Kolegice in kolegi! Tiste, ki še niso prišli v glavno razpravno dvorano državnega zbora, vabim, da se nam pridružijo. Nadaljevali bomo z 8. sejo državnega zbora in to z 28. točko dnevnega reda. Prešli bomo na zadnjo, tretjo obravnavo predloga poslovnika državnega zbora Republike Slovenije. Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci! Dober in uspešen dan želim vsem. Nadaljevali bomo z 8. sejo Državnega zbora Republike Slovenije. Dovolite mi, da vas obvestim o zadržanosti nekaterih naših kolegic in kolegov; Romana Jakiča, Jelka Kacina, dr. Miha Brejca, dr. Andreja Bajuka, Janeza Janše, Marije Ane Tisovic in kolega Jožefa Školča od 11.00 ure dalje. Prosim za mir v dvorani! Ugotavljam bom navzočnost. Prosim, da pritisnete tipko kvorum za ugotovitev navzočnosti v dvorani. Še enkrat ugotavljam navzočnost v dvorani. Prosim, vstavite kartice in pritisnite tipko kvorum. V dvorani je navzočih 51 poslank in poslancev. Državni zbor Republike Slovenije je sklepčen in lahko odloča. Tudi na nadaljevanje te seje sem vabil predstavnike vlade Republike Slovenije. Tudi njih lepo pozdravljam. Današnje nadaljevanje 8. seje državnega zbora bomo pričeli z obravnavo 28. točke dnevnega reda, to je predloga poslovnika državnega zbora Republike Slovenije, v tretji obravnavi. Zatem bomo prešli na obravnavo prekinjene 12. točke, to je predlog zakona o inšpekcijskem nadzoru, na 4. točko, to je predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o javnih financah, nato pa na obravnavo predlogov zakonov o ratifikacijah mednarodnih pogodb od 13. do 21. točke ter po vrstnem redu dalje. Prehajamo na 28. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA TRETJO OBRAVNAVO PREDLOGA POSLOVNIKA DRŽAVNEGA ZBORA REPUBLIKE SLOVENIJE. Predlog poslovnika je v obravnavo zboru predložila skupina poslancev s prvopodpisanim kolegom Antonom Anderičem. Želi kolega Anderlič besedo? [[Ne želi.]] Predlog poslovnika je obravnavala komisija za poslovnik kot matično delovno telo. Predsednik, kolega Kontič, prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi. Komisija za poslovnik je v štiriurni razpravi, na trenutke burni, odločala o predlogu poslovnika državnega zbora Republike Slovenije v tretji obravnavi, ki so ga pripravili [[...]]
Oprostite, da vas prekinem, kolega Kontič. Prosim za mir v dvorani.
[[...]],ki so ga pripravili predlagatelji: Anton Anderlič, Miran Potrč, Janez Podobnik in Ivan Kebrič. Obravnavali smo amandmaje, ki so jih vložili predlagatelji: poslanska skupina Stranka mladih Slovenije, poslanska skupina Socialdemokratska stranka in poslanska skupina Nova Slovenija. Od tega jih komisijapodpira 25, podpore pa ni bilo deležno 24 amandmajev. Amandma poslanske skupine Nove Slovenije in Socialdemokratske stranke k 45. členu pa je po oceni komisije brezpredmeten. Naj tu pojasnim, da gre v bistvu za 47. člen v drugi obravnavi, ki ni bil amandmiran, v tretji obravnavi pa je to 45. člen, ker je bilo preštevilčenje členov zaradi dveh členov, ki pa v drugi obravnavi nista bila sprejeta. Amandma poslanske skupin Socialdemokratske stranke in poslanske skupine Nove Slovenije je komisija razdelila na dva dela in prvi del podprla, drugega pa ne. To je amandma k 27. členu. Komisija je prejela tudi predlog amandmajev s strani poslancev s prvopodpisanim Leonom Kremžarjem in tri povzela kot svoje, in sicer k 67., k 159. in 285. členu. Komisija je oblikovala tudi tri svoje amandmaje, ki jih predlaga državnemu zboru v sprejetje. Vse to je razvidno iz poročila. Naj dodam še, kar iz poročila ni razvidno, da je gospod Peče - podobno kot na seji državnega zbora - predlagal umik te točke z dnevnega reda in ni bil deležen zadostne podpore v komisiji. Dovolite mi, da vas opozorim še na dva popravka amandmajev k 27. členu s strani poslanske skupine Socialdemokratske stranke in Nove Slovenije ter na popravek poročila, kjer popravljamo obrazložitev k 213. členu, z željo, da poudarimo obligatornost roka, povezanega s predložitvijo mnenja državnega sveta, in popravek amandmaja k 282. členu v delu, ki obravnava spremembo ustave Republike Slovenije. Še eno pojasnilo. Na strani 17 pregleda vloženih amandmajev so trije amandmaji k členu 159. V tretjem amandmaju je, iz obrazložitve in vsebine amandmaja sodeč, prišlo do napake: ni v sedmem odstavku, ampak v četrtem odstavku. Komisija za poslovnik predlaga državnemu zboru Republike Slovenije, da predlog poslovnika državnega zbora, skupaj z amandmaji komisije za poslovnik in amandmaji, ki jih pač komisija podpira, sprejme. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, predsednik komisije. Želi besedo predstavnik sekretariata? [[Ne želi.]] Želi besedo predstavnik vlade? [[Ne želi.]] Besedo torej dajem predstavnikom poslanskih skupin. Najprej bo predstavil stališče poslanske skupine Nacionalne stranke Slovenije kolega Sašo Peče, za njim kolega Petan v imenu poslanske skupine Socialdemokratske stranke. Prosim, kolega Peče.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Dovolite, da se oglašam iz klopi, kjer je le lažji razgled in s tem tudi odnos do ostalih poslancev, ker v drugačnem primeru nočem kazati hrbta ne vam, po drugi strani pa ne kateremukoli od drugih poslancev. Spoštovani prisotni! V Slovenski nacionalni stranki, kakor verjetno v vseh ostalih poslanskih skupinah, se zavedamo, da je poslovnik državnega zbora alfa in omega delovanja tega državnega zbora, da določa naša pravila in pa kriterije, po drugi strani pa obnašanje in učinkovitost. Toda ob vsem tem in ob vseh teh besedah, ki smo jih poslušali skozi prvo in drugo obravnavo, je treba poudariti moment, za katerega smo v Slovenski nacionalni stranki prepričani, da smo ga izpuščali iz naših dosedanjih poglabljanj in pa debat. To je, da se kvaliteta poslovnika oziroma da se skozi kvaliteto poslovnika vidi kvaliteta zakonov, koliko lahko posamezni poslanci, poslanske skupine sodelujejo pri samem zakonskem aktu, ki v končni fazi zaživi oziroma bi moral zaživeti v naši družbi. Izhajajoč iz, po našem mnenju, dejstva, da Slovenija žal nima dobre zakonodaje, da se žal ta državni zbor vse prepogostokrat srečuje in daje iz svojih rok slabe zakone, je po našem prepričanju novi predlog spremembe samo še argument, zakaj tega nestoriti oziroma zakaj ne podpreti novega predloga zakona: ker bomo s tem zmanjšali možnost poslancev in pa ostalih zainteresiranih, ki hočejo sodelovati pri izboljšanju posamezne zakonodajne regulative v okviru naše države. V Slovenski nacionalni stranki nismo za tretjo obravnavo vložili nobenega amandmaja. Nobenega amandmaja nismo vložili zaradi tega, ker poslovnika ne bomo sprejeli niti v končnem glasovanju, torej poslovnika v kompletu. Zdelo bi se nam zavajujoče sodelovati pri vsebinskih spremembah poslovnika, s tem nakazovati na njegovo razvojno pot, po drugi strani pa že vnaprej povedati, da tega poslovnika ne bomo sprejeli. Bile so težnje po tem, da bi vlagali amandmaje, ampak mislim, da ravno zaradi neke vrste načelnosti v okviru naše stranke amandmajev nismo vlagali. Ne obsojamo nobenega, ki je amandmaje vlagal, ker seveda je to legitimna pravica, vsaj zaenkrat še vseh poslancev tega našega skupa. Na kratko o predstavitvi pogleda poslanske skupine, rečeno pa nas najbolj bode v oči tisto, česar se zavedajo vse poslanske skupine, a le redkokatera si hoče to priznati. To je, da ta poslovnik omejuje pravice nam vsem skupaj. V določenem pogledu in po našem prepričanju, po površinskem pogledu, je sicer smiselno z vidika nekaterih strank si zmanjševati določene pravice kot poslanci oziroma kot poslanske skupine. Toda gledano dolgoročno in gledano z učinkovitosti in pa transparentnosti dela tega državnega zbora, se nam osebno zdi to nesmiselno. Transparentnosti s predlaganimi spremembami oziroma z novim poslovnikom ne bomo dosegli. Javnosti se bomo še bolj skrili - vsi skupaj, tako poslanci pozicije kakor poslanci opozicije. Zakaj? Zaradi tega, da bomo dali vladi Republike Slovenije večjo moč in sebi to moč odtrgali na ta način, da pač ne bomo smeli sodelovati v različnih razpravah. Naj mi bo dovoljeno prebrati oziroma opomniti na nekatera dejstva, ki nastopajo kot nova dejestva v okviru predlaganega poslovnika. Od tega, da bo imel kolegij predsednika državnega zbora po predlogu in pa po predvidevanjih neslutena pooblastila, da bo prevzel vlogo tega državnega zbora in da s tem mi dajemo del svojih pravic namerno, za katere smo se vsi zalagali v dosedanjem delu, na predsednika državnega zbora in pa na predsednika oziroma vodje poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Kajti, najmočnejša stranka je in tu si ne gre zamegljevati oči. Po drugi strani vemo, da se komuniciranje lahko odvija le v nekem časovnem neomejenem zaporedju. Ta državni zbor oziroma kvorum je postavljen zato, da se skozi besede izpeljejo nekatere aktivnosti za prihodnje. In če bomo omejevali besede, bomo omejevali aktivnosti, bomo omejevali kvaliteto samih zakonov. Glede zapiranja in pa oviranja transparentnosti in pa s tem javnosti dela tega državnega zbora bomo po našem prepričanju, torej po prepričanju Slovenske nacionalne stranke, dosegli tisto, česar se bojimo, da je v interesu močnih. To je, recimo neke vrste apatičnost ljudi Republike Slovenije do politike, do sprejete zakonodaje in pa do življenja s politiko. Dosegli bomo kontra učinke. Kot veste, se namerava oziroma je težnja novih sprememb, da bi se velik del razprave prelevil v tako imenovano okrilje delovnih teles. Vsi od poslancev smo v treh, štirih, petih, mogoče celo sedmih delovnih telesih in vemo, da je razprava na delovnem telesu redkokdaj tehtna, predvsem zaradi kvoruma, ki nastopa v delovnih telesih, torej razmerja opozicija-pozicija. In pa, seveda, še enkrat bom dal poudarek na javnost in pa medije, ki delovna telesa, kar je logično, slabše pokrivajo kot seje državnega zbora. Osnovna naloga vsakega poslanca oziroma osnovna pravica vsakega poslanca je, da sodeluje pri razpravah, da sodeluje pri podajanju svojih mnenj in stališč oziroma podajanju stališč svoje poslanske skupine, v okviru debate in v okviru sprejemanja določenega zakona. Z novim predlogom poslovnika bomo zopet sami sebi namerno skrajšali to možnost. Namerno si bomo skrajšali čas in količino nastopov. Zmanjšali si bomo možnost vlaganja replik, torej dopolnitev zakonov. In dosegli smo to, ravno skozi razpravo o poslovniku državnega zbora, da so replike začele predstavljati nekaj negativnega, čeprav osnovni namen replik je po našem prepričanju samo izboljšanje materije, s katero se srečujemo. Marsikdaj smo poslanci izkoriščali možnost, pozitivno izkoriščali možnost obrazložitve glasu; po novem bo tudi ta omejena. Tudi ta pravica bo poslancu pripadala le takrat, kadar bo imel drugačno stališče od poslanske skupine. Toda do sedaj je instrument oziroma element obrazložitve glasu predstavljal tudi neko možnost poudarjanja novih momentov v okviru zakonodaje, za vsakega, tudi za tistega, ki se je generalno strinjal s pogledom svoje politične stranke, toda ne v celoti. Žal se bo to odražalo povsod. Omejeni so oziroma po novem predlogu naj bi bili vsi elementi, ki sodelujejo, razen vlade Republike Slovenije, v zakonodajnem postopku: od naših strokovnih služb v tej hiši do poslanskih skupin, do poslancev. Skratka, vsi elementi so vključeni in vsem jemljemo pravice, ki so jim bile do zdaj samoumevne in nujne za izpolnjevanje svojega dela, svojega poslanskega mandata. Na koncu naj mi bo dovoljeno povedati naslednje. V državni zbor je ne dolgo tega prišel predlog spremembe ustave Republike Slovenije. Kam gre določen del spremembe oziroma predlogov sprememb ustave, vemo vsi - gre v zagotavljanje politične diktature.
Predlog sprememb ustave ni tema današnje točke dnevnega reda, kolega Peče.
Verjamem, da veste, da tudi sam to vem, gospod Pahor, ampak v povezavi s poslovnikom, mislim, da je ta zadeva še kako nujna. Še kako nujna in dopolnjujoča se. S poslovnikom si bomo jemali pravice. Z ustavo bomo dali pravice na vlado Republike Slovenije. Temu državnemu zboru v bodoče ne bo ostalo drugega, predvsem poslancem, vsem poslancem, pa samo instrument, ki ga vedno bolj vladni poslanci prikazujete kot nekaj močnega, to je instrument pobud in vprašanj. Toda roko na srce, ta instrument je ta vlada - recimo temu - zameglila. Poslanci, žal, po teh spremembah, v kolikor bodo sprejete, ne bomo imeli več tega - zakaj so nas ljudje dejansko izvolili; zato, da zastopamo njihove interese. S predlogom sprememb poslovnika uničujete osnovni interes ljudstva. To je, da preko poslancev sodeluje v razpravi, sodeluje v spremembah. Če je to namen vlade Republike Slovenije in pa osnovnih predlagateljev zakona, torej Liberalne demokracije Slovenije, Združene liste socialnih demokratov, Demokratične stranke upokojencev in SLS + SKD, potem vam drugega tu ne morem reči kot: žal nam je in ne bomo podprli poslovnika. Hvala.
Hvala lepa, kolega Peče, za predstavitev stališč poslanske skupine Nacionalne stranke Slovenije. Besedo dajem kolegu Petanu. Prosim, kolega Petan, predstavili boste stališče poslanske skupine Socialdemokratske stranke. Jaz nerad prekinjam govornika zaradi nemira v dvorani, vendar bom to prisiljen storiti, če se bo to tako nadaljevalo, kot se je danes začelo. Prosim kolegice in kolege, da vse posvete, ki so verjetno nujni pri takih vprašanjih, opravijo zunaj in ne v dvorani. Prosim, kolega Petan, imate besedo.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. Pred nami je tretje branje poslovnika in kot veste, bi to naj bilo že neko prečiščeno besedilo, v glavnem dokončano, mogoče samo še potrebno majhnega likanja, dodati kakšne vejice in pike in podobno, kakšne finese. Pri tem je pa, seveda, dobro, če se vprašamo, če smo že v tretjem branju, če sploh vemo, kaj hočemo, kaj hočemo s tem doseči in pa, seveda, če smo s tem zadeli tisto, kar smo si zadali pred pričetkom tega postopka, ki se je v tem primeru poslovnika začel približno v sredini prejšnjega mandata, ko so bile politične razmere in tudi razmerje sil v parlamentu povsem drugačne in, seveda, to se tudi zrcali v vsebini tega poslovnika. Novi poslovnik ima 286 členov, ima nekoliko manj členov, kot stari, vendar je vprašanje, če je zato tudi manj materije, če je manj vsebine, če je manj teksta. Kot lahko vidimo, temu ni tako. Seveda, če gremo v spremembo, se moramo pri tem vprašati, ali je stari akt, stari poslovnik res tako slab, tako omejujoč, da zavira delo, kdaj bo potrebno iti v tako korenito spremembo. Namreč, sprememba ni samo v posameznih členih, namreč členi so tudi temeljito obrnjeni na glavo. Kot se je zgodilo, da imamo v tretjem branju nek tekst, ki tudi nima dorečene vsebine. Vemo, da je kar nekaj pomembnih členov izpadlo, nekatere organe smo ukinili, nimamo pa drugih in, seveda, to je odvisno od tega glasovanja v tretjem branju. Tako, da ta tekst ni takšen, kot bi naj bil: se pravi prečiščen, v glavnem dokončan in pa potreben samo določenih fines in pa določenega likanja. Tako da to ni čisto tipičen postopek, zakonodajni postopek, takšen kot smo si zamišljali - verjetno tudi predlagatelji ne. In potem se postavlja vprašanje, če je bilo res potrebno tako korenito spremeniti poslovnik, ki nekako ureja naše delo v državnem zboru, način dela, organizacijo dela, uresničevanja pravic in dolžnosti poslank in poslancev. In seveda, če se pri tem vprašamo ali smo, sedaj ko smo v tretjem branju, s tem tekstom res zadovoljni, ali bomo res izboljšali organizacijo dela z novim poslovnikom, ali je res vse v tem, kar je zapisano na papirju, ali je za dobro organizacijo dela v državnem zboru potrebno še kaj drugega, razen mrtve črke na papirju, bi lahko dejal, da zaradi tega ni treba spreminjati poslovnika, prav tako tudi ne zaradi našega načina dela. In da ne bi mislili, da govorim samo na pamet, bi stvari želel tudi pogledati z drugega zornega kota in tistega najpomembnejšega, to pa je naša realnost. Realnost, kako izgleda ta način dela in pa organizacija dela v našem državnem zboru. Ali je res vse odvisno od poslovnika ali pa smo k temu prispevali tudi kaj mi, mogoče s tem, ko nismo spoštovali črke sedanjega poslovnika in smo si ga razlagali po svoje, pač, iz argumenta moči, ne pa iz moči argumenta. In poglejte spoštovani, kolegice in kolegi, navedel bom nekaj podatkov, pa bom začel tam v začetku našega mandata, ki sicer še ni dolg. Poglejte, na 3. seji smo imeli 32 točk, od tega je bilo 18 točk, ki so imele vsebino zakona. Od tega smo jih 8 preložili na neke naslednje seje. Na 4. seji smo imeli 40 točk, od tega je bilo 30 točk vsebine zakona, od tega smo jih 10 preložili na naslednjo sejo. Podobno je bilo na 5. seji, tam je bilo še nekajbolj specifičnega. Bom povedal kasneje. Pa če pogledamo teh 10+8: 18 točk na dveh sejah ni bilo preloženih zaradi poslovnika, zaradi slabega poslovnika, ampak verjetno zaradi česa drugega. Verjetno zaradi nepripravljenosti zakonov, zaradi tega, ker delovna telesa niso zmogla obdelati zakone in pripraviti mnenje za plenarno sejo. Verjetno je bilo kaj tudi v zvezi z neusklajenostjo znotraj koalicije, da ne bi našteval kakšnih zakonov o letalskem prometu in pomorstvu in podobno. In poglejte še naslednje, da ne bo mišljeno, da govorim na pamet. Konkreten podatek iz 5. seje, ki nam je nekoliko bližje. Od 21 točk z vsebino zakona, smo jih imeli 11 po hitrem postopku. Prepričan sem, da od vseh teh 11, jih imam sicer napisanih, pa jih ne bom seveda vseh 11 bral, ker je to izguba časa. Od teh bi mogoče edino zakon o veterini, takrat je bilo pač neko posebno obdobje, lahko bil takšen, ki bi lahko ga smatrali in uvrstili po tem postopku. Vemo pa, da v sedanjem poslovniku popolnoma jasno piše, kdaj se uporablja takšen postopek za sprejemanje določenega zakona. To se pravi, da nismo spoštovali enostavno zakon, nismo spoštovali poslovnika. To se pravi, nismo spoštovali tistega svojega priporočila, kako naj se dela, kako naj se vršijo organizacije in pa način dela v državnem zboru. In na splošno nismo spoštovali tega, kar smo sami sprejeli, ne sicer mi, ampak naši predhodniki. Ampak to je podobna zadeva, to je stvar naše hiše. Lahko bi se tudi vprašali, kaj je toliko novega v tem poslovniku, ki smo mu v tretjem branju zdaj priča, da bi lahko preprečil takšen način dela in pa, seveda, predvsem takšen način razmišljanja. Dejstvo je, da če točke niso pripravljene, ali je to zaradi slabe kvalitete, vemo, da imamo primere, ko je na vsaki člen predlagatelja, največkrat je to vlada, več amandmajev, kot pa je samih členov. Potem je verjetno težko delati. In zato ni čudno, da se delovna telesa dušijo, vsaj nekatera, v zakonodajnem postopku in ne morejo priti do kraja, kajti tudi ko je že obdelan en amandma, pride še drugi amandma na amandma istega predlagatelja in seveda, to s poslovnikom nima nobene veze. Zaradi tega poslovnika ni potrebno spreminjati, ampak smo zopet pri tem, da je vloga človeškega faktorja, to se pravi nas samih, ki se ne držimo pravil igre, ki nam mogoče odgovarjajo stranpoti in nespoštovanje tistega, ker je bilo sprejeto. To se pravi, težko potem opravičujemo, da morajo navadni državljani spoštovati zakone, ki jih mi sprejemamo, če še tiste zakone, ki jih mi sami sprejemamo, v državnem zboru ne spoštujemo. Velikokrat imamo tudi primer širitev dnevnega reda zadnji trenutek, ker pač vlada in vladajoča koalicija želi zakon spraviti za vsako ceno skozi postopek in seveda prepozno prispejo v državni zbor. To pomeni, da smo zopet na začetku, ki nima nič opravka s poslovnikom. Delovna telesa obravnavajo gradivo med samo sejo - vemo, da je to v nasprotju s poslovnikom. Mi preskakujemo točke; to pomeni, da tudi vlada ne more biti kot dežurni v državnem zboru in vsak minister ali pa predstavnik vlade pride na sejo takrat, ko imamo mi to na dnevnem redu. Glede na to, da smo preskočili in se ne da planirati in tu ne da bi zagovarjal vlado, ampak moram priznati, da ji verjetno ni lahko glede na naš način dela, ampak to s poslovnikom nima nobene zveze. To se bo po novem lahko ravno tako dogajalo. Res, da bodo mogoče bolj določeni roki tako ali drugače. Ali: če ne bomo spoštovali poslovnika, ki ga bomo sprejeli, tako kot ga tudi sedaj ne spoštujemo - če ga sedaj ne spoštujem, ni nobene garancije, da novega bomo spoštovali - potem boverjetno težko vladnim predstavnikom biti navzoč na naših sejah ravno takrat, ko bomo mi točko obravnavali. Če jih pa preskakujemo, prelagamo, proceduralno preskakujemo točke in podobne stvari, tako da ni nekega trdnega jamstva, da bo v prihodnje kaj boljše, če bomo samo računali s tem, kar so predlagatelji zapisali v cilje poslovnika, da bi se z novim poslovnikom naj to uredilo. Ne bo se uredilo, spoštovane kolegice in kolegi. Če ne bomo mi spremenili svojega mišljenja, to pa je nekaj, česar se ne da zapisati, česar se ne da sprejeti s poslovnikom in z nobenim drugim aktom, ampak moramo to nekako dati na našo dušo in našo zavest in naš način razmišljanja. To pa ni poslovnik, to smo pa mi sami. In to, kar se je zgodilo v zadnjem času, najbolj očitno je to bilo ob pripravi za to sejo, pa tudi ni imelo nobene zveze s poslovnikom, to je neenakomerna razdelitev gradiva glede na delovna telesa. Posamezna delovna telesa so preobremenjena in enostavno ne zmorejo vsega tega gradiva obdelati, vseh teh zakonov predelati in seveda podati svojega mnenja, kar je pravilno; enako velja tudi za službo za zakonodajo. Pri tem se je pokazalo tudi, da prešibka strokovna podpora delovnim telesom, ali je to premalo strokovnih sodelavcev ali je kaj drugega, pa smo zopet pri tistem prvem členu, ki govori o načinu dela in o organizaciji dela državnega zbora. Ampak o tem v novem poslovniku ni ničesar. Novi poslovnik sicer ukinja eno delovno telo - sedaj, če je to ravno najbolj pravo telo, v to se ne bi spuščal, o tem naj razmišljajo predlagatelji. Dali smo sicer nekemu drugemu organu v okviru državnega zbora večje kompetence, ki bi naj to opravljal. Vendar to še ne rešuje te zagate, v kateri smo se znašli ravno v teh dneh - da enostavno morajo biti seje še med samo plenarno sejo in delovna telesa morajo med plenarno sejo, med odmorom in po zaključku seje obravnavati točke, za katere predlagatelj želi na vsak način, da jih spravi pod streho, mislim, v sklicu te seje, kar pa glede na pripravljenost točk sploh ne bi bilo mogoče, niti po starem niti po novem poslovniku. Novi poslovnik je še bolj rigorozen, kar je dobro, kar menim, da je v redu. Vendar me skrbi to spoštovanje določil in črke zakona tega poslovnika, kajti kogar enkrat kača piči, se boji zvite vrvi, pravi slovenski pregovor. In če ne spoštujemo tega poslovnika, ne vem, kako bomo spoštovali novega, če bomo samo spreminjali papir, tisto, kar je napisano na papirju, mogoče tudi platnice, mogoče namesto prejšnjih zelenih pa sedanjih plavih bomo dali kakšno drugo barvo; s tem ne bomo spremenili ničesar. Verjetno bomo morali spremeniti tudi, ne vem, barvo nas samih, naše zavesti, tisto bi verjetno pomagalo. Naslednje, kar tudi spada v okvir prve točke poslovnika, tudi novega, o načinu dela in organizaciji, je to, da strokovni sodelavci, za katere ugotavljamo, da jih imamo premalo in da nikakor ne moremo shajati z njimi, odhajajo. Pri tem pa, ne vem, lahko da imam premalo informacij, se nihče zaradi tega preveč ne razburja. Kako bo delo potekalo, mi ni jasno, kajti brez dobri sodelavcev, brez dobrih strokovnih delavcev verjetno državni zbor ne more funkcionirati, ne glede na to, če bomo imeli novi poslovnik ali pa še enkrat enega novega ali pa spremenjenega. Brez strokovnih sodelavcev ne bo šlo. Navsezadnje zavedati se moramo, da sprejeti en zakon ne pomeni samo to, da izglasujemo neki kup papirja s takšno ali drugačno vsebino, ampak to se navsezadnje potem zrcali v tem, ker moramo vsi državljani in državljanke Republike Slovenije spoštovati to, kar je bilo sprejeto. In v tem je problem. Zato ni vseeno, kakšna je vsebina tega, kar sprejemamo, ker ima velike posledice, tudi finančne, ima tudi posledice za vsakdanje življenje nas vseh v neki državi. Celo bi rekel to, da nam je vseeno, če strokovni sodelavci odhajajo, pospremimo jih mogočetudi kdaj s tem: v redu, pač, naj gredo. Treba bo narediti še kaj več kot spremeniti poslovnik, da se bo to delo ali pa delo, ki ga opravljamo, lahko izboljšalo in postavilo na višjo raven. In seveda zato se povsem upravičeno postavlja vprašanje, ali bo novi poslovnik, ki ga imamo danes pred sabo, v tretjem branju to rešil. Jaz se bojim da ne. Navsezadnje sedaj smo pri 8. seji. Kar poglejte, kaj se nam je dogajalo v teh treh dneh: od 12 točk, pri kateri smo se sicer ustavili, smo kar tri preskočili, enostavno za to, ker pač gradivo ni pripravljeno. Pa smo zopet na istem. Pa bi človek mislil, ker sprejemamo novi poslovnik, ki govori o vsem tem, da bi moralo biti delo boljše - se dogaja popolnoma enako. Se pravi, stvari se ne izboljšujejo in novi poslovnik tega ne bo rešil. Še več, na tej seji se nam je ravno nekaj zgrnilo, na glavo nam je padlo na glavo to, kar se je že nekaj časa kopičilo. O tem sem govoril prej, pa ne bi tega še enkrat ponavljal. Povedal bi samo, da so seveda vprašanja strokovni sodelavci in pa roki, v katerih je treba določeno delo opraviti. Novi poslovnik je glede tega še bolj rigorozen. To je dobro. Vendar ni pa dobro, če ne bomo spoštovali poslovnika, kakršnegakoli že bomo imeli. To pa je odvisno od nas. Bojim se, da novi poslovnik tega ne bo rešil. Treba bo še verjetno kaj drugega. Tudi kakšna dobra volja, tudi kakšno razumevanje drugače mislečih, verjetno tudi upoštevanje opozicije, ki se jo s tem novim poslovnikom tako rekoč ne upošteva, se jo odpisuje kot nebodiga treba, kot tistega, ki je popolnoma odveč, čeravno vemo, da v zrelih demokracijah je ravno obratno: brez dobre opozicije, brez močne opozicije, ni parlamentarizma. In mi gradimo parlamentarizem ali pa mogoče kaj drugega. Navsezadnje ta 1. člen tudi v tem novem poslovniku govori o pravicah in dolžnostih poslancev. Sedaj, jaz si ne predstavljam, da so to kakšne pravice v zvezi s privilegiji, daleč od tega, ampak pravice glede dela in dolžnosti, glede dela in pa seveda pravice in dolžnosti, ki jih imamo v okviru sprejemanja zakonov, v okviru tega zakonodajnega postopka. To se pravi, da imamo pravico do besede o materiji, o kateri razpravljamo, ki jo obravnavamo, da se oglasimo tudi pri amandmajih, da pripravimo amandmaje, da skušamo tiste, ki drugače razmišljajo, prepričati onašem prav ali pa obratno, da se dovolimo prepričati; seveda z besedo, ne pa z argumentom moči. Ni edina pravica, da drugega preglasujemo s številom glasov, ampak da ga z besedo prepričamo, da je naša vsebina tista prava in tista pravilna in da je ta rešitev, ki jo imamo mi, z besedo boljša od tega, ki ima drugačno stališče. Seveda v vsakem primeru pa potem tisto, kar sprejmemo, je treba spoštovati. In o tem ravno govorim, da ne spoštujemo tega osnovnega, kar imamo v državnem zboru, to je naš poslovnik, kigovori o našem načinu dela in pa seveda tudi o organizaciji in pa o naših pravicah. Seveda, končna odločitev pade na osnovi argumentov moči. S tem se strinjam, to je pač glasovanje. Vendar, ne more biti to izključen in najbolj pomemben faktor pri odločanju v zakonodajnem postopku, ampak to je tista končna odločitev, končna faza, ko se je pač treba opredeliti, in to je normalno. Tisto, kar je pa prej, pa je pravica do besede, pravica do obrazložitve svojega mnenja in to pa je tista direktna pravica poslancev, zaradi katerih smo, seveda, tudi tukaj in zaradi katerih država sploh ima takšen način dela sprejemanja zakonov. To tretje branje, ki je pred nami, je v vsakem primeru - ali pa bi moralo izkristalizirati pogled in pa namene predlagateljev tega poslovnika. Sedaj, če so zadeli tisto pravo, ali če bo to rešilo zagate in pa težave, ki so se pojavile v delu v državnem zboru. Bojim se, da čisto vse tako ne bo. Namreč, v oceni stanja tega poslovnika - navedel bom samo tisto, kar me je najbolj spodbodlo, ostalo pustimo, saj smo lahko prebrali - je pod številko 1 zapisano v oceni stanja, da se omeji čas trajanja razprav in v oklepaju racionalizacija dela državnega zbora. In to se mi je zdelo tako pomembno, ker to sem že enkrat prebral pred tem spoštovanim zborom, da to povem še enkrat, in verjetno bom še kdaj. Namreč, racionalizacija dela državnega zbora ni omejevanje trajanja razprav. Daleč od tega! In spoštovani kolegi, kolegice, ne mi zameriti, ker sem mogoče v tem uvodu bil malo daljši, ampak ravno zaradi tega, kar sedaj govorim, sem pripravil takšen uvod. Hotel sem povedati, da ni vse v času trajanja razprav, ampak da smo se v dosedanjem delu in tudi v tem mandatu že srečevali s povsem drugimi problemi, ki nimajo s časom razprav nobene veze. Nepripravljenostgradiva, slabo gradivo, to se dokazuje v številu amandmajev, ki jih daje predlagatelj - govorim o predlagatelju, ne o ostalih - potem o nepripravljenosti - bi rekel