Spoštovani! Komisija za nadzor proračuna je ravnokar končala delo, potrebuje nekaj časa, da pripravi poročilo, zato se bo seja nadaljevala ob 11. uri. Torej ob 11. uri bomo začeli z obravnavo zakona o reviziji postopkov javnega naročanja. Hvala lepa.
V zahodnem duhu še vedno dobro jutro, drugače pa dober dan! Prehajamo na 15. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O REVIZIJI POSTOPKOV JAVNEGA NAROČANJA, NUJNI POSTOPEK. Predlagam, da se zadeve lotimo na naslednji način. Ker je poročilo že v razmnoževanju, ne vidim razloga, da ne bi predstavnik vlade podal svoje obrazložitve in potem tudi predstavnik matičnega delovnega telesa ter predstavniki poslanskih skupin. Med tem časom pa, mi zagotavljajo, bo poročilo že na vaših mizah. Če se strinjate. Če po potrebno, bomo pa sejo prekinili za vlaganje morebitnih amandmajev. No, in kot mi kažejo, je to poročilo [[...]] [[Oglašanje iz ozadja.]] Smo pa pri 15. točki. Dobro, hvala lepa. K besedi vabim predstavnika ministrstva za finance. Prosim, beseda je vaša. Mimogrede bi želel samo še to povedati, ravnokar sem dobil obvestilo, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: gospod poslanec Anton Anderlič od 12.00 ure dalje, gospod poslanec Zmago Jelinčič Plemeniti, gospod poslanec mag. Janez Kramberger in gospa poslanka Breda Pečan. Hvala lepa. Zdaj pa dajem besedo predstavniku ministrstva za finance.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Pred vami je zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o reviziji postopkov javnega naročanja, ki ga je vlada Republike Slovenije pripravila predvsem na podlagi analize možnosti črpanja sredstev iz evropskih skladov. Ugotovila je namreč, da sedanji zakon o reviziji postopkov javnega naročanja lahko pomembno zavira možnost tega črpanja, in odločila se je, da te postopke dopolni na način, kot je to razvidno iz tega predloga zakona, ki je danes pred vami v obravnavi. Kaj je bistvo tega zakona? Bistvo tega zakona je, da zahtevek za revizijo postopkov javnega naročanja lahko poda zgolj tisti, ki ima interes za dodelitev naročila, ne pa kar vsak in kar tako, po načelu, če se je moji kravi kaj zgodilo, naj se še sosedovi. To se je namreč zdaj dogajalo in vsaj temu bi se s tem zakonom želeli izogniti, kajti v nemalo primerih je to načelo povzročilo dobesedno blokado; če sta se prijavila, na primer, dva ponudnika, je najprej sprožil postopek revizije A, potem pravna oseba B, pa zopet pravna oseba A, pa zopet pravna oseba B in tega začaranega kroga ni bilo nikoli konec. Druga pomembna novost, ki jo prinaša ta zakon, pa je, da lahko predsednik državne revizijske komisije izda sklep, da zahtevek za revizijo ne zadrži aktivnosti naročnika v primeru, ko oceni, da gre, po domače rečeno, za nagajanje, ne pa za objektivna dejstva, ki resnično zahtevajo revizijo oziroma morebitno oškodovanje tistega, ki se je prijavil na povabilo za javno naročilo. To so v najkrajšem novosti zakona, ki je pred vami. Dodal bi še to, da smo na matičnem delovnem telesu danes obravnavali podrobno drugi odstavek 2. člena, kjer je bilo nekaj zadržkov, da naj bi v primeru, ko gre za zagovarjanje javnega interesa, imel določene pristojnosti tudi državni tožilec; da je vlada od tega predloga odstopila in da vlada podpira vse amandmaje, ki jih je sprejelo matično delovno telo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ugotavljam, da poročila matičnega delovnega telesa še nimamo niti nimamo poročevalca. Če se strinjate, zaradi ekonomične izrabe časa, predlagam, da nadaljujemo s stališči poslanskih skupin in potem poslušamo stališče matičnega odbora. Lahko pa seveda prekinemo sejo. Gospod Školč, proceduralno. Izvolite.
Poglejte, ti ekonomični razlogi, na katere se tako radi sklicujete, bodo pokopali demokratične principe. Temu ugovarjam in mislim, da je ta seja izjemno slabo pripravljena, da se mora vodstvo zbora nad tem zamisliti, in da ni mogoče začeti točke, ki vsaj v formalnem smislu nima izpolnjenih vseh pogojev. To pomeni, da nekdo ne opravlja svojega dela in ne vidim razloga, da bi mi to benevolentno tolerirali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še gospod Zagorac.
Hvala za besedo. Spoštovani prisotni! V Slovenski nacionalni stranki, v tem matičnem delovnem telesu, ki je predlagano materijo obravnaval, nimamo svojega člana in stališče poslanske skupine v veliki meri ali pa v določeni meri se oblikuje tudi na podlagi tega poročila. In ker tega poročila nimamo, si ga poslanci Slovenske nacionalne stranke tudi nismo uspeli pogledati. Bi prosil, če lahko sejo prekinete, dokler poročila ne dobimo.
Hvala lepa. To je bil tudi moj namen. Jaz sem hotel samo slišati vaše stališče. Zato sejo prekinjam za 20 minut in jo nadaljujemo ob 11.30 uri. Hvala lepa.
Predlagam, da nadaljujemo prekinjeno sejo. Hvala lepa, da ste pravočasno prišli nazaj. Med tem časom je matično delovno telo uspelo dokončati in tudi razmnožiti poročilo in vabim predsednika komisije, gospoda poslanca mag. Cvikla, da predstavi poročilo komisije. Beseda je vaša.
Gospod podpredsednik, gospod državni sekretar, poslanke in poslanci! Dovolite, da na kratko predstavim poročilo o predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o reviziji postopkov javnega naročanja, ki smo ga kot matično delovno telo pripravili danes dopoldne, potem ko na seji, sklicani za prejšnjo sredo, nismo mogli opraviti dela zaradi neizpolnjevanja poslovniških določb. Mi smo uvodno v razpravi soglasno na komisiji, tudi ob soglasju vlade, rešili ključno dilemo, ki je, da je pravi cilj zakona predvsem v tem, da se zmanjša možnost zavlačevanja ponudnikov s pritožbami v vseh fazah postopkov in da se prepreči nepotrebne in neutemeljene pritožbe ponudnikov. Zato smo v nadaljevanju razprave tudi oblikovali amandmaje k posameznim členom. Ugotovili smo tako s strani zakonodajno-pravne službe kot s strani predsednika državne revizijske komisije, da dopolnitve, kot so bile predlagane bodisi s strani vlade ali kasneje matičnega delovnega telesa, so skladne z osnovnim namenom zakona, ki želi preprečiti možnost zavlačevanja ponudnikov s pritožbami v vseh fazah postopkov. To je potrebno zaradi tega, da bi kot država ob sprejemu proračuna in pa zaradi čim bolj učinkovitega črpanja sredstev Evropske unije lahko v rokih, ki tečejo, uspeli zaključiti vsa javna naročila. Še posebej pomembno bo to vplivalo na, po mojem mnenju, uspešnost črpanja sredstev za investicije v zdravstvu iz tako imenovanega proračunskega sklada za investicije v zdravstvu. Mi smo v uvodni diskusiji na komisiji tudi uskladili ključno pripombo, ki jo je imela zakonodajno-pravna služba, in sicer pripomba, da obstaja v drugem odstavku 9. člena že sedaj konkurenca pristojnosti, zato smo se na komisiji strinjali, da določilo, da se povečuje število organov, ki dobiva aktivno legitimacijo, črtamo. Mi smo potem v skladu s poslovniškimi določili na komisiji opravili razpravo o posameznih vloženih amandmajih in členih zakonskega predloga. V razpravi je sodelovala večina prisotnih članov komisije in vabljenih in vsi amandmaji so bili soglasno sprejeti ob soglasju vseh članov komisije. Zato predlagamo zboru, da sprejme predlagane amandmaje kot so pripravljeni k dopolnjenem predlogu zakona oziroma da sprejme, v odvisnosti od razprave, dopolnjen predlog zakon o spremembi in dopolnitvi zakona o reviziji postopka javnega naročanja, kot ga je pripravila komisija za nadzor proračuna in drugih javnih financ na današnjem nadaljevanju 8. redne seje. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Cvikl. No, ravnokar boste na klopi končno dobili to poročilo. Sedaj pa v skladu z drugim odstavkom 125. člena prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin; vsak ima za to pet minut. Vabim gospoda poslanca Rudija Veršnika, da v imenu SDS predstavi stališče.
Hvala, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Spoštovane kolegice in kolegi, pred nami je predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o reviziji postopkov javnega naročanja. Osnovni namen, kot ga je že povedal gospod predsednik komisije za nadzor proračuna in javnih financ, je ta, da se zagotovijo pogoji za hitrejše črpanje sredstev iz evropskih skladov. V zakonu se spreminja osem členov, ki so bili dopolnjeni s štirimi amandmaji in usklajeni na komisiji za nadzor proračuna in drugih javnih financ. Državna revizijska komisija po predlaganem zakonu postaja tudi prekrškovni organ za prekrške, ki so določeni v tem zakonu, predsednik državne revizijske komisije pa pridobi tudi večje kompetence, vse z namenom pospešitve postopka javnega naročanja. Bistveno se povečujejo tudi globe za storjene prekrške, saj bodo po predlogu znašale od milijona do 10 milijonov za naročnike in od 300 tisoč do milijona za odgovorno osebo. Poslanska skupina SDS meni, da predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o reviziji postopkov javnega naročanja prinaša spremembe, ki bodo pripomogle k uspešnosti dela državne revizijske komisije, zato bomo omenjeni predlog zakona tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Veršnik. Naslednji ima besedo gospod mag. Cvikl, v imenu LDS.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Poslanke in poslanci, gospod državni sekretar! V imenu poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bom predstavil pozitivno stališče k dopolnjenemu predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o reviziji postopkov javnega naročanja, kot ga je na današnji seji pripravila komisija. Menimo namreč, da je treba spremeniti in bolj natančno določiti pristojnost državne revizijske komisije kot prekrškovnega organa. In menimo, da je s spremembo prvega odstavka 9. člena zakona z novo dikcijo drugega člena jasneje določeno kot sedaj, kdo ima aktivno legitimacijo. Ima jo tista oseba, ki ima ali je imela interes za dodelitev naročila in ki verjetno izkaže, da ji je bila ali da bi ji lahko bila povzročena škoda. Seveda podpiramo tudi novi tretji odstavek, ker se strinjamo z nujnostjo uvedbe instituta tako imenovanega nujnega susporništva. Torej, da posamezne osebe, ki se aktivno legitimirajo, nastopajo skupaj samo takrat, kadar je več naročnikov v skupni ponudbi. Menimo tudi, da so potem ostale spremembe, predvsem v 3. in pa v 5. členu ustrezno oblikovane, še posebej sedaj, ko smo s 5. členom jasneje določili drugi odstavek 19. člena, da državna revizijska komisija odloča v mejah zahtevka za revizijo, in sicer vseh očitanih kršitvah v postopku oddaje javnega naročila. In seveda glede na to, da s spremembo kazenskih sankcij, gre za uskladitev zakona o prekrških, vsaj s tem nimam problemov. Menimo, da je dobro, da bomo danes, če bo seveda takšno tudi mnenje vseh v tem državnem zboru, podprli spremembe in dopolnitve zakona o reviziji postopkov javnega naročanja, kot ga je predlagala komisija za nadzor proračuna in drugih javnih financ, ker je to konec koncev bilo predlagano tako s strani državne revizijske komisije in je bilo ob obravnavi njenega poročila za leto 2004 ter revizije državnega proračuna za leto 2003 ugotovljeno tudi v tem državnem zboru in bomo v večji meri bolj uspešno kot sedaj, lahko pospešili črpanje sredstev predvsem iz Evropske unije, Phare, kjer je še do konca programa tri leta, schengenskih virov, kjer moramo zaključiti v Sloveniji postopke do leta 2007 in pa kohezijskih skladov, ki vedno glede na leto trajajo do nadaljnji dve leti možnega črpanja. V tem smislu menimo, da je danes usklajen zakon primeren in ga bomo v poslanskem klubu Liberalne demokracije podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa, mag. Cvikl. Stališče poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil gospod poslanec Feri Horvat. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, državni sekretar! V imenu poslanske skupine Socialnih demokratov izražam podporo sprejemu novele zakona po nujnem postopku, s ciljem, da se zmanjša ali odpravi možnost za zavlačevanje postopkov javnega naročanja ali celo zlorabe zakona, kot se dogaja s strani posameznih ponudnikov. Predlagatelj po našem mnenju upravičeno opozarja predvsem na probleme v zvezi s črpanjem sredstev iz skladov Evropske unije, kjer so striktno določeni roki, katerih prekoračitev ogrozijo ali onemogoči črpanje sredstev, kar je že tako samo po sebi problem. Problemi pa nastajajo oziroma so očitni tudi na nekaterih drugih področjih javnih naročil. Znani so primeri v zdravstvu, primeri pri izgradnji cestne infrastrukture in še kje bi lahko našteval. Zavlačevanje postopkov povzroča veliko materialno škodo, zavlačevanje izvajanja nujnih investicij, vključno z avtocestami, in povzroča težave in prizadene tudi neposredno državljanke in državljane, bodisi tiste, ki so bolni, bodisi druge. Menimo, da so rešitve k predlogu zakona ustrezne, ohranjajo pa tudi potrebno zaščito ponudnikov. Podpiramo tudi amandmaje, vključno z dopolnilom k 7. členu, se pravi, sankcije tako glede uvedbe globe, določitve pooblaščene osebe kot tudi glede višine zneskov, saj so bile dosedanje denarne kazni s smešno nizkimi zneski gotovo neučinkovite. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Horvat. Stališče poslanske skupine Nove Slovenije bo predstavil gospod Ciril Testen.
