, od prošle godine provodimo politiku ubrzane modernizacije Srbija, motor je, Aleksandar Vučić. I na kraju, ja molim sve svoje bivše studente, kolege, profesore, poznanike, sve prosvetne radnike, vas gospodo građani republike Srbije, molim vas kao Boga, vakcinišete se, vakcina, vakcina, vakcina. Hvala.
Hvala vam. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa, ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima narodna poslanica Snežana Paunović. Izvolite.
Zahvaljujem, potpredsednice. Neću na početku svoje diskusije reći ono što su već rekle kolege kada je u pitanju dnevni red, ja ću govoriti potpuno mimo dnevnog reda, potpuno svesno, ne obraćajući se vama. Svi mi danas u ovoj sali mislimo isto. Nema tu nikakve dileme. To ste svi rekli i na tome vam hvala, obraćajući se pre svega onima koji su se uplašili sa razlogom i onima koji ćute bez razloga. Jedni se boje jake, legitimne države na zapadnom Balkanu koja je lider. Drugi ćute, jer nemaju adekvatan odgovor za one koji su ih platili da ćute. Srbija je danas, i rekao je to moj kolega Aca Marković, nemam ja tu šta da dodam, mnogo jača nego što je bila kada se dogodio pogrom. Srbija je danas država koja neće dozvoliti pogrom. Tu svest imaju i oni koji ćute o strašnoj situaciji koja se danas dešava na severu Kosova i Metohije. Ne čudi mene da Aljbin Kurti skuplja glasove pre lokalne izbore, tako što će napasti Srbe specijalnom jedinicom ROSU. Jedino što Aljbin Kurti ume je to da improvizuje, da napada krvnički, da napada u zoru, da napada pod punim naoružanjem narod koji je goloruk, narod koji je nespreman, narod koji ništa nije kriv. Ne čudi mene što ne reaguje ni međunarodna zajednica, jedan ozbiljan procenat njih je napravio tu kvazi tvorevinu i doveo Aljbina Kurtija na vlast. Čudi me jedna druga stvar, kako nisu ukapirali da je preko puta srpski narod, narod sa tradicijom i istorijom, narod čiji predsednik nema nikakav problem da u momentu kada mu zazveckate najtežim oružjem nad golorukim narodom siđe do administrativne linije, ne zato što ne može preko nje, ja znam da će iza ovoga biti komentara koji će optuživati Aleksandra Vučića zašto do Raške, a ne u Mitrovicu. Znam ja da će ovde biti prostora da se skupljaju politički poeni, ali sa druge strane znam ja još nešto, bez ambicije da o bilo kome ovde pričam hvalospeve, samo pokušavam da se vratim unazad sećajući se svih žrtava za proteklih ne 20 godina, nego više. Nije se promenila struktura ljudi koja je branila Kosovo i Metohiju kako je kada mogla i koliko je kada mogla. Nekada smo je branili od nas, nekada od Albanaca, nekada od celog sveta, nekada od nekih naših koji su za šaku nekih dolara probali da naprave kojekakav dil i to se, nažalost ponavlja decenijama unazad, možda intenzivno zadnjih 20 godina. Pokazali smo mi danas da smo kao država rešeni da nećemo pustiti da nam taj narod satanizujete. Istina, pokazali smo još jednu stvar, a to je da nećete isprovocirati u nama ono suvo, emotivno što bi svako od nas danas uradio. Ja nemam dilemu da ne postoji niko ko iz ove sale danas ne bi goloruk krenuo, ali to nije rešenje. Onda bismo opet bili oni agresori zašta su nas onomad proglasili, onda bismo opet bili nekakav divlji narod koji je ugnjetavao nekoga, pa će zato da nam za prvu šaku dolara, svakog budućeg predsednika izruče nekakvom sudu gde će nekako da mu sude ili ga eventualno ubiju. Taj smo film gledali. Ali, to ne znači ni da ćemo ćutati, ako budete odlučili da nas ubijate. I to znači još jednu stvar, ja imamo samo jednu molbu za sve vas koji ste sada u sali parlamenta Srbije – u leđa je pogođen Srećko, Srbin, čije ime govori da ne možete da ga ubijete s leđa. Ne možete Srbe ubijati s leđa, iako ste navikli na to. Ne možete uništiti narod koji je branio celu Evropu. Srećko je, Bogu hvala živ i preživeće ovaj mučki narod. I neka odavde čuje aplauz za sebe, ne ni za šta što sam ja rekla, jer to što sam ja rekla može da se tretira i kao političko, a krajnje emotivno. Ja i ne znam odakle mi snage da govorim, ali vas molim da ovu sednicu završimo tako što će ne aplauz za njih biti važan, nego što će imati svest da narodni poslanici Republike Srbije uvek stoje uz svog predsednika, Vladu, predsednika Skupštine, narod u južnoj srpskoj pokrajini, narod u severnoj srpskoj pokrajini, narod u centralnoj Srbiji, jer je Srbija za parlament jedinstvena i celovita uprkos svim pritiscima kojima nas izlažete da bismo pristali na bilo šta što nije tako. Ovo danas je vid pritiska da pristanemo na vaše trule kompromise, na vaše koncepte, na vaše mape, na vaše prekrojene granice koje ste nekome obećali, da li zbog rudnog bogatstva Kosova, da li zbog para koje su vam onomad dali dilujući drogu, da li zbog novca kojeg su zaradili trgovinom organima. Aljbin Kurti je poslednji u lancu koji pokušava da sprovede sva zla koja su moguća nad Srbima upravo zato što misli da mu dugujete jer su vam pare davno odneli zarobljenik Hašim Tači i Ramuš Haradinaj koji je deklarisani krvolok 21. veka. Hvala vam.
Zahvaljujem. Na osnovu člana 98. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Nastavljamo sutra u 10.00 časova. [[Sednica prekinuta u 17.40 časova.]]