nezmožnosti - priprave na delovnih telesih, ker je bil rok prekratek ali gradiva preveč. Primer imamo ravno na tej seji. To se pravi, vse drugo je bilo bolj krivo. In bom navedel tudi še tisti zadnji razlog, to pa je neusklajenost med predlagatelji ali med vladajočo koalicijo. Ne bom navajal tistih zakonov, ki so bili najbolj očitni, pa seveda zelo pomembni za našo državo. Ampak očitno je racionalizacija nekaj povsem drugega kot pa skrajševanje trajanja razprav. Dejstvo je, da brez dobre in razčiščene razprave ne more biti nobenega dobrega zakona, še posebej glede na izkušnje, ki jih imamo, da so zakoni - v večini primerov, ne trdim vedno - v večini primerov slabo pripravljeni, ali pa se spregleda kakšna zadeva, ali pa se med tem časom tudi določene stvari spremenijo, zato ker se pač situacija na terenu spremeni, še posebej v povezavi z evropsko zakonodajo. Tako da to, kar so predlagatelji zapisali pod številko 1, mislim, da ne bo prav nič prispevalo k boljšemu načinu dela in organizaciji dela v državnem zboru. In navsezadnje me je še posebej zbodla v oči tudi naslednja alinea, ki pa dokazuje, da je bil ta poslovnik produkt nekega političnega stanja v prejšnjem mandatu. Namreč, govori o kolegiju predsednika državnega zbora, ki določi in tako naprej, in pri tem obrazložitev, da "s tem se bo odpravila zloraba poslovnika, onemogočanje zakonodajnegapostopka za vlaganje več zakonskih predlogov" in tako naprej. To je tipična politična situacija iz prejšnjega mandata, ko točno vemo, na kaj se meri, in to je slabo pri tem poslovniku. Vse rešitve, ki so izhajale, izhajajo iz tega zornega kota, da se onemogoči opozicija in potem tudi krajšanje razprav, vse možne spremembe, ki pa v glavnem letijo na manjšino, to je na opozicijo, kajti vemo, da vladajoča večina ima tako ali tako na razpolago cel aparat izvršne oblasti in njim navsezadnje niti ni potrebno vlagati amandmajev ali razprav za karkoli, ker v večini primerov - ne posplošujem, tako da ne bo kakšne nepotrebne zamere - v večini primerov to naredi zakonodajna oblast; zato je navsezadnje tudi vladajoča večina in zato jo tudi imamo, to je jasno, tako da ne bi s tem izgubljali časa. Vprašal bi vas, če bo kolegij to opravljal, s tem da - kot v opravičilo - da se onemogoča vlaganje več zakonskih predlogov, kaj ima to opraviti, recimo, s prestavljanjem točk na drugo sejo, kaj ima to z zakoni, ki imajo več vladnih amandmajev kot členov, pa da ne omenjam zopet vladajoče večine, ki se marsikdaj ne zna uskladiti in podobno. Žal pa so sedaj ukrepi zaradi vsega tega naravnani tako, da letijo na tiste, ki niso nič krivi, nič dolžni. To pa je vsekakor opozicija v temparlamentu, ki doživlja velike omejitve besede, in to pomeni tudi po 1. členu pravice, ki iz tega izhajajo. Poglejte, zakaj sem sploh omenil ta kolegij in to zlorabo. Zato, ker je v tem poslovniku, ravno v tem, ki je sedaj pred nami, člen - to je sedaj celo drugi amandma 64. člena -, ki onemogoča opoziciji, da lahko na vsaki seji predloži svoj zakon - pač tako, kot je zapisano - in ob tej omejitvi, ki jo ima sedaj kolegij, lahko v vsakem trenutku to pravico, ki je zapisana, opozicija lahko vloži svoje predloge zakonov, s tem amandmajem, ki je celo sedaj podan pod 64. členom to popolnoma izniči. To se mi zdi, bom rekel, nerazumno, pa tudi malo zaničevalen odnos do opozicije, kajti daš mu nekaj, potem pa mu že na naslednji strani ali z naslednjimi členi v bistvu odvzameš. Kot da tega ne bo opazil, kot da ga imaš za tako neumnega, da ne bo prebral vsega, se bo zadovoljil s tisto kostjo, ki jo je dobil. Ampak že naslednji trenutek ti bo ta kost vzeta, da niti kosti ne boš imel, da bi jo glodal. In to me moti pri tem, kar so pripravili predlagatelji in vladajoča večina. Verjetno bomo tekom sprejemanja amandmajev verjetno tudi morali o tem kaj reči in verjetno se morajo tudi predlagatelji - prav bi bilo, če bi se malo zamislili in skušali razumeti v tem primeru manjšino, ki se sicer lahko z naslednjimi volitvami obrne drugače. Zato govorim o manjšini in večini ali pa o vladajoči večini in pa opozicij - da tudi v tem primeru predlagatelji malo razmislijo, če je res dobro tako. Glede na to, da je ob tem tretjem branju postalo marsikaj jasno, kar je bilo prej prekrito. Jaz ne trdim, da so predlagatelji ravno imeli takšno slabo varianto v mislih, tega si ne upam trditi. Ampak, glede na to, da se mi je vse to zapisalo tudi v predlog poslovnika, pa ima človek cmok v grlu in ne ve, ali je to res bil produkt takšnega razmišljanja iz prejšnjega mandata ali je pa to seveda nastalo sedaj. Bojim pa se, da takšen način ne bo reševal teh naših največjih problemov, ki jih imamo. Seveda, moram tudi poznati, da vse, kar je v tem poslovniku zapisano, ni slabo. To moramo biti toliko korektni. Vendar tisto, kar je dobrega, bodo verjetno predlagatelji sami povedali. Naloga opozicije je ravno ta, da opozori na tiste pomanjkljivosti, nepravilnosti, slabe strani, stranpoti, zablode in podobno pri predlogu, ki prihaja v parlament. Edino tako lahko stvari izboljšamo. Zato me morate pač razumeti, da za tisto, kar je dobro ne bom pač izgubljal besed s tem. Takšna je pač vloga parlamentarne opozicije in mislim, da ob poslovniku, ki jo daje precej v koš, jo precej onemogoča, je to treba povedati. To je treba povedati, tega se moramo zavedati. In seveda, kaj smo dobili v tem tretjem branju? Lahko bi dejal, da poslovnik, ki ga imamo sedaj, ki se ga marsikdaj ne držimo, ki ga marsikdaj izigravamo, ki ga marsikdaj kršimo, je bil na nek način primeren in evropsko primerljiv. Res je, da bi lahko doživel določene popravke. Nekaj tega je že bilo popravljenega. Seveda, to še ne pomeni, da je bilo treba člen obrniti na glavo in zamenjati z leve na desno inpa seveda marsikaj skušati bolje precizirati, kar pa je težko. Navsezadnje ta naš poslovnik je star deset let - leto gor ali dol - in verjetno bi lahko z njim, z manjšimi popravki še shajali, nenazadnje tudi Združene države še vedno shajajo z 200 let staro ustavo, res da z določenimi amandmaji, ampak pristop k temu mora biti takšen, da skušamo - ne tako kot pri nas, ko skušamo najti luknjo, kako bomo izigrali ali poslovnik ali zakon, ampak skušati, kako bomo novonastalo situacijo skušali najti v nekem starem aktu. In ravno zaradi tega se je lahko tudi ustava, ki je stara dvesto let, obdržala, pri nas pa se tudi zakoni, ki so stari pol leta ali pa eno leto, ne morejo, zato ker iščemo luknje, ne pa, kako bi prilagodili novonastalo situacijo stanju, ki je zapisano dovolj splošno, da lahko najdemo tudi specifičnosti v tem aktu. Žal moram tu povedati, da s tem poslovnikom, ki ga sedaj spreminjamo, moram tudi povedati, da me hitrost kar preseneča. Navsezadnje poslovnik ni kakršenkoli akt, ampak je - dobro, recimo, nekateri pravijo tudi mala ustava državnega zbora, s čemer se popolnoma strinjam, je ta poslovnik nek omejevalnik pravic opozicije. Večkrat sem prebral to gradivo, tudi spremenjeno in vse, kar je bilo pripravljeno z amandmaji, pa je ogromno, ogromno členov, ki omejujejo. Mislim, da to v nobenem zakonu ni dobro, še najmanj v takšnem aktu, kot je poslovnik, ki govori o pravicah in dolžnostih poslank in poslancev in pa, seveda, organizira delo državnega zbora. Mislim, da bi bilo bolj primerno, če bi stvari uredili drugače, ne pa z omejevanjem. Kajti, da vsak tretji člen nekaj omejuje, ograjuje - mislim, da to ni dobro. Omejevanje v državnem zboru pa ne pomeni nič drugega, kot omejevanje opozicije, manjšine, ki se že tako ali tako - zdaj bom pa prešel na konkreten primer, glede na to, da je tudi ta poslovnik bil pisan na prejšnje stanje, v prejšnjem mandatu, pa na sedanje stanje. V tem mandatnem obdobju je opozicija tako ali tako, vemo kakšna je, je šibka, komaj 1/3, in če dodamo še te omejitve, ki so vse zapisane, niso teoretične, niso iz nekega praznega prostora prinesene, ampak zapisane, potem mislimo, da bo to korak nazaj pri delu parlamenta, pri delu državnega zbora Republike Slovenije. Še nekaj, kar bi pri tem omenil, kar me tudi, in tudi našo poslansko skupino, zelo moti. Namreč, zavedati se moramo, da državni zbor ni samo zakonodajno telo, je tudi telo, ki ima nazorno funkcijo izvršni oblasti. Če se tega zavedamo, potem moramo vedeti, da tudi nadzorne funkcije teh komisij, ki to vlogo opravljajo, morajo imeti dovolj prostora, da lahko dihajo, morajo imeti dovolj prostora, da lahko pridobijo vse dokumente, da lahko sprejmejo, seveda, ustrezne zaključke. Vsekakor sta tu pač dve komisiji, ki sta najbolj na udaru in tudi navedeni, to je komisija za nadzor varnostnih in obveščevalnih služb in pa komisija za nadzor proračuna in javnih financ. Mislim, da je še v tem obdobju posebej pomembno, da bi ti dve nadzorni vlogi bili dobro odigrani, še posebej mogoče za finance. Kajti to, kar zadnje čase prihaja na dan, verjetno zahteva dobro delo teh komisij, te komisije in, seveda, tudi možnost, da pridobijo ustrezno dokumentacijo. Ampak v tem dokumentu, ki je pred nami v tretjem branju, pa se celo z amandmaji klesti že tisto, kar smo pripravili z muko do tretjega branja. To vsekakor ni dobro. Ne govorim, da to ni dobro za opozicijo, daleč od tega. To ni dobro za Slovenijo. Namreč, slab nadzor nad izvršno oblastjo, tu pozicija-opozicija ne bi smele igrati nobene vloge. Tu se lahko samo pogovarjamo kot državljani Republike Slovenije, mi smo samo predstavniki teh državljanov. Ko se pogovarjamo tudi o delu teh nadzornih komisij, bi moral biti interes nas vseh, da je delo čim boljše in pa, seveda, da so možnosti čim boljše, ne pa, da jih celo s tem poslovnikom kratimo. Seveda, pred tem končnim odločanjem, kjer se sicer lahko še marsikaj spremeni, glede na to, da je pa potrebna dvotretjinska večina, pa verjetno nekega velikega upanja ni. Lahko ugotovimo, da je pred nami akt, ki omejuje pravico poslancev do besede. Se pravi, je že v samem nasprotju s 1. členom tega zakona. Omejuje izključno opozicijo; kot sem dejal, brez močne ali pa glasne opozicije - seveda, s konkretnimi predlogi, ne na pamet - verjetno si ne moremo zamišljati dobrega dela parlamenta. Tisto, kar je najpomembnejše, ta poslovnik ne rešuje bistvenih slabosti sedanjega. Mislim, da sem dovolj obširno razložil slabosti, s katerimi se srečujemo, in da samo s tem, ko smo uvedli omejitve, ne bomo prišli do boljšega dela, ne bomo prišli do boljših rešitev. Ta poslovnik tudi ne rešuje kršenje sedanjega poslovnika. To se pravi, ne rešuje kršenje tistega, ki bo tudi sprejet. Se pravi, ni nekih sankcij, seveda jih je težko zapisati, jaz se strinjam. Ampak s tem hočem povedati, da ni vse v črki, ki je zapisana, da ni vse v tistem papirju, ki ga sedaj sprejemamo, da ni vse v tistih 286 členih - mogoče bo še kakšen dodan, ali pa odvzeta - ampak, da je to tudi kaj drugega. Naslednje, kar lahko iz tega ugotovimo, je, da daje neomejeno moč vladajoči večini. Normalno je, da vladajoča večina mora imeti moč, kajti če nima moči, potem ni vladajoča večina. In mora imeti vse instrumente, da to svojo moč tudi realizira prek glasovanja. Vendar to pa ne pomeni, da je to moč treba zlorabljati ali pa s takšnimi ali drugačnimi prijemi to moč povečevati. In pa, kar je še najhujše, nasprotno stran stiskati v kot, jo popolnoma onemogočati. In, seveda, potem se čuditi, kako je mogoče, da se je zgodilo to, da se je zgodilo ono, da se je zgodilo tisto, da se dogaja že toliko časa, javnost pa o temni bila obveščena. Za to gre. Naslednje. Delo in organizacija v državnem zboru - ampak tu mislim državni zbor kot institucijo. Tu mislim državni zbor kot institucijo, ne kot 90 poslancev, ki pritiskamo na tipke in seveda razpravljamo ob posameznih aktih. Ampak tudi naš suport, brez katerega seveda ne gre, vse to ostaja nespremenjeno. Nič ni rečeno o nekih strokovnih kadrih, o boljši racionalizaciji ali boljšem odnosu, ali drugačnem odnosu do izvršne oblasti, ki ima marsikdaj veliko zaslug, da tudi naše delo ne teče tako, kot bi moralo, ker pač prihajajo slabi zakoni. Žal moram tu tudi reči, da ravno ta poslovnik tudi ureja stvari, ki, recimo, v gospodarstvu niso znane, ali pa na tak način dela ne gre. Recimo, jaz sem omenil že v prejšnji razpravi nek pristop ali nek vidik trajnega mandata, kar ni dobro. Še enkrat bi pa želel povedati, da nimam tu nobenega imena v mislim, ampak govorim samo o funkciji izključno, ker se mi zdi to zelo pomembno. Rekel bi, da celo poslabšuje boljše delo in boljšo organizacijo ker tisti, ki mislimo drugače in se ne strinjamo s takšnim načinom dela, bomo imeli v tem mandatu manj možnosti, manj priložnosti za odkrito in poglobljeno besedo, manj možnosti za poglobljene argumentacije. In to mislim, da ni dobro. Omejiti besedo ni vedno v tem, dobro, te bomo utišali, ampak pomeni tudi kakšen stranski produkt in jaz sem pač enega omenil. Navsezadnje zadnji členi govorijo tudi o spremembah ustave in glede na to, da se nam to obeta, ne bo nič narobe, če vas samo spomnim, da glede na to da bo poslovnik verjetno zelo hitro sprejet, sprememba ustave bo prišla tako ali tako drugače na vrsto, da bo po novem poslovniku. To pa pomeni marsikaj. Preberite si tisti 175. člen tega poslovnika. Videli boste, da smo za ta mandat pač zadevo pokurili.Pustimo to ob strani. To je druga tema, ki a se nanaša na ta, mislim, da je 175. člen. Rekel bi, da je ta poslovnik kot celota - ne govorim o posameznih rešitvah, ki so tudi dobre - ker je bil koncepiran iz napačnih predpostavk sredine prejšnjega mandata, korak nazaj in je odraz neke politične klime in neke stopnje demokratične zmožnosti dialoga v naši državi. Prepričan sem, da glede na to, da imajo vladajoča večina in predlagatelji predloga dvotretjinsko večino in da lahko sprejmejo vse, kar hočejo. Tudi takšen poslovnik, da se jim bo verjetno hitro začelo kolcati po tistem prejšnjem, ki smo ga imeli, ali pa po tem, da bi začeli poslovnik, zopet ponovno spreminjati zato, ker je poslovnik mrtva črka na papirju, če tisti, ki se ga moramo držati, tisti, kiga moramo spoštovati, in tisti, ki moramo po njem delati, gledamo na to samo kot na eno knjigo, na en zbir nekih členov in če ne poskušamo upoštevati, da imajo ljudje različne poglede in pravico do drugačnega pogleda. Parlament je tisti organ, kjer mora to priti najbolj do izraza. Parlamenti so zato, da se stvari razčistijo in prevetrijo iz vseh zornih kotov, iz vseh možnih pogledov in iz vseh možnih stališč. Na osnovi argumenta moči se potem pač glasuje. Vendar če je bilo osvetljeno iz vseh zornih kotov,je popolnoma drugače, kot pa če samo nekdo na hitro tudi proceduralno izsili glasovanje za to, da ni razprave, za to, da ne pride na mogoče dan - kakšna neprijetnost. Na osnovi povedanega v naši poslanski skupini menimo, da ta poslovnik kot celota ni dober. V tretjem branju bi bile potrebne marsikatere spremembe, nekaj sicer bistvenih. Upamo, da bo vladajoča večina ali pa predlagatelji - navsezadnje približno se to kar ujema - imeli toliko posluha tudi za argumente, ki bodo navedeni še v tem postopku sprejemanja tega poslovnika, in da bodo lahko ne glede na argument moči, ki ga imajo, sprejeli argumente, ki jih podaja manjšina. Lahko, da nas bodo tudi prepričali, da je kakšen naš pogled napačen. Ne bomo imeli nič proti, vendar samo, če bo to argument. V tem trenutku mislimo, da so ti pomisleki, ki smo jih dali v obliki amandmajev, tisti, ki bi še lahko ta akt spremenili ali izboljšali. Tisto, za kar menimo, da je dobro, pa naj ostane. Naj mi bo dovoljeno, da zadnji stavek še enkrat povem, ker se mi zdi zelo pomemben. Ta postopek sprejemanja tega poslovnika je odraz politične klime in stopnje demokratične zmožnosti dialoga v naši državi, ki se zrcali v našem parlamentu. Upam, da bo ta stopnja demokratičnosti nekoliko višja, kot je bila v prejšnjih branjih in pri prejšnjem sprejemanju drugih zakonov. Da bomo lahko rekli, da ni samo tisti papir in črka zakona, ki je tam zapisana, edino resnično merilo, po katerem se ravnamo, ampak da smo tudi dovolj zreli, da smo v stanju sprejeti argument drugače mislečega kolega in da smo ga pripravljeni poslušati in upoštevati njegove pripombe. Če bo tako, potem bomo lahko vsi veseli. Če pa ne, potem pa bodo stvari že po znanem scenariju. Sem optimist in upam, da bo obveljalo tisto, kar sem prej povedal v predzadnjem stavku. V socialdemokratski stranki bomo videli, kakšen je dialog strpnosti pri sprejemanju amandmajev in tako se bomo potem tudi na koncu odločili. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, kolega Petan. Naslednji ima besedo kolega Igor Štemberger. Predstavil bo stališča poslanske skupine Stranke mladih Slovenije, za njim pa bo nastopil kolega dr. Jožef Bernik in bo predstavil stališča poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim, imate besedo, kolega Štemberger.
Hvala za besedo. Načeloma naj bi, ko smo v drugi obravnavi obravnavali in sklepali o vsakem posameznem členu tega akta, predloga novega poslovnika posebej, v tretji obravnavi razpravljali o predlogu v celoti. Kup amandmajev, ki jih imamo na klopi, nam jasno govori, da danes ni tako. To dejstvo je lahko razložiti. V določanju neke nejasne meje med, da tako rečem brutalno ekonomsko logiko in demokratičnostjo, ki se naj bi izražala v demokratičnosti parlamenta, nastajajo težave in različni pogledi na to demokracijo. Nekaterim strankam demokracija pomeni, na primer to, da se po novem poslovniku na dnevni red 1. seje lahko uvrsti tehnične predloge zakonov, za katere ni moč pričakovati nasprotovanja. Pri takem predlogu zakona naj bi bili tudi opozicijski poslanci pri razpravah praviloma krajši. Tako se bo počasi začela oblikovati ta praksa omejevanja razprav. Druge stranke menijo, da racionalizacija, ki prehaja v kratenje demokratičnih pravic, ni sprejemljiva. Omejevanje parlamentarnih razprav in položaj, v katerem glas vodje poslanske skupine šteje toliko, kolikor poslancev šteje njegova skupina, sta ilustrativna primera, ko se v nekem brezglavem hitenju po učinkovitosti in racionalizaciji vzame demokratičnost. Tak predlog poslovnika po našem mnenju ni primeren. V Stranki mladih Slovenije spadamo v to drugo skupino. V kolikor bo 23. člen spremenjen in bodo naši predlogi oziroma vsebinsko podobni predlogi zavrnjeni, bomo primorani glasovati proti. Menimo namreč, da je s tako imenovanim programiranjem razprave, po našem mnenju paz omejevanjem razprave tudi z omejevanjem obrazložitve glasu, kršena tista osnovna ideja parlamenta. Mi smo tu, da odločamo. Odločanja pa ni brez soočanja različnih mnenj in argumentov. Tega pa ni brez temeljite razprave. Že sam izvor parlament, parlamentare - Italijani imajo izpeljanko parlare - že sam izvor te besede nam vse pove. Hvala.
Hvala lepa vam, kolega Štemberger. Vabim k govorniškem odru kolega dr. Jožeta Bernika. Predstavil bo stališče poslanske skupine Stranke Nove Slovenije. Za njim kolega Potrč. Kolega Bernik, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Govoril bom v imenu poslanske skupine Nova Slovenija. Podal bi nekaj misli k predlogu spremembe poslovnika. Poslovnik državnega zbora je tako rekoč druga ustava. Dosedanji poslovnik je preživel 10 let. Nekaj sprememb je bilo potrebnih, vendar vseh, ki jih predlagamo, ki jih predlagajo podpisniki, ni potrebno. V okviru sedanjih političnih moči je povsem razumljivo, da je neka tendenca, da se skrajšajo postopki, da se omilijo oziroma centralizirajo. To človek razume pri vsaki poslanski skupini, vendar bi človek mislil, da ni potrebno, da gremo v to smer. Dejansko je celo nevarno. Predlog sprememb sedanje ustave je, recimo, en primer, ki gre v isto smer. Tudi tam se nekako poskuša iti v smer centralizacije, morda bi lahko kdo rekel boljše efektivnosti. Vendar to je povsem neprimerno, kajti ustava, tako velika kot mala, to se pravi naš poslovnik, bi morala resnično biti dobro premišljena in vse spremembe bi morale biti potrjene z izkušnjo časa. Tega pa mi še nimamo. Nedvomno je to, da je mogoče doseči največjo efektivnost pri neki vladi in političnem sistemu, ki je brez ustave ali pa mora spreminjati ustavo, kadar se vladi zdi, in celo brez resnega poslovnika. Poslovnik bi moral biti ustava za vse politične situacije v demokratičnem sistemu, tako za sedanjo pozicijo kot za prihodnjo opozicijo in za sedanjo opozicijo, morda prihodnjič pozicijo. Naša država, naj spomnim, ima sicer formalno demokratično ureditev. Naše politično delovanje, pa vsebinsko še vedno ni dovolj usklajeno z duhom in vsebino demokracije. Ker nimamo še dolge demokratične tradicije, je ta problem še toliko večji. Nekako iščemo svoje poti v demokratičnost, vendar često zahajamo v pretekle izkušnje in jih poskušamo demokratizirati, kar pa največkrat ne gre. Naj omenim samo nekaj primerov. Eden od primerov je tako imenovani glasovalni valjar, ki ga je v našo dikcijo vpeljal sedanji minister dr. Rupel, ki je bil, ko je enkrat govoril o tej stvari, celo ponosen na to, da v našem parlamentu deluje glasovalni valjar. To kaže na našo nesposobnost razumevati pluralizem, ki je v vsaki državi zelo nujna kvaliteta za dobro politično življenje. Samo vprašajmo se, kolikokrat smo doslej že resničnouporabili v važnih zadevah možnost političnega dialoga, ki je znan v mnogih demokratičnih državah, kjer poslanci, ne glede na obveznost do svoje stranke, vidijo v nekem problemu stvar, ki presega politično zavezanost in se skušajo združiti skupaj, da odobrijo programe, ki so izredno važni za razvoj države, prihodnosti in tako dalje. Tega je pri nas, na žalost, veliko premalo. Tega ne ta, ne sedanji, ne naslednji poslovnik ne bo rešil. Tu gre za duha pluralizma. Naj omenim drugi primer, kako to zgleda. Meneje to nekako šokiralo, ko sem to zadevo opazoval. Recimo sprejemanje zadnjega proračuna. Opozicijske stranke so vložile nekaj čez 60 predlogov, amandmajev, vendar na odboru za finance in finančno politiko smo se znašli v situaciji, v ker kateri je minister za finance pri vsakem amandmaju rekel, da vlada tega ne podpira. Čisto po nekem, pavlovem pogojnem, refleksu, so vsi poslanci pozicije, koalicije volili tako, kot je minister rekel. Razen enega amandmaja mislim, ki je bil vložen s strani poslanke manjšine. Povsem isto se je potem zgodilo tukaj v tej dvorani. Niti eden od amandmajev ni bil diskutiran tako, kot bi moral biti. Človek bi lahko pričakoval, da med 60 amandmaji je bil kakšen, ki je bil izredno pomemben za segmente naših državljanov ali kaj podobnega. Takrat sem že predlagal v šali, da namesto, da gremo skozi takole farso, da naj bi se vlada izrazila pri zakonu, ki ima mnogo amandmajev, je rekla "mi teh amandmajev ne podpiramo". Potem bi enostavno rekli "dobro, če jih ne podpirate, ne bomo niti glasovali, nič". S tem bi si prihranili veliko časa, če gre pri spremembah poslovnika za to, da prihranimo čas. To seveda da misliti, ali smo poslanci avtomati stranke, na kateri vlada, katerakoli, pritiska, kadar se ji zljubi in poslanci tako reagirajo. Torej takih situacij tudi nobena sprememba poslovnika ne more rešiti. So pa druge stvari, katere bi morda poslovnik lahko rešil, pa vladajoča koalicija ni pomislila na to. Bom dal samo en primer. V sedanjem poslovniku in tudi v spremembah poslovnika bo še vedno dikcija, da se hitri postopek za sprejem zakona lahko izpelje v treh situacijah. Omejil se bom samo na prvo, ki pravi, da se ta postopek uporabi, kadar gre za izredne potrebe v državi. Nedavno sem na odboru za finance in finančno politiko vprašal, ali je ta fraza, ki je definirana, tako da bi mogli imeti neke kriterije, po katerih presojamo, ali je nek predlog za tako obravnavo. Vendar na to vprašanje ni mogel nihče odgovoriti. Opozorjeno je bilo in to je napravil predsednik odbora, kar se mi je zdelozelo smiselno, da bi utegnilo biti primerno poslati to vprašanje na komisijo za poslovnik in tam določiti nekatere kriterije. Čudi me, da to vprašanje ni bilo nikdar rešeno v prejšnjih sklicih. Da pa ne bom dolžil prejšnjih sklicev, češ, da so bili malomarni, pa moram reči, da, kot sem informiran, v nobenem sklicu ni bilo toliko predlogov za hitri postopek kot v sedanjem sklicu. Sedaj se tukaj postavlja tudi vprašanje, kako vlada, ki menda določa oziroma zahteva in prosi za hitri postopek, to obravnava oziroma kakšne razloge daje za to. Nekateri razlogi so zelo slabi. Mislim, da bi poslovnik moral zahtevati, da vlada navede specifične razloge. Vemo, kaj je za tem. Velika past se skriva v tem, da daje to možnost velikih manipulacij vlade. Druga stvar, o kateri je bilo tukaj že tukaj govora, so točke, katerih spremembe poslovnika v poslovniku ne bodo mogle rešiti. Ena je pripravljenost poslancev na točke dnevnega reda delovnih odborov in tudi naših sej. Ko dobimo mnenja sekretariata ali kakšno drugo mnenjena klop ob začetku seje, na kateri se točka obravnava, kmalu pridemo do glasovanja in tam, tudi poslanci, ki verjetno nismo imeli prilike, da bi preštudirali zadevo, ki nam je bila dana na klop, glasujemo. Meni se zdi, da je to absolutno neetično in da bibilo potrebno to urediti. Poslovnik nikjer ne govori o tajnosti ali zaupnosti dokumentov. Naj omenim dva primera, ki sta se zgodila pred počitnicami. Prvi primer je bil osnutek pogodbe o mejah. V pogodbi je bila priloga, rečeno je, da je priloga, vendar nobenih dokumentov pod tisto točko. To so bile geografske karte. Čim sem dobil to zadevo v roke, sem prosil, da se dobijo te karte, tako da imamo možnost pregledati, o čem pravzaprav govorimo, ker kot negeograf nisem razumel razlage, ki je bila v tekstu, vendar bi pa razumel verjetno karte. Najprej so rekli, da jih je preveč, potem smo prišli do tega, da je to državna tajnost, ki jo je določila vlada. Vemo, kako se je cela stvar razvijala. Res pa je, da smo te karte dobili razmnožene na sejo odbora za zunanjo politiko in kasneje so nam bile tudi razdeljene. Človek bi mislil, da nekdo, ki pripravi pogodbo, ne more te pogodbe oziroma osnutke pogodbe poslati naprej v obravnavo, v odobritev, če niso vsi dokumenti predloženi in razloženi. Drugo je bil osnutek pogodbe o Krški elektrarni. Tudi tam je bila priloga, h kateri je bilo na dveh straneh, če se pravilno spominjam, opisana celotna finančna struktura. To se pravi, katera od pogodbenih strank bo plačala drugi stranki toliko in toliko denarja. Vendar nobenih številk. Tako, da če bi človek hotel presojati finančno vrednost te pogodbe, ne bi mogel narediti. Vprašal sem gospoda ministra za okolje, ki je bil takrat na seji, kaj to pomeni in sploh nisem dobil odgovora. Tudi danes ne vem, ali so bile te številke kdajkomurkoli predložene. Zdi se mi, da se ministrstvo, ki predloži tako pomanjkljivo pogodbo oziroma dokument, bodisi norčuje iz nas ali pa nima nobenega zaupanja, da ne bomo teh informacij, ki so baje tajne, izrabili. Tudi tega poslovnik ne določa. Mislim, da bi bilo potrebno, da je v poslovniku določeno tudi to, da dokler niso vsi dokumenti na mizi pravočasno, tudi tisti od vlade, ne začenjamo razpravljati o njih. Rad bi rekel še tole, da bi morali državni zbor odpreti javnosti mnogo bolj kot je, tako da so naši državljani informirani o stvareh, pa ne samo to, ampak da dobijo tudi državljansko vzgojo. To bi prisililo tudi nas, poslance, da se na diskusije o važnih stvareh dobro pripravimo. To bi nam tudi pomagalo, da se vzgajamo v demokratični smeri. To pomeni, da bi morale vse seje tega zbora biti na televiziji od začetka do konca. To se je izkazalo zelo dobro v združenih državah in tedaj se je tudi videlo, koliko bolj so pozorni poslanci na to, kaj in komu govorijo. Mislim, da bi s tem lahko, sicer na nekoliko drag način, prihranili mnogo časa in pa tudi nepotrebne razprave. Često se naši državljani sprašujejo, ali so bile naše zahteve, potrebe, kdaj predstavljene v državnem zboru in kako. Seveda mi vsi smo odvisni od "muh", če smem reči tako, dnevnih časopisov, drugih medijev in podobno. Zato bi bilo potrebno, da se tukaj v poslovniku tudi v tej smeri nekaj zgodi. Drugim, moji predhodniki so že govorili o tem, kako bi bilo potrebno, da imamo poslanci več časa in več možnosti, da odgovarjamo na probleme, da imamo priliko dobre diskusije, substantivne diskusije, in tudi pravega dialoga. Tudi tega poslovnik nikjer specifično ne omenja. Poleg tega nam pa še jemlje možnosti časa za odgovore, replike in podobno. Bistvo demokracije je ravno v tem, da se stvari dajejo na mizo, da o njih govori se in da se potem razčistijo vse stvari, ki k temu spadajo. Mi tega pravzaprav ne delamo dovolj. Mislim, da poslovnik, ki se sprejema, ne bo rešil vprašanja duha, vprašanja vsebine našega dela. Je sicer pripomoček k temu, daimamo neko tehnično mapo za naše delo, vendar demokratičnosti pa ne vidim dosti v tem poslovniku in ta poslovnik ne bo prinesel tistega, kar se pričakuje. Ravno obratno. Mislim, da se bo sedaj večina odločitev prenesla na ožje zbore, tako kot kolegij. Mi poslanci bomo pač morali sprejemati to, kar pride od tam, pa če smo ali nismo zadovoljni. Hvala lepa, gospod predsednik.
