Dober dan, spoštovane kolegice in kolegi! Začenjam predzadnjo redno sejo v tem mandatu. Vse prav lepo pozdravljam! Začenjamo 37. sejo državnega zbora. Sklicana je bila na podlagi prvega odstavka 57. člena poslovnika državnega zbora. Nekaj naših kolegov in kolegic zaradi drugih obveznosti se seje ne more udeležiti. To so kolegi doktor Brejc, Fabjan, Horvat, Kebrič, Levič, kolegica Mrzel, Franc Čebulj se opravičuje za začetek seje, Franci Rokavec pa bo odsoten do 16. ure. Na sejo sem povabil predsednika vlade Republike Slovenije magistra Antona Ropa k 1. točki, predstavnike vlade Republike Slovenije k vsem točkam dnevnega reda ter predstavnika urada predsednika republike in predstavnika sodnega sveta k 30. točki dnevnega reda. Še enkrat vsem lep pozdrav! Prehajamo na določitev dnevnega reda 37. seje. Predlog dnevnega reda je pripravljen skladno z 59. členom poslovnika in ste ga prejeli s sklicem seje dne 4. junija letos. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena poslovnika državnega zbora. Najprej bomo, spoštovane kolegice in kolegi, prešli na predloge za umik posameznih točk z dnevnega reda. Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, Slovenske demokratske stranke in Nove Slovenije predlagajo, da se z dnevnega reda umakne predlog zakona o Triglavskem narodnem parku, ki je v proceduri v drugi obravnavi. Želi besedo predlagatelj umika? Prosim, kolega Barovič.
Hvala, predsednik. Najprej se v Slovenski nacionalni stranki seveda čudimo, če je lahko kolegij umaknil tri predloge zakonov, o občinskem redarstvu, o društvih in o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. Lahko bi dosegel verjetno tudi dogovor in bi umaknil predlagani zakon. Drugi razlog, za katerega mi predlagamo umik, je ta, da je v pregledu amandmajev, ki smo jih vlagali, bilo opaziti, da so amandmaji predlagani s strani Liberalne demokracije Slovenije z datumom 8.6., v mreži so pa z datumom 9.6., kar vsekakor ni fer. Glede na to, da je 8.6. potekel rok za vlaganje amandmajev, v mreži so amandmaji vloženi z datumom 9.6., v materialu, ki smo ga dobili, pa z datumom 8.6. Ni fer in ni pošteno! Ne nazadnje pa v Slovenski nacionalni stranki ocenjujemo, da je predlog zakona, ki je v proceduri v obliki, v kakršni je podan, nesprejemljiv. Dejstvo je, da je predlagani zakon na grob način posegel v večpomenski prostor, ki je bogat z naravnim, kulturnim habitatom, krajinskim arhitekturnim izročilom in po naši oceni bi to imelo velike in nepopravljive posledice. Nadalje, v Slovenski nacionalni stranki zahtevamo, da se umakne iz nadaljnjega parlamentarnega postopka ta zakon tako, da se začne nov postopek na podlagi novega osnutka, v katerem bo omogočeno izvesti vsaj 60-dnevno javno razpravo o osnutku zakona, ki bi bila v skladu z določili 58. člena zakona o ohranjanju narave. Pri omenjenem zakonu, kolegice in kolegi, gre namreč za več odprtih, nerešenih in perečih vprašanj in ker je potrebno vsa ta vprašanja obravnavati na najbolj skladen način, ocenjujemo, da se mora v pripravo zakona vključiti tudi strokovna javnost, interesne skupine ter v parku živeče prebivalstvo. Ob tem pa utemeljujemo predlog oziroma zahtevo za umik tudi s šeenim pomembnim dejstvom, na katerega pa so opozorili v koaliciji nevladnih organizacij za ohranitev Triglavskega narodnega parka. Gre namreč za predlog zakona o Triglavskem narodnem parku, ki je v obravnavi v državnem zboru, torej ta ni istoveten s tistim za katerega so postavljene izhodiščne teze, saj so domačini na lokalnem referendumu jasno pokazali voljo proti krčenju območja narodnega parka. Mislim, da je bila utemeljitev zelo jasna, zelo konkretna in zelo natančna. In predlagam kolegicam in kolegom, da podprete našo zahtevo.
Sedaj se do predloga za umik lahko opredelijo predstavniki poslanskih skupin. Prosim, kolega Sok v imenu poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala lepa. V naši poslanski skupini se vsekakor zavzemamo, da se ta predlog umakne z dnevnega reda. Gre za to, da je to izredno kompleksen zakon, ki je v javnosti sprožil veliko polemik, postopek sprejemanja tega zakona ni bil v skladu z našim veljavnim poslovnikom. Sedaj na koncu, ko smo v drugem branju v državnem zboru, pa se je zgodilo še dvoje. Koalicija Slovenija je, tako kot tudi Nacionalna stranka, vložila svoje amandmaje, za katere pa smo dobili dopis, da ti amandmaji niso vloženi v skladu s poslovnikom. Šlo je za to, da so bili amandmaji v drugem branju vloženi v imenu predlagateljev, ne pa v imenu poslanskih skupin. In mi smo prepričani, da to ne more biti razlog, zaradi katerega bi bili amandmaji neustrezno vloženi, kajti na to bi lahko naše strokovne službe, zakonodajno-pravna služba takoj opozorila, kar tudi je. In ko so jih opozorili, so naši strokovci tudi to popravili. Če se vrnem nazaj, pa je ta zakon bil od prve obravnave pa potem do javne predstavitve mnenj in pa do splošne razprave kar dvakrat, če ne celo trikrat spremenjen, in še sedaj je vloženih veliko amandmajev s strani predlagatelja, prvopodpisanega, Liberalne demokracije Slovenije. Mi mislimo, da na takšen način tako kompleksnega in tako zapletenega zakona ni možno sprejemati. In bi seveda predlagali, da gospodje iz LDS-a to sami ugotovite in tik pred koncem mandata ne posiljujete tega državnega zbora z rešitvami, ki niso splošno sprejemljive. Kajti sigurno je, da bodo tisti, in teh je veliko, ki se s tem zakonom ne strinjajo, to niso samo prebivalci določene, se pravi, področja Triglavskega narodnega parka, ampak tudi Slovenska akademija znanosti in umetnosti, potem Svet za varstvo okolja, civilna iniciativa in še kdo bi se našel, ki odločno nasprotujejo, ne samo takemu predlogu, kot je, ampak tudi načinu, na kakršen je bil ta zakon speljan skozi proceduro do današnje druge obravnave v tem državnem zboru. Iz tega razloga še enkrat povem, da se mi odločno zavzemamo za to, da se ta zakon z današnjega dnevnega reda umakne. Hvala lepa.
Kolega Tanko, v imenu poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim, za mir.
Hvala lepa za besedo. V naši poslanski skupini smo že od vsega začetka nasprotovali takšnemu načinu obravnave tega zakona, kot ste se ga poslužili. Mi smo že pri sami obravnavi opozorili, da je postopek, da obstajajo številni proceduralni razlogi, zakaj tega zakona ni možno obravnavati. Kajti že prva obravnava se je začela v neskladju z zakonodajo in s poslovnikom. Predlagatelji so povsem obšli strokovne podlage, niso jih nikjer navedli, niso niti opozorili na nobena neskladja, na kolizijo. Drugič. Zlorabil se je sklep na junijski, 28. seji državnega zbora lansko leto, ko je bilo dogovorjeno, da se nadaljuje procedura šele takrat, ko bodo ta strokovna mnenja več kot usklajena. To se ni zgodilo, ampak se je postopek kar enostavno na jesenskem delu nadaljeval. Prav tako se je pri obravnavi tega zakona ves čas manipuliralo tako s teksti kot s kartografskim gradivom. Predlagatelji so za potrebe različnih javnih predstavitev uporabili različne tekste in različna kartografska gradiva, celo na javni predstavitvi mnenj je bil predstavljen dopolnjen predlog zakona, ki ga je šele potem mesec kasneje sprejel odbor državnega zbora za infrastrukturo, in to ne v besedilu, kot je bil tam predložen. Prav tako obstajajo tudi številni vsebinski razlogi. Kajti za sprejem tega zakona ne obstajajo nobene strokovne analize, ni narejena nobena SWOT analiza. Prav tako smo mnenja, da se z obstoječim zakonom samo legalizira obstoječe stanje, to se pravi črne gradnje za območje Triglavskega narodnega parka. Prav tako ni nobenih predvidenih nadomestil za tiste, ki v parku imajo zemljišča in je zaradi omejitev, ki jih park prinaša, omejena tudi raba teh zemljišč. Z določenimi stvarmi sem vas tudi opozoril v posebnem pismu oktobra lanskega leta in sem tudi tam natančno navedel, zakaj zakon ni primeren za obravnavo na državnem zboru. Še posebej pa nas je začudilo, da po vrsti vseh teh neskladij, nezakonitosti in kršenja procedur ste nam, bi rekel, umaknili amandmaje, ki smo jih predložili skupaj s stroko in strokovno javnostjo in mislimo, da je to višek zlorab pri sprejemanju tega zakona. Zato predlagam, da se zakon iz procedure umakne in da se obravnava kasneje, recimo v novem sklicu državnega zbora, ko bo obstajalo dovolj možnosti, da se zakonsko besedilo pripravi v miru, dovolj strokovno in pa tehtno. Hvala.
Želi še katera od poslanskih skupin besedo za [[...]]Samo hipec, sedaj imajo besedo poslanske skupine, če tako želijo? Nobena. Želite proceduralno? Kolega Jelinčič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Predlagam, da rešite ugled državnega zbora in da vi, kot predsednik državnega zbora, umaknete zakon iz procedure. Gre za celo vrsto kršenja dejanske procedure, prvič, pri vlaganju amandmaja Liberalne demokracije po poteku roka. Namreč rok je bil 8.6., amandma je bil vložen 9.6., Državni zbor Republike Slovenije, glavna pisarna beleži datum 10.6., vendar se ta amandma tukaj upošteva. To predvsem ni fer zaradi tega, ker so poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, SDS-a in NSi-ja vložile celo vrsto amandmajev, ki pa niso bili sprejeti zaradi napačnega podpisa. Bili so napisani na listih poslanskih skupin, vendar smo spodaj z napako podpisali samo enega poslanca. Mislim, da bi službe državnega zbora lahko in pravočasno opozorile na to neljubo napako, ki je zgolj tehničnega pomena, ne pa vsebinskega pomena, vendar se to ni zgodilo. Zato predlagam, gospod predsednik, še enkrat apeliram na vas, rešite ugled državnega zbora, da ne bodo zopet časopisi polni, kako si nekateri uzurpirajo oblast, in umaknite iz procedure ta zakon. Hvala lepa.
Kolegij državnega zbora je predlagal dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Te pristojnosti, da bi jaz to storil, nimam. Ima pa jo državni zbor in bo z glasovanjem odločil o predlogu za umik. Ta predlog sedaj dajem na glasovanje. Ni obrazložitve glasu. Ne. Pri tej točki ne, so samo predlagatelji oziroma predstavniki poslanskih skupin. Prehajamo torej na odločanje o predlogu za umik navedene točke z dnevnega reda. Ali lahko prosim pogledate, ali je z glasovalnimi napravami vse v redu? Glasujemo. Ja, dvignjena roka kolega Ruparja pomeni, da z glasovalno napravo ni bilo vse v redu. Ali lahko tehnične službe prosim, da pridejo v dvorano in pomagajo pri glasovalni napravi kolega Ruparja. Do takrat sejo prekinjam. Je v redu, kolega Rupar? Ni obrazložitve glasu, kolega Vučko. Ali lahko preidemo na odločanje? Prej sem vprašal, če želi kdo v imenu poslanske skupine, vendar se nihče ni prijavil za besedo, tako da obrazložitve glasu pa pri tem ni mogoče dati. Glasujemo. 68 navzočih, 36 za in 22 proti. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 22.]] Predlog je dobil potrebno večino. Zakon je umaknjen z dnevnega reda. Kolegij predsednika državnega zbora predlaga, da se z dnevnega reda umakne predlog zakona o občinskem redarstvu v prvi obravnavi. Želi kdo od kvalificiranih govornikov besedo? Ne. Potem bomo [[...]]Magister Vizjak v imenu poslanske skupine. Prosim.
Hvala lepa. V Slovenski demokratski stranki ocenjujemo potrebo po ureditvi tega področja občinskega redarstva kot eno izmed pomembnejših zadev, zato nasprotujemo umiku te točke z dnevnega reda, kajti namen in tudi ne nazadnje pričakovanje ljudi po vzpostavitvi nekega višjega nivoja reda v lokalnih skupnostih, zlasti občinskih središčih, so več kot potrebna. In ljudje ocenjujejo, da je potrebno tudi s strani lokalne skupnosti nekaj napraviti. Dejstvo je, da država preko pač svojih represivnih organov nezadovoljivo skrbi za temeljna področja reda v lokalnih skupnostih. Od napačnega parkiranja, ne nazadnje tudi do zagotavljanja uničevanja javne infrastrukture in vsega ostalegav mestnih središčih. Zato mislimo, da je urejanje tega problema prioritetno potrebno. Ne glede na to, da smo tik pred iztekom mandata tega državnega zbora, v Slovenski demokratski stranki mislimo, da se le velja spopasti s tem zakonom. Tudi ne ocenjujemo ga kot najboljšega v tem besedilu, ki je predlagano, vendar menimo, da je primerna podlaga za nadaljnjo obravnavo. Prav gotovo bi se pa v javni obravnavi, to se pravi v tem prvem branju, marsikaj tudi pokazalo, razčistilo, in seveda zaradi tega nikakor nemoremo slediti nameram kolegija, da tako pomembno temo, ki skrbi kar številne meščane, ki živijo v središčih, da bi ga kar tako umaknili, kljub temu, da je bil že sprva predlagan. Še posebej mi ni blizu argument, češ da bi se nekatere točke zavlekle in bi potem seveda težje delali. Mislim da ne nazadnje tudi na podlagi prej umaknjene točke bomo dobili nekaj časa. In zaradi tega lahko ta zakon obravnavamo v prvi obravnavi. Zato seveda bomo v Slovenski demokratski stranki nasprotovali umiku te točke z dnevnega reda. In seveda predlagamo tudi ostalim poslanskim skupinam, da je to le tako pomembna tematika, ki na nek način zadeva številne naše državljane, da ta zakon obravnavamo v prvem branju. Hvala.
Želi še katera od poslanskih skupin besedo? Prosim. Kolega Jelinčič. Diskutiramo o predlogu za umik.
Hvala lepa, gospod predsednik. V Slovenski nacionalni stranki podpiramo umik tega zakona. Zakon o občinskem redarstvu pravzaprav ne dela nič drugega, kot širi policijske pristojnosti na nižje sfere, na nižje enote, in tako lahko pričakujemo, da v najkrajšem času bomo imeli na pol pismene redarje, ki bodo z brzostrelkami delali red po Sloveniji. Glede na to, da je ministrstvo za notranje zadeve predlagalo ta zakon, se meni dozdeva, da je policaj minister gospod Bohinc iz Združene liste sicer bral tisto literaturo, tisto knjigo o Butalcih, ki jo je napisal Fran Milčinski, ampak sem prepričan, da je nirazumel, on je mislil, da je to učbenik, ampak to ni učbenik, gospodje, zato ne morem sprejemati takšnih zakonov, kot jih predlaga gospod policaj minister. To, kar zahtevajo in kar poskušajo, da bi spravili na nivo teh občinskih redarjev, je pravzaprav smešnica in to ena od večjih smešnic v zadnjem mandatu državnega zbora. In to je kot, nekako meni se zdi, da gre za eno kaskadno smešenje samega sebe s strani ministrstva za notranje zadeve, iz ene bedarije v drugo bedarijo in vsaka naslednja je večja. Ne vem, dobro, da se mandat končuje, da ne bomo doživeli še kaj drugega. Tudi ti predlogi o oboroženih redarjih so bili podani, in kot kaže v tem zakonu, naj bi imeli redarji tudi možnosti aretiranja, potem pregledovanja ljudi in tako naprej. Pojdite si malo pogledat, pa vzemimo samo en primer oziroma enega od primerov, ko so redarji pisali tiste listke kar po vrsti zato, da so normo izpolnili. Kam pa pridemo pri taki neorganizirani državi, da damo še nekaterim ljudem takšna pooblastila. Mislim, da je to smešnoin da se izognemo temu posmehu pravne države, bomo v Slovenski nacionalni stranki glasovali za umik tega zakona. Hvala lepa.
Predlagam, da tako o imenih in priimkih posameznikov kot o vlogah, ki jih imajo, govorimo spoštljivo. Dr. Bohinc je minister za notranje zadeve in predlagam, da se ga, ko se omenja njegovo vlogo, naslavlja s tem imenom. Želi še katera od poslanskih skupin besedo? Nihče. Potem bomo prešli na odločanje o predlogu za umik predloga zakona o občinskem redarstvu, ki je sicer v prvi obravnavi. Predlog dajem na glasovanje. 67 navzočih, 51 za in 12 proti. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 12.]] Ta predlog za umik je sprejet. Kolegij predsednika državnega zbora prav tako predlaga, da se z dnevnega reda umakne predlog zakona o društvih. Tudi ta predlog zakona je v prvi obravnavi. Želijo kvalificirani govorniki besedo? Nihče. Potem dajem predlog za umik predloga zakona o društvih na glasovanje. Glasujemo. Smo sredi glasovanja. 66 navzočih, 54 za in 1 proti. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 1.]] Ta predlog za umik je sprejet. Kolegij prav tako predlaga, da se z dnevnega reda umakne predlog zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. Želijo predstavniki oziroma kvalificirani govorniki besedo? Prosim, kolega Kelemina v imenu poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa. Spoštovani vsi skupaj! V naši poslanski skupini, Slovenski demokratski stranki se pravzaprav čudimo ravnanju poslancev vladne večine, da se tako pomemben predlog zakona, o katerem je bilo izrečenih toliko besed, ponovno poskuša z nekim posebnim manevrom spraviti z dnevnega reda državnega zbora. Namreč, mi bomo v naši poslanski skupini temu predlogu nasprotovali, kajti zavedamo se, da obstoječi predlog zakona, ki je bil sprejet že leta, če se ne motim, 1999, ni upravičil svojega poslanstva oziroma politike, ki je bila določena s tem zakonom, vladajoča večina oziroma vlada v tem obdobju ni uresničila oziroma uresničila v manjšem delu, kot je bilo pričakovano od vseh strani, predvsem pa od področij, ki so nerazvita, niso dobila tistih pričakovanih obljub in tistih pomoči, na podlagi katerih bi se te regionalne razlike v razvoju Slovenije nekoliko zmanjšale. Poleg tega pa ugotavljamo, da smo nedavno tega, lansko leto, če se ne motim, ustanovili novo ministrstvo. Enostavno je vlada in vladajoča večina tudi na ta način poskušala dati izredno veliko težo temu vprašanju v Sloveniji. Žal enostavno s to potezo sedaj poslanci vladne večine nekako izražajo nezaupnico, po naši oceni, ministrici za njeno prizadevanje, za njeno delo, da bi se stvari na področju regionalnega razvoja premaknile bistveno naprej. Mi vemo, da nas čaka sedaj EU oziroma pričakovane pomoči iz skladov Evropske skupnosti. In čeprav obstoječi zakon omogoča tudi delovanje natem področju, kljub temu smo pričakovali, vsi skupaj, ne samo poslanci v državnem zboru, jaz mislim, da večina poslancev v državnem zboru, predvsem lokalne skupnosti in pa tudi gospodarski subjekti, malo gospodarstvo in tako naprej, na tem področju premik Vendar, žal tega premika ne želite in odmikate reševanje tega izredno pomembnega vprašanja v prihodnost. Skratka, naša poslanska skupina temu predlogu nasprotuje in si želi, da bi ta zakon v slovenskem prostoru zaživel tako, kot smo si ga že zaželeli leta 1999 [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] in zaradi katerega je bila v Sloveniji tudi že povzročena velika škoda. Namreč, izgubili smo veliko [[...]]
Čas.
[[...]]veliko priložnosti, ki bi jih bilo možno izkoristiti, vendar jih danes za nazaj popraviti več ne moremo. Skratka, nasprotujemo umiku.
Mag. Drobnič bo predstavil stališče poslanske skupine Nove Slovenije, za njim kolega Jelinčič in kolega Diaci.
Poslanska skupina Nove Slovenije predloga za umik zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja ne bo podprla. Torej ker smatra, da bi takšen zakon v Sloveniji bilo potrebno sprejeti. Poglejte razlike med regijami oziroma pokrajinami, kakorkoli zdaj to opredeljujemo v Sloveniji, se vse bolj povečujejo in to bi lahko bil prispevek k skladnemu razvoju, k zmanjšanju razlik in ne razumemo, zakaj, ko neka vlada ustanovi posebno ministrstvo, pripravi vse potrebno za zakon, ga sprejme na vladi, potem pa zavrača to. Na osnovi kakšnih razlogov? Poleg tega potrebujemo vzpostaviti institucionalno strukturo za črpanje sredstev iz skladov Evropske unije. To bi tudi omogočil pravzaprav ta zakon, čeprav se z vsemi rešitvami glede pokrajin oziroma območij ne strinjamo, vendar bi bilo to možno v postopku sprejemanja zakona popraviti. Skratka, zato se nam dogajajo tudi razpisi za razvoj turističnih destinacij, kot je ministrstvo za gospodarstvo [[...]]
Preveč hrupa je v dvorani!
Ali bi lahko malo poslušali, če ne pa, saj greste lahko ta čas ven, če vas to ne zanima. Skratka, zato pa vam potem vaš minister za gospodarstvo razpisuje take razpise za vzpodbujanje turističnih destinacij, da vnaprej izključi vse manj razvite občine in zagotavlja samo Portorožu denar, pa potem Kranjski Gori, Pohorju, pa še enem torej območju. Tisti, ki imajo že tako ali tako dober razvoj. Očitno zadaj stojijo finančni lobiji, ki hočejo to svojo moč še bolj implementirati. Tak zakon bi lahko bil tudi na nek način upor proti temu in zagotovitev skladnega razvoja. Enkrat je potrebno tudi izvesti dejanja oziroma pokazati dejanja, ne samo neko papirologijo ali pa načela. Torej, poslanska skupina Nove Slovenije predloga za umik tega zakona ne bo podprla.
Hvala lepa. Kolega Jelinčič ima besedo. Prosim za mir v dvorani!
Hvala lepa, gospod predsednik. V Slovenski nacionalni stranki ne bomo podprli omenjenega predloga zakona. Kar nekaj razlogov govori temu v prid. Prvič, vlada sama po sebi ni usklajena med seboj. Imamo predlog ministrstva za notranje zadeve in ministrstva za regionalni razvoj, ki se kregata med seboj, kdo bo kaj naredil navkljub temu, da sta oziroma da naj bi bila oba ministra oziroma gospa ministrica in gospod policaj minister iz iste stranke.
Minister za notranje zadeve, kolega Jelinčič.
Medtem ko gospa ministrica poskuša ustanavljati svojo politično opcijo z nazivom Sončnica tudi skozi ta zakonski okvir. Druga zadeva je financiranje. Še vedno ne vemo, kakšno bo financiranje občin in kakšno naj bi bilo financiranje teh, tako imenovanih regij. Dejstvo je, da ne vemo niti, kakšni bodo stroški regij. Kajti, začetek, reševanje se je začelo pri črki ž, namesto, da bi se začelo pri črki a. In ne vem, če je znano ozadje vsega tega, da naj bi pravzaprav vsaka od teh regij imela tudi svoj regionalni parlament, ki naj ne bi imel manj članov kot največji recimo mestni oziroma občinski svet, poleg tega pa seveda še vse spremne službe. Kar pomeni pri 14-ih regijah približno 4 do 5 tisoč novih zaposlenih birokratov, ki bi sedeli tam in na račun davkoplačevalcev se fino imeli, dobivali denar in nič drugega. Zadeva je pravzaprav grozljiva. In gre za to, da nekatere stranke hočejo svoje odpisane kadre postaviti na dobro plačana mesta,ki bodo imela z zakonom zagotovljeno plačo. Tega si Republika Slovenija ne more privoščiti. In takšnega zakona zagotovo ne bomo podprli. Hvala.
Sedaj govorimo o predlogu za umik zakona z dnevnega reda. Kolega Diaci želi obrazložiti stališče poslanske skupine Stranke mladih.
Hvala za besedo. Pri nas mislimo, da je smotrno, da se ta zakon umakne, kajti ta zakon je eden izmed tistih, ki sodijo v svoj paket, vključno z zakonom o financiranju občin, vključno z ustanovitvijo pokrajin. Kajti lahko pridemo v situacijo, ki se je zgodila leta 1999, ko smo sprejeli en zakon, ki si ga dandanes vsak tolmači drugače. Rezultati tega zakona pa so bolj ali manj vidni na terenu. Zato bi dal še mogoče dve pobudi, da bi se dejansko ta predlog zakona že naknadno v prvi obravnavi, ki jo bo imel novi sklic parlamenta, da se dodajo še določeni podatki. In sicer predlagam, da se ocenijo, v kolikor se dejansko ne more ugotoviti BDP po kupni moči na prebivalca glede na posamezno predvideno regijo. In pa da se pripravi organigram, organigram tako obstoječega stanja, kakor tudi potencialnega novega stanja. Hkrati pa predlagam tudi, da se določeni, bom rekel, tiskarski škrati popravijo, kajti ena tako lepa regija, kot je recimo Savinjska, je v tem dokumentu brez ene zelo pomembne črke A na začetku, in upam da ni to splošen pogled na to regijo, ampak da je samo tiskarski škrat. Hvala.
Kolega Podobnik v imenu poslanske skupine SLS.
Hvala, predsednik. Kolegice in kolegi! Vsaj trije razlogi so, na podlagi katerih v poslanski skupini ne bomo podprli predloga sklepa, da se ta točka umakne z dnevnega reda. Mi smo se danes v poslanski skupini tudi o tem pogovarjali, in tudi dobili informacijo, v kateri so bili razlogi kolegija, da se je tako odločil. Kolega Brenčič je bil na seji kolegija. Prvič, na prejšnji redni seji državnega zbora, ko smo to točko umaknili z dnevnega reda, je bilo slišati zavezo, da bo obravnavana na prvi redni seji državnega zbora, to je danes. Drugi argument je poslovniške narave. Če danes ponovno umaknemo to točko z dnevnega reda, in je v tem mandatu ne obravnavamo, potem sledi ta določba poslovnika. Šteje se, da predlogi zakonov, glede katerih se do izteka mandatne dobe državnega zbora še ni začela splošna razprava na podlagi 122. člena, ali obravnava na podlagi člena 126., niso bili vloženi. To pa pomeni, da veliko delo vendarle, kolegice in kolegi, veliko delo, ki je bilo vloženo v pripravo tega zakona, gre dobesedno v nič. In to bi bilo nekorektno tudi do resorja, ki je vodil pripravo tega projekta. In da ne bo nesporazuma, ne to ni zakon o pokrajinah. Pred nami je eden od kolegov govoril o rešitvah, ki so rešitve zakona o pokrajinah. Gre za zakon, ki rešuje drugo področje. Govori o razvojnih regijah in ne o pokrajinah. In tretji argument je pa argument, ki je vsebinske narave. Če državni zbor niti prve razprave ne bo opravil, potem pomeni, da v tem mandatu na področju skladnega regionalnega razvoja ta mandat ni storil tako rekoč ničesar. Zato ne bomo podprli predloga, da ne obravnavamo zakona v prvi obravnavi. Hvala lepa.
Želi še katera od poslanskih skupin besedo za obrazložitev glasu oziroma stališča glede umika? [[Ne.]] Potem bomo prešli na odločanje. Prosim za pozornost! Glasujemo o predlogu za umik predloga zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja z dnevnega reda. 67 navzočih, 32 za in 27 proti. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 27.]] Predlog je sprejet. Za širitve predlogov nisem prejel, tako da bi lahko državni zbor sedaj določil dnevni red [[...]]Prosim? [[Oglašanje iz klopi.]] Širitev? Ne gre, nimam predloga za širitev. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Včeraj do 12. ure bi moral biti vložen pisno predlog za širitev. [[Oglašanje iz klopi.]] Prosim? Predlog za širitev? Dam vam besedo, bomo razčistili, ali je to res ali ne.
Hvala lepa, gospod predsednik. Napad na Mira Petka je velik madež, ne samo znotraj meja, ampak sega tudi zunaj meja. Naša komisija je prejšnji teden sprejela poročilo, tako da so razlogi za širitev nastali po sklicu. Poročilo smo dali takoj, se pravi že v petek in jaz sem računal na to, da boste držali besedo, ki ste jo dali, gospod predsednik, da takoj, ko bo komisija opravila svoje delo, da se boste z vso svojo avtoriteto zavzeli za to, da se poročilo komisije za ugotovitev vzroka in ozadja napada na Mira Petka uvrsti na dnevni red redne seje. Sedaj, če tega ne bomo danes storili, potem ostane samo še julijska seja. Mislim, da ne bi bilo dobro, če tega poročila državni zbor ne bi obravnaval.
Bomo takoj ugotovili, ali je bil predlog dan. Jaz v petek zaradi odsotnosti nisem vodil seje kolegija, tako da bomo to hitro ugotovili. In v kolikor je bil tak predlog tudi dan, seveda, o njem odločali. Zato bom samo za hip prekinil delo pred odločanjem o določitvi dnevnega reda. Formalno ni bil vložen predlog, niti ne izpolnjuje pogojev po 58. členu, mi pravi gospa generalna sekretarka. Tako, da bo šlo poročilo na julijsko sejo. Glasovanje o določitvi dnevnega reda je pred nami, tako, kot smo ga sprejeli z odločitvami doslej. Glasujemo o dnevnem redu v celoti. 66 navzočih, 48 za in 12 proti. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 12.]] Ugotavljam, da je dnevni red 37., torej predzadnje redne seje sprejet. Na 1. točko dnevnega reda, to je na vprašanja poslank in poslancev pa bomo prešli točno ob 15. uri. Do takrat sejo prekinjam. Predstavnike vlade in predsednika pa vabim v dvorano ob 15.
Spoštovane kolegice in kolegi! Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 28-ih poslank in poslancev. Pravila v zvezi z vrstnim redom poznamo. In v skladu z njimi bom tudi dajal besedo. Pozdravljam predsednika vlade, magistra Antona Ropa, njegove člane vlade, ministre v vladi Republike Slovenije. Tako je vse nared za postavitev prvih treh vprašanj, ki jih bodo zastavili predstavniki iz vrst poslanskih skupin opozicije. Najprej ima besedo za vprašanje kolega Zmago Jelinčič. Prosim, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Lep pozdrav, gospod predsednik vlade in vsi ostali! V zadnjem času je najbolj žgoče vprašanje odnosov med Republiko Slovenijo in Republiko Hrvaško, tako imenovano vprašanje ekološko-ribolovne cone, in izvrševanje tistega sestanka v Bruslju, ki pravzaprav po hrvaških trditvah, in tudi sedaj v zadnjem času vedno bolj po trditvah italijanske strani, nima kakšne posebne teže. Zadeva bo šla v anale bruseljske diplomacije kot nek pripravljalni sestanek, ki pa ni bil dokončan. Zato vas vprašam, gospod minister, glede na to, kakšen rezultat je Liberalna demokracija dobila sedaj, včeraj na volitvah, ko se je pokazalo, da slovenski narod ne podpira klečeplazenja pred sosednjo Hrvaško: Ali boste vztrajali na tem, da boste naročili svojemu zunanjemu ministru, da 17. oziroma 18. tega meseca v Bruslju dvigne roko za vstop Hrvaške v Evropsko unijo? Naj vas spomnim, da je pred leti, in sicer 26. maja 1993, državni zbor sprejel in podpisal stališča in sklepe državnega zbora Republike Slovenije o meji med Republiko Slovenijo in Republiko Hrvaško, kjer se je pod številko 212-08/91-3/29 zavzel in zahteval enovitost Piranskega zaliva, česar gospod Drnovšek ni upošteval niti kasneje, oziroma sploh ne, ampak se šel pogovarjat na enem čudnem polprijateljskem nivoju s hrvaškim predsednikom Račanom in prodajat slovensko ozemlje oziroma ga poklanjat sosednjim Hrvatom. Sprašujem, gospod predsednik: Ali nameravate tudi vi nadaljevati Drnovškovo politiko? Ali ste vi tudi podlegli Drnovškovemu diktatu priklanjanja Hrvatom? Ali boste zavarovali slovenske nacionalne interese in Hrvatom ne boste dali vstopnice za pogajanja za vstop v Evropsko unijo? Hvala.
Hvala lepa. Gospod predsednik vlade.