Hvala za besedo. Spoštovani podpredsednik, spoštovane poslanke in poslanci, predstavniki vlade! V preteklih letih smo pogosto ugotavljali, da je zakon o reviziji postopkov javnega naročanja pomanjkljiv. Po našem mnenju je favoriziral predvsem ponudnike in jim je omogočal nekaznovano s pritožbami zavlačevati izpeljavo javnih naročil. Sprememba zakona daje državni revizijski komisiji učinkovitejše možnosti za ukrepanje, kadar se ponudnik zateče k zahtevkom za revizijo s ciljem zavlačevati postopek naročanja. Veliko primerov je bilo v preteklosti na domačem trgu in tudi pri črpanju sredstev iz evropskih skladov, ko se zaradi revizije naročilo ni realiziralo. V Novi Sloveniji predlog zakona o reviziji postopkov javnega naročanja v celoti podpiramo, ker smo prepričani, da bo izboljašl v učinkovitost javnega naročanja. Ena bistvenih sprememb je po našem mnenju, da bo s sprejetjem zakona državna revizijska komisija postala tudi prekrškovni organ, ki bo pri ugotovljenih prekrških izrekala tudi kazni. To je po mnenju naše poslanske skupine smiselno, ker smo prepričani, da je državna revizijska komisija tisti organ, ki najbolje pozna posamezne dele javnega naročila. Po našem mnenju je predvsem vprašljivo, če ima državna revizijska komisija usposobljene kadre, ki bodo obvladovale tudi ta del pooblasti. Zaostruje se kriterij za vlaganje zahtevkov za revizijo. Po predlogu mora vlagatelj zahtevka dokazati verjetnost za nastanek škode. Ta sprememba je koristna, ker bo nedvomno omejila število pritožb. Pomembna je tudi novost, ki daje predsedniku državne revizijske komisije možnost odločitve, da revizijski postopek ne zadrži nadaljnjih aktivnostih pri javnih naročilih. To je pomembno zlasti pri tistih projektih, kot smo že večkrat slišali tudi v današnji razpravi, ki se nanašajo na črpanje evropskih sredstev, pa tudi pri nekaterih domačih naročilih. Pogosto se pri nas dogaja tudi, da so po mnenju ponudnikov razpisni pogoji pisani na kožo posameznih ponudnikov. To je sicer težko ugotoviti, če pa je ugotovljivo, je smiselno, da se pritožba opravi čim prej. Državna revizijska komisija mora odgovoriti v postopku na prav vse očitke, to je pa predvsem zaradi tega, da lahko potem naročnik normalno, brez strahu pred eventualnimi tožbami izvršuje naročilo. Pomembna novost je tudi ta državna revizijska komisija mora dostavljati vse svoje odločitve tudi pravobranilstvu, kasnejše seznanjenje bi zavleklo postopek v primeru sporov, je pa res, da bo to obremenilo državno tožilstvo dodatno. Skratka, v Novi Sloveniji podpiramo spremembe zakona, ker mislimo, da bodo prispevali k temu, da se bo stanje izboljšalo, podpiramo tudi vse amandmaje matičnega delovnega telesa. Hvala za poslušanje.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Janca, da predstavi stališče Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Kolegice, kolegi. V Slovenski ljudski stranki podpiramo spremembo zakona, saj menimo, da je potrebno oceniti mnoge administrativne ovire, ki otežujejo črpanje sredstev iz evropskih skladov in nasploh izvedbo javnih naročil. Gre predvsem za časovno nepredvidljive zastoje v postopku oddajanja javnih naročil. Menimo, da bi s spremembo zakona pospešili postopke javnega naročanja in izvedbo posameznih projektov, ki so se doslej mnogokrat zavlačevali. Ocenjujemo, da so predlagane spremembe nujne in za zmanjšanje števila tistih, ki se pritožujejo nad izvedbo postopka javnega naročanja, mnogokrat pa tudi iz špekulativnih namenov oziroma sredstev zlorabe, ki močno zavlačuje izvedbo postopkov s strani ponudnikov. Komisija državnega zbora za nadzor proračuna in drugih javnih financ oziroma matično delovno je skupaj z zakonodajno-pravno službo in predstavniki vlade našla ustrezne popravke oziroma uskladitve amandmajev k zakonu in jih tudi soglasno podprla, s čimer v Slovenski ljudski stranki ne vidimo nobenih posebnih zadržkov, da ne sprejmemo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o reviziji postopkov javnega naročanja. Vsi tisti, ki se s temi postopki tako ali drugače srečujemo v praksi, še toliko bolj razumemo te popravke v korist vseh, ker so pritožbe že postale stalnica javnih naročil. Slovenska ljudska stranka predlaga državnemu zboru, da sprejme dopolnitve zakona in s tem omogoči racionalno porabo in predvsem lažje postopke za izvedbo zakona o reviziji postopkov javnega značaja. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod poslanec Sašo Peče, da bo predstavil stališče Slovenske nacionalne stranke.
Spoštovani navzoči! Predstavnik poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke je ob začetku današnje točke zahteval preložitev za 20 minut, toliko, da dobimo poročilo, kar ocenjujemo, da je prav, glede na to, da nam po kvoti, ki velja na podlagi poslovnika in dogovora, sprejetega na kolegiju, žal ne pripada članstvo, tisto aktivno članstvo, torej polnopravno članstvo v matičnem delovnem telesu, to je komisiji za nadzor proračuna. S tega stališča bi rad poudaril, da smo tudi dopolnjeni predlog zakona, ki ga sprejemamo po poslovniku, po tej fazi, torej po nujnem postopku, prejeli 11.35, kar pomeni pred 14 minutami, zato se v uvodnem govoru ne bom mogel opredeliti do predlaganih amandmajev, ki prihajajo s strani oziroma do dopolnjenega predloga. Rad bi poudaril nekaj stvari iz osnovnega zakona oziroma nekaj pohval in pa nekaj vprašanj, za katera bi želeli, da nam jih predlagatelj gradiva, torej vlada Republike Slovenije, poda do konca obravnave. Prvič. Strinjamo se z dejstvom, da bi lahko omenjen sprejem zakona pripomogel k lažjemu črpanju sredstev, predvsem v obliki poenostavitve sistema in s tem seveda uspešnosti črpanja sredstev. Po drugi strani pa je govor v Poročevalcu državnega zbora, kjer je osnovna varianta oziroma osnovni predlog zakona tudi opredeljen, da je kot cilj, načelo in poglavitna rešitev predlaganega zakona označeno z racionalizacijo, s čimer se v popolnosti strinjamo v okviru poslanske skupine. Izpostavili pa bi 9. člen predloga zakona, kjer predlagatelj predloga govori oziroma teži k temu, da bi poenostavili postopek, ga naredili cenejšega in kratkoročnejšega, s tem da je predpisal nove zahteve za tistega, ki vlaga, torej posamezen predlog za revizijo posameznega javnega postopka, in sicer v dveh oblikah oziroma v izpolnjevanju dveh kategorij. Prvič, citiram: "Interes za dodelitev naročila." Drugič: "Realno stopnjo verjetno, da bi mu bilo zaradi zatrjenih nepravilnosti v postopku lahko nastala škoda." S tega mesta jaz moram vprašati predlagatelje gradiva - katera pa tista realna stopnja verjetnosti, kdo bo določil to realno stopnjo verjetno? Kajti, dejstvo je, da predlog, ki ga imamo pred seboj, res je, zmanjšuje čas, mogoče po eni strani celo poenostavlja postopke, vendar po drugi strani pa se je potrebno vprašati, kaj pa če je krivičen do nekoga, ki skuša vpeljati revizijo posameznega postopka. Kajti, dejstvo je, da s tema dvema argumentoma, kot v tem trenutku nastopa vlada, zmanjšujemo krog tistih, ki bodo sploh lahko zahtevali revizijo; in če že zmanjšujemo, potem vsaj v teh elementih napišimo dovolj jasno, da to ne bo odvisno od - v narekovajih seveda - "nekega državnega uradnika". Dejstvo je, da tudi kasneje v besedilu členov, sam 9. člen, torej drugi člen popravka besedila zakona, nikjer ne govori, kaj je to realna stopnja verjetnosti. Po naši oceni, torej po oceni poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, je s tem prevelika možnost, da bo nekdo na podlagi svoje lastne odločitve - govorimo o veliko vrednih poslih - določal, kaj je to realna stopnja verjetnosti. Tu bi prosil za odgovor oziroma za kriterije, ki določajo to realno stopnjo verjetnosti. Bojimo pa se, da v kolikor bo ostala taka vsebina zakona v tem 9. členu oziroma v novem drugem členu, bi lahko prihajalo do, pa nočem biti črnogled, ampak do zlorabe pravice naročanja revizije. V nadaljevanju tudi 9. člena v odstavku pozdravljamo torej nosilce javnega interesa, da se doda še nova inštitucija, kakor tudi, da drži teorija v tretjem odstavku, da bi se s sprejemom omenjenega zakona zmanjšala možnost zastojev postopkov oddaje javnih naročil. Drži, ampak vprašati se je potrebno, za katero ceno - ali za ceno tistih, da bo imelo manj ljudi možnost izvedbe postopka revizije? Če je to ta cena, potem ne verjamem, da je ta cena primerna času, v katerem živimo, torej, kjer poskušamo vsem, ki se pojavljajo na trgu, nuditi enake možnosti in s tem se seveda zopet navezujem na tista dva kriterija, ki jih predlaga predlagatelj v osnovnem drugem členu besedila. Nadalje pa seveda pozdravljamo tudi samo oceno iz 4. in 5. oziroma iz 3. in 4. točke poročevalca državnega zbora. Kolikor pa sem v uvodu predstavitve stališča poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke dejal, v posameznih amandmajih, ki res da - kolikor mi jih je uspelo v 10-ih minutah pogledati - ne posegajo bistveno v že dobljeno mnenje s strani vlade Republike Slovenije, pa se bomo odločali ob glasovanju. Žal je tokrat čas prehitel, predvsem zaradi tega, ker nam pač ne omogočite, da imamo aktivnega člana v omenjenem matičnem delovnem telesu, nas je pripeljalo do tega, da dokončnega stališča o posameznih amandmajih Slovenske nacionalne stranke ne morem povedati. Hvala.