Hvala lepa vam, kolega dr. Bernik. Besedo dajem kolegu Miranu Potrču. Predstavil bo stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov. Preden začnete, kolega Potrč, naj samo obvestim državni zbor, da za njim nastopijo poslanke in poslanci po naslednjem vrstnem redu, da se boste lažje pripravili. Kolega Drobnič, Jerovšek, Peterle, Vizjak, Kelemina, Cukjati, Pukšič, Barovič, Sok in Mamič. Kolega Potrč. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik, kolegice in kolegi! Upoštevam pomen, ki ga ima poslovnik za naše skupno delo, vendar ne idealiziram njegove vsebine, niti usodnosti njegove vloge. Meni je žal, ker sem pač eden od tistih, ki sem se po afiniteti in tudi po dolžnosti v zadnjih osmih, desetih letih z vprašanji poslovnika ukvarjal veliko, da o poslovniku govorimo največkrat poslanci takrat, ko so stvari neurejene ali pa premalourejene, mnogokrat tudi zelo na pamet. Premalo skupno skrbimo, da bi ga dovolj dosledno uresničevali in izvajali. Če se danes pogovarjamo o novem poslovniku državnega zbora v tretji obravnavi, potem je prav samo opozoriti, da je do tega koraka prišlo na zahtevo mnogih poslank in poslancev iz prejšnjega sklica in da sem bil v tem sklicu, prejšnjem, tisti, ki sem nekajkrat, vsakokrat, kadar se je govorilo o tem, kako bo nov poslovnik vse rešil opozoril, da si o tem ne delajmo iluzij in bil takrat edini, ki sem rekel, da bi bilo tudi veljavni poslovnik mogoče z doslednejšim uresničevanjem bolj učinkovito izvajati. Hočem povedati, da če bi takrat razmišljali skupaj drugače, tudi poslanci takratne in današnje opozicije, bi mogoče k odpravljanju slabosti pristopili na drug način, ne pa preko oblikovanja novega poslovnika. Vendar sem danes v svojem imenu in imenu poslanske skupine prepričan, da je prav, da smo se tega dela lotili in da ga poskušamo danes dokončati. Kar zadeva pomen poslovnika, bi rad povedal svoje mnenje, da je njegova vloga eden izmed elementov načina našega dela. Za mene je prvi in najpomembnejši element še vedno obseg dela. Če bomo imeli tolikšen obseg dela, kot ga imamo v zadnjih letih, potem se bojim, da bomo lahko katerikoli poslovnik idealno ali pa dobro uresničevali. Potem bo vedno enkrat eden, enkrat drug od nas, tudi kdaj pa kdaj opozicija, ne samo koalicija, trdil, da bodimo učinkovitejši in dajmo več narediti, ker nas bodo enostavno gore papirja čakale za vse naslednje seje. Drugi razlog, enako ali pa še pomembnejši, za kvaliteto našega dela, je kvaliteta predlogov. Dokler bomo dobivali večinoma tudi sporne predloge po kvaliteti, takšne, ki jih bo moral državni zbor pomembno dograjevati, takšne, ki jih bo ali pa jih je doslej pomembno dograjevala v fazah zakonodajnega postopka sama vlada kot pretežni predlagatelj, tako dolgo bo zelo težko kvalitetno delati v državnem zboru tudi ob takšnem ali drugačnem poslovniku. Tretje je gotovo odvisno od poslovnika samega in načina, kako ga uresničujemo. Četrto. Čeprav sem koalicijski poslanec, bom rekel, da je, kako izvajamo poslovnik in kako delamo, zelo veliko odvisno od odnosa vlade do spoštovanja tega poslovnika. Doslej vlada ni bila zelo skrbna do spoštovanja poslovnika. Želel bi, če bi bil lahko naš, bi rekel, skupni prispevek ob sprejemanju poslovnika tudi usmeritev nas koalicije in opozicije, da se v vladi mnogo bolj zavedajo, da delujemo po poslovniku in da mu pri tem pomagajo, ne pa da se mnogokrat res misli, da je procedura v vladi zelo zahtevna in pomembna. Ne trdim, da ni. Ampak, da je v tistem trnutku, ko je končana, končana tudi v celoti in da imajo poslanci samo še nalogo, da sledijo usmeritvam, ki jih je podala vlada, da ne veliko razmišljajo, ampak da glasujejo. Ni čisto tako, je pa pogosto zelo blizu tega. Dokler ne bo tudi vlada spremenila odnosa do državnega zbora v smislu spoštovanja njegove vloge, bo najbrž vprašanje ureditve poslovnika kaj pomagalo. V celoti pa nisem prepričan. In zadnje. Veliko je odvisno tudi od poslancev nas samih, koalicije in opozicije. Mi koalicijski poslanci smo lahko premalo organizirani, da bi se stvari temeljito pripravile. Jaz bom pa zelo direktno rekel, upam, da ne bo zamere, ker ste nekateri v imenu poslanskih skupin tudi povedali. Seveda, tudi od opozicijskih poslancev je odvisno, ali se poslovnik spoštuje na ustvarjalni način, ali se ga poskuša tudi zlorabljati, ali so amandmaji po vsebini vloženi zato, da bi se iskale rešitve, ali zavestno zato, da ne bi bili sprejeti in bi se kasneje reklo "saj smo vložili 30 ali pa 50 amandmajev in nobeden ni bil sprejet". Mnogi so bili pa vloženi zato, ker v realnem svetu enostavno po vsebini na ta način ne morejo biti sprejeti. Zaradi vsega tega se mi zdi, da je prav, da se ob sprejemanju poslovnika, upam, da bo sprejet, zavedamo vseh teh elementov in poskušamo kaj več storiti za naše delo. Pri tem je moje mnenje, da naše delo ni slabo. Žal mi je, da poudarjamo predvsem pomanjkljivosti v njem. Prepričan sem, da se ga v mnogočem da izboljšati s poslovnikom, predvsem pa z drugačno prakso. Vesel bom, če bomo pri tem pomagali. Drugo, v nekaj stavkih. Resnično sem prepričan, da predlagatelji nismo imeli tistih ciljev, ki jih mnogokrat poskušamo ali ki jih poskuša opozicija prikazati v javnosti. Racionalizacijo na nek krut ali neživljenjski način, z omejevanjem pravice poslancev, da nismo imeli nobenega cilja, da bi onemogočili delovanje, niti poslancev, niti opozicije, da bi delovanje tega državnega zbora postalo mehanicistično zgolj samo s pritiskanjem na gumbe, ne pa z razpravo. Ne trdim, da kakšen od teh elementov ni lahko tudi prisoten. Če bo praksa pokazala, da je pretiran, verjamem, da bomo pripravljeni skupaj iskati boljše rešitve. V osnovi pa temu ni tako. Rad bi povedal, da če bi bila skupna pripravljenost iskati rešitve pri predlagateljih, pa tudi pri opoziciji, od vsega začetka drugačna, bi mogoče tudi še kakšno boljšo rešitev našli. Poglejte, zakaj to trdim. V prvi obravnavi praktično na matičnem delovnem telesu ni bilo razprave. Vsi trdimo, da po veljavnem poslovniku je prva obravnava zelo pomembna, ker govori o konceptu inker oblikuje temeljne usmeritve, kako koncept dograditi. Kljub temu je bilo kasneje v drugi obravnavi sprejeto, po moji evidenci, 94 amandmajev ali pa cca 100 amandmajev k več kot tretjini členov. Ni res, da se mnoge stvari, ki jih je opozicija predlagala v tej fazi niso sprejele. Tudi danes bo tako, kot so stvari predlagane, ponovno dopolnjenih cca 30 amandmajev ali pa 30 členov. Skratka, poslovnik je od predložitve do dokončnega sprejema doživel pomembno dograditev ali pa tudi pomembne spremembe, mnoge od teh na podlagi razprav in opozoril, ki jih je dala opozicija in katere smo oblikovali predlagatelji. Ni res, da je poslovnik delan po nekem kalupu in brez vsakega razmišljanja. Glede temeljnih ciljev. Na kratko jih bom povedal, ker se mi zdi, da je prav, da jih poudarimo. Zelo pomemben element tega novega poslovnika je poskus ali želja ali cilj, podlage za to so ustvarjene, da bi boljše programirali naše delo. Ni ga kolega, ni ga, ki ga še nisem slišal, da se je doslej pritoževal nad slabim programiranjem. Vsi smo to trdili. Torej govoriti o tem in poskušati delo državnega zbora programirati boljše, je gotovo naš pomemben cilj, ki bi veliko prispeval k temu, da boljše delamo. Ta cilj se bo dosegal preko terminskih planov, preko dogovorov, kako se uvrščajo na dnevni red točke, ki bodo terminsko dogovorjene, kjer bodo dogovorjene tudi seje delovnih teles, ker bomo pripravljeni na posamezna vprašanja. Rad bi še nekaj povedal. Želim si, da bi pomagal tudi na ta način, da bi lahko prihajali poslanci bolje pripravljeni na seje. K temu pomagajo tudi omejitve, ki so dane v tem poslovniku za vse nas. Pet dni pred delovnim telesom in pet dni pred državnim zborom amandma. Poročilo sekretariata 48 ur pred sejo. Celo amandmaji predlagatelja, samo na tiste člene, ki so sicer vloženi, najmanj 24 ur pred sejo. Ne bomo več prihajali na seje, na kateri bi sproti, bi rekel, dobivali papirje. Če se bomo tega držali, bo to za nas vse zahtevnejše, ampak lažje, ker se bomo lahko pripravili. Govoriti o tem, da se omejujejo razprave - kolegice in kolegi, jaz ne vem, kako bo to teklo - ampak matično delovno telo bo določalo bistveno vsebino posameznega akta. Državni zbor ni več tisti, ki na plenarni seji določa bistveno vsebino. Razpravlja, pove stališča - ta možnost je dana - ne pa določa bistveno vsebino. Ali se bomo znali tako organizirati, da bomo naredili velik premik v načinu razmišljanja tudi v poslanskih skupinah, da nam postaja zdaj najpomembnejše delo v delovnih telesih in da mnogokrat tistega, kar je v delovnih telesih opravljeno, na plenarni seji ni mogoče več spreminjati. Bomo videli. Poglejte, na primer, včerajšnjo sejo. Koliko amandmajev je bilo vloženih na samo sejo. Vložila jih je predvsem opozicija. To pravico ima. Po dosedanjem poslovniku jo je imela in mi smo zelo ali pa čisto na pamet o teh amandmajih glasovali. Nočem ocenjevati, ali je bilo to narejeno zavestno ali zaradi tega, ker spoznanja niso prej dozorela. Lahko je drugo, lahko je pa tudi prvo. Samo v bodoče tega ne bo mogoče delati. Mislim, da je boljše, da se to v bodoče ne bo moglo več delati, ker bo večja odgovornost v kvalitetisamega odločanja. Poglejte včerajšnjo sejo. Upam, da so me kolegi iz ustreznih delovnih teles korektno obvestili, ko na nekateri zakon praktično na matičnem delovnem telesu ni bilo resnih pomislekov ali resne razprave. Včeraj so predstavniki poslanskih skupin opozicije predstavili zelo resne probleme in pomisleke do samega zakona. Verjamem, da je to storjeno zaradi tega, ker so spoznanja ali pa je do spoznanj prišlo v zadnji fazi. Lahko pa verjamem, da je do tega prišlo, ker so vedeli, da je predstavitev tukaj bolj možna za dostop javnosti kot pa na samem delovnem telesu in so rekli, da delovno telo ni pomembno, in da bodo pomembne stvari povedali raje na državnem zboru. V bodoče ne bo več tako. Najbrž je prav, da se le tega zavedamo in da bo vloga delovnih teles v mnogočem povečana. Trdim, da SO pogoji za vlaganje zakonov po nujnih, hitrih in skrajšanih postopkih nekoliko spremenjeni, ne rečem, da dovolj. So nekoliko spremenjeni. Ni res, da zakon še dopušča vlaganje po nujnem postopku zaradi izrednih potreb države. Te določbe ni več. Je drugačna, bolj precizna. Razlog za to, da se preprečijo nepopravljive škodljive posledice, mora biti. Je pa res, da je to tudi splošen pojem, katerega vsebino bo treba oblikovati. Upam, da bo nujnih in skrajšanih postopkov manj in da bomo lahko kvalitetneje delali. Če bomo še naprej pristajali predvsem na nujne in skrajšane postopke, potem soglašam z vsemi tistimi, ki pravijo, da nov poslovnik ne bo prinesel ničesar, saj se bo vse tako dogajalo kot zdaj, direktno na več alimanj sami seji državnega zbora, s prekinitvami, z delom delovnih teles med sejami. Vsi bomo slabe volje. Kvaliteta odločitev ne bo najboljša. Mislim, da smo - in tega se morda tudi vlada v zadostni meri ne zaveda - omejili tudi pravice vlade kot pretežnega predlagatelja. Vlada ne more več prihajati z množico amandmajev na predloge, ki jih je dala. Mislim, da je to prav in da je zelo pomemben napredek v tem poslovniku. Doslej smo bili najslabše volje, kot koalicija ali pa opozicija, ko smo dobili sto členov, potem v naslednji fazi petdeset členov amandmiranih ali pa je bil cel koncept postavljen na glavo. Tudi to lahko našo kvaliteto dela izboljša. Še bi se dalo naštevati. Želja predlagateljev ni, da bi se omejevale kvaliteta in vsebina razprave ali delovanje opozicije. Če se bo v praksi kaj takšnega pokazalo - kar mene zadeva, z velikim veseljem - bo o tem razpravljala poslovniška komisija, ali pa tudi če bo dana pobuda vodje poslanskih skupin v skupnem sodelovanju. Bilo bi pa dobro - in jaz bi si to želel - ker smo stvari pripeljali tako daleč - čeprav, povem še enkrat, tudi po drugi poti bi bile mogoče, ampak to pot smo si izbrali - dajmo preizkusiti sprejem in potem uveljavljanje novega poslovnika. Mislim, da nam bo poslovnik, tudi ob kakšnih pomanjkljivostih ob dobrih rešitvah, ki jih ponuja predvsem v zakonodajnem postopku, v večjem programiranju našega dela, le dajal podlage, da bomo težko in odgovorno vlogo, ki jo imamo, lahko še uspešneje opravljali. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, kolega Potrč. Zaključili ste nastope predstavnikov poslanskih skupin. K razpravi brez omejitve so se prijavili naslednji kolegi [[prebral bom še enkrat po vrstnem redu, tako kot bodo dobili besedo, ker je prišlo vmes do sporazumnih sprememb v vrstnem redu]] : Sok, Drobnič, Peterle, Vizjak, Kelemina, Cukjati, Pukšič, Barovič, Mamić, Jerovšek in Podobnik. To je vrstni red prijavljenih. Najprej vabim k besedi kolega Soka, za njim kolega Drobniča.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice poslanke in poslanci. Jaz bom začel tu, kjer je moj predhodnik končal, ko je rekel, da ni želje po omejevanju opozicije. Torej, če bi bilo temu res tako, potem tega opozicija v tem poslovniku ne bi videla in tudi ne bi nasprotovala nekaterim namenom tega poslovnika. Če bi predlagatelji imeli pred očmi željo, da ne bi prihajalo do omejevanja opozicije, potem je moj odgovor enostaven. Sprejeli bi tisto, kar je opozicija predlagala, ne pa da so a priorij, tako čez prst zavračali amandma za amandmajem ne glede na argumente, ki smo jih v zvezi s tem podali. Eden od predlagateljev je rekel, da če bi bila razprava v prvi fazi na komisiji tehtna in to, da bi lahko prišlo do drugačnih rešitev, ampak ravno ta poslovnik, ki ga danes sprejemamo, v bodoče prvo obravnavo odpravlja. Se pravi, ta zadeva v bodoče ne bo več možna. Tu se je demantiral sam sebe. Kako je šla zadeva v drugi obravnavi? Jaz bi prosil, če lahko umirite predsednika poslanske skupine LDS, ker me moti.
Kolega Sok, preden vam dam besedo, da ne bomo poimensko omenjali tistih, ki motijo Zdaj je eden, zdaj drugi. Vsak moti govornika. Mislim, da smo dolžni spoštovati vašo in sleherno pravico, da nemoteno predstavite stališča. Prosim, da nadaljujete, vse ostale pa za mir v dvorani.
Verjetno se pričakuje, da ne bom povedal nič novega, saj v bistvu ne, ker je bilo veliko tega že povedanega. Neko zadevo bom vseeno povedal na novo. Ko je bila obravnava amandmajev v drugi fazi, sem nadomeščal člana naše poslanske skupine. Imel sem veliko pripomb. Razprava se je vlekla in pri vseh naših argumentih smo bili preglasovani. Tisto sejo sem in protestno predsedujoči komisije za poslovnik, kolega Kontič mi je rekel:" dobro da greste, bomo vsaj manj časa tukaj sedeli." Se pravi, nismo bili niti zaželjeni, da bi tam sedeli. Ko dobiš takšne pomisleke in takšne spodbude za delo, se vprašaš, kaj je pravzaprav v tej obljubi: "ne želimo vas omejevati". Srbi so za to izumili eno dobro rečenico in so rekli "obečanje, ludom radovanje". Torej mi se tega zagotovo zavedamo. Spoštovane kolegice poslanke in poslanci! Želeli bi, da bi poslovnik vsem poslanskim skupinam omogočal demokratično načelo. Se pravi, od najmanjše do največje. Mnogi ste sedeli v tem parlamentu ali pa v katerem drugem prostoru, ko ste spremenili ustavo in zapisali proporcionalni volilni sistem s 4 procentnim volilnim pragom. S tem ste pravzaprav omogočili, da je v parlament stopilo toliko in toliko strank. Sedaj jih imamo 8. Sedaj pa bi radi tiste male, ki imajo samo po štiri poslance - ker je to najmanjše število, ki lahko pride v parlament - omejili skozi poslovnik, da lahko vlagajo amandmaje, zakone, da ne govorim o dopolnilih k proračunu in podobno. Kje je tu logika? Ali ne gre tu za dvolično igro? Torej, če stejim omogočili in ste na tak način prek noči spremenili ustavo, potem sprejmimo tudi takšen poslovnik, da se bodo čutili enakovredni poslanski skupini, ki šteje največje število poslancev v tem parlamentu. Kdo pa jamči, da boste tisti, ki to predlagate, tudi vedno največja poslanska skupina? Napišimo to malo ustavo, kot jo nekateri imenujete, na takšen način. Temeljno načelo tega poslovnika naj bi bila racionalizacija časa, se pravi, da bi parlament delal bolj učinkovito, hitreje. Vendar vas sprašujem, ali ni bilo največ časa tukaj, v tem parlamentu - in o tem je bilo danes že govora - porabljenega za usklajevanje koalicijskih partnerjev? Lahko bi vam naštel določene zakone, ko ste se tu v parlamentu usklajevali, javnosti pa prek medijev sporočali, ne vem,"dobili smo se tam in tam, uskladili" in tako naprej. To smo mi, opozicijski poslanci, tu lahko opazovali. Še več, zgodilo se je, da se je poslanec ene stranke usklajeval tu z lastnim ministrom. In to nekaj ur. Se pravi, da mi zapravljamo in izgubljamo čas na teh zadevah in ne na zadevah, da imajo poslanci nekoliko več časa, da lahko govorijo. Kje pa naj poslanci govorijo, če ne v parlamentu? Ne vem. Predstavnik vlade je povedal, kaj pomeni parlament. Zadnjič, ko sem imel priložnost biti v Bruslju na komisiji za kmetijstvo tam je bil tudi poslanski kolega Kavčič - sem jim rekel: "poglejte, tu pa nimajo omejenega časa za razpravo". Prijavljali so se, tako kot so se prijavljali, in predsedujoči jim je dajal tako tudi besedo. Strinjam se, da mora biti racionalna poraba časa. Ampak da gremo na dve minuti, na pet minut in tako naprej, da ukinjamo možnost, da poslanec pove, kaj je pravzaprav mislil, da dodatno pojasni in tako naprej, to pa se mi, spoštovani kolegi, ki ste to pripravili, ne zdi logično in ne smiselno. Približujemo se Evropski uniji. V teh manirah pa se od tega nekako oddaljujemo. Druga zadeva. Zakaj se zapirati pred javnostjo? Kaj, naj bi s tem pridobili, da bomo seje kolegija, oddaljili od tega, da bi bile pod drobnogledom javnosti? Kot poslanec bi si želel čim več prisotnosti javnosti, ker samo lahko ocenjuje naše delo, nam daje lahko svoja navodila, nam postavlja lahko vprašanja. V tem trenutku imajo politične stranke - gledal sem politbarometer za mesec avgust - najnižji ugled v Sloveniji. Slovenci jih izredno slabo ocenjujejo. Sprašujem vas, vse nas, opozicijo in pozicijo, kaj bomo naredili za dvig tega ugleda? To me zelo skrbi. Ne rečem, da tudi sam nisem velikokrat prekoračil nekih manir dobrega obnašanja. Zelo mi je žal. Sem bil pač v nekih zadevah tudi sprovociran v tej smeri. Če bi se odprli javnosti, če bi omogočili, da le - ta temeljiteje spozna naše delo, bi se tudi ugled v javnosti nekoliko dvignil. Kje naj ljudje, recimo, vidijo svoj vzor, če ne v državnih institucijah in v različnih oblikah civilne družbe? O tem bi lahko na široko govorili. Po našem poslovniku želimo sedaj večino del in odločanj prenesti na delovna telesa. Vendar vas sprašujem, kako. Posamezne poslanske skupine so majhne. Kako bodo delovale v teh delovnih telesih? Kako bo delovala, recimo, predstavnica madžarske manjšine? Kako bo zagovarjala ta interes? Tukaj v parlamentu je s samo eno zadevo, z zakonom o knjižničarstvu, hotela prepričati poslance, da je pomemben in nujnen, da imajo gradivo Madžari tam, kjer želijo, se pravi, v Lendavski knjižnici. Prišlo je do obsežne razprave. Eni so bili za, eni proti. Kako bo to delala po novem? Ali ji bo omogočeno? Mislim, da v skladu s tem poslovnikom ne. Pa ni zahtevala dosti. Različni pogledi na ta problem so pokazali, da je večina proti. Prišlo pa je vsaj do tega, da je razprava stekla. Ko se bo po novem to obravnavalo v delovnih telesih, ne bo nobene razprave pred javnostjo. Isto se je zgodilo danes na odboru za kmetijstvo. Ker je vlada zamudila, smo poslanci vložili zakon o odpravi posledic suše - ali kako se že imenuje s tistim dolgim naslovom. Ali veste, kaj so na tem delovnem telesu že naredili? Enostavno so glasovali, da ta zakon ni primeren in da se ga umakne iz procedure. Se pravi, da o tem poslovniku državni zbor potem ne bo nič rekel. Javnost ne bo nič vedela. Nam v opoziciji opoziciji se takšne rešitve ne zdijo pravilne. O teh zadevah se moramo še temeljito pogovoriti, da bo ta zadeva zrela tudi za nadaljnjo obravnavo. Se opravičujem, če sem rekel za kmetijstvo. Hočem reči na odboru za infrastrukturo. V postopku je nastajanje novih občin. Ko bo ta poslovnik sprejet, ne bo več nobene razprave, ampak vodilni politiki iz Liberalne demokracije že sedaj pod velikimi naslovi pišejo "nove občine bodo, referendumov ne bo". Mi bomo to zavrnili. Ampak - ali ne boste kršili ustave? Kdo vas pooblašča, da dajete takšne izjave, če pa parlament o tem v tem trenutku nič ne razpravlja? Verjetno že sedaj računate s tem, da verjetno ne bo razpravljal, ker bo na nekem odboru, na nekem telesu, kjer bodo prišli [[...]]Še to bom povedal. Kako naj delovno telo odloča, ko pa pridejo na delovno telo nadomestni poslanci? Nadomestni poslanci nimajo gradiv s sabo, kaj šele, da bi jih pogledali. To ni kritika. To je ugotovitev. Ne morejo jih, ker je teh gradiv preveč in jih enostavno ni možno prečitati. In s kakšno lahkoto smo sprejemali zakon o cestnem prometu. Od 15 članov na odboru za infrastrukturo jih je bilo 8 nadomestnih. Glasovali so za zadeve, ki jih sploh niso pogledali. Ob tej priliki moram to povedati. Ampak zakon je bil sprejet. Sedaj je v postopku že sprememba zakona. Zato ker na takšen način delamo, spoštovane kolegice in kolegi, tudi ne gre v ugled temu državnemu zboru. Ti roki in omejitve glede vlaganja zakonov, glede vlaganja amandmajev, glede same razprave. Roki, kot je vložitev amandmajev, ne vem, do 12. ure, 24 ur, 5 dni prej in tako naprej. Torej nas poslance, ki nimamo nekih strokovnih sodelavcev, bodo te zadeve izredno obremenile. Ne morem si predstavljati, kako bom lahko zagotovil temu vsemu. Poslovnik bi moral biti takšen, da bi bil enostaven, pregleden, da bi naše delo čim bolj racionaliziral, ne pa da nam z raznimi roki in preprekami to delo pravzaprav preprečuje. V tej svoji razpravi o zakonu v celoti, ker bomo pozneje govorili tudi o posameznih amandmajih, bi rad omenil, da so nekatera že sprejeta določila v tem poslovniku, kratko malo nevzdržna. Takšen je na primer 134. člen, ki v svojem drugem odstavku govori, da bo lahko predsedujoči na podlagi razprave ocenil izid mogočega izida glasovanja. Sprašujem vas, od kje, kaj to pomeni? Se pravi, predsedujoči bo lahko na podlagi razprave ocenil, kakšen bo izid glasovanja in proglasil tako ali pa drugače. Oprostite izrazu, ampak to nas bolj uvršča v talibanski režim kot pa v evropski sistem Evropske unije. Torej jaz se s takšnimi rešitvami v nekem poslovniku, ki naj bi predstavljal neko demokratično načelo, ne morem strinjati. In seveda so to takšne zadeve gospod Potrč, zaradi katerih ne morem podpreti tega poslovnika. Še enkrat povem, če bi res bila želja tistih, ki ste to pripravljali, bi opozicija tudi v skladu s tem sodelovala. Nismo imeli nekih strašnih zahtev. Če bi poslovali kot normalna država, bi seveda že a priorno v poslovnik zapisali, da pa vendar dve nadzorni komisiji to sta komisija za nadzor nad varnostno - obveščevalnimi službami in pa komisija za nadzor nad proračunom in pa javnimi financami, sta tako sestavljeni, da ima opozicija v njih večino. Pa tega ne želite, ker pišete ta poslovnik in vse odločate na zdajšnjo situacijo. Jaz bi zelo rad slišal, gospod Potrč, kako bi mi vi odgovorili na to, da je vedno veljalo pravilo, da je v teh dveh nadzornih komisijah imela opozicija večino, v enem trenutku, ko pa ste imeli zadostno podporo v parlamentu - in to nič ni slabega, pač tako so odločili slovenski volivci - ampak zakaj ste šli to spreminjat. Kako pa naj vendar opozicija vrši nadzor, če nima večine v delovnem telesu? Kako naj to naredi? Tako da zahteva, ne vem, ta ali druga komisija, naj presodi ali sploh nekaj lahko dobimo in tako naprej. To seveda ni nobena racionalizacija. To je kvečjemu zapletanje in pa onemogočanje normalnega dela. Mi vsi skupaj bi se morali še kako potruditi, da bi te zadeve tudi na takšen način rešili. Kaj lahko sedaj v tej fazi storimo? Lahko storimo še vedno to, da še enkrat dobro razmislite, kaj pravzaprav predlagate in kaj pričakujete, kaj zahtevate. Lahko to razpravo pred glasovanjem o amandmajih prekinemo in se skupaj še enkrat dogovorimo, katere so tiste rešitve, ki bi bile sprejemljive za vse. To bi pravzaprav bila najbolj velikodušna poteza vladajoče koalicije. Zadostno večino imate, da to naredite. Vem, da ne boste, ni mi treba odkimavati, ampak vam ponujamo roko v tej smeri. Se pravi, še vedno lahko naredite to, pa rečemo, naredimo poslovnik za takšno situacijo, da ste danes eni v poziciji, jutri bomo drugi, in tako naprej. Da bo ta zadeva zdržala, da je ne bo vsakokratna aktualna politična situacija spreminjala v skladu s svojo maniro. S tem končujem, vendar še enkrat povem: parlament mora biti tisto mesto, kjer poslanci dobijo svojo vlogo, kjer poslanci dobijo čas, da lahko razpravljajo; parlament ne more biti mesto, kjer se bomo usedli in v minuti, dveh, treh izglasovali nek zakon, pa potem proglasili parlament kot tisto državno institucijo, ki dela za državljane in ki dela tudi zelo dobro za državljane. Če se dogaja to, kar se je dogodilo, da je v štirih letih, ne vem, 70 zakonov, ki jih je sprejel državni zbor, končalo na ustavnem sodišču in da je večino teh ustavno sodišče tudi razveljavilo, določene določbe ali posamezne člene, ali zadržalo zakon v celoti, potem lahko ugotovimo, da ta parlament ne dela dobro. Se pravi, da dela prehitro, da ne vključuje zadosti različnih strokovnih institucij. To se je konec koncev zgodilo tudi ob zelo razvpitem zakonu o umetnem oplojevanju. Ravno tam se je ta zadeva najbolj pokazala. Če bi takrat pri tistem zakonu vsaj deloma prisluhnili opoziciji, nič več nismo zahtevali, kot to, da vendarle to razpravo malo umirimo, da ne sprejemamo tako pomembnega zakona na horuk, ampak se ni dalo nič. Seja je bila prekinjena. Ko ste imeli zadostno večino, ste izglasovali in zakon potrdili. Kdo naj vam potem še zaupa? Ni mogoče. Torej, na tem zaupanje seveda pade. Kaj se je pozneje zgodilo: več kot 500 milijonov, več kot pol milijarde slovenskih tolarjev je bilo po nepotrebnem porabljenih. Prepričan sem, če bi se referendum drugače končal, kot se je, da bi nas mediji, tako kot včasih reče naš predsednik, "sfaširali". Ker je to pač bilo v drugih relacijah, je bila vse tiho in vse mirno in pravzaprav nihče ni za to odgovarjal in nihče ne nosi odgovornosti, čeravno gre ta zadeva, spoštovani kolegi, vam moram povedati, na račun vas v veliki koaliciji. Zato torej še enkrat vam predlagam, da mogoče pri sprejemanju tega poslovnika izkoristimo to izkušnjo iz takratnega obdobja in zadevo nekoliko umirimo. Še vedno se lahko usedemo skupaj in rečemo, kje so tiste zadeve, ki jih mi predlagamo in kaj lahko skupaj rešimo. Mogoče nam bo tudi finančni minister Rop k temu malo pripomogel, ki se nam je sedaj pridružil. S tem bi končal in vas pozivam na dialog in na takšen sprejem poslovnika, ki bo poslovnik za vse poslanke in poslance, ne pa samo poslovnik za vladajočo koalicijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvajanju gospoda Soka želi replicirati gospod Podobnik. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsednica. V skladu z veljavno poslovniško določbo, bi rad poslanskemu kolegu Soku repliciral v dveh zadevah, za katere menim, da niso bile v celoti točno interpretirane oziroma imam do njih drugačno stališče. Prvo se tiče omejevanja razprav. Drugo pa se tiče vprašanja, če smem tako reči, diskrecijske pravice predsednika oziroma predsedujočega. Tudi razprava poslanskega kolega Soka in tudi razprava spoštovanih kolegov v uvodu, v imenu poslanskih skupin, me navaja k prepričanju, da nismo v celoti sledili veljavnemu poslovniku. Tretja obravnava bi morala biti namenjena predvsem razpravam o posameznih amandmajih. Ne pa bi rekel, govorjenju počez, levo in desno, takorekoč, jaz bi rekel v nasprotju z veljavnim poslovnikom. Ampak, glede na repliko. Prvič, vprašanje diskrecijske pravice predsednika parlamenta. Kolega Sok, jaz bi vas rad informiral, da to velja v številnih evropskih parlamentih, pa tudi v Kanadi. Speaker je po svoji elementarni drži in vlogi človek, ki ima največje zaupanje v parlamentu in večina pristojnosti so diskrecijske. On se sam odloči. In vsi mu zaupajo, kajti praviloma se vedno pošteno in prav odloči. V teh parlamentih se poslovnik imenuje tekoča pravila, standing order. To je povzeto v letih ali celo stoletjih prakse in to tam velja. Tam predsednik parlamenta, v tem primeru speaker, uživa tak ugled, da mu brez ugovora vsi zaupajo. To se pravi, nekateri elementi diskrecije, ki so vnešeni v ta poslovnik, zelo malo jih je, so pravilni. To bo velika odgovornost in težka naloga za predsednika in podpredsednike. Na teh odločitvah bo tudi stala in padla njihova kredibilnost in verodostojnost. Boste videli, da to ni napačna odločitev, ampak zelo odgovorna in težka za predsednika in podpredsednike. Druga tema se pa dotika vprašanja omejitev razprav. Navedli ste izkušnjo v Bruslju, ko ste bili s svojimi poslanskimi kolegi na enem od delovnih posvetov. Jaz sem se pozanimal. To je bilo delovno telo, ki pokriva kmetijstvo v evropskem parlamentu. Pravilno ste ugotovili. V delovnih telesih ni omejitev razprave. In prav je tako. Zdaj bom zelo jasen, tudi kot predlagatelj. Določbe tega poslovnika razumem na način, da v delovnih telesih ni omejitev razprave. Da ne bo nesporazuma, 56. člen govori: "Za seje delovnih teles se glede vprašanj, ki s tem poslovnikom niso posebej urejena, smiselno uporabljajo tega poslovnika o sejah državnega zbora." Javno povem, da tudi določbo, vsebino te določbe poslovnika razumem, da za seje delovnih teles razprav ne bomo omejevali. Jaz tako razumem. Če ste mislili ta člen, potem je eno. Prosil pa bi vas, da ne bi na nek način dezinterpretirali, ko omenjate evropske izkušnje in govorite, da ni omejitev razprav in omenjate delovna telesa. Tam jih ni in pri nas jih tudi ne bo. Samo še ena misel, ki je vezana na vsebino parlamentarnega dela ali pa parlamentarizma ali pa dialoga v parlamentu. Ni ključna dolžina razprave, ključna je vsebina. Jaz sem trdno prepričan, devetletne izkušnje v tem državnem zboru so, da nas bodo nekatere rešitve izzvale, da bomo v razpravah in mislih bolj urejeni. Da bomo stvari povedali tako, kot so, da ne bomo improvizirali, da se bomo dobro pripravili, da bomo nastopali z argumenti, s čustvi, z odnosom in bomo v krajšem času več in bolje povedali. Če je ta usmeritev zapisana v tem poslovniku, vsi tukaj, spoštovani kolegi in kolegice, ne bom nič izgubili. In še nekaj, parlamentarna veščina, veščina poslanca in poslanke pa je, da v okviru poslovniških določb najde vse načine, ki so tam zapisani, da jih uporablja s kulturo, jaz bi rekel tudi s politično modrostjo, lahko tudi s premetenostjo, ampak da jih spoštuje. Rad bi skupaj povabil kolegice in kolege, da poskušamo danes izglasovati dobre rešitve in da na koncu poslovnik tudi podpremo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Preden dam besedo za repliki, najprej gospodu Soku in potem gospodu Baroviču, dovolite gospod Podobnik, 196. člen zdajšnjega poslovnika pravi, da v tretji obravnavi razpravlja državni zbor o zakonskem predlogu v celoti. Tako je to zdaj ta del, ki ga izvajamo. Tako za pojasnitev. Hvala lepa. Besedo ima gospod Sok.