Najlepša hvala za vprašanje. Torej, vprašanje se nanaša na zaščitno ekološko-ribolovno cono. In kot verjetno veste, je Hrvaška lani proglasila zaščitno ekološko-ribolovno cono in Slovenija je protestirala proti temu in tudi označila to odločitev Hrvaške kot neevropsko, na tem stališču smo tudi vseskozi vztrajali. Letos smo na sestanku kvadrilaterale predlagali, sam sem predlagal, da začnemo s sestanki in poskusom dogovora s Hrvaško v zvezi z ekološko ribolovno cono. In sicer s ciljem, da poskušamo najti evropsko rešitev za ta primer. Evropska rešitev pa seveda pomeni skupno rešitev, pomeni kompromis in seveda upoštevanje interesov vseh držav na tem področju. Do teh sestankov je prišlo in v okviru teh sestankov žal ni prišlo do dokončnega dogovora. In šele na sestanku, o katerem ste tudi v govorili, na katerem je bil tudi predstavnik Evropske komisije, je prišlo do dogovora. In v zvezi z ekološko ribolovno cono in to po tem, ko je Hrvaška že spremenila svoj zakon, s katerim je določila spremembe obstoječe ureditve, seveda samo enostransko, odstranil in sicer je razglasila neveljavnost uveljavljanja tega režima za države članice Evropske unije, režima ekološko-ribolovne cone. Mi smo takrat povedali, da menimo, da enostranska odločitev ni evropska in smo zato zahtevali, da pride do uskladitve skupnega stališča in da pride do dodatnih dogovorov. Do tega je prišlo v Bruslju 4. junija na sestanku pooblaščenih državnih sekretarjev Italije, Slovenije, Hrvaške in pa predstavnika Evropske komisije, je prišlo do skupnega dogovora. In ta skupni dogovor je zapisan tudi v zapisniku, o katerem ste govorili in bistvo tega dogovora je v tem, da Hrvaška ne bo uveljavljala te cone iz nobenega vidika, to pomeni v nobenem primeru se ne bo in v nobenem vidiku se ta cona ne more nanašati na nobeno članico Evropske unije. Seveda v zvezi s tem tudi s Slovenijo ne. In iskali bomo skupno rešitev za ekološko in ribolovno cono oziroma zaščito v Jadranskem morju, to je bilo dogovorjeno. Pri čemer pa bodo upoštevani, to je ekspliciten izraz iz tega dogovora, vitalni interesi, zlasti sosednjih držav članic Evropske unije. Strinjam se, da so bile interpretacije tega dogovora različne, zato je Slovenija vztrajala v razgovorih znotraj Evropske unije tudi ob tekstu, ki se pripravlja za evropski svet. Znotraj diskusije na coreper-ju in danes tudi v GAERC-u, da se ta tekst ustavi kot uradni tekst in dopolnilo zaključkov evropskega sveta. In ta tekst je bil kasneje skupaj z italijansko stranjo in ostalimi članicami Evropske unije tudi usklajen in sedaj v predlogu končnega teksta in bistvo tega teksta je, da Evropska unija, evropski svet jemlje na znanje. Jemlje na znanje, da se je Hrvaška odločila, da ne bo uveljavljala nobenega aspekta, nobenega vidika ekološko-ribolovne cone za člane Evropske unije, pri čemer pa, seveda, je eksplicitno dodano v tem tekstu, implicitno se šteje ta dogovor, ki je v tem zapisu opisan, kot dogovor, kot pogodba, kot "agreement", in to je ekspliciten izraz v tem tekstu. To pomeni, da vse tisto, kar je zapisano v tem zapisu iz tega trilateralnega sestanka, ki se mu je pridružila EU, velja in seveda bo Slovenija vztrajala, da to, da velja vse, kar je bilo tam dogovorjeno, postane uradni dokument Evropskega sveta in Evropske unije. In to je seveda nujno potrebno za Slovenijo in zazaščito vitalnih slovenskih interesov v tem primeru, zlasti pa za vodenje evropske politike na tem področju.
Dopolnilno vprašanje, prosim, oziroma dopolnitev vprašanja, prosim, kolega Jelinčič.
Gospod predsednik, vse evropske diplomacije so to zadevo ocenile kot zmago hrvaške strani. Ni prišlo do nobenega dogovora, ampak zgolj do zapisa sestanka, ki je zgolj parafiran. In Hrvatje so se obvezali samo za to, da bodo zamaknili začetek izvajanja tja nekamdo tretjega, približno do 3. oktobra, ne pa karkoli drugega. In celoten tekst, tudi sedaj v evropski listini je spremenjen. In Evropski svet to zadevo zgolj jemlje na znanje, kaj se je tam dogajalo in nič drugega. Skratka, gre za eno določeno noto, ki je ena od mnogih dokumentov v debelem fasciklu odnosov med Slovenijo in Hrvaško. Ne pozabite pa, da je državni zbor 26. maja 1993 v 8. točki točno zapisal takole: "Državni zbor Republike Slovenije od vlade zahteva, da v primerih nesprejemljivih enostranskih dejanj hrvaške strani, na osnovi načela recipročnosti, diplomatsko, politično in ekonomsko ukrepa in da zavaruje nacionalne interese Republike Slovenije." To se do danes, od leta 1993 do 2004 ni zgodilo še niti enkrat. In gospod predsednik, ne razumem, kako je mogoče, tudi v vašem mandatu, razumem, da prej je bilo Drnovšku vseeno, kaj je z našo domovino, ampak tudi v vašem mandatu ne posežete po nobeni od teh akcij, da zavarujete slovenske nacionalne interese. Nesporno dejstvo je, da so nam Hrvatje v teh letih, 11 letih stalno zabijali nož v hrbet in vendar nima slovenska, tako imenovana diplomacija korajže ali pa česa drugega oziroma zaradi česar drugega ne stori ničesar, da bi to zadevo uredila. Dejstvo je namreč, da so Hrvatje bili v drugi vojni na strani nacifašizma in da je Jugoslavija dobila Jadransko morje. Po razpadu bivše Jugoslavije pa bi moralo Jadransko morje biti dobrina vseh bivših republik. To je obljubila v zgodnjih 90. letih tudi Evropa in mislim, da je to smiselna pot nadaljevanja razgovorov. Hvala.
Prosim, gospod predsednik vlade.
Najlepša hvala. Dejstvo je, da je Hrvaška lansko leto razglasila ekološko-ribolovno cono in da naj bi ta začela veljati 3. oktobra letošnjega leta tudi za Slovenijo. Tudi z diplomatskimi aktivnostmi, tudi z aktivnostjo znotraj EU, tudi s pomočjo Evropske komisije in na osnovi razgovorov z evropsko politiko smo dosegli, da se ekološko-ribolovna cona za Slovenijo ne bo začela uveljavljati in ne bo se začela uveljavljati vse do tedaj, dokler ne bomo sprejeli in dosegli skupnega sporazuma v zvezi z ekološko-ribolovno cono, kar je izjemnega pomena. Nikoli se ne more ekološko-ribolovna cona začeti uveljavljati, vsaj v kolikor želi Hrvaška uveljavljati evropsko politiko, vstopiti v Evropsko unijo na ta način, da bi bil prizadet katerikoli interes Slovenije, zlasti pa tisto, kar je pomembno in kar je ključnega pomena, je, nobenega prejudica ne more imeti na mejo, na mejo na morju, nobenega prejudica na dostop do odprtega morja, zato je izjemnega pomena, da je v tem dogovoru, da je v uradnem dokumentu Evropske unije in Evropskega sveta in na tem bo seveda Slovenija vztrajala, dikcija, da ta cona z nobenega vidika ne more vplivati na interese katerekoli države. Seveda Slovenija in ta interes Slovenije smo uveljavljali zelo odločno in ga bomo uveljavljali tudi v nadaljevanju, to vam lahko zagotovim. In mislim, da je ta rešitev, ki je sedaj na mizi, evropska in ni res, da gre samo za zapisnik in za nas je ključno, da skozi COREPER in skozi GAERC in seveda tudi skozi sejo Evropskega sveta dosežemo, da ta dogovor, da ta določila postanejo uradni dokument Evropske unije, ki bo seveda pospremil Hrvaško na poti v Evropsko unijo. In v tem kontekstu smo in bomo zaščitiLI slovenske nacionalne interese.
Hvala lepa. Naslednje vprašanje predsedniku vlade bo zastavil kolega Janez Podobnik. Prosim.
Hvala predsednik. Spoštovani gospod predsednik vlade, spoštovani ministri in ministrice! Vprašanje, ki vam ga postavljam, je sicer povezano z resorjem za zdravstvo in šolstvo, znanost in šport. Ampak zaradi aktualnosti in akutnosti problematike, gospod predsednik vlade, ga namenjam vam. Dotika se vprašanja zdravljenja obolelih za rakom v Republiki Sloveniji. Slovenska družba se stara in vedno več je obolelih za rakom v Republiki Sloveniji, zato vas sprašujem, gospod predsednik vlade, kako je vlada: Kako so pristojni vladni resorji in tudi druge pristojne državne institucije pripravljene, da bodo finančno oziroma materialno sledili tem trendom? Gre za stavbe, gre za opremo, gre za kadre. Sprašujem vas: Ali delite naše prepričanje, da tudi na področju izobraževanja zdravnikov, terapevtov, onkologov je prišlo do resnega primanjkljaja in bo tukaj potrebno novih poti, da se bo število onkologov v Sloveniji povečalo? Neposreden izraz te zaskrbljenosti pa je dejstvo, da se je na onkološkem institutu, ki je edina znanstvena in terapevtska institucija na področju zdravljenja najtežjih primerov rakov v Sloveniji, zgodil, lahko rečemo, škandalozni primer, da so zaradi istrošenosti ali pa tudi tujih napak nekatere nujne aparature odpovedale in jih ni. Kaj bo storila vlada, katere elemente, ki jih ima na podlagi zakona o izvrševanju proračuna, bo sprejela, da bo čimprej dosegla, da bodo vse naprave in potrebna oprema na onkološkem inštitutu delovala? Ali načrtujete prerazporeditev znotraj posameznih resorjev, ali morda načrtujete rebalans državnega proračuna? Jaz sem prepričan, da če ga boste predlagali, boste dobili veliko podporo vseh poslanskih skupin, da to storite. In ne nazadnje: Ker so se pojavili predlogi, da bi se tisti pacienti, ki ne morejo v določenem roku dobiti mesta na onkološkem inštitutu, vozili v Trst ali Celovec, ali načrtujete, da bi izkoristili strokovni potencial slovenskih bolnišnic, in morda v Sloveniji odprli še kakšen center za zdravljenje raka, na primer v Mariboru? Hvala lepa.
Gospod predsednik vlade. Prosim.
Najlepša hvala za vprašanje. Torej, kar se tiče onkološkega inštituta in potrebne prenove in investicije v onkološki inštitut, je to nedvomno že kar nekaj časa prioriteta vlade. In vse od leta 2000 smo si prizadevali, da bi zagotovili onkološkemu inštitutu čim večje površine in seveda tudi novo in dodatno opremo. Kot veste, je bilo v primeru onkološkega inštituta v načrtu razvojnih programov predvidenih približno 13 milijard, 13,4 milijarde slovenskih tolarjev za te investicije. In te so se tudi realizirale. Približno 2,7 milijard, milijarda 600, in v letošnjem letu 6 milijard 600 za onkološki inštitut. In gradnja pospešeno teče. Na osnovi nesreče, do katere je prišlo, poplave v preteklem letu, smo sprejeli tudi poseben zakon, s katerim smo zagotovili dodatna sredstva v višini 4 milijarde tolarjev, slovenskih, da bi pospešili to gradnjo, zlasti v prvi fazi onkološkega inštituta. In po informacijah, ki so mi dostopne, ta gradnja pospešeno teče. In do konca tega leta bo tudi končana. Tako da bo pravzaprav prišlo iz skupne koristne površine, imam tukaj podatek, 17 tisoč kvadratnih metrov, do 38 tisoč 306 kvadratnih metrov površin onkološkega inštituta, s čimer bo ta inštitut več kotprimerljiv s katerokoli drugo bolnišnico. Sočasno pa tečejo tudi investicijski projekti. In ravno zaradi tega problema, na katerega ste opozorili, je dogovorjeno, da bo inštitut v naslednjih mesecih dobil še en moderen linearni pospeševalnik. In sicer tako, da bo na razpolago 6 takšnih naprav. Kar naj bi po kriterijih ministrstva za zdravje zadoščalo. Torej, najkasneje v 6. mesecih bo to nabavljeno. Če pa je še kaj potrebno dodati, pa predlagam, da minister za zdravje kaj detajlnega pojasni.
Gospod minister, želite dopolniti? V času, ki je namenjen za odgovor za predsednika vlade? Gospod minister, doktor Keber, prosim.
Spoštovani gospod poslanec, naši morebitni načrti, da se vzpostavi še en center za zdravljenje onkoloških bolnikov - vse doslej stroka ni šla v to smer. Šele v zadnjem času se pojavljajo predlogi, da bi za terapevtske, torej za zdravljenje z obsevanjem, oblikovali še en center. Naj omenim, davsi načrti, in to najnovejši, so vselej v Sloveniji predvidevali 6 obsevalnih naprav. Naj omenim posebej, ker prav obsevalne naprave so povzročile to zaskrbljenost javnosti. Ko se je od obstoječih petih pokvarila ena, naj dodam, smo v postopku podpisovanja pogodbe za petega in v razpisu za šestega, tako da, lahko potrdim, da bo ta država oziroma njeni pacienti do konca leta, morda v prvih mesecih prihodnjega leta, imeli šest obsevalnih naprav, torej, največ, kar je bilo doslej v vseh planih. V zadnjem časuso se pojavile po naši presoji primerjave z najbolj razvitim državami, da je število obsevalnih naprav večje, zato zdravstveni svet že razpravlja o pravem, primernem številu novih naprav. In v primeru, da bo prišlo do sprejema sklepa - jaz sam osebno menim, da bi ta država v prihodnjih letih rabila še dve obsevalni napravi - potem je tudi smiselno razmišljati, da bi se ti dve napravi inštalirali na drugo lokacijo, v tem primeru spet, kot posameznik, ne kot neko odločitev, omenjam možnost, da bi bila najprimernejša lokacija bolnišnica v Mariboru.
Kolega Podobnik, dopolnitev vprašanja.
Hvala lepa. Hvala lepa, predsedniku vlade in ministru za odgovor. Moram vam povedati, da z odgovorom nisem zadovoljen oziroma nisem zadovoljen v celoti. Seveda podpiramo tudi v Slovenski ljudski stranki, da se zgradi onkološki inštitut. Da se zgradijo zidovi in nato, da se ti zidovi napolnijo s kvalitetno in drago opremo in nato seveda, da v teh zidovih in s to opremo delajo sposobni zdravniki onkologi. Nisem dobil vprašanje na odgovor, kaj je z njihovim izobraževanjem, ali držijo ocene, da jih primanjkuje v Sloveniji. Drugo vprašanje. Ljudje, ki zbolijo za rakom, ne morejo čakati. Minister je korektno odgovoril, do konca leta se bodo stvari izboljšale. Kaj pa do takrat, ali nima vlada mehanizmov na podlagi veljavnega zakona o izvrševanju proračuna, pa tudi o javnih naročilih, da pospeši nakup tega manjkajočega dela opreme? Izkoristite možnost, ki vam jo zakon daje, in lepo vas prosim, ne čakajte. Izkoristite možnost, ki vam jo zakon daje. Kar se pa tiče linearnega pospeševalnika, pa če lahko dobim odgovor, iz katerih finančnih virov bo pokrit? Hvala lepa.
Dajete pooblastilo, predsednik vlade, ministru? Prosim.
Najprej glede izobraževanja zdravnikov. Mi smo predvideli in o tem že večkrat pojasnjevali v parlamentu, da predvidevamo povečanje števila zdravnikov za 700 do leta 2007. V tem številu predvidevamo vse specializacije, ki so potrebne. Nam ni znana posebej obrazložitev posebej za področje onkologije, ki bi prav za to področje nakazovala neko večjo potrebo. Imamo kar nekaj deficitarnih oziroma relativno deficitarnih poklicev, če se primerjamo z Evropsko unijo. Seveda sem pripravljen potrditi, kar sem povedal že večkrat, da je število naših zdravnikov nekje na spodnji meji v Evropi in da smo zato po letih, ko smo imeli skoraj ničelnorast oziroma nizko rast tudi, razložili objektivno, zakaj je bilo temu tako - obvladovanje stroškov, povečevanje plač. Vse to z namenom, da bi ne zmanjšali obsega storitev za paciente. Sedaj prehaja v novo fazo, ko bomo povečali število zdravnikov in število sester. Plačilo za dva linearna pospeševalnika, ki sta predvidena, sta seveda predvidena na sredstvih, ki jih je že omenil premier, deloma v proračunskem skladu oziroma investicijskem skladu, ki ga imamo pri ministrstvu za zdravje in deloma dopolnimo tudi s kreditom, ki je bil omenjen, posebej za onkološki inštitut. To pomeni, sredstva za končno število šestih linearnih pospeševalnikov so zagotovljena. Naj omenim tudi to, da je, ko nastopi neka kriza in krizo moramo predvideti tudi takrat, ko bomo imeli morda osem linearnih pospeševalnikov, v trenutku, ko se en pokvari, nastopi vprašanje, pomeni povečan pritisk na preostalih sedem. V našem primeru povečan pritisk na preostale štiri. Temeljno vprašanje, ki ga ministrstvo mora zagotoviti in ga je zagotovilo že pri poplavi na onkološkem institutu, da pacienti ne čakajo. Mi smo zagotovili, da se operacije in čakanje na operacije ni podaljšalo preko enega meseca. Danes v tej državi onkološki bolniki daleč najmanj čakajo na operativni poseg v primerjavi z drugimi bolniki, kar je seveda tudi edino prav. Čakajo manj kot en mesec. Enako je bilo naše vprašanje, ko se nam že zgodi, da se aparat pokvari, ne, kako hitro dobimo novega, ker to za montažo in pripravo rabimo štiri mesece, ampak kam lahko paciente pošiljamo. Naj samo še ta stavek dodam, naj omenim, da odhod na primer iz Koprskega v Trst ali odhod z Gorenjske v Celovec v času, ko smo v Evropski uniji in ko tudi mi pričakujemo težke bolnike, ki se bodo in se že zdravijo v kliničnem centru, mislimo, da je pravi odgovor. Pravni odgovor pa je, da bi nas neposredno pogajanje lahko pripeljalo v zgodbo, ki bi bila podobna operacijskim mizam v kliničnem centru. Mislimo, da je razpis pravi odgovor.
Hvala lepa. Sedaj ima vprašanje za predsednika vlade, kolega Janez Janša. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik! V začetku lanskega leta sva vam z dr. Bajukom v imenu koalicije Slovenije postavila nekaj vprašanj in nekaj zahtev. Ena od teh se je nanašala tudi na bolj pluralistično sestavo nadzornih svetov v tistih podjetjih, kjer je država večinski lastnik in kjer s tem kapitalom opravlja vlada. Ta predlog je bil takrat zavrnjen. Predlagali pa smo samo to, da bi lahko opozicija na državnem in lokalnem nivoju zaradi boljšega nadzora v te nadzorne svete predlagala do tretjino strokovnjakov. Razvoj dogodkov od takrat, ko je bila ta zahteva zavrnjena, je pokazal, da je bila ta zahteva še kako opravičena. Ne nazadnje je tudi raziskava mednarodnega instituta za manendžment, objavljena pred kratkim, pokazala, da je zloraba notranjih informacij v Sloveniji od vseh 60-ih merjenih držav in regij najbolj pereča. Po drugi strani imamo tukaj vrsto primerov, ki smo jih, vsaj nekatere, obravnavali tudi na dveh ali pa treh izrednih sejah, ki so pokazali, da tudi takrat, ko se nepravilnosti s težko muko odkrijejo ali pa pridejo na dan, postopa tako, da odgovarjajo samo izvajalci. V primeru SIB banke je bila preiskava zaključena na ravni izvajalcev, izšla naprej po poročilih tožilstva, ki smo jih slišali. Očividci pravijo, da je na sestanku, kjer so se dogovarjali o ceni delnic te banke, sodeloval tudi generalni sekretar vlade. Po naših podatkih ni bila nobena preiskava sprožena v tej smeri. Imamo potem primer Petek, kjer so na sodišču tudi samoizvajalci. Preiskava zaenkrat ni šla nič naprej v samo ozadje, če izvzamemo parlamentarno komisijo. Imamo zadevo Orion, kjer po naših informacijah preiskava ne steče nikamor, čeprav so tukaj v aktualni vladi ljudje, ki so sedeli v nadzornih institucijah, ki so izdajala dovoljenja tem podjetjem kljub nepopolni dokumentaciji. Po predzadnji izredni seji je bila vložena kazenska ovadba v zvezi z zelo škodljivim poslovanjem podjetij, ki so v državni lasti, tožilstvo je v dveh dneh odgovorilo, da ne bo sprožilo preiskave, ker so bila očitno vmešana premočna politična imena oziroma imena, ki so na oblasti. Generalna državna tožilka, ki je založila ovadbo v primeru SIB banke, je bila nagrajena celo s funkcijo ministrice v vladi. Po drugi strani pa imamo recimo za delavce za tekočim trakom video nadzor, v Kometu so [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]kamere, ki spremljajo vsakega, ki dela neko konkretno stvar. Ko pa gre za milijarde, vlada dela vse, da tega nadzora ne bi bilo. In vas sprašujem: Ali danes po dveh letih, ko je bila tista naša trditev dokazana tudi s to mednarodno raziskavo, imate kakšno bolj naklonjeno mnenje k temu predlogu, da v nadzornih svetih, kjer vlada upravlja z državnimi deleži in ima večinsko lastnino, sodelujejo tudi strokovnjaki, ki jih tja predlaga opozicija in na ta način zagotavljajo sproten nadzor?
Hvala lepa, kolega Janez Janša. Prosim, da spoštujemo omejitev, ki velja za vse enako. Gospod predsednik vlade.
Hvala za vprašanje, čeprav je že, se mi zdi, šestič enako postavljeno. Kot običajno je vprašanje splošno, obtožbe so splošne in načelne in kljub dvema izrednima sejama nismo prišli do nobenega dokaza, ki bi ga vi naj imeli v teh konkretnih primerih, o katerih ste govorili. Po drugi strani se vam je pa ure in ure razlagalo, kaj se je v teh konkretnih primernih dogodilo. Če govorimo najprej o korupciji, potem bi rad opozoril ob tej priliki na to, kar je direktor urada za preprečevanje korupcije povedal in kar ne nazadnje trdi tudi mednarodna organizacija Greco. Zadnjič je tukaj jasno ponovil, da je slovenska vlada sprejela vse potrebne sistemske ukrepe, potrebne sistemske spremembe za boj proti korupciji: zakon, resolucijo in tudi po posameznih segmentih na ostalih področjih smo pripravili sistemski okvir, ki je dobra osnova tudi mednarodno primerljiva za boj proti korupciji. In to so zelo konkretni predlogi in zelo konkretni koraki v to smer. Mislim, da imate resolucijo sicer tudi v obravnavi na seji, ki bo sedaj začela teči. Kar se tegatiče, se da zelo konkretno povedati, lahko ministrica za pravosodje kaj o tem pove, ker je že parkrat to razlagala, vendar vi vedno znova postavljate iste trditve. Tudi v teh konkretnih primerih, o katerih govorite, obstojijo zelo jasne in konkretne aktivnosti nadzornih organov. Lahko, da vi menite, da nadzorni organi v posameznem primeru niso zadosti storili, ampak poglejmo, kaj so dejansko storili. Predlagam, da mogoče kaj povemo o tem, kaj je bilo narejeno na področju Oriona, na področju SIB-a, na področju, karkoli ste že omenjali, tudi Zbiljski gaj. Dve seji nazaj ste trdili, da je na stotine plač nad milijon. Šli smo pogledat spisek in ugotovili, da ni na stotine, ampak da jih je okoli 100, pri čemer jih je približno 70% na področju zdravstva. Ugotovili smo, da so med njimi občine, kjer so tudi vaši župani. Pogledali smo kako in v kakšnem primeru so se takrat te plače izplačale. In ugotovili smo, da so se pravilno izplačale, tudi v primeru tistih občin, kjer so iz vaše stranke župani. Žal mi tega vprašanja niste v naprej postavili, tako da nisem mogel tega povedati. Tudi ko smo šli pogledat Zbiljski gaj, smo ugotivli, da ne držijo te številke, ki so bile tukaj navedene in da je obseg rešenih zadev večji. Zato predlagam, da še nekaj teh konkretnih dejstevnavedemo in da se pogovarjamo o dejstvih. Žal pa seveda o vsakem konkretnem primeru se ne da odgovarjati. Kar pa se tiče te raziskave, bojim se, da mi bo zmanjkalo časa, bi pa rad povedal, da gre dejansko za oceno, da je problem trgovanja z internimi informacijami, ker je problem borze, kar je problem tudi tega, kar je agencija za trg vrednostnih papirjev sprožila. In kot sem seznanjen, bo agencija, ki je sicer neodvisna, nadzorna inštitucija šla v tem primeru do konca in bo seveda sankcionirala trgovanje, ki je potekalo na osnovi notranjih informacij.
Gospa ministrica imate minuto in pol časa, prosim.
[[...]]zadeve, glede katerih je ponovno stekla beseda, na primer, če pričnemo pri SIB banki, tudi 20-krat ponovljena neresnica, da smo založili ovadbo ne more vzdržati, ker ste jo dobili na mizo in ste videli, da je bil to magnetogram seje, ki ni imel nobenih elementov ovadbe in na podlagi katerih ni bilo mogoče operativno delo. Če govorimo o SIB banki, vendarle imamoobtožbo pred sodiščem in imamo zahtevo za preiskavo. Lahko pa tudi tega ne bi bilo, kajti v tej državi pomeni enakost pred zakonom to, da če ni dokazov, da je nekdo storil kaznivo dejanje, ga ne obravnavamo. In v zadevi Oriom se tiste tisočere aktivnosti, ki potekajo, ko se pregleduje listinska dokumentacija trenutno ne morejo videti. Tudi način dela v teh kazenskopravnih zadevah ni takšen, da bi ga lahko spremljal državni zbor. Nasprotno. Zakon točno določa, po katerih pravilih postopki potekajo. In to je treba spoštovati. In prvi korak k pravni državi je ta, da vsaka institucija opravi svoje delo in da druga drugo spoštujejo. V tem državnem zboru sem že večkrat poudarila, da so kazenske zadeve, o katerih je beseda, deloma v obravnavi, deloma pred sodiščem, deloma so pri policiji. Jaz mislim, da razumemo vsi skupaj, da je to tisto kar ta država mora delati.
Imate še pol minute, če želite gospa.
Želela bi poudariti še eno stvar. Če se že vedno zgledujemo po tujih izkušnjah, potemtakem poglejmo še na tem področju malo, kako potekajo takšne zadeve v demokratičnih državah z dolgo tradicijo. Kazenske zadeve niso predmet obravnave državnega zbora. Vesela bom, če bodo naše stranke sodelovale v strategiji zoper korupcijo,ki smo jo sprejeli. Ta država je sprejela zakon o preprečevanju korupcije, je ustanovila poseben neodvisen organ, ima vse institucije. In pustimo jim, da opravijo svoje delo. Jaz zaenkrat kot ministrica ne vidim nobene osnove, da bi zoper kogarkoli ukrepala zaradi nečesa, kar ni opravil ali je opravil nezakonito, in bi bilo proti njemu treba uvesti postopek.
Dopolnitev vprašanja, kolega Janša.
Torej mogoče na Kitajskem parlament, kjer ga nimajo, ne obravnava korupcije in kazenskih zadev. V vseh ostalih civiliziranih demokratičnih državah pa parlament obravnava odmevne primere, ki so tudi v postopku na drugih organih. Samo o tem smo že veliko govorili in navedli dokaze na zadnji seji. Seznam, ki sem ga zadnjič kazal, je vseboval več sto plač v javnem sektorju, ki so bile izplačane bruto nad 1 milijon tolarjev. Več sto jih je celo bruto nad milijon tristo. Vse to je bilo objavljeno v slovenskem časopisju, in mi je žal, da predsednik vlade tega ni pogledal. Žal mi je tudi to, da se še vedno zavaja ljudi, in se govori, kako v tistem magnetogramu ni bilo elementov, na podlagi katerih bi lahko tožilstvo začelo pregon v primeru SIB banke. Vsi tisti elementi, na podlagi katerih je bila potem sprožena preiskava, ko smo zahtevali izredno sejo, so bili vsebovani tudi v tistem magnetogramu. Vsaj si ga lahko preberem in si lahko ustvari mnenje, zakaj eno leto ni bilo kazenskega pregona. Ugotavljam pa, da se je predsednik vlade izognil odgovoru na vprašanje. Vprašanje je bilo zelo jasno in konkretno: Ali po letu in pol, ko je praksa pokazala da smo imeli prav, še vedno vztraja pri tem, da v nadzornih svetih v podjetjih, kjer je država večinski lastnik, sedijo samo tisti, ki jih tja imenuje vlada, kljub temu, da vlada imenuje posredno ali pa neposredno kompletno člane uprav, ki upravljajo s temi podjetji in da ima itak večino v teh nadzornih svetih. Gre samo za vprašanje prisotnosti in nadzora. Sprašujem. Ali je mnenje predsednika vlade danes kaj drugačno kot v začetku lanskega leta?
Gospod predsednik vlade.
Najlepša hvala. Najprej seveda zopet na te obtožbe. Preprosto ne držijo. Ta spisek si lahko pogledamo, je javno dostopen, je na internetu, in lahko pogledamo te plače. Zato ni nobene potrebe, da bi zavajali. Kot sem povedal, lahko si tudi pogledate, katere so tiste občine, kjer se izplačujejo takšne plače, o katerih demagoško trdite, da se izplačujejo, in da se nepravilno izplačujejo, in se prepričate pri svojih županih. Nekateri so tudi poslanci. Ne vidim nobenega razloga, zakaj ne bi to preverili. Zopet operirate z več stotimi, ker želite seveda zavajati slovenskojavnost. In to vam je očitno prišlo v prakso. Po drugi strani bi rad povedal, večkrat in vedno znova poudarjam, da ne drži to, kar trdite v zvezi s temi konkretnimi primeri. V teh konkretnih primerih so bile sprožene aktivnosti, aktivnosti tečejo, izvajajo jih institucije, ki so za to pristojne. Tudi ni res, da ni kazenskih ovadb, ni res, da ni obtožencev. So. Tako v teh primerih kot tudi v nekaterih drugih primerih, kjer sodelujejo nekateri drugi, ki jih vi ne želite omenjati, so morda vam bližje, pa imate morda dvojna merila. Jaz seveda menim, da je potrebno vse te primere razčistiti. Tudi ne nasprotujem, da se v državnem zboru obravnavajo kakšni primeri, v katere so vpleteni nosilci javnih funkcij. Seveda je prav, da se to razpravlja, da se tudi razkrivajo takšne stvari, vendar so za to potrebni dokazi. Vi ste sami večkrat omenjali, ko se vam je kaj očitalo, dokažite, vložite kazensko ovadbo zoper mene, dokažite, da sem kriv. Če to velja za vas, je prav, da velja tudi za druge, tiste, ki jih vi obtožujete, redno, vsak dan in vedno znova in v pretežni meri velikokrat precej na pamet. Kar pa se tiče tega, kar me sprašujete. Jaz sem povedal takrat in še vedno trdim, kar se tiče nadzornih svetov, sam ocenjujem, da morajo biti v nadzornih svetih kvalitetni ljudje, da morajo biti strokovni in usposobljeni. V tem smislu je treba razumeti tudi nadzorne svete in tudi člane nadzornih svetov, ki so sedaj notri. Nadzorne svete imenujejo različne institucije, ne samo vlada. V nekaterih primerih posredno tudi paradržavni skladi. Kot vem, imajo paradržavni skladi spiske ljudi, ki so kvalificirani, ki so potencialno sposobni sedeti v teh nadzornih svetih in jih potem tudi dodeljujejo v te nadzorne svete. Jaz ne nasprotujem, da se dopolnujejo kakršnikoli seznami strokovnjakov, kvalitetnih ljudi in se s tega kroga potem izbirajo ljudje v nadzorne svete. Nikakor pa ne po političnem ključu. In tukaj mislim seveda v obe smeri, tako v levo, desno ali na sredino.
Prav. To so bila vprašanja, ki so bila zastavljena predsedniku vlade in je nanje tudi odgovarjal. Sedaj bomo najprej slišali odgovor na tista poslanska vprašanja oziroma vprašanje, na katero poslanke in poslanci nismo dobili na prejšnji seji odgovora. Ministru dr. Dušanu Kebru je bilo zastavljeno vprašanje kolegice Majde Zupan v zvezi s problematiko medicinskih sester. Ali želite na kratko povzeti to vprašanje? Kolegica Zupan, prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Še enkrat bi želela postaviti vprašanje. Gospod minister za zdravje, ko je v zadnjem času spet veliko slišati, da je v zdravstvu kar 80% opreme že odpisane, da vsako leto med drugim zboli 10 tisoč bolnikov za rakom in 5 tisoč od njih jih potrebuje obsevanje, pa imajo na voljo le štiri tovrstne aparature, ena od njih pa je stara že 26 let, potrebovali pa bi jih vsaj 10 oziroma 12, potem ko imamo vsako leto več bolnikov srca in ožilja, pa jih le malo število dobi pomoč v bližnjih bolnišnicah, ostali pa so poslani v Ljubljano, kjer je čakalna doba eno leto, ko se napovedujejo nove stavke zdravnikov in ima zdravstvo celo vrsto težav, se lahko zgodi, da ostanemo tudi brez medicinskih sester, ki jih pa že tako primanjkuje. Dejstvo je, da naša država medicinskim sestram še vedno ne priznava ustreznega statusa in da za svoje delo še vedno prejemajo sramotno nizko plačilo. Slovenija je postala polnopravna članica Evropske unije, kjer so se že do sedaj srečevali z resnim problemom pomanjkanja medicinskih sester. Zato je še toliko večja bojazen, da bodo ta primanjkljaj poskušali reševati z zaposlovanjem iz novih članic, tudi iz Slovenije. Pri tem pa se bo pri nas še bolj zaostrilo vprašanje premajhnega števila medicinskih sester, saj bi jih ta hip potrebovali vsaj 1.500. Tako status kot plača sta v državah, ki snubijo medicinske sestre, bistveno boljša. Poznavalci opozarjajo, da bodo z odhodom naših sester v tujino nastale do leta 2020 na tem področju velike težave. Na ravni Evropske unije že obstaja združenje, ki naj bi bedelo nad registracijo medicinskih sester in s tem skrbelo za dovoljenje za njihovo delo in nadzor nad stroko. Registri posameznih držav naj bi bili povezani v evropsko mrežo, pri čemer pa ima Slovenija ne malo težav. Pri nas naj bi sicer stroka že imela takšen register, vendar pa se ne izvaja, ker nima javnega pooblastila za vodenje. Spoštovani gospod minister, na vas leži odgovornost. Ali bo zaradi navedenega Slovenija imela probleme in kako jih boste reševali? Kdaj in kako boste začeli izvajati strokovni nadzor na tem področju? Ali bomo morali res doživeti množični odhod medicinskih sester v tujino, da se bo vaše ministrstvo zganilo in dalo medicinskim sestram znotraj zdravstva tisto mesto, ki jim gre, in seveda ustrezno plačilo? Hvala lepa.