Hvala lepa. Naj mi kolega podpredsednik Peče dovoli kakor tudi vaš kolega Zagorac, da vam malce osvežim spomin glede poslovniških določb. Trenutno še vedno poteka splošna razprava in kot vemo, se splošna razprava nanaša na načela, cilje in poglavitne rešitve zakona. Ko bomo to razpravo zaključili, bomo prešli na odločanje o posameznih členih in amandmajih in tam bo možno seveda tudi zahtevati prekinitev seje za dodatni čas. Proceduralno, gospod? Replike, kot vem, na predsedujočega ni Dobro, proceduralno, gospod Peče.
Gospod Pavliha, vi lahko kakorkoli poskušate zanemariti ali pa skriti dejstvo, ampak dejstvo je, da v Slovenski nacionalni stranki nobeden izmed šestih poslancev ni član omenjenega odbora. To pa predvsem zaradi tega, ker veljajo pravila, kot ste jih v tej hiši vpeljali v prejšnjem mandatu. Po drugi strani pa bi rad opozoril, glede na to, da vidim, da se oglašajo že drugi iz vaše stranke, kot ponavadi, vedno iz LDS, da je razlika biti opazovalec na matičnem delovnem telesu ali pa imeti glasovalno pravico v okviru aktivnega članstva.
Gospod Peče, proceduralno, kje je kršen poslovnik?
Kršen je v tem, ker po moji oceni delno, sicer danes na zelo prijazen način, zavajate. Vendar mislim, da morate tudi vi priznati, da Nacionalna stranka, žal, nima člana v tem matičnem delovnem telesu oziroma samo delovnem telesu.
Ja, to je dejstvo, očitno, vendar ne vidim povezave s poslovnikom. Gospod Cvikl, tudi vi proceduralno?
Proceduralno, gospod podpredsednik. Kljub vsemu upam, da bomo obravnavali vsebino zakona. Predlagam pa, da proceduralno vendarle pojasnite, kako je s tem članstvom v komisiji za nadzor proračuna in drugih javnih financ. Proceduralno je tako [[...]]
Ne, to ni tema današnje obravnave. Nadaljujemo z razpravo. In sicer, zadnji poročevalec je gospod Vili Rezman, ki bo predstavil stališče DeSUS.
Hvala lepa. Več kot opazno je, da proceduralno dvobojevanje spodbudi več zanimanja med poslankami in poslanci kot pa stališča poslanskih skupin. Prej sem spremljal, kako so predstavljali posamezni predstavniki ta stališča, pa nisem opazil veliko tistih poslank in poslancev, ki bi jih to zanimalo. Zato bo morda najboljša oblika teh nastopanj kratkost. Pa vendar moramo tudi naše stališče, stališče poslanske skupine DeSUS, opredeliti, in sicer v kratkem tako, da povem, da podpiramo to spremembo zakona. Da podpiramo tudi, vsaj tako kaže, amandmaje, ki so bili še topli izročeni v naše roke, kajti hiter prelet kaže na to, da bodo v razpravi podprti. O tem, da vzbuja javno naročanje velik interes oziroma zanimanje v javnosti, najbrž ne kaže dokazovati s spremembami zakonov, pač pa o tem govorijo poročila, veliki škandali, tudi velike škode, ki temu sledijo, in zato je pohvalno, da se je vlada tega lotila. To podpiramo predvsem zavoljo tega, ker gre za zaščito tako javnega interesa kot interesa naročnikov in interesa ponudnikov. In posledično, upamo, bo to prineslo boljše izkoristke tistih sredstev, ki so bila danes omenjena, in manjše zadrege pri izvajanju posamičnih projektov. Torej, poslanska skupina DeSUS bo to podprla, zato ker sodi, da je to v našo skupno korist, da je to v korist tistih, ki ponujajo svoje storitve, in tudi tistih naročnikov, ki se morajo zaščititi pred možnostmi zlorab revizijskih postopkov, do kakršnih je prihajalo sedaj.
Hvala lepa za vse predstavitve. S tem smo končali s predstavitvijo stališč in s prvo obravnavo. Prehajamo na drugo obravnavo. Sprašujem, ali želi kdo vložiti amandma, in če je odgovor pozitiven, koliko časa potrebuje za to? [[Nihče.]] Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo možno vložiti oziroma ni bilo vloženih amandmajev, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati. Zato prehajamo na odločanje o zakonu. Obveščam vas, da me zakonodajno-pravna služba, oziroma vlada nista obvestili, da bi bil zakon sistemsko neusklajen. Sprašujem, ali želi kdo obrazložiti glas v imenu poslanske skupine? [[Nihče.]] Ali želi kdo obrazložiti glas v svojem imenu? [[Tudi nihče.]] In glasujemo. Glasovanje teče. Hvala lepa. Ugotavljam, da je bilo navzočih 55 poslank in poslancev. Za je glasovalo 54 [[...]] [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] [[...]] [[Glas v ozadju.]] [[...]]Ni delala glasovalna naprava? [[...]] [[Glas v ozadju.]] [[...]]Sedaj dela? Dobro. Glasovanje je bilo veljavno in končano. Ugotavljam, da je bil zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. In prehajam na 16. TOČKO DNEVNEGA REDA - PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DOSTOPU DO INFORMACIJ JAVNEGA ZNAČAJA - NUJNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo predložila vlada Republike Slovenije in dajem besedo njenemu predstavniku za dodatne obrazložitve. Ugotavljam, da predstavnik prihaja. Gospod Perenič, želite dodatno obrazložitev? Drugič bi pričakoval točnost s strani izvršilne oblasti. Torej minister prihaja in izjemoma bom pač dovolil to zamudo. Če ne, bomo drugič nadaljevali z razpravo. Gospod Perenič, glede na to, da ste vi tu, in ker ste državni sekretar, predlagam, da vi začnete z obrazložitvijo in jo bo potem nadaljeval minister. Mislim, da je to fer do državnega zbora, da ne bodo poslanke in poslanci gledali v zrak. Hvala lepa.
Torej lepo pozdravljeni. Dovolite, da zaradi te minutne zamude ministra začnem jaz. Vlada je predlagala ta zakon, predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o dostopu do informacij javnega značaja predvsem iz dveh razlogov. Prvi razlog, ki tudi narekuje nujni postopek, je uskladitev z evropsko direktivo glede ponovne uporabe informacij javnega značaja. Dosedanji zakon je namreč urejal dostop do informacij, torej odprtost in preglednost uprave. Po ugotovitvah, tako v Sloveniji kot v drugih državah, pa so informacije javnega sektorja lahko tudi pomembna podlaga za razvoj družbe znanja, za ponudbo storitev, ponudbo vsebine. Torej, da so informacije javnega sektorja zanimive ne samo z vidika nadzora nad delovanjem javnega sektorja, ampak tudi z vidika ponovne uporabe teh informacij. Zato je v zakonu urejena ta ponovna uporaba, ki omogoča ponovno uporabo vsem, pod enakimi pogoji in na enakopraven način in smo s tem usklajeni z evropskim pravnim redom. Direktiva pa zahteva to uskladitev od nas s 1. julijem letošnjega leta, zato tudi razlog za nujni postopek. Drugi razlog za sprejem tega predloga zakona pa je, da želimo še bolj kot do sedaj odpreti informacije v javnem sektorju, zagotoviti še večjo odprtost in preglednost javnega sektorja, da za to uvajamo tako imenovani test javnega interesa, torej še bolj zmanjšujemo izjeme. Dosedanji zakon je namreč že poznal načelo, da so vse informacije prosto dostopne, razen tistih, ki so iz tega režima izvzete, recimo osebni podatki, državne tajnosti, poslovne skrivnosti. S spremembami, ki so danes pred vami, pa predlagamo, da se te izjeme še bolj omejijo in da se s tem še bolj odpre javna uprava. Ostale predlagane spremembe v zakonu pa se nanašajo predvsem na učinkovitejšo uporabo zakona, tako z vidika prosilcev kot z vidika organov in gre torej za manjše spremembe, ki jih je pokazala dvoletna praksa uporabe zakona. Predlog zakona ima torej predvsem dva cilja: urediti na enak in primeren evropski način ponovno uporabo informacij in še bolj odpreti celoten javni sektor ne samo državno upravo, ampak celoten javni sektor, torej tako državne organe, občinske organe, izvajalce javnih služb, nosilce javnih pooblastil, torej vse tiste, ki v javnem sektorju za javni denar opravljajo kakršnekoli javne naloge, in tako omogočiti širok nadzor in zelo veliko odprtost in preglednost javnega sektorja, ki bi Slovenijo, če so danes te spremembe sprejete, uvrstila med države, zagotovo med deset držav v svetu, kjer je ta preglednost najširša, ker velja tako po eni strani za celotni javni sektor kot po drugi strani so te izjeme prostega dostopa zelo omejene, torej je dostop dejansko praktično možen do vseh informacij, razen tam, kjer pravici do dostopa stojijo nasproti druge človekove pravice. Hvala.
Hvala lepa. Med tem se nam je pridružil tudi gospod minister. Pojasnilo, začeli smo razpravo, ker ni normalno, da bi državni zbor čakal na ministre oziroma državne sekretarje. Gospod minister, želite kaj dodati vašemu kolegu? Hvala lepa. Potem pa vabim gospo predsednico odbora za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje, Mojco Kucler Dolinar, da predstavi poročilo odbora, ki je obravnaval tudi ta predlog zakona.
Hvala predsedujoči. Lep pozdrav ministru in državnemu sekretarju ter vem vam! Odbor Državnega zbora Republike Slovenije za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je na 8. nujni seji kot matično delovno telo obravnaval predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o dostopu do informacij javnega značaja. Kolegij predsednika državnega zbora je namreč na 25. redni seji sklenil, da se predlog zakona obravnava po nujnem postopku. Predstavnik predlagatelja je v dopolnilni obrazložitvi poudaril, da je poglavitni cilj predloga zakona izboljšati uresničevanje v ustavi zagotovljene pravice dostopa do informacij javnega značaja ter v skladu z evropskim pravnim redom zagotoviti enakopravno pravico, do ponovne komercialne ali nekomercialne uporabe informacij javnega značaja. Dejstvo je namreč, da brez svobodne izmenjave informacij prava demokracija ne more obstajati, pripadniki demokratične družbe lahko pravilne odločitve sprejemajo samo, kadar so ustrezno informirani oziroma imajo na razpolago vse relevantne informacije. Predlagani zakon tudi ohranja načela prostega dostopa do informacij javnega značaja, določa pa izjeme, zaradi katerih je mogoče dostop odreči, ter ureja pravno varstvo v primerih, ko organ zavrne dostop do želene informacije. Zakonodajno-prava služba je oblikovala konkretne pripombe in opozorila k posameznih zakonskim določbam, večina teh se nanaša na potrebo po večji precizaciji besedila posamezne zakonske določbe ter na potrebo po dodatni proučitvi celotne definicije informacije javnega značaja. Na sejo je bila povabljena tudi pooblaščenka za dostop do informacij javnega značaja, ki je poudarila, da je predlog zakona izjemnega pomena za transparentnost delovanja javnega sektorja. S tem nikakor ne gre dajati kritik že veljavnemu zakonu, vendar pa se je v dveh letih po njegovi uveljavitvi pokazalo, da so določene spremembe vendarle nujno potrebne. Predstavnik društva novinarjev Slovenije je poudaril, da je pred mesecem dni potekalo usklajevanje na ministrstvu za javno upravo o vsebini predloga zakona in takrat je društvo tudi izoblikovalo nekatere pripombe, ki jih je odboru posredovalo v obliki amandmajev k posameznim zakonskim določbam. Del pripomb je predlagatelj upošteval in vgradil v zakonsko besedilo, del pripomb, ki jih je društvo posredovalo odboru v amandmajski obliki, pa zadeva pomisleke glede ustreznosti posameznih definicij. Prav tako je na seji prisostvoval predstavnik državnega sveta, ki je na kratko predstavil nekatere poudarke iz njihovega pisnega mnenja ter tudi predstavnica mirovnega instituta, ki je izpostavila pripombo instituta glede 32. člena predloga zakona. Naloge seznanjanja javnosti o načinu in pogojih dostopa do informacij javnega značaja ter svetovanje pravnim in fizičnim osebam glede uresničevanja pravic po zakonu so po njenem mnenju temeljnega pomena za izvajanje zakona, zato je za uspešno implementacijo zakona potrebno zagotoviti širok krog izvajalcev takšnih nalog. V razpravi o posameznih členih in amandmajih k predlogu zakona je bilo predvsem izpostavljeno vprašanje osnovnega razmerja med dostopom do informacij javnega značaja in ponovno uporabo informacij javnega značaja. Del razpravljavcev je menil, da to vprašanje ni dobro urejeno, drugi del pa je menil, da je to razmerje dobro urejeno in sledi direktivi 2003/98. Tistim, ki so menili drugače, so predvsem dejali, da gre v bistvu za zožitev prostega dostopa za tiste informacije, za katere se šteje, da so namenjeni ponovni uporabi. Sledili pa so skupnemu stališču, da je veljavni zakon potrebno spremeniti in dopolniti tam, kjer ni dobro funkcioniral, vendar pa da je potrebno ohraniti njegovo osnovno intenco. Na bistvene pripombe in dileme je podal ustrezne odgovore in pojasnila predstavnik predlagatelja. Predvsem je poudaril, da želi predlagatelj s predlagano novelo v mesecu juliju uveljaviti direktivo EU, ki govori o pogojih za ponovno uporabo javnih informacij. Dejstvo je, da evropska direktiva ne želi posegati v režim dostopa do informacij javnega značaja, temveč se ukvarja le s konkurenčnostjo subjektov, ki ponovno uporabljajo te informacije. Tako je v okviru razprave in glasovanja o amandmajih odbor sprejel amandma poslanskega kluba Liberalne demokracije k 8. členu. Ostalih njihovih amandmajev ni podprl. Amandma poslanca Rudolfa Mogeta k 5. členu je zaradi sprejetja amandmaja odbora postal brezpredmeten, kajti predlagatelj je že v okvir predlogov za amandmaje vključil to vsebino. Tako so vsi amandmaji tudi sestavni del poročila, ki ste ga poslanci prejeli.