Hvala lepa. Na polovico moje replike vam je, spoštovani kolega Podobnik, odgovorila predsedujoča, tako da vam ne rabim čitati obstoječega poslovnika. Zdaj, kar se tiče vašega razumevanja 56. člena, je morebiti lahko tudi tak. Jaz ga pa že razumem drugače. Vidite, sva že prišla do različne interpretacije. Torej napišite v 56.člen in ravno zato pravim, dajmo, vzemimo si še malo časa in te zadeve dodelajmo. Jaz razumem, da se poslovnik uporablja kot takšen tudi za delo v delovnih telesih. Če pa je tam drugače, potem pa je treba to v poslovnik zapisati. Kar se tiče Bruslja in nas. Jaz sem pač povedal to izkušnjo, ki jo imam, treba pa je povedati, da mi nimamo, ne vem, 100, 200 let stare demokratične tradicije, komaj deset let. Če bi imel v tej repliki čas, bi lahko naštel veliko zadev, kjer pač zadeva ni potekala tako. Eno sem uvodoma, ko mi je recimo kolega Kontič rekel, da bo potem razprava krajša, če bom odšel, to že ni v duhu demokracije in tako naprej. Ampak pustimo zdaj to. Kar se pa tiče diskrecijske pravice predsednika. Zelo se strinjam z vami. In jaz do predsednika tega parlamenta gojim tudi veliko spoštovanje. Ampak ne morem si pa predstavljati, recimo, tega zapisa v 134. členu, če pogledate, saj imate poslovnik pred sabo, ko pravi: V primerih iz prvega odstavka tega člena lahko predsedujoči ugotovi, da je amandma sprejet oziroma ni sprejet, če na podlagi razprave oceni izid mogočega glasovanja o amandmaju. Ne vem, če to sodi v sfero diskrecijske pravice predsedujočega, da sam na podlagi razprave to odloča. Da bi bila odločitev na podlagi tega izredno težavna, se popolnoma strinjam z vami, in da bi bili mnogi pomisleki, ali se je prav odločil ali ne. Zato je mogoče bolje, da to iz tega poslovnika izpustimo, da se izognemo nepotrebnim razpravam in mogoče celo prepirom, ki bi lahko sledili, če bi se predsedujoči velikokrat posluževal takšnega načina odločanja. Ne vem, jaz razumem, da se gospod Pahor ne bo, ne vem pa, kdo lahko - torej, govorimo o tem, da mora poslovnik delovati in zdržati na daljši rok, da ga ne bomo v vsakem parlamentarnem obdobju na novo spreminjali in ga prilagajali svojim lastnim potrebam. Da pa lahko predsedujoči zastopa diskrecijsko parlament, pa se seveda popolnoma z vami strinjam, zato je bil tudi izvoljen na to funkcijo v parlamentu. Hvala lepa.
Hvala lepa vam. Imamo dve prijavljeni repliki, kolega Baroviča in kolega Kontiča. Najprej kolega Barovič. Ali smem pred tem samo obvestiti - ob 13.00 uri bi se vodje poslanskih skupin na kratkem posvetu sestali v sobi 217, na predlog vlade v zvezi z drugo temo, ki ni povezana s to, ob 13.00 uri. Kolega Barovič, prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Po veljavnem poslovniku, torej replika, razjasnitev stvari. Prva je bila dana že s strani podpredsednice, 196. člen. Druga - ja, drži, da je razprava v delovnih telesih neomejena. Če pa moj predlog na delovnem telesu kljub sedemdnevni razpravi ne bo sprejet, zahtevam in želim imeti tu v državnem zboru možnost, da ta isti nesprejeti predlog na delovnem telesu še enkrat ponudim vsem poslankam in poslancem tukaj, da ga mogoče sprejmejo. In tretja replika. Res je, gospod Podobnik, ni pomembna količina, temveč vsebina. A žal sta ta dva pojma obratno sorazmerno povezana. Če je vsebina slaba, tistega, kar mi dobimo, je pač potrebna večja količina besed, da se tisto slabo popravi. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Kontič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Repliciram gospodu Soku šele na njegovo drugo izvajanje. Na prvo sem ga hote preslišal, ampak dvakrat ponovljeno bi lahko bilo tudi zapisano v magnetogramu kot resnica. Šel sem pregledat magnetogram te seje in zaenkrat nisem ugotovil oziroma našel besed, ki mi jih spoštovani kolega Sok očita. Ampak tudi če bi jaz to bil dejal na seji komisije, bi lahko bila to ugotovitev, ki drži. Če opozicijski poslanec zapusti sejo komisije, kar velja tudi za sejo državnega zbora, se seveda razprava skrajša. To, da se skrajša, ne pomeni, da tudi kvaliteta pade istočasno. Izkušnje s sej državnega zbora in sej komisij so pač takšne, kot je povedal prej kolega Potrč - splošne razprave pri obravnavi poslovnika skorajda ni bilo, ali lahko rečem celo, da je ni bilo. Potem se je pa pokazalo v drugi in zdaj se kaže v tretji obravnavi, da je kar precej pomislekov in da bi bilo smiselno poslovnik spremeniti. Gospod Sok opozarjate na to, da bi si moral vzeti čas še za razmislek, ampak zadeva se je ponovila tudi v tretji obravnavi. Tudi v tretji obravnavi vsi opozicijski poslanci niso zdržali do konca, razen izjeme dr. Bernika, in so zapustili sejo poslovniške komisije pred tem. Tudi takrat se je skrajšala razprava, ampak ne po zaslugi koalicijskih poslancev, ampak po zaslugi opozicijskih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Podobnik, replika? Prosim.
Kratka replika kolegu Baroviču. V okviru predlaganih rešitev bo lahko tako v drugi obravnavi - in sedaj tudi predlog amandmaja za tretjo obravnavo, za katerega sem se sam zelo zavzel, da je predlagan - bo lahko poslanska skupina predlagala amandma. Torej v drugi in tretji obravnavi. Še posebej je to pomembno za tretjo obravnavo. Jaz sem vas razumel, da ste prej izrazili pričakovanje, da kljub temu da boste po nekajurnem prepričevanju neuspešni v delovnem telesu, da ne boste imeli možnosti, da boste vložili amandma na plenum. Imate možnost preko poslanske skupina. Hvala.
Hvala lepa. Če prav razumem, sta se prijavila kolega Kelemina in Sok. Prosim, najprej gospod Kelemina.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani vsi skupaj. Na to, kar je gospod Kontič sedaj povedal, moram pač dati repliko. Jaz sicer vem, da se je on z veliko žlico najedel pameti že zdavnaj. Jaz te priložnosti pač nisem imel, mi tudi življenje ni omogočilo tega, sem živel v drugačnih okoliščinah in rabim oziroma poskušam razumeti velikostvari, če so mi pravilno interpretirane in če imam čas, da se v njih poglobim, ni problem, v katerokoli področje, seveda, razen v neka zelo znanstvena, strokovna področja, kjer nimam nobene podlage in nima smisla, da se spuščam v te stvari. Ampak politične intuicije pa že imam, toliko, da vem, kaj je prav, kaj ni, na podlagi mojih osebnih izkušenj in tudi vrednot, ki jih nosim s sabo. To je prav gotovo. Ko on govori, da smo predčasno zapustili v tretji obravnavi sejo komisije za poslovnik. To drži. Sam sem jo zapustil, ker, spoštovani gospod Kontič, jaz lahko z buldožerjem privlečem argumente tja in jih ne bom uveljavil, ker je nemogoče bilo, ker niste pristali na noben argument. Vse ste povaljali in bili arogantnejši, kot predsedujoči, če še to mimogrede povem. Seveda, vam je čisto vse jasno že v naprej. Vam je vse jasno, vi ne rabite itak nobenega pojasnila, ker tako kot vam je naročeno, tako seveda vi tudi glasujete. Vam je edini cilj, da čimprej pridete, v čim krajšem času seveda pridete do tistega cilja, ki vam ga je nekdo od zgoraj postavil. Hlapci ste bili in hlapci boste ostali. Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem kolegu Soku. Vse razpravljavce pa prosim, da se izogibamo kakšnih osebnim kvalifikacijam, ki ne pripomorejo k temu, da bi v nekem demokratičnem in kulturnem vzdušju opravili s tem vprašanjem. Kolega Sok, imate besedo.
Hvala lepa. Bom poskušal spoštovati vaš nasvet. Ampak vseeno moram povedati, da je ta komisija takrat, ko sem jo jaz protestno zapustil, dejansko delovala, kot je že danes moj poslanski kolega dr. Bernik rekel, kot parlamentarni valjar. Mislim, da vas je tudi, gospod Kontič, takrat gospod Petan opozoril, da se to ne dela tako. Če nekdo protestno odhaja, da se ga ne pospremi z nekimi, ne vem nevljudnimi pozdravi itn. Torej, dejansko je šlo za to, da smo sodelovali 5, 6 ur in ko smo dejansko ugotovili, da noben naš argument niti ni prišel do tiste stopnje, da bi o njem razpravljali, ko smo ugotovili pač, da moč argumentov ne pomeni nič, ampakda tu delujejo argumenti moči, potem ti drugo ne preostane, kot da enostavno odideš ali pa to, kar pravi dr. Bajuk, igraš figov list in daješ podobo demokratičnosti in sodelovanja. Ker enostavno to pač nismo želeli biti, sem tisto sejo zapustil. Vi ste papotem pravilno ugotovili, manj časa ste porabili. To je tudi bil moj prispevek, da se je delo komisije končalo čimprej. Seveda se pa zaradi takšnih in podobnih zadev potem razprava prenaša v parlament, kjer sedijo poslanci večih strank in seveda potem lahko s svojega zornega kota tudi ocenjujejo takšno početje. Hvala lepa.
Kolega Kontič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Povsem na kratko. Tudi jaz se bom držal vašega navodila, kolikor se pač da držati navodila, ko odgovarjaš na nekaj, kar ti nekdo drug položi skorajda v usta. Gospod Kelemina! Jaz se vam zahvaljujem za kompliment. Kar se tiče pameti - tudi vi imate isto možnost. Kar pa sam osebno razmišljam o tej zadeve, sem pa še daleč od tega, da bi pojedel vso pamet in je verjetno tudi nikoli ne bom zaužil do te mere, kot bi si jaz želel. Pa še samo nekaj. Z buldožerjem običajno, ker ste gradbenik, z buldožerjem se običajno rine, ne vleče. Hvala lepa.
Še enkrat bom apeliral na vse kolege in kolegice, ki se oglašajo k besedi, da se izognejo vsem tistim primerjavam in drugim kvalifikacijam, ki ne pripomorejo k kvaliteti te diskusije. Glede tega bom rigorozen. Najprej dobi besedo za razpravo kolega Drobnič. Prosim za mir v dvorani! Za njim kolega Peterle.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Bom začel z neko mislijo. Saj drugače bom kratek. Poskušal bom biti kratek. Ko se lotevamo nekih sprememb, bodisi zakona ali česa drugega, si vedno tisti, ki razmišljajo preudarno, postavijo sledeče načelo. Če nisi prepričan, da sprememba resnično ne bo prinesla izboljšav, potem ne delaj sprememb. To bi veljalo zlasti za poslovnik, še toliko bolj pa tudi za ustavo, ki je tudi predmet naših razgovorov, čeprav ne zdajle. Takšen principje narekoval oziroma vodil nas poslance Nove Slovenije in konkretno tudi mene, zato nismo afrontoponirali kakršnimkoli spremembam, ampak tistim, ki so resnično potrebne, in tam, kjer dobimo ustrezno soglasje. Ni zastonj postavljena dvotretjinska večina zasprejem takšnega akta. Ravno zato, da bi dosegli večje soglasje. Ta poslovnik ni samo akt, ki materialno opredeljuje vsebinsko, ampak je hkrati tudi organizacijski akt za delo parlamenta, za naše delo, to je osnovno orodje. Zato tudi želimo prispevati k temu, da postane to orodje dobro in kvalitetno. Tudi nam gre za to, da so razprave jedrnate, kratke, vsebinske in ciljajo tisto, kar je. Tako vi, kot tudi mi, če opredeljujem kot pozicijo in opozicijo, nihče ni ne vem kakšen ljubitelj sedenja tukaj in poslušanja praznih besed. Ampak razumeti moramo pa tudi človeško držo. Če nekdo želi uveljaviti svojo voljo na način valjarja, kar je bilo že danes uporabljeno, bo zagotovo deležen akcija in reakcija. Pa ne zato, da bi mi zgolj oponirali s praznimi besedami, ampak zato, ker nam skozi druge kanale ni možno povedati svojega mnenja, argumentov k zakonu. Če se še medijski prostor zapre, in to se poskuša zapirati, potem seveda drugega ne preostane, kot da to poveš. In parlament je za to, da se izmenjajo mnenja. Na začetku bi se morali vprašati, kakšen je cilj, osnovni cilj sprememb tega pravilnika in da se kolikor toliko uglasimo. Dobri, jasni, transparentni zakoni, dober nadzor in primeren način dela, racionalen, racionalno programiranje dela. Že večkrat je bilo opozorjeno, da pride do raznih težav. Ampak to ne prihaja zaradi slabega poslovnika. Jaz sem že večkrat omenil tudi svoje težave, ki jih imam s komisijo, z vodenjem komisije za peticije. Postaviš, si poiščeš prostor, datum za tisto uro, da boš imel sejo in potem se zgrmadijo na tisto uro še dve seji na isti čas. Potem ni ustreznih razprav v delovnih telesih in potem imamo razprave v tej dvorani. Bom povedal drugi primer, včerajšnji. V roku 45 minut, mislim, da smo sprejeli štiri ali pet zakonov oziroma vsebinske točke dnevnega reda. In to pomembne zakone. To govori v prid dejstvu, da poslovnik čisto nič ne ovira, čisto nič ne ovira dela. Za mene je tudi podcenjevanje, da mi bo nekdo oziroma da si bomo naložili za vsako reč, za vsako izgovorjeno besedo, v tem, drugem, tretjem, četrtem odboru ali kakorkoli, 2 minuti, 3 minute, 5 minut, 7 minut, 24 ur. Oprostite, to je za mene tudi podcenjevanje. To je za mene tudi podcenjevanje, podcenjevanje poslancev, da nismo razumni. Včerajšnji primer je bil kazalec za to. Kljub temu da ni bilo predstavnikov vlade, saj bi morda kakšno vprašanje zastavili, ampak smo pustili. Ne moremo pristati pa seveda na industrijsko sprejemanje zakonov. To ne bi bilo ne v korist naše države, ne v ponos nam. Morda tudi en del volivcev pričakuje od nas, da bomo vsi družno dvigovali roke, kot morda v kakšnem drugem sistemu. Morda bi celo dobili dobro oceno, da so se parlamentarci poboljšali. Taka ocena meni nič ne pove in ne dam nič na njo, ker to ni parlamentarna demokracija. Dajmo pustiti argumente. Za dober zakon je potreben argument. Naj se dotaknem še posameznih točk. Tudi mi v Novi Sloveniji smo za to, da se določene stvari spremenijo, da se boljše organizira delo. To kažejo tudi naši amandmaji. Če ne bi vložili amandmajev, ne bi bilo želje, volje po tem, da se uredi boljše. Vloga, kolegija. Mi ne nasprotujemo, da se mu postavi jasna vloga, vendar pa ne tako daleč, da postane politbiro. Pazite, kolegij ni dobro, da je odslikava strukture parlamenta. Kolegij je kolegij predvsem organ, ki organizira in programira delo. In to mora postati. To mora biti. Če je odslikava, potem to ni pravi kolegij. Resnično ne. Marsikdaj bi lahko določene probleme, zaplete, rešili s predhodnim dogovorom. Morda tudi z dogovorom med opozicijo in vladajočo koalicijo glede poslovnika. To se da čisto racionalno in preudarno. Minimum sprememb, torej unija elementov, kot se temu reče, za katero smo vsi. To bi lahko poiskali. Kje se lahko najdemo skupaj? In tisto, kar bo šlo morda hočeš - nočeš tudi z dogovarjanjemin s popuščanjem. Nečesa pač ne bomo mogli vsi doseči. Če pa si je nekdo zastavil cilj, da bo do tega prišel, kar si je zamislil, brez upoštevanja mnenj ostalih, potem mora pač računati na reakcije. Normalno, človeško in zakonsko. Nadzor, da bi parlament opravljal to funkcijo, ki mu je zaupana, torej nadzora. Tudi poslanci Nove Slovenije smo dali amandmaje, ki bistveno prispevajo k izboljšavi tega dokumenta. Omejitve pri vlaganju zakonov in amandmajev. Pa kaj vendar hočemo s tem narediti? Omejiti vlaganje. Omejiti delo. Omejiti voljo po urejanju, željo po urejanju, po prispevanju k temu, da se problemi razrešijo. Ne nas podcenjevati! Ali mislite, da bomo vlagali zakone zato, ker nam je dolgčas? Zato, ker želimo prispevati k ureditvi te države. In vlaganje [[...]]Če je nekdo vložil zakon, morda nekdo razmišlja o tem zato, da je "zabremzal" ostale vlagatelje. Vladajoča, tista, ki ima večino, še vedno lahko spusti skozi proceduro do dnevnega reda in ga potem izloči. Ravno tako lahko manjšina kritizira vladajočovečino, da ji onemogoča vlaganje. Ravno tako. Obojestransko. Vendar jaz na take nizke stvari ne mislim hoditi. Podobno je z vlaganjem amandmajev. Glede časovnih omejitev oziroma terminov, v marsičem se sam tudi strinjam, da bi preprečili sprejemanje neusklajenih ali slabih amandmajev. Zato je potrebno dati tudi določenim službam, da pogledajo, seveda zagotovo pa tudi poslancem, da preverijo, preudarijo, kaj je s temi amandmaji. S tem bi jaz zaključil. To je opozorilo z moje strani, nekaj tudi sugestij, nasvetov. Menim in sem prepričan, da so bili dani povsem dobronamerno. Hvala lepa.
Hvala lepa za vaš prispevek, kolega Drobnič. Na vrsti je kolega Peterle, za njim kolega mag. Vizjak.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Čeprav smo pri polovičnem številu tistega števila, ki velja za sklepčnost v tej hiši, bom vseeno povedal, kar menim, da je ob tej priložnosti treba povedati. Obžalujem, da za naše razprave ni interesa, kakor je za kakšne druge, ampak Nova Slovenija želi to delati v večinski sestavi in tako ves čas danes tudi dela. V tej hiši sem četrtič poslanec. Tu smo bili v različnih sestavah, v različnih koalicijah, z različnimi stili vodenja - tu mislim na prvega moža slovenskega parlamenta - imeli smo več replik, imeli smo manj replik, odločali smo se ob istem poslovniku včasih ob zahtevni materiji zelo hitro, včasih pa ob manj zahtevni zelo počasi. Moje osnovno stališče je tudi, in ne bo danes prvič povedano, da ni ključen problem našega odločanja poslovnik državnega zbora. Na samem začetku bi rad opozoril na eno moje osnovno prepričanje oziroma ugotovitev, da je poslovnik oziroma nekatere njegove rešitve - nikoli ne želim govoriti na splošno, "na čez" - da je poslovnik del projekta, ki mu jaz pravim poskus demontaže nekaterih osnov slovenske demokratične ureditve, ki so bile sprejete v začetnih letih slovenske demokratizacije. Poslovnik je en element tega projekta, ustavne spremembe so drug element, urejanje javnih financ tretji element. Pri vseh teh poskusih, pri vseh teh elementih gre za projekt oziroma poskus omejevanja izražanja demokratičnih pravic, posebej za poslance, gre pa tudi za druge namene. In ker gre za tako očiten odmik od temeljnih izhodišč parlamentarizma, je potrebna o tem tudi resna in jasna beseda. Parlamentarizem ne temelji predvsem na poslanskih skupinah, temelji v osnovi na strankah. Predvsem pa temelji taka hiša, kot je naša, na poslanki ali poslancu. Poslanska skupina je že izvedena organizacijska forma parlamentarnega dela. Nekatere rešitve, bodisi v samem poslovniku ali v predloženih amandmajih, gredo v smeri, da se izvoljenemu zastopniku ali zastopnici ljudstva tukaj na tak ali drugačen način jemlje oziroma onemogoča beseda, bo primernejši izraz. Kot je bilo že rečeno s strani predstavnika neke druge stranke, je izvorna beseda že taka, da pove, da se v parlamentu govori, v parlamentu se pa seveda tudi odloča. Če bodo sprejete nekatere rešitev, o katerih bo še potekala razprava in tudi odločanje, potem se bopovsem očitno lahko zgodilo, da poslanec ne bo mogel več do besede. Čas razprave bo odločal ne nek izvoljen cvet oziroma neka izvoljena skupina, ampak neka drugače postavljena skupina, ki ne odraža povsem volilnih rezultatov teh ali nekih volitev. Kolegijbo lahko določil čas razprave, to se bo lahko celo v nekih posebnih okoliščinah za eno uro podaljšalo, potem pa bo predsednik državnega zbora usmiljeno poskrbel za to, da bodo prišli, tako predlagan nek amandma, na vrsto predstavniki vseh poslanskih skupin. Dovolite malo suma, malo dvoma, malo simulacije, kaj se lahko zgodi, če se ta diskrecijska pravica na tak način, kot si naši predlagatelji to predstavljajo, izvede po neki, recimo, liniji, ki bi ji jaz rekel negativna. Lahko se zgodi, da bo nekdo ali pa ravno tisti, bom temu rekel, nekajkrat zaporedoma ne bo dobil besede, ker bo izbral med več prijavljenimi kandidati iz ene poslanske skupine predsedujoči hote ali nehote ravno nekoga in nekajkrat zapovrstjo nekdo ne bo prišel na vrsto. K temu bo lahko določil tudi poljubno zaporedje govornikov. Se pravi, predsednik državnega zbora bo namesto človeka, ki na suh, protokolaren način, bi rekel, skrbi za spoštovanje pravil igre, bo lahko potem, ko bo nastopil močan predstavnik opozicije, izbral govornika s svoje strani, če tako rečem, ker predsednik parlamenta vendar je predsednik parlamenta, ampak je hkrati tudi ena od vodilnih figur vladajoče koalicije, in bo izbral tistega, za katerega bo menil, da bo temu najbolje odgovoril in bo se odločil, kdo bo imel zadnjo besedo. Ne bo več deloval vrstni red, kakor objektivno deluje sedaj, ampak se bodo te prijavnice mešale v skladu s trenutnim oziroma dnevnim ali recimo temu koalicijskim interesom. Tako bomo dobili spet neko poljubnost, ki je doslej ni bilo, ali pa se je redkokdaj izrazila, doslej. Mislim, da se je vrstni red, če niso želeli poslanci po dogovoru sami drugače, spoštoval. Torej, tukaj prihaja ne samo lahko do velike režije, prihaja, seveda, potem lahko do manipulacije. Govorim lahko zato, ker to dokončno še ni sklenjeno. Jaz moram reči, da jaz vidim kar nekaj sramote v tem, da do takega predloga lahko sploh pride. Jaz vidim, da pozicija, kakor je zapisana v predlogih amandmajev, ne skrbi ravno za to, da bi poskrbela po svoji liniji za kakovostne predloge in spoštovanja pravil igre znotraj koalicije in tudi v odnosu do opozicije, ampak želi reševati svoje interese predvsem z omejevanjem, z restrikcijo. Jaz nasprotujem, odklanjam tak način, ker mislim, da mu manjka tu osnovna parlamentarna kultura. Če ne bo poslanka, poslanec tega državnega zbora izhodišče urejanja zadev, ampak bodo druga izhodišča, potem nam ne bo dobro šlo. Drugi očitni odmik od ene, po mojem, normalne in zdrave predstave parlamentarizma je, da se prenaša odločanje na radikalen način na kolegij, katerega sestava, kot sem rekel, ne odraža volilnega rezultata. Iz posvetovalnega telesa postaja ta organ odločujoči in v marsičem tudi odločilni organ. Veste vse, kaj piše v osnovnem tekstu in kaj piše v predlogu amandmaja vladajoče koalicije. Dobili bomo mali CK, ki bo odločal, kakor bo odločal in se bo s posebnimi procedurami treba boriti za to, da bomo kakšno stvar spravili v odločanje v plenumu ali v drugo rundo odločanja. Vse zahteva, bi rekel, sitne procedure. Jaz sem proti tako komponiranemu oziroma proti takemu novemu CK-ju z demokratičnim tekstilom, ker mislim, da ne spada v eno dobro sliko parlamentarizma. Vprašanje matičnega delovnega telesa. Jaz sem obiskal v raznih funkcijah precej parlamentov po svetu. In tudi vem, da se večinoma ključne razprave in ključne odločitve zgodijo na ravni matičnega delovnega telesa. Nekje pred očmi javnosti, nekje brez javnosti. Vendar se pa po svetu ne dogaja to, da bi matično telo sklenilo tako, plenum z isto vladajočo koalicijo pa drugače. In mi imamo nešteto primerov, ko se je matično delovno telo odločilo, kakor se je, plenum pa je odločil drugače. Dokler ne bomo mi v naši kulturi napredovali do tega, da bo pač tamkajšnja odločitev nekako primarna, dokler se bodo take stvari dogajale, dokler bomo imeli dvojne koalicije, ko bo vlada ponudila nekaj, potem bo pa plenum isto vlado podiral z neko drugo koalicijo, do takrat ta ideal o matičnem delovnem telesu ne bo zaživel, si predstavljam. Če pogledate kakšne zapisnike za nazaj, boste videli, da je bilo kar precej sej, na katerih vladajoča koalicija ni zagotavljala ne večine prisotnih, niti enotnosti stališča. In se je neenotnost, ki se je pojavila v matičnem delovnem telesu, ponovila potem še v plenumu in je bila stvar brez jasnega izgleda, končnega rezultata, dokler se pač ni glasovalo. Tega so zlasti zadnja leta slovenskega parlamentarnega dela oziroma slovenske demokracije polna. V prvih letih je bilo tovrstnih odločitev zelo malo oziroma takih odmikov. Jaz mislim, da se zadev, ki gredo narobe zaradi nespoštovanja pravil igre ali zaradi napačne koalicijske ali splošne politične kulture, ne da reševati z nadomeščanjem poslovnika oziroma z novimi pravili igre, ker pri takem pojmovanju pravil igre tudi nov poslovnik ne bo prav nič več veljal. Torej, tisto, kar se zmenimo, mora veljati. In kot je že prej poslanec Drobnič povedal, opozicija, ki se jo zelo rado s strani pozicije negativno kvalificira, če boste šli pogledat, je podprla praktično vse tako imenovane evropske zakone. Je podprla več zakonov, kot je bila proti. Pojdite gledat rezultate glasovanj. Ni opozicija a priori proti, ampak je proti, kadar meni, da mora biti proti. In ni noben bavbav in je eden od dveh bistvenih delov slovenskega parlamenta. Braniti se pred opozicijo na tak način, omejevatibesedo, omejevati vlaganje amandmajev, bi rekel, delati z agregati, ki jih prej ni bilo - mislim posebej na poslanske agregate - da lahko samo takšno in takšno število poslancev nekaj predlaga, ko gre za proračun. To je sramota predvsem za vladajočo koalicijo, ki si upa take stvari predlagati. In vam povem, da ne boste prispevali h kvaliteti parlamentarizma, h kvaliteti odločanja in tudi k splošni kvaliteti Slovenije s tem, da se druge in drugačne onemogoča na tak način in da se uvaja čedalje več poljubnosti. Kaj je predvsem slabilo oziroma je prispevalo k slabi kvaliteti odločanja do zdaj v parlamentu? Najprej slabi predlogi vlade. V tem smislu sem vesel intence predlagateljev oziroma, bi rekel, nas vseh skupaj, da se vlado pa res omeji nekoliko pri njeni možnosti vlaganja amandmajev. Od vlade se pričakuje, da da dober, zrel in sprejemljiv predlog. Če pa koalicija ugotovi, da ga je polomila, naj pa to skozi svoje stranke prek delovnih teles uvede, ne pa da dobimo res tristo amandmajev - mislim, da je bil že tak primer - s strani iste naše vlade. Drug razlog za probleme pri odločanju je bila slaba koalicijska usklajenost [[o tem sem govoril že pri matičnih delovnih telesih]] in dvojne, kot pravim temu, dvojne koalicije. Včasih pa je bil problem tudi z nedoslednim vodenjem po poslovniku, ko se je dopuščalo, da so replike druga za drugo namesto pojasnjevanj na predhodnika postale rezervna razprava ali pa izhod v sili, ko nekdo dve uri ni prišel do besede v normalnem teku. Mislim, da bi bilo dobro prisluhniti tistim, ki so pozvali k večjemu posluhu za dosego soglasja. Ampak, žal, ta koalicija začne zmeraj praviloma z udarcem, začne z močjo, ko ji kakšna voda v grlo priteče, postane nekoliko prijaznejša, in če je še huje, se pojavi beseda soglasje. Enako je pri ustavnih spremembah. Ne politika na začetku, stroka, brez alternativ, napačen pristop, in beseda soglasje spet ni imela pravega mesta na samem začetku. Torej upam, da bo popoldanski sestanek pripeljal do kakšne uskladitve v tem smislu, da ne bomo tu glasovali za en del demontaže slovenske demokratične ureditve, da bo ta poslovnik odpiral demokratična pravila igre v smislu ureditev, ki veljajo po svetu, ne pa da bo pisan na eno koalicijo. Popolnoma se strinjam in ne vem, kako bi to še z močnejšimi besedami že povedal, kot sta to povedala kolega Bernik in Drobnič. Ta poslovnik kot tudi vsak zakon mora veljati za vse. Pri nas je pa to hudo, da tudi [[...]]Glejte, tri vlade istega predsednika vlade ob vsakem mandatu pridejo z novim zakonom o vladi. Če bomo za vsak mandat delali nov poslovnik, pa nov zakon o vladi, bo te papirnate vojne več kot preveč. Torej dajmo nekaj takega narediti, kar bo pilo vodo na levo in na desno, če tako rečemo, in kar bomo z veseljem spoštovali kot naša pravila igre, ne pa kot bič nekoga nad nekom. Hvala.