Doktor Keber, minister za zdravje.
Hvala. Spoštovana gospa poslanka, gospe poslanke in poslanci. Hvala za vprašanje. Jaz upam, da bom lahko odgovoril v optimističnem tonu. Morda v posameznih delih. Najprej kar se tiče pomanjkanje medicinskih sester. Res je, ugotovili smo to pomanjkanje, bela knjiga predvideva, žal ne 1.500, temveč 1.000 novih medicinskih sester do leta 2010 oziroma natančneje povedano četrtina od teh diplomiranih sester in tri četrtine zdravstvenih tehnikov. S tem ne bomo odpravili, mislimo pa, da bomo bistveno olajšali problem. Naj omenim tudi to, da prav sedaj v okviru nove kolektivne pogodbe in kot posledica zakona o plačah v javnem sektorju se obeta izboljšanje statusa medicinskih sester in zdravstvenih tehnikov z njihovo boljšo, tako imenovano horizontalno primerljivostjo s plačami drugih delavcev v javnem sektorju. Tako menimo, da se z naše strani trudimo za njihov izenačen položaj v javnem sektorju. Kar se tiče bojazni pred, odhodom zdravstvenih delavcev, v tem primeru medicinskih sester v tujino. Ta bojazen seveda obstaja. S tem se soočajo številne druge dežele. Vsaj v prihodnjih nekaj letih je ta bojazen manjša, ker so ta čas druge evropske države petnajsterice uvedle omejitve. Bojijo se prehitre migracije kadrov, kar bo seveda Slovenija uporabila, po načelih vzajemnosti je že uveljavila enake ukrepe proti tem državam. Tako gibanje zdravstvenega kadra ta čas je možno samo znotraj držav pristopnic, v tem primeru pa v Sloveniji kvečjemu pričakujemo priliv in ne odliv zdravstvenega kadra. Če omenim še register medicinskih sester, bom na kratko rekel, da ga sicer ne zahteva zakonodaja ali direktive Evropske unije, ga pa zahteva naša zakonodaja. To pomeni, da mi sprejemamo dejstvo, da registri poklicev s posebnim pomenom ali pa še registri reguliranih poklicev so seveda potrebni do konca in je zakon njihovo rešitev že predvidel v obliki podeljevanja pooblastil zbornicam ali društvom v letu 2001. Zaradi zaustavitve tega zakona na ustavnem sodišču smo morali z reševanjem čakati do decembra leta 2003. Zdaj v sedanjem času, če skrajšam, se obetazakonska rešitev, saj tako jaz trdno upam in imamo tudi takšna zagotovila v pogovorih z relevantnimi institucijami, da bi lahko hitro prišli do amandmiranja obstoječega zakona do te ravni, da bi vsi zdravstveni poklici, in ne samo poklic medicinskih sester in babic, dobili v zakonu vse potrebne podlage, da pričenjamo podeljevati pooblastila. Na kratko rečeno. Mislim, da ni ovire, če bomo sledili ustreznemu časovnemu redu, da do jeseni letošnjega leta medicinske sestre ta pooblastila v resnici dobijo in da začenjajo delovati po principu zbornic oziroma društev, ki imajo javna pooblastila. Hvala lepa.
Dopolnitev vprašanja, prosim kolegica Zupanova.
Hvala lepa. Hvala lepa za odgovor, vendar bi želela še dopolnilni odgovor. Vloženi predlog zakona o spremembi zakona o zdravstveni dejavnosti, ki ga je vložila skupina poslancev, vlada ne podpira. Ali to dejansko pomeni, da ne želite rešiti tega vprašanja, ker bi sicer vložili amandmaje in določene zadeve s tem spremenili oziroma dopolnili oziroma zakaj pa niste že pred tem vložili svojega predloga zakona? Hvala lepa.
Minister.
Zelo težko je razložiti vse časovne poteke naših prizadevanj, da bi tudi z naše strni prišlo do enake pobude, ampak ta hip, ko imamo v parlamentu in tudi na tej seji državnega zbora pobudo zakona s strani poslanca dr. Cukjatija, menimo, da so podlage, da z ustreznim amandmiranjem, z vračanjem tega zakona nazaj ustreznemu odboru, da z ustreznimi amandmaji, ker tazakon žal je problematičen v tem, da rešuje problem enega samega poklica in pušča nerešene vse ostale zdravstvene poklice. Ugotovili pa smo, da z amandmiranjem tega zakona je to mogoče storiti za vse zdravstvene poklice.
Vi ne morete proceduralno kolega [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[..]]Ja, to pa imate pravico, da opozorite, to pa seveda. Prosim.
Na zadnji seji državnega zbora sem pri vprašanjih zastavil vprašanje gospodu ministru za zdravje. Ker ga ni bilo, sem zaključil svojo predstavitev vprašanja, citiram iz magnetograma: Upam, da mi bo naslednjič odgovori. In sedaj ta naslednjič je sedaj, mene pa niste uvrstili na seznam, zato bi prosil, če lahko vprašanje, na katerega nisem dobil odgovora na prejšnji seji, lahko v skrajšani obliki ponovim in dobim odgovor.
Kolega Cukjati. Mogoče gre samo za kakšen administrativni nesporazum. Takoj za kolegico Pozsončevo ste napisani. S tem da se vaše vprašanje nanaša ministru za zdravje. To je novo vprašanje. No prav. Potem predlagam, ali lahko v strnjeni obliki ponovite vprašanje in bo doktor Keber rade volje odgovoril. Prosim.
Dovolite. Jaz sem gospodu ministru zastavil vprašanje v zvezi z zapiranjem nekaterih ambulant po terenu. Namreč vemo, da je bila v Novih Jaršah zaprta pediatrična ambulanta brez opravičila. Šele pod pritiskom javnosti je bila zopet odprta. Gre za ukinitev pediatričnega oddelka v Murski Soboti. Posvetovalnica zaotroke v Črni in Mežici je bila zaprta in zopet se je prebudilo ljudstvo in zahtevalo, da se ne zapre. Naj samo povzamem citat, ki ga je izrekel nek gospod v Črni, in sicer takole pravi: "Grdo je od družbe, da dovoljuje, da so nam vzeli rentgenski aparat, kar se je zgodilo pred dvema letoma. Lani so ukinili ginekologa, letos posvetovalnico. Ne vemo, kaj lahko še pričakujemo." Tako pravi on. In po Sloveniji so v mnogih krajih ljudje na nek način prestrašeni, zaskrbljeni, kajti ambulante se zapirajo, dostopnost se zmanjšuje. Sprašujem ministra, kako kot varuh mreže javne zdravstvene službe, kar mu seveda nalaga, ne samo zakonodaja, ampak nacionalni program zdravstvenega varstva, gleda na vse to. Kaj bo ukrenil, da se zagotovi dostopnost do zdravstvenih storitev?
Minister, prosim.
Vprašanje je kar obsežno. Dovolite da nanj odgovorim vsaj v tistem najožjem obsegu. Gospodu poslancu je znano, da organizacija dela v osnovnem zdravstvenem varstvu ni v neposredni pristojnosti ministrstva za zdravje. Res pa je, da je v naši pristojnosti nadzor nad zdravstveno mrežo. In v obeh primerih, ko je šlo za zmanjševanje dostopnosti z ukinjanjem dveh ambulant, in sicer v Novih Jaršah oziroma v Črni na Koroškem, smo ukrepali s svojim stališčem in pozivom pristojnim, da naj to zmanjševanje odpravijo. Kar se tiče, da vas citiram "ukinjanja pediatričnega oddelka v Murski Soboti", dovolite, da rečem, da o tem ne vem ničesar. Pediatrični oddelek v bolnišnici ostaja. Najbrž pa gre za zmanjševanje števila postelj. Naj omenim, da dokler določena specialnost v določeni bolnišnici obstaja, gre pa za drugačen način dela, ki ga tudi podpiramo, prenos bolnišnične dejavnosti v ambulantne dejavnosti in temu podobno, temu nikakor ne moremo reči ukinjanje dejavnosti. Naj tudi to priliko izkoristim da povem, pediatri v osnovnem zdravstvu ostajajo. Pediatri seveda pomenijo izboljšano dostopnost za otroke in jih je treba na ravni ambulant, ne pa nujno vselej na ravni bolniških postelj, če gre za majhne oddelke, približati državljanom, ki to potrebujejo. Kar se tiče vse ostale dostopnosti, spoštovani gospod poslanec, smo mi na veliko načinov prikazovali, ker zdravstveno varstvo v resnici, vaša predhodnica, gospa poslanka, je nakazala, koliko elementov, od kadrovanja, od opreme, od novih financ, od boljšega izkoristka obstoječega denarja, vse to delamo, to vključujemo v novo reformo. Rezultati, ki smo jih ob priliki interpelacije predstavili, govorijo, da se dostopnost povečuje, da se nekatere čakalne dobe skrajšajo in tudi če grem k osnovnemu zdravstvenemu varstvu, v tem času in zmožnostmi, ki smo jih imeli na voljo, smo povečali in ne zmanjšali dostopnosti tudi v osnovnem zdravstvenem varstvu, tisto temeljno, kar nam ostaja, to imenujemo bele lise na zemljevidu, kjer so nekateri zdravniki v osnovnem varstvu pretirano obremenjeni in te primere poznamo, gre največkrat za očitno ne zadostno privlačnost teh delovnih mest za zdravnike, ki ostajajo v mestih. Na tem področju tudi priporočamo, da ti kraji morajo dobiti nove načine, kako pritegniti zdravnike na tista področja, kamor zdravniki ne prihajajo. Naj omenim, da smo v letošnjem letu razpisali več kot 100 novih zdravnikov na različnih področjih osnovnega in specialističnega zdravstvenega varstva. Tako vsaj na ravni države država skuša pospeševati in povečevati mrežo. Hvala.
Dopolnitev vprašanja? Prosim.
Glede zapiranja ambulant moram reči, da ni nikjer zagotovila, da se ambulante v bodoče ne bodo zapirale. In to lahko povem vsej javnosti. Noben kraj nima zagotovljenega zdravnika oziroma da bo po njegovi smrti ali po njegovem odhodu v pokoj nadomeščen z novim zdravnikom. Gre seveda za male odročne kraje. Zakon o zdravniški službi iz leta 1999 je zahteval, da se postavi mreža, kot nacionalni program, kot projekt, ki zagotavlja določenemu kraju določeno specialnost, določenega zdravnika. Tega ministrstvo ni naredilo in tudi očitno ne vidi potrebe, da bi to storilo. Glede razpisa 100 novih zdravnikov moram reči, da imam tukaj pred seboj razpis delovnih mest za splošnega zdravnika v zadnji reviji Isisa, in sicer 2 splošna zdravnika v Slovenski Bistrici, v bolnišnici Topolščica internista specialista, zdravstveni dom Ptuj splošna medicina, bolnišnica Trbovlje, zdravstveni dom Vrhnika splošnega zdravnika, zdravstveni dom Kamnik, zdravstveni dom Domžale, pediatra tudi nekje. In ta razpis je bil pred enim mesecem in se v Isisu zopet ponavlja, ker ni novega zdravnika. Obenem pa imamo tukaj oglas, kjer okrajna bolnišnica Linz, vzhodna Tirolska, v slovenskem časopisu oglaša za zdravnika specialista za psihiatrijo. In moram reči, da tukaj ni omejitve zaposlitve v Avstriji, Nemčiji in tako dalje. Oni na široko odpirajo vrata po 1. maju in sprejmejo vsakega visoko kvalificiranega delavca s področja zdravstva. Zato sprašujem: Kako uravnavate potrebo, kako načrtujete reševanja problema mreže in zagotavljanja kadrov v tej novi situaciji.
Minister dr. Keber.
Omenil bi, da vsi vemo, poznamo problem manjšega priliva zdravnikov iz obstoječega izobraževalnega sistema. V tem prehodnem obdobju moramo, če želimo povečati število zdravnikov, in če to ni samo figa v žepu, moramo računati na zdravnike in v drugih primerih tudi na zdravstvene delavce od drugod, tako kot se to dogaja tudi drugod v Evropi. Zelo zanimivo je, da nekatere zahodne države spodbujajo prihod zdravstvenih delavcev in se ne sprašujejo, če so zdravniki ali drugi zdravstveni delavci v Sloveniji dovolj kompetentni, da pa naš sistem preverjanja znanja, ki ga opravlja zdravniška zbornica, je bolj neusmiljen s prihodom drugih zdravstvenih delavcev pri nas, pa čeprav so mogoče samo 100 kilometrov vzhodneje od nas brezposelni, pa težko pridejo. Mi imamo kljub temu jasne primere, ko se direktorji posameznih ustanov zavedajo tega problema in z osebno intervencijo pripeljejo ljudi, ki jih potrebujejo, v svojo ustanovo, kar je tudi prav. Naj omenim, da mreža obstaja, tako primarna insekundarna, seveda do tiste ravni, ko je dobila svojo politično soglasje. Naj vas spomnim, da ravno zaradi nesoglasij pri posameznih specializacijah, prejšnji plan zdravstvenega varstva ni bil sprejet 7 let, ker na koncu smo imeli podvojeno število potrebpo zdravnikih in preprosto ni bilo mogoče med stroko in posameznimi potrebami doseči soglasja. Želim povedati, da se bomo prizadevali, da potrebe po novih zdravnikih bomo skušali izkoristiti, da tako kot naši zdravniki na ravni, če menite gospod poslanec,da mi lahko našim državljanom ta hip v Evropski uniji karkoli prepovemo, tega seveda ne moremo storiti. Mi lahko reguliramo, tako kot druge države regulirajo prihod, lahko mi reguliramo odhod, ampak svoboda je na ravni posameznika, zato bomo morali sprejemati ukrepe, ki pa niso odvisni samo od ministrstva za zdravje, ampak so odvisni tudi od delodajalcev. Navsezadnje so odvisni deloma tudi od javnosti, ki se odloča, ali je zdravnik od nekod drugod v resnici tako nesprejemljiv. Naj vas ob tem spomnim, da v zadnjih treh, štirih letih, ko Slovenci nagrajujejo po kakovosti in prijaznosti zdravnike, da so po pravilu to zdravniki, ki prihajajo k nam iz drugih držav. Zato mislim, da bomo morali v tem obdobju poseči, ker pač Slovenci smo začeli potovati po Evropi, mislim pa, da velike bojazni na zdravstvenem področju - to oba dobro veva - ni in ne pričakujemo velike migracije zdravstvenih delavcev s tem, ko smo vstopili v Evropsko unijo.
Dobro. Tako smo sedaj, upam, če ni še kakšne pripombe iz dvorane, odgovorili na tista vprašanja, na katera doslej nismo dobili odgovora zaradi odsotnosti ministrov in ministric. Za danes imam pravzaprav samo dve opravičili, če predsedstvo ni dobilo novih, za dr. Vlada Dimovskega in dr. Dimitrija Rupla. Oba sta v Bruslju. Sedaj gremo naprej po vrsti. Kolegica Maria Pozsonec bo zastavila vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Prosim.
Hvala lepa. Ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Milanu Pogačniku postavljam naslednje poslansko vprašanje. Kako bo obdavčitev subvencij kmetov na podlagi zakona o dohodnini poslabšala položaj kmetov in kako bi to lahko koregirali? Res smo sprejeli zakon, ampak če se izkaže, da je zakon slab, potem ga je potrebno popraviti. Subvencija ni prihodek kmetov, ampak je le razlika od polne cene pridelkov. Kakšna bo usoda malih kmetov? Po mojem mnenju niso dobro pripravljeni na velike obremenitve, ki jih čakajo po vstopu v EU. Za ilustracijo. V severnovzhodni Sloveniji je kar nekaj tisoč kmetov v nevarnosti. Nekaj tisoč kmetov pomeni nekaj tisoč družin in saj vemo, kaj se zgodi z njimi, ker pri teh cenah pridelkov kmetje res nimajo prihodnosti. Hvala.
Prosim, minister. Potrebno se je vključiti, minister.
Vprašanje je pravzaprav zahtevno in bi ga po moje lahko polovico naslovili na ministrstvo za finance. Samo jaz sem se potrudil in poskušal zbrati vse podatke. Upam, da vas bom zadovoljil z odgovorom. Res je, kot pravite, da so v 60. členu zakona o dohodnini določene davčne osnove in katastrski dohodek, ki se po posebnih predpisih ugotavlja, za vsako proizvodnjo sposobno zemljišče na območju Slovenije se posameznemu zavezancu pripiše za tista zemljišča, za katera ima pravico rabe in se mu ta pravica predpiše sedaj po tem zakonu v skladu z davčnimi predpisi. Za nas je bolj zanimiv 58. člen zakona, ki določa, da se za dohodek iz osnovne kmetijske in gozdarske dejavnosti štejejo potencialni tržni dohodki od pridevale na zemljiščih. Med te pa po novem zakonu med drugim, kot pravilno ugotavljate, so vključeni tudi dohodki z naslova ukrepov kmetijske politike, donacij in podobno. Davčna osnova potencialnih dohodkov pa je še vedno katastrski dohodek od obdelave kmetijskih zemljišč in gozdov. Tako se bodo k dohodkovni osnovi pri dohodnini po novem poleg katastrskega dohodka upoštevali tudi dohodki od prejetih subvencij iz naslova ukrepov kmetijske politike. Predvsem gre za EKO nič plačila, to so neposredna plačila na površino. V ta sklop pa niso vključene subvencije z naslova plačil za ekološko kmetovanje, to je EKO dva in EKO tri po starem seveda, in tudi ne območja z omejenimi dejavniki, ker pomenijo izenačevanje pogojev za gospodarjenje. Prav tako seveda še nadalje veljajo oprostitve in olajšave za določene druge primere, kot so recimo naravne nesreče ali pa, recimo, na primer omejitev proizvodnje z odločbo. Te zadeve pravzaprav še veljajo v davčne oprostitve. Seveda pa cel postopek ni končan. V proceduri v državnem zboru je predlog zakona o dopolnitvi zakona o ugotavljanju katastrskega dohodka, s katerim se bo delno posodobila metoda za ugotavljanje katastrskega dohodka, ki naj bi v prehodne obdobju zagotovila objektivnejše ugotavljanje dohodkov v kmetijstvu, možnost seveda predvsem ugotavljanja negativnega katastrskega dohodka in seveda poravnava, znižanje cenzusa, reorganizacija katastrskega dohodka in podobno. Vse to naj bi pravzaprav bilo uveljavljeno. Tako ministrstvo za finance skupaj z ministrom za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano pripravlja novo metodologijo ugotavljanja katastrskega dohodka, s katero se bodo bolj objektivno ugotavljali dohodki od kmetijske pridelave, na podlagi novih administrativnih evidenc in dosežkov, ki jih pač stroka predvideva. Da bi rekli, da je Slovenija pri tem kakšna posebnost, žal ne. Podobno ureditev, ki je bila sprejeta z zakonom o dohodnini, imajo tudi v nekaterih drugih EU državah. Davčne obveznosti same po sebi ob predvidenih spremembah zakonodaje na področju katastrskega dohodka, ki so v pripravi, praviloma naj ne bi negativno vplivala na ekonomski položaj kmetov. Ekonomski položaj pa seveda bo tako kot doslej odvisen od tržnega položaja kmetijstva in gozdarstva, sedaj ko smo postali sestavni del evropske politike. Jaz sem še preveril, koga bo pravzaprav to prizadelo. Ugotavljamo, da bo manj prizadelo te kmetovalce ali pa jih sploh ne bo prizadelo, ker imajo prenizek dohodek, na žalost, ampak to tako je. Prizadelo bo pa predvsem tiste, ki kombinirajo dohodek iz subvencij z dohodkom iz redne zaposlitve v neki službi. Tam pa prihaja do kategorij, pri katerih se bo pač ta obremenitev povečala. Toliko. Hvala lepa.
Dopolnitev vprašanja, kolegica Maria.
Hvala lepa za odgovor. Menim, da vseeno na splošno je obdavčena subvencija. Davnega leta 1992 smo sprejeli strategijo razvoja v kmetijstvu. Ali je nova metodologija v skladu s tem? Ali se ne bi dalo te strategije ponovno malo prilagoditi spremembam v kmetijstvu? Hvala.
Minister.
Vsekakor se strinjam z vami, da strategija iz leta 1992 doživlja obnavljanja predvsem v novem dokumentu, ki ga bo pojutrišnjem tudi obravnavala vlada. Gre za strategijo razvoja države, v katerem je tudi obdelan ta segment razvoja podeželja in kmetijstva. V okviru teh razprav, ki bodo potekale, nedvomno bi lahko razpravljali tudi o vprašanjih, na katere ste pravzaprav opozorili.
Hvala lepa. Ministru za zdravje bo sedaj še enkrat drugo vprašanje zastavil kolega Cukjati. Prosim.
Hvala za besedo. Še enkrat lep pozdrav ministru za zdravje. Tudi jaz se bom dotaknil vprašanja glede obsevalnega aparata, ki je odpovedal na onkološkem inštitutu, in zaradi katerega je v javnost prišlo nekaj informacij o problemih, kaj se zgodi, če nenadoma odpove tak aparat. Ta aparat ni nenadoma odpovedal, odpoved je bila pričakovana, saj je star 20 let. Življenjska doba takega aparata je pa 10 do 15 let. Takšnih aparatov po Sloveniji je še kar veliko. Ne samo terapevtskih, tudidiagnostničnih. Gre za magnetno resonanco, gre za tomografijo, računalniško tomografijo in podobne diagnostnične aparature. Ti dragi aparati v nobenem zavodu, v nobeni bolnišnici njihova cena ni vključena v amortizacijo. Kot nekdanji strokovni direktor kliničnega centra gotovo veste, da je bila amortizacija v letih 1992, 1993 izračunana v smislu pokrivanja stroškov vzdrževanja in ne nabave novih dragih aparatov, kajti ti so se vedno financirali in se nabavljali iz posebnih sredstev ali proračunskih ali kakršnihkoli drugih. Prav zaradi tega sprašujem, kajti cilj zdravstvene politike je vendarle, da ima nadzor nad temi dragimi aparati, kajti odpoved enega aparata lahko pomeni tragedijo za številne paciente in tudi da ima nadzor in pregled nad novimi potrebami sodobnejših aparatov. Sprašujem: Ali in če imate, katere aparate v Sloveniji bo potrebno v naslednjih petih letih zamenjati? Kakšna so predvidena sredstva za to? Katere nove diagnostnične in terapevtske, govorim samo o zelo dragih aparatih, bomo na novo uvedli v zdravstveni sistem? Mi namreč v državnem zboru sprejemamo proračun za več let in zaradi tega je potrebno vedeti tudi za ta sredstva, s katerimi se bo zagotavljalo neprekinjeno delo javne zdravstvene službe.
Minister dr. Keber.
Hvala lepa za vprašanje, spoštovani gospod poslanec. Morda bi na začetku moral v informacijo vsem ostalim, ne toliko vam, povedati, da imamo iz različnih vzrokov iz preteklosti izjemno kratko amortizacijsko dobo oziroma zakonsko določeno življenjsko dobo: za laboratorijsko opremo pet let, za vso ostalo opremo štiri leta. To je glavni razlog, da je danes vsa ali pa skoraj 80% vse opreme administrativno odpisane. Naj pa povem, da z izjemo računalnikov in morda še neke druge opreme, ki ima res kratko življenjsko dobo, da kar se tiče najdražje opreme, preprosto ni mogoče razmišljati, da ko se izteče ta čas administrativnega odpisa, da v resnici ni več uporabna. Ne vem, če mi je dovoljena ta primerjava, gre pa tudi za življenjsko pomembne stvari, mi se vozimo v avionih, kiso starejši od 20 let. Ne samo vladni avion, ampak seveda avioni, s katerimi državljani potujemo po vsem svetu. Ampak ustrezno vzdrževanje ohranja te dragocene aparature pri življenju. Aparat, o katerem govorite, na onkološkem inštitutu je star 16 let. Že v času te razprave se je pokazalo, da v sosednjih državah so v uporabi tudi aparati, ki so starejši od 20 let, pa ne želim reči, da je ta še mlad. V resnici je potrebno obnavljati to opremo. Tukaj pa nastopi novo dejstvo. Obnavljanje opreme je seveda dolžnost posameznega zdravstvenega zavoda. Gre za pravne, ekonomske, samostojne subjekte, ki za obnavljanje opreme imajo predvidena sredstva. Naj omenim v številkah, da je predvidena amortizacija v lanskem letu v slovenskih bolnišnicah znašala 7 milijard in da je bilo od tega 5 milijard vloženih v obnavljanje opreme, med tem ko ministrstvo za zdravje s svojimi 8 milijardami, ki so namenjene zlasti za novogradnje, je lahko v dveh letih celo veliko več kot doslej, pa kljub vsemu malo, v primerjavi s 5 milijardami, namenilo za opremo, to je milijardo 400 milijonov. Mi podatke o potrebah imamo. Ti podatki so deloma vključeni v zakon, ki so ga sprejeli poslanci in nas zavezuje do leta 2008 in vi veste, da je ta zakon izjemno zahteven do investicij v zdravstvu. Imamo tudi potrebe zdravstvenih ustanov. Na kratko. V lanskem letu smo naredili anketo med zdravstvenimi ustanovami o potrebni obnovi opreme, s katero bi računali na ministrstvu za zdravje. Dobili smo samo potrebe po novih zidovih, po investicijah v zgradbe in nobenega posamičnega določila o opremi. Mislim, da je prav tako. Naj rečem, da se mi zdi, da smo končno enkrat slišali izjavo od direktorja, v tem primeru direktorja Kliničnega centra, ki je na vprašanje, kaj bodo storili, ker je nek aparat, magnetna resonanca, tik pred tem, da izdahne, kaj bodo storili, ni odgovoril, da bodo klicali ministrstvo, ampak je odgovoril, da so ga dolžni obnoviti, če ne drugače, tudi z najemom posojila. Striktno bo potrebno v prihodnosti ločiti, pri čemer ministrstvo za zdravje ima svojo nalogo pri razširjenih programih, pri razvoju oziroma kupovanju tehnologije, ki jo doslej v Sloveniji ni bilo in torej tudi nima podlage v obračunanih stroških v preteklem obdobju. Tudi v primeru krize, ko nastopi, recimo, zaradi višje sile, nezaradi človeške malomarnosti, okvara dragocene opreme, ki je še pred iztekom se zavedamo svoje dolžnosti, da v tem primeru to stvar saniramo. Navsezadnje poplavo na onkološkem inštitutu lahko smatramo tudi kot tak dogodek. Spoštovani gospod poslanec, mi smo, kot veste, v našem mandatu početverili investicijska sredstva, pa kljub vsemu je na ministrstvu investicijskih sredstev na letni ravni med 8 in 10 milijardami. Najmanj toliko je denarja v zdravstvenih ustanovah in direktorji, saj se pospešeno spreminja njihov način, bodo morali vedeti, da v stroških, v cenah, ki jih dobivajo plačane, morajo tudi pokrivati obnovo opreme. Hvala.
Dopolnitev vprašanja.
Amortizacijska stopnja oziroma delež amortizacije v ceni zdravstvene storitve je 5%, približno. In še od tega zavodi, bolnišnice 20% zbirajo oziroma oddajajo ministru za zdravje, da potem ministrstvo razporeja ta sredstva za investicije. To so tista sredstva, ki jih omenjate. Vsekakor gre za to, gospod minister, da je ministrstvo tudi ustanovitelj bolnišnic, ima večino v svetih zavodov in da odgovarja za primere, če ne sledi zavod potrebam in ne sledi glede nakupa opreme tudi novi tehnologiji, kajti 30 let star aparat na onkološkem institutu, kot so nekateri, seveda sodi bolj v muzej v Bistro pri Vrhniki kot pa na pacienta. Zato imam občutek iz odgovora na prejšnje vprašanje in tega, da v primeru mreže nimate jasnih podatkov, nimate niti dolgoročnih načrtov razreševanja vprašanja mreže javne zdravstvene službe, da je nekaj takega tudi na področju mreže drage opreme. Nimate točnega vpogleda kot ustanovitelj kot odgovorni za javne zavode, bolnišnice, in tudi ne dolgoročnega načrta razreševanja vprašanja, ki se vedno znova vsako leto znova pojavlja, kot se starajo vsi ti aparati, ki so bili nekoč kupljeni.
Prosim, minister.
Spoštovani gospod poslanec! V resnici predimenzionirate človeške moči majhne ekipe ministrstva, četudi zanemarimo, da po zakonski plati nismo neposredni izvajalci delovanja bolnišnic v Sloveniji. Preprosto gre za to, da je to dolžnost vsakega posameznega subjekta in da mi preko svetov zavodov skušamo regulirati delovanje. Na tem področju pa lahko rečemo, da se dogajajo pomembni premiki na bolje. Mi smo dosegli v mandatu izdatno povečano produktivnost dela v zdravstvenih zavodih. Mi smo skrajšali ležalno dobo v bolnišnicah za 30% in še marsikaj drugega povzročili, kar pomeni varčevanje. S centralno regulacijo nabav, ki smo jo sicer šele začeli in ne gre za centralizacijo, temveč zgolj nadzor, kako se stvari kupujejo, si obetamo privarčevati preko 20% v nekaterih primerih prihrankov pri nabavah. Upamo, da se nam ne bodo nikoli več zgodile zgodbe, ki smo jih pa mi odkrito odpirali in javno prikazali v tej javnosti. Mi trdimo, da ne glede na to, da menimo, da zdravstveni sistem potrebuje še nove vire, v njem so rezerve, in da absolutno ne moremo govoriti samo o tem, da je stopnja amortizacije prenizka, zlasti za najbolj tehnološko razvite ustanove, kot sta onkološki institut in klinični center, ampak da so te ustanove, kot veste, sedaj uvajamo pravično alokacijo denarja, transparentno dajanje denarja po stroških za posameznega pacienta, da se odpirajo možnosti, da bodo zdravstveni zavodi morali dodatno privarčevati s skrbnejšim gospodarjenjem denar za obnovo, naj povem, za obnavljanje iztrošene opreme in da bo država in ministrstvo za zdravje res opravljala tisto, kar mora, razširitev zmogljivosti oziroma uvajanje po povsem novi tehnologiji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sedaj bo vprašanje ministru za šolstvo, znanost in šport zastavil kolega Barovič. Imate besedo.
Hvala, gospod predsednik. Dovolite najprej, da vam v uvodu, da bomo malo popestrili, čestitam k izboru včerajšnjih volitev, zaželim srečno pot, mogoče ste mi zadnjič, ne vem, kdaj vas bodo čisto potrdili, dali besedo. Vesel sem. Spoštovani gospod minister za šolstvo [[...]]Lepo bi bilo, če bi vsaj nagradili kolegi svojega predstavnika.
Hvala za čestitke, vsem, ki so bili izvoljeni. Velja za vse. Prosim.
Spoštovani gospod minister za šolstvo! Pred osmimi leti je bil sprejet zakon, ki mu radi rečemo "zofi", zakon o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja, ki v 30. členu govori o šolskih upravah. Ena od teh je tudi trboveljska. Mislim, da je to leto 1996. Prepričan sem. Leta 2002 je bil dopolnjen z zakonom o spremembah in dopolnitvah, ki je določil, kdaj naj se šolske uprave, o teh govorim, 14 naj bi jih bilo, ustanovijo. Do tu vse lepo in prav. Vendarle, po eni strani je moje rodno mesto Trbovlje, po drugi strani je intencija vlade Republike Slovenije, da zmanjša javno upravo. Tu pride do nekih nesoglasij, ki mi niso jasna. Zato dovolite, da vas vprašam gospod minister. Z ustanovitvijo uprav naj bi se širila javna uprava. Kaj se bo zgodilo z neposredno zaposlenimi na ministrstvu, ki so do sedaj dobro pokrivali omenjeno področje? Drugo vprašanje. Kolikšno bo število presežnih delavcev na ministrstvu, če temu ni tako, če govorimo o oženju javne uprave? Naslednje vprašanje. Ali pa bo mogoče, glede na to, da ostajamo, potrebno podpreti nova delavna mesta? Koliko jih bo? Naslednje vprašanje. Koliko proračunskega denarja naj bi bilo potrebno, da se pač ta zakon, zofi, imenovan, iz leta 1996 uresniči?
Prosim, minister dr. Gaber. Še enkrat, hvala za prijaznost, kolega Barovič. Minister.
Najlepša hvala, gospod predsednik. Gospe in gospodje. Kolega Barovič pravilno ugotavlja, da je bil leta 1996 sprejet zakon o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja in da je v 30. členu predvidel tako imenovane šolske uprave. Mi smo danes že več kot osem let vseskozi v fazi varčevanja, ko gre za zaposlovanje v državni upravi, zato teh šolskih uprav doslej nismo oblikovali, torej jih nismo ustanovili. Leta 2002 smo si z zakonom omogočili opravljanje določenega dela posla šolskih uprav, posebej ko gre za usmerjanje otrok s posebnimi potrebami, tudi s strani zavoda za šolstvo in pa ohranili možnost, da ministrstvo samo opravlja te posle, ki bi jih sicer naj opravljale šolske uprave in pokrivajo celoten spekter od vodenja postopkov za vpis in izbris iz razvidov vrtcev in šol, pa do skrbi za vodenje evidenc preseženih strokovnih delavcev, pa tja do sistemizacij za zaposlovanje na tem področju. Kot vse kaže, šolskih uprav tudi do 1. septembra leta 2005 ne bomo ustanovili, ker za to nimamo potrebnih sredstev in bo ministrstvo še naprej samo opravljalo ta dela z izjemo tistih, kjer pa smo že, in za to letos namenjamo 120 milijonov tolarjev, ta posel prenesli enotam zavoda za šolstvo,ki funkcionirajo kot neke vrste šolske uprave. Gre za že prej omenjeno področje usmerjanja otrok s posebnimi potrebami. Toliko morda za sedaj.
Hvala lepa. Prosim, dopolnitev vprašanja, kolega Barovič.