Hvala lepa za predstavitev poročila matičnega delovnega telesa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod poslanec, doktor Pavel Gantar, ki bo predstavil stališče Liberalne demokracije Slovenije.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, spoštovani gospod državni sekretar, spoštovane kolegice in kolegi! V poslanskem klubu LDS smo z veseljem pričakovali predlog sprememb in dopolnitev zakona o dostopnosti informacij javnega značaja, saj tudi sami ocenjujemo, da je po dveh letih delovanja treba dopolniti in popraviti in nadgraditi ta zakon. Žal nas je predlog v večini teh sprememb, ki so predlagane, razočaral. Razočaralo nas je tudi dejstvo, da je vlada poslala zakon v parlament po nujnem postopku, kar sicer utemeljuje z zahtevo po harmonizaciji z direktivo Evropske unije, kar sicer menimo, da ni točno tako. V primeru RTV je vlada pristala na normalni postopek, in če bi tudi pri tem pristala na normalni postopek, bi bilo boljše za vse nas in za pomembno in resno razpravo o tem zakonu. Pomembno je vedeti res to, ko razpravljamo o spremembah in dopolnitvah tega zakona, da dejansko javni sektor razpolaga s celo številko informacij, podatkov, analiz, študij in tako naprej, ki so jih davkoplačevalci že plačali. In če te podatke, informacije, študije, analize odpremo tudi za vse druge, bomo s tem seveda omogočili ponovno uporabo na različne možne načine: seznanjanje, informiranje in tudi komercialno rabo. Na ta način bomo pravzaprav omogočili tudi gospodarsko rast, prost dostop do informacij in njihova ponovna uporaba je dejansko ena najbolj hitro rastočih industrij informacijske družbe. Primer, ki je znan iz ZDA, ki smo ga navajali, je, da v ZDA so, recimo, baze podatkov meteoroloških služb prosto dostopne, zato cveti zavarovalniška industrija v zvezi z vremenskimi pogoji. V nekaterih evropskih državah so te baze zaprte, zato te zavarovalniške industrije ni. In tako naprej. Več teh razlogov bi še lahko navedli. Obstoječi slovenski zakon se drži ameriške pravne ureditve in ureditve v nekaterih skandinavskih državah. Predlog sprememb pa po našem mnenju gre korak nazaj in sklicevanje na direktivo uvaja plačljivost ponovne uporabe informacij javnega značaja za komercialne namene. V 15. členu uvaja preverjanje namena uporabe informacije javnega značaja, kar je sploh nepotrebno in, lahko bi rekel, v neskladju z načeli zakona. Uvaja kazen za, recimo temu v narekovajih, "napačno uporabo". In v 4. členu uvaja možnost izključne uporabe informacij javnega značaja v določenem primeru. Skratka, Slovenija je, kar zadeva ta zakon, na novi poti nazaj. Ali kolegice in kolegi, res direktiva 2003/98 EC, dejansko zahteva plačljivost in s tem harmonizacijo Slovenije na slabše stanje? Direktiva je nastala zato, da bi uzakonila minimum harmonizacije prakse držav članic Evropske unije in da bi preprečila očitne anomalije pri ponovni uporabi informacij javnega značaja v nekaterih državah članicah. Direktiva celo ne vsebuje zaveze za države članice, da dovolijo ponovno uporabo informacij javnega značaja, če tega sicer ne dovoljujejo. Če pa dovolijo dostop in ponovno uporabo, pa zahtevajo, da se upošteva določila direktive, ki so vezana na pošteno zaračunavanje stroškov, kjer se stroški zaračunavajo, transparentnost in licenciranje, kjer pač obstaja. Direktiva v 6. členu, ki zadeva načelo zaračunavanja ponovne uporabe, zelo jasno pravi: "Kjer se uporaba zaračunava" ali v angleščini "where charges are made", torej, "kjer se uporaba zaračunava, naj zaračunavanje ne preseže stroškov zbiranja, produkcije in reprodukcije" in tako naprej. Torej, direktiva ne zahteva zaračunavanja ponovne uporabe informacij javnega značaja, ampak samo pravi, kjer se to že dela, naj bo zaračunavanje pošteno in zmerno. Komisija celo spodbuja članice, da zaračunajo čim manj ali celo nič. Direktiva je torej le izgovor za zaračunavanje, za drugačno pojmovanje države v odnosu do poslovnega sveta. Mi bi se lahko enostavno odločili, da ponovne uporabe, tudi v komercialne namene, ne zaračunavamo, in to bi bila pravilna ureditev. [[Opozorilni znak za konec.]] Ker je slovenski zakon širši, bi predlagali, da se v 4. členu sedanjega zakona preprosto napiše stališče oziroma dikcijo, da se šteje, da so informacije javnega značaja po 4. členu zakona tudi informacije, ki jih prosilci lahko uporabijo za pridobitne in nepridobitne namene. S tem bi se dejansko harmonizirali z direktivo. Zakaj ni potrebna plačljivost? Samo še par sekund. [[Opozorilni znak za konec.]] Dal bom primerjavo z industrijsko in informacijsko družbo. Industrijska družba temelji na omejenih virih, informacijska pa v načelu na neomejenih virih. Eno in isto tono premoga lahko uporabimo in pokurimo samo [[...]]
Dr. Gantar, čas je potekel, lepo prosim.
Takoj, gospod podpredsednik. Torej, eno in isto tono premoga lahko pokurimo samo v eni peči. Eno in isto informacijo lahko uporabimo na tisoč načinov in še vedno bo ostala za ponovno uporabo na tisoče drugih načinov. In iz tega izhaja dejstvo, da ni potrebno, da so te informacije plačljive, zato tega zakona ne bomo podprli. Ostalo pa bomo predstavili še pri obrazložitvi amandmajev. Hvala lepa. Se opravičujem za 42 sekund.
Hvala lepa. Besedo dajem gospodu poslancu Miranu Potrču, ki bo predstavil stališče Socialnih demokratov.
Hvala lepa. Poslanke in poslanci Socialnih demokratov bomo predlagani zakon podprli. Pri tem pa poudarjamo naslednje. Zakon o dostopu do informacij javnega značaja je bil pripravljen že v prejšnji vladi in velja od marca 2003, se pravi, dobri dve leti. Z zagotavljanjem javnosti informacij državnih in drugih organov je prispeval k večjemu nadzoru nad njihovim delovanjem in posebej nad uporabo javnih sredstev, kar vse je lahko pomemben element demokracije in pravne države, pa tudi pomembno prispeva k odkrivanju klientelizma in korupcije. Ni namreč dvoma, da oblast teži k prikrivanju informacij, saj so informacije pogosto njeno najmočnejše orodje ne le za sprejemanje odločitev, temveč tudi za manipuliranje z ljudmi. Tudi aktualna vlada pogosto ravna tako. Vlada oziroma njen urad za narodnostna vprašanja, brez naših izrecnih zahtev dolgo časa nista bila pripravljena objaviti študij inštituta za narodnostna vprašanja o položaju in pravicah narodnosti iz držav bivše Jugoslavije. V zadnjem času se nam podobno dogaja z raziskavo, ki jo je vlada naročila v zvezi s pripravo zakona o državnih praznikih in ki je doslej iz popolnoma nerazumljivih razlogov, ker v njej ni res ničesar, ni hotela javno objaviti. V obeh primerih smo kot poslanska skupina od vlade zahtevali in v prvem primeru z objavo tudi uspeli. Drugi primer pa je poleg zadrževanja informacije izzval še nesprejemljivo ravnanje vladnega predstavnika za informacije do različnih medijev in kasneje tudi njegov upravičen odstop. Govorim o tem zato, da bi prikazal in povedal, kako je eno načelna politika vlade, drugo so pa konkretna ravnanja, kadar pač gre za konkretne interese. In zato je vsak detajl v tem zakonu še kako pomemben. In zato kaže po dveh letih njegovega uveljavljanja zakon tudi ponovno oceniti in dopolniti, deloma tudi zaradi novih direktiv. Pripravljeni predlogi so, moram reči, tudi po oceni stroke, društva novinarjev Slovenije in pooblaščenke za dostop do informacije javnega značaja, praviloma dobri, saj dostop do informacij javnega značaja še dodatno omogočajo. Res pa je, da so v predlogih tudi nekatere rešitve, ki bi lahko bile boljše in katerih vsebina lahko dopušča tudi drugačno oceno. Zaradi tega poslanke in poslanci Socialnih demokratov soglašamo z opozorili, da bi lahko neprecizno urejeno vprašanje ponovnega dostopa do informacij, plačljivosti pridobitve informacij javnega značaja v primeru ponovne uporabe za komercialne namene in nezmožnost, da se po predvidenem postopku lahko oceni, ali nima morda razkritje določene tajne informacije javnosti prednost pred pomenom njenega varovanja, kljub drugačnim deklariranim ciljem, lahko pomenilo zmanjševanje dostopnosti informacij. In prav o teh vprašanjih je tekla na matičnem delovnem telesu temeljita razprava. Vlada predlog, ki bi nesporno še dodatno povečali dostopnost do informacij javnega značaja, ni podprla. V poslanski skupini oziroma prisotni poslanke in poslanci Socialnih demokratov smo jih podpirali, vlada pa ni podprla niti predlogov za neplačljivost zahteve za ponovno uporabo informacij in za to, da se nesporno skrajšajo roki, v katerih je treba postopke izročanja in dokončanja postopka v primeru odklonitve zaključiti. Nekatera vprašanja torej kljub napredkov v zakonu ostajajo še nejasna in niso v korist večje javnosti informiranja. Ta vprašanja bo treba posebej spremljati in videti, koliko so opozorila z njimi v celoti upravičena, da bi v polni meri zagotovili učinke, ki jih dostopnost do informacij javnega značaja za uveljavljanje demokracije in pravne države prinaša in zagotavlja.
Hvala lepa, gospod Potrč. Besedo ima gospa poslanka Mojca Kucler Dolinar, da predstavi stališče Nove Slovenije.