Hvala lepa, kolega Peterle. Mag. Vizjak, verjetno ne boste tako kratki, da boste končali pred 13. uro. Potem predlagam kolegom in kolegicam, da z razumevanjem sprejmemo odločitev, da zdaj sejo prekinemo nekaj minut pred 13. Prvi naslednji govornik v popoldanskem delu bo kolega mag. Vizjak, za njim kolega Kelemina. Hvala lepa za dopoldansko sodelovanje na seji. Še enkrat, delovni posvet vodij poslanskih skupin je v sobi 212. Hvala lepa.
Nadaljevali bomo z 8. sejo državnega zbora, s prekinjeno točko, s sprejemom predloga poslovnika državnega zbora. Prosim kolege, da pridejo v razpravno dvorano. Nadaljevali bomo s sejo. Prosim, če preverite, kako je s karticami kolegov, ki jih ni v dvorani, da bomo imeli približno predstavo o kvorumu. Predlagam, da nadaljujemo s prekinjeno 8. sejo državnega zbora. Predlagam, da ugotovimo navzočnost v dvorani. Ugotavljamo navzočnost v dvorani! Zaenkrat nas ni dovolj, čeprav menim, da je v dvorani več kot potrebna večina za nadaljevanje seje. Ponovno ugotavljam navzočnost v dvorani! Prosim, če pritisnete tipko kvorum. V dvorani je navzočih 49 poslank in poslancev. Ali lahko prosim za malo miru? Spoštovane kolegice in kolegi! Lahko prosim za malo miru? Mislim, da je med vsemi nami danes z veliko žalostjo odjeknila vest, ki smo jo prejeli preko tiska. V tisku pa je sporočil predsednik švicarskega parlamenta Peter Hess, da je v enem od regionalnih parlamentov, v enem od švicarskih kantonov prišlo danes do tragedije, ki je zahtevala 14 smrtnih žrtev, med njimi so tudi trije člani regionalnega parlamenta. V našem skupnem imenu bom danes predsedniku poslal izjavo našega sožalja. V zvezi s tem, pa ne samo v zvezi s tem, vas bi rad obvestil, ker se z vodji poslanskih skupin že nekaj časa ukvarjamo tudi z ureditvijo problema varovanja v naši hiši, da smo tako rekoč na koncu z uskladitvijo tega problema. Menili smo, da bomo to danes storili ob šesti uri. Zaradi drugih obveznosti bomo ta sestanek preložili jutri na deveto uro. Vsekakor smo dovolj uskladili naš predlog, tak da bomo tudi ta problem, ki je bil nekaj časa odprt, dokončno uredili in da bo tudi državni zbor Republike Slovenije v tem smislu urejen glede tega vprašanja tako, kot mora biti. Na koncu se mi zdi prav, da vas obvestim, da smo se ob 13.00 uri danes na današnjem delovnem pogovoru vodstva državnega zbora in vodij poslanskih skupin zmenili, da bomo ob 19.30 minut imeli izredno sejo državnega zbora, in to na predlog vlade. Minister dr. Pavel Gantar je namreč predlagal, da na današnji seji obravnavamo predlog zakona, ki ureja vprašanje jamstva za zavarovalno kritje letalskega prevoznika Adrie Airways. Po mnenju vlade gre za urgentno zadevo, mnenje vseh kolegov in kolegic na kolegiju je bilo, da moramo to danes tudi storiti. Ob šesti uri bo zasedal odbor, pristojen za to vprašanje, za finance in monetarno politiko, ob 19.30 minut pa se bo sestal tudi državni zbor. Rad bi vam zagotovil, da bodo službe državnega zbora čimprej posredovale slehernemu od vas potrebno gradivo, da se boste z njim seznanili. Ima štiri člene. Ob 18.00 uri bo torej zasedal pristojni odbor, ob 19.30 minut pa tudi državni zbor. Upoštevali smo namreč opozorilo vlade, da gre za zelo urgentno zadevo. Hvala lepa za to pozornost. Nadaljujemo torej lahko s sejo. Na vrsti je kolega Vizjak. Kolega Vizjak? Potem vabim kolega Kelemino.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik, spoštovani vsi skupaj! Mislim, da sem, vsaj hočem biti, eden izmed tistih poslancev državnega zbora Republike Slovenije, ki bi to svojo poslansko funkcijo hotel, želel ali vzel razmeroma resno, in bi jo hotel tudi v tem smislu opravljati. Vendar po dosedanjih izkušnjah že iz drugega mandata sedaj lahko zanesljivo oziroma dosti utemeljeno povem, da se mi ta želja, ta interes in pa tudi ta potreba nekako ni uresničila. Uresničila se mi pa ni predvsem zaradi tega, ker določena organizacija, tako državnega zbora kot tudi generalna politika v Sloveniji, in tudi sam sistem odločanja in, če tako imenujem, neka negativna demokracija, ki se pojavlja v tej državi, mi ni bila naklonjena in enostavno moja funkcija ne pride do izraza. Jaz se kot poslanec državnega zbora in predstavnik ljudstva močno zavedam pravic, ki mi izhajajo iz ustave kot poslancu, pravic, ki mi izhajajo iz poslovnika, zakona o poslancih in drugih predpisov, zavedam se tudi obveznosti, ki iz tega izhajajo, močno se pa tudi zavedam dolžnosti in odgovornosti. Vendar, žal, ta odgovornost v končni fazi ne pride do izraza. O tem sem že večkrat govoril.Namreč, če še tako hočem biti odgovoren in dolžan nekaj storiti v tej državi, nekaj pozitivnega, enostavno zaradi takšnega sistema kot je, ne morem. In to je onemogočeno vsem poslancem, ne samo poslancem koalicije in opozicije, večinoma vsem poslancem, še bolj pa seveda poslancem opozicije. Jaz bom svojo nemoč izpovedal s tem, da čutim v tej Sloveniji neki pristop k neki negativni demokraciji, kar je seveda za to državo izredno slabo. Jaz v sebi čutim in mislim, da bi morali in mislim, da se je tudi Slovenija, takrat ko se je odločala za samostojnost, ko se je odločala za demokratični sistem, ko se je odločala za parlamentarni sistem in tako naprej, da so vsi državljani imeli v mislih takrat pozitivno demokracijo. Pozitivno demokracijo pomeni to, da naj biprevladali tisti interesi oziroma tisti argumenti, ki so za večino v tej državi najboljši. Žal seveda do tega ne pride. In se v glavnem, vsaj jaz to občutim velikokrat, uveljavlja negativna demokracija, seveda mogoče v neki ustvarjalni obliki, na nek ustvarjalni način, o katerem je govoril gospod Potrč, ampak še zmeraj v negativnem smislu. Torej po moji oceni, če se neke zadeve rešujejo na nek negativni ustvarjalni način, prav gotovo ni, ne more biti dobro. In če se to nenehoma ponavlja, ne more to biti dobro, v korist večine državljanov. To je samo ta splošna opredelitev do nekaterih pojmov, mislim, da sem jih že izrazil, ampak mogoče ne na tak način, nekoliko drugače.
Gospod Kelemina, dovolite samo, da vas prekinem. Splošna ocena zakona je možna v prvi obravnavi. V tretji obravnavi se je možno opredeliti do zakonskega predloga, ki je ta trenutek pred nami, do amandmajev v celoti. To vaše izvajanje zdaj par minut je bilo namenjeno vašim splošnim osebnim težavam. To nipredlog zakona v tretji obravnavi, ki ga tu obravnavamo. Prosim, gospod Kelemina, držite se poslovnika in razpravljajte o zakonu, ki ga imamo pred sabo skupaj z vloženimi amandmaji. Hvala lepa. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Ne vem, kako to, da vas zmeraj moti, kadar jaz govorim. Navadno sva slučajno ravno midva na liniji, takrat ko se jaz javim k besedi, ste vi pač na tej poziciji in imate na moje izvajanje vedno, vedno pripombe, nikdar ne govorim v skladu z vašimi pričakovanji. To je zelo zanimivo. Recimo prej, ko je bil gospod predsednik tam, mogoče je tudi kdo povedal kako stvar, ki je bila bolj splošnega značaja, bolj vrednostnega in tako naprej, pa ni ukrepal. Vi pa, vam pa grem, izgleda, očitno izredno na živce in me zmeraj prekinjate in zmeraj imate pripombe na mojo razpravo. Tisto je bil nek uvodni del, o nekem vrednostnem sistemu, zdaj se bom pa naslonil, ko sem ravno mislil, in ravno takrat, ko želim začeti nekaj drugega govoriti, me vi ponavadi prekinete. Prosil bi vas, da bodite tolerantni tudi malo do mene in me pustite, da bom povedal, kar mislim. Če bo pa tako hudo, da res ne bo za zdržati, potem me pa kar prekinite in mi vzemite besedo, v skladu s poslovnikom, tudi sedanjim. Ta poslovnik, ki ga imamo zdaj pred sabo, je tudi del tega. Novi poslovnik, o čemer sem prej govoril, torej ta novi poslovnik mi bo še bolj onemogočal tisti način dela, ki sem si ga kot predstavnik ljudstva predstavljal, da bi ga lahko oziroma moral v tem državnem zboru in tej državi opravljati. Imam občutek, da ta novi poslovnik, poleg nekaterih dobrih rešitev, priznam, da je tudi nekaj dobrih rešitev in tiste sem pripravljen vedno podpreti, ampak da ta poslovnik v glavnem teži k temu, da bi lahko neka oblast, ki bi se rada ohranila na položaju v neskončnost, po liniji najmanjšega odpora pač to svojo oblast ohranila, jo vzpostavila in jo tudi vzdrževala v nedogled. Sprašujem se, kaj je pravzaprav tisto, kar to oblast zdaj tako moti pri obstoječem poslovniku, da hoče postaviti nova pravila, nova pravila igre, nov način dela. Katere so tiste določbe, ki to oblast tako motijo? In ko se sprašujem, ko iščem odgovore, ugotavljam, da dejansko ima po starem poslovniku ta oblast vso možnost preglasovanja s svojo večino v vseh primerih. Lahko izglasuje zakon po hitrem postopku, po skrajšanem postopku, prestavlja točke dnevnega reda, vsak amandma, ki ga predložimo, preglasujejo. Skratka, karkoli naredimo, seveda v skladu s poslovnikom, včasih si tudi pomagajo s kršitvami poslovnika in tako naprej, popolnoma vse lahko izglasujejo ali preglasujejo in naredijo tako, kot njim odgovarja. Torej ni nobene potrebe, da bi dejansko na tem področju poskušali karkoli spremeniti. Tu poslovnika ni potrebno spreminjati. Kar se pa tiče raznih izboljšav, organizacijskih in tako naprej, postopkovnih, to bi pa lahko spremenili s spremembo poslovnika, ne pa s popolnoma novim poslovnikom. Pri teh analizah, teh ugotavljanjih, kaj pravzaprav to oblast toliko teži in muči, da mora sprejeti novi poslovnik in takšnega, ki seveda ni sprejemljiv za opozicijo, je to, da hočejo v bistvu še tisto zadnjo instanco, ki smo jo imeli opozicijski poslanci, možnost javno se opredeliti do nekih svojih pogledov o določenih vprašanjih, kjer smo tudi poskušali kritično oceniti slabosti in pomanjkljivosti, ki jih je predlagala oblast. Hočejo nam še tukaj zdaj zavezati roke, zapreti usta, da jih ne bi mogli opozarjati, in to javno opozarjati, z govorjeno besedo, opozarjati na vse tiste napake, pomanjkljivosti in slabe rešitve, ki se v tej državi nenehno znova in znova sprejemajo. To je ključni razlog. Imajo vso politično moč, da lahko preglasujejo naše predloge, da nas v vseh načinih onemogočijo. Razen, niso nas mogli onemogočiti pri govorjenju besede. Tukaj nas pa niso mogli in tukaj smo imeli pravico povedati dosti odločno vse tisto, kar smo menili, da je potrebno, da se Slovencem, našim državljanom predloži nek tudi mogoče alternativni pogled o posameznih vprašanjih. Zdaj boste še tu, seveda z zakonodajnim postopkom, z načinom možnosti javljanja k besedi, zdaj boste še to izničili. Ampak ugotavljam ob vsem tem, da zakonodajni postopek kot takšen, če bi že hoteli vi narediti neko veliko racionalizacijo, je dejansko niste naredili. Niste je naredili, razen tisto, da v prvi obravnavi ni neke splošne razprave, če je nekdo ne zahteva. To je neka racionalizacija, to bi lahko naredili tudi zdaj, medtem ko v delovnih telesih, kamor vi hočete zdaj prinesti težišče dela, se potem vse skupaj ponovno ponavlja na seji državnega zbora. Čeprav ste si dali neke varovalke, kar sicer ne vem, kaj to pomeni. Če boste to vi lahko izigravali, mi ni jasno, ste si dali neke varovalke, da boste lahko recimo glasovali o nekaterih zadevah v drugi obravnavi, kar o celih poglavjih ali pa kar o zakonu kot celoti in tako naprej. Ne vem, dejansko mi ni jasno in bom potem tudi pri obravnavi posameznega člena poskušal dobiti obrazložitev predlagatelja, kaj to pomeni. Mi ni jasno, kaj je prvi odstavek in drugi odstavek oziroma alinea in potem spet obrazložitev s tretjim odstavkom in tako naprej oziroma drugim ali kakorkoli ga bomo že po vrsti vzeli. Skratka, tukaj neke racionalizacije ponovno ne bo. Ne bo. Ponovno bomo o vseh amandmajih glasovali v državnem zboru. Če razumem pravilno, če bo poslanska skupina recimo to zahtevala ali če bo to uresničeno. Jaz ne vem, kako se te stvari uresničujejo. Tukaj neke reorganizacije ne bo. V tretji obravnavi se bodo stvari ponovno ponovile. Če bi hotela ta oblast narediti neko racionalizacijo, o tem sem govoril že enkrat prej, ampak mogoče tudi ni nobeden upošteval tega in ni hotel razumeti, bi bilo potrebno resnično dati težišče dela na delovno telo v drugi obravnavi in potem tam ta stališča, ki se izoblikujejo, sprejmejo amandmaje in tako naprej, da državni zbor samo zakon potrdi v celoti stistimi amandmaji, ki jih je odbor sprejel, ne pa še enkrat o vseh teh stvareh razpravljati. No, saj jaz ne vem, sedaj če vi pa mislite, da to pomeni, da se to izključuje, potem boste lahko pri vsaki zadevi, če jaz to pravilno razumem oziroma če vi tako razumete, predstavniki oblasti, boste lahko za vsako točko dnevnega reda izglasovali, da se o vseh amandmajih in o celotnem zakonu glasuje z enkratnim glasovanjem. Če je to to, vsaka vam čast, potem bo to resnična reorganizacija, čeprav si jaz za to prizadevam, samo potem drugi amandmaji ali drugi odstavki te stvari malo v neki dvom spravljajo, ampak bomo to razčistili potem. V tretji obravnavi pa ne rečem nič. Ta je prav gotovo zaključna in tisto bi naj tako bilo, kot je. Temu prav gotovo ne nasprotujem. Ampak na splošno, kar se tiče obravnave na seji delovnega telesa posamezne zadeve, neke bistvene racionalizacije ni, razen tisto, koliko nas boste omejili, da ne bomo smeli povedati tistega, kar smo pač želeli povedati. Potem naprej, če samo omenim nekatere stvari. Poglejte. Z nekimi stvarmi pride vlada tukaj v državni zbor, ki jih nikdar ni prej predložila državnemu zboru, ali pa s fiksnimi dejstvi, enostavno postavi pred dejstva, ker na delovnih telesih se itak ni dalo sedaj tudi nič narediti. Samo en tak dokument bom sedaj omenil - to je recimo sedaj pogodba o nuklearni elektrarni Krško, ki bo potem seveda kot ratifikacija, verjetno kot zakon, ali kako bo, ne vem, v kakšni obliki bo prišla. O teh stvareh recimo državni zbor kot tak sploh ni razpravljal. To je bilo samo na delovnih telesih itn. Tam itak niso upoštevali nobenega stališča, so povozili vse predloge oziroma sploh ni bilo možno, da bi kakšno stvar amandmiral ali predlagal kakšno spremembo. So pa stvari, ki so izredno škodljive za Slovenijo. Izredno škodljive so za Slovenijo in sedaj državni zbor naj take stvari potrjuje. To so absurdi. Take pravice vlada ne more imeti in ji ne bi smeli dovoliti, parlament ne bi smel dovoliti vladi, da parlament predstavlja pred gotova dejstva in jih sili, da morajo glasovati o nekih zadevah, ki so za Slovenijo škodljive. Koalicija, seveda, ker ima neko široko obzorje in vidi 50 let naprej ali pa mogoče zaradi dnevnih interesov bo tako stvar podprla. Ampak to je proti interesom državljanov Slovenije. O teh stvareh tukaj notri v tem poslovniku ne piše nič. To je pomanjkljiv poslovnik. Lahko boste rekli, zakaj pa nisi amandmiral teh stvari itn. Nima smisla. Že zadnjič, ko sem bil na tretji obravnavi, slučajno sem zamenjeval kolega, ste vse stvari povozili brez vsakih argumentov, to si ne daste dopovedati popolnoma nič. Potem naslednja stvar, ki ni dorečena in nikdar ne bo dorečena in jo boste izigravali v vse večne čase. Sedaj ste se spomnili, razumete, vrsti red obravnave posameznih zakonov, ki so vloženi v zakonodajni postopek. O tem sem seveda govoril, ampak vas se to ne prime. Ampak to ni pošteno in pravično, da bo sedaj lahko nekdo odločal, da bo izmed petih predlogov, ki so vloženi v državni zbor, zbiral tistega, ki bo njemu najbolj odgovarjal. In ker imate večino, boste lahko izglasovali vedno tistega, ki ga boste vi hoteli. Poslanec, pozabite spoštovani kolegice poslanke, poslanci, vi svojih predlogov zakona, ki jih boste predložili v državni zbor, če nimate zvez, če nimate ne vem kaj še vse, ne boste več mogli obravnavati v tem državnem zboru. Ne boste več mogli. Ker vam bodo čisto vse zavrnili, ker bodo prihajali predlogi, ki jih bo pač predlagala vlada oziroma tisti, ki bo pač nekomu všeč. Prej smo imeli, priznam, je prihajalo do blokade. Veliko takih predlogov je bilo, ko so te stvari blokirali in tudi vlado, seveda opozicija je vlado blokirala, vlada je opozicijo blokirala, da nismo mogli teh predlogov vlagati. To je dejstvo, zlorabljal se je ta sistem. Ampak če bi šli, tako kot jaz govorim, za neko pozitivno demokracijo, če bi šli za neki pozitivni ustvarjalni način dela, če bi si ga zavzeli, gospod Potrč govori o ustvarjalnem načinu dela, jaz pa pravim o pozitivnem ustvarjalnem načinu dela, bi se dogovorili pač v tem poslovniku tako, da bi se tisti predlogi, če jih je več, nekako združili v neki skupni predlog, ki bi potem poskušal neko celoto rešiti. To pa ne bo mogoče, če bo nekdo vložil zakon po skrajšanem postopku, je pač nemogoče druge stvari vključiti v ta zakon, v tisti predlog, ki se bo obravnaval. Če bo seveda hitri postopek, boš lahko mogoče poskušal predlagati, tako pa ne boš mogel. Povejte mi, če lahko. Ne moreš. Tukaj gre spet za izsiljevanje oziroma za negativno demokracijo, za negativni ustvarjalni način dela. To je moja predpostavka. Potem naslednja stvar, poslanska vprašanja. Samo en primer bom navedel zdajle. Včeraj sem prebral v zakonu o inšpekcijskih službah, piše tam v poročilu delovnega telesa, to mimogrede, ampak je to zelo pomembno, ker je na poslanska vprašanja vezano, piše, da bo državni zbor in poslanci bodo vršili nadzor nad delom inšpekcijskih služb preko poslanskih vprašanj. Lepo vas prosim! Seveda je to mogoče teoretično. To je teoretično mogoče, ampak lepo vas prosim, sami veste, kako se na poslanska vprašanja odgovarja, kako dejansko gre vrstni red. Ko postaviš prvo vprašanje, potem če ne dobiš odgovora pisnega, ono, drugo, predlagaš na delovnem telesu, potem lahko v državnem zboru in vse te stvari smo imeli urejene. Jaz sem poskušal ta proces spraviti skozi, pa ga nisem uspel. Nisem uspel. Ne morem niti na delovnem telesu, noče nihče o tem razpravljati, čeprav sem dal vlogo za to, do državnega zbora pa še sploh prišel nisem. Kako naj jaz uresničujem svojo poslansko vlogo, poslovnik, svoje pravice, če stvari ne funkcionirajo kot bi morale, ne glede na sprejet poslovnik. Zmeraj najdete nek izgovor, ja, to pa ni v skladu s tem, v skladu z onim. Se pravi, zmeraj negativno tolmačenje poslovnika, negativni ustvarjalni način dela. S takim načinom prav gotovo ne boste prispevali k temu, da bi ta država bila bolj učinkovita, bolj demokratična in bolj pravna, kot bi morala biti. Naslednja stvar, sicer bom potem tudi vprašanja postavil, ampak ne vem, kdo tu lahko odgovarja. Predlagatelj bi moral nekaj tu reči, pa je nekam bolj v meglo skrit, ne vem, nič se ne oglaša. Glede na to, da smo zadnjič že ugotavljali na delovnem telesu oziroma tam na odboru za finance, kako bomo sprejemali dveletni proračun, če v poslovniku o tem ni nobenega govora. Ne vem, kdaj bomo poslovnik sprejeli, kdaj bomo ta proračun sprejemali [[...]]Mislim, da te stvari niso usklajene. Na to je opozoril tudi sekretariat, vendar o tem zdaj tukaj ni nobene rešitve, nisem zasledil, da bi zdaj bil kakšen amandma o tej stvari pripravljen; če je, se opravičujem. No, to bo nekdopojasnil, prav gotovo, potem v nadaljevanju, vsaj pričakujem tako. Naslednja stvar, ki me izredno moti, je omejitev razprav, kar sem že malo omenjal. Recimo, predvsem institut replike v 69. členu, če se ne motim. Zdaj, kdor zna to - ali pa mogoče jaz znam preveč natančno brati, ne vem, sem mogoče preveč natančen in kompliciram - ampak če slučajno nekdo v svoji razpravi - samo en primer bom povedal, tipičen, da lahko razmišljate o njem, če hočete - torej, če nekdo v razpravi kar tako, ne vem, mogoče nekoga omeni, da je ta na odboru ali pa ne vem kje drugje, v javnosti ali kjerkoli, nekaj govoril, tako in tako, razumete, jaz nimam pravice potem njemu replicirati. Zato ker tu piše, da lahko replicirajo samo tisti, ki so se v razpravi med sabo nekako razpravljali. Če pa nekdo iz razprave mene omenja, pa mogoče me nepravilno citira, jaz nimam pravice na njegovo izvajanje replicirati, ker jaz nisem bil prej že razpravljavec. Kako naj zdaj jaz njemu repliciram, če nimam po tem poslovniku pravice?! Vsaj tako ga jaz razumem. To mi razložite, kako mislite to narediti. To je nepravično, nepošteno, da nekdo potem nima pravice, če ga nekdo neupravičeno omenja ali pa podaja neke neupravičene razloge ali pa mogoče napačne podatke in tako naprej, kar je seveda temeljni institut poslanske replike, enostavno ne boš imel pravice se oglasiti in popraviti tistih napak, ki jih je nekdo na tvoj račun izvajal. Dobro, to je samo nekaj takih kratkih izsekov iz tega novega poslovnika. Jaz pač pričakujem, da ta poslovnik ne bo sprejet, pa ne zaradi tega, ker si ne želim pozitivnih sprememb, ki so mogoče potrebne v določeni zadevi, predvsem tisto, kar se tiče, recimo, glede planiranja in določenih rokov, pravočasnega vlaganja amandmajev in teh stvari - te stvari so pozitivne, prav gotovo. Ampak vseeno, glede na splošna pričakovanja, kaj bo ta poslovnik prinesel, mislim, da bo, kar se tiče prispevka k demokraciji, k pozitivni demokraciji, k pozitivnemu načinu dela, k temu ta novi poslovnik prav gotovo ne bo prispeval. Prav zaradi tega seveda tudi ga v končni fazi verjetno ne bom mogel podpreti. Pričakujem pa, da bo mogoče prav na osnovi tega, kar zdaj govorim, če bo ta poslovnik sprejet, mogoče tudi oblast, predstavniki oblasti, ki ste tukaj v večini, da boste mogoče začeli razmišljati otem, da bi bilo resnično pametno upoštevati pozitivno demokracijo in pozitivni ustvarjalni način dela. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Cukjati. Izvolite.
Spoštovani! Zagotovo vsi želimo poslovnik, ki bo zagotovil ažurno in kvalitetno obravnavo gradiv. Razlika je v tem, da nekateri želimo tudi, da bi poslovnik zavaroval demokratičnost postopkov. A žal opažam, da se skozi vsa branja, skozi vse verzije vleče usodno kratenje pravic posameznega poslanca. Poudarek je na posameznem poslancu. Tudi po zadnji verziji je poslancu zagotovljena možnost vplivanja na odločitve državnega zbora le v primeru, če se podredi poslanski skupini ali drugi skupini. Kot posamezniku ni zagotovljena pravica niti v enem branju vlagati in zagovarjati svoje amandmaje. Najprej poslovnik ukinja prvo branje. Zahteva ga lahko le skupina desetih poslancev. Posameznega poslanca ni nikjer. Druga obravnava se opravi v matičnem delovnem telesu in nato v državnem zboru. Matično delovno telo lahko združi člene, bo lahko zaprlo posamezna poglavja, ali pa predlog kratkomalo zavrnilo, vse to brez sodelovanja poslancev, ki niso člani odbora. Matično delovno telo bo lahko razpravljalo, ocenjevalo, odločalo tudi o amandmaju poslanca, ki ničlan matičnega delovnega telesa in ne more biti prisoten na odboru. Poslanec, ki ni član odbora, se seje res lahko udeleži in razpravlja. Sedmi odstavek 159. člena celo predvideva sodelovanje predlagatelja amandmaja. Toda sklic seje po tem poslovniku, ki naj bi ga sprejeli, bodo prejeli le člani odbora. Sklic in gradivo za sejo. Mnogi odbori, kot veste, zasedajo in bodo še zasedali istočasno. Pri tem bo treba amandmaje tudi opremiti z vso analitično obrazložitvijo, tudi s posledicami za državni proračun. To pa lahko stori le vlada ali vladna stranka s strokovnimi službami posameznih ministrstev. No, iz vsega sledi, jasno, zagreniti in onemogočiti opoziciji vlaganje amandmajev. Matično delovno telo naj bi nato posredovalo dopolnjen predlog v državni zbor. Tu je posameznemu poslancu sicer omogočeno sodelovanje, ne more pa vlagati amandmajev. Še sodelovanje posameznega poslanca je v božjih rokah ali v rokah predsednika državnega zbora, ki po 70. členu razpravo kratko malo lahko ustavi, ko so potekle v naprej določene ure za razpravo. Sem za skrajšanje brezplodnih in vodenih razprav, ne morem pa se strinjati s tem, da mi predsedujoči lahko prepove, da bi sploh razpravljal, pa čeprav samo pet minut. Po drugem odstavku 134. člena pa ne bo potrebno niti glasovanje s štetjem glasov, ampak bo lahko predsedujoči kar sam ocenil, kakšen naj bi bil izid glasovanja. V tretji obravnavi pa bo amandmaje sploh lahko predlagala le ena petina poslancev. V skrajšanem in nujnem postopku pa bo posameznemu poslancu onemogočeno vlaganje amandmajev in sodelovanje v razpravi. O postopku, ali bo šlo za skrajšani ali nujni postopek, bo odločal kar kolegij brez sodelovanja poslancev oziroma odločali bodo vodje poslanskih skupin brez ozira, ali se posamezni poslanci strinjajo ali ne strinjajo s stališčem svojega vodje in brez ozira ali sploh so ali niso člani posamezne poslanske skupine. Ponovno se sprašujem, ali lahko poslancu, ki ni član nobene poslanske skupine, odvzamemo pravico sodelovati in vplivati na sklepe državnega zbora. Na ta problem sem opozoril že ob prvem branju, pa do sedaj še nisem dobil odgovora. Spoštovani, to so resna vprašanja. Če za njih ne bomo imeli posluha, bo za to imela posluh institucija, ki je temu namenjena - ustavno sodišče. Poslovnik naj bi bil namenjen predvsem temu, da se tudi mali skupini in tudi posameznemu poslancu zagotovi možnost sodelovanja, možnost ugovora in vlaganja amandmajev, v katerikoli fazi, ampak enkrat mu je treba omogočiti. Po 82. členu ustave je poslanec predstavnik vsega ljudstva in ni vezan na kakršnakoli navodila, pa tudi na navodila predsednika svoje poslanske skupine ne. Poenotenje poslanske skupine in soglasje poslanca, da ga pri glasovanju v kolegiju ali v matičnem delovnem telesu zastopa drug poslanec ali predsednik poslanske skupine, je lahko le stvar internega dogovora v poslanski skupini. Ne more pa biti zaukazano kot pogoj za opravljanje poslanske funkcije. Če po 88. členu ustave posamezen poslanec lahko predlaga celo zakone, mu moramo s poslovnikom omogočiti, da lahko predlaga menda tudi amandmaje in jih zagovarja pred drugimi poslanci. Če ne bi bilo temu tako, bi lahko sprejeli poslovnik z enim samim členom, s katerim bi določili, da v državnem zboru sme vlagati amandmaje in govoriti le tisti poslanec in le toliko časa, kolikor mu dovoli vladajoča večina. Tak poslovnik bi zagotovil še hitrejši način sprejemanja zakonov. Zakaj ga torej ne sprejmete? Če ne čutite potrebe, da s poslovnikom tudi posameznemu poslancu zagotovimo možnost opravljanja poslanske funkcije, tiste funkcije, ki mu jo daje ustava.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Pukšič. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Danes govoriti o najpomembnejšem aktu v tretjem branju, o spremembi poslovnika državnega zbora, je, bom rekel, eno od bolj odgovornih dejanj ali pa mogoče eno od najbolj odgovornih, ki jih opravljamo v tem mandatu, vsaj do sedaj. Zato se mi zdi toliko bolj pomembno, da bi pri tem branju, pri tretjem branju poslovnika upoštevali tudi 82. člen slovenske ustave, ki pravi, da poslanci so predstavniki vsega ljudstva in niso vezani na kakršnakoli navodila. Predvsem v tistem delu, kjer govori, da so ali da smo poslanci predstavniki vsega ljudstva, to pomeni, da je treba upoštevati pri spremembi poslovnika in pri sprejemanju poslovnika poslance, ki so predstavniki vsega ljudstva. To pomeni tudi poslance opozicije. Kakorkoli že, boljšega načina demokracije, kot je parlamentarna demokracija, seveda še svet ni pogruntal. Pa tudi to je res, da je v parlamentarni demokraciji pač večina to, da je ena polovica plus en glas. Vendar postavlja se vprašanje, ali je tudi takšna večina vedno najboljša. Zgodi se lahko velikokrat v praksi, da je danes sprejeta odločitev z večino, polovica + en glas, danes ena od zveličavnih, v naslednjem trenutku pa lahko postane takšna odločitev celo nič vredna. Seveda to moje razmišljanje je vezano na tisti del sprejemanja in spreminjanja poslovnika, ki govori o pristojnostih kolegija in ki govori o tem, da bo kolegij delal za zaprtimi vrati. Zato je potrebno toliko bolj o tem danes razmisliti in ne napraviti nekega akta, ki pojutrišnjem ne bo imel nobene teže. Pomembno je, da bi pristopili k poslovniku tako, kot da bi ga hoteli narediti za situacijo, ne glede na to, na kateri strani si. Ali v koaliciji ali v opoziciji. To bi bil potem dober poslovnik. Če bi se poslovnika lotili strokovno, ne pa politično. Če se bi poslovnika lotili tako, da bi imela stroka glavni pomen, ne pa trenutna situacija, kako nekomu v tem danem trenutku odgovarja. Bilo je pravzaprav s strani nekaterih izrečeno veliko lepih besed in o namenu s strani koalicijskih poslancev, ampak seveda te izrečene besede so se ali pa so se že prej podrle v predlogih amandmajev, ki so vloženi, predvsem na ta del poslovnika, ki govori o pooblastilih kolegija državnega zbora, in seveda tisti, ki govori o zaprtosti sej državnega zbora. Na koncu se bo dogodilo to, da bodo odločitve sprejemali eden oziroma dva ali trije, interpretirano v javnosti pa bo, tako se je odločil državni zbor. Tudi sedaj velikokrat so interpretacije, državni zbor je tako odločil. Ja, velikokrat državni zbor odloči tako, ampak odloči koalicija. To se niti ne poudari, kar je pa pomembno. Da pa Slovenke in Slovenci vedo, je to seveda nujno potrebno, da so zadeve odprte. Celo več, osebno bi se zavzel za to, da je spremljanje dela državnega zbora in če bo sprememba poslovnika tudi v tej smeri, s čimer se sam osebno strinjam, da bo več vsebinske razprave na delovnih telesih, tudi spremljanje dela delovnih teles in državnega zbora predvajano preko nacionalne televizije. Seveda, tisti, ki želi glasbo, pač ne bo gledal tega programa. Tisti, ki želi, pa bo imel to možnost. Sprejemanje nekaterih odločitev v državnem zboru, ki jih sprejema koalicija brez opozicije, pa so kakorkoli spoštovane kolegice in kolegi pogledate, škodljive, so, če hočete, tragokomične in na koncu, če hočete, predvsem žaljive. Žaljive za tisti del slovenskega naroda, ki je izvolil poslance, ki so v tem trenutku v opoziciji.