Hvala lepa. Jaz sem vašega odgovora, ki sem ga pozorno poslušal, spoštovani gospod minister, zelo vesel, zelo vesel. V svojem imenu in imenu Slovenske nacionalne stranke ocenjujem, da je skladnost politike vlade, omejevanje javne uprave in delo ministrstva na tem področju dobro. Ampak zakon je zakon, ki predvideva 14 uprav in ena od teh je tudi trboveljska. Mi moramo vprašati, kajti mene sprašujejo ljudje v Trbovljah. Tako je in tako bo. In zato sem vas vprašal, če sem vas prav razumel, ostajamo na istem in tudi datum po zakonu o spremembah, sprejet leta 2000, ne bo držal. Dobro, ne bo, pač ne bo veljalo s 1. septembrom 2005. Ne bom več spraševal, ampak samo to: Ali pomeni, da boste vi na ministrstvu, recimo temu, tako dobro ali pa vsaj tako dobro kot ste do zdaj delali tudi za Trbovlje ali so ravno med tistimi, ki ste jih omenjali, izjeme ali se bo kaj spremenilo? Hvala.
Minister, prosim.
Hvala. Naši uslužbenci in uslužbenke se bodo še naprej trudili, da bi posle, ki zadevajo področje vzgoje in izobraževanja, opravljali, na žalost centralizirano v tem smislu, kot je bilo prej omenjeno. Mi pa se bomo seveda trudili, da Trbovlje pri tem nikakor ne bi bile oškodovane. Računam, da bomo uspešno opravili to delo. Naj pa le povem da smo v enem delu te uprave začeli vzpostavljati v tistem delu, ki sem ga že prej omenil. Kot kaže, pa bo še kar nekaj časa tako. Verjetno bi bilo tudi logično, smiselno, da bi se za drugo obliko odločili v primeru, ko bi oblikovali pokrajine in bi tudi pomemben del pristojnosti in obveznosti prenesli na pokrajine. Takrat bi te šolske uprave bile smiselne kot del upravnih organov takratne pokrajine. Hvala.
Hvala lepa, gospod minister. Gremo naprej z vprašanji. Naslednjega bo zastavil kolega Valentin Pohorec, in sicer ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Prosim, imate besedo.
Hvala za besedo, predsednik. Svoje vprašanje namenjam ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, doktorju Milanu Pogačniku. Za to, da sem ga postavil, pa imam državljansko pobudo občanov z območja občine Kungota, ki jo nekako tudi pokrivam skozi svoje območje delovanja. Slovenija je pred mesecem in pol postala polnopravna članica Evropske unije. S pristopno pogodbo se je zavezala, da bo spoštovala štiri temeljne svoboščine: prosti pretok kapitala, blaga, ljudi in storitev. In sedaj smo seveda pri tem. Po 1. maju letos, je v obmejnih območjih z Avstrijo prišlo doprvih nakupov kmetijskih zemljišč in objektov, katerih kupci so državljani sosednjih držav ali pa recimo kar Republike Avstrije, članice Evropske unije. Po novem imajo enako kupno pravico kot državljani Republike Slovenije, razen izjem, ki jih zakon o kmetijskih zemljiščih predvideva. Zaradi omenjenega prihaja med obmejnim prebivalstvom, konkretno lahko omenim primer občine Kungota, do nelagodja in strahu, saj finančno močnejše, fizične in pravne osebe sosednje Avstrije izražajo velik interes za nakup kmetijskih zemljišč in tudi objektov na njih. Zaradi tega sprašujem vas, spoštovani gospod minister: Ali lahko država glede na naše pretekle zgodovinske izkušnje, zaščiti nacionalni interes na področju kmetijstva tako, da bi Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije čimbolj izkoristil svojo predkupno pravico, ki jo ima v skladu z zakonom? Zanima pa me tudi: S katerimi mehanizmi, finančnimi recimo, bo država ustvarila primerne pogoje, da bi bili naši državljani finančno v enakovrednem položaju do ostalih subjektov na tem trgu? Prosim za odgovor, ker je vprašanje nastalo v zadnjem času, in bo verjetno še naprej aktualno. Hvala lepa.
Gospod minister, prosim.
Hvala lepa za vprašanje, gospod Pohorec. Skušal bom pač odgovoriti, čeprav zakonodajo, vidim, tudi sami dobro poznate. Kot ste že navedli, promet s kmetijskimi zemljišči ureja zakon o kmetijskih zemljiščih, ki seveda tudi določa v devetem poglavju, kdo lahko uveljavlja predkupno pravico. Pri prometu s kmetijskimi zemljišči je pač treba poudariti, da finančno stanje kupca v tem kontekstu ni vedno najpomembnejše. Postopek prodaje je določen v zakonu in poteka, kot je že poznano, tako da mora lastnik kmetijskega zemljišča izročiti pač upravni enoti ponudbo. Ta visi 30 dni na oglasni deski. V temu roku mora vsakdo, ki želi to zemljišče kupiti, dati pisno izjavo in spremembo ponudbe. Zdaj, 23. člen zakona pa določa tisto, kar je po moje najpomembnejše, določa predkupne upravičence po naslednjem vrstnem redu, tako kot si sledijo: solastnik, kmet katerega zemljišče, ki ga ima v lasti, meji na zemljišče, ki je naprodaj; zakupnik zemljišča, ki je naprodaj - drug kmet; kmetijska organizacija alisamostojni podjetnik posameznik, ki jima je zemljišče ali kmetija potrebna za opravljanje kmetijske oziroma gozdarske dejavnosti, in seveda šele na šestem mestu je Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije. Dalje je določeno, da se ob enakihpogojih med kmeti, uvrščenimi na isto mesto v skladu s prejšnjih odstavkom, pravica do nakupa določi spet po drugem vrstnem redu. Ta pa je - , prioriteto ima kmet, ki mu kmetijska dejavnost pomeni edino ali glavno dejavnost, kmet, ki zemljišče sam obdeluje, ali pa kmet, ki ga določi prodajalec, razen v primeru, ko gre za prodajo kmetijskega zemljišča, gozda ali kmetije, ki je stvarno premoženje države in mora prodajalec določiti kmeta na podlagi metode javne dražbe. In seveda potem pa lahko prodajalec proda takšno kmetijsko zemljišče vsakomur samo v primeru, če nihče od predkupnih upravičencev ne uveljavi predkupne pravice. Dejstvo je, tako kot ste navedli, da imajo državljani sosednjih držav po 1. maju pravico kupovati kmetijska zemljišča in ostale nepremičnine pod pogoji, ki veljajo za slovenske državljane. Edine omejitev postavlja zakon o kmetijskih zemljiščih, ki določa to prednostno pravico pri nakupu. Med tistim, ki jo imajo je tudi naveden sklad kmetijskih zemljišč in moram povedati, da je sklad kmetijskih zemljišč tudi do sedaj odkupoval kmetijska zemljišča in gozdove predvsem v smislu zaokroževanja večjih kompleksov v enotne komplekse zemljišč ali pa gozdov, vendar je seveda omejen s sredstvi. V letu 2004 je na razpolago 800 milijonov, v letu 2005 pa, kakor so me poučili moji sodelavci niti ni teh sredstev predvidenih. Zdaj jaz se zavedam situacije, ki nastane, in nismo presenečeni, moje osebno mnenje je, da bodo najprej v Sloveniji razprodana ne najdražja, ampak najcenejša zemljišča, tudi zaradi razlogov, ki jih uvaja, recimo, če hočete, evropska kmetijska politika in se na ta način pravzaprav lahko ustvarjajo določene možnosti. Zdaj, več kot toliko, kolikor sem vam povedal, vam ne morem povedati, razen to še mogoče, da bomo na ministrstvu proučili, kaj se dogaja na teh področjih in nekako skušali na tej osnovi pripraviti določeno strategijo in jo ponuditi vladi, kajti ni odveč poudariti, da ima Slovenija 7 let po pristopu, to se pravi do 1.5.2011, za primer, če bi prišlo do določenih motenj na trgu nepremičnin, na primer povišanih cen ali pomanjkanja nepremičnin za bivanje naših državljanov, varovalno klavzulo. To varovalno klvazulo vsebuje pristopna pogodba, podpisana v Atenah leta 2003, ki v četrtem poglavju o prostem pretoku kapitala daje Republiki Sloveniji glede trga nepremičnin možnost, da v obdobju največ 7 let od dneva pristopa uporabi zaščitno klavzulo iz 37. člena akta o pogojih pristopa Republike Slovenije in pogodb, na kateri temelji Evropska unija, in na podlagi take varovalne klavzule lahko pri Evropski komisiji sproži postopke za zaščito trga, kar lahko pomeni tudi začasno zaprtje nepremičninskega trga za nakupe oziroma pridobitve nepremičnin s strani državljanov članic Evropske unije.
Kolega Pohorec želi dopolniti vprašanje.
Hvala lepa za ta odgovor, ki mi je jasen, saj sem zakon, preden sem sestavil vprašanje, še enkrat prebral in ga tudi poznam. Tudi ne mislim, da bi morali zapreti, preprečiti - v tem smislu. Ampak, ker imam za ta mali prostor ene male občine podatke, kaj se trenutno prodaja tujcem, 7 kmetij, ki bi jim lahko rekel "slovenskih ognjišč" ob sami državni meji, ki so prestale najtežje čase pritiskov prodora na naš prostor. Sedaj jih bomo tem ljudem dejansko prodali, kajti naši ljudje nimajo denarja - ne da nimajo interesa, nimajo kupne moči. Ali je tukaj možno v vaši strategiji, politiki kaj spremeniti? Dati dolgoročne, brezobrestne kredite ali pa vsaj ugodne kredite? Morda pa celo nepovratne sredstva, za kar smo v preteklosti dajali za to, da so gradili gostinske in ne vem kakšne objekte, danes pa, da ohranimo ta košček slovenske zemlje ob sami meji. To me skrbi. Celo sklad prodaja tujcu. Imam primer tukaj, da sploh nima interesa, da bi on to kupil. In seveda, potem pride na vrsto zgornji sosed in bo kupil on. In tako se počasi prodira v naš slovenski prostor. To je zaskrbljujoče. In o tem je razpravljal ne dolgo nazaj odbor za gospodarstvo občine Kungota in me je zaprosil, da postavim vprašanje: Ali če se da kaj v politiki vašega ministrstva in vlade spremeniti? Prosim.
Minister, dopolnitev odgovora.
Zavedati se moramo, da se je s 1. majem spremenil način dela na ministrstvu za kmetijstvo, da se politika pravzaprav prevzema s strani Evropske unije, da jo moramo spoštovati in da v okviru teh mehanizmov katere sem navedel, je mogoče kaj storiti. Poleg tega so različne oblike pomoči in podpor tudi v ukrepih evropske kmetijske politike in treba bi bilo vsak posamezen primer oceniti in ugotoviti, kakšne so možnosti za podporo v teh primerih, ko gre za primere, ki jih navajate. Vendar se bojim, da se bomo s tem srečevali. Druga možnost je, seveda, da se temeljito pogovorimo, in ravno zato sem rekel, da bomo proučili zadeve in da bomo v primerih, ki ste jih tudi navajali, pa najbrž bo še več takih, posebno na površinah, ki bodo poceni, da bi pravzaprav predložili vladi nekatere predloge, o katerih bi bilo vredno razpravljati in seveda v tem primeru zaščite tudi upoštevati. Kaj več bivam težko odgovoril.
Dobro. To je bil odgovor na vprašanje kolega Pohorca. Kolega Alojz Sok bo sedaj postavil vprašanje ministru za okolje, prostor in energijo. Prosim, imate besedo.
Hvala lepa, spoštovani predsednik, za besedo. Spoštovana ministrica in ministri, kolegice poslanke in poslanci. Magistru Kopaču za okolje in prostor bi želel na kratko postaviti vprašanje, in sicer: Zanima me, pa ne samo mene, predvsem varčevalce, kakšna bo usoda stanovanjske varčevalne sheme? Letos se sprošča varčevalna shema, po podatkih iz medijev, za 20.000 varčevalcev. Anketa 5.000 varčevalcev je pokazala, da večina teh, ki so varčevali, namerava uporabiti privarčevana sredstva za reševanje stanovanjske problematike. Po varčevalni shemi so vsi, ki so na tak način hranili denar, letno pridobivali tudi po en obrok iz državnega proračuna, kar pomeni, da smo v ta namen namenili oziroma dali tudi ogromna državna sredstva. V tem trenutku gre za, če ta podatek drži, prebral sem ga v medijih, gre za 97 milijard privarčevanih slovenskih tolarjev. Po sedanjih cenah, ki pa se povečujejo in so se v zadnjih dveh letih povečala za 20 do 30%, bi lahko varčevalci kupili - seveda to je različno od velikosti in tako naprej, ampak če gledamo nek povprečni slovenski standard - med 6 do 7.000 stanovanj, seveda, bodo nekateri tudi gradili, ampak v realnosti se ponuja le nekaj 100 novih in starih stanovanj. Stanovanj tako na eni strani ni, na drugi strani pa se cene večajo. Kljub temu da sta gospod Edvard Oven, direktor stanovanjskega sklada, in tudi gospod minister, ko smo sprejemali stanovanjski zakon, zagotavljala, da se cene ne bodo povečale in da bo stanovanj dovolj, bo premalo stanovanj in povečano povpraševanje seveda cene še povečalo. Upam, da mi ne boste, gospod minister, odgovorili, da tudi to moje govorjenje in opozarjanje na višanje cen vpliva na to - podobno je ob neki priliki rekel gospod predsednik vlade, da govorjenje o inflaciji spodbuja k inflaciji. Zdi se, da projekt, ki so ga nekateri poimenovali stanovanjski projekt LDS-a, ne bo uspel in da bodo privarčevana sredstva namesto v stanovanjski shemi končala na drugih področjih. Gospod Oven, direktor stanovanjskega sklada, odhaja in se bo [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] , krivda za to lahko prevalila na koga drugega. Samo še za konec postavim vprašanje: Kaj lahko rečete, gospod minister, stanovanjskim varčevalcem, na kakšen način bodo prišli do svojih stanovanj in v kakšnem roku ter za kakšno ceno? Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim mag. Janeza Kopača, izvolite.
Hvala za besedo. Mislim, da tu ne kaže spodbujati prav nobene bojazni, da bi se kakšna javna sredstva izgubila. Premija, ki je bila plačana iz državnega proračuna, se vrne v državni proračun, v kolikor sredstva niso oziroma v kolikor varčevalec ne bo vzel stanovanjskega kredita. Dejstvo pa je, da od te prve runde varčevalcev v nacionalni stanovanjski varčevalni shemi - okoli 22.000 jih je bilo prvo leto v tej shemi, zdaj jih je že skoraj 83.000 - namerava, po anketah, ki jih stanovanjski sklad dela, približno 70% anketiranih zares izkoristiti možnost najema ugodnega stanovanjskega posojila. Vendar bo šlo poleg nakupa stanovanja ali hiše, za ta odgovor se je odločilo približno 47% anketiranih, tudi za gradnjo stanovanj ali hiš, malo manj kot 30% vprašanih namerava to narediti, za adaptacijo stanovanj in pa za odplačilo obstoječega posojila. Vse to vpliva na razpolovitev pritiska na stanovanjski trg na daljše obdobje. Slaba polovica varčevalcev, 48% njih, še dodatno dolgoročno varčuje, kar pomeni dodatno postopnost pri zagotovitvi potrebnih sredstev, preden se posameznik pojavi s svojo ponudbo na stanovanjskem trgu. Varčevalec v shemi ni takojšnji kupec stanovanja, tu ne kaže delati enačaja, tudi navsezadnje je rok za črpanje kredita eno leto po izteku tega angažmaja oziroma te pogodbe z banko. Poleg tega smo leta 2001 v nadzornem svetu stanovanjskega sklada, ki ga vodim, pristopili aktivno k definiranju nove vloge stanovanjskega sklada. Stanovanjski sklad je pred tem desettisočim Slovencev pomagal priti do stanovanja s kreditom, od leta 2001 pa se intenzivno pripravljamo na to, da stanovanjski sklad tudi zagotavlja dodatna stanovanja. V ta namen smo seveda angažirali sredstva stanovanjskega sklada. In stanovanjski sklad je s svojo ponudbo postavil sidro na trgu stanovanj. To sidro, v Ljubljani je na primer 1.300 evrov na kvadratni meter, zdrži in seveda tudi niža stroške za nakup stanovanj za vse tiste, ki so nameravali stanovanje kupiti tudi drugje, ne od stanovanjskega sklada. Sam stanovanjski sklad pa seveda brez izjeme daje stanovanja po taki ceni. In kljub temu, da jih dajo po taki ceni, povpraševanje ni tolikšno, kot je ponudba. Zato in ker vemo, da stanovanjski sklad v prihodnjih mesecih namerava na trgu ponuditi še okrog 800 stanovanj v centru Ljubljane, seveda po tej isti ceni, smo prepričani, da bo to zadostno cenovno sidro, da do povišanj cen ne bi smelo priti. Posamezne lokacije v Ljubljani, pa tudi kje drugje, predvsem na Obali in pa na Gorenjskem, pa se seveda dražijo in se še bodo dražile, vendar gre za bolj luksuzne oziroma elitne lokacije. Stanovanjski sklad ni za to tu, da bi zbijal cene tudi na elitnih lokacijah, tu je za to, da poskuša v čim večji možni meri po dostopni ceni omogočiti stanovanjsko ponudbo za čim večji krog ljudi, ki so vključeni v nacionalno stanovanjsko varčevalno shemo. Rad bi poudaril, ker ste me že spraševali o številkah, da je stanovanjski sklad v obdobju od leta 1991 do 2000 zgradil s pomočjo občin 9575 stanovanj, katerih investitorji so bile pravne osebe, med leti 2001 in 2003 pa skupaj nekaj čez 3000 stanovanj. V to gradnjo šteje seveda tudi gradnja stanovanj, pridobljenih s posojili stanovanjskega sklada, namenjenih neprofitnim stanovanjskim organizacijam. Zaradi tega menim, da bi resnejših pretresov pri izteku prve nacionalne stanovanjske varčevalne sheme ne smelo biti, kajti vsa ta leta smo se na ta dogodek intenzivno in po mojem mnenju dobro pripravljali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite besedo za dopolnitev odgovora? Izvolite, gospod Sok.
Samo v eni zadevi. Mislim, da mi je sicer minister zadovoljivo odgovoril, in upam, da se bo to res uresničilo. Pri sprejemanju davčne zakonodaje je bil predlog opozicije s strani Nove Slovenije v tej smeri, da bi obresti od hipotekarnih kreditov bile vštete v davčno olajšavo. To seveda ni bilo potem sprejeto. Vi pa danes pravite, da tisti, iz te prve varčevalne sheme, se pravi 20 000, ki ne bi vzel kredita pri ustrezni banki, da bi moral vrniti sredstva, ki jih je pridobil iz proračuna v ta namen. In me zanima, na kakšen način bi bilo to dejansko uresničljivo v situaciji, ko bi mu neka druga banka, recimo, ponujala ugodnejši kredit kot pa banka, pri kateri se je on s pogodbo o varčevanju zavezal najeti kreditna sredstva? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
No, najprej, v zakonu o dohodnini imate določbe, po katerih se štejejo obresti na stanovanjski kredit v posebno dvoodstotno olajšavo. Kar pa se vašega siceršnjega vprašanja tiče, mislim, da je odgovor popolnoma enostaven. Če bo varčevalec v nacionalni stanovanjski varčevalni shemi pri kakšni drugi banki našel ugodnejši kredit, in nekatere od bank sedaj poskušajo biti bolj konkurenčne, potem bo seveda vzel ta kredit. Medtem ko pravice do ugodnega kredita pri banki, pri kateri je imel hranilno vlogo, pač ne bo izkoristil. Dejstvo pa je, da bo pa banka, to pa ne pade na pleča varčevalca, pa morala državi vrniti varčevalno premijo, ker pač ta varčevalec pri njej ne bo vzel ugodnega stanovanjskega kredita. Na ta način bomo zadovoljni vsi: varčevalec, država, navsezadnje tudi banka, ki bo poskušala z bolj konkurenčno ponudbo ponuditi dolgoročni stanovanjski kredit. Najmanj bo seveda zadovoljna tista banka, pri kateri je dosedanja hranilna vloga bila in bo morala vrniti enomesečno premijo v državni proračun. Ampak, ne glede na to je pa vseeno imela pri sebi dolgoročno hranilno vlogo vsa ta leta, kar je pri njeni likvidnosti in dolgoročni likvidnosti imelo veliko težo, zato mislim, da je bil cel projekt nacionalne stanovanjske varčevalne sheme zelo uspešen projekt, ki še vedno teče. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ministru za finance bo poslansko vprašanje postavil gospod Marko Diaci. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Spoštovana ministrica, spoštovani ministri. Mala, srednja in mikro podjetja so pomemben del slovenskega gospodarstva, še posebej je za ta del gospodarstva pomembno makroekonomsko okolje, na katerega ima vpliv država. Seveda je za rast in razvoj ter ne nazadnje za preživetje takih podjetjih pomembna tudi likvidnost in solventnost partnerjev, s katerimi posluje, kar lahko vsako posamezno podjetje tudi samo preveri.Ministrstvo in lokalne skupnosti so tudi velik naročnik na trgu in prek javnih naročil pomemben dejavnik. Na večjih javnih razpisih pa praviloma uspevajo velika podjetja, srednja in mala podjetja pa se znajdejo v vlogi podizvajalca. In sedaj konkreten primer s območja savinjske statistične regije, ki jih je sicer mnogo, zaenkrat se bom direktnih imen izognil. Veliko gradbeno podjetje, označil ga bom z V, na javnem razpisu pridobi naročilo, eden izmed podizvajalcev, označil ga bom z E, pa s tem podjetjem sklene pogodbo in v skladu s pogodbo izvede svoj del obveznosti, nastopi seveda težava pri plačilu. Ministrstvo, označil ga bom s Š, v tem primeru poravna svoje obveznosti, medtem ko veliko podjetje svojih obveznosti v celoti ne izpolni. Nekatere obveznostisegajo tudi do 500 dni nazaj, kljub temu da je pogodbeni rok 90 dni. Gre seveda za tipičen primer plačilne nediscipline in brezobrestnega kreditiranja podjetja V s strani podjetja E. Kljub zakonu o obligacijskih razmerjih zakon o finančnem poslovanju podjetij poleg kupice korespondence in telefonskih klicev malemu podjetju ostane samo še sodna pot s predlogom za izvršbo, ki je dolga, draga in mučna. Velikokrat pa je vprašanje, ali bo epilog to malo oziroma srednje podjetje dočakalo, da ne govorim o posledicah za delavce, ostale poslovne partnerje itd., kar je bilo že večkrat izpostavljeno. Plačilna disciplina pomeni spoštovanje in pravočasna izpolnitev pogodbenih obveznosti in eden glavnih dejavnikov uspešnosti in učinkovitosti posameznih podjetij. Na področju javnih naročil je v skladu z odredbo o finančnem poslovanju proračunskemu porabniku možno oddajati javna naročila le ponudnikom, ki izkažejo, da imajo poravnane vse zapadle obveznosti, zato me zanima sledeče: Kakšna je koordinacija med posameznimi ponudniki javnih naročil bodisi med lokalnimi skupnostmi bodisi med posameznimi ministrstvi v smislu izločitve tistih podjetij, ki se na te razpise prijavljajo in tudi uspejo, ne glede na to, da do drugih partnerjev v verigi iz preteklih javnih razpisov nimajo poravnanih obveznosti iz tega naslova? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, dr. Dušan Mramor, izvolite.
Hvala lepa. V zvezi z neposrednim vprašanje, čeprav se zavedam tega problema, posebno manjših in srednjih podjetij, o čemer sem že govoril - na eno vprašanje odgovarjal, da so ta v podrejenem položaju in zato tudi je bil zakon o finančnem poslovanju podjetij sprejet, ki naj bi izboljšal njihov položaj. Če gremo neposredno na vprašanje,ki se nanaša na to, na kakšen način pri javnem naročanju zagotavljamo, da tisti, ki dobi javno naročilo, dejansko ima vse svoje obveznosti poravnave, delimo naročnike v tiste, ki so veliki naročniki nad 50 milijonov, in tiste, ki so manjši ponudniki. Za tiste, ki so manjši ponudniki, velja, da oni dajo lastno izjavo glede na izpolnjevanje pogojev za udeležbo v javnem naročilu in seveda v teh pogojih je tudi, da so poravnane njegove obveznosti. Tukaj gre za lastno izjavo. Lastno izjavo lahko naročnik, se pravi uporabnik proračunskih sredstev, preveri. V kolikor meni, da ti pogoji niso izpolnjeni, za večje ponudbe, se pravi prek 50 milijonov tolarjev, pa morajo naročniki v roku 30 dni po uveljavitvi - dobro, to pustimo - vnesti v razpisne pogoje dodatne določbe, na podlagi katerih se kot nesposobne izvajalce izloči vse izvajalce, ki ne kažejo pravočasnega poravnavanja svojih obveznosti do dobaviteljev blaga, podizvajalcev in kooperantov s predložitvijo poročila pooblaščenega revizorja. To mora pa pooblaščeni revizor pregledati, ali so vse obveznosti poravnane in to revizijsko poročilo ne sme biti starejše od 15 dni. Se pravi, imamo neposredno pismeni dokaz, se pravi, uradno listino za to pristojne osebe. Vendar lahko, da to še vedno ni dovolj. Ključna logika sistema je, da se ponudniki med seboj nadzirajo in da lahko v primeru, ko menijo, da je nekdo dobil javno naročilo, pa ni izpolnjeval pogojev, za to javno naročilo sprožijo revizijski postopek. Takih sprožitev revizijskih postopkov je bilo kar nekaj in praktično v vseh primerih, po mojih informacijah, so bili razpisi razveljavljeni in ponovljeni. Tako da, če gledamo, kakšne koordinacije - v bistvu osnovna logika je, da je tukaj nadzor med samimi ponudniki. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dopolnitev odgovora. Želi gospod Diaci? Izvolite.
Hvala za odgovor. Sliši se zelo simpatično, vendar je v praksi zadeva popolnoma drugačna. V bistvu nisem navedel konkretnih imen podjetij, ker dejansko, to nima nobenega smisla, ampak sam sistem na tem področju gospod minister, ne deluje. Tudi ta, bom rekel medsebojna kontrola med ponudniki očitno ne deluje, kajti ali gre dejansko za neke vrste kartelne dogovore ali za kaj drugega, sicer ne morem ugotavljati, ampak zanima me še nekaj drugega. Ali mi lahko zatrdite, da se na podjetje, ki ni izpolnilo vseh svojih obveznosti, recimo, do podizvajalca, potem na drugem razpisu ni pridobilo razpisa?
Izvolite, gospod minister.
Jaz se z vami strinjam, da tukaj notri določen prostor je. Namreč, nekdo mora imeti izpolnjene vse svoje obveznosti do teh, ki sem jih naštel, v trenutku, ko oddaja svojo ponudbo. Lahko da v obdobju pred tem ali v obdobju po tem, take obveznosti dejansko niso poravnane. In to je ta primer, ki ga imate. Vendar seveda v takem primere je izjemno težko, ker ti ne moreš vsak trenutek poslati revizijo in ga nadzirati. Tudi v drugih državah teganimajo. Zato bi bila logika ta, ki pa seveda je za mala in srednja podjetja povsod po svetu težka, da bi morala mala in srednja podjetja uporabljati pač določila zakona o stečajnem postopku, prisilni poravnavi, kar pa seveda je dolgotrajno vprašanje, če zlikvidnostnega vidika ta podjetja preživijo.
Hvala lepa. Ministru za promet bo poslansko vprašanje postavil gospod Bojan Kontič. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovana ministrica, ministri, kolegice in kolegi. Še posebej pozdravljen minister za promet, ki mu naslavljam vprašanje. Vprašanje ne postavljam prvič, je pa verjetno zadnjič v tem mandatu, in prvič, seveda, vam, gospod minister. Vprašanje se navezuje na državno cesto Arja vas - Velenje, pa potem proti koroški in avstrijski meji. Poznam napovedi in poznam prizadevanja v tem, da naj bi čez nekaj let zgradili hitro cesto, ki bi povezala koroško, avstrijsko mejo z avtocestnim križem nekje pri Šentrupertu, in ta cesta naj bi šla, hitra cesta, zahodno od Velenja. Vendar to je projekt, ki ga še nekaj časa ne bo. V tem času pa se na obstoječem cestišču srečujemo s problemi varnosti. Eden izmed osnovnih problemov, na katere sem že ravno tako opozarjal, je izstop z avtoceste v Arji vasi, ki je nepregleden in dokaj nevaren. Narejen je namreč v obliki tako imenovanega diamanta. Mi pa pričakujemo, da se bo ta priključek preuredil, posodobil in da bo narejen v tako imenovani obliki deteljice. To seveda upravičeno pričakujemo glede na število tistih, ki se vključujejo in ki izstopamo tam iz prometa, v primerjavi z ostalimi križišči na tej avtocesti. Ta državna cesta hkrati postaja velika ovira za gospodarstvo, za nadaljnji razvoj. In nujno bo treba do takrat, ko se bo zgradila hitra cesta, nekaj postoriti na obstoječem cestišču; na obstoječi cesti zagotoviti večjo varnost, tudi na način, da bomo na določenih mestih morali poskrbeti za varen prehod pešcev čez cesto. Dva taka zelo velika ali pa dve taki točki sta v Vinski Gori in pa v nasleju Šalek v Velenju. Glede na to, da vam je seveda ta tematika nova in da ste nov minister na tem področju, sem pa prepričan, da to ni vaš zadnji mandat, ravno zaradi tega me zanima vaš pogled in vaši načrti za razrešitev te cestne problematike med Arjo vasjo in Velenjem in da nisem sebičen, tudi na Koroško in proti avstrijski meji, za kar si moji kolegice in kolegi vsekakor prizadevajo tudi na področju Koroške.
Hvala lepa. Gospod minister dr. Marko Pavliha, izvolite.
Hvala lepa. Gospod poslanec Kontič, tudi jaz si želim, da bo to moj odgovor hkrati prvi in zadnji, se bom po svojih močeh trudil to problematiko rešiti. Torej, kot je znano, gre za odsek, ki je bil z veliko muko na koncu vključen v nacionalni program za izgradnjo avtocest, ki ste ga sprejeli konec meseca februarja, in že na ta način smo dokazali, da ministrstvu ni vseeno, kaj se tu dogaja. Da gre za vitalno občutljivo območje povezovanja slovenskega in avstrijskega dela Koroške in ne nazadnje Šaleške doline potem z avtocesto Maribor-Celja in Ljubljana. Zavedamo se tudi, da je cesta na določenih odsekih v zelo slabem stanju in zelo obremenjena. Ministrstvo je takoj po sprejetju nacionalnega programa začelo pripravljati potrebno dokumentacijo in strokovne podlage za vložitev pobude za začetek postopka umeščanja te trase v prostor. Računamo, da bo ta pobuda šla na ministrstvo za okolje, prostor in energijo že v mesecu juliju. Potem se začne, saj veste, tisto dolgotrajno sprejemanje lokacijskega načrta in končno uredbe, nekje najkrajši možni čas, kot sedaj kaže, je tri do štiri leta, seveda z velikim upanjem, da ne bo prihajalo do takšnih problemov, kot jih imamo trenutno v Trebnjem ali v Radovljici. Na vsak način bomo poskušali vse, da se ta rok čim bolj skrajša. Glede diamantnega priključka, ki seveda nima nobene zveze z dragocenimi kamni, gre pač, če lahko laično opišem, za nekakšen karo, ki je postavljen na prometni križ, mi pa strokovnjaki pravijo, da je več dilem, katera rešitev je najboljša: ali tako imenovana polovična deteljica ali troblja diamanta. Tu imam slike, če bi si želel kdo kasneje to ogledati, ker sem se tudi sam dal podučiti, kaj so ti zakomplicirani izrazi. Povedali so, da je v tistem trenutku bila ta diamantna rešitev najboljša, ki je tudi pogostokrat uporabljena v naši državi. Je pa res, da opravljamo analize, ki zaenkrat dokazujejo, da ta del ne predstavlja tako imenovane črne točke. Če se bo pa s proučevanjem, pač, izkazalo, da prihaja do težav bo pa seveda Dars moral proučiti druge alternativne rešitve, ampak jasno, na podlagi strokovnih argumentov. Glede prehoda za pešce. Tu smo očitno pravilno domnevali, da gre za naselje Šalek in prehod prek G1-4. Predlog označitve je bil obravnavan in smo se odločili zaradi majhnega števila pešcev za postavitev prometnih znakov za omejitev hitrosti. In podobne razmere se tudi v območju priključka za Vinsko Goro, kjer do sedaj, vsaj direkcija za ceste ni prejela predloga za označitev prehoda. Toliko morda glede tega, kar vas toliko ne zadovoljuje. Dobra novica pa je ta, da bo izdelan program izboljšanja prometne varnosti na celotnem območju Vič-Arja vas in posebna nevarna mesta bodo v okviru proračuna prioritetno reševala. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Kontič, dopolnitev odgovora, izvolite. Gospod minister, lahko izključite mikrofon? Hvala lepa.
Ne gre toliko za dopolnitev vprašanja kot bolj za komentar. Jaz se seveda z ministrom strinjam, da je diamantni priključek tisti, ki najbolj ustreza prostoru, rabi prostora, ker zasede najmanj prostora. Lahko se tudi strinjam, da ta priključek ni črna točka glede na število prometnih nesreč in seveda žrtev na tem področju. Je pa zadeva nevarna zaradi tega, ker je nepregledna in povzroča, če nič drugega, zastoje. In ni samo problem v tem, da bi zadeva lahko bila potencialno nevarna, ampak onemogoča normalen pretok prometa. Zato je naš dodaten predlog, da se to prouči in dase ne glede na postopke, povezane s hitro cesto, ta del križišča oziroma izstopa in vstopa z avtoceste posebej ureja.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Tudi jaz pravzaprav nimam kaj dodati, jasno je, da bom vašo pobudo prenesel ponovno naprej. Dejstvo je, da je bil prevladujoči razlog za izbiro diamantnega priključka zaradi prostora. Je bolj sprejemljiv za prostor. Čim se bo pokazalo, da dejansko ni preglednosti, da predstavlja črno točko, potem jasno, bomo morali odreagirati.