Z veljavnim zakonom, ki je bil sprejet leta 2003, je postalo uresničevanje ustavno varovane človekove pravice dobiti informacijo javnega značaja sistematično urejeno. 39. člen ustave Republike Slovenije omogoča vpogled v delovanje državne oblasti in s tem gradi tudi enega izmed temeljev demokracije. Pri obravnavanju predloga zakona se nam zdi izredno pomembno, da predlagane spremembe in dopolnitve ne posegajo v temeljna načela dosedanje ureditve. Ohranja se načelo, po katerem lahko pridobi informacijo javnega značaja vsakdo, ki jo zahteva. Slovenija je tudi ena izmed tistih evropskih držav, ki ji dostopa do tovrstnih informacij ne pogojuje z izkazovanjem pravnega interesa. Ti načeli sta temeljni, čeprav v praksi še vedno ostaja princip, da je nedostopno vse, kar ni izrecno določeno kot dostopno. Zato je pomembna razlaga predloga zakona in rešitev, po kateri je katalog organov, zavezanih za posredovanje informacij javnega značaja, le informativne najave k večji dostopnosti bo prispevala tudi njegova boljša preglednost, saj bo vezan na poslovni register in stalno ažuriran. K boljši dostopnosti in preglednosti delovanja organov bo pripomogla tudi uzakonitev tako imenovanega javnega interesa, testa javnega interesa, katerega uporaba v konkretnih primerih relativizira do sedaj absolutne izjeme dostopa do nekaterih informacij. Prav tako bo lahko uresničena pravica javnosti vedeti za, na primer, koruptivna in druga kazniva dejanja posameznikov na visokih položajih, ki so bila sedaj predmet varstva osebnih podatkov. Morda se v zvezi s tem premalo poudarja vloga tudi aarhuške konvencije, katere implementacija v naš pravni red je prinesla takšen nov pristop presoje do sedaj nedotakljivih podatkov. Njen pomen je velik predvsem s stališča varstva okolja, saj za okoljske informacije javnega značaja ne velja nobena izjema po zakonu o dostopu do informacij javnega značaja kot absolutna. Seznanjenost z, na primer, emisijami ali odpadki je v splošnem interesu. Naslednja pozitivna sprememba je brezplačen dostop. Nekaj polemik se je v dosedanji razpravi pojavilo v zvezi z zaračunavanjem stroškov ponovne uporabe, vendar je pri tem ključno, da gre za podatke, ki bodo uporabljeni za pridobitne namene in zato ne bi bilo primerno, da bi ponovno dostopanje do njih obremenilo vse davkoplačevalce. V poslanski skupini Nove Slovenije bomo sprejem zakona podprli, ker verjamemo, da bo prispeval tudi k dvigu še dokaj nizke zavesti o pomenu dostopnosti in obveznosti organov. Na to je opozorila tudi pooblaščenka za dostop do informacij javnega značaja. Vsebina obravnavanega zakona pa je tesno povezana tudi z zakoni, ki urejajo javne evidence in z zakonom o tajnih podatkih, ki je v pripravi. K usklajenosti navedenih področij naj bi prispeval tudi zakon o informacijskem pooblaščencu, ki naj ga bi vlada v kratkem tudi predstavila in poslala v obravnavo. Pri tem pa se nam pri Novi Sloveniji zdi ključno tudi to, da se natančno določijo razmerja med posameznimi zakoni, da pri njihovi uporabi ne bi prihajalo po eni strani do pravnih praznini po drugi strani pa do kolizije. Tako bo razen opravičenih izjem resnično dostopno vse, kar bi lahko opredelili za informacijo javnega značaja, zato bomo poslanci Nove Slovenije predlagani zakon podprli.
Hvala lepa. K besedi vabim kolega poslanca Franca Kanglerja, da predstavi stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci. Tudi v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo omenjeni zakon o spremembi in dopolnitvi zakona o dostopu do informacij javnega značaja tudi podprli. Z zadovoljstvo ugotavljamo v poslanski skupini, da je vlada, se pravi ministrstvo za javno upravo pripravilo temeljit in dober zakon. Predvsem gre poudariti, da predlog zakona sledi zahtevam, ki so prevzete v določbah direktive 2003/28EC glede ponovne uporabe informacij javnega značaja, ki jih je potrebno vnesti v nacionalno zakonodajo najkasneje do 1. julija. Poleg tega je predlagatelj z novelo zakona uvedel tako imenovani test javnega interesa, kar se nam v poslanski skupini Ljudske stranke zdi zelo pomembno predvsem zaradi tega, ker omogoča še večjo odprtost javnega sektorja. Spremembe se nanašajo tudi na ugotovitve iz prakse in so pripravljene v smeri racionalnejše in jasnejše ureditve, ne glede na postopke, posredovanje informacij in kataloga informacij. S tem bo omogočeno, ne le, da imajo ljudje pravico do dostopa in do ponovne uporabe informacij javnega značaja, temveč lahko to pravico tudi na čim enostavnejši način uporabijo in tako čim enostavnejše pridejo do želene informacije. Poudaril bi, da tudi z zadovoljstvom sprejemamo, da bo vlada pripravila v kratkem tudi zakon o informacijskem pooblaščencu, s katerim bo združila nadzorne organe za varstvo osebnih podatkov in za informacijo javnega značaja ter tako sledila sodobnemu trendu v Evropski uniji. Tako kot smo tudi podprli nekatere amandmaje na matičnem delovnem telesu vlade oziroma matičnega delovnega telesa, tako bomo tudi podprli omenjeni zakon v celoti.
Hvala lepa. Na vrsti je gospod poslanec Boštjan Zagorac, da predstavi stališče Slovenske nacionalne stranke.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani prisotni! Pred nami so spremembe in dopolnitve zakona o dostopu informacij javnega značaja, ki nam jih narekuje Evropska unija preko svojih direktiv. Tam kjer so direktive Evropske unije za Slovenijo dobre, jih pa ne želimo implementirati. To je prvi očitek vladi. In sicer govorim na podlagi tega, kar je dejal eden od ministrov te vlade, ko je šlo za direktivo o maksimalnem delovnem času in je rekel: "Takšne direktive pa že ne bomo implementirali v slovensko zakonodajo." Poudarjam to zato, ker ravno pri sprejemu tega zakona je bilo tako v predstavitvi kot tudi na matičnem delovnem telesu in pa na kolegiju, ko se je govorilo o nujnem postopku, največkrat poudarjeno, da je zakon pred nami samo zaradi tega in predvsem zato, ker to od nas zahteva Evropska unija. Na začetku samih obravnavanih sprememb zakona je tudi potrebno poudariti, nestrinjanje Slovenske nacionalne stranke, da je vlada pri pripravi zakonov, ki jih predlaga temu državnemu zboru v sprejem, saj je po našem prepričanju popolnoma neresna, saj večinoma sprejemamo zakone po nujnih postopkih in na to smo v Slovenski nacionalni stranki že na kolegiju večkrat poudarili, da gre za neresen odnos do zakonov, ki jih ta državni zbor sprejema. Upam, da to ne bo praksa v bodoče, ker je enostavno nemogoče resno pristopiti k obravnavi nekega zakona, sploh če je pomemben, tako kot ta zakon, če si vedno pod presijo in pritiskom časa. Predlog zakona, ki je pred nami, je zelo pomemben za transparentno delovanje javnega sektorja in tudi zaradi tega je nujni postopek zanimiv, čuden ali pa mogoče celo smešen. Kako pomembno je transparentno delovanje javnega sektorja, se lahko prepričamo tudi v zadnjem času, ko ravno s pomočjo institucije dostopa do javnih informacij prihajajo na dan takšne in drugačne nepravilnosti na posameznih področjih delovanja javnega sektorja, pa tudi posameznih ministrstev iz preteklega časa. Po dveh letih od uveljavitvi veljavnega zakona smo tudi v Slovenski nacionalni stranki prepričani, da so spremembe potrebne. Bistvena novost, ki jo predlaga zakon, je uvedba tako imenovanega testa javnega interesa, s pomočjo katerega bo možno ugotoviti, ali ob javnem interesu za posamezno informacijo prevladuje varstvo posebnih podatkov ali ne. Poudariti je potrebno, da je zakonska opredelitev glede tega testa zelo ohlapna in še zelo neopredeljena. Strinjamo se, da je dostop do javnih informacij vedno potrebno presojati od primera do primera, zakon pa dopušča tudi možnost, da lahko javni interes prevlada tudi v nasprotni smeri, da se določena informacija ne razkrije. Ravno zaradi tega dejstva se lahko upravičeno, vsaj glede na izkušnje, ki jih imamo iz preteklega časa, bojimo, da se bo test uporabljal takrat, ko je to v interesu posameznika. Zaskrbljujoče dejstvo, ki ga prinaša zakon, pa je, da se vladi, čeprav je bilo, mislim, na kolegiju tega državnega zbora omenjeno, da je šlo za lapsus novinarjev oziroma tistih, ki so ta podatek dali v medije, da se vladi povečujejo pristojnosti odločanja o tem, katere informacije javnega značaja brez opravljanja testa, kar bo vladi po drugi strani omogočalo, da se posamezne informacije ne bodo obelodanile, dokler pač ne bo prišlo do sprememb na volitvah, tako kot smo to lahko doživeli sedaj. Še enkrat je potrebno poudariti, ko ta zakon sprejemamo, nujnost postopka. In še enkrat izražamo upanje, da vlada v bodoče ne bo več pripravljala tako pomembnih zakonov po nujnih postopkih, kajti za vse nas poslance državnega zbora je zelo težko, pod presijo časa konkretno dobro določen zakon pregledati, se na njega pripraviti in pripraviti ustrezna dopolnila, če je to potrebno. Glede na pomembnost zakona in pomembnost dostopa do javnih informacij v tej državi v Slovenski nacionalni stranki zakonu ne bomo nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod poslanec Vili Rezman, ki bo predstavil stališče Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala lepa. Doslej je bilo opaziti, da nimamo vsi enakega odnosa do tega predloga. Nekateri ocenjujemo predlog sprememb zakon v pozitivno smer, nekateri drugi pa sodijo, da gre za povratek na slabše. Verjetno ima vsak tudi utemeljene razloge za te svoje sodbe, ampak poslanska skupina DeSUS, da je zakon kot celoto vredno podpreti, lahko je pa različen odnos do posamičnih predlogov, ki so bili predstavljeni in argumentirani. Tudi sam moram reči, da imam na določenih področjih ambivalenten odnos. Ampak nekaj osnovnih dejstev vendarle govori v prid spremembam. Prvo dejstvo je to, da je zakon relativno nov, da je pa kljub temu pomembno prispeval k spremembi odnosa do javnih informacij, pa tudi mediji so k temu pripomogli, o čemer verjetno že kaže razmišljati tudi za prihodnje. Druga pomembna ugotovitev je, da je zakon pokazal tudi celo vrsto slabosti. Prav je, da si jih priznamo in skušamo popraviti. Če smo prav prešteli, od 43 členov zakona jih je samo 12 ostalo nespremenjenih. Torej skoraj vse spreminjamo oziroma je predlagano v spremembo. Naslednje dejstvo, ki ga kaže omeniti, je, da smo imeli možnost prebrati številna mnenja, številne pripombe zelo različnih subjektov, za katere sodim, da so se resno lotili teh predlaganih sprememb in da so ne iz političnih, ampak iz strokovnih razlogov svoje pripombe prispevali. Nekatera stališča in pripombe so bile sprejete, nekatera ne. Sam bi, če bi bilo to možno, podprl tudi kakšnega izmed takšnih stališč ali amandmajev, ki ni dobil prehodne ocene na matičnem odboru. Pozornost pa priteguje zlasti nekaj osrednjih tem. Prvič, napovedana združitev funkcij, ki govore o varstvu osebnih podatkov in o dostopu do informacij javnega značaja, kjer sam ne morem reči, da bi lahko enoznačno podprl, da je to najboljša rešitev. Test javnega mnenja se mi zdi prava rešitev, vendar se mi zdi dobra tudi ponudba LDS, da se to dopolni na ta način, da smejo tudi tisti, ki niso neposredno povezani s tem, dati svojo strokovno oceno o primernosti rešitve. Podpiramo plačljivost ponovne uporabe informacij iz zelo preprostega razloga. Če se malo poigramo miselno, bi lahko prišlo do primera, da nekdo s prijavo na javni razpis pridobi znatna javna sredstva, brezplačno bazo informacij, to opremi z lepotnim tekstom in proda za spodobne denarje. To se nam ne bi zdela najbolj prava rešitev in torej zato to predvsem podpiramo. Podprli bi tudi javno pooblastilo nevladnim organizacijam. Ne vidimo pravega razloga, zakaj jih ne bi potegnili v to, da smejo tudi informirati in svetovati na tem področju, zakaj bi to bilo pridržano samo nam oziroma samo vladnim institucijam. Če bi pridobili ustrezno javno pooblastilo, mislim, da bi bili sposobni to tudi korektno izpeljati. Tudi v zvezi z dostopom do informacij vseh tistih, ki uporabljajo javna sredstva, je treba reči, da je prav, da bi ljudje do teh informacij imeli dostop. Ni pravega razloga za to, zakaj bi morali kakšne informacije v zvezi s političnimi strankami ali v zvezi s posamezniki in drugimi osebami, ki trošijo javna sredstva, imeti umaknjene od javnega dostopa. V zvezi z roki pa je zopet tako, da vsaj tisti, ki moramo, recimo v občinskih upravnih organih, pripravljati [[opozorilni znak za konec]] različne informacije, pridemo do fizične zagate, ko včasih to preprosto ne gre. In pretirano skrajševanje rokov morebiti tudi ne bi bilo najboljše. Ker je že pozvonilo, naj še enkrat povem, da bo poslanska skupina DeSUS zakon podprla. V razpravi bomo pa ugotovili, ali bomo podprli tudi vse amandmaje, ki so bili predlagani, ali ne.