Gospod Pukšič, se opravičujem. Ravno tako kot gospoda Kelemino vas moram opozoriti, da zahajate v svojih razpravah na popolnoma druga področja. Če dovolite oceno, gospod Cukjati je imel vzorčen primer, kako se v tretji obravnavi opredeli do zakona. Hvala lepa. Vljudno vas prosim, da se držite zakona v tretji obravnavi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa predsedujoča! Točno na to opozarjam, česar se pravzaprav najbolj bojim, kar se bo zgodilo po sprejetju tega poslovnika. Nekoč so imeli, so imeli, ker mene še, hvala bogu, takrat ni bilo na svetu, politkomisarje. V času, ko je delovala Ozna in tako dalje. Po sprejetju tega poslovnika se pravzaprav lahko zadeva ponovi s tako imenovanimi politkomisarji. Pravzaprav je sprejetje takšnega poslovnika po eni stran, kolegice in kolegi, ugotovitev, da ko so volitve končane, da profesionalno delo poslancev ni potrebno, da poslancev državnega zbora pravzaprav ne rabimo. Če bodo vse odločitve, tako kot je zapisano pri 23. členu amandmajev k predlogu poslovnika državnega zbora, da bo o predlogu za sprejem zakona po nujnem postopku, razen kadar bo predsednik vlade vezal vprašanje zaupnice na sprejem, odločal kolegij državnega zbora. In če je tako, da bo o tem odločal kolegij, tako kot piše v 100. členu, da bodo seje kolegija zaprte za javnost, gospa podpredsednica, o tem sem govoril. O tem vsebina govori. Česeveda mislite, kaj bo doprineslo k temu, da bom v svojem razmišljanju bral člene in navezoval, lahko, če želite. Nimam s tem nobenih problemov. Hotel sem pa seveda vsebinsko povedati, tudi na nekih konkretnih primerih, ko takšne odločitve tej državi, topa so državljanke in državljani Republike Slovenije, niso prinesle nobenih dobrih zaključkov ali nič dobrega z nekaterimi odločitvami, ki so se zgodile prav v tem državnem zboru. Tudi nekaj v prejšnjem mandatu in, seveda, nekatere že tudi v tem mandatu. Ko se je slovenski narod vprašalo [[...]]
Gospod Pukšič, vsebina sprejetih odločitev ali postopek, po katerem se odločitve sprejemajo, na to sem vas želela opozoriti. Govorimo o postopku za sprejem odločitev v tem državnem zboru, vi pa razpravljate o kvaliteti odločitev, v tem pa je razlika. Resnično vas prosim, da se držite okvirov. Hvala lepa. Izvolite, naj dokonča gospod Pukšič, potem pa proceduralni predlog. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Na strani 65 poslovnika državnega zbora Republike Slovenije z razlagami v 196. členu piše, za enkrat ta še velja, da v tretji obravnavi razpravlja državni zbor o zakonskem predlogu kot celoti. O tem govorim in utemeljujem kot razpravo o zakonskem predlogu v celoti, kako slab je ta zakonski predlog oziroma predlog spremembe poslovnika v celoti. Samo o tem govorim, gospa predsedujoča. Pravico do teh argumentov, upam, da imam. Prosil vas bi, če me ne bi več motila pri mojem delu, ker priznam, da me dekoncentirate. Spoštovane kolegice! Govoril sem o tem, da je pomembno in potrebno - mislim, da je nekdo pred mano že ponudil možnost poslancev vladajoče koalicije, da o spremembah v tretjem branju, o spremembah poslovnika, da se točka prekine, da se ponovno usedejo skupaj in dogovorijo tisto, kar bi bilo sprejemljivo za poslance državnega zbora, tako trenutno koalicijskih in opozicijskih poslancev, to, kar bi bilo v interesu vseh poslancev državnega zbora, to, kar bi bilo v interesu državljank in državljanov, da bi resnično lahko sprejemali kvalitetne odločitve v državnem zboru, da bi jih lahko sprejemali po sodobnem poslovniku, ne pa po poslovniku, kjer posameznika, posameznega poslanca se individualnost popolnoma izključuje in vodi v smeri tega, da bo nekdo iz poslanske skupine odločal o vseh poslancih tiste poslanske skupine. To ni sprejemljivo. To tudi ni v skladu z ustavo, ni v skladu z 82. členom. Tako sprejeti členi poslovnika bi bili v neskladju z 82. členom slovenske ustave. Takšne odločitve, ki so bile potem spremenjene - spremenjene so bile torej takšne odločitve, pri katerih niso sodelovale vse poslanske skupine ali večji del poslanskih skupin, ali takšne odločitve, v katerih ne sodelujejo poslanske skupine, ki so dobile na državnozborskih volitvah kot druga največ glasov, so seveda potem bile velikokrat zavrnjene s strani slovenskega naroda, tudi s strani tistih, ki so izvolili tiste poslance, ki so v tej vladajoči koaliciji. Spomnimo se prejšnjega mandata, ko je bila tako vsiljena odločitev v zvezi s TET 3 in so slovenski državljani in državljanke takšno odločitev zavrnili. Če se spomnimo sprejetega zakona o umetnem oplojevanju [[...]]
Gospod Pukšič, se opravičujem! Drugič vas opominjam, ali razpravljate o kvaliteti odločitev ali o načinu, kako se bo odločalo po poslovniku. Drugič vas opominjam, tretjič vam bom, po poslovniku, vzela besedo. Hvala lepa.
Predsedujoča, vsekakor boste to možnost imeli, jaz bom pa imel, seveda, še ostale možnosti, ki mi ostanejo. Še enkrat vam povem, da razpravljam v skladu s 196. členom veljavnega poslovnika. Zaenkrat še velja, in prosim vas, če ga spoštujete in mi dovolite, da svojo razpravo in argumente, zakaj je ta poslovnik slab, pripeljem do konca. Nesprejemljivo je, če imamo v mislih 100. člen, ki govori, da bodo seje kolegija državnega zbora zaprte, da bi o predlogu, da se opravi predhodna obravnava zakona, odločal kolegij državnega zbora. Na zaprti seji imata poslanca liberalne demokracije in združene liste 45 glasov, to pomeni, dva bosta odločila o tem, ali bo prva razprava, prvo branje ali prva razprava o zakonu se opravila v državnem zboru. To ni demokratično, to ni v skladu s slovensko ustavo in ni v skladu z 82. členom. Nesprejemljivo je, da bosta v tem trenutku dva poslanca odločala tudi o času trajanja seje državnega zbora in o času obravnavanja posameznih točk dnevnega reda ter o določitvi časa trajanja razprav poslancev in drugih udeležencev seje oziroma poslanskih skupin. Ne samo, da se ne upošteva opozicija, ne upoštevajo se tudi ostali koalicijski partnerji. Sicer pa je to problem koalicijskih partnerjev, pa vendarle ne upoštevajo se poslanci in ne upošteva se posameznik. Velikokrat se je dogodilo, da so poslanci odločali drugače, kot pa je bila volja nekaterih vodij ali poslanskih skupin ali strank. In še nikoli se ni izkazalo, da je bilo to narobe. V tem primeru bosta odločala o tem dva. Kje? Na zaprti seji. Javnosti, v sobi 117, bo pa predstavljeno, tako se je odločil kolegij državnega zbora. Takšne odločitve so nesprejemljive. To so politkomisarji današnjega časa. In to ni sprejemljivo za to državo, za te državljanke in seveda za izvoljene predstavnike teh državljanov in državljank. Odločitev o številu mest v delovnih telesih, ki pripadajo posamezni poslanski skupini, ter o tem, kateri poslanski skupini pripada mesto predsednika ali podpredsednika posameznega delovnega telesa, bi se naj odločalo na kolegiju državnega zbora, na zaprti seji. To ni sprejemljivo. Število delovnih mest pripada toliko, koliko je posamezna politična stranka pridobila na volitvah. Vodenje delovnih teles, procentualno, kot je pridobila na volitvah. Sicer običajno poslanci vladajoče koalicije tega ne upoštevajo in dobi opozicija nekoliko manj, a vendarle se to odvija pred javnostjo, pred slovensko javnostjo, ki je seveda izvolila poslanke in poslance, in se ve, kdo za kakšno odločitvijo stoji. Kolegice in kolegi, na drugi strani iz pregleda amandmajev je po mojem nemogoče in nesprejemljivo, da se sprejme drugi odstavek, ko govori: "Če kolegij ne doseže dogovora o zadevah iz prejšnjega odstavka, lahko vsaka poslanska skupina zahteva, da kolegij o tem odloča. Odločitev kolegija je sprejeta, če določen predlog podpirajo vodje poslanskih skupin skupno z večjim številom članov od tistih, ki mu nasprotujejo." To so vsebinski razlogi, zakaj takšne odločitve ne morejo biti sprejete v tem poslovniku. To so vsebinski razlogi, zakaj bi se tudi sam zavzel, da bi ponovno komisija, ki je pripravljala poslovnik, vendarle vsebinsko se pogovorila o teh določenih interpretiranih nesprejemljivostih za delo v državnem zboru in uskladila ter na ta način pripravila poslovnik, ki bi bil sprejemljiv za poslance državnega zbora, za njihovo lažje in kvalitetnejše delo. Kolegij predsednika državnega zbora lahko določi čas trajanja posamezne točke dnevnega reda, čas razprav poslancev, poslanskih skupin in drugih udeležencev seje. To so, in to v luči, da bo kolegij zaprt za javnost, nesprejemljive zadeve. S sprejetjem takšnega poslovnika ne bomo dosegli cilja, ki smo si ga zastavili, ki je bil na začetku postavljen. Omejevanje razprav, ki jih bo omejeval kolegij poslankam in poslancem, ne bo prispevalo h kvaliteti, sožitju, sprejemanju dobre zakonodaje za državljanke in državljane, ampak bo seveda trenutno prinašalo,če hočete v nadaljevanju slabega vodenja državnega zbora vse, kar sem sam tu čez ta dva mandata in seveda vodenju državnega zbora pod taktirko vlade oziroma ene podaljšane roke s strani vlade, tu se pa sprejemajo odločitve, tako kot jih pač nekdo nekje diktira. Vsi ti navedeni argumenti niso dovolj, da bi ponovno razmislili o tem, kaj je dobro in kaj ni dobro. Seveda moje podpore takšen poslovnik ne bo imel. Poglejte, čisto vsebinsko. V 2. členu besedila predloga poslovnika piše: "Vprašanja dela državnega zbora, ki niso urejena s tem poslovnikom, se lahko uredijo z odlokom ali z drugim aktom državnega zbora v skladu s tem poslovnikom." V amandmajih k 285. členu, kjer piše: "Akt o notranji organizaciji in sistematizaciji delovnih mest v državnem zboru se sprejme v dveh mesecih po uveljavitvi tega poslovnika," je napisan amandma, ki govori, da bo pravilnik o izvajanju mednarodne dejavnosti državnega zbora sprejel kolegij predsednika državnega zbora ali pa predsednik državnega zbora. Lahko bi dali še kakšen "ali", ne vem, kdo zunaj. Kakšen pravilnik? V 2. členu tega poslovnika ni nikjer zapisanega nobenega pravilnika, ampak piše, da se lahko uredijo z odlokom ali z drugim aktom. Ne govori v celotnem poslovniku o nobenem pravilniku. Kaj je to pravzaprav pravilnik? Če ga sam poslovnik ne predvideva, potem po mojem tudi ne more biti ne v amandmaju sprejemanja notranje organiziranosti in sistematizacije delovnih mest je smiselno, da se naredi tako, kot piše v 2. členu. To je z odlokom. Odloka pa ne sprejema ne kolegij in ne predsednik državnega zbora, ampak odlok o izvajanju mednarodne dejavnosti državnega zbora, ker tega ne izvaja samo posamezno telo [[...]] Saj vas ne moti, ne? Saj vem, da ne. Tudi pogojev za delo ne boste omogočili. V redu, tudi to ni potrebno. Hvala lepa, gospa podpredsednica, hvala za opozorilo. Se vam zahvaljujem. Izvajanje mednarodne dejavnosti državnega zbora ni vezano na en posamični odbor ali delovno telo. Izvajanje mednarodne dejavnosti je vezano na več ali verjetno na vsa delovna telesa. Bom pa jaz počakal.
Gospod Pukšič, prosim, da nadaljujete. Bistveno več je običajno govorjenja v tej parlamentarni sobi, kot ga je ta trenutek in mislim, da imate prav krasne pogoje za vašo razpravo. Prosim, da nadaljujete.
Vsekakor, hvala lepa. Opozicijski poslanci, ko klepetate in motite pozicijo, je narobe, če pa seveda s strani pozicije to delajo, pa ni narobe in opozicijski smo že tako ali tako lahko zadovoljni, da smo sploh v dvorani. Po novem poslovniku tudi to ne bo potrebno, ker bodo politkomisarji OZNE svoje opravili. Zato je seveda nesprejemljivo, da bi bil pravilnik o mednarodni dejavnosti, ampak menim, da je nujno, da je odlok o mednarodni dejavnosti. To je pa tisto, česar ne more sprejemati ne kolegij ne predsednik, ampak državni zbor, in še manj predsednik oziroma kolegij na zaprti seji. [[Tišina.]]
Gospod Pukšič, prosim, da nadaljujete z razpravo.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. [[Tišina.]] Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Barovič, izvolite.
Hvala lepa. V skladu s 196. členom poslovnika bom govoril o razlogu, ki je pripeljal do oblikovanja novega poslovnika. Razlog je bil racionalizacija dela. Vendar ugotavljam, da cilj, ki ga ta razlog prinaša z novim poslovnikom, ni bil dosežen. Ekonomska razlaga racionalizacije dela zahteva dosego treh ciljev: maksimalne produktivnosti, ekonomičnosti in pa rentabilnosti. Ob tem poudarjam, da imejmo v vidu, da so naše orodje besede, s katerimi skušam, verjamem, da vsi skušamo, pošteno oblikovati nek izdelek; ta izdelek je vsebina zakonov. Mi s tem poslovnikom dosegamo en cilj - maksimalno produktivnost. Z odvzemom ali pa krnitvijo govora, torej uporabe našega orodja, bomo na eni seji vsekakor namesto 30 sprejeli ali pa obdelali 60 zakonov. Pridemo do drugega cilja - ekonomičnost. Ne, postajamo neekonomični, zato ker bodo ti prvi sprejeti tako slabi, da jih bomo morali potem popravljati, obnavljati, iskati novele in tako naprej. Vse skupaj pa vodi k nerentabilnosti, kajti ves denar, ki bo in ki je vložen v ta državni zbor, ne samo v naše plače, temveč v celo hišo in v vse strokovne ljudi, bo seveda zgrešen. Nobena rentabilnost ni, če bomo popravljali in se sukali okoli enih in istih zakonov. Rezultat dela parlamenta naj bi bil pravočasno sprejemanje vseh potrebnih kvalitetnih zakonov. Do tu se strinjamo. Vračam se na debato malo prej, mogoče me niste razumeli, zato bom z enim stavkom ponovil - kvaliteta pri nas pač pomeni več uporabe našega orodja, besed, ker je osnovni izdelek ponavadi - mislim, da mi lahko potrdite - slab. Veliko zakonov z vlade pride slabo pripravljenih, ker se vedno mudi. Zato je naše orodje toliko bolj potrebno in toliko bolj v uporabi, da tisti izdelek, zakon, le dokončno oblikujemo, da bo dostojen in primeren. Gospod Potrč je lepo povedal malo prej, da moramo bolj delati preko dogovorov. Se strinjam. Preko dogovorov, ne pa s tem, da po novem poslovniku pristojnosti, nekatere pristojnosti ali pa nekatere pravice dajemo kolegiju. Kolegij je posvetovalno telo, vsekakor, pomembno pri organizaciji in koordinaciji dela, vendar nobenih odločitev, ki segajo na področje pristojnosti poslancev, kolegij pač ne more odvzemati poslancem insi jih prilašščati. Slišali smo, da je zelo pomembna vloga delovnih teles. Ja, dokaz je racionalizacija dela. To moram povedati, da občudujem spoštovanega poslanskega kolego gospoda Lavrinca, to je odbor za notranjo politiko, kjer je prišlo do racionalizacije dela in je v ta odbor nenadoma padlo vse tisto, kar se je delalo v prejšnjem obdobju, mislim, da v dveh ali pa treh odborih. Vsi, ki smo člani tega odbora, vemo, kakšni so rezultati našega dela na tem odboru. Da se sestajamo po dvakrat ali trikrat samo za to, da se dogovorimo, kdaj se bomo naslednjič sestali, ker en drugega ne lovimo več. Kar pa se tiče tretjega branja, tretje obravnave in pa, že spet bom rekel, določenega omejevanja besedi. Jaz se strinjam, da je bistvo vsega, torej druga proizvodnja, najpomembnejša faza delovno telo, vendar vsi ne sodelujemo v vseh delovnih telesih. Dela, priznajmo, imamo vsi toliko, da niti med sabo s poslanskimi kolegi, ki delajo v drugih delovnih telesih, nimamo možnosti in časa, se pogovarjati ali se dogovarjati in svoja mnenja, moja, recimo, na zunanjepolitičnem, kjer nisem član, včasih imam, včasih pa nimam možnost povedati poslanskemu kolegu Zmagu Jelinčiču, ki je tam član, zato sem imel po zdajšnjem poslovniku še vedno pravico in možnost v tretji obravnavi, v tretji fazi govoriti in vlagati amandmaje, ker sem mogoče tudi ali zamudil kdaj z gospodom Jelinčičem se koordinirati ali pa pač ni bilo druge možnosti. Te zdaj, govorim o predlogu, ne govorim o amandmajih, nimamo. Ena petina, govori 138. člen, poslancevlahko vloži amandma v tretji fazi. To je 18. Ne vem, mogoče sta to celo mogoče dve poslanski skupini v tem parlamentu. Seveda lahko poslanska skupina, če ima 18, to piše člen naprej. Čeprav vem, da smo v drugem branju vsi skupaj ali pa veliko govorili o tem in sem razumel, da smo takrat našli soglasje, ko smo drugič govorili o poslovniku, da bomo ta člen spremenili že zdajle, v predlogu za sprejem v tretjem branju. Očitno do tega ni prišlo. Še enkrat poudarjam, da so naše orodje besede in da smo vsi skupaj člani državnega zbora, parlamenta, ki je najvišji organ oblasti. Najvišji organ oblasti. Jaz mislim, da se z najvišjim organom oblasti in z odločitvami, ki jih sluti milijon 900 in še nekaj Slovencev, vsekakor v tem smislu ne gre igrati. Torej jaz sem prepričan, končal bom, da cilj racionalizacije dela po ekonomski kategoriji, ki je bil razlog za oblikovanje poslovnika, tudi po določilih, po členih v pripravi zdajle za tretje branje, ni dosežen. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Barovič, na pregledu stran 14, če si pogledate amandma, tam je rešitev na vaše vprašanje. Besedo ima gospod Mamić. Izvolite.
Proceduralno.
Izvolite.
Gospa podpredsednica, jaz bi prosil, da večkrat kontrolirate prisotnost med razpravo, predvsem pa zdaj bi prosil, da kontrolirate sklepčnost.
Med razpravo ni potrebno, da je zbor sklepčen. Takšna je tudi razlaga poslovnika pred odločanjem. Ob odločanju pa vedno ugotovimo potrebno večino. Gospod Mamić, izvolite.
Hvala lepa. Pozdravljam vse, ki smo še ostali tu. Se že malo tresem, ker se bojim, da ne bom vsega povedal, da mi ne bo čas dopuščal. Na srečo je še danes možno, torej če bomo sprejeli vse te amandmaje, da bo potem zadnja priložnost. Upam, da ne bo temu tako. Zanašam se na razumevanje državnega zbora. Namreč, vsi predlogi, amandmaji, ki jih vlada predlaga ali podpira, zgleda da morajo biti sprejeti. Praksa je taka, zato sem to tudi omenil, ker dejansko se to tako dogaja pri vsaki zadevi. Poslanci se moramo zavedati pomena parlamentarne demokracije in vloge poslancev pri zagotavljanju ravnotežja med posameznimi vejami oblasti. S predladanimi spremembami poslovnika se bo to ravnotežje med posameznimi vejami oblasti porušilo, kar bo še dodatno prizadelo demokratične procese v slovenski družbi. Tisto, kar sem že omenil prej. Kot vedno bistvo problemov ni v zakonih, ampak v subjektih, torej v nas samih, ki izvajajo zakone. Isto stanje je pri zakonodajnem postopku. Največ zapletov v predložitev in napak nastaja v državnem zboru ravno zaradi slabo pripravljenih gradiv in predlogov zakonov s strani vlade. Pa tudi vse odločitve v zakonodajnem postopku so odvisne od glasov poslancev vladajoče koalicije. Opozicijski poslanci lahko zgolj in samo opozarjamo na nepravilnosti. Sicer pa gre vladajoča koalicija čez opozicijo kot valjar, kar je že danes omenjeno kot termin. Z novim poslovnikom boste še bolj uzakonili to premoč. Seveda, če bodo amandmaji, ki jih je vlada podpira, sprejeti. Jaz govorim iz svojih enajstemesečnih izkušenj. Razprave so bile ves čas na izjemno visokem nivoju. Poslanci iz opozicije smo vedno podpirali pametne in koristne rešitve. Smo tudi odločno nasprotovali krivičnim zakonom in amandmajem. Nemalokrat se je zgodilo, da so rezultati glasovanja bili, če jih je predlagala vladajoča koalicija, 47-0, 53-0, 42-0 - to so dejstva; če jih je pa predlagala opozicija, je bilo 18-43, 20-37 itn. To je naša legitimna pravica. Z novim poslovnikom se nam pravica, da nasprotujemo krivičnim rešitvam, omejuje ali celo odvzema. Žal, to so dejstva. To ni dobro. To ni dobro za celotno slovensko družbo in tudi ne za vladajočo koalicijo, navsezadnje. Opozicijski poslanci smo kot obrambni mehanizem, ki reagira na bolezenske odločitve in politike vladajoče koalicije. Če boste bistveno oslabili ta imunski sistem v parlamentu, lahko pričakujete, da boste prej ali slej tudi vi sami zboleli za kakšno zelo hudo boleznijo. Kot vedno pa bodo morali stroške za zdravljenje plačati slovenski davkoplačevalci in ne tisti, ki mu omejujete pravico do kritičnega mišljenja v parlamentu. Kakšen zdravnik mi lahko da kritiko oziroma repliko. Hkrati je po mojih informacijah tudi simulacija zakonodajnega postopka, ki so ga poslanci velike vladajoče koalicije že izvedli, da ima predlagani poslovnik ogromno pasti in napak. Če smo pozorno poslušali razprave dosedanjih govornikov, smo se lahko v to prepričali, da ne bi jaz sedaj ponavljal stvari, ker smo jih že slišali, mogoče celo večkrat. Nekateri že odkrito govorijo, da bo potrebno predlagani poslovnik pred kratkim zopet spremeniti in dopolniti. To je absurd. To je, za božjo voljo, ne si tega privoščiti. Izgleda, da si bomo. Že pred sprejetjem poslovnika se zavedamo, da ga bomo morali novelirati, ker je slab. Hkrati se ponavlja v vladni koaliciji, da se bo s tem poslovnikom racionaliziralo delo v parlamentu in da bodo na podlagi tega prihajali iz državnega zbora boljši zakoni. To bi mu bil namen sicer. Kako bo mogel državni zbor producirati boljše zakone, če se na njih naslanja državni zbor in vlada, ker je tako defekten? Hkrati pa naj še enkrat poudarim. Opozicija ni odgovorna za slabe zakone in za zaplete v zakonodajnem postopku. Skoraj vsi zapleti, napake nastanejo zaradi slabo pripravljenih zakonskih predlogov in gradiv ter neusklajenosti med poslanci vladajoče koalicije. To so dejstva. Pozicija je v sedanjem sklicu državnega zbora tako maloštevilna, da ne more preprečiti teh stvari. Opozicijski poslanci lahko le opozarjamo o nepravilnostih. Zaradi tega je bolj pametno, da najprej pometate pred svojim pragom, gospoda iz vladne koalicije - to je po ministrstvih in vladi in pri svojih poslanskih skupinah, šele nato pa se spravite na opozicijo. Razmislite, ali je pametno, da nam vzamete to pravico. Rad bi še eno stvar poudaril, kaj je moč te opozicije, kar se je pokazalo tudi danes. Ko je gospod Kelemina govoril, gospa podpredsednica, ste ga onemogočali, ovirali. Istočasno je stranka LDS imela poslansko skupino, tam v krogu, in tega sploh niste videli oziroma niste hoteli videti. Tudi gospoda Pukšiča ste toliko iritirali, da je prenehal govoriti. Ne vem, ali je imel še veliko za povedati ali ne, samo to so dejstva, ki smo jim vsi priče. Hvala lepa.
Hvala vam. Zadnji, ki je priglašen za neomejeno razpravo, je gospod Jerovšek. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi! Ko smo v prejšnjem mandatu bili soočeni o vsebinsko enakem predlogu poslovnika, z enakim ozadjem in z enakimi nameni, je bilo predstavljeno, da je intenca predloga predlagateljev v tem, da bi dosegli več reda in demokracije. Ko je opozicija opozorila, da je s točno istim stavkom uvedel vojno stanje in ukinil delček demokracije na Poljskem general Jaruzelsky, v tokratnem mandatu ni pod isto sintagmo predstavljen ta predlog poslovnika. Kljub temu pa se za spremenjeno fasado skriva enaka, ista vsebina. Moram reči, da sem razočaran, da pri pripravi poslovnika, za katerega ne trdim, da je dovolj dober, efektiven in da omogoča na vseh področjih efektivno delo, ni prišlo do spoznanja v vladajočih vrstah, vrstah pozicije, da bi bilo treba pristopiti k spremembi poslovnika konsenzualno. Se pravi, da bi sprejeli tiste kričeče stvari, ki ven štrlijo, ki pa s stopnjo demokracije pri nas niso tako usodno povezane. Se pravi, da bi postopkovne stvari spremenili in bi omogočili na nekaterih področjih res mogoče bolj uspešno delo. Vendar pa trdim, da pa dani poslovnik kljub vsemu ni tako slab, da bi morali prihajati s tem in s to intenco, s katero se prihaja ob sedanji spremembi poslovnika. Treba je reči, da se je velika politična moč, ki jo pozicija ima v tem trenutku, prelevila v črke in člene poslovnika na tistih področjih, ki vežejo usta opoziciji in bodo zavezala usta opoziciji. In to je, moram žal ugotoviti, osnovna intenca. Gre pa, spoštovane kolegice in kolegi, za razvrednotenje nas vseh. Iz pogovorov v teh dneh sem zaznal, da se tudi številni poslanci pozicije zavedajo, da so v ozadju nameni in politični lobiji in politične moči, ki želijo odločati v imenu poslancev. Vrednota, da je nekdo izvoljen na demokratičnih volitvah, izgleda da ni dovolj močna in zavezojoča. Za te lobije, ki so, če tako gledamo, v gospodarstvu in drugod dosegli vse, kar so si zastavili. Sedaj je treba še na področju politike, demokracije doseči vse, kar so si zastavili. Ohraniti fasado demokracije, vendar vzeti moč odločanja poslancem. Sprašujem se, koliko resnega pristopa je pri večini poslancev, kajti pričakoval bi, da bodo rešitve, ki so tu predlagane in ki so sporne, pozicijski poslanci ali pa poslanci iz največje stranke branili z novimi argumenti. Vendar nisem slišal ene besede in enega argumenta v prid rešitvam, ki so predlagane. Očitno teh argumentovni. In glejte te najbolj sporne rešitve. To, kar sem že omenil, pretirano, daleč pretirano omejevanje besede poslancev. Navajanje vzorcev iz držav z več desetletji, več stoletji dolgo parlamentarno demokracijo je milo rečeno "ne fer". Tudi tam se je demokracija razvijala, tudi tam današnje rešitve niso bile prisotne takrat, ko je bila parlamentarna demokracija še krhka. Tu pa se nekateri zavedajo, da je krhka demokracija priložnost za dosego svojih političnih ciljev. In rekel sem, gre za poniževanje poslancev. V tem letu smo bili priča poniževanju dela Slovencev: da niso dovolj pametni, da nimajo primernih kadrov, da niso poslovno sposobni, da ni bilo rečeno skoraj, da niso opravilno sposobni, da bi lahko vodili določene funkcije v gospodarstvu. To je bilogovorjeno iz vladnega nivoja. In prav isto poniževanje se sedaj vrši za poslance. Gre za dva obraza istega ravnanja. In tiho pristajanje, kolegi poslanci, na takšno poniževanje, ni usluga h krepitvi demokracije. To je uničevanje demokracije na slovenskih tleh. Druga postavka, ki je za mene popolnoma neverjetna. To so pristojnosti in zaprte, pa ne bom rekel, tajne seje kolegija državnega zbora. Ko je v prejšnji, drugi obravnavi padel amandma, ki je hitel uveljaviti in evalvirati intencijo, se pravi zaprte seje v okviru 23. člena, mislim da 23., in z vsemi pristojnostmi, ki jih daje 23. člen, in je to padlo, je ta pozicija skozi, mislim, da 100. člen, ki govori o javnosti govora, ponovno uvedla in izkoristila nepazljivost poslancev tu v dvorani, ker sem trdnoprepričan da ta člen oziroma ta postavka ob takratnem razpoloženju ne bi bila izglasovana. Tudi sam sem bil med tistimi, ki se nisem zavedal, da skozi stranska vrata, na zahrbten način je bil uveden spet ta člen, ta amandma. Takrat je bilo razpoloženje, da se v parlamentu prepreči tako ravnanje. Danes so mogoče ukrivljene hrbtenice ali pa zlomljene, skrivljene roke. Ne vem, morda. Vendar, morate priznati, da če v enem zasedanju ta člen pade, da ni moralno, da ni politično modro, da ga pripeljete še na istiseji skozi zadnja vrata. In glejte, to, kar predvideva amandma na 23. člen vladajoče koalicije in seveda zaprto delo kolegija konspirativne seje, to je vračanje prakse centralnih komitejev. Mene ne čudi, da je nostalgija in kolcanje po centralnih komitejih tudi prisotno. Navzven je izgledalo idealno in nekateri še danes prepričujejo, da se tu prepiramo, da je bilo takrat boljše. Morda še komu kdo verjame. Ampak praksa centralnih komitejev in njenega vodenja države je privedla do tega, da je šla takratna država "zu grund". In prav to se nam bo zgodilo s parlamentarizmom, če bomo sprejeli, da bo glavni odločilni organ v tem parlamentu tukajšnji centralni komite. Glejte, ko gledam predlog amandmaja za 23. člen poslovnika, se sprašujem, ali je ta predlog prišeliz Haaga. Tam prebiva mož, ki bi ga gotovo podpisal ali pa napisal. Seja kolegija je sklepčna, če se jo udeležijo vodje poslanskih skupin, katere člani predstavljajo več kot polovico vseh poslancev v državnem zboru. Dve stranki bosta krojili usodo, rezaliplatno in navzven oznanjali, da je vse v najlepšem redu, da je za državljane poskrbljeno. Neumni državljani tako niso v stanju, da bi razumeli, kot niso Štajerci za nekaj drugega primerni. Ta člen oziroma ta amandma je ogledalo vsega, celotnega poslovnika. Če boste vztrajali na tem in takšnemu omejevanju vloge poslanca, ugleda poslanca, potem ni govora, tega se potem ne da podpreti. Ne primerjati mesto in vlogo poslanca v zahodnoevropskih parlamentih z dolgo tradicijo, kjer je poslanec spoštovana institucija. Pri nas pa je tudi ta predlog na pozicijini intenciji tega, da se poslanca čimbolj razvrednoti. To, da parlament nima ugleda, to je spretna politična igra, ki jo lansirajo kar naprej protagonisti takšnega ravnanja. Vse, kar se tu govori, označijo za slabo. Skupaj bi se morali truditi, da bo parlamentu vrnjeno mesto in ugled, ki mu gre. Nismo vsi poslanci na politični tehtnici, smo vsake štiri leta na izbiri in to je najbolj pošten in pravilen način. Zaradi te izvolitve vsake štiri leta imamo pravico nastopati, beseda parlament prihaja od "parlare" govoriti. Ne zapirajte nam ust preko vseh mej in ne govoriti, da je to glavna slabost parlamenta, da se nekateri poslanci vključujejo pri več točkah. Skušam pri svojem biti resen, se poglabljati v delo parlamenta, sodelovati, opozarjati in zaradi tega tudi nimam na mizi učbenikov francoščine in misliti na službo v Bruslju, in nimam borznih kotacij, razen če o tem razpravljamo. Ampak, seveda, ocenjujete, da je to slabo, če sodelujem pri delu parlamenta. Treba je onemogočiti. Spoštovane kolegice in kolegi! Verjemite, da ob tem, ob takem razmišljanju mislim tudi na vas. Tudi vi boste opozicija. Saj Slovenija ni nekje na luni država, kjer generalna pravila ne bi veljala. Res je, da se vam zdi, da je možno oblast v neskončnost in večno ohraniti. Vendar v parlamentarnih demokracijah se oblast menja. Tudi vi boste opozicija, morda prav kmalu. Morda prav kmalu, glede na to, kaj se dogaja v bankah [[...]]