Hvala lepa. Ministru za notranje zadeve bo poslansko vprašanje postavil gospod Igor Štemberger, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovanega ministra za notranje zadeve sprašujem: Kako nameravate prisiliti ministrstvo za zunanje zadeve k spoštovanju ustavnega načela zakonitosti ter dosledni uporabi določil zakona o splošnem upravnem postopku v vizumskih postopkih? Državni sekretar na ministrstvu za notranje zadeve, gospod Virant, je namreč opozoril, da so se tudi diplomati pri odločanju v vizumskih postopkih dolžni ravnati v postopkovnih pravilih zakona o splošnem upravnem postopku, zunanje ministrstvo pa temu javno oporeka, kljub temu da so tako stališče podprla tudi vaš urad za upravne notranje zadeve in služba vlade za zakonodajo. 63. člen zakona o tujcih jasno in ne pušča nobene drugačne interpretacije. Čudi me, da že več kot dve leti tolerirate tako brezpravje na ministrstvu za zunanje zadeve in da vaša upravna inšpekcija ne ukrepa proti odgovornim. Z nepriznavanjem uporabe določb zakona o splošnem upravnem postopku v vizumskih postopkih se namreč omogoča protizakonito poseganje politike v vizumske postopke, saj ravno 12. člen zakona o splošnem upravnem postopku takšno ravnanje izrecno prepoveduje. Spoštovani minister: Ali ste o tem ravnanju ministrstva za zunanje zadeve oziroma odgovornega ministra obvestili ostale člane in predsednika vlade? Kako bo v tej zvezi vlada ukrepala oziroma ali bo predsednik vlade ugotovil odgovornost zunanjega ministrstva in te navedbe, te kršitve ugotovil oziroma kakšne bi bile lahko morebitne sankcije?
Hvala lepa. Gospod minister dr. Rado Bohinc, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi! To vprašanje, ki ga je kolega Štemberger naslovil name, nekoliko presega moje pristojnosti. Sprašuje me, kaj bo storil predsednik vlade, kaj bo storila vlada. To vprašanje bi bilo verjetno treba nasloviti njim. Sam pa lahko povem naslednje. V našem upravnem in ustavnem sistemu eno ministrstvo ne more prisiljevati drugega ministrstva, da karkoli stori ali opusti. Vsako ministrstvo in vsak minister je odgovoren vladi in parlamentu, da ravna zakonito, da so postopki na njegovem ministrstvu zakoniti. Tako je v primeru, ki ga navajate, izdaje vizumov zunanje ministrstvo odgovorno za svoje postopke. Tudi ne bo držalo, da so bile doslej ugotovljene kakršnekoli nepravilnosti na zunanjem ministrstvu ali kakršnokoli pravno stanje, o katerem, spoštovani gospod poslanec, govorite. Niti ena prijava inšpekciji ni bila doslej dana niti sprožen kakršenkoli postopek v tej zvezi, da bi sodišče lahko ugotavljalo, ali se ravna prav ali se ne ravna prav. Tudi v danem primeru ne gre toliko za vprašanje, ali se uporablja zakon o splošnem upravnem postopku tudi za vizumske postopke ali ne. Sam se pridružujem mnenjem, da se uporablja, in strinjam se z vami, da tu veliko strokovnih dvomov ni. Gre za neko drugo ključno vprašanje. Gre za vprašanje, ali znotraj uporabe splošnega upravnega postopka država v vizumskih postopkih ima tako imenovano diskrecijsko pravico. Ali se torej uporaba splošnega upravnega postopka izključuje z diskrecijsko pravico države ali ne. Trdim, da se ne izključuje in da splošni upravni postopek pozna diskrecijsko pravico države za odločanje v vizumskih zadevah. Takšno je ne nazadnje tudi stališče vrhovnega sodišča, njegovega upravnega oddelka, ki je o tem, prav o takšnem primeru, odločal v letu 1999. Če mi dovolite kratekcitat iz te odločbe, sodišče pravi: "Za izdajo vizumov so pristojni konzulati Republike Slovenije v tujini, ki so pri svojem delu samostojni in njihovo delo ni večstopenjsko, zato tudi noben predpis ne določa organa, ki bo reševal pritožbe zoper njihovo delo." Od tu naprej je ključno: "Izdajanje vizumov je suveren akt države in nima značaja upravne stvari, saj pravno ne obstaja nikakršna pravica tujcev do vstopanja v tujo državo, zato ni možno nobeno pravno sredstvo v upravnem postopku in upravnem sporu. Zato se tudi predlaga, da se tožba v tem primeru zavrže. Razmerja med državo in tujci glede vizumov ureja predvsem zakon o tujcih, ki pa v svojih določbah ne daje pravice tujcem do izdaje delovnega vizuma in s tem vstop v državo, ampak je to suvereni akt države" in tako naprej. Skratka, sodišče v tej obrazložitvi izrecno zastopa stališče, da ima država pravico sama diskrecijsko odločati, ali bo posamezniku vizo izdala ali ne, in da s tem, ko nekdo zaprosi za vizo, ne prosi za nekaj, kar je njegova pravica, ampak prosi za dovoljenje, o katerem odloča država. Takšno stališče je zavzela tudi služba za zakonodajo v svojem stališču z 18.7.2002, kjer je na zaprosilo zunanjega ministrstva ob primeru, ki ga verjetno tudi vi imate v mislih, izrekla približno takole, citiram: "Izražanje, ki ga je v obrazložitvi uporabilo vrhovno sodišče, da namreč pri izdajanju vizumov gre za suveren akt države, ne pa za odločanje o kakšni pravici, je po našem mnenju popolnoma pravilno. Vizum, s katerim je njegovemu imetniku dovoljen vstop v državo za določen čas, ni odločitev o pravici, temveč suverena odločitev države oziroma njenega za to pristojnega organa." Iz vsega tega, tako iz sodne prakse kot iz stališč tudi zakonodajne službe vlade, lahko sklenemo, da se diskrecijska pravica države ne izključuje z uporabo splošnega upravnega postopka in da tudi ni nobenih razlogov za dvome o zakonitosti delovanja zunanjega ministrstva pri izdaji vizumov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zadovoljni z odgovorom? Hvala lepa. Ministrici za pravosodje in ministru za notranje zadeve bo poslansko vprašanje postavil gospod Franci Rokavec. Izvolite.
Hvala za besedo. Gospa ministrica in pa seveda ostali ministri ter predstavniki vlade. Poslansko vprašanje je namenjeno tako ministrici za pravosodje, gospe Cerarjevi, kakor tudi ministru za notranje zadeve. Gre pa predvsem za razreševanje tako imenovane romske problematike v naši državi. Namreč, v letošnjem letu smo bili priča večim ekscesom: tako je 4. maja bil spopad med Romi v vasi Črešnjevci; tako smo se 17. maja soočili s streljanjem z vaščani v vasi Krka na Dolenjskem; potem se je dogodil tudi protestni shod 27. maja pred vladno palačo in tudi večkratne peticije dolenjskih, posavskih in belokranjskih županov na državo, s ciljem, kdaj bo pričela z reševanjem tako imenovane nakopičene romske problematike. Gre predvsem za vprašanje, kot so ga slikovito opisali nekateri dolenjski župani, da nekaterim prebivalcem v bližnjih naseljih Romov - dobesedno jim grozijo celo tudi po življenju, kakor seveda tudi po njihovem premoženju. Seveda, plenjenje njihovega premoženja je v nekaterih predelih celo že kar običaj. To je z vidika tudi zagotavljanja varnosti ustavne pravice tem prebivalcem nedopustno. Zato sprašujem, najprej seveda ministra za notranje zadeve: Kakšne ukrepe bo prevzelo ministrstvo za notranje zadeve za zagotovitev večje varnosti prebivalcev, ki živijo v neposredni bližini Romov oziroma njihovih naselbin. Potem pa vprašanje za ministrico za pravosodje, ki tudi vodite vladno skupino za reševanje tega vprašanja: Ali je vladna komisija že preverila dejansko stanje, analizo romskih naselij in določila ukrepe za posamezna področja, ki so seveda potrebna? V tej zvezi bi opozoril tudi na razreševanje tako imenovnega finančnega vprašanja občinam, ki se soočajo s to tako imenovano problematiko, s katerim smo bili že soočeni tukaj v državnem zboru tudi pri sprejemanju proračuna. Zlasti pa: Ali bo vlada pripravila poseben zakon, ki bi sistemsko urejal in določal tako pravice kakor tudi dolžnosti Romov v državi? Hvala lepa.
Hvala lepa. Najprej ministrica za pravosodje, gospa Zdenka Cerar, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje, gospod poslanec. Jaz sem kot predsednica komisije za zaščito romske skupnosti, ki je vladna komisija, seznanjena z dogodki 4. maja, ki so kazenskopravne narave in jih obravnavajo policija, tožilstvo in sodišče, in to v okviru klasičnih ukrepov. Imeli pa so ti dogodki posledico, in sicer, skupina županov iz Bele krajine in Dolenjske je predala vladi svojo peticijo, to je bilo 27. maja. Sama sem protestnike sprejela v vladni palači in smo opravili z njimi pogovor, smo jih poslušali in sprejeli na znanje njihove želje in probleme. Naslednjega dne je urad za narodnosti že sklical sestanek s predstavniki teh županov, ki sem se ga tudi osebno udeležila z namenom, da bi se detajlneje ugotovilo, kje so problemi in kakšne vrste so. Na tem sestanku so prisostvovali tudi predstavniki policije in predstavniki inšpekcije. To je bil pogovor, kjer smo ugotovili, da so ti problemi resnično zelo raznovrstni. Na eni strani gre za občutek, da občani nimajo varnosti tako na eni kot na drugi strani. Gre za občutek, da niso spoštovani ne eni ne drugi, da ni nobenega dialoga vmes, in za občutek, da bi država morala več ukreniti, kot je do sedaj. V finančnem in drugem osebnem pogledu sprožiti določene ukrepe. Še enkrat so sklicali župani posvet na Dolenjskem, ki se ga je udeležil dr. Bohinc - bo sam povedal, kakšno tematiko so obravnavali. Hočem samo povedati, da smo v tem medosebnem razgovoru resnično odprli veliko število problemov. To problematiko sem predstavila vladi na sestanku in posledica tega je bila, da je generalni sekretar vlade poslal poziv vsem ministrstvom, naj preverijo znova, kako rešujejo posamezna romska vprašanja, kako upoštevajo področno zakonodajo, ki je razdeljena po posameznih ministrskih resorjih, in ali menijo, da bi bilo potrebno v finančnem ali drugem oziru uvesti določene vladne ukrepe. To je bilo storjeno pred kratkim in odgovor v ministrstvu pričakujemo. 8.6.2004 je urad za narodnosti v Trebnjem organiziral sestanek z župani dolenjskih, belokranjskih, posavskih in prekmurskih občin z namenom, da bi župani iz prekmurskih občin prenesli svoje izkušnje s področja, ki so ga uspeli veliko bolje urediti kot na Dolenjskem in Belokranjskem. Pogovor je bil zelo živahen. Ugotavljalo se je na eni strani, da so možna takšna ukrepanja, kot so bila v Prekmurju tudi na Dolenjskem in v Beli krajini, na drugi strani pa se je ugotovilo tudi, da morda ni potrebnega znanja, da tudi šeni dialoga, ki bi bil med romsko in drugo lokalno skupnostjo, zaradi česar sama ugotavljam, da je bil poskus dober, da ga bo treba še ponoviti in da bo treba stvar obrniti, tako da bi si šli belokranjski in dolenjski župani situacijo ogledat v Prekmurje. Nobena beseda ne more nadomestiti slike, ki jo vidi nekdo v živo. Zakaj to poudarjam? Zato, ker je vlada v vmesnem času obravnavala svoj program tako imenovani "interekt 3A". Tukaj se vidi, kako so prekmurski župani uspeli dobiti od države sredstva za izboljšavo infrastrukture v romskih naseljih, tako za ceste tako za vodovod, za elektriko; skratka za vse tiste nujne probleme, ki jih bomo morali rešiti povsod. Ker jaz osebno sem mnenja, da osnovne življenjske pogoje je naša država sposobna zagotoviti in jih je tudi dolžna in bo potem lahko postavila tudi tiste zahteve, na katere sedaj apelirajo drugi državljani lokalnih skupnosti, ki zlasti protestirajo proti temu, da se dobivajo nadomestila za velike številne družine, ne da bi se izpolnile obveznosti, torej ne da bi otroci hodili v šolo, dobivajo za to podporo. V kratkem bo seja komisije, na kateri bo osrednja točka informacija o položaju Romov v Sloveniji in pregled romskih naselij. To je akcija, ki poteka in je tik pred koncem. Celotno naseljenost in tipiko romskih naselij bo urad imel pred očmi prek instituta. Skratka, na tej podlagi, ki sem jo povedala, bo komisija sprejemala svoje sklepe in lahko samo zagotovim, da smo se poglobili v to, da je dialog vzpostavljen, in da je tudi pripravljenost na strani ministrstva za notranje zadeve, ki pa ima moč in pristojnost na področju zagotavljanja osebne varnosti.
Hvala lepa. K besedi vabim še ministra za notranje zadeve, dr. Rado Bohinc, izvolite. Gospa ministrica, lahko izključite mikrofon, prosim. Hvala lepa.
Hvala lepa za besedo, hvala lepa za vprašanje. Romska problematika nima seveda samo varnostnih vidikov, ima pa tudi varnostne vidike in prav je, da se resneje spoprimemo tudi s tem vprašanjem. Povedal bi, da ima policija že od leta 2001 dva dokumenta v tej zvezi, in sicer je 2001. generalna policijska uprava sprejela usmeritve za delo vodje policijskega okoliša na področju romske problematike. V letu 2002 pa je bil pripravljen tudi opomnik za delo policistov pri ugotavljanju varnostnega dogodka z elementi nestrpnosti. Jaz sem se po zadnjih tovrstnih konfliktih sestal - kot je bilo rečeno - z župani občin, ki se ukvarjajo s to problematiko in smo pretresali varnostne vidike teh vprašanj, pa tudi z vodstvom novomeške policijske uprave, kjer so me seznanili s tem, kako se uresničujejo usmeritve ministra za notranje zadeve v tej zvezi. Te usmeritve sem posebej zaradi razreševanja varnostne problematike dal vodstvu policije 26.5.2004. To so usmeritve zazagotavljanje varnosti ljudi in premoženja na območjih z več etničnimi skupnostmi, kjer prihaja do varnostnih problemov. Bistvo teh usmeritev, najkrajše rečeno, je, da mora policija pri pojavih večjih varnostnih problemov na območju z več etničnimi skupnostmi z ustrezno organizacijo dela, z razporeditvijo policistov zagotavljati varnost ljudi in premoženja. Za uresničitev te naloge mora policija zagotoviti zadostno število policistov, s tem da po potrebi izvede ustrezne začasne kadrovske razporeditve. Te razporeditve, naj povem, so tudi že bile izvedene oziroma so se začele izvajati in zagotavljajo povečano prisotnost dodatnih patrulj na teh območij. Cilj teh ukrepov je povečati splošno varnosti pri prebivalcih v teh skupnostih. Povem naj to, da policija razume svojo dolžnost na način, da je v teh skupnostih, kjer se konflikti kopičijo, treba zagotoviti varnost ljudem. Dejstvo je, o tem so me posebej seznanili, da se statistično povečuje število premoženjskih deliktov v teh okoljih, v glavnem gre za tatvine manjših vrednosti in je zaradi tega povečana policijska aktivnost bila potrebna. Povem naj še to, da to ni edina aktivnost, ki smo jo že sprožili. Z ministrico za pravosodje sva oblikovala skupno strokovno skupino, ki naj pa prouči, katere zakone ali druge predpise je potrebno spremeniti za večjo učinkovitost pri obvladovanju teh vprašanj in za večjo učinkovitost pri predvsem zagotavljanju varnosti. Nekatere od teh predpisov, ki so relevantni, bo vsekakor potrebno dopolniti oziroma spremeniti, seveda, v okviru celotnega programa, ki ga v tej zvezi pripravlja vlada na način, kot je povedala ministrica, ki bo prenovil program, ki ga je leta 1995 sprejela vlada na tem področju in nam je bil ta program za usmeritev za dosedanje delo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Rokavec, izvolite.
Hvala za besedo. Samo upam, da bodo ti varnostni ukrepi, ki ste jih, gospod minister, pravkar navedli, dejansko pripomoglo k zagotavljanju večje varnosti na teh območjih. Imam pa dopolnilno vprašanje za gospo ministrico. Namreč, glede priprave ustrezne analize oziroma tudi dopolnitve rešitev, kar je že povedal pravkar minister za notranje zadeve, iz leta 1995. Zanima me: Ali je vlada pri sprejemanju teh sklepov postavila tudi kakšne roke določenim resorjem, ki so pristojni tudi za spremljanje romske problematike, do kdaj naj preverijo ustreznost svojih predpisov in tudi možnosti njihovih sprememb? Verjetno je pri vsakih teh sklepih tudi pomembno, da so tudi postavljeni roki, če se hoče tudi resno pristopiti k razreševanju te problematike. Pa bi prosil še, če je v zvezi s tem možen kakšen odgovor.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Resnično je tako, da so nekateri bolj razgledani župani z območij, kjer so romske skupnosti, od vlade že dobili finančna sredstva, so se znali, da tako rečem, "obrniti". Nekateri drugi pa, ne vem, morda zato, ker so novi na tem področju ali zaradi katerih drugih razlogov, tega niso storili, čeprav so imeli enake možnosti. Prva naloga je, da osvestimo te lokalne faktorje, kakšne možnosti imajo. Sama smatram, da je to treba s področja vlade in komisije narediti. Rok, ki ga želite vedeti, po datumu ni postavljen, je pa postavljen čim prej. Sama to razumem v roku 14 dni in bom to tudi skušala izposlovati v vladi, ker sem tudi sama nagnjena k temu, da kar se mora napraviti, je treba napraviti takoj oziroma čim prej. Datuma vam seveda, kar zadeva ministrstva, ta trenutek ne morem povedati, ampak res je rečeno: čim prej. Komisija pa bo sklicana v teku enega tedna. Aktivnosti pregleda romskih naselij so čisto pri koncu. 24 romskih občin je že podalo svoja poročila in dobili bomo pregled po področjih, tako po zemlji, po objektih in po socialni situaciji.
Hvala lepa. Ministru za finance bo poslansko vprašanje postavil gospod Jožef Kavtičnik. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana ministrica, ministri, kolegice in kolegi! V državnem zboru smo že velikokrat razpravljali o problemih nezadostne učinkovitosti tistih državnih služb, ki bi morale odkrivati neupravičeno pridobivanje premoženja. Nekako povečuje se število posameznikov, ki niso vključeni v sistem kontrole oziroma nadzora in nimajo prijavljenih dejavnosti oziroma niso niti zaposleni, pa posedujejo velike količine denarja in tudi veliko premoženja. Značilno zanje je, da gre za ljudi z veliko denarja, predvsem pa gre za ljudi, ki poznajo zakonodajo in vse luknje v njej, se spretno izogibajo in izkoriščajo to sebi v prid. Zato me silno moti razdrobljenost državnih institucij, predvsem pa slaba učinkovitost le-teh. Sprašujem ministra: Ali razmišljate o uvedbi finančne policije s posebnimi pooblastili, ki bi lahko uspešneje preganjala tovrstne nepravilnosti oziroma kako se mislite lotiti reševanja omenjenega problema?
Hvala lepa. Gospod minister, dr. Dušan Mramor, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. V Republiki Sloveniji je odkrivanje in preiskovanje nepravilnosti [[zdaj se omejujem na davčno področje]] razmejeno med davčno službo in državnim tožilstvom. Kršitve davčne zakonodaje predstavljajo grožnjo zmanjšanja prihodkov državnega proračuna in s tem tudi učinkovitega delovanja celotne države.Zaradi tega so aktivnosti na področju priprave in izvajanja zakonodaje usmerjene k čim boljši koordinaciji med vsemi pristojnimi za ugotavljanje in preprečevanje kršitev. V tej smeri je velik korak naredil nov zakon o davčni službi, ki med klasične nalogedavčne službe šteje tudi opravljanje nadzora nad izvajanjem zakonov o obdavčenju. Z novim zakonom o davčni službi, ki se bo začel uporabljati 1. januarja prihodnje leto, je bilo področje pooblastil inšpektorja kot pooblaščenca uradne osebe razširjeno na upravljanje nalog davčnih preiskav. Davčne preiskave se nanašajo na celotna dejanja davčne službe opravljenih z namenom preprečevanja in odkrivanja aktivnosti, ki pomenijo kršitev materialnih predpisov obdavčenja in s tem tudi kršitev finančnih interesov Republike Slovenije in Evropske unije. Z uvedbo davčnih preiskav se daje davčni službi možnost vnaprejšnjega spremljanja aktivnosti davčnih zavezancev, za katere se predpostavlja oziroma na podlagi določenih znakov ocenjuje, da gre za kršitev materialnih davčnih predpisov - gre za te, katere ste omenil. Tovrstno pooblastilo postavlja davčno službo v aktivnejši položaj in zaostruje njeno odgovornost za preprečevanje in odkrivanje aktivnosti, katerih cilj je izogibanje, v skrajnem primeru, pa tudi utaja davkov Davčna zatajitev je skladno z našo zakonodajo kaznivo dejanje, torej najhujša oblika kaznivih dejanj, za katero je temu primerno predpisana tudi ustrezna sankcija. Sorazmerno z zagroženo sankcijo je potrebno varovati tudi pravice domnevnih kršiteljev, tako v predkazenskem kot tudi v kazenskem postopku. Organizacija pregona kaznivih dejanj je zato naravnana tudi v smeri zaščite pravic posameznikov in jo skladno s tem izvajajo organi, ki imajo za to največ znanja in izkušenj, torej policija in državno tožilstvo. Kot je bilo že omenjeno, na ministrstvu proučujemo rešitve, ki bi pripomogle k učinkovitejšem sodelovanju med vsemi organi, ki se ukvarjajo z odkrivanjem pregona kršitev davčnih predpisov. Skladno s tem bo prihodnje delo usmerjeno k povečanju pooblastil pooblaščenih oseb tako davčne kot tudi carinske službe, predvsem v predkazenskem postopku. Na ta način se bo ta del nalog prenesel na organa, ki imata največ delavcev s specializiranimi znanji na področju odkrivanja kršitev davčne zakonodaje. Ne drži pa navedba v vprašanju, da se praviloma sumi storitve kaznivega dejanja davčne zatajitve odkrijejo le na podlagi anonimnih prijav v medijih oziroma naključno, kot bi lahko sledilo iz vašega vprašanja. Tako je na primer urad Republike Slovenije za preprečevanje pranja denarja na podlagi 22. člena zakona o preprečevanju pranja denarja v letih od 2001 do vključno 2003 posredoval davčni upravi Slovenije 18 informacij zaradi razlogov za sum storitve kaznivih dejanj davčnih zatajitev. V zvezi z navedenimi 18 informacijami je davčna uprava v štirinajstih zadevah uvedla inšpekcijski pregled in v šestih zadevah obračunala obveznosti iz naslova davka od dobička pravnih oseb, davka na dodano vrednost in davka iz osebnih prejemkov. Vendar je to samo eden od primerov sodelovanja institucij. V štirih zadevah je DURS podal predloge sodniku za prekrške, v ostalih štirih zadevah pa je inšpekcijski postopek še v teku. V zvezi z očitkom o razdrobljenosti državnih institucij, ki se borijo zoper davčne kršitve, in omejenosti njihovih pooblastil ugotavljamo, da v okviru ministrstva za finance deluje več državnih organov, ki med seboj dobro sodelujejo. Za nedavčne finančna področja so oblikovane delovne skupine, ki proučuje institucionalne možnosti za nadaljnje poglabljanje finančnega nadzora tudi v obliki združitve institucij finančnega nadzora, in to tako pri finančnih institucijah kot tudi pri drugih finančnih transakcijah.
Hvala lepa. Gospod Kavtičnik, izvolite.
Hvala lepa. Sem zadovoljen z večino odgovorov na moje vprašanje. Vendar še vedno me zanima, ali morda razmišljate o uvedbi finančne policije. Gre za tiste, ki se spretno izognejo in niso prijavljeni na delovno mesto, niti nimajo prijavljene svoje službe kot opravljanje dejavnosti in potem jih takrat davčna služba ne more zajeti. Tudi inšpekcijske službe tistih subjektov oziroma posameznikov ne zajamejo in jih nimajo v vidu. Evidentno pa je, da imajo in posedujejo premičnine, tako avtomobile kot hiše, pa se ne najde oziroma ne morejo dokazati izvora premoženja. Za te gre.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Tudi o finančni policiji je razmišljanje teklo in je to ena od potencialnih možnosti. Vendar kot je meni poznano v primerih drugih držav, ki so finančno policijo oblikovale, so imele s tem precej problemov. In tudi v obdobju, ko je začela delovati finančna policija, je imela zelo veliko dela sama s seboj. Zato je potreben za to določen čas.In v tem času do takrat povečujemo pooblastila in pristojnosti posameznih obstoječih institucij in sedaj razmišljamo o združitvi nekaterih institucij, ki že imajo pooblastila, z drugimi, ki imajo manjša pooblastila, da bi lahko na ta način znotraj ene institucije opravljali vse te postopke, ki bi lahko privedli tudi do odkritja teh problemov, na katere opozarjate. Posebej bi pa rad opozoril, ker to je največkrat vezano ravno na davčno področje, da na davčnem področju pa s temi dodatnimi pooblastili v predkazenskem postopku se bistveno izboljšuje možnost tudi odkrivanja takšnih utaj, kot ste jih omenili.
Hvala lepa. Ministru za delo, družino in socialne zadeve bo poslansko vprašanje postavil mag. Andrej Vizjak. Izvolite.
Hvala lepa. Ministru za delo bom zastavil vprašanje. Ker pa vidim, da ga tukaj ni, bom to ustno poslansko vprašanje zastavil na naslednji seji, zato se naj to upošteva že ob tem. Bom ga pa vseeno zastavil tudi sedaj, da se bo še lažje pripravil, ker je razmeroma kratko. Statistika sicer beleži, da registrirana brezposelnost v Sloveniji upada, vendar v sedanjo evidenco registriranih brezposelnih ne sodijo tisti brezposelni, ki aktivno ne iščejo zaposlitve. To je sicer prav, vendar na podlagi tega še nismo te brezposelne zaposlili, temveč se seveda nahajajo kot brezposelni še vedno, vendar ne več v evidenci registriranih brezposelnih. Skratka, statistika prikazuje neko sliko, ki pa ne izkazuje realnega stanja na tem področju. To je ključni problem tudi ko govorimo o mednarodno primerljivih primerjavah po ilometodologiji, po katerih celo Slovenija sodi dokaj nizko. Po ilometodologiji sodi Slovenija med države, kjer je ena najnižjih stopenj brezposelnosti. Gre za tako imenovano anketno brezposelnost, po kateri se marsikdo, ki se ukvarja tudi z drugimi nelegalnimi oblikami zaposlitve ali kakorkoli drugače ne sodi med brezposelne, kot tak tudi ne prepozna. Zato nam tudi ta metedologija ne kaže neke realne slike. Največji problem je, da so registrirani brezposelni vključeni v razne aktivne zaposlitvene programe, v programe aktivne politike zaposlovanja. Tudi sicer so na nek način obravnavani. Kličejo jih na zavode za zaposlovanja, iščejo jim primerno ustrezno zaposlitev, delajo se zaposlitveni programi in podobno. Vsi ostali bodisi da zaradi dolgotrajne brezposelnosti in apatije, ki so izbrisani iz teh evidenc, so seveda prejemniki določenih socialnih pomoči in nekih drugih transferov, ki jih prav tako na nek način ne stimulirajo k delu. Zato ministra za delo zelo jasno sprašujem: Ali ima, in vem, da ima, in kakšna je ta statistika, to se pravi, statistika tistih, ki niso vključeni med registrirane brezposelne, so pa dejansko brez zaposlitve, čeprav to zaposlitev aktivno ne iščejo? Ne iščejo jo pa zaradi najrazličnejših, tudi osebnih, zdravstvenih razlogov, zaradi apatije in ne nazadnje zaradi tega, ker so že neštetokrat poskušali najti zaposlitev in jim to ni uspelo. Zanima me torej: Koliko je dejansko teh brezposelnih, ki ne sodijo v uradne evidence, pa so prav tako brez zaposlitve in na nek način še bolj prepuščeni nemilosti vsakdanjika? Kot poudarjam, bom to vprašanje še enkrat zastavil ministru, ko bo tu.
Hvala lepa. Tudi minister, ki je danes opravičeno odsoten, kot ste bili seznanjeni na začetku seje, vam je dolžan glede na vašo zahtevo ustno odgovoriti na naslednji seji. K besedi vabim dr. Andreja Bajuka, ki bo postavil poslansko vprašanje ministru za finance, izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Spoštovani gospod minister, moram priznati, da smo presenečeni nad hitrim odzivom vladajoče politike na našo razpravo v državnem zboru v zvezi z ugotovitvami revizijskega poročila o poslovanju zavarovalnice Triglav. Po polletnem molku se je končno le sestal nadzorni svet zavarovalnice Triglav, razpravljal naj bi o ugotovitvah v revizijskem poročilu ter sklenil, naj bi uprava družbe šele v mesecu dni po odločitvi v skupščini delničarjev vložila odškodninsko tožbo proti bivši predsednici uprave in bivšemu predsedniku nadzornega sveta. Zakaj je o teh zlorabah pooblastil, saj gre za nagrade, ki jih niso določili pristojni organi, razpravljal nadzorni svet šele sedaj, pol leta po prejemu revizijskega poročila? Nadzorni svet pa tudi sedaj pravzaprav ne sklene ničesar, razen da naloži upravi, da vloži do septembra odškodninsko tožbo. Zakaj naj bi bila skupščina delničarjev šele med 19. in 24. julijem, kot smo brali v medijih, ko je bila doslej vedno v prvi polovici meseca junija? Ali ponovno čakamo tudi v tem primeru, da bo čim več stvari zastaralo, potem pa bomo strokovno ugotovili, da ni možno ničesar več storiti? Ugotavljali bomo, kot smo večkrat že slišali, storili smo vse, vendar je žal zastaralo. Zakaj naj bi vložila uprava odškodninsko tožbo le za zlorabo pooblastil v zvezi z izplačilom nagrad? Zakaj uprava ne sproži tudi postopkov v zvezi z drugimi kršitvami, ki naj bi bile ugotovljene v tem revizijskem poročilu? Gre tudi za druge zlorabe, ki naj bi bile ugotovljene, zato vas javno tudi sprašujemo: Ali bodo sprožene tudi tožbe v zvezi z razdeljevanjem delnic Zavarovalnice Triglav namesto denarnih nagrad po netržni vrednosti? V tem primeru ne gre le za obdavčitev razlike kot bonitete, temveč za podvojitev zneskov nagrad. Delnice naj bi bile razdeljene po nižji tržni vrednosti in kmalu zatem prodane po višji ceni. Kaj se bo zgodilo z nagradami posameznikom v upravi, ki naj bi bile izplačane iz dosežka dobička, kakor tudi med letom za izjemne uspehe iz tekočega poslovanja? In še veliko takšnih poročil in ugotovitev naj bi bilo, veliko več kot pa samo to, kar smo brali v slovenskih medijih. Gospod minister, zakaj? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, doktor Dušan Mramor, izvolite.
Hvala lepa. Najprej bi vas rad opozoril, da vlada ni neposredni lastnik zavarovalnice, in nima korporacijskih pravic nad Zavarovalnico Triglav, ampak samo posredno SOD in KAD. Tako vseh informacij o tem, kaj je tudi v poročilu, seveda jaz kot minister nimam, ker to tudi niso dolžni meni poročati. O tem razpravlja nadzorni svet. Zakaj je pa tako dolgo trajalo, je bilo pa tudi moje vprašanje. In seveda sem tudi dobil odgovore na to. Veste, da je bil leta 2003, in to 23. junija, na skupščini zavarovalnice sprejet sklep za preveritev vodenja posameznih poslov zavarovalnice od 1.1.1990 naprej. Imenovan je bil tudi posebni revizor. Sklenjeno je bilo, da se izvede posebna revizija, in sicer glede osebnih prejemkov, natančno katerih, glede stroškov, finančnega poslovanja in skladno s tipom poslovanja s pogodbami in predpisi. In ti neodvisni revizorji so v januarju 2004 izdelali neodvisno revizorjevo poročilo za to celo obdobje. Potem je to poročilo v skladu s 70. členom zakona o prevzemih obravnavala najprej uprava. Postopki gredo tako, poročilo, uprava, ta ga je predložila v obravnavanje nadzornemu svetu. Ta pa je glede na oceno, da je potrebno pridobiti še neodvisno pravno mnenje glede ugotovitev revizorjev, želel še to dodatno pravno mnenje priznane pravne institucije, ki se je osredotočila na ugotovitev obstoja odškodninske odgovornosti v zvezi z ugotovitvami posebne revizije. Kaj je v tem pravnem mnenju? Pravni strokovnjaki so ocenili,da zgolj ugotovitve revizorja glede nagrad za izjemne delovne rezultate v času od leta 1990 do leta 2002, da samo te ugotovitve že predstavljajo ravnanje predsednice uprave in predsednika nadzornega sveta kot ravnanje v nasprotju s standardom profesionalne skrbnosti in da sta imenovana za takšno ravnanje odgovorna na podlagi 258. člena oziroma 279. člena ZGD. Glede na to, da je bila ugotovljena ta protipravnost omenjenih oseb, je nadzorni svet na svoji seji 8.6., ko je to obravnavala uprava in nadzorni svet in so dobili pravno mnenje, odločil, da bo predlagal skupščini sprejetje sklepa, o katerem ste govorili, se pravi, da se zavarovalnici Triglav naloži, da v enem mesecu od zasedanja skupščine proti bivši predsednici uprave in predsedniku nadzornega sveta vloži tožbo. Seveda določen čas je potreben, da se taka tožba sestavi, zato so si določen čas tudi vzeli. Toliko bi imel v zvezi s tem. To se pravi, glede na to, kar je revizija sklenila, je za sedaj to tisto, kar nadzorni svet in skupščina predlagata.