Hvala lepa. Kot zadnji bo predstavil stališče Slovenske demokratske stranke gospod poslanec Mitja Ljubeljšek.
Hvala za besedo. Spoštovani zbor, spoštovani minister, spoštovani državni sekretar! Bistvo demokracije se odraža v pravici vpogleda v delovanje državnih organov in s tem v nadzoru nad njihovim delovanjem. V ustavi je zagotovljena pravica vsakomur, da pridobi informacijo javnega značaja. S sprejetim osnovnim zakonom o dostopu do informacij javnega značaja je bila ena temeljnih ustavnih pravic dopolnjena z zakonsko materijo. S predlaganimi spremembami in dopolnitvami zakona pa se javni sektor še bolj odpira. Prvi razlog za spremembo zakona, ki tudi pogojuje nujni postopek, je uskladitev z evropsko direktivo o ponovni uporabi informacij javnega značaja, direktivo, ki jo je Slovenija dolžna harmonizirati najkasneje do 1. julija letos. Drugi razlog je, da z uvedbo tako imenovanega testa javnega interesa ter škodnega testa, ki relativizirata sedaj določene izjeme od načela prostega dostopa do informacij javnega značaja, bo Slovenija uvrščena med države z najširšo stopnjo preglednosti in odprtosti javnega sektorja. V tretji sklop spadajo spremembe, ki se nanašajo na ugotovitve, ki jih je pokazala praksa. S spremembami zakona bodo tako nekatere stvari racionalneje urejene. Jasnejše bodo določbe postopka posredovanja informacij, določbe o katalogu informacij, s tem bo ljudem omogočena pravica do dostopa in ponovne uporabe informacij javnega značaja. Enostavneje bodo lahko ugotovili, s kakšnimi informacijami razpolaga javni sektor, kako čim enostavneje pridobiti informacije, da hkrati razbremenijo javni sektor nepotrebnih obremenitev, skratka, da se obema stranema olajša izvajanje tega zakona. Zaradi navedenega naša poslanska skupina predlagane spremembe in dopolnitve zakona odločno podpira. Na seji odbora za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje so bili k predlogu zakona sprejeti nekateri amandmaji, ki jih je podprla tudi naša poslanska skupina, saj je z njihovim sprejetjem predlagani zakon še boljši. Primerjava ureditve obravnavane tematike v evropskih in drugih pravnih sistemih je pokazala, da so temeljne rešitve dostopa do informacij javnega značaja povsem primerljive in tako tudi skladne z našo ureditvijo. Prost dostop do informacij javnega značaja je lahko omejen le v zakonu v taksativno določenih primerih. Eno temeljnih načel zakonskih aktov v teh pravnih redih je prav načelo prostega dostopa do informacij javnega značaja. Ker predlog zakona po našem mnenju prinaša več pozitivnih učinkov bo poslanska skupina Slovenske demokratske stranke predlog zakona tudi podprla. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na drugo obravnavo, to je na razpravo o posameznih amandmajih in členih dopolnjenega predloga zakona. Naj povem, da se v tej fazi seveda lahko tudi oba predstavnika vlade vključita v razpravo. V gradivu ste prejeli pregled vloženih amandmajev, s tem da bi vas opozoril, da je treba ta pregled dopolniti. In sicer, k 13. členu so štiri poslanske skupine vložile amandma in k 16. členu je Liberalna demokracija Slovenije vložila še en amandma oziroma popravek, spremenila svoj prvi amandma, in sicer v četrtem odstavku je besedica "in" spremenjena v "ali". To imate vse pred seboj na klopi. V razpravo dajem peti člen in amandma Liberalne demokracije Slovenije. Kdo želi besedo? Dr. Gantar, beseda je vaša.
Hvala. V imenu poslanskega kluba bi rad želel obrazložiti amandma k 5. členu, ki smo ga vložili. Gre za 5. člen, ki ureja, lahko bi rekli izjeme, ki so v 6. členu tega zakona. Prvič, predlagamo, da se doda neko besedilo k 1. točki prvega odstavka, da se informacije, ki so opredeljene kot tajne, bolj natančno določijo zaradi javne varnosti, obrambe države, zaupnosti mednarodnih odnosov in tako naprej, kar bolj natančno pove, za katere tajne podatke gre, da ne bi slučajno kdo še kaj drugega pritaknil k temu pojmu tajnosti. Predlagamo, da je to taksativno navedeno. Tudi predlog predlagatelja ni napačen, je čisto dober, vendar je ta bolj določen, bolj taksativno naveden, da ja ne bi bilo kakšnega nesporazuma. To je v bistvu bolj direktna navedba in hkrati, lahko bi rekli, tudi bolj lepotni popravek, ki ni tako usoden, je pa pomemben in se mi zdi, da bi ga bilo smiselno sprejeti. Drugi del amandmaja pa govori, da se v drugem odstavku tega istega 5. člena črta prva alineja. Drugi odstavek pove, da se test javnega interesa ne izvaja v alinejah ena, dva, tri, štiri in pet, pri čemer predlagamo, da se alineja ena črta. Namreč, ta alineja pravi, da se test javnega interesa ne izvaja za podatke, ki so v skladu z zakonom, ki ureja tajne podatke, označena z najvišjima dvema stopnjama tajnosti. No, menimo, da je to slabo. Prvič zato, ker se bo zgodila neka sprememba v ravnanju označevanja tajnosti. Uradniki, pa tudi njihovi šefi, nobeden ne sme biti izvzet, bodo seveda težili k temu, da bodo poskušali dokumente označevati z višjo stopnjo tajnosti in zaupnosti, kot bi bilo to potrebno in smiselno. To se v določeni meri, vsaj jaz opažam ali pa sem opažal, že zdaj dogaja in bi bilo mogoče treba tudi popraviti zakon o tajnih podatkih. To bo slabo vplivalo na to. Če se bodo hoteli izogniti testu javnega interesa, bodo dvignili stopnjo tajnosti. Res je, da je odbor na predlog predlagatelja popravil zadevo s četrtim odstavkom, vendar se umik tajnosti nanaša samo na to, če je kaj napačno določeno in tako naprej. To je boljše kot nič, vendar ne zadosti dobro. Vsekakor menimo, da gre ta sprememba s prvo alinejo na slabše, v tem smislu, da celo potem pooblaščenki - to so nekatera pravna mnenja - odreka možnost, da se sploh spušča v odločbe, ki se nanašajo na problem informacij, ki so tajne, in ji celo onemogočajo, da omogoči tako imenovani delni dostop in tako naprej. Skratka, če želimo uveljaviti test javnega interesa - sam imam kup pomislekov in strahov, mogoče nekaterih neutemeljenih, upam, da me boste prepričali -, seveda sem za test javnega interesa. In če želimo imeti test javnega interesa neokrnjen ali pa čim bolj dobrega, potem moramo to prvo alinejo črtati. In to predlagamo. Kajti prav test javnega interesa je treba uveljavljati. Test prevlade javnega interesa je treba izvajati prav tam, kjer so stopnje zaupnosti največje, ne najmanjše, in je tudi za to namenjen. Če pa prvi dve stopnji, najvišji, izločimo, smo s tem hendikepirali test javnega interesa, navkljub izboljšavi, ki jo priznam, ki so jo predlagatelji dali s tem, da lahko zahteva umik tajnosti po postopku iz 21. člena zakona in tako naprej. To je izboljšava, vendar je ta izboljšava zopet prepuščena in dana v roke tistim, ki o tem odločajo. Zato predlagamo, da se ta alineja črta in se sprejme naš amandma. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa. Kar se tiče prvega dela amandmaja, je bolj nomotehnične narave in po našem trdnem prepričanju ni potreben, ker se v tem delu zakon pač sklicuje na nek drug zakon, ki se bo lahko spreminjal, in nima smisla, da v celoti povzema ureditev tistega zakona. Kar se tiče drugega dela, pa je argumentacija, ki jo je dr. Gantar podal, nekoliko kontradiktorna. Po eni strani pravite, da bodo zaradi te izjeme predstojniki ali uradniki nagnjeni k temu, da določajo višje stopnje tajnosti po zakonu o tajnih podatkih, potem pa sami ugotavljate, da smo v zakon vgradili varovalko proti takim manipulacijam. Do sedaj je res bilo tako. Po do sedaj veljavnem besedilu zakona o dostopu do informacij javnega značaja je bilo mogoče dodeliti stopnjo tajnosti višjo kot pa jo zakon o tajnih podatkih predvideva, ne da bi imel tisti, ki želi dostopiti oziroma priti do informacij, možnost to preprečiti. Ravno sedaj s to spremembo sedaj prvič uvajamo možnost, da nekdo, prosilec, upravičenec do informacij javnega značaja, naj bo to državljan, naj bo to novinar, torej mediji, lahko zahteva presojo, ali je stopnja tajnosti določena skladno z zakonom. Če predstojnik organa, recimo minister, oceni, da je bilo to korektno določeno, mora še vedno odločitev pripraviti za vlado. Vlada v končni fazi o tem odloča, zoper odločitev vlade ima pa upravičenec pravico do pritožbe na pooblaščenca oziroma pooblaščenko za dostop do informacij javnega značaja. Gre torej za velik korak naprej, kot je tudi sicer 5. člen novele, ki spreminja 6. člen osnovnega teksta zakona, velik korak k odpiranju in k transparentnosti oblasti in javnega sektorja. Jaz moram posebej poudariti, da bo glas proti temu zakonu, glas proti večji odprtosti in preglednosti vlade, oblasti in javnega sektorja.
Hvala lepa. Dr. Gantar, potem pa gospod Potrč.