Gospod Jerovšek, prosim! Opozarjam vas, počasi zahajate. Prosim, držite se predloga poslovnika, ki je pred nami.
Držim se poslovnika. Tudi v banke je zašel, v banke! Bom povedal in imam pravico argumentirati svoja stališča. Poglejte si kaj o teh bankah. Kakšne nagrade, kakšne milijarde, ki za kmete niso zdaj na razpolago, za sušo! Poglejte si v Kotu! Milijarda in pol denarja je šla več sedaj v nekaj mesecih, kot je prej bil normalen dohodek! Ampak je minister dejal, da za sušo pa za ta zakon pa ni denarja.
Gospod Jerovšek, ponovno se opravičujem. Drugič vas opominjam [[...]]
Ni se treba opravičevati, pustite mi po poslovniku govoriti!
O poslovniku, ki je v tretji obravnavi. Izvolite.
Še stari velja! Kup stvari je, ki bodo dejansko povzročile, da boste tudi vi opozicija. Povišan davek na dodano vrednost, ki se pripravlja, ob zgodbi o uspehu! Saj ljudje, Slovenci, vendarle niso neumni. In, spoštovane kolegice in kolegi, ko boste opozicija, pa če boste imeli ta poslovnik, bo prepozno. Bo prepozno. Ostanite samostojni danes. Ostanite vredni 82. člena slovenske ustave, da morate biti samostojni, da vam to narekuje pravzaprav slovenska ustava. In, glejte, ne strinjam se z nekaterimi rešitvami, ki so tu vsebovane. Prej je bilo rečeno, in seveda na papirju tudi tako piše, da nimamo več hitrega postopka. Tega termina v poslovniku ni. Trdim pa, da bomo imeli super hitri postopek, ekspresni tudi mogoče. Namreč, glejte spretno podtaknjeno zadevo, ki je v 137. členu: "Če v drugi obravnavi ni bil k dopolnjenemu predlogu zakona sprejet noben amandma, državni zbor na isti seji preide na glasovanje o zakonu." Prve obravnave ni, v drugi ni amandmaja, vi ste boste dogovorili, nebomo nobenega amandmaja podprli - ni amandmaja, zakon je sprejet. Zakaj še sploh tretja obravnava, ko je že sprejeto?! In to je super hitri, ekspresni postopek, ki se ga bo zlorabljalo. Prav gotovo se ga bo zlorabljalo. Potem intenca v 121. členu: "Na pobudo več poslancev se lahko opravi splošna razprava v drugi obravnavi. Po končani splošni razpravi državni zbor sklepa o tem, ali je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo." To je člen in alinea za opozicijske predloge, ki jih je pa tako ali tako strašno težko spraviti sem v državni zbor, ker bodo blokirani z razno raznimi blokadami in varovalkami iz tega poslovnika že prej. Če pa se bo kateri pretolkel, potem bo deset poslancev tu podpisalo, naj se opravi splošna razprav na hitrico, presenečeno, dnevni red bomo menjali, to je stara praksa, to poznate, to oblavadate. To odlično obvladate. In na brzino brez poročevalcev, verjetno, pa vse to, ker boste pač gledali, da se bo to zgodilo takrat, ko predlagateljev tu ne bo, boste ugotovili, da ni primerno, postopek zaključen. Hkrati pa se govori, da bo večja teža na odboru. Tak zakon sploh na odbor ne bo prišel. Bistveno zmanjšanje opozicije. Bistveno zmanjšanje. Dejstvo je, da je danes v slovenski državi, parlament ob sedanjem poslovniku, ki ni idealen, ki ni najboljši, pa kljub temu pravzaprav edino mesto, kjer opozicija lahko predstavlja svoje poglede in svoje predloge. Vemo, vem, da vas strašno motijo, da je tisti minimu, možnosti, ki jih sedaj imamo, gledanja pod prste moteč. Ampak, kolegice in kolegiposlanci, ali menite, da je treba odpraviti gledanje pod prste. To smo že imeli, pa se ni obneslo. Imeli smo delegatski sistem in tu so korenine v tem predlogu in apetiti in kolcanje po delegatskem sistemu. Tam je bila delegacija, ki se je nekje zbrala, in potem so v Ljubljano poslali tistega, za katerega so vedeli, da ne bo iztegnil jezika. To, kar sedaj dajete kolegiju. Tu so rešitve, ki so vredne pokojnega Edija. In zelo inovativne rešitve ste poiskali. Kolegice in kolegi! Potrebno se je pravočasno zavedati, kje čaka past, kje je nastavljena past, kajti v past se bomo ulovili vsi. Nastavljate, nekateri jo nastavljajo nam opoziciji, vendar boste stopili na past tudi vi. Tisti, ki ste naivno pošteni se zavedajte, da bo vaša vloga bistveno manjša. Do sedaj so vas hoteli nekateri zreducirati na nivo številke. Vprašanje, če boste kot številke vedno potrebni v bodočem poslovniku. Predlagam, kolegice in kolegi poslanci, da pošteno premislimo. Da se na hitrico odpoveste tistemu, kar je redukcija stopnje slovenske parlamentarne demokracije. To sem prepričan. Če bomo našli tak konsenz, da ohranimo nekaj, kar je pozitivnega, kar smo vseskozi podpirali, potem se lahko pogovarjamo naprej. Sicer je treba zavrniti celoto. In boljše je zavrniti to celoto in ostati pri starem poslovniku, kot pa iti po spolzkem terenu, ki ne vodi naprej. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Majda Zupan. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! Kolegi so že pred menoj precej in dolgo govorili. Upam, da čas ni bil zaman. Sama pa bi se omejila na štiri točke. Prvič. Vsi se strinjamo, da je potrebno poslovnik spremeniti v določenih zadevah zato, da bi bilo naše delo učinkovitejše in kakovostnejše. Vendar poslovnik ni bistveni problem. Je pomemben okvir, znotraj katerega naj bi poslanci opravljali svoje delo dobro. Lahko ga imenujemo mala ustava ali pa mali bog in ga postavimo na najbolj častno mesto, vendar brez ljudi, brez ustreznih odnosov med ljudmi, med poslanci, poslanskih skupinah, v koaliciji, v odnosu med opozicijo in pozicijo se veliko ne more spremeniti. Pri tem bi zlasti izpostavila: odnos pozicije do opozicije. Če pozicija nastopa z nekako vzvišenostjo in opozicijo zavrača brez argumentov, potem se bo opozicija na nek način postavilav bran in nasprotovala v večji meri, kot sicer. Razumeti namreč morate, da se tudi opozicijski poslanci zavedamo, da smo bili izvoljeni zato, da bi sodelovali pri sprejemanju in odločanju dobrih zakonov. Drugič. Po novem se daje večja vloga predsedniku državnega zbora in kolegiju, kamor se prenaša odločanje, poslance pa se poskuša omejevati časovno in organizacijsko. Ključne odločitve naj bi se zgodile v matičnem telesu in velik poudarek daje poslovnik prav tem organom. Delo poslancev se bo spremenilo, zato bo potrebno spremeniti delo tudi v poslanskih skupinah in prav manjše poslanske skupine bodo imele pri tem velike težave, saj imajo veliko premalo strokovnih sodelavcev. Poslanec bo moral priti že strokovno pripravljen na matični odbor ali komisijo in ne bo časa, da bi izoblikoval mnenje o določeni zadevi šele skozi razpravo. Še več. Poslanci smo člani treh ali štirih odborov in komisij. In ker je omejena razprava v državnem zboru, ne bomo mogli biti seznanjeni v celoti z vso materijo, ki jo bomo sprejemali in o njej odločali. Marsikdaj se namreč ideja o boljši in kvalitetnejši ureditvi določenega problema porodi šele po daljši razpravi in izmenjavi mnenj. Tu bodo po novem omejitve, bodisi glede razprave ali pri vlaganju amandmajev. Tretjič. Problem strokovnih sodelavcev v matičnih delovnih telesih. Že sedaj je to velik problem. "Strokovci", kot jih imenujete v tej hiši, jih je vedno manj, odhajajo ali pa so preobremenjeni. Tudi drugi ljudje, ki pomagajo in delajo v ozadju, so nezadovoljni, kar se odraža tudi pri kvaliteti dela. Četrtič. Kvaliteta odločanja je v največji meri odvisna od predlogov vlade, ki so po večini slabo pripravljeni, od koalicijske usklajenosti in tolerantnosti do opozicije, od strokovne pripravljenost materialov in vodenja odborov in komisij, pa tudi od [[...]]
Spoštovani kolegi, vljudno prosim, da dovolite, da gospa Majda razpravo uspešno zaključi. Hvala lepa.
[[...]]takšnih primerov, kot je današnji, da nas predsednik državnega zbora vabi na izredno sejo, za katero še nimamo materialov, kako naj odločamo, in mislim, da bomo odločali o pomembnih stvareh, o velikih številkah. Poslanci nismo pajaci, ki nas dobite ali pa snamete kar iz kljukice in odločamo, kot si želite. Nihče me ne bo prepričal, da vlada tega problema ni poznala že prej in bi ga lahko že prej predstavili. Vse to, kar sem omenila, pomeni in smatram, da vse omejitve, ki nam jih bo pozicija postavlja v poslovniku, bodo kaj malo pripomogle k izboljšanju, če se ne bodo spremenile tudi tiste zadeve, ki niso toliko na očeh, pa so še kako pomembne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Proceduralni predlog. Želi še kdo razpravljati, drugače bi [[...]]Proceduralni predlog, izvolite gospod.
Gospa predsedujoča. V skladu z drugim odstavkom 72. člena poslovnika v imenu poslanske Nove Slovenije zahtevam oziroma predlagam, da kot predsedujoča prekinete delo državnega zbora. Kot veste, smo dobili predlog zakona o jamstvu za zavarovalno kritje letalskih prevoznikov, ki ga bomo obravnavali na izredni seji. Ker gre za zelo pomemben akt, ki bo imel še kako velike posledice za Republiko Slovenijo, je potreben čas, da se posvetujemo. Hvala lepa.
Hvala lepa. O proceduralnem predlogu gospoda Drobniča se bo v skladu z 72. členom opredelil državni zbor. Gospod Drobnič je predlagal, da sejo prekinemo, da se lahko pripravijo na zakon. O tem odloča državni zbor. Kadar tako sklene državni zbor - tretji odstavek. O proceduralnem predlogu glasujemo.
Glasovalna naprava mi ne dela.
Ugovarjate izidu glasovanja, ker vam glasovalna naprava ne dela?
Zahtevam ponovitev glasovanja, ker glasovalna naprava ne dela.
Zdaj, ta trenutek nikomur ne dela, ker ko jaz vključim glasovanje, takrat se lučke posvetijo. Ponovili bomo glasovanje. Pa prosim, bodite pozorni, drugače bomo prosili tehnično službo, da pregleda vašo glasovalno napravo.
Strinjam se, gospa predsedujoča. Jaz sem opozoril takrat, ko je tekel čas, da mi ne dela, da ne dela naprava, v tistem trenutku.
Vljudno vas prosim, če lahko še enkrat kartico izvlečete, jo daste ponovno v režo, pa bomo glasovanje ponovili. Ponovno glasujemo o proceduralnem predlogu. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev. Za je glasovalo 29, proti 41. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da proceduralni predlog ni bil sprejet. Prosim, gospod Jerovšek, proceduralni predlog? Ponovno, izvolite.
Hvala lepa, spoštovana gospa podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi! Po pravkar izglasovanem sklepu ugotavljam, da večina v tem državnem zboru meni, da to, kar nam je predložila vlada, da bi obravnavali na izredni seji urgentno, ni nujna, urgentna stvar. Sam ne želim biti nepripravljen na tej seji. Torej, izgleda, da gospodarske zadeve za ta državni zbor niso pomembne, da ni potrebno, da so odločitve pretehtane in da lahko odločamo na pamet. Morda je o tem že odločal kak kolegij in že sprejel odločitve. Danes smo priče temu, da se že tudi v vašem vodenju uveljavljajo pravila iz še nesprejetega poslovnika. Ampak ker očitno ta seja ni urgentno potrebna nima velikega pomena za slovensko državo, predlagam, da danes izredne seje ni. Mi ne želimo biti nepripravljeni, vi pa se ne želite pripraviti na sejo. Zaradi tega predlagam, da je to takrat, ko se bo vam zdelo, da je pomembno, da se dogovorimo, da danes te izredne seje ni. O tem glasujemo. Prosim lepo.
Hvala lepa, gospod Jerovšek. Predstavnik vaše poslanske skupine je bil na kolegiju državnega zbora. Ni bilo nikakor vzpostavljeno vprašanje, da bi morebiti obravnava poslovnika do 18.00 ure lahko onemogočala delo. Izredna seja pomeni, da lahko traja tudi pozno v noč in boste imeli možnost na izredni seji razčistiti vsa vprašanja, lahko tudi od člena do člena. Zlorabili pa ste poslovniški institut proceduralnega predloga ker to ni bil proceduralni predlog, za katerega bi bil pristojen državni zbor.
Seveda. Zahtevam glasovanje, da danes ni izredne seje.
Izredna seja je že razpisana, in sicer po posvetovanju pri predsedniku na kolegiju državnega zbora. [[Glasovi iz ozadja.]] Ker je bila zaključena splošna razprava, prehajamo na odločanje [[...]]
Ne, ne, ni bila še zaključena [[...]]
Gospod Jerovšek! Vljudno prosim, da ne motite obravnave poslovnika v tretji obravnavi. V splošni razpravi o predlogu zakona poslovnika v tretji obravnavi se je javila k besedi le še gospa Majda Zupan, potem je splošna razprava zaključena. Imamo pa še cel kup amandmajev v tretjem branju in ste napovedali že tudi razprave k tem amandmajem. Prehajamo torej [[...]]Proceduralni predlog. Gospod Peterle, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Mislim, da tole popoldne in večer, ki nas čaka, ni namenjen temu, da se s hudo krvjo ukvarjamo na eni ali na drugi strani, ampak glede na to, da prejšnji proceduralni predlog ni bil sprejet, predlagam drugačen predlog. Utemeljujem ga pa takole, preden ga dokončno formuliram. Jaz sem bil v imenu Nove Slovenije na kolegiju predsednika državnega zbora. Tam smo, bi rekel, več kot naklonjeno vzeli na znanje željo vlade, ki se je opravičevala za tako naglico in smo rekli: zdaj imamo pa res malce bolj izredne razmere, kakor pri večini predlogov, ki pri tem naslovu pridejo v to hišo. In ravnajmo čimprej mogoče tako, da bodo naši nacionalni ali gospodarski ali še kateri drugi interesi pokriti. Nikakor pa ne bi želeli priti na to relativno zgodnjo sejo ob pol osmih zvečer, za kar sem se sam zavzemal, da je to že danes, ne šele jutri, da ne bi bili pripravljeni. Zato je bil več kot umesten predlog naše poslanske skupine, da si za pripravo na prvi sestanek čas vzamemo. Mi želimo na sejo, ki bo ob šestih, s človekom, ki nas predstavlja, priti pripravljeni, ne šele poslušati kaj je treba dobiti. Mi zdaj iz Evrope zbiramo podatke, kako so druge vlade reagirale, v kakšnih terminih in o kakšnih zneskih so se pogovarjale. Imamo razlike z 1:3 z našo vlado. Mene zelo skrbi, ali bomo za 750 milijonov jamstev jamčili za eno leto, ali bomo za štiri tedne. Predpostavljam toliko zrelosti, da si bomo kot parlamentarci te države vzeli eno uro časa za priprave. Ne gre za mačji kašelj. Zato predlagam, ne takoj, kot je predlagal gospod Drobnič, ampak da se ob petih prekine to zasedanje, da imamo lahko priliko, da se pripravimo za to. Jaz se drugače odrekam odgovornosti za kvaliteto odločanja na to temo, ker ne bomo mogli vplivati na te zadeve. Prosim, da se torej prekine seja zbora ob petih, da se pripravimo na sejo odbora. Hvala.
Hvala lepa. Proceduralni predlog gospoda Peterleta, da prekinemo zasedanje ob 17. uri in da se pripravijo poslanci na sejo odbora, dajem spoštovanemu zboru na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev. Za je glasovalo 47, proti 18. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 18.]] Ugotavljam, da je proceduralni predlog sprejet. Tako bomo ob 17. uri prekinili z delom. Zdaj pa nadaljujemo in prehajamo na razpravo in odločanje o posameznih amandmajih. Ob tem vas želim opozoriti, da bodo na podlagi 94. člena ustave vse vsebinske odločitve v zvezi z obravnavo tega predloga poslovnika sprejete, če bosta zanje glasovali 2/3 navzočih poslancev. Gospod Bernik, prosim. Proceduralni predlog?
Hvala lepa, gospa. Ne. Jaz sem se, preden se je gospod Drobnič prijavil k proceduralnemu predlogu, prijavil, pa me verjetno niste videla, zato bi prosil, da imam možnost, da nekaj besede povem v splošni razpravi.
Jaz se opravičujem, če sem vas spregledala, vendarle obravnava je bila prekinjena, smo v fazi odločanja, gospod dr. Bernik, srčno upam, da boste našli ob obravnavi amandmajev, ki odpirajo vsa vprašanja, ki vas morebiti težijo, zadosti možnosti za 5 - minutno razpravo ob vsakem od teh amandmajev. Žal pa je obravnava v tem delu zaključena. In še več kot 5 minut ob vsakem amandmaju imate možnost podati besedo. Žal vam besede ne morem dati, ker je bila obravnava v tem delu, kot jo vi imenujete splošna razprava, že zaključena.
Zelo spoštujem vaše mnenje, gospa predsedujoča, vendar [[...]]
To ni mnenje, to je bila odločitev in je ne morem sreminjati.
Odločitev je pa tudi potrebno narediti na podlagi dejstev. Če vi gledate dol, pa ne vidite nekoga, ki se prijavi, potem je to vaš problem, ne moj. Ne bom zahteval, da mi daste besedo, ampak si bom dobro zapomnil, kako to gre tukaj v tem parlamentu. Hvala.
Hvala lepa. Razpravo bomo vodili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne [[...]]Proceduralni predlog gospod Pukšič. Izvolite.
Gospa predsedujoča, lahko seveda pogledamo magnetogram in ugotovili boste, ko je gospa končala z razpravo, je bil proceduralni predlog, v tistem trenutku niste, niste, in to lahko preverite iz magnetograma, zaključili splošne razprave. Tako kot dr. Bernik je še kdo želel razpravo v petih minutah. Glede na to, da ste po treh proceduralnih predlogih zaključili splošno razpravo, kar je bilo v nasprotju s poslovnikom, ker niste dali možnosti, ali še kdo želi v sklopu petih minut razprave, proceduralno predlagam, da državni zbor Republike Slovenije odloči, ali se dr. Berniku da razprava za pet minut ali ne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker mi očitate kršitev poslovnika, bom svojo odločitev dala v prevero državnemu zboru. Proceduralni predlog, da splošna obravnava ni bila zaključena, da je bila kršena pravica dr. Bernika, da bi razpravljal še v splošnem delu. O tem glasujemo. Glasujmo o proceduralnem predlogu, da se dr. Berniku dovoli, da v okviru splošne razprave opravi svojo razpravo v okviru dovoljenih pet minut. To pomeni, da bomo nadaljevali še s splošno razpravo, če bo ta odločitev sprejeta. O tem glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 29. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 29.]] Ugotavljam, da je na podlagi odločitve državnega zbora še vedno odprta splošna razprava, kar pomeni, da s to nadaljujemo. Dr. Bernik, izvolite, imate besedo.
Gospa predsedujoča, hvala vam lepa. Nerad se prepiram z damo, pa je bodisi ali je poslovnik ali pa kaj drugega. Najprej bi popravil napako, ki sem jo storil danes zjutraj, ko sem pozdravil predsedujočega oziroma predsednika, nisem pa pozdravil kolegov in kolegic poslank in tudi ne predstavnika vlade, mag. Janeza Pogorelca. Torej, pozdravljeni. Imam samo nekaj stvari, ki bi jih še rad povedal, in to je naslednje. Po poslušanju celotne razprave danes zjutraj in danes popoldne se mi zdi, da bi se resnično vsi od nas morali dobro zamisliti, kaj tukaj poteka, ne toliko vsebinsko, ampak formalno, in kaj pravzaprav hočemo doseči s tem. Poglejte. V slovenski družbi je veliko delitev, vendar poslanci, ki nas je samo 90, bi lahko več ali manj se osredotočili na to, kaj resnično hočemo tej naši državi dati in tudi ta poslovnik na ta način urediti. Veliko je bilo že govora o tem, kaj je za ta poslovnik slabo, za predloge poslovnika slabo - ni replike, potem omejitve časa, seje kolegija bodo odločale [[...]]Vprašanje tukaj je, ali poslanci lahko hodimo na te seje kolegija kot opazovalci ali poslušalci. Mislim, da bi morali v naši ustavi imeti neko preambolo, ki bi dejansko postavila temelje razpravljanju in odločanju v državnem zboru. Kajti te dikcije ni v našem poslovniku, medtem ko mnogi drugi poslovniki to imajo in so tudi moralno zavezujoči glede poslancev. Naj tu še omenim to, da smo lani oziroma letos spomladi začeli govoriti o tem, da bi se ustvarila neka strokovna komisija zunanjih svetovalcev, pri kateri bi tudi stranke imele lahko svoje pravne zastopnike, in s tem je bila zgrešena velika priložnost, da bi se resnično pogovarjali na strokovni ravni, strokovno - politični ravni o našem poslovniku. Nenadoma dobimo tole besedilo štirih predlagateljev, ki so vsi štirje v kolegiju in pač so verjetno zelo zadovoljni s tem, kar so spravili skupaj. Mi pa nismo, in zdi se mi, da bi se morale vse stranke, ki smo zastopane tukaj, pogovoriti in razmisliti še enkrat o tem poslovniku, "sine iraet studio" pravzaprav čisto mirno in premišljeno. Take debate v našem parlamentu ni bilo in se bojim, da je tudi v bodoče ne bo. Hvala lepa, gospa predsedujoča.
Hvala lepa. Je zdaj moje opažanje pravilno, da nihče več ne želi razpravljati? Gospod Jerovšek, vi ste že razpravljali v okviru neomejene splošne razprave. Se opravičujem, tu pa je vendarle poslovnik zadosti jasen. Zdaj torej prehajamo na razpravo in odločanje o posameznih amandmajih. Ob tem vas želim opozoriti, da bodo na podlagi 94. člena ustave vse vsebinske odločitve v zvezi z obravnavo tega predloga poslovnika sprejete, če bosta zanje glasovali dve tretjini navzočih poslancev. Razpravo bomo vodili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 26. september 2001. V razpravo dajem dva amandmaja k 12. členu, in sicer pod zaporedno številko 1 je amandma poslanske skupine Nove Slovenije in poslanske skupine Socialdemokratske stranke Slovenije, ki ga matično delovno telo ne podpira, pod številko 2 pa štirih poslanskih skupin pozicije, s podporo matičnega delovnega telesa. Želi kdo razpravljati? Gospod Petan, izvolite, potem gospod Sok.
Hvala. Torej jaz bi imel sedaj bolj proceduralno kot to. Na mizo smo dobili tudi spremembo. To je kot dopolnilo tega, kar ste vi povedali. Gre za popravek v bistvu tega amandmaja. Imamo ga na mizi, ker ga niste najavili. Samo zato sem se oglasil. Če ga imate, potem boste takoj videli. Hvala.
Ta trenutek sem dobila v roke popravek amandmaja k 12. členu. Se pravi, da dajem v razpravo amandma pod zaporedno številko 1 skupaj s popravkom. Je tako, gospod Petan? Hvala lepa. Gospod Sok, izvolite.
Hvala za besedo. Torej, zdi se nam smiselno in logično, da bi predlog dnevnega reda prve seje vseboval poleg predlogov za imenovanje predsednika in podpredsednika ter mandatno - volilne komisije tudi predlog za imenovanje generalnega sekretarja državnega zbora.
Spoštovani kolegi, spoštovane kolegice! Vljudno prosim za mir v dvorani, da lahko gospod Sok predstavi svoje stališče. Izvolite, gospod Sok.
Torej stališče Nove Slovenije je, da da bi bilo smiselno ta predlog podpreti, kakor tudi amandma, ki so ga vložile poslanske skupine LDS, Združene liste, potem poslanske skupine SLS+SKD in pa DeSUS-a, da se v poslovnik doda novi četrti odstavek, ki se glasi, da prvo sejo državnega zbora do izvolitve predsednika vodi najstarejši poslanec v državnem zboru. Takšna rešitev je bila tudi do sedaj inzato se nam zdi smiselno in logično, da bi takšna odločitev tudi obveljala za naprej, ker so tudi vsi drugi evropski parlamenti, ki pač bazirajo na podobnih poslovnikih, urejeni tako, da najstarejši poslanec začasno prevzame funkcijo vodenja parlamenta do izvolitve organov parlamenta. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek, izvolite.
Hvala lepa. Podpiram ta predlog, tudi zaradi tega, ker se na ta način prepreči nesprejemljiva dikcija 25. člena, ki predvideva nevezanost mandata generalnega sekretarja državnega zbora na mandat poslancev. To je ena od cvetk, ki se je vtihotapila v poslovnik in je seveda na liniji vsega tistega, kar sem prej govoril v splošni razpravi. Če boste pokazali dobro voljo, da sezavedate nekaterih pomanjkljivosti, ki ste jih predlagali, potem mislim, da je to lahko tudi znak dobre volje, da bomo posegli v poslovnik, ki ga bo možno tudi na koncu sprejeti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Drobnič, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Moj argument k temu, da se tudi generalni sekretar podvrže temu imenovanju ob vsakršnem formiranju novega državnega zbora: Generalni sekretar je pravzaprav menedžer, ki vodi ves ta aparat in zato je treba na njegovo funkcijo gledati identično. To je najtemeljnejši razlog, zakaj smo mi to tudi vložili. Seveda, tudi sam se zavzemam za takšno rešitev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče več razpravljati, prehajamo na odločanje, in sicer bomo najprej glasovali o amandmaju pod zaporedno številko ena k 12. členu. Glasujemo. O popravljenem amandmaju pod zaporedno številko ena. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 62, proti 7. [[Za je glasovalo 62.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na glasovanje o amandmaju pod zaporedno številko dve. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 68, proti 4. [[Za je glasovalo 68.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je amandma pod zaporedno številko dve sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o amandmaju k 23. členu, katerega predlagateljice so štiri poslanske skupine pozicije, z opombo, če je sprejet ta amandma, je amandma pod zaporedno številko dve tega pregleda brezpredmeten; to pa je amandma dveh poslanskih skupin, Nove Slovenije in Socialdemokratske stranke Slovenije. Želi kdo razpravljati? K amandmaju pod zaporedno številko ena je bil vložen tudi popravek. Ravnokar se vam ta popravek deli. Gospod Anderlič, želite obrazložiti popravek. Izvolite.
Glede na to, da je to amandma, ki pravzaprav v osnovi in v celoti opredeljuje način priprave sej državnega zbora, urejuje notranje razmerje v državnem zboru in ker na prvi pogled lahko komu povzroča tudi težave, da gre za preveliko zaostrovanje razmer med kolegijem in državnim zborom - torej da kolegij pridobiva večjo težo, kot bi mu mogoče šla - smo ob pogovorih s predstavniki praktično večine v tem državnem zboru predlagali, da se v četrtem odstavku, besedilo "ena tretjina" nadomesti z besedilom "ena petina". To smo naredili iz dveh razlogov. Prvi je ta, da smo poenotili večino, ki je potrebna tudi v nadaljevanju poslovnika za posamezne odločitve, kakor tudi, da bo nasprotno mnenje, če se bo pojavilo k tistim zahtevam, ki se bodo oblikovale na kolegiju, z lažjo večino dosegljivo, sprememba in odločanje o teh vprašanjih. Tako da menimo, da je to nadaljnji kompromis v smeri dogovorov med koalicijo in opozicijo, da se lahko ta poslovnik tudi kasneje v celoti podpre. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Pukšič, izvolite.
Sem želel takoj na začetku, ko ste vprašali, če kdo želi razpravljati k temu členu, sem dvignil roko, ampak [[...]]
Gospod Pukšič, se vam opravičujem, ni bilo namerno. V roko sem pred sekundo dobila popravek amandmaja in razbirala, kdo je ta popravek vložil. In gospod Anderlič je predlagatelj tega amandmaja in se je javil, da ga obrazloži. Mislim, imate vso možnost, da opravite zdaj razpravo o amandmaju, o dveh amandmajih k 23. členu. Vsekakor, gospod Pukšič.
Gospa predsedujoča, jaz govorim o enem glasu, pa tokrat je tudi še gospod Anderlič govoril z enim glasom, ker je še v starem poslovniku takole. Prvič, te spremembe tega amandmaja oziroma amandmaja k tej spremembi 23. člena še na mizah nimamo, tako mimogrede. Tako da tega, te spremembe ne poznam. In bi bilo dobro, če jo lahko dobimo. Ali bom dobil, ko bomo to dobili, tudi besedo?
Gospod Pukšič, amandma se kopira, je pa samo to, kar je gospod Anderlič ta trenutek obrazložil. In sicer v amandmaju k 23. členu, ki ga imamo v pregledu, se v četrtem odstavku besedilo "ena tretjina" nadomesti z besedilom "ena petina" obrazložitev tega pa je podal gospod Anderlič. To je vse. Z obrazložitvijo: "S spremembo se znižuje število kvalificiranih predlagateljev, ki lahko oporekajo odločitvi kolegija o nujnem postopku in zahtevajo glasovanje na seji zbora."