Hvala lepa. Gospod Bajuk, izvolite.
Hvala lepa. Gospod minister, dodatno vprašanje. Ta vaša obrazložitev, da vlada nima neposrednega vpliva, to je vedno izgovor, ki ga slišimo velikokrat. V Sloveniji je vladajoča oblast ustvarila sistem stalne neodgovornosti. Najprej napišemo nek zakon, ustvarimo neko družbo, ki je vladna, pod vladno kontrolo, potem imenujemo nadzorni odbor, nato pa postanejo strokovnjaki in ne odgovarjajo več nikomur. Krožijo vesti,gospod minister, ki ste jih prav gotovo tudi sami slišali, da to, kar je prišlo v javnost, je dejansko samo en delček. Tisto revizijsko poročilo, čeprav je bilo večkrat spremenjeno in popravljeno, dejansko govori o veliko več, kot pa je pricurljalo v slovensko javnost. Kaj pa je z davki pred letom 1996? O tem je govoril že sam gospod Lenič. Ali je zdaj že postal tak strokovnjak, da nikomur več ne odgovarja? Kako je sploh to mogoče, da neko takšno ustanovo, ki je bila skozi celo desetletje predmet velikih razprav, koliko sploh je družbene lastnine, in je končno vladajoča koalicija sama po sebi odločila, da štiri petine, ne pa 98%, kot je marsikdo tudi tako pričal v tem državnem zboru? Kaj pa zdaj? Zdaj je pa v rokah nekih strokovnjakov, ki se pa očitno igračkajo, ker danes dajo eno mnenje, potem skličejo skupščino čez en mesec, potem pa že sedaj naročijo. Potem pa naj še malo počakajo in pred septembrom naj pa prosim vložijo obtožbo, in sicer za enega od morda desetih ali pa več kršitev, ki so bile v tem že tako prizanesljivem poročilu objavljene. Seveda nimamo dostopa v državnem zboru. Ali ste pripravljeni, gospod minister, da ta državni zbor dobi to informacijo in pregleda, če se dejansko izvajajo stvari v imenu vseh ljudi tako, kot je zakon obljubil? Ali smo spet priča takšnemu igračkanju, kot je bilo že večkrat? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Vseeno bi, gospod Bajuk, precej nekorektno je. Vi ste povedali, da boste postavili ustno poslansko vprašanje v zvezi s problematiko odškodnin za zlorabe, ki so se dogajale v Zavarovalnici Triglav. To ste seveda sedaj razširili še na določene dodatne podatke, ki jih minister za finance v našem pravnem redu nima pravice zahtevati. Mi imamo svojo zavarovalnico, ki ima lastnike, ne samo državo oziroma paradržavo, ker država ni neposredno. Ti lastniki so tudi zasebniki, so fizične osebe, pravne osebe, SOD in KAD, in seveda oni imajo svoje predstavnike v nadzornem svetu kot lastnikov. Strokovnjaki v nadzornem svetu sprejemajo odločitve, za katere so po naši zakonodaji tudi odgovorni. Tako vpletanje potem dejansko politike v posamezne finančne institucije, podjetja itn., če bi minister zahteval za vsako stvar na vsakem nadzornem svetu, kjerkoli ima država posredno kakršenkoli delež, bi šli izven zakonodaje. Jaz kot minister seveda imam te omejitve, ki mi jih zakonodaja daje.
Hvala lepa. Proceduralni predlog bo dobil [[...]]
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Jaz bom predlagal, vem, da je brezupno, a vendar, da državni zbor opravi razpravo o odgovoru gospoda ministra. Predvsem me pa zanima seveda osnova tega odgovora, da končno imamo en sistem, v katerem nihče ni odgovoren, vsi so strokovnjaki, denarja pa ni tam, kjer bi moral biti. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca dr. Andreja Bajuka, da državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra, dr. Dušana Mramorja, na njegovo poslansko vprašanje, bo državni zbor odločil na jutrišnjem nadaljevanju seje v okviru glasovanj. Sedaj pa vabim k besedi za poslansko vprašanje ministru za zdravje gospoda Sama Bevka. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani zbor! Ministra za zdravje, dr. Dušana Kebra, sprašujem: Kakšno je stanje na področju bolnišničnih okužb v zdravstvenih ustanovah v Republiki Sloveniji? Zanima me, kaj je do sedaj na tem področju naredila nacionalna komisija za preprečevanje in obvladovanje bolnišničnih okužb. Leta 2001 je ministrstvo za zdravje naročilo raziskavo, na podlagi katere so se pridobili podatki o pogostnosti bolnišničnih okužb in pogostosti pojavljanja na meticilin odpornega stafilokoka aureusa. Leta 2002 je bila raziskava dokončana. Objavljeni so bili tudi rezultati. Ne preveč razveseljivi. Ministrstvo za zdravje je tudi na podlagi te raziskave ustanovilo nacionalno komisijo za preprečevanje in obvladovanje bolnišničnih okužb. Zelo aktivno je na tem področju tudi slovensko društvo za bolnišnično higieno. Vprašanje se torej glasi: Kakšno je danes stanje na področju preprečevanja bolnišničnih okužb in kakšni so rezultati dela nacionalne komisije? Gospodu ministru za zdravje, dr. Dušanu Kebru, se že v naprej zahvaljujem za njegov odgovor. Hvala lepa
Hvala lepa. Gospod minister, dr. Dušan Keber, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani gospod poslanec. Problematika okužb z rezistentnimi stafilokoki ni nova niti za Slovenijo in niti ne za druge države. Že v prejšnjem mandatu je prejšnje ministrstvo za zdravstvo izdalo pravilnik o pogojih za pripravo programa preprečevanja in obvladovanja bolnišničnih okužb. Že po tistem času so bolnišnice postopno in danes vse vzpostavile posebne komisije, odgovorne zdravnike in medicinske sestre, ki so zadolženi za izvajanje tega pravilnika, torej za izvajanje metod preprečevanja in obvladovanja bolnišničnih okužb. Kasneje, kot ste ustrezno tudi sami to zgodovino ponovili, je prišlo do strokovnih razprav, v določenem trenutku tudi do polemik, ki jih ocenjujemo kot zelo pozitivno in hvale vredno dogajanje. Ministrstvo je tudi na podlagi tega naročilo raziskavo, ki ste jo citirali in ki je pokazala deloma ne tako zaskrbljajoče, kar se tiče prevladovanja vseh okužb, pač pa prav na področju meticilin rezistentnih stafilokokov stanje, ki ga je mogoče in potrebno izboljšati. Na osnovi tega in zaradi tega, ker so še vedno kljub obstoju komisij po bolnišnicah obstajali različni strokovni pogledi, se je ministrstvo odločilo, da ustanovi to nacionalno komisijo, ki naj pripravi podlage za usklajeno delovanje na tem področju. V času od ustanovitve te nacionalne komisije do danes je komisija sprejela program, cilje, kratkoročne in dolgoročne načrte za preprečevanje in obvladovanje bolnišničnih okužb. Med drobci naj omenim tudi strokovne podlage za obveščanje bolnikov o teh okužbah. Ministrstvo je na podlagi teh priporočil izdalo zloženke za bolnike, ki so bile razposlane vsem bolnišnicam. Ta zloženka oziroma njeno besedilo je dostopno tudi na spletni strani ministrstva. Komisija je ponovno preučila nacionalne strokovne podlage za obvladovanje okužb in je v fazi, da bi poenotila te programe. Pripravila jih bo v dokončni obliki za obravnavanje v zdravstvenem svetu za jesensko sejo tega telesa. Poleg tega komisija sodeluje tudi pri spremembah zakona o nalezljivih boleznih in z ustreznimi evropskimi telesi, ki delujejo na področju preprečevanja bolnišničnih okužb. V letošnjem maju je komisija začela izvajati anketo, ki naj preveri, kakšni so bili ukrepi od prve študije v letu 2001 oziroma objavljene v letu 2002, pa vse do danes. Želi torej po eni strani ponovno prečesati epidemiološko situacijo, da bo primerjala razmere iz tistega časa z današnjimi, in upamo, da bo odkrila izboljšanje, in seveda prečesati, kako in v kakšni meri se komisije v zdravstvenih ustanovah držijo teh enotnih navodil. Na podlagi tega, na podlagi analize, ki bo javno predstavljena, se bo komisija, predvsem pa potem ministrstvo odločilo, ali so potrebni dodatni ukrepi, da se izvedejo vse te aktivnosti. Mi seveda verjamemo, da bo ta analiza, ki jo pričakujemo v kratkem, morala pokazati, da so opozorila o neenotnosti v preteklosti zalegla in da se vsi zdravstveni izvajalci držijo navodil in strokovnih usmeritev, ki naj omejijo te okužbe na najmanjšo možno mero. Če temu ne bo tako, bo seveda ministrstvo tudi ukrepalo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zadovoljni z odgovorom? Hvala. Ministru za šolstvo, znanost in šport bo poslansko vprašanje postavil gospod Bogomir Vnučec. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovana podpredsednica, ministri, kolegice in kolegi! Prostorska stiska na slovenskih fakultetah je očitna, zato seveda najprej pohvale ministrstvu, da so se zelo hitro obrnili v primeru treh akademij in našli primerno mesto, kjer bi lahko zgradili nove zmogljivosti za te potrebe. Po drugi strani so pa še nekateri primeri, kjer bi pa lahko država bolj uveljavila svoja pretekla vlaganja oziroma preverila nekatere postopke lastninjenja. Konkretno bi omenil primer, ko je država investirala oziroma dopustila lastninjenje bivšega inštituta za vzgojo krompirja v Šenčurju pri Kranju. Tam naj bi bilo vloženega kar veliko denarja. Po nepreverjenih informacijah naj bi bila država soinvestitorica v višini 40% sredstev. Po drugi strani pa naj bi celo subvencionirala obresti še v višini desetih milijard. Skupna investicija naj bi bila približno 43 milijard. To pomeni, da je bila država investitorica več kot polovice sredstev tega instituta, ki je bil najbolj opremljen institut v bivši Jugoslaviji za to področje, tudi zelo dobro opremljen. Po drugi strani pa prav na tem področju država išče oziroma financira nove prostore za potrebe srednje in višjebiotehnične šole na Gorenjskem. Zanima me: Kako to, da po eni strani dopuščamo oziroma ali je možna tudi revizija postopkov pri prodaji tega instituta? Vem, da so bili še drugi investitorji, Semenarna Ljubljana in pa KŽK Kranj, ki je to prodala. Vendar je prodala zelo sodobno opremljen inštitut kot navadno nepremičnino. Se pravi, da so bile izničene vse aktivnosti tega inštituta oziroma tudi oprema. Zadeva je bila prodana poceni, olastninjena seveda po zakonih, kot so bili, vendar vemo, da te zadeve tudi ne zastarajo. Vprašanje: Ali ima ministrstvo kakšne podatke, ker to je stara zadeva, ni tako nova, kako se je to lastninjenje dogajalo? Ali je bila mogoče tudi tukaj država oškodovana v bistvu v pogledu tudi dobrega gospodarjenja s temi objekti? Hvala.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda ministra. Doktor Slavko Gaber, izvolite.
Najlepša hvala, gospa podpredsednica. Spoštovane poslanke in poslanci! Gre torej za vprašanje lastninjenja enega od laboratorijev za fiziologijo in virusne bolezni krompirja pri KŽK Kranj v Šenčurju. Meni ni poznan ta postopek lastninjenja. Tisto, kar lahko povem, je to, da je v nekem obdobju bil v igri odkup tega laboratorija s strani države, in sicer vrednost naj bi bila 360 milijonov tolarjev. Do tega ni prišlo, ker je med tem KŽK prodal ta center zasebniku. Mi bomo podrobnejše podatke, o katerih ste govorili, da vas zanimajo, pridobili, in vam pisno odgovorili na to vaše vprašanje.
Hvala lepa. Zadovoljni z odgovorom? Hvala. Ministru za promet bo poslansko vprašanje postavil gospod Branko Kelemina. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! Gospod minister, glede na to, da ste sedaj nastopili mandat, verjetno niste prej bili seznanjeni ali pa odgovorni za nek objekt, ki se je zgradil v preteklosti. Ampak upam, da ste v tem obdobju, to je dveh mesecev, kar je to vprašanje bilo postavljeno in ni prišlo na vrsto, se seznanili s to zadevo. Gre za nadvoz nad železniško progo v Trebnjem. Če se ne motim, je tam samo en nadvoz čez železniško progo. Ta je bil približno pred tremi leti na novo zgrajen, popolnoma na novo zgrajen. Vendar sam, ko je bil objekt zgrajen, se nisem mogel načuditi temu posegu, če tako rečem. Ker sem iz Sevnice, se pač vozim po tej poti. Vsak teden dvakrat, trikrat, kolikor pač je potrebno, glede na moje delo tukaj v državnem zboru. Torej se nisem mogel načuditi, da so lahko zgradili takšen objekt na novo, in sicer skoraj popolnoma v enaki izvedbi oziroma ne dovolj širok, da bi se lahko odvijal dvosmerni promet na tem propustu oziroma na tem nadvozu ceste nad železniško progo. Jasno vam postavljam vprašanje: Kdo je dejansko ta projekt sprojektiral? Kdo je opravil recenzijo tega projekta? Kdo je v imenu državnih organov odobril ta projekt, ga financiral in tudi poskrbel za njegovo izvedbo? Skratka, moja ocena je, da se je zgodila velika napaka in tudi velika gospodarska škoda, kajti razmetavati družbeni, davkoplačevalski denarza to, da se sicer zgradi nov nadvoz, nov objekt z normalno nosilnostjo, vendar ne za dvosmerni promet, ampak omejitev, dejansko zožitev ceste na tem delu in tako rekoč enosmerni promet na novo zgrajenem mostu, mislim, da je to velika napaka. Rad bi od vas izvedel, ali ste se dejansko pozanimali, zakaj se je to zgodilo, in tudi prosil, da poveste imena tistih, ki so to napako zagrešili, da bo slovenska javnost, najprej parlament, nato tudi slovenska javnost natančno seznanjena, kdo projektira takšne objekte, kdo jih odobrava in kdo jih tudi plačuje in nadzira. Prosil bi za odgovor. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda ministra dr. Marka Pavliho. Izvolite.
Hvala lepa za vprašanje, gospod poslanec. Pozanimal sem se in na konkretno vprašanje seveda konkreten odgovor. Projektant nadvoza je bil inštitut za metalne konstrukcije Ljubljana. Odgovorni projektant je bil gospod Gregor Gruden, univerzitetni diplomirani inženir gradbeništva. Revident projekta je bil prof. dr. Darko Bek s fakultete za gradbeništvo in geodezijo univerze v Ljubljani. Nadzor nad izvedbo projekta je opravljala DDC. Stroški projekta pa so znašali dobrih 63,5 milijona tolarjev, od tega 53,626 milijona tolarjev za samo sanacijo objekta, skoraj 10 milijonov oziroma natanko 9,971, pa za postavitev in potem odstranitev začasnega montažnega mostu. Zakaj je do tega prišlo? Po podatkih, ki jih imam, stanje tega objekta ni dovoljevalo nobenega odlašanja več. Kot pa veste, je pa problem, da na tem območju še vedno ni trase, že tedaj je ni bilo in tudi sedaj še iščemo ustrezno varianto, ta znana dilema med dolinsko in pobočno varianto. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Kelemina, izvolite.
Hvala lepa za odgovor, ki bo v neki meri vsaj nekaterim pojasnil, s kom lahko v bodoče sklepajo posle in s kom ne. Vendar osebno ocenjujem, da ta vaš odgovor ne odvezuje odgovornosti tistih, ki so povzročili, da se je zgradil takšen objekt. Kajti definitivno, ne glede na to, kje bo obvoznica, kakšna obvoznica bo in tako naprej, gre za pomembno povezavo v vsakem primeru in če se zgradi na novo nek objekt, je nedopustno, po moji oceni, da se zgradi za enosmerni promet in ne za dvosmerni promet. In tamso vedno zastoji, potem prihaja tudi do raznih izsiljevanj in tako naprej. Zakaj je to potrebno? Prosil bi, da se vi osebno še bolj natančno pozanimate, zakaj je do tega prišlo in tudi ocenite, da je šlo za nepravilnost, ugotovite, da je šlo za nepravilnost in da tudi proti odgovornim, tistim, ki so vsaj prek ministrstva bili odgovorni za realizacijo tega posla, da odgovarjajo za svoja dejanja. Jaz mislim, da ste kot minister, če boste korektno opravljali to svoje delo, dolžni tudi v tem primeru za nazaj, čeprav je to daleč nazaj, ukrepati tudi zato, da se v bodoče take stvari več ne bodo dogajale. Kajti resnično, ni samo na tem projektu, še veliko projektov po Sloveniji gledam, da so se zgodile velike napake, vendar za to nihče ne odgovarja. Baje se je tudi napačno postavil nek viadukt oziroma nadvoz zamenjal nekje, lokacija na tej novi avtocesti, ki se gradi proti Novemu mestu, moram še ugotoviti, kateri objekt točno je [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] To se ne sme dogajati. Tisti, ki so na teh odgovornih mestih, morajo odgovarjati. Jaz pričakujem, da boste vi tudi ustrezno ukrepali in to tudi javno sporočili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Ponovno poudarjam, da je bil leta 2000 ta objekt v izjemno slabem stanju in dejstvo, da je bila nosilnost omejena na 15 ton skupne teže, je seveda zahtevala takojšnje ukrepanje. Določitev obsega sanacijskih del je bila pa odvisna od poteka trase, ki pa tedaj, niti danes še ni določena.In za pojasnitev, v primeru poteka trase avtoceste v koridorju obstoječe hitre ceste, to je tako imenovana dolinska varianta, gradnja povsem novega objekta čez železnico ne bi bila upravičena, saj bi ga bilo ob gradnji avtoceste po vsej verjetnosti treba podreti. In drugič, v primeru gradnje avtoceste izven koridorja obstoječe hitre ceste, tako imenovana pobočna varianta, pa bi bila izgradnja novega objekta ustreznih dimenzij, ocena stroškov je znašala okoli 160 milijonov SIT, vsekakor utemeljena. Te podatke imam.
Hvala lepa. Ministru za notranje zadeve bo poslansko vprašanje postavil gospod Aleksander Merlo, izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Iz statističnih podatkov policije je razvidno, da je prometna varnost na slovenskih cestah v letošnjem letu v primerjavi z enakim lanskim obdobjem slabša. Število prometnih nesreč s smrtnim izidom, vključno s posledicami, ki jih manjkrat omenjamo in globoko posegajo tudi v družinske travme in finančne strese tako države kot posameznikov, je večje, kot je v primerljivem triletnem obdobju. Skupno število prometnih nesreč se je glede na lansko leto povečalo, povečalo se je tudi število mrtvih in hudo telesno poškodovanih. Človeku ni vseeno, ko vsak danodpremo časopise, kot na primer danes, in vidimo, umrl komaj 14 letni mopedist, v soboto ni preživel hudih poškodb in podobno. Ker se je glavna motociklistična sezona že začela, me zanima: Kakšna je v letošnjem letu prometna varnost med vozniki motornih koles v Sloveniji? Koliko kršitev, za katere je predpisana denarna kazen oziroma je predpisan postopek pri sodniku za prekrške, je policija v tem obdobju ugotovila med vozniki motornih koles? Kolikšen del teh kršitev se nanaša ne prekoračitev največje dovoljene hitrosti? Namreč, znano nam je iz ust policistov, da dostikrat je najtežje kakšnega hitrega motociklista dobiti pri tem dejanju s temi vrtoglavimi brzinami, ko v naseljenih krajih praktično ne moremo komaj speljati, ga imamo že, verjetno ko ima tistih 150 do 200 kilometrov notri, ga imamo že skoraj na samem vozilu. Predstavljajmo si starejše ljudi, kako lahko na to reagirajo. Ponovno sprašujem: Kakšna je prometna varnost na regionalni cesti med Logatcem - Postojno - Razdrtim, ki je izjemno priljubljena med vozniki motornih koles? Ostali udeleženci v prometu in lokalni prebivalci smo namreč mnenja, da na tem odseku kljub zagotovilom, ki ste jih podali v odgovoru na poslansko vprašanje na 29. seji državnega zbora 29. 9. 2003 še vedno prihaja do množičnega kršenja cestno-prometnih predpisov s strani voznikov motornih koles. Zato me zanima: Kakšne ukrepe je policija v tem obdobju izvajala na tem odseku in koliko teh ukrepov je bilo? Ali je policija na tem odseku že začela izvajati meritve z radarjem na trinožnem stojalu, kot ste nam povedali na že omenjeni seji državnega zbora? Sprašujem tudi: Ali so spremembe, ki jih prinaša predlog novega zakona o varnosti cestnega prometa, po mnenju policije dovoljšnje za bistveno izboljšanje prometne varnosti med vozniki motornih koles in koles z motorjem v Sloveniji, pa tudi med kolesarji, če ob tem upoštevamo tudi preventivno delo policije in drugih, kot na primer šol na tem področju? Premalo pa je na tem področju sigurno aktivnejše vloge tistih, ki so za to najboljpoklicani, in to je staršev. Morda bi tudi šole kaj več lahko sugerirale na tem področju, da starši malo bolj dosledno svoje otroke obveščajo oziroma najstnike uporabi motornih sredstev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, dr. Rado Bohinc, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod poslanec! Pripravili so mi nekaj podatkov, glede na to, da sprašujete po varnosti voznikov motornih koles. Na slovenskih cestah se je do 1. junija 2004 zgodilo 224 prometnih nesreč, v katerih so bili udeleženi vozniki motornih koles. V lanskem enakem obdobju pa 225. Torej za eno manj. V 143 primerih, v lanskem letu pa v 158 primerih ali 63% so bili vozniki motornih koles tudi povzročitelji teh nesreč. Torej letos znatnomanj. V teh nesrečah je za posledicami prometnih nesreč umrlo 5 voznikov motornih koles, kar je bistveno manj kot lani, ko jih je umrlo 13. Zoper voznike motornih koles je policija izvedla 625 represivnih ukrepov, denarne kazni in predloge sodnikom za prekrške. Od tega je bilo 228 ukrepov izvedenih zoper prekoračitve omejitve hitrosti. Pa še nekoliko podrobneje o teh ukrepih. Na območju policijske uprave Ljubljana je bil že v lanskemletu prav tako tudi v letošnjem letu izdelan poseben načrt poostrenega nadzora nad vozniki enoslednih vozil. V tem načrtu bi med ostalimi cestnimi odseki, ki izstopajo po tej problematiki, posebej izpostavil tudi cestni odsek Logatec - Unec. Na omenjenem območju je bilo v lanskem letu zabeleženih 5 prometnih nesreč z udeležbo motoristov, pri katerih je ena oseba za posledicami nesreče umrla. V letošnjem letu pa so zabeležili tri prometne nesreče z udeležbo motoristov, v kateri je prav tako umrla ena oseba. Samo policijska uprava Ljubljana ima za letošnjo motoristično sezono načrtovanih deset dodatnih poostrenih nadzorov nad vozniki motornih koles, ki bodo izvedeni ob rednih vsakodnevnih nadzorih, skratka dodatno. Tudi z namenom večjega obsega nadzora nad to kategorijo voznikov je bila na območju PU Ljubljana, letos poskusno ustanovljena skupina policistov izključno za izvajanje nadzora hitrosti. Ta bo v skladu z načrti izvajala meritve na tej cesti. Želimo si s tem ukrepom umiriti prav to kategorijo prometnih udeležencev. Meritve s trinožnim stativom so se že začele izvajati, kot smo obljubili, vendar pa so bile kasneje prekinjene zaradi okvare. Tehnične službe si prizadevajo te okvare kar najhitreje odpraviti. Do tedaj pa bo nadzor izvajan z laserskimi merilniki in video nadzornimi sistemi. Na območju PU Postojna se je na obravnavani regionalni cesti F2 409 med Planino in Razdrtim zgodilo skupaj 67 prometnih nesreč v letu 2003, med tem je bilo 12 prometnih nesreč z udeležbo voznikov motornih koles. V teh nesrečah sta dva voznika umrla, eden je bil hudo in štirje lahko telesno poškodovani. Med Planino in Razdrtim so se v obdobju od 1.1 letošnjega leta do 12.6.2004 zgodile le tri prometne nesreče voznikov motornih teles, in sicer brez telesnih poškodb. Policisti so skupaj ugotovili 182 kršitev cestnoprometnih pravil zoper vse udeležence, ne samo zoper motoriste. Na policijski upravi Postojna ocenjujejo, da se je za najbolj učinkovito izkazala fizična prisotnost policije na omenjenih odsekih, zato bodo slednjo poskušali zagotoviti tudi v prihodnje. In še glede novega zakona o varnosti cestnega prometa. Ta bo zagotovo pripomogel k večji stopnji varnosti tudi med vozniki motornih koles. Bistveno so namreč povečane kazni za neupoštevanje omejitev hitrosti, hitrost pa je ena, kot je znano, najpogostejših kršitev tudi za to kategorijovoznikov in s tem tudi vzrokov za prometne nesreče. Zavedati se je treba, da zgolj kazen ne bo imela zadostnega vzgojnega učinka na voznike motornih koles. Več bi namreč bilo potrebno narediti na vzgoji, izobraževanju, prepričevanju, čeprav slednje ni izključno v naši pristojnosti, smo se že pred leti odločili, da bogate izkušnje naših inštruktorjev za vožnjo motornih teles prenesemo tudi na ostale voznike motornih koles v šolah varne vožnje. Dva taka projekta sta bila oziroma sta še v teku. Prvi je policijska izkušnja kot nasvet in drugi vožnja skuterja, policijska izkušnja kot nasvet, ki poteka na območju vseh policijskih uprav. S temi preventivnimi aktivnostmi bomo nadaljevali tudi v prihodnje. Na koncu naj poudarim samo še to, da bi mnogo večji vpliv na varnost te kategorije imela tudi izgradnja dirkališča oziroma druge podobne površine. Žal, tega dirkališča ni, zato se poskuša uporabiti redni promet za tovrstne namene, kar je pa po mnenju policije nesprejemljivo. Toliko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Merlo, izvolite.
Hvala za odgovor. Rekel bi, da zahvaljujoč tudi letos slabemu vremenu, so podatki nekoliko boljši. Moramo pa priznati, da smo na srečo imeli letos tako slabe vremenske prilike, da je bilo normalnih sončnih dni za motocikliste izredno malo; drugače bi bilo zagotovo teh problemov še bistveno več. Vsekakor upam, da boste s tem nadaljevali. Sem pa absolutno tudi prepričan, da ena adekvatna stroga kazen, ki te dobro, da tako rečem, ožame in udari po denarnici, je zagotovo dober motiv, da začneš razmišljati na to temo, ali boš še tako pritiskal na plin. Drugo pa, mislim, da je prav v tem, kot ste rekli, dosledna prisotnost organa, policista, je že velikokrat dovolj, da te malo strezni. Hvala.
Hvala lepa. Ministru za gospodarstvo bo poslansko vprašanje postavil mag. Janez Drobnič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod minister! 21. aprila ste objavili javni razpis za pridobitev sredstev evropskega sklada za regionalni razvoj. Ta razpis v svoji končni konsekvenci ni zadosti transparenten in je tudi diskriminatoren. Posebej ste izvzeli nekatera področja, ki so bolj značilna kot turistične destinacije in za katerimi pravzaprav stojijo tudi velika favorizirana podjetja. Zanima me: Zakaj ste v razpisu izključili nekatere druge kraje, ki so lahko zanimivi za razvoj turizma in so značilni po tem, da so manj razvita območja? Teh je veliko. S tem razpisom se dejansko tudi izpolnjujejo programi, ki bi pravzaprav morali biti financirani iz proračuna Republike Slovenije. To pomeni, da ne gre za ustvarjanje neke dodane vrednosti s pomočjo skladov iz Evropske unije. Razpis je zasnovan tako, da se podeljuje denar oziroma pozitivno obravnava do končne porabe sredstev. S tem se seveda lahko v prioriteten položaj postavljajo nekateri projekti, ki so bili morda prej pripravljeni, pa vendar niso dobri. S tem je onemogočena prava primerjava projektov in njihova kvaliteta ter izvedba. V postopku so favorizirana tudi nekatera svetovalna podjetja, ki so se prej ukvarjala s pripravo regionalnih razvojnih programov, sedaj pa nastopajo kot svetovalci podjetjem za pripravo projektov. Po našem in po mojem mišljenju bi moralo ministrstvo ponuditi pomoč prijaviteljem, odpreti zadosti dolg rok za prijavo in zagotoviti enake možnosti prijave, tako da bi se programi lahko med seboj primerjali. Ko smo šli pogledat, kateri se pravzaprav lahko prijavijo - čas za prijavo je bil razmeroma kratek, dobro bi bilo da bi tudi pravočasno obvestili -, smo ugotovili, da so nekatera velika podjetja za temi projekti, kot je Istrabenz, Sava Kranj in Krka. Vemo, kako je z njihovim obvladovanjem teh turističnih destinacij. Zanima me, gospod minister: Ali boste razveljavili ta razpis, in ga dopolnili? Kako boste zagotovili enakomeren regionalni razvoj? Ko smo vstopili v Evropsko unijo, smo pravzaprav tudi sprejeli kriterije zmanjševanja razlik. Same države med seboj, z evropskim skladom, z denarjem evropskih skladov se zagotavljajo manjše razlike, zmanjševanje razlik. Prosim za odgovor.
Hvala lepa.
Postavil sem tudi pisni odgovor, ki ga zaenkrat še nisem dobil.
Hvala lepa. Gospod minister, doktor Matej Lahovnik, izvolite.
Dobili boste, gospod Drobnič, tudi pisni odgovor, pa tudi ustnega. Verjetno vam je poznano, da je vlada Republike Slovenije julija 2002 v obširni predhodni razpravi s turističnim gospodarstvom, občinami in organizacijami civilne iniciative sprejela strategijo slovenskega turizma za obdobje 2002-2006. Temeljni cilj te strategije je povečati konkurenčnost slovenskega turizma. Cilji so zelo ambiciozno zastavljeni. V teh ciljih je zapisano, da želimo povečati letni devizni priliv iz 1,1 milijarde evrov na 1,6 milijarde evrov do leta 2006, povečati število nočitev iz 7,3 milijona v letu 2002 na 9 milijonov do leta 2006, izpeljati investicijski cikel v vrednosti 1,6 milijarde do leta 2010, povečati vlogo znanja in izboljšati izobrazbeno strukturo zaposlenih na vseh področjih in ravneh slovenskega turizma ter jasno izboljšati kakovost slovenske turistične ponudbe. Identificirana so bila tri produktna področja, ki so ključna: zdraviliški wellness turizem, igralniško-zabaviščni turizem, poslovni turizem. Drži, da so bila opredeljena tudi geografska področja, kot so turistično območje Julijskih Alp, turistično območje Pohorja z Mariborom, turistično območje Krasa in turistično območje Obale. Bila so opredeljena tudi različna programska področja. V okviru prve prednostne naloge, v okviru enotnega programskega dokumenta je bil uvrščen tudi razpis iz sredstev evropskega sklada za regionalni razvoj. To seveda drži. In tukaj imate prav. Vendar ne drži očitek, da se nekatere regije niso mogle prijaviti na ta razpis. Na ta razpis se lahko prijavijo vse regije, ki se lahko uvrstijo v kateregakoli izmed navedenih produktnih področij, ki so bila tudi navedena kot prednostna. In poudarjam, izhajamo iz strategije razvoja slovenskega turizma za obdobje 2002-2006. In ta strategija je bila dana v širšo javno razpravo. Na osnovi tega so bili postavljeni tudi pogoji razpisa. Izhajamo iz nacionalne strategije, kot sem rekel, prijavijo se lahko tudi manj razvite regije. Še več, če boste pogledali manj razvite regije, boste videli, da razvijajo turizem ravno na področju teh produktnih področij, ki so bila navedena. Seveda ne drži dejstvo, da je to edini razpis. Obstaja še cela vrsta drugih sredstev, drugih razpisov, kot so sofinanciranje ključnih investicij v turistično infrastrukturo, do razvoja turističnih kmetij, ki jih pokriva, recimo, agencija za kmetijske trge in razvoj podeželja. Skratka, cela vrsta drugih razpisov je še. V okviru tega razpisa pač izhajamo iz strategije razvoja slovenskega turizma. Moj argument je ta, da smo pri samem razpisu sledili ravno logiki določenih prioritet, ki izhajajo iz nacionalne strategije. Kar se pa tiče vaše sugestije glede svetovalcev, bi pa želel poudariti, da ministrstvo za gospodarstvo pri tem nikoli ni in tudi ne favorizira nobenih svetovalcev. Po našem mnenju bodo podjetja pač izbrala tiste svetovalce, ki bodo najbolj kakovostni in najbolj strokovno usposobljeni. In samo dejstvo, da je nekdo sodeloval pri pripravi regionalnega razvojnega programa, ne pomeni pri tem nič. Kar se tiče tistega očitka glede podjetij, da je vse že v naprej pripravljeno, mislim, da če bi bilo temu tako, potem ne bi izhajali iz same strategije, ne bi določili prioritet. Stvar je zelo, zelo transparentna, kot se lahko tudi prepričate. Ne nazadnje vsem zainteresiranim investitorjem tudi dnevno odgovarjamo na njihova konkretna vprašanja v zvezi z javnim razpisom. Najpogostejša vprašanja in odgovori nanje so tudi objavljeni na internetnih straneh ministrstva. Bili so organizirane tudi informativni dnevi, tako da kar se tega razpisa tiče, moram reči, da je izjemno transparenten, in si bom prizadeval, da bo celoten postopek tudi v nadaljevanju potekal skladno z razpisnimi pogoji. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Drobnič, izvolite.