Jaz se moram odzvati na to stališče gospoda ministra. Največji korak naprej bi bil, če bi preprosto prvo alinejo črtali. To bi bil največji korak. V [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]javnega interesa so dopuščene in dovoljene vse oblike zaupnosti ali tajnosti, ki obstajajo. To bi bil največji korak, in to je enostavna zgodba. Jaz pravim, da je to omejevanje in vi veste, da je to omejevanje, zato ga poskušate popraviti s tem dodatnim četrtim odstavkov, kar je bolje kot nič, vendar je še vedno, bi rekel, popravek nekega omejevanja. Jaz vam predlagam, da daste ven to omejevanje. Hkrati moram povedati, da bo moj glas, ki bo proti temu zakonu, ker pač nekatere stvari ne bodo sprejete, težak glas, in ga ne bom z lahkoto dal. Zakaj ne? Zato, ker mislim, da je treba zakon spremeniti, ampak moram povedati, da ta zakon, sledeč tudi mnenju zakonodajnopravne službe, gospod minister, pove, da uvedba ponovne uporabe bi bila pomensko in vsebinsko smiselna le ob zožanju prostega dostopa. V bistvu ponovna uporaba na nek način zoža prosti dostop. Če bi vzeli izhodišče predlagateljev amandmajev, da so informacije za ponovno uporabo, da rečem matematično, le podmnožica množice informacij javnega značaja in za njih veljajo enaka pravila kot za vse informacije javnega značaja, bi ohranili vse tako, kot je, in vsi mi bi ploskali in bi sprejeli takšen zakon. V tem je problem. Problem prostega dostopa ni samo problem pravniške interpretacije, temveč je problem, lahko bi rekel, če hočete, sedaj bom pa pihal na svojo stroko, sociološke in socioekonomske interpretacije. To ni zadeva, ki ureja pravna razmerja, ampak razmerja, ki so bistveno širša in niso samo pravna. Zato je seveda moj pogled na ta člen seveda bistveno drugačen. Še enkrat opozarjam, najlepše bi bilo, najboljše bi bilo, če bi to alinejo črtali in na ta način res dosežemo cilj, ki ga želite doseči.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Potrč.
Hvala lepa. Soglašam, da je vprašanje dopolnitve 1. točke v prvem odstavku bolj ali manj stvar redakcije. Vendar mislim, da glede na to, kako imamo mnoge stvari urejene v več zakonih, če bi to prispevalo k jasnosti besedila, da razlog v dejstvu, da je to urejeno že v zakonu o tajnosti podatkov, ne bi smel biti tako tehten, da zaradi tega tega ne bi bilo mogoče kot amandmaja sprejeti. Kar zadeva črtanje prve alineje drugega odstavka, pa moram reči, da so ugotovitve gospoda Gantarja v tistem delu, kjer pravi, da bi zakon najbolj odprli, če bi to alinejo črtali, točne. Z njim se sicer ne strinjam v delu, ki pravi, da zakon omejuje. Ne, za mene razširi, soglašam, ker testa javnega interesa prej sploh ni bilo in so lahko vse štiri stopnje tajnih podatkov bile omejene od kakršnekoli javne objave. V tem delu je napredek. Vendar trdim, da bi bil še večji napredek, če bi bilo to omogočeno tudi glede prvih dveh stopenj. In trdim, da bi vlada to lahko naredila, če bi zaupala svojemu lastnemu ravnanju, ker je konec koncev ona tista, ki bo rekla, ali test vzdrži varovanje tajnosti kot prioriteto pred sporočanjem javnosti teh podatkov. Mislim, da bi bilo pametno, da to naredi. Sam bom takšen amandma v vsakem primeru podprl. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, predlagam, da damo besedo še gospodu poslancu Soku, pa potem vam. Gospod Sok.
Hvala za besedo. Moram reči, da zakona, tako kot je koncipiran, seveda nisem natančno proučeval, vem pa, kaj pomeni ta zakon posledično v javnosti. Verjetno dalj časa, ko imamo zakon, bolj se zavedamo, kaj pravzaprav pomeni dostop do informacij javnega značaja. Prej je v razpravi eden od razpravljavcev rekel, da vsaka vlada, vsaka oblast teži k zapiranju pred informacijami - najverjetneje je to samo po sebi točno - in je potem bilo takoj pokazano na aktualno oblast. Osebno pa mislim, da je še večja težava pri pridobivanju informacij javnega značaja v lokalnih skupnostih, v občinah. Tam je, se mi zdi, eden velikih problemov in bo treba na tem področju verjetno čez določen čas ta zakon še nadgraditi, tako kot se je sedaj po dveh letih pokazalo, da ga je treba dograditi. Zato bomo danes to namero in to širitev tudi z veseljem podprli in bom težko razumel tiste, ki pravijo, da zakona, ne vem, zaradi določenega razloga ne morejo podpreti. Kar se pa tiče amandmaja, tako kot je zapisan ta prvi del amandmaja, se pravi, da se za besedo "tajen" doda "javna varnost", potem "obramba države", "zaupnost mednarodnih odnosov" in pa "obveščevalne ter varnostne dejavnosti". Mislim, da na tak način potem dostop do informacije javnega značaja celo ožimo, kajti vsakršna informacija, ki se nanaša na javno varnost, obrambo države in tako naprej, ne more biti tajna. Se pravi, če je ocenjena z drugo stopnjo tajnosti, potem je tajna in se pač po zakonu o tajnosti podatkov ne more posredovati javnosti. Če pa tako ni označena, potem pa si ne predstavljam, zakaj bi vsaka tovrstna informacija dejansko bila za javnost nedostopna. In če malo karikiram. Danes recimo v Sloveniji lahko vsak dan izvemo, če rečemo na mednarodnem področju, za vsakega ameriškega vojaka, ki je padel ali ki se je ponesrečil. Se pravi, je to popolnoma odprto za javnost. Čeprav bi mogoče v Ameriki, v interesu ameriške politike ali pa javnosti bilo, da tega na kakšen način ne bi sporočali. Ampak cel svet, se pravi tudi tisti, ki so s tem najbolj prizadeti, to lahko tudi vsak dan na novo izvejo, in se te informacije ne prikrivajo. Iz tega razloga bi mi mogoče lahko razpravljali o tem, da se črta prva alineja v drugem odstavku, vendar sta seveda ti dve zadevi povezani in sta v enem amandmaju. Iz razlogov, ki sem jih prej povedal, ker pač ta amandma oži področje javnosti informacij, tega amandmaja Liberalne demokracije ne moremo podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, želite besedo?
Samo na kratko. Ta člen, o katerem se sedaj razpravlja oziroma o amandmaju k temu členu, je verjetno bistveni člen celotne novele zakona o dostopu do informacij javnega značaja in definitivno postavlja Slovenijo ob bok tistim državam, ki so svoj javni sektor glede dostopnosti do informacij javnega značaja najbolj odprle. Uvaja test javnega interesa, ki ga poznajo izjemno redke države v svetu. Nekaj jih je. Na prste obeh rok bi jih lahko našteli. Torej gre za velik, velik, korak naprej. Problem, ki je bil tule odprt, problem dostopa do podatkov, označenih z najvišjima dvema stopnjama tajnosti, je bil doslej popolnoma nerešen. Se pravi, bilo je mogoče, da se te oznake zlorabljajo. Jaz sem prepričan, da se je v praksi pogosto pretiravalo z oznako "tajno" in "strogo" oziroma "zaupno" in "strogo zaupno", tudi zaradi tega verjetno, da podatki ne bi prišli v javnost. Sedaj se prvič omogoča presoja v konkretnem primeru, ali je bila ta oznaka neki informaciji pripisana upravičeno ali neupravičeno. Torej tudi v tem segmentu gre za velik napredek in za pomemben korak naprej. Zato bi še enkrat poudaril: tisti, ki bo danes glasoval proti temu zakonu, bo glasoval proti bistvenemu odpiranju vlade in javnega sektorja.
Hvala, gospod minister. Besedo ima doktor Gantar.
Ja, saj ne gre zato, da bi imel zadnjo besedo. In tudi kolegicam in kolegom obljubim, da se ne bom preveč pretirano oglašal. Ampak vseeno bi rekel tole. Prvič. Prva zadeva je, da test javnega interesa, četudi je nesprocesiran, četudi imam veliko pomislekov, pozdravljam, in v končni instanci bi glasoval za zakon, tudi če ima takšen, kot je, nespremenjen test javnega interesa. Izdam skrivnost svojega mnenja, ne vem, verjetno tudi mnenja večine poslank in poslancev poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Verjamem. Tisto, kar konceptualno ni res v vaši ideološki verdikti, ideološki sodbi, da tisti, ki je proti zakonu, glasuje proti odpiranju javnega sektorja, je problem plačljivosti, ker je zakon konceptualno na drugi poti. O tem bomo govorili ob drugem členu. Vendar še enkrat poudarjam predvsem to, da je res, da test javnega interesa prinaša določen napredek in hkrati potem naredi korak nazaj, ko izloči z alinejo najvišjo stopnjo tajnosti, dve najvišji stopnji tajnosti, kjer bi bil test interesa najbolj potreben. Ampak tudi zdaj, če povzamem prakso pooblaščenke, nekdo je zaprosil za informacijo javnega značaja in od organa je dobil, da je to podatek, ki je varovan, tajen in tako naprej. Zadeva je šla k pooblaščenki, ona je pogledala, ocenila in tako naprej in v velikih primerih rekla, to pa ni res, to ni tajen podatek in je dovolila, primer odločbe recimo direktorja RTV o plači in podobno, ali pa je dovolila delni dostop, tisto, česar se nekateri pravniki bojijo. Jaz tukaj ne bom presojal, ker nisem pravnik, ali je to, da izključitev testa javnega interesa v prvih dveh alinejah omogoči tudi izključitev presoje upravičenosti oznake tajnosti pri pooblaščenki javnega značaja. Jaz upam, da to ni res. Se mogoče strinjamo in bomo vedno tako interpretirali, da to ne sme biti res in tako naprej. Upam, da bodo tudi vsi drugi razumeli, sodišča in podobno. Če bo pa to postalo res, kar ne bi smelo biti res, je pa seveda to še večji problem. Zato gospod minister, vse priznanje dobite, člen ste izboljšali, ampak ste naredili nek korak nazaj v tej točki, v kateri vam ga ne bi bilo treba narediti. Zato menim, da je smiselno sprejeti naš amandma. Kot sem rekel, o nekaterih drugih zadevah v zvezi z zakonom pa pri drugih členih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Bi želel še kdo razpravljati o 5. členu in o amandmaju LDS? [[Nihče.]] Zato zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o amandmaju. Ali bi kdo želel obrazložiti glas v imenu poslanske skupine ali drugo v svojem imenu? Zopet ugotavljam, da nihče, zato glasujemo. Ugotavljam, da je navzočih 59 poslank in poslancev. Za jih je glasovalo 18, proti 41. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da amandma LDS k 5. členu ni sprejet. Prehajamo na 13. člen. Amandma so vložile štiri poslanske skupine in sicer SDS, NSi, SLS in DeSUS. Ali želi kdo razpravljati? [[Nihče.]] Ali želi kdo obrazložiti glas, bodisi v imenu poslanske skupine ali v svojem imenu? [[Nihče.]] Glasujemo o tem amandmaju. Hvala lepa. Navzočih je 61 poslank in poslancev. Za je glasovalo 51, proti 3. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je amandma vseh štirih poslanskih skupin k 13. členu sprejet. Prehajamo na 16. člen, in sicer na amandma, ki ga je kot prvega vložila LDS, nato pa vložila drugega in opravila popravek v četrtem odstavku. Ali želi kdo razpravljati o tem amandmaju? Dr. Gantar, prosim, beseda je vaša.