Dobro. Kljub temu temu amandmaju k 23. členu seveda globoko globoko nasprotujem. Tudi s tem amandmajem, ki seveda v bistvu nič ne spreminja. Ampak to je eden od pomembnejših amandmajev - v kolikor je sprejet ta amandma, je večji del ostalih zadev pri tem poslovniku bistveno manj pomembnih. In seveda lahko pravzaprav zgodbo zaključimo. 23. člen v drugem branju spremembe poslovnika ima tri odstavke. Amandma k 23. členu pa ima ena, dva, tri, štiri, pet, šest, sedem odstavkov. V tretjem branju. Če je to način dela, da iz drugega do tretjega branja popolnoma spremenimo člen, potem je to za mene popolnoma nesprejemljivo. V 23. členu piše, da bo kolegij sprejemal program dela državnega zbora. V redu, bo sprejemal program dela državnega zbora za posamezno leto in terminski program za obdobje najmanj dveh mesecev. To bi sicer lahko že tudi do sedaj delal, če bi hotel, ampak pustimo to. Torej, to je v redu. Potem v drugem odstavku govori - torej, v prvem odstavku o programu dela - v drugem odstavku pa govori o terminskem programu, torej, "terminski program določa dneve za zasedanje državnega zbora in delovnih teles ter seznam predvidenih obravnavanih zadev in dneve, ko se bodo posamezne zadeve predvidoma obravnavale". Tudi to je v redu; to je bilo sprejeto v drugem branju z večkot dvotretjinsko večino prisotnih. In v tretjem odstavku govori: "Pri sprejemanju programov iz prvega odstavka tega člena kolegij upošteva programe vlade za tekoče leto, predloge poslanskih skupin in predloge delovnih teles." In tudi to je v redu. Kolegi poslanci, kolegice poslanke, poglejte si amandma k 23. členu, ki ta 23. člen popolnoma spreminja! "23. člen se spremeni tako, da se glasi," to pomeni, popolnoma se spremeni 23. člen. Ali je normalno, poslanci in poslanke, v tretjem branju popolnoma spreminjati člen poslovnika državnega zbora! Je za vas to sprejemljivo? Je. To pomeni, tako kot je že danes nekdo rekel, s tistim, ne z argumenti, ampak z močjo. Če je to, to ne more biti sprejemljivo. Jaz verjamem, da tudi za tisti del poslancev, ki bodo s svojo glavo jasno razmislili in razmišljali, je to nesprejemljivo. Za tisti del poslancev, ki še danes lahko delajo in delamo v skladu z 82. členom ustave. Za mene je nesprejemljivo, da bo 23. člen v celoti nadomeščen s tem, da bo kolegij državnega zbora odločal o tem, ali se bo zakon sprejemal po nujnem postopku, da bo kolegij - o tem je sedaj odločil državni zbor, in to je in mora ostati v pristojnosti državnega zbora. O predlogu za obravnavo predloga zakona v skrajšanem postopku je bilo v državnem zboru, in to mora ostati v državnem zboru. To sta že dva razloga, zaradi katerih seveda ta amandma k 23. členu ne more biti sprejet. O predlogu, da se opravi predhodna obravnava zakona - ne more kolegij odločiti o tem, ali bomo v državnem zboru poslanke in poslanci imeli pravico predhodne razprave o zakonu. Tako rekoč ni prve obravnave, če bi seveda bilo to sprejemljivo. Zato opozarjam, da je to nesprejemljivo. V času trajanja seje državnega zbora in v času obravnavanja posameznih točk dnevnega reda ter ob določitvi časa trajanja razprav poslancev in drugih udeležencev seje oziroma poslanskih skupin. Če je kdo o tem odločal, potem je na zasedanju državnega zbora na predlog kakšne poslanske skupine ali poslanca predsedujoči dal na glasovanje državnemu zboru o omejitvah. S tem se krši že pridobljena demokracija, pridobljene pravice poslanca - to ne samo, da se krši, to je v nasprotju, kolegice in kolegi, poslanke in poslanci, v nasprotju z 82. členom slovenske ustave. Ne more kolegij odločati o številu mest v delovnihtelesih in ne more o sestavi delegacij državnega zbora v mednarodnih parlamentarnih institucijah itn. Strinjam se, da lahko kolegij državnega zbora odloča o roku, v katerem lahko državni svet poda mnenje; strinjam se, da lahko kolegij državnega zbora odloča [[...]]
Vaši kolegi na vaši desni vas [[...]]
In vaši kolegi na vaši levi.
Večina tišine je tam. To znam iz te perspektive bolje oceniti. Spoštovani, kolegi in kolegice, ura je 17.02. Gospod predsednik bi želel dati obvestilo, vendarle bi želela gospodu Pukšiču dovoliti, da dokonča svojo razpravo in prosim za potreben mir. Hvala lepa.
Glede na to, da bo možnost imel predsednik državnega zbora in glede na to, da je ura že 17.00 in glede na to, da nas čaka še ena izredna seja, odbor itn., gospa predsedujoča, bom prekinil svojo razpravo in nadaljeval jutri. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Kolegice in kolegi! Ali vas lahko prosim za pozornost pri naslednjem obvestilu? Kot veste, sem danes ob 13.00 uri povabil vodje poslanskih skupin na sestanek, na katerem je sodeloval tudi minister Gantar kot predstavnik vlade pri predlogu, da danes za zakon, o katerem je bilo govora, glede jamstva letalskemu prevozniku Adria Airways, skličemo izredno sejo. Minister Gantar je tam navedel razloge, zaradi katerih se je s sklicem izredne seje mudilo. Vodje poslanskih skupin so to odgovornost državnega zbora vzeli na znanje in jo sprejeli. Zato tudi konsenzualna odločitev, da seja bo. Kot veste, imamo z dopolnjenim poslovnikom določbo, po kateri se glede mnenja lahko ali mora pred začetkom razprave v državnem zboru oglasiti tudi državni svet. Jaz sem takoj stopil v stik s predsednikom državnega sveta, kolegom Hrovatom in ga prosil, če lahko na korespondenčni seji ugotovi, da nima državni svet negativnega mnenja glede tega vprašanja. Sedaj pred nekaj minutami me je pisno obvestil o naslednjem: "Obveščam vas, da sem na podlagi 52. člena poslovnika državnega sveta sklical sedmo korespondenčno sejo. Na podlagi prvega odstavka 52. člena se državni svet ni strinjal z izvedbo korespondenčne seje, zato sem sklical 66. redno sejo državnega sveta Republike Slovenije, ki bo jutri, 28.9. ob 9.30 minut, z naslednjim dnevnim redom: predlog zakona o jamstvu za zavarovalno kritje letalskih prevoznikov. Predlagam proceduralni sklep, da se sedaj na kratek posvet dobimo vodje poslanskih skupin. Gre za zelo odgovorno odločitev. Rad bi se posvetoval z vodji poslanskih skupin. Če bomo ugotovili, da ni mogoče danes izvesti zaradi te odločitve seje državnega zbora, bi predlagal, da nadaljujemo danes ob 17.15 do 18. ure obravnavo poslovnika. Prosim za potrpežljivost kolegice in kolege, glede na okoliščine, da počakajo na odločitev, ki jo bomo zdaj v nekaj minutah sprejeli. Hvala lepa.
Hvala lepa. V skladu s predlogom predsednika državnega zbora prekinjam zasedanje. Nadaljujemo ob 17. uri in 15 minut. Hvala lepa. [[...]]ker se je rahlo zavleklo, bomo nadaljevali ob 17.30 uri. Hvala lepa za pozornost.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, lepo vas prosim, da zasedete svoja mesta, ker nas bo predsednik državnega zbora, gospod Pahor, obvestil o dogovoru, ki je bil sprejet na kolegiju predsednika državnega zbora. Pred tem bomo ugotovili navzočnost v dvorani. Vljudno vas prosim, da pritisnete tipko "kvorum". Ugotavljamo navzočnost. Navzočih je 57 poslank in poslancev, kar pomeni, da smo sklepčni in lahko veljavno odločamo. Gospod Pahor, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Danes je v državnem zboru ne prvič ne zadnjič zelo živahen in delaven dan, vsi imamo veliko obveznosti. Zato bi se rad najprej posebej zahvalil vodjem poslanskih skupin za strpnost in za veliko mero razumevanja pri usklajevanju stališč glede dela državnega zbora. Odločitev je naslednja. Glede na prej povedano moramo vzeti v obzir odločitev državnega sveta, da bo jutri ob 9.30 uri imel sejo. Brez mnenja po poslovniku, ki je bil nedavno amandmiran, ne moremo začeti ne seje delovnega telesa ne izredne seje državnega zbora. Rad bi povedal, da je državni zbor v situaciji, v kateri smo, sprejel vse potrebne odločitve, da bi po svojih najboljših močeh pomagal reševati zadevo, ki jo je v postopek predlagala vlada. Državni svet se je tako odločil in to odločitev moramo spoštovati, mimo nje ne moremo. Odločili smo se, da danes do 18.00 ure nadaljujemo odločanje o amandmajih k predlogu poslovnika. Jutri ob 10.00 uri nadaljujemo z obravnavo poročila varuha človekovih pravic. Ko bo državni svet končal zasedanje, bom predlagal predsedniku pristojnega odbora, da skliče sejo odbora; ko bo seja odbora končana, se bo jutri na izredni seji sestal tudi državni zbor. V torek bomo po vprašanjih premieru Drnovšku s strani poslanskih skupin opozicije nadaljevali z zakonom o suši v sredo pa s poslovnikom. Taka je odločitev. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa. Spoštovani in spoštovane, nadaljujemo torej tam, kjer smo prekinili delo. In sicer, k besedi k dvema amandmajema k 23. členu se je javil gospod Sok. Izvolite, gospod Sok. Gospod Pukšič, se opravičujem niste zaključili še svoje razprave. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Prej sem navedel, s katerimi deli k 23. členu pri amandmajih se ne strinjam in začel sem s tistim, s čimer pa se strinjam. Dva predloga, ampak ta dva, ki govorita o roku, v katerem lahko državni svet poda mnenje, ter o drugih zadevah, za katere tako določa poslovnik. Da o tem odloča kolegij državnega zbora, je že tudi v 23. členu. V 23. členu je tudi program dela državnega zbora in v 23. členu je tudi terminski program za obdobje najmanj dveh mesecev. Popolnoma nobenega razloga ni, da bi sprejeli ta amandma. Zato je seveda nujno potrebno ta amandma zavrniti. Seveda, ne morem sprejeti tudi drugega in tretjega odstavka, ki govorita, če kolegij ne doseže dogovora, da so potem odločitve kolegija sprejete, če o tem odločajo tisti, ki imajo dovolj poslancev za sabo, torej vodje poslanskih skupin, da odloča v imenu celotne poslanske skupine. Ne strinjam se, seveda, s tistim delom, ko govori, da je seja kolegija sklepčna, če se je udeležijo vodje poslanske skupine. Glede na pravkar povedano s strani predsednika državnega zbora v zvezi z izredno sejo državnega zbora, ki je danes ne moremo imeti, in se mi zdi nesprejemljivo, da je bil ob tako eminetnih pravnikih takšen popravek sprejet in da je nemogoče normalno delo državnega zbora in je vezan na neke predhodne, tudi v izrednih primerih ali razmerah, neke prehodne odločitve, bi se lahko tudi v tem primeru dogodilo, da če ne bi bilo vodje poslanske skupine, največje ali pa dveh, treh največjih poslanskih skupin, da pač zaradi tega državni zbor ne bi mogel delati, v kolikor seveda ne bi predal pooblastil na koga drugega. Zato nam lahko to, seveda, v poslovniku več kot škodi. Zato sam seveda takšnega amandmaja v nobenem primeru ne bom podprl in zelo resno, zelo resno mislim, v kolikor bi bil takšen amandma sprejet, da potem pravzaprav poslanke in poslanci več ne bi opravljali funkcije, ki je dana po ustavi Republike Slovenije, in bi seveda prišli na nek delegatski sistem, to, kar je nekoč že bilo. Če bi pa to bilo seveda sprejeto, potem pa sem sam globoko prepričan, da ni potrebe, da bi bili poslanci državnega zbora profesionalni, ampak potem pač tako nekdo, ki bo pač to ob svoji službi še opravljal. Potem bo dovolj seveda šef stranke, tisti, ki bo pri vstopu parlamentarnih strank, in vodja poslanske ali vodje tistih izvoljenih poslancev, to pomeni dva iz vsake stranke, ne glede na število izvoljenih, glede na prag 4 procentov, to pomeni minimalno tisti štirje poslanci. S sprejetjem tega člena, tega amandmaja k 23. členu posegamo v ustavne pravice poslank in poslancev in verjamem, da takšno sprejetje amandmaja k 23. členu ne bi preživelo pozitivne razprave na ostalih instancah, ki seveda v pravni državi še obstajajo. Zato predlagam kolegicam in kolegom, da tega amandmaja ne podprejo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Sok, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovane poslanke in poslanci! Tudi sam ugotavljam, da je dokaj nenavadno, da so predlagatelji v obliki amandmaja praktično spremenili celotni 23. člen, in to s podobno vsebino iz druge obravnave. Takrat je to bil 25. člen, ko se je pravzaprav kar okrog tega člena vrtela razprava in je bil eden od temeljnih členov v samem poslovniku. Takrat smo kar nekaj ur porabili za obrazlaganje, nasprotovanje, zagovarjanje in sedaj se ta zadeva seveda na nek način tukaj ponavlja. Res je, da sem imel možnost, in kar je uvodoma povedal poslanski kolega Anderlič, ko je rekel, da so se predlagatelji tudi z opozicijo o nekaterih rešitvah v tem členu dogovorili, torej to moram povedati, da je ta zadeva deloma resnična. Predvsem so spoštovali ta dogovor, da so v tretjem, četrtem odstavku 1/3 poslancev spremenili v 1/5 poslancev. Torej sicer v tem trenutku še vedno nimamo tega amandmaja na mizi. Ne vem, mogoče ste ga ostali dobili, ampak naša poslanska skupina ga še vedno nima. Tako, da bi prosil vodstvo državnega zbora, da vsekakor to uredi, da bomo poslanci dobili ta predlog v pisni obliki. Namreč takšna je procedura po veljavnem poslovniku in prosim, da jo spoštujemo. Ta člen 23 je vsekakor vezan s tistim členom, ki še vedno v tem poslovniku določa, da so seje kolegija zaprte za javnost. In pravzaprav ta 23. člen daje velika pooblastila. Tisto, kar smo se s predlagatelji pogovarjali, je, da bi na nek način še pred odločanjem o amandmaju poslanska skupina LDS zahtevala polurni odmor, kjer bi se dokončno opredelili o odprtem vprašanju, in sicer gre za zadnji stavek drugega odstavka, ki pravi: "Odločitev kolegija je sprejeta, če določen predlog podpirajo vodje poslanskih skupin, s skupno večjim številom članov od tistih, ki mu nasprotujejo." Gre torej za to zadevo, ki smo ji mi ves čas nasprotovali, gre za ponderiran način odločanja. Gre za ponderiran način odločanja. Ta člen, tako zapisan, kot je tukaj, bi v praksi pomenil, da bi praktično dva od vodij poslanskih skupin, to je vodja poslanske skupine LDS-a in pa vodja poslanske skupine Združene liste, praktično lahko o vsem odločala sama, saj predstavljata polovico [[...]]Da, saj dejansko je res težko poslušati te debate in tudi težko je razpravljati v tem parlamentu, ki na trenutke izgleda, kot da bi bili v čebeljem panju. Sršenjem. Torej, gre za to in to je bilo tudi nekako v pogovoru z LDS načeto in obljubljeno, da bo liberalna demokracija s svojimi koalicijskimi partnerji skušala preučiti, če bi ta drugi stavek o ponderiranem odločanju ne izpustili iz tega člena,s čimer bi do neke mere tudi postal ta člen sprejemljiv za opozicijo. V tem trenutku, če ta člen ostane zapisan tako, kot je, bi se dejansko dogodilo to, kar je danes v razpravi že načel moj poslanski kolega Drobnič, ko je rekel, da bi kolegij pravzaprav postal parlament v malem. Torej, to situacijo v parlamentu bi preslikali na kolegij, kolegij bi odločal z velikimi kompetencami, torej imel bi velika pooblastila, in to brez javnosti, v kolikor bodo vsi amandmaji sprejeti tako, kot so predlagani. Torej, nam se takšne rešitve zdijo nesprejemljive in vsekakor se s tem ne moremo strinjati. Še enkrat bi rad poudaril, da lahko na taki nedorečeni točki v bistvu pade celotni poslovnik. Zavedati se je namreč treba, da rabite podporo dveh tretjin prisotnih poslancev, zato predlagam, da o tem še enkrat razmislite in poskušate mogoče tudi sejo za pet, deset minut prekinemo, to zadevo doreči, da bi postala sprejemljiva. Torej, mi se s ponderskim načinom odločanja na kolegiju ne strinjamo. Kajti vsi vodje poslanskih skupin bi ob takem določilu zgubili svojo funkcijo, svojo funkcijo bi zgubili tudi vsi podpredsedniki državnega zbora. Lahko bi se sicer udeleževali sej kolegija, vendar ne bi imeli nobene prave teže. Tudi predsednik parlamenta bi ob takšnem zapisu ostal dejansko brez svojih pooblastil, kajti dva predsednika poslanskih skupin, ob pomoči morebiti še DeSUS-a, bi lahko odločala dejansko o vsem. S tem bi zaključil našo predstavitev in povedal, da poslanska skupina Nove Slovenije takšnih rešitev, kot so zapisane v tem 23. členu, ne namerava podpreti. In če boste to sprejeli v takšni obliki, bomo seveda nasprotovali poslovniku kot celoti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Repliko ima gospod Anderlič, potem pa razpravo gospod Jerovšek in gospod Drobnič.
Meni je žal, da gospod Sok ob nešteto pogovorih o tem, na kakšen način bi bilo smiselno urediti določene relacije v državnem zboru, ni bil zadosti pozoren ali pa nekako ne želi slediti osnovnim intencam, ki se tukaj v tem členu določajo. Res je, gospod Sok, nobene tajnosti ni, da se poskuša s tem amandmajem nekako preslikati parlament v kolegij. Konstitutivni del tega državnega zbora so poslanske skupine, in seveda od ustave naprej imajo svojo vlogo, svojo pozicijo tudi takrat, ko gredo predstavniki poslanskih skupin k predsedniku države na pogovor o tem, kateri predlog bodo podprle, recimo, za varuha človekovih pravic ali kaj drugega. Predsednik države vpraša, "na koliko glasov iz vaše poslanske skupine lahko računamo". To bi z drugimi besedami pomenilo, da bi vseh 90 poslancev, če govorimo o vašem primeru, vseh 90 poslancev moralo iti k predsedniku države in reči, "jaz bom podprl, recimo, kandidata za varuha človekovih pravic, drugi ne [[...]], in on bi na koncu seštel. Kajti odgovornost, ki jo ima predsednik države po ustavi, je tako velika, da ne more iti v avanturo, da gre z nekim predlogom, ki nima nobene vnaprejšnje identifikacije s številom glasov, ki jih lahko dobi nek predlog v državnem zboru. In tu nastopajo poslanske skupine spet kot konstitutivni element tega državnega zbora, kjer načrtujejo, postavljajo okvire in same sebi organizirajo delo, zato da bo v tej dvorani to teklo po nekem redu. Če ste pogledali pozorno ta amandma in osnovni 25. člen iz drugega branja, ki ni bil sprejet - govori izključno o postopkovnih, o proceduralnih vprašanjih, ki se tičejo načina dela, določanja terminskega programa, določanja delovnih teles, določanja sestave in tako naprej. Samo proceduralna vprašanja in nič drugega. Nobenega govora ni o izključevanju možnosti odločanja in tako naprej. Vsaka zadeva, ki bo z vidika uvrščanja zakonov na dnevni red in omogočanja splošne razprave in tako naprej, je opredeljena v drugih členih in je mogoča. Seveda, ta poslovnik predpostavlja, da ne bo mogoče v zadnjem trenutku spreminjati ne vem česa, ampak da bo treba dva meseca vnaprej planirati in v rokih zahtevati, recimo splošno obravnavo v prvem branju, vlagati amandmaje v rokih. Če seveda bi bila kakšna možnost, da bi kje kolegij ne imel tega posluha, je tisti predlog v spremenjenem amandmaju, ki sem ga obrazložil že prej, izboljšal recimo ali pa ohlapneje naredil določbo, ki pravi "ena petina". Jaz sem prej gospodu Pukšiču želel razložiti, v čem je razlika med 1/3 in 1/5. Od 33 procentov do 20 procentov navzdol. To je razlika, da še gospodu Pukšiču na nek način repliciram. In jaz mislim, da je to velika razlika in je to tisto, kar nas vse skupaj zavezuje k odgovornemu delu. Res ni nobene potrebe, da jaz recimo, dokler sem vodja poslanske skupine, hodim na kolegij, kjer predstavljam mnenje 34 poslank in poslancev, nimam pa možnosti, da skupaj z vašo oziroma "vis-a-vis" vaše poslanske skupine, tudi skupine narodnosti, skupine SNS, DeSUS in SMS, torej petih poslanskih skupin, da nimam prav nobenega glasu tam in moje mnenje nič ne velja. Lahko je tudi to, ampak konstrukcija tega člena oziroma tega amandmaja je narejena tako, da se tiste stvari, ki jih tukaj proceduralno zapletamo, opravijo tam. In če se že vnaprej stehta, s tem sem začel in bom končal, če že naprej veste, koliko glasov bo v državnem zboru za nek proceduralni predlog, je res neumno, da z manjšino glasov na kolegiju preglasujete večino in tukaj samo vajo ponovimo. Jaz za to nisem in zato smo pripravili tak način ureditve.
Hvala lepa. Replicirati nazaj želi gospod Sok. Izvolite.
Hvala lepa. To, v zvezi s tem, kako dobiva predsednik države mnenje od vodij poslanskih skupin in pa poslancev, seveda ni bil odgovor na to, kar sem jaz izpostavil. Jaz sem izpostavil ponderiran način odločanja. Povsem jasno je, to tudi vem, da predsednik države ne bo spraševal in tudi do sedaj ni spraševal vsakega poslanca posebej, ampak je k sebi povabil predsednike strank ali pa vodje poslanske skupine in se z njimi posvetoval. To, kar pa vi kot problem navajate, to sem pa jaz trdno prepričan, mora biti rešitev, ki je stvar koalicijske pogodbe. Drugo je sicer vprašanje, če v naših razmerah ta koalicijska pogodba ne deluje. To je drugo vprašanje. Ampak to, da se vi na kolegiju pogajate, kaj boste naredili in kako boste naredili, to ni stvar tega člena. Te zadeve bi morale biti urejene v koalicijski pogodbi, ki jo kot vladajoča pozicija imate, in tam bi morale vladajoče stranke določiti medsebojne relacije. To, na kar mi opozarjamo, pa je seveda problem, da je pri nas ob predpostavki, še enkrat ponavljam, da so seje kolegija zaprte za javnost, da so tajne, opozarjamo na to, da se pri nas vse preveč postopki izigravajo. Ne vem, kolega Peterle je včeraj tukaj naštel, koliko členov smo obravnavali v tem parlamentu po hitrem postopku, kljub dejstvu, da imamo v tem poslovniku, ki še vedno velja, opredeljeno, kdaj se lahko uporabi hitri postopek. Govori o izrednih razmerah. Če bi izhajali iz tega, potem lahko zaključimo, da pravzaprav pri nas nenehno vladajo neke izredne razmere. Na podlagi izkušenj, ko pa pozicijski [[...]]Da, kolega Potrč. Ne pričakujem, da se bo delo in odločanje kaj izboljšalo. Ko bo prikrito očem javnosti, se bo po moje samo še poslabšalo, še zlasti zato, ker niste v tem parlamentu dovolili, da bi ta država naredila tudi nekaj za samo pluralizacijo medijev. Ampak to je druga zadeva, je pa ravno tako povezana z delom v naši državi, v parlamentu, vladi in na kolegiju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sedaj imamo kar tri replike, in sicer najprej izvajanju, prejšnjemu, gospoda Anderliča želita replicirati tudi gospod Jerovšek in gospod Pukšič, potem pa gospod Anderlič izvajanju gospoda Soka. Izvolite, gospod Pukšič.
Poglejte. S spremembo tega člena, to, kar ni šlo v drugem branju, kar je bilo v drugem branju v tem državnem zboru zavrnjeno, to pomeni, ni bilo sprejeto s kvalificirano večino, ste sedaj hoteli zadevo obiti po levi strani in pripeljati tako rekoč vse bistvene odločitve na kolegij državnega zbora. Vse odločitve, ki se bodo odvile, in še to na zaprtem delu kolegija državnega zbora, to pomeni, pri 100. členu se bo zadeva zaprla, je enostavno nesprejemljivo. Glede na poslovnik, ki smo ga imeli sedaj, ste tudi, kolikor vam je dopuščalo, ali proceduralno ali poslovniško, če pa to ne, pa s kakršnimikoli drugimi triki poskusili zamegliti ali obiti določene odločitve, ki bi morale biti v normalni pravni državi, če bi veljal 2. člen slovenske ustave, da smo pravna država, upoštevane. Samo spomnite se, koliko manevrov, kaj vse ste naredili, da ste obšli voljo ljudstva, kaj vse se je zgodilo, da se je obšla odločba ustavnega sodišča, kaj vse je bilo narejeno, da se je vse to zgodilo. Sedaj, ko bo zadeva pred javnostjo zakrita, ko bosta o tem odločala dva ali trije poslanci, vodje poslanskih skupin, ki bodo imeli za sabo večino, smo pravzaprav za nekaj desetletij nazaj. Ne morem dovoliti tega! Poglejte, v nasprotju s poslovnikom, v nasprotju z zakonom, pa vendar z glasom večine ste odločili tudi to, da se ni obravnavalo poročilo preiskovalne komisije na državnem zboru. Že tista komisija v prejšnjem mandatu je razpravljala in ugotavljala kriminaliteto ljubljanskih bank v Nemčiji in tako dalje, v zvezi z Elanom in tako dalje. Niste hoteli tega poročila! Veliko teh podatkov smo vedeli že takrat. To so razlogi, obrazlagam, zakaj takšen člen ni dober. Ni dober za demokracijo! Lahko se smejite, kolikor se hočete, ampak navaja vas ali napeljuje zopet nazaj na tisto, kar je bilo pred desetletji. Nekateri ste seveda bili akterji te zgodovine, tega dejanja, tega delovanja, in ne vem, zakaj hočete po desetih letih mlado travo, ki je začela rasti, popolnoma pohoditi - ki se ji reče z eno besedo demokracija. Nimate tega mandata nimate ga! Ta mandat smo dobili poslanke in poslanci od volivk in volivcev. Smo ga dobili, in nimate tega mandata, da samo z enim členom v poslovniku to spremenite. Ne morete, ker je v nasprotju z demokratičnimi odločitvami, s tem, kar se dobi samo na volitvah. Mandat poslanca je zapisan v ustavi, zaenkrat še v 82. členu. In te pravice vodje poslanskih skupin in šefi političnih strank ne morete pridobiti. In pravice odločati in glasovati o tem v mojem imenu nima ne moj vodja poslanske skupine in ne moj predsednik stranke. Je nima in je ne bo imel! Če je pri nekaterih drugih drugače, je pač to vaš problem. Ni razlogov, ni resnih razlogov, da takšen amandma k temu sprejmemo. Še toliko bolj, kolegice in kolegi, ker je to v tretjem branju, ker to ni korektno, ker je to za ovinkom, ker je to podlo! In na to ne pristanemo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek, replika, izvolite.
Hvala lepa. Zelo sem hvaležen kolegu Anderliču za zadnji nastop, ker sedaj bolje razumem intencijo in, mislim, tudi ta dva odstavka o ponderiranem glasovanju. Moj bivši poslanski kolega Ivo Hvalica bi rekel, "Jung, Teorija podzavesti" je prišla na dan. Namreč, dejansko zdaj vidim, da je prišlo do tega oziroma tu tiči zadaj to, da je kolega Anderlič kot vodja največje poslanske skupine v tem mandatu dostikrat vzel vajeti v roke in dal nezaupnico predsedniku državnega zbora. Izvajal je pač politiko, da je on "de facto" predsednik državnega zbora, predsednik državnega zbora pa "de iure", formalno. Sedaj pa opozarjam na to, da bo ta nevarnost bistveno večja. Imeli bomo situacijo, ko stanje, tisto, kar bo zapisano, ne bo ustrezalo dejanskemu stanju. "De facto", vodja največje poslanske skupine dejansko predsednik državnega zbora in življenjske sanje se bodo izpolnile. [[...]] [[Smeh.]] [[...]]
Gospod Jerovšek, vljudno prosim, da svoje demagogije ne zganjate s pravico do replike. Prosim, da se omejite na razpravo gospoda Anderliča.
Ne, to, kar je blokiralo delo državnega zbora parkrat, se spominjam, se bo multipliciralo, dejansko se bo multipliciralo. To je logično, saj to je človeško, da ljudje imajo neko voljo do moči in da jo hočejo tudi prenesti v formalno obliko. Vendar mi smo pa odgovorni, državni zbor, da te stvari na nek način uravnovesimo in naredimo sprejemljive in normalne. Če pa bo to obveljalo, bi pa seveda predlagal, ker bosta vodja dveh največjih poslanskih skupin v vladi zelo obremenjena in zelo veliko odgovornost bosta imela, da jima po vzorcu Ljubljanske banke damo plačo ameriških kongresnikov, ker bosta imela ustrezno odgovornost in si zaslužita plačo ameriških kongresnikov. Zakaj, če so v banki lahko ameriške plače, zakaj v parlamentu ne bi bile ameriške plače?! Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Anderlič, izvolite.
V bistvu vse tri razprave oziroma vse tri replike, ki so bile izzvane na mojo repliko, so same po sebi odgovorile na bistvo vprašanja, ki si ga vsi zastavljate ali pa zastavljamo ob tem amandmaju. Namreč, gre samo za to, gospodje, vsi trije, da ta amandma pravi, da tisto, s čimer se neplodno ukvarjamo tukaj, s proceduralnimi in drugimi zadevami, da se nekdo v imenu teh skupin, ki so zastopane v državnem zboru, ki pa so ustavna kategorija, če hočete, to ni samovolja moja - moja naloga je veliko večja, kot je naloga recimo gospoda Jelinčiča, ker se jaz po tem amandmaju predhodno posvetujem s 33-imi poslanci in poslankami, gospod Jelinčič pa s tremi. Seveda, ko jaz vem na osnovi predhodnega posvetovanja, da se bo v državnem zboru v roku dveh mesecev odvijalo po terminskem planu to in to, in vem, kaj oni mislijo, jaz lahko tam na kolegiju rečem in moram reči, en zakon bo podprt, drug ne bo podprt itn., in da tudi vi drugi to veste, da seveda ne bi izgubljalo vseh 90 poslancev časa za ta proceduralna vprašanja. Samo o tem je govora v tem amandmaju - torej narediti organizacijo pregledno, terminski plan opredeliti, določiti zakone, ki bodo izpolnjevali pogoje, da gredo lahko v proceduro in tako naprej. In seveda ni osnovni postulat kolegija glasovanje, osnovni je dogovor med poslanskimi skupinami. In slep bi bil tisti, ki bi mislil, da lahko z neko kvazi večino, ki jo nosi z nekimi glasovi za sabo, povozil vse. To se tudi zdaj ne dogaja in se tudi sicer ne more dogoditi. In šele, ko so vse te možnosti izčrpane, dogovarjanja namreč, se predvideva glasovanje. In še ko je izvedeno glasovanje, se lahko 1/5 poslancev zbere in reče, ne strinjamo se, in to v roku 5 dni, v 5 dneh, da se ne strinja s to odločitvijo in zahteva spremembo. Ena petina veste, koliko je. In ko še to, recimo ne, uspe, ker če se to ni zbralo, se lahko spreminjajo določene stvari na zboru. Torej stvar je predvidena po nekem postopku, organizirano, planirano vnaprej, ne pa stihijsko, in namen tega amandmaja je to. Nobenega govora ni o tem, da bi se komurkoli odvzemala pravica. Je pa res, da imamo v tem državnem zboru poslanske skupine, ki se morajo znotraj dogovoriti in priti z nekimi stališči, nekimi predlogi. In jaz mislim, da res ni nobene potrebe, da tukaj na široko in dolgo razpravljamo, ali je potrebno, da delo planiramo, ali je potrebno, da ga organiziramo, ali je potrebno, da vnaprej vemo, ali so gradiva pripravljena in tako naprej in tako naprej. Tako, da jaz se resnično ne bom več oglašal, ker tudi vem, ker tudi vem, gospod Sok, ker se vi sklicujete na dogovore, da sem jaz veliko iniciativ dal za pogovore, da se z mnogimi strinjamo skupno in tako naprej. Vem pa tudi, da zdajle sledi pavza ali obtej uri ali pa če bi ob pol šestih končali, ker bi vi to predlagali, da se boste posvetovali, o tistem, o čemer se posvetujemo že eno leto ob tem poslovniku. Tako da tukaj ni nobene skrivnosti in se zato tudi ne bom več pri tem členu oglašal. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kar nekaj kolegov je še prijavljenih k razpravi. Glede na odločitev in glede na potek časa, ura je 18.06, prekinjam torej zasedanje. Odprta je še razprava k 23. členu. Jutri nadaljujemo delo ob 10. uri dopoldne. In sicer bomo obravnavali poročilo varuha človekovih pravic. Hvala lepa in lahko noč.