Gre za razdelitev 8 milijard denarja. Ta projekt oziroma avtor te strategije je gospod dr. Kovač. Vemo, iz katerih krogov izhaja. Vlada je to potrdila. Lepo, fino! Bomo pa videli, kaj se bo v zvezi s tem, ko boste financirali, kaj se bo pravzaprav pokazalo - kateri finančni lobiji in katera velikapodjetja stojijo za temi projekti. Jaz nimam nič proti, da se v program razvoja vključujejo velika podjetja, kot je Istrabenz, kot je Sava, kot je Krka in še nekatera. Vemo, kako izgledajo in kakšne so povezave. Ampak ko pa vi to napletete še 8 milijard denarja zraven, ne slovenskega, evropskega, je pa v nekem smislu javni denar, se pa lahko sprašujemo, ali je ta razpis zadosti transparenten, ali cilja na enakomeren regionalni razvoj in enake možnosti vključevanja. Zakaj niste pustili, denimo, tri ali štiri mesece odprt razpis, da bi projekte lahko primerjali? Kako ste lahko zdaj na prvem odpiranju to porazdelili, nekatere dobre projekte, ki terjajo več prijave, pa boste izpustili? Ko bo denar izčrpan tega pač ne bo možno več izvesti. Zakaj se ne bi dotaknili drugih tem. Recimo, novi turistični produkti, podeželski turizem, učne poti, tradicija in kultura ter podobne stvari. Seveda bomo mi natančneje pogledali, kako so se ti razpisi odvijali, kdo je prejemnik teh sredstev. Verjetno bomo tudi zahtevali revizijo.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Poglejte, samo na to zadnje, da vam še enkrat preberem: "Sofinanciranja naložb v turistične zmogljivosti in rekreacijske površine na kmetijah. Gre za ukrep, tako imenovani 3.3 diverzifikacija kmetijske dejavnosti in dejavnosti, ki so blizu kmetijstva." Obstajajo različni razpisi za različne namene. To, kar ste vi sedaj dejali, tega pa ne morem sprejeti, ker ste že naprej obsodili nekatera podjetja in v naprej vezali legitimnost razpisa na njegov rezultat. To pač ni logično. Legitimnost razpisa je vezana na postopek razpisa, na kriterije razpisa, na transparentnost. Če bodo določena podjetja uspešna na tem razpisu oziroma če so določena podjetja zainteresirana za vlaganje v turizem, jaz v tem ne vidim nobenega problema, jaz bi si želel, da je takšnih podjetij še več. Še enkrat poudarjam, gre pogostokrat za vlaganja na razvojno problematična območja. Sam ste omenili Krko, ki v glavnem, kolikor vem, vlaga na Dolenjskem. Imamo tudi Prekmurje, kjer je turizem ena izmed rešitev za razvoj tega območja. Imamo celo vrsto drugih območij, ki sem jih omenil, kot je razvoj Julijskih Alp, kot je razvoj Krasa, kot imamo ne nazadnje Obalo. In povedali smo, daje razvoj turizma ena izmed ključnih dejavnosti, ki bodo tako opredeljene tudi v strategiji gospodarskega razvoja Slovenije. Jaz še enkrat poudarjam, ne drži, da se nekatere a priori v naprej izključuje. Drži pa to, da se morajo najti znotraj prednostnih produktnih področij. To so tista področja, ki lahko ustvarijo največ delovnih mest, ki lahko najbolj prispevajo h gospodarski rasti v Sloveniji. In temu je bila namenjena strategija. Tukaj vas javno sprašujem: Zakaj se niste oglasili, ko je strategija nastajala? Ko je strategija sprejeta, ko je šla skozi javno obravnavo, ko je bila sprejeta tudi na vladi, se je pač moramo držati. Če ne, vas seveda sprašujem: Zakaj pa imamo potem strategijo? Nelogično bi bilo, če bi jaz zdaj tisti dokument vrgel stran in rekel: "Saj to vse skupaj nima smisla, razpisne pogoje, pravila igre bomo postavili povsem na novo." Jaz mislim, da tukaj se pa strinjate z mano, da je ravno v tem transparentnost tega razpisa, da se držimo določenih strateških prioritet, strateških dokumentov, ki mu v tem primeru pravimo tudi strategija razvoja turistične dejavnosti za obdobje 2002/2006. Kar se tiče pa teh rokov, veste rok je sorazmerno kratek. Če ta sredstva ne bomo počrpali, jih pač ne bomo. Bomo pač neto plačniki v evropski proračun. In je enostavno več odpiranj. Ne drži, da so ta sredstva že počrpana. Tri odpiranja vlog so: 19. maja, 2. junija je naslednje odpiranje in še 30. junija. In tukaj s tega vidika je ta razpis izjemno transparenten. Hvala.
Hvala, minister Lahovnik. Proceduralno, kolega Drobnič.
Hvala lepa za besedo. V skladu s poslovnikom, mislim, da z drugim odstavkom 164. člena zahtevam, da se v zvezi z odgovorom ministra dr. Lahovnika, ministra za gospodarstvo, opravi razprava v parlamentu.
Hvala. Ta predlog bo posredovan jutri in bomo o njem odločali v okviru glasovanj. Sledi poslansko vprašanje, ki ga bo zastavil Jože Tanko ministru za šolstvo, znanost in šport. Imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Ne dolgo tega je državni zbor sprejel novelo zakona o vrtcih, v kateri je med drugim določeno, da morajo občine preverjati tudi premoženjsko stanje staršev. To je vse prej kot lahko in enostavno delo, še posebej, ker občinski uradniki za to niso niti pristojni niti usposobljeni niti za izvajanje niti za ocenjevanje. Še večji problem pa nastopi takrat, kadar je treba izvesti določene preverbe v zemljiški knjigi ali pa narediti poizvedbo pri drugih javnih institucijah, ki ponavadi niti nočejo sodelovati niti posredovati iskanih podatkov. Prav tako je bilo že večkrat opozorjeno, da sistem oblikovanja cen vrtca in plačil storitev ni primeren. Dr. Mrkaić je v svoji analizi v Financah ta opozorila samo še finančno podkrepil. Iz diagramov je jasno razvidno, da je prispevek staršev glede na plačo predvsem v mejnih območjih plačilnih razredov izrazito neenakomeren. Tudi sam sem že na to temo postavil poslansko vprašanje, ker se nanaša predvsem na porast cen v vrtcih v letu 2002. V začetku aprila je občina Sodražica tudi poslala pobudo na ministrstvo in na obe skupnosti občin skupaj s predlogom sprememb za plačila staršev. Predlog je pa naslednji. Predlagajo enotno ceno vrtca za vse starše, ki bi pokrivala stroške hrane in del materialnih stroškov. Stroški dela se podobno kot pri osnovnih šolah prenesejo na državo, ostale stroške naj krije občina, podobno kot v primeru osnovnih šol. Predlog je podprlo 60 občin, vendar po dveh oziroma skoraj treh mesecih odgovora ministrstva še ni. Obstoječi sistem pa ima vrsto pomanjkljivosti in dopušča številne zlorabe. Zanima me: Zakaj se kljub trajnim opozorilom, da nekaj na področju plačevanja vrtcev ne funkcionira, ne zganete? Kako in kdaj se boste lotili reševanja tega velikega problema, ki moti vse po vrsti, tako občine, starše in vse, ki so še udeleženi? Zakaj tudi ni nobenega odgovora na dobronamerne pobude in predloge, ki prihajajo s strani občin, konkretno v primeru Sodražice? Ali je priznanje, da nekaj ne deluje oziroma da nekaj deluje, izredno problematično, res tako težko? Hvala.
Hvala. Besedo ima minister, doktor Slavko Gaber. Prosim.
Hvala. Če izpustim, če pustim ob strani ta demagoški del vprašanja, potem naj povem, da smo imeli prav v mesecu maju več srečanj po Sloveniji s predstavniki občin in da smo tam razpravljali o predlogih, ki jih tudi danes tukaj poslušam - o nadaljnji centralizaciji te države in o tem, kako bi še dodatno pobrali sredstva, ki so v občinah. In sicer tako, da bi jih najprej skoncentrirali na ravni države in potem od tukaj plačevali plače za vrtce okoli po državi. Nam se zdi, da bi moral biti trend prav obrnjen: da bi bil že skrajni čas, da se Slovenija odloči za razvoj pokrajin, za ustanovitev pokrajin in potem za normalno delovanje tega sistema. Kar pa zadeva področje predšolske vzgoje, kaže opozoriti na to, da se tu vendar, takšno je tudi daleč prevladujoče stališče v občinah, stvari urejajo; da smo prišli po dolgotrajnih pogovorih tudi do sprejetja metodologije za določanje cen in da smo v skladu z novim pravilnikom tudi že v 60-ih % vseh občin oblikovali cene po novem - ta trenutek je verjetno številka že večja, govorim o zadnjih podatkih, ki jih je ministrstvo zbralo. Priznavam, da je to ministrstvo eno prvih, ki se je lotilo oziroma da smo se za to skupaj odločili tu v parlamentu; torej da smo med prvimi, ki smo se odločili za to, da bi tudi premoženjsko stanje vključevali v razmislek in v določanje plačila v vrtcih. Ko smo o tem razpravljali, je bila tukaj dosežena visoka stopnja soglasja o tem, da je to treba narediti in da bi naredili torej konec temu, da bi nekateri z mercedezi, z več kot dobrim materialnim stanjem doma, uveljavljali oprostitev plačevanja stroška v vrtcu. Lani smo se tega lotili prvič, na jesen. Kar nekaj vika in krika je povzročilo prav to dejstvo, da se je to začelo ugotavljati. Vzelo nam bo z gotovostjo še kako leto, da se bo ta sistem uveljavil. Če ga znamo hitreje dograditi, potem so vsi predlogi za to dograjevanje dobrodošli. Mi pa bomo v skladu z načrtom dela na ministrstvu in tudi v skladu z dogovori s skupnostmi oziroma združenji občin konec meseca julija imeli podatke, ki bodo povedali, kaj smo na tem področju dosegli v prvem letu tudi na ravni finančnega efekta. Toliko. Hvala.
Hvala, minister. Jože Tanko ima še besedo za dopolnilno vprašanje.
Dejstvo je, da je to preverjanje premoženjskega stanja izredno težko in zahtevno in da občine tega, predvsem tudi zaradi tega, ker javni sektor sam ni v stanju zagotoviti primerljivih podatkov, niso v stanju tega izpeljati in da je v bistvu člen, ki je na nek način mrtev in ga ni možno izvajati. Druga stvar, ki nekako govori o tem, da bi bil trend obrnjen, da bi občine prevzele še večji del bremena, je pa problematičen v tem, ker ministrstvo za šolstvo določa praktično na področju predšolske vzgoje popolnoma vse. Določa kadrovske normative, določi napredovanja zaposlenih, normative otrok v oddelkih, normative površin, določa ceno goriv. Ministrstvo za finance izračuna dohodninsko osnovo, ministrstvo za šolstvo pa potem predlaga še pravilnik o razmejitvi plačila stroškovmed starši in občino. Skratka, celoten sistem je izredno centraliziran. Občine nimajo popolnoma nobene možnosti, da na ta način kakorkoli odreagirajo. Če pa že poskušajo karkoli na tem področju narediti, kot je bilo to v primeru, recimo, Lenarta, ko bi verjetno lahko izpeljali določeno reorganizacijo in ste tudi podcenili storitev, to se pravi, da bi naredili nek gospodarski korak naprej, da bi isto storitev opravili ceneje in racionalnejše, pa naletijo tudi ponovno na administrativno oviro s strani ministrstva za šolstvo, ki prepreči, recimo, reorganizacijo, čeprav je občina za ustanovitev zavoda. Skratka, v sistemu predšolske vzgoje nastopi vrsta blokad, ki na nek način onemogočajo, da bi občine same oblikovale cene. Zato mislim, da je ta pobuda [[...]] [[Znak za konec razprave.]] [[...]]Sodražice, ki na drugačen način razmejuje prispevke predvsem med starši, občino in pa državo, popolnoma utemeljena in glede na pristojnosti, ki jih ima ministrstvo na tem področju oziroma tudi država, predvsem racionalna. Zanima me: Kako naj se, recimo, občine ob teh pogojih sploh lotijo racionalizacije, če določenih stvari niti izpeljati ne morejo, ministrstvo pa na teh stvareh čvrsto vztraja?
Minister, imate še besedo za dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Seveda ponovno kup polovičnih dejstev in veliko trditev, izpeljanih iz takšnih napačnih predpostavk. Poglejte, kolega Tanko, vi več kot dobro veste, da je metodologija bila sprejeta tako, da se je uskladila z obema združenjema občin, da je delo na tem potekalo več kot leto dni zelo intenzivno. In šele, ko je bilo doseženo soglasje z njimi in tudi s skupnostjo vrtcev, takrat je bila objavljena. To je elementarnodejstvo. Veste tudi to, da ta trenutek sodelujejo predstavniki občin pri pogajanjih o določitvi plač za to področje in tako naprej. Seveda, jaz ne skrivam nekega drugega dejstva, to je vse mogoče urediti tudi drugače. Mogoče je pustiti deregulirano to področje in zame je to realna dilema. Vendar bo deregulacija ponovno prinesla bistveno večje razlike v standardu med občinami, kot jih imamo ta trenutek. Mi smo cene v vrtcih spravili prvič v smiselne okvire, namreč razlike v cenah, šele v zadnjem letu, ko jebila ta metodologija zares uporabljena. Pred tem se je plačevalo za zelo podobno uslugo v različnih delih države tudi za dvakratno razliko cene, tudi s strani staršev. In tu si je pač treba odgovoriti, katerega od obeh sistemov ali pa tudi katerega tretjega bomo uporabljali. Ne vem, če je vedno odgovor, da naj pač vse plača država ali pa naj bo vse deregulirano. Mi tu iščemo neko pravo mero. Ne trdim, da smo jo našli, trdim pa, da so bili narejeni pomembni koraki naprej v zadnjih petih, šestih letih pri urejanju tega področja in da so danes razmere v marsikaterem vrtcu boljše, kot so bile pred tem, ko je ves sistem bil urejen drugače. Kar pa zadeva Lenart, je pa stvar zelo preprosta. Tam poskušajo ukiniti vrtec, ki ima 16 oddelkov. Naše ministrstvo trdi, da vrtcev ni mogoče kar tako, enostavno razpuščati, če imajo takšno število oddelkov. Če jih je manj kot 10, se jih lahko reorganizira in priključuje tudi k šolam; marsikje smo sodelovali pri tem. In drug: predmet spora je, ali se lahko občina odloči, da nebo izplačevala plač vzgojiteljicam in vzgojiteljem, ki tam opravljajo delo, zato ker je v sporu z vrtcem. Naš odgovor je, da ne.
Hvala. Naslednje vprašanje bo postavil dr. Jožef Bernik. Prosim, kolega Tanko.
Hvala. Glede na to, da gre za izjemno pomembno področje, ki v veliki meri odreja tudi kvaliteto dela v občinah, tudi obremenjuje občinske proračune, obremenjuje tudi prispevke staršev, bi predlagal, da bi državni zbor, v skladu z 246. členom, v zvezi s tem poslanskim vprašanjem opravil tudi razpravo. Hvala.
Hvala. Tudi o tem predlogu bomo odločali jutri v okviru glasovanj. Nadaljujemo z vprašanji. Dr. Jožef Bernik ima vprašanje za ministra za delo, družino in socialne zadeve. Dr. Vlado Dimovski trenutno ni navzoč, vendar boste vprašanje kljub temu postavili.
Ja, kaj hočem, gospod predsedujoči. Hvala za to možnost. Ampak, zakaj bi postavljal vprašanje, če pa ministra nikoli ni tukaj? To je že drugič.
To ne bo držalo. Danes ga ni, ker je opravičeno odsoten.
Mi je prav žal, ampak če smem predlagati, gospod predsedujoči, da bi morda uredili tako, da nam poveste vnaprej, koga ne bo. Ker lahko sedimo cel večer tukaj, pa čakamo, da bo prišel. Pride pa ne, pa tudi odgovora ne dobimo. [[...]] [[Glas v ozadju.]] [[...]]Zato bom pisno zahteval ta odgovor in se bom tudi pritožil na to, da ministrov ni. Hvala.
No, jaz sem vam dal priložnost, da bi vprašanje kljub temu postavili in ga na naslednji seji državnega zbora na kratko ponovili ter dobili odgovor. Bova pač tako danes zaključila. Hvala lepa. Jožef Jerovšek ima vprašanje za generalnega sekretarja vlade [[...]]
Hvala lepa.
Mirku Bandlju. Prosim.
Lep pozdrav! Moje vprašanje se nanaša na ravnanje predsednika vlade, vladnih služb in predsednika vlade ob incidentu, ki se je zgodil na proslavi 50-letnice tovarne Krka, 27. maja, na kateri je kot slavnostni govornik nastopil predsednik vlade, gospod Rop. Zanima me: Zakaj se vlada s sporočilom za javnost ni takoj ogradila od neumestnega in neopravičljivega norčevanja iz bolezni in starosti ljudi, tokrat iz starosti in bolezni papeža, ampak se je očitno to skrivalo pred javnostjo? Edino tako bi namreč lahko pred domačo in tujo javnostjo zavarovali in zaščitili ugled države in njenih visokih predstavnikov. Zakaj so prve reakcije in pojasnila prišla šele po pisanju tednika Žurnal oziroma posledičnih javnih vprašanjih cerkvenih dostojanstvenikov? Potem se seveda sprašujem, kako vlade k potrebnim pojasnilom niso prisilili poročevalci s prireditve. Ali je šlo za poskuse cenzure ali za samocenzuro? Oboje je slabo, oboje je zelo slabo! Kajti sprašujem se: Ali se je to zgodilo zaradi pritiskov, ker je bil gostitelj kandidat LDS-a za evropskega poslanca? S strani dnevnih časnikov in elektronskih medijev namreč nihče ni obvestil javnosti o incidentu. Gre za pomembno vprašanje o neodvisnosti in profesionalnosti medijev. Sprašujem tudi: Kako je bila državna komisija za proslave oziroma državni protokol vključen v pripravo proslave? Koliko držijo informacije, da se je proslava iz državnih logov skušala zlorabiti za promocijo kandidatov Liberalne demokracije Slovenije za evropski parlament? Da je bilo gostitelju sugerirano, da vabi goste predvsem iz vladnih strank, kot smo videli na nekaterih posnetkih, se je to v glavnem zgodilo. Pri tem mi gre zgolj za to, da se kaj takšnega ne bi več na način, kot se je zgodil v Lutkovnem gledališču, ko je takratna vladna garnitura dobesedno sugerirala javnosti, da je tonekaj pozitivnega, da je vsakršno norčevanje dovoljeno in možno, vlada pa ne stori nič, da bi se ti negativni pojavi prekinili. Hvala lepa.
Generalni sekretar vlade ima besedo za odgovor.
Hvala lepa. Ne vem, kaj naj sicer odgovorim na te insinuacije, namigovanja in podobne neburoze gospoda poslanca. Lahko rečem edino to, da o incidentu ne vem nič. Nihče se sedaj s tem ni obrnil name, nobena od vladnih služb ni bila v zvezi s kakršnimkoli incidentom z ničemer obveščena. Tudi sicer moram reči, da vladne službe nimajo nobenih pristojnosti posegati v neke proslave, ki jih organizira civilna družba ali gospodarstvo in ki niso državne proslave. To ni bila državna proslava, državni protokol ni programiral te proslave, kot je bilo podtaknjeno ravnokar. In seveda, ker tudi nobenih pristojnosti v zvezi s tem tudi nimam kaj na to odgovoriti? Lahko edino le rečem kot državljan te države, da upam, da nikoli ne bom doživel niti jaz niti moji potomci tega, da bi država ali vladne službe ali kdorkoli reagiral na neke dogodke, ki se pač dogajajo izven sfere državne oblasti in ki jih, seveda, lahko ocenjujejo le za to pristojne institucije iz sfere civilne družbe. Hvala.
Hvala. Kolega Jerovšek, imate besedo.
Hvala lepa. Na tak način, kot je gospod generalni sekretar sedaj odgovarjal in kot počne vlada, se žal zapravlja ugled države. Gospod generalni sekretar pravi, da nihče iz vladnih oziroma nihče ni bil obveščen, da se je kakršenkoli incident zgodil. Od kod potem poznejša pojasnila, da se je predsednik vlade, gospod Rop, počutil zelo neprijetno in ne vem kako in sami govorijo o incidentu - vladne službe pa ne vedo nič. Zato sprašujem tudi: Zakaj Urad vlade za informiranje javnosti ne ponudi video posnetka dogajanja in s tem zajezi vprašanja o vedenju politikov? Nimam razloga sam, da ne bi verjel, da so bili v zadregi, zato naj se pokaže kaseta, saj bo zadrega na obrazih na posnetku gotovo vidna, če je bila res prisotna In nenazadnje, tam so bili številni tukaj prisotni tudi, čeprav je danes malo ljudi, politiki iz vladnih vrst - nihče ni vstal in odkorakal, kot to storijo v tujini! Hvala lepa.
Hvala. Mirko Bandelj ima besedo.
Lahko bi tudi rekel, da se tokrat zelo dobro počutim, ko poslušam vaša razglabljanja in si sploh ne znam predstavljati, iz katerega sistema ste padli. Ampak še enkrat rečem, ne znam si predstavljati, da bi lahko v tej državi urad vlade za informiranje skrbel za to, da bo javnost informiranja o nečem, kar je funkcija medijev. In jaz sem lahko, kvečjemu lahko rečem, zadovoljen, da mediji niso padli na te provokacije, ki jih poskušati sedaj vi nekako izpogajati. Tudi še enkrat ponavljam, da se nihče ni obrnil na nobeno od vladnih služb v zvezi z nikakršnim incidentom, ki bi se zgodil v Novem mestu na proslavi Krke. Nihče! In tudi če bi se! Hvala bogu, lahko rečem, da tako rekoč večina v tej državi smo le pametni ljudje in vemo, da za kaj takega nisopristojne vladne službe. In tudi to, da bi moral reagirati, da bi morale vladne službe reagirati na nek zapis iz nekega Žurnala, se mi zdi, da je popolnoma deplasirano in primerno kvečjemu za neke kavarniške razprave. Moram tudi reči, da si ne znam predstavljati države in vlade v svetu, ki bi morala - recimo, da bi morala - vaše skeče pa vaše nastope komentirati. Hvala bogu, take države ni in je, upam, na tem teritoriju nikoli več ne bo. Hvala.
Hvala lepa. Jožef Jerovšek ima besedo.
Hvala lepa. Moram protestirati proceduralno nad takim nivojem odgovarjanja, da govorijo kavarniških nastopih. Takšni odgovori vlade lahko povzročijo, po mojem mnenju, tudi resne posledice za slovensko državo. In si ne dovolim, da se govori o kavarniških, jaz sem samo prebral, kaj se je zgodilo, v medijih in mislim, da gre za dokaj resen dogodek in pravzaprav z mojim vprašanjem pa skušam zaščititi ugled države, ne pa ga prizadeti. Hvala lepa.
Ivan Mamić ima vprašanje za ministra za promet, doktorja Marka Pavliha, prosim.
Hvala za besedo. Krajani Podnanosa in Hrašč v Vipavski dolini s podporo ostalih krajanov okoliških vasi so lansko jesen protestirali in podpisovali peticijo za pospešitev gradnje spodnjega odseka hitre ceste Razdrto-Vrtojba v dolžini 4,7 kilometrov. Njihova skrb je velika, ker se sedanji promet približno 7.000 vozil dnevno vali skozi naselje Podnanos po prometnici, ki je le tri metre odmaknjena od osnovne šole z enim samim prehodom za pešce. Razen nevarnosti za otroke tak promet povzroča tudi hrup, ki moti te otroke pri pouku. Odgovor Darsa so dobili, da že v začetku letošnjega leta gre v razpis izdelava trase. Kaže, da je to bil le pesek v oči krajanom. Zakaj bi po planu dinamike gradnje tega dela hitre ceste šele stekla izdelava projektne dokumentacije? Se pravi, dokumentacija zamuja več kot pol leta. To po moji logiki pomeni zamik najmanj za eno leto. Jaz sicer mislim, da bo do konca leta 2007. končana izdelava te ceste, kakor je napisano v nacionalnem programu, toda razbremenitev obstoječe prometnice je življenjskega pomena za krajane, sploh pa za otroke in če so sredstva deponirana, kot so to trdili tudi meni predstavniki Darsa, me zanima, kaj se še čaka. Ker sem sam sodeloval v vsej tej zadevi, skupaj s krajani in vodstvom občine Vipava, se čutim odgovornega, da dobim resničen odgovor na njihova pogosta vprašanja: Kdaj se bo začela gradnja oziroma kdaj bodo otroci začeli hoditi v šolo brez spremstva staršev in iz šole čez cesto brez spremstva učiteljev po pouku? Torej, kdaj bo razpis? To je glavno vprašanje. Sedaj bi še kot dodatek podal, da je treba povedati, da 4,7 kilometra hitre ceste ob ugodnih pogojih ni nikakršen problem narediti v nekaj mesecih, toda na terenu, ki je ugoden. Na tem terenu, o katerem govorim, je treba cesto pilotirati tudi do 30 metrov globoko [[...]] [[Znak za konec razprave.]] [[...]]Na tem delu odseka sta predvidena še dva dvocevna predora dolžine okrog 0,5 kilometra, se pravi krat dva, je en kilometer. Težavnost gradnje se povečuje še s tem, da je v strmini - toliko težje, ker je treba narediti dostopne poti, ki jih potem ne bo. Skratka gre v tehničnem smislu za zelo težak pa tudi drag odsek. Torej, kdaj bo razpis, da bodo ljudje vsaj vedeli približno, kdaj bo konec težav? Hvala.
Minister, imate besedo za odgovor. Prosim.
Hvala lepa. Čeprav smo šele pred nekaj urami vaše vprašanje dobili, smo vseeno poskušali pripraviti čim bolj izčrpen odgovor. Pa bi predlagal, da ga kar preberem v duhu čim bolj racionalne izrabe časa. Zaradi težav pri odkupu zemljišča, vojaškega poligona, ni bila mogoča gradnja hite ceste po veljavnem lokacijskem načrtu. Predlagana spremenjena trasa po varianti Brnica - sever 1 je bila zasnovana racionalno, vendar pa so tako spremenjenemu poteku trase hitre ceste zaradi približanja naseljem Hrašče in Poreče, ostro nasprotovali krajani Hrašč, Poreč in Podnanosa ter komisija za sprejemanje gradnje hitre ceste Razdrto - Vipava, ki deluje v okviru občine Vipava. Zato je bila izdelana dodatna prevetritev spremenjenega poteka trase hitre ceste. Nova varianta, imenovana Civ-1, je bolj odmaknjena od naselja Hrašče proti Pobočju. Iz primerjave med varianto Civ-1 in varianto Brnica - sever 1 izhaja, da sta obe tehnično izvedljivi, vendar pa je prednost prve v manjšem odstopanju od že sprejetega lokacijskega načrta ter v večji oddaljenosti od naselij Hrašče in Poreče zaradi česar je tudi bolj sprejemljiva za občino in prizadete krajane. Varianta Civ-1 je iz večine okoljskih vidikov ugodnejša od variante Brnica - sever 1, njena slabost pa se kaže v povečanju investicijskih stroškov, saj je okoli 780 milijonov SIT dražja od variante Brnica - sever 1. Za spremenjen potek trase hitre ceste bo treba izvesti celoten postopek spremembe lokacijskega načrta in tudi druge aktivnosti, ki bodo podlaga za sklenitev pogodbe za izgradnjo in samo izgradnjo. Točnega datuma seveda vam pa v tem trenutku ne morem dati. Hvala.
Hvala za odgovor. Ivan Mamić ima še dopolnilno vprašanje.
Ne bom rekel, da govorite neresnico, ker niti niste sodelovali v tej zadevi, samo ta sprememba, to je tretja varianta, ki je bila sprejeta, tako imenovana vmesna ali - ne vem kako so jo že imenovali - je tudi dražja itn. Ampak ni bistvo problema v tem. Bistvo problema je, kot sem omenil, prometnica skozi Podnanos. Samo to, kar vi sedaj pravite, to so meni odgovorili Darsovci že pred novim letom, da je načrt narejen, da bo razpis takoj po novem letu stekel. To se pravi, oni so meni metali pesek v oči in tudi vam, če so tako odgovorili. Lepo bi prosil, bomo dostavili zapisnike z občine Vipava, saj sem sodeloval v tej zadevi. Tudi ker sem tudi gradbenik in me te stvari zanimajo in jih poznam in tako naprej. Lepo vas prosim, poskusite dobiti pravi odgovor od Darsa. Hvala.
Minister, imate besedo še za dopolnilni odgovor.
Bom pridobil podatke in videl, kako se zadeva dogaja.
Hvala lepa. Besedo dajem Rudolfu Petanu za vprašanje ministru za šolstvo, znanost in šport, ki ga trenutno ni tu - upam, da posluša v bližini in da bo prišel -, dr. Slavku Gabru. Prosim.
Kolikor vem, je minister tu, ne bi dvakrat ponavljam, bom počakal toliko.
Dr. Slavko Gaber, upam, da posluša. Jaz predlagam, da ne bo zadrege, zamenjavo. Besedo bom dal Alojzu Soku [[...]]No, je že dr. Gaber tu. Začeli bomo s tem poslanskim vprašanje. Gospod Rudolf Petan ima besedo.
Hvala za besedo. Ministru za šolstvo, znanost in šport bi želel postaviti vprašanje sledeče vsebine. Gospod minister, kako komentirate dogodek na FDV, fakulteti za družbene vede, ko je referentka na omenjeni fakulteti postavila pred vrata pripadnika slovenske vojske, ki sta želela urediti študijske zadeve, bila pa sta v uniformi slovenske vojske, torej v oblačilih, ki jima jih je predpisala slovenska država in zahtevala, da jih tudi nosita. In na tej fakulteti ta uniforma predstavlja oviro za urejanje zadev. Ker ne gre za kakršnokoli učno ustanovo, ampak za tisto, ki izobražuje na katedri za obramboslovje tudi ljudi, ki jih bo kar nekaj moralo po končanem študiju nositi uniformo. Glede na omenjeno in glede na to, da je na omenjeni fakulteti predavatelj tudi sam minister za obrambo, dobi človek nehote občutek - ni nujno, da je to res tako, ampak dobi se občutek -, da gre za neke stare zamere ali pa, da so tam zaposleni ljudje, ki - ne vem, mogoče je malo prehud izraz, ne trdim, da je to tako, ampak človek si lahko tudi tako misli -, da so to ljudje, ki sovražijo vse, kar diši po inštitucijah slovenske države, razen mogoče plače, ki jo dobijo. Lahko si tako mislimo, zato sprašujem. Gospod minister: Ali menite, da je prav, da se uslužbenec ali uslužbenka obnaša kot država v državi in sramoti državne institucije in tolmači pravila po svoje, po birokratsko, na škodo države in predvsem uporabnikov ter sama določa, kdo je primerno oblečen ali ne? Ne nazadnje je ta oseba tam zaradi uporabnikov, to je zaradi študentov, rednih ali izrednih, ali ob delu ali kakršnihkoli, in bi bilo prav, da bi se osebe, ki opravljajo takšno delo, tega tudi zavedale. Ali pa si mogoče nekateri, v konkretnem primeru ta oseba, mogoče tudi jemlje pristojnosti, ki ji ne gredo in je mogoče prekoračila svoje pristojnosti. Hvala za odgovor.
Hvala za vprašanje. Minister ima besedo za odgovor.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani gospod poslanec! V skladu z ureditvijo v tej državi smo se za odgovor obrnili na univerzo v Ljubljani in tudi na fakulteto za družbene vede, kjer je do tega dogodka prišlo. Sam vam bom njihove pisne odgovore, ker jih imam pred seboj, tudi predal. Želel pa bi reči to, da sam ocenjujem, da je ta neljub dogodek po moje kazal na pretirano gorečnost koga od zaposlenih na fakulteti in na pretirano skrb za to, da bi preozko razumeli sicer dejansko zapisan 9. člen statuta Univerze v Ljubljani, ki vam ga bom, če dovolite, prebral. Ta namreč pravi: "Uniformirani pripadniki policije ali oboroženih sil ne smejo nepovabljeni vstopiti v prostore univerze, razen v nujnihprimerih posredovanja, ko je v nevarnosti življenje in telo ali premoženje." Da je takšen zapis mogoče najti v statutu Univerze v Ljubljani, ni nič posebnega, takšne zapise najdete v kar lepem številu podobnih aktov po univerzah v Evropi in gre za zelo izrazit znak zagotavljanja avtonomije tega šolskega prostora. Seveda pa ta člen ne meri na vstopanje študirajočih na neki instituciji v to institucijo. Če pravilno razumemo pojasnilo tudi rektorata ljubljanske univerze, pa tudi dekanata, gre za to, da v tehprimerih je ta vstop tekoč in ni posebnih težav, seveda kadar gre za študijski proces. In nam sporoča, posredno seveda tudi vam, da sta omenjena gospoda svoje posle, ki sta jih urejala za tretjo osebo, lahko opravila. Torej tisto, zaradi česar sta prišla na fakulteto, sta ta dan tudi opravila, čeprav tega nista počela zase. Verjamem pa, da bo tudi ta javna diskusija izčistila smisel 9. člena statuta, ki je predvsem ta, da policija kot korpus ne more vstopati v prostore univerze, ne da bi bila tja povabljena. In tudi takrat lahko samo izjemoma vstopa. In enako velja za vojsko. Za vse nas oziroma za vse državljane in državljanke, ki pa nosijo uniformo, pa bo veljalo, da poskrbijo za to, da je razvidno in da se ve, da so zaradi študijskih namenov prisotni v teh institucijah. Verjamem pa, da ne gre za kakršnokoli zlonamerno ali pa kakršnokoli drugo do države neprijazno ravnanje te fakultete. Vi ste že sami omenjali ljudi, ki s te fakultete prihajajo. Jaz bi jih lahko naštel še nekaj, ki vsekakor so celo precej visoko v institucijah te države, in ta fakulteta je tudi v času osamosvajanja več kot dokazala, da so ljudje, ki so tam doštudirali, bili pripravljeni marsikaj zastaviti tudi za to državo. Hvala.
Rudolf Petan ima še dopolnilno vprašanje. Prosim.
Hvala za besedo. Torej, gospod minister, moram priznati, da sem zadovoljen s tem, kar sem slišal. Vprašal sem še posebej zato, ker to ni kakršnakoli fakulteta, ampak jaz bom rekel, da bom čimbolj poenostavil - je matična za, recimo, ministrstvo za obrambo, ker nimamo vojaškega šolstva. In to je tista osnovna fakulteta, ki izobražuje kader za to področje. In zato je malce nenavadno, tudi če bi bilo kakorkoli drugače, da se pripadniki slovenske vojske v uniformi ne bi mogli tam pojaviti za študijske zadeve. Za kaj drugega jaz razumem. Ker po tej logiki se tudi pripadniki slovenske vojske, ne vem, bom mogoče malce pretiraval, ne bi smeli pojaviti na krvodajalski akciji, ker bi kdo takoj našel, da pač to ne gre. Ampak odgovor, ki ste mi ga dali, mi daje neko upanje ali pa neko podlago, da je šlo verjetno za neko preveč birokratsko obravnavanje nekega predpisa. Tudi če takšen predpis je - in jaz verjamem, kar ste mi prebrali -, potem bi se verjetno morali vprašati, če je čisto pravilno napisan. Mogoče je res malce tako dvoumen, da ga lahko razlagamo tako ali pa drugače. Da ne bi prišlo do takšnih dvoumnih tolmačenj, bo verjetno potrebno okoli tega razčistiti,tako kot ste tudi sami omenili, in se malce pogovoriti. Bilo bi zelo nenavadno, da se to dogaja na matični fakulteti za slovensko vojsko. Sedaj, ko ste tudi sami omenili, ko so kadri iz te fakultete pokazali svoje znanje in so prispevali svoje k ustanovitvi slovenske države. In tudi sedaj, ko zagotavljajo kader za slovensko vojsko in, kot veste, smo sedaj postali tudi članica Nata in slovenska vojska je morala biti deležna velikega preverjanja in harmonizacije s standardi Nata. Tako upam, da se bo to zgodilo, kar ste vi predlagali, tako da do podobne samovolje ali pa preveč birokratskega tolmačenja ne bo prišlo. Hvala lepa.
Hvala. Želite še besedo za odgovor, prosim.
Povsem na kratko. Poglejte, da se tako kot marsikje v Sloveniji tudi na univerzi pravila ravnanj dograjujejo in da je tako kot marsikje drugje tudi tukaj vprašanje interpretacije člena v statutu, ki se meni zdi relativno korektno zapisan, ampak nisem pravnik in bo že kdo drug presodil o tem Da se torej to ravnanje v skladu s tem členom šele formira. Meni ni znano, da bi doslej imeli kakršenkoli zaplet v, ne vem, zadnjem desetletju te vrste na univerzi. Še več, z univerze mi sporočajo, da je rektor do sedaj še vedno, ob vnaprejšnjem zaprosilu za vstop teh oseb tudi v druge fakultete, kjer ne gre za to, o čemer vi govorite, da je katedra za obramboslovje del te fakultete, to odobril. Sam razumem to diskusijo kot dobronamerno in računam tudi, da se bodo stvari urejale bodisi z dopolnitvijo razlag ali pa z dopolnitvijo predvsem ravnanj v to smer. Hvala.
Hvala, minister. Besedo bo dobil Franc Pukšič. Ima vprašanje za ministra za zunanje zadeve, doktorja Dimitrija Rupla, ki je opravičeno odsoten, ker sodeluje na zasedanju sveta Evropske unije za splošne zadeve in zunanje odnose. Ampak vprašanje želite kljub temu postaviti? Ja, imate besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Žal, da tega na začetku poslanskih vprašanj niste povedali, da gospoda Dimitrija Rupla na seji za poslanska vprašanja ne bo. Razpis, ki sta ga dali dve ministrstvi, ministrstvo za kulturo in ministrstvo za zunanje zadeve, v Uradnem listu na osnovi zakonodaje in pravilnikov je sledeč, in sicer: ciljni razpis za izbor osrednje revije za Slovence po svetu. Iz tega razpisa so razvidni tudi razpisni pogoji. Prvič. Splošni pogoji za sodelovanje na razpisu, kjer izrecno piše "izpolnjevanje pogodbenih obveznosti do Republike Slovenije v preteklosti". Potem razpisni kriteriji: "Prednostno bodo obravnavani projekti predlagateljev, ki so v preteklosti izkazali smisel za gospodarno opravljanje izdajateljske dejavnosti." Pod "Izpolnjevanje razpisnih pogojev" pa piše: "Posebna strokovna komisija, ki jo imenujeta predstojnika financerjev, bo izvedla odpiranje vlog in jih ocenila. Vloge, ki ne izpolnjujejo splošnih pogojev" in tako dalje - bodo pač zavržene. In pod 6.2, "Uporaba kriterijev". Izbran bo tisti projekt predlagatelja, ki bo v postopku izbire najbolje ocenjen oziroma ovrednoten in bo dosegel najvišje število točk. Glede na namig, da temu ni bilo tako pri izbiri izvajalca revije za Slovence v zamejstvu in po svetu, smo na seji komisije za Slovence v zamejstvu in po svetu, na 24. seji 29. aprila, ki ji je prisostvovala tudi direktorica Urada za Slovence v zamejstvu in po svetu - sem ji postavil vprašanje. Sprašujem: Ali je bil predlog strokovne ocene drugačen, kot je bila potem odločitev ministrstva? Na osnovi razpisa, ki je bil v Uradnem listu objavljen, torej ciljni razpis za izbor osrednje revije, bi seveda lahko bil odgovor direktorice Jadranke Šturm Kocjan samo - da. Njen odgovor je pa bil: "Da, bil je drugačen." To pomeni, ministrstvo se je odločilo v nasprotju z razpisanimi pogoji. V nasprotju s tem, kar so sami razpisali. Ministra sprašujem: Kaj bo naredil z direktorico Jadranko Šturm, ki krši razpisane pogoje in dela v nasprotju z zakonom?
Hvala lepa za postavljeno vprašanje, na katerega bo odgovorjeno v skladu s poslovnikom v roku 30 dni. Sledi poslansko vprašanje kolega Alojza Soka ministru za informacijsko družbo. Prosim.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Gospa ministrica, ministra, kolegice poslanke, kolegi poslanci. Torej, jaz bom vprašal, morebiti sem to že vprašal, danes je predsednik vlade tukaj kolegu Janši rekel, da že šestič sprašuje isto, ampak zanimivo je, da človek šestkrat vpraša, pa še vedno ni uresničeno. Tako bom ministra vprašal še enkrat v zvezi z vračili vlaganj za razvoj telekomunikacij. Namreč, vlada je že sprejela in bo parlamentu predlagala, da se rok za zbiranje vlog podaljša do 7. decembra. Očitno je, da gre za podaljšanje prek volitev, se pravi, da se s tem pač pridobi čas in da se v tem predvolilnem času varčevalcem obljublja nekaj, kar vlada skorajda dve leti po referendumu, ki je nedvoumno določil, da je treba preveč plačana sredstva vrniti, ni uresničila. Zanima me: Kaj lahko vlada v teh šestih mesecih naredi v tej smeri, da bodo vlagatelji lahko pridobili podatke, ki jih do sedaj očitno niso mogli pridobiti? Ter: Kako in na kakšni osnovi vlada lahko pravi, da zamik tega roka dejansko ne bo vplival na roke za izvedbo teh vračil? Tu je seveda jasno, da se s tem rok zavlačuje, da se rok prelaga, razen seveda, če vlada vsega tega ne jemlje resno in tudi ne misli teh sredstev vrniti. Rad bi povedal še to, da po podatkih o poslovanju Telekoma izhaja, da je lani Telekom ustvaril za 5,7 milijarde slovenskih tolarjev skupnih prihodkov, od tega kar 10,3 milijarde čistega dobička. Sredstva, ki jih je pa treba vrniti vlagateljem, pa znašajo po oceni nekje okrog 20 milijard slovenskih tolarjev, kar pomeni, da bi Telekom ta vračila lahko začel izvrševati, preden se bo začela prva faza privatizacije Telekoma. Torej, če ponovim, se vprašanje glasi: Kaj bo vlada v teh šestih mesecih storila, da bodo vlagatelji lahko pridobili podatke, če jih do sedaj niso mogli pridobiti v vsem tem času od referenduma naprej? Torej, dejansko mislim, da gre samo za zavlačevanje in pridobivanje časa zaradi volitev, ki so pred nami. Hvala lepa za odgovor.
Hvala. Preden bi dal besedo dr. Gantarju, moram kolegu Pukšiču pojasniti, da je - tako imam informacijo - predsednik državnega zbora, gospod Pahor, opravičil odsotnost Vlada Dimovskega in Dimitrija Rupla ob začetku seje. Toliko samo v informacijo. Hvala lepa. Dr. Gantar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa. Zahvaljujem se gospodu poslancu Soku za vprašanje, na katerega bom odgovoril, hkrati pa obžalujem, da gospod poslanec Pavel Rupar ni uspel priti na sejo in zastaviti poslanskega vprašanja, za katerega sem odgovor pripravil in bi nanj z veseljem odgovoril. Ampak nič zato. Torej, na vprašanje bom odgovoril z naslednjim pojasnilom in potem konkretno na konkretno vprašanje. Zakon o vračilu vlaganj posega v več kot 20-letno časovno obdobje. Iz tega razloga so se pri izvajanju zakona pokazale nepredvidljive in zelo različne življenjske situacije. Skratka, ugotovili smo, da ena pogodba ni enaka drugi in da so pri vsaki pogodbi kakšne specifične okoliščine, pogodbene klavzule ali določila, ki zahtevajo res skrbno posamično obravnavo. Pri tem seveda gre tudi za oteženo iskanje pogodb ter drugih verodostojnih javnih listin, na podlagi katerih lahko upravičenci uveljavljajo pravico do vračila vlaganj. Poleg tega so se kot pogodbeni partnerji pojavile tudi stanovanjske zadruge in temeljne organizacije kooperantov, ki kot pravne osebe niso predvidene za vračilo vlaganj, so pa nastale na podlagi združitve fizičnih oseb, ki pa so predvideni kot končni upravičenci. V praksi se jepokazalo tudi to, da zaradi narave pogodbenih razmerij med strankami odprtih vprašanj nikakor ni mogoče pospeševati in da vsako posamezno vprašanje zahteva tako rekoč individualno obravnavo. Vlagatelj ocenjuje torej vlada, da potem ko se je tako rekoč rok iztekel - pred iztekom roka, da niso bile vsem potencialnim upravičencem dane možnosti enakopravne obravnave, da tisti, ki so imeli razvidno čisto situacijo, so to lahko takoj storili. Tisti, ki pa nimajo takih čistih situacij, pa rabijo dodaten čas, dapridobijo dokumente, da razčistijo vprašanja in lahko vložijo vlogo. V pomoč pri iskanju teh pogodb smo ob vsakem posameznem vprašanju urgirali na Telekom, hkrati pa je ministrstvo za informacijsko družbo objavilo tudi seznam pogodb, ki je bil sicer narejen za druge potrebe - lastninsko preoblikovanje. Je pa zelo dobra orientacija za vse, ki pogodbe morebiti nimajo, pa se znajdejo na tem spisku, da lahko poiščejo tako pogodbo. Zato seveda moram na to vprašanje odgovoriti, in to ravno obratno, kot predpostavlja gospod poslanec Sok. Prav podaljšanje roka za vračilo vlaganj je dosledna zaveza vlade, da spoštuje in izpolnjuje referendumske odločitve, ker daje tistim, ki imajo težjo situacijo pri iskanju teh listin, več časa na razpolago, da jih lahko najdejo.Nikakor ne pomenijo odlaganja vračanja sredstev, ker je to tako ali tako povezano v zakonu s privatizacijo Telekoma, ki je pa letos seveda ni in se bo, kot sem že večkrat najavil, začela v letu 2005. Hkrati smo seveda ugodili tudi predstavnikom civilne družbe, recimo, skupnosti občin in številnimi individualnim pobudam, da bi ta rok podaljšali. Zakaj do 7. decembra? Popolnoma napačno, kot sklepa poslanec gospod Sok - treba je vedeti, da bo zakon sprejet v sredini julija, začel bo veljati, recimo, julija, konec julija, da so to počitniški meseci in da je dejanski efektivni čas za urediti zadeve samo september, oktober in november. Torej, gre realno za tri mesece efektivnega dela, efektivnega časa, v katerih je mogoče resnično nekaj narediti. In zdelo se namje prav, da damo fer in pošten rok za tako, kar truda polno delo. Sicer pa bo imel poslanec gospod Sok priložnost, da glasuje proti zakonu, če misli, da upravičenci ne zaslužijo dodatnega roka, da poiščejo svojo dokumentacijo. Hvala lepa.
Hvala lepa, minister. Očitno kolega Sok ni zadovoljen z odgovorom in želi še dopolnitev. Prosim.
Dobro je, da danes ta tehnika omogoča, da ostane vse zapisano, kaj kdo povem. Tako bo to še aktualno, kar ste danes tukaj izjavili. Jaz seveda ne bom glasoval proti. Ampak poglejte, če nekdo pogodbe do sedaj ni našel, potem vi v teh treh mesecih ne boste omogočili, da jo bo našel. To je prvo. Se pravi, vlada ni naredila vsega, da bi dejansko tisti, ki ni našel, to našel. Če nekje obstaja, potem bi jo moral najti, razen če je ni. Noben rok ne pomaga. Kar se pa tiče tega, da pravite, da so nastale nove okoliščine in da so se nekatere fizične osebe združile v pravne osebe, pravne osebe pa po zakonu niso upravičene do vračila, tega pa spet z rokom ne morete rešiti. Če pa hočete to rešiti, pa morate zakon spremeniti. Zakona pa ne morete spremeniti, ker se je o zakonski dikciji glasovalo na referendumu in tukaj ste seveda v začaranem krogu. Se pravi, to, kar v zakonu piše, to boste morali čim prej razrešiti, in to so tiste fizične osebe, ki čakajo na to. Zato seveda sem vam jaz, verjamem, da takole malo provokativno to vprašanje postavil, ker razumem in verjamem, da vlada s tem pridobiva na času in ljudem nekako v megleni perspektivi nekaj obljublja, kar pa ne vem, če se bo na koncu tako končalo, kot so bile te obljube dane. Hvala lepa.
Hvala. Minister, želite še dodatno pojasnilo? Prosim.
Vašega vprašanja nisem razumel kot provokacijo. Še enkrat bi rad opozoril. Razmere so zelo različne in zahtevajo individualno obravnavo in ta rok je bil prekratek. Če pogodbe so, potem se bodo našle. Če obstajajo druge verodostojne listine, s katerimi se da dokazati, da je posamezni upravičenec prispeval prek v zakonu določenih meril k izgradnji tega omrežja, bodo take listine prišle na dan in jih bomo lahko upoštevali. Če nobenih dokumentov ni in jih ni mogoče ne na ta način ne na drug izbrskati, je seveda vsakomur, vam in meni, jasno, da ni države, ki bi lahko nekomu dala neka sredstva, ne da bi pravzaprav izkazala upravičenje za to. To je povsem jasno. Še enkrat bi rad opozoril, da je ta predlog usmerjen prav v to, da se izpolni referendumsko odločitev, tako kot je bila definirana na referendumu. Hvala.
Hvala, minister dr. Pavle Gantar. Besedo bom dal še mag. Janezu Drobniču, ki ima prav tako vprašanje za ministra za delo, družino in socialne zadeve, Vlada Dimovskega, ki ni prisoten. Vprašanje boste kljub temu zastavili.
Hvala lepa za besedo. Vprašanje bom postavil, zato ker bi rad dobil ustni odgovor ministra dr. Dimovskega, torej ministra za delo, družino in socialne zadeve. Vprašanje se glasi tako: Zakaj se letos dodatek za rekreacijo upokojencem z majhnimi pokojninami ni uskladil za enak odstotek kot za tiste upokojence, ki so dobili pokojnino iz naslova bivših oficirjev JLA, uživalcev izjemnih pokojnin, borcev NOB in drugih uživalcev visokih pokojnin? Letošnji dodatek za rekreacijo slednjih kategorij znaša 12%, dodatek za rekreacijo za tako imenovane delavske pokojnine pa se je letos povečal samo za 4,3%. Gre za očitno diskriminacijo. Želim dobiti pojasnilo in odgovor.
Hvala. Torej sem razumel, odgovor na naslednji seji. Nadaljujemo z vprašanji. Kolega Jože Tanko ima vprašanje za ministra za okolje, prostor in energijo.
Hvala lepa. Čez nekaj dni se bo sprostila prva petletna varčevalna stanovanjska shema z nekaj več kot 20.000 varčevalci. Po podatkih iz poročila o izvajanju stanovanjske varčevalne sheme jih velika večina varčuje predvsem zaradi ureditve lastnih stanovanjskih težav, ko gre za nakup stanovanja ali gradnjo hiše. Stanovanjski sklad in vlada sta že v začetku vpeljave tega namenskega varčevanja obljubljala bistveno povečano gradnjo stanovanj za trg in za najemni stanovanjski fond. Vendar v zadnjih petih letih ni bilo opaziti nobene povečane gradnje in povečane ponudbe stanovanj. Posledice so več kot očitne, saj je umetna vzbuditev nerealnih pričakovanj varčevalcev povzročila zelo visok skok cen stanovanj in stanovanjskih hiš, po podatkih več kot 40% v zadnjih letih. Na to, da je s cenami stanovanj nekaj narobe, kaže tudi to, da še tisto malenkost stanovanj, ki se jih zgradi za trg, ni moč prodati. Iz podatkov je tudi očitno, da kupna moč prebivalcev zaostaja za podražitvami stanovanj, kar pomeni, da se reševanje večine stanovanjskih problemov prenaša v prihodnost, to je na novo vlado. Še posebej pa je problematično, da se vlada, občine in stanovanjski sklad bolj posvečajo reševanju stanovanjskih težav pri gradnji za premožne, ne posvečajo pa dovolj pozornosti tistim, ki najtežje prihajajo do stanovanj, to je delavcem, mladim družinam, invalidom in podobnim kategorijam. Ti ne samo, da izredno težko zberejo potrebna sredstva za lastno stanovanje, ampak težko zagotovijo že sredstva za plačilo varščine in še težje za plačilo lastne udeležbe. Skratka, več kot očitno je, da projekt nacionalne varčevalne sheme ni uspešen in da vsaj nosilca nista sposobna zagotoviti ciljev stanovanjske politike. Zanima me: Zakaj vlada ni ukrepala kljub ugotovljenim bistvenim odstopanjem? In: Kaj pravzaprav namerava vlada storiti, da se bo to nevzdržno stanje na stanovanjskem trgu sploh lahko spremenilo?
Minister Kopač, imate besedo za odgovor na postavljeno vprašanje.
Hvala. Na praktično identično vprašanje poslanca Soka sem danes že enkrat odgovarjal in seveda lahko to isto, kar sem povedal, ponovim znova gospodu Tanku. Sami ste se zapletli v kontradiktornost, ko ste rekli, ni stanovanjske gradnje, potem pa ste rekli, no, še tisto, kar se zgradi, se pa ne da prodati. Ne da se prodati zaradi tega, ker je gradnje zadosti. Ponudba je večja od povpraševanja. V tem je, lahko rečemo, tudi problem ali pa v tem je srečna okoliščina. Naj navedem podatke. V letih od 1991 do 2002 je bilo zgrajenih v Sloveniji skupaj 75.822 stanovanj. Stanovanjska gradnja v tem letu in pa v drugi polovici lanskega leta beleži silen razcvet. Število novoizdanih gradbenih dovoljenj in število stanovanj, ki so se začela graditi, je skokovito zraslo, kar je razvidno iz zadnjih ekonomskih gibanj, ki jih objavlja urad za makroekonomske analize in razvoj. Stanovanjski sklad - pravite, da je bila nacionalna stanovanjska varčevalna shema neuspešna - je s svojo ponudbo dolgoročnega varčevanja, kjer država ponudi enomesečno premijo varčevalcem oziroma bankam, pri katerih ti varčevalci sklepajo ugodne pogodbe, angažiral sredstva prek 80.000 varčevalcev. V prvi rundi, torej pri prvi petletni vezavi, ko se sprosti 22.000 varčevalnih vlog, bo prišlo na trg 97 milijard tolarjev. Ogromen denar, ki pa seveda najde tudi ustrezno ponudbo. Ta ponudba je ponudba gradbenih torej investicijskih firm, ki investirajo oziroma gradijo stanovanja in pa seveda tudi ponudba stanovanjskega sklada. Stanovanjski sklad, kot sem omenjal že prej, je s svojo ponudbo ponudil cenovno sidro, ki je zadržalo cene za ta ali podobna stanovanja na ravni, ki jo je stanovanjski sklad določil. V Ljubljani in centru Ljubljane je to 130 evrov na kvadratni meter. Samo v prihodnjih; upam, da v mesecu ali dveh bo stanovanjski sklad ponudil novih 800 stanovanj, ki so namenjena predvsem temu, da ublažijo morebitni pritisk na dodatno povpraševanje, ki bo izšlo iz razvezane nacionalne stanovanjske varčevalne sheme oziroma petletnega paketa. Tako te vaše trditve seveda nikakor ne držijo. Ko pa ste omenjali, češ da, rešujemo samo probleme tistih, ki si lahko rešujejo svoje stanovanjske težave sami, pa naj vam povem še to. V letih od 1991 do 2003 smo zgradili skupaj 3342 socialnih stanovanj in 4737 neprofitnih, skupaj torej prek 8000 tisoč najemnih stanovanj za kategorije, ki sodijo po novi zakonski terminologiji med neprofitne najemnine in da se ta znesek novozgrajenih neprofitnih stanovanj iz leta v leto povečuje tudi zaradi tega, ker je stanovanjski sklad šel v obsežen angažma skupaj z občinami, kjer občine dajo zemljišča, stanovanjski sklad pa denar za gradnjo. Stanovanjski sklad je, v to sem prepričan, uspel s svojo politiko ublažiti ali pa vsaj umiriti bistvene probleme pri stanovanjski oskrbi, ki so se v preteklosti pojavili. To, da je pa seveda še vedno veliko odprtih težav, pa nič ne skrivamo, ampak dejstvo pa je, da jih aktivno rešujemo. Hvala lepa.
Hvala, magister Kopač. Še želite zahtevati dopolnilni odgovor?
Ja, vseeno bi me to spodbudo, ne vem, saj ni potrebno tako grobo poseči, vendar se mi pa potem pojavlja pa drugo vprašanje: Zakaj potem pa tako intenzivno spodbujamo nekaj, če že imamo na trgu višek in zakaj cene rastejo, če je na trgu presežek ponudbe? Jaz mislim, da na tem stanovanjskem trgu nekaj ne deluje v redu, če se kljub tako razkošni ponudbi stanovanj cene dvigujejo in so se v zadnjih nekaj letih dvignile za 40%. To so podatki, ki so jih naredili analitiki. Naslednja stvar je pa tudi izredno problematično področje odnosa do tega stanovanjskega dela. Mi smo obravnavali zakon o dohodnini, kjer se je ta individualna olajšava, ki so jo državljani največkrat uporabljali za plačila kreditov, za investicije v stanovanja in v stanovanjske hiše, znižala za 33%. Skratka, mi smo zelo pomemben del, ki so ga državljani vlagali v obnovo stanovanjskega fonda, zaprli. Po drugi plati tudi nismo naredili prav veliko, kajti zakona, ki sem ga predlagal, da bi posebnim kategorijam ljudi omogočili dodatne podpore, da bi si pridobili stanovanje, to so recimo mlade družine, samohranilci,invalidi, to tudi ni padlo na ugodna tla. Na tem področju, kjer bi si državljani lahko tudi sami nekoliko pomagali to zadevo ublažiti, nismo storili nič. Po drugi strani pa sem prepričan, da je odnos varčevalcev tak, da si sami tega zagotoviti ne bodo mogli. In tudi dokazuje to, da odstopajo od [[...]] [[Znak za konec razprave.]] [[...]]nacionalne stanovanjske sheme in tudi ponujenega stanovanja ne vzamejo, ker nimajo možnosti. Skratka, ponuja se nekaj, kar je izredno drago in kar je namenjeno nadstandardnim rešitvam, ni pa za standard državljanov ponujenega dovolj.
Hvala. Minister Kopač, imate še besedo za odgovor.
Žal mi je, gospod Tanko, ampak vi kar navajate neke trditve, kar nekaj govorite. Poglejte, nacionalna stanovanjska varčevalna shema je povzročila to, da so tudi druge banke silno pocenile svoje stanovanjske kredite. To se je zgodilo. Danes se dogaja to, da se varčevalci v okviru nacionalne stanovanjske varčevalne sheme odločajo, da bodo najeli stanovanjski kredit pri drugih konkurenčnih bankah, ker ponujajo še nižje obrestne mere od teh, ki so bile po pogodbi dogovorjene z banko, pri kateri se je vezala vloga v okviru nacionalne stanovanjske varčevalne sheme. To smo z aktivno politiko dosegli. Skratka, bistveno smo znižali obrestne mere na stanovanjske kredite. To je prvi uspeh. Drugo, stanovanja se gradijo. Cene rastejo na elitnih lokacijah. V vsej Sloveniji, vključno z Ljubljano, pa je stanovanjski sklad na manj elitnih lokacijah s svojo ponudbo zasidral cenovno sidro. In tudi kvadratni meter stanovanj privatnih ponudnikov na tovrstnih območjih, primerljivih območjih, ne zraste preko zneska, ki ga je za svoja stanovanja ponudil stanovanjski sklad. Dejstvo je, da nam v Sloveniji še vedno manjka najemnih stanovanj. Zato je stanovanjski sklad šel zdaj tudi v bolj aktivno politiko zagotavljanja dodatnih najemnih stanovanj. To seveda ni moč narediti čez noč. Mi smo žal s stanovanjskim zakonom, ki je bil sprejet v času Demosove vlade, še tistih nekajprocentov najemnih stanovanj, ki smo jih imeli, v glavnem spravili v lastniška stanovanja. Tako smo danes država, ki med vsemi evropskimi državami ima daleč najmanj najemnih stanovanj v deležu vseh stanovanj. Zato seveda mladi ne morejo delati normalne stanovanjske kariere, ker si vsi rešujejo stanovanjski problem na način nakupa. To ni najbolj običajen način. Ampak če želimo, da to ni najbolj običajen način, moramo seveda povečati delež najemnih stanovanj. Tudi to počnemo z aktivno politiko stanovanjskegasklada. Ampak morate razumeti, da to ne gre čez noč. To je strukturni problem, ki se ga rešuje dolga leta. Kakorkoli že, ni nam moč očitati, da ne rešujemo teh problemov in ni nam moč očitati neuspehov. Še enkrat pa poudarjam, seveda ostaja vrsta problemov, ki jih bo treba tudi v prihodnje z aktivno politiko reševati. Instrumentarij pa smo uzakonili in vpeljali. Hvala lepa.
Hvala ministru. Še zadnje vprašanje. Zastavil ga bo dr. Jože Bernik ministrici za pravosodje, gospe Zdenki Cerar. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Gospa ministrica, minister je pa že šel! Zadnja leta pa še nekaj več sem preko ministra za pravosodje, vašega predhodnika, spraševal gotove stvari o povojnih žrtvah in podobno. Seveda, dobival sem zelo nejasne odgovore. Če pogledate korespondenco, ki sem jo prejel od ministra Bizjaka, nisem o nobeni stvari dobil jasnega odgovora. Bodisi, da je policija še raziskovala, vi niste mogli nič povedati, tožilci se še nismo odločili, nikdar mi niste povedali, saj tega nisem vprašal, kar mi je žal, da bi vi lahko v te stvari pogledali, če bi uporabljali 66. člen zakona o državnih tožilcih. Ampak eno stvar ste mi pa povedali, zelo specifično in o tem sem vas že prej vprašal, pa nisem dobil preko Bizjaka nobenega odgovora. Vi specifično pravite, da ste leta 2001 na vaše tožilstvo poklicali tri pravne specialiste, ki jih omenjate, in so vam razložili, kakšen je status povojnih žrtev oziroma žrtev slovenskega genocida. Povedali so vam, da so to civilisti, da ne padejo pod zaščito mednarodnih določb itd. Sedaj me pa resnično zanima: Če je to res, da ste te specialiste dobili, so vam gotovo morali dati kakšno pravno mnenje. Jaz bi rad to pravno mnenje, kot sem vas že enkrat prosil, dobil. V civilizirani družbi se postopa tako da, če imate vi svoje mnenje, ga pokažete, potem pa lahko naprej diskutiramo. Tako pa je nemogoče, ker jaz mislim, da je to samo zavajanje in da nima to nobene strokovne podlage. Zato vas sprašujem: Ali lahko to dobim in kdaj? V tem času mi pa lahko tudi razližite, zakaj še vedno vztrajate pri tem, kar ste odločili pred štirimi oziroma tremi leti. Hvala lepa.
Hvala dr. Bernik. Ministrica za pravosodje ima besedo, prosim.
Hvala lepa. Gospod Bernik, morda se nisva čisto dobro razumela. Tudi v mojih pisnih odgovorih sem jaz sporočila, da sem v novembru leta 2001, ko smo državni tožilci skupaj s policijo pričeli raziskovati povojne poboje, angažirala tri strokovnjake vojnega prava, ki so prišli državnim tožilcem predavati o različnih vprašanjih, o različnih pojmih, ki jih je potrebno pri vojaških kaznivih dejanjih obvladati. Na primer, kaj pomeni vojna, kaj pomeni oboroženi spopad, kdaj ima nekdo status ranjenca, kdaj status vojnega ujetnika, bolnika in tako naprej. To so pravni pojmi, ki jih vsebuje naš kazenski zakonik pri kaznivih dejanjih, ki jim takorekoč rečemo nezastarljivi vojni zločini. Ko smo pri Bohovi in Teznem ugotovili, da so žrtve, ki so jih našli v tankovskih jarkih, ustaši, četniki, skratka vojske iz neslovenskega ozemlja, smo prvikrat naleteli na to, da če bi dobili storilca, bi morali pri naši zahtevi za sodni postopek natančno opredeliti te pojme, da bi lahko izpolnili zahteve kaznivih dejanj. Zato smo se s temi pojmi srečali na predavanju teh treh strokovnjakov, ki so tudi eksplicitno navedli, da so bili domobranci po vojnem pravu pripadniki pomožnih policijskih enot nemške vojske, ki niso bili upravičeni do posebne zaščite kot vojni ujetniki, temveč so bili po vojni obravnavani kot civilno prebivalstvo. To je bilo mnenje teh treh strokovnjakov, ki so dr. Anton Bebler, dr. Vojko Bučar in mag. Milan Brglez. To so bili samo pravni napotki, ki smo jih tožilci pač takrat od njih slišali. Če bi prišlo do kakršnegakoli sodnega postopka v zvezi s temi poboji, bi ti pravni problemi postali aktualni. Ker do takšnega postopka pred sodiščem ni prišlo, se seveda ti pravni pojmi niso preizkusili in ni bilo nobenega izvedeniškega mnenja, kakor ste morda vi zmotno razumeli. Sem pa jaz to povedala na željo vladne komisije za grobišča takrat tudi članom te komisije. To je bil tudi edini pogovor o teh pojmih, ki sem ga imela. Bi bilo pa seveda to zelo aktualno, če bi kateregakoli storilca v tem poizvedovalnem postopku policija razkrila in bi bilo treba njegovemu dejanju dati pravno obliko. Takrat bi bilo pa pomembno, ali je bilo dejanje storjeno med vojno, po vojni ali v oboroženem spopadu, in kakšen status je imela žrtev. To je tisti okvir, v katerem smo se v pravnem oziru tožilci gibali.
Hvala lepa za odgovor. Dr. Bernik, imate besedo.
Hvala lepa. Veste, gospa ministrica, tu gre za velik zločin, 10.000 in več ljudi. In vi na podlagi tega, kar trije ljudje mislijo, greste pa določite smer, v katero boste hodili, ker vam odgovarja. Če bi bili to partizani, sem prepričan, da bi ti gospodje drugače sodili. In vi greste na podlagi tega odločat, kako se bo s temi ljudmi ravnalo. In se je ravnalo kot s civilisti. Napisali so celo žrtve vojne, povojnih usmrtitev in tako naprej. Ali vidite, kaj ste naredili s tem? In kaj mislite narediti? Jaz se absolutno ne strinjam s tem, kar ti gospodje govorijo, ker imam tudi sam poznanstva takih ljudi. In to, da ste to naredili, se mi zdi, da bi moralo priti na sodišče, ker to je pa zloraba vašega položaja. Zahvaljujem se vam za odgovor, ampak sem absolutno nezadovoljen. Hvala.
Hvala, dr. Bernik. Želite še besedo? Prosim.
Gospod dr. Bernik, ravno poudarila sem, da tega tolmačenja nikjer nismo uporabili. Ni prišlo do pravne opredelitve v smislu izvedeniškega mnenja, zato ne moremo govoriti, da bi kdorkoli zlorabil položaj. Pravna diskusija pa še nikoli ni pomenila zlorabe nobenega položaja. Dajte, prosim, to ločiti.
Hvala lepa. S tem smo končali vprašanja poslank in poslancev, odgovore ministric in ministrov. O predlogih, da državni zbor na naslednji seji razpravlja o odgovoru ministra oziroma ministrice bomo glasovali jutri v okviru glasovanj. Predsedniku vlade, ministricam in ministrom ter generalnemu sekretarju vlade se zahvaljujem za sodelovanje in podane odgovore. Prekinjam točko dnevnega reda in prekinjam 37. sejo Državne Zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Hvala lepa vsem za sodelovanje in lahko noč.