Ta člen, 21. člen osnovnega zakona, sicer 16. člen predloga zakona, govori med drugim tudi o tehtanju prevladujočega javnega interesa. Tisto, kar je tu naš problem, je preprosto to, da test javnega interesa postopkovno ni dobro ali pa sploh ni obdelan. Sodimo, da o tehtanju javnega interesa odločajo v končni instanci prav tisti, ki jim je zaupano varovanje tajnosti, se pravi, vlada o zadevah iz državne uprave in podobno. Skratka, če bi se nekoliko pošalil, bi rekel, da je to približno tako, kot če bi ovce zaupali v varstvo volkovom. Menimo, da novo besedilo določene izboljšave prinaša, vendar menimo tudi to, da bi bilo smiselno, da bi že na tej ravni, če že ne moremo drugače procesirati, dali vsaj možnost oziroma zavezo tako imenovanega drugega mnenja, pod narekovaji, "second opinion", dveh strokovnjakov, takrat kadar gre za zavrnitveno odločbo. To ni komplicirano, je dosti enostavno in na nek način da tudi to drugo mnenje - to je bolje kot nič. Ni zadosti dobro še vedno, vendar je boljše kot nič. Česa se mi bojimo ali pa se jaz bojim pri tehtanju javnega interesa. Moram priznati - gospoda Potrča ni v dvorani - mogoče je mojo bojazen in nekaterih drugih gospod Potrč na odboru malo pomiril, ampak vseeno bi rad povedal naslednje. Tehtanje javnega interesa se bo dogajalo "case by case". To je praksa, ki je v tem pravnem sistemu razmeroma nepoznana, vsaj zdi se mi tako. Drugič, to pomeni, da bodo lahko o enaki zadevi, "case by case", odločili povsem drugače; to je povedala tudi pooblaščenka. In prav to me skrbi. Kaj, če bi v zadevi, ki se nanaša, recimo - ne bom navajal primerov, ki sem jih že -, v primeru nekega podjetja, ki se prijavi za državno pomoč v neki javni instituciji ali pa za evropska sredstva in prinese vlogo z vsemi zaupnimi podatki in poslovnimi skrivnostmi. In ko konkurent to izve, gre tja in reče, aha, zahtevam, ker je to material tega javnega organa in se šteje kot informacija javnega značaja, dajmo zahtevati ta dokument, pa bomo prišli do poslovnih skrivnosti tega podjetja, našega konkurenta. Dobro, bodo rekli, to je zaščiteno s točko 2 6. člena zakona, poslovna skrivnost, in ta bo zahteval test javnega interesa. In bodo rekli, dajmo to razkriti, ker je javni interes. Javni interes pa je lahko odstraniti tudi tega direktorja, recimo, večji kot sicer, "case by case", brez razlogov, in bodo ugodili in razkrili poslovno skrivnost. To je eden izmed možnih primerov. Nimamo varovalke zoper tega. Moramo imeti vsaj "second opinion", če nič drugega. Teh primerov je lahko na osebni ravni še veliko. Zato vam povem, mogoče pretiravam, boste rekli, mogoče sem paranoik ali karkoli. Ne vem. Mogoče. Ampak govorim o najslabšem možnem primeru. O možnostih zlorabe tega testa javnega interesa. O možnostih, da bi nekomu razkrili osebne podatke in druge zadeve, če bi to nekdo tako želel, in če bi se, ne vem, povezala, ne bom govoril nič o politiki, uradnik, ki to dela in tako naprej. Ali pa tudi politiki. Zato vas opozarjam, če že nismo mi sposobni, tudi jaz moram reči, nismo imeli niti časa, niti volje, tudi nismo vlada, zakaj bi to delali, sprocesirati testa javnega interesa, vsaj minimalno. Sprejmite vsaj ta amandma, "second opinion", z drugim mnenjem, ki bo vladi dal neko dodatno legitimnost. S tem bomo vsaj malo pomirjeni. V primerih, ko bi lahko prišlo do, lahko bi rekli, uporabe testa javnega interesa v namene, ki so seveda vse kaj drugega, kot prevladujoči test javnega interesa. Tako da bi vam priporočil, da razmišljate o tem amandmaju. Je zelo preprost, nismo komplicirali. Mislim, da je dober in da odpravlja neke strahove. Res je, gospod Potrč, ni ga zdaj tu, je omenil, da nad tem testom javnega interesa je pooblaščenka. To me pomirja. Nadpooblaščenka je sodišče. Tudi to me pomirja. In sem zadovoljen. Ne pomirja pa me, da je podatek razkrit, ko pooblaščenka, najpozneje po odločitvi pooblaščenke, recimo, in šele čez 5 let lahko izvem, da so, ne vem, nezakonito lastili moj oseben podatek, in da so napačno stehtali javni interes. Ali pa gospoda Viranta. Ali pa gospe Darja Lavtižar Bebler, kogarkoli. Ali pa podjetja, ki se je prijavilo. Zato vas opozarjam, naša naloga opozicije je, da vas opozarjamo na luknje v zakonodaji, tako kot ste vi nas, ko delate to zakonodajo. Šli smo zelo benevolentno. Nočemo delati težav. Test javnega interesa, se strinjam z Gregorjem Virantom, absolutno je pomemben, spomnil se bo, kako velikokrat sva razpravljala o tem. In spomnil se bo o tem, da je to bil vedno naš cilj. In je dobro, da je. Dajte to notri in bomo vsi na boljšem. Samo toliko. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Gospod minister, prosim.
Hvala lepa. S tem amandmajem doktor Gantar sporoča dvoje. Prvič, slovenski državni upravi ni mogoče toliko zaupati, da bi v njej našli strokovnjaka, ki bi bil sposoben pripraviti odločitev o nekoliko bolj zahtevnem pravnem vprašanju. In drugič, ker državni upravi ni mogoče zaupati, morate v vsakem primeru posebej najeti zunanje strokovnjake, normalno jih tudi plačati, kajti zunanji strokovnjaki običajno ne delajo zastonj. Po tej logiki bi lahko "second opinion" vključili tudi v vse druge postopke. Glejte, tudi davčni postopki so lahko zahtevni. Tudi denacionalizacijski so lahko zahtevni. V končni fazi bi lahko prišli do tega, da bi moralo ustavno sodišče v vsaki zadevi, ki jo obravnava, dobiti mnenje treh strokovnjakov. To je zelo nenavaden amandma in po našem trdnem prepričanju ni potreben. Glejte, predlog bo strokovno pripravljen, pripravil ga bo resor, za katerega informacijo bo šlo. O predlogu bo odločala vlada. Vlada ima v svoji službi, v svojem sekretariatu pravnike, ki bodo presodili in preučili ta primer. Vlada bo nato odločila. Zoper odločitev vlade bo možna pritožba na pooblaščenca oziroma pooblaščenko za dostop do informacij javnega značaja. Potem imamo še sodno varstvo. Imamo vse pravne mehanizme za oba primera, če se razkrije preveč ali pa, če se razkrije premalo. Tudi sem opazil sedajle, da nekako nihate med dvema strahovoma. Enkrat, da bomo preveč razkrili, drugič da bomo premalo razkrili. Odgovornost vlade pač je, da sledeč zakonu skrbno pretehta. Ko bo prišlo do testa javnega interesa, pretehta, kaj je močneje: ali interes, ki ga varuje izjema, ali pa interes javnosti, da pride do informacije. Legitimni interes pa ni neka radovednost ali nek voajorizem, ampak je treba javni interes posebej utemeljiti. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Kovačič, imate besedo.
Hvala. Sicer sem se že prej javil, ampak bom pa zato bistveno krajši, kot sem mislil biti, glede na to, da je že gospod minister povedal veliko, zakaj ta predlagani amandma ni utemeljen. Poleg tega bi pa omenil še nekaj. Ti strokovnjaki, ki bi bili nekakšna nadkontrola o odločitvi organa, ki bi odločal o testu javnega interesa, je sedaj vprašanje: Kje pa so kriteriji za to, kdo pa je tisti strokovnjak, ki je strokovnjak na tem področju, ki bi lahko meritorno oziroma verodostojno o tem presojal? Zelo težko je kar tako reči, o tem bodo odločali strokovnjaki, ne da bi bili za to podani neki bolj konkretni kriteriji. Sicer pa bi bila to neka subjektivna presoja tistega, ki bi o tem odločal. Druga zadeva. Ko bi moral, če bi bil ta amandma sprejet, organ poklicati strokovnjake in jih prositi za mnenje, bi s tem postopek bistveno podaljšali. Lahko se bi zgodilo tudi, da do teh mnenj v nekem razumnem roku ne bi niti prišlo zaradi takšnih ali drugačnih razlogov. Potem bi seveda zadeva zastala, šla bi ponovno v začetno stanje in nerazumno in nepotrebno podaljšanje celega postopka bi s tem imeli. To pa mislim, da ni namen zakona, ki odpira prostor, ki odpira tisto, kar dosedanja ureditev ni odprla, in dejansko pomeni velik korak k večji in precej lažji dosegljivi dostopnosti do javnih informacij. Žal, prejšnja vlada, ki je sprejela osnovni zakon, je na nek način zaostajala za evropskimi trendi. Mislim, da jih ta predlog pa že kar dohiteva ali pa celo prehiteva te evropske trende. Zato mislim, da je potrebno ta zakon vsekakor podpreti, predlagani amandma pa zavrniti, kajti ni ustrezen, kot je bilo tudi že povedano. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Gantar, imate besedo.
Dvakrat se bom vseeno oglasil, očitno pri vsakem členu. Vseeno bi rekel tole, če bi kolega poslanec bil seznanjen s stanjem na področju dostopa do informacij javnega značaja, bi prav gotovo verjetno vedel, da je Slovenija tukaj že do sedaj na visoki ravni. Ampak to ni potrebno hvaliti, s tem se ne smemo hvaliti. Tako smo se odločili in prav smo se odločili. Koristi predvsem nam. Lahko bi se še izboljšali. Ta zakon ima neke izboljšave in o teh izboljšavah smo rekli nekaj besed na odboru in o tem ne bom govoril, ker ni potrebno. Tukaj ni problem. Problem ni v tem, ali zaupam, ali ne zaupam državni upravi. To sploh ni vprašanje. Vprašanje je zaupanje ali nezaupanje državni upravi na neki drugi ravni. Gre za vprašanje, ali je, tako kot v drugih zadevah v tej naši državni upravi postopek presoje, tehtanje javnega interesa kakorkoli formalno ali z nekimi vsebinskimi kriteriji sprocesiran. Ni, razen o tem, da odloča vlada in tako naprej. Ni. In se dogaja "case by case" in se bo v podobnih primerih lahko povsem različno odločalo. To je dejstvo. Zato predlagamo v poslanskem klubu tako imenovano drugo mnenje. Mnenje, ne odločanje. Se strinjam, da strokovnjak od zunaj ne more kar tako odločati. Ampak tisto drugo mnenje, ki vsaj malo pokaže ali zmanjša arbitrarnost, drugo mnenje, ki je kot priloga in je lahko tudi pomembna odločitev pri pooblaščenki na drugi stopnji in tako naprej. Zahtevamo nek izjemno minimalističen dodatek oziroma predlagamo, ki nikakor ne gre v neke procedure "ad hoc" skupine, kar bi mogoče tudi dobro bilo, če bi šli drugače in tako naprej. Konec koncev tehtanje javnega interesa, prevlade javnega interesa je pomembno z vidika obeh strani, da se ne razkrije preveč ali pa tisto, kar res ni, ali pa da se razkrije preveč. In to je pomembno. Da ne bo test javnega interesa v določenih situacijah, ne pripisujem jih tej vladi, nobeni vladi, tehtanje v škodo dostopa, ne pa v korist dostopa. Zato bi predlagal to drugo mnenje kot predlog tega amandmaja. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Potrč, Socialni demokrati.
Jaz ta predlog podpiram. Res je dopolnitev postopka, ki daje pod nekaterimi okoliščinami obvezo vladi, da pred dokončnim odločanjem o negativnem mnenju pridobi neodvisno strokovno mnenje dveh strokovnjakov, od tega enega iz pravne stroke. Mislim pa, da je to zelo koristno in da bi dobronamernost odnosa vlade do takšnih predlogov pokazala, da pravzaprav si želi tudi v delu postopka, kjer ne pride stvar do pooblaščenca, niti do sodišča, ker tam se v vsakem primeru presoja, storiti čim več, da bi bilo dejansko stanje ugotovljeno na način, ki bo tudi v vseh postopkih vzdržal. Da bo tudi končna odločitev vlade imela toliko strokovne opore, da ne bo predvsem politična, kar na koncu vedno bo, ampak tudi toliko strokovne opore, da bo ta test javnega interesa pokazal, da je večji interes države, da varuje neko tajnost, kot pa da bi bil večji interes javnosti, da se o tem izve. Ugovori, ki tukaj poskušajo dokazovati, da se v tem primeru postopek zavlačuje, niso točni. Postopek se ne zavlačuje, ker sicer bi ta postopek bil zaključen, vendar v škodo tistega, ki zahteva. In najbrž če gre za to, da se v korist tistega, ki zahteva postopek, en teden ali 14 dni podaljša, je dobro, ker ima vsaj neko možnost, da bo morda dobil pozitiven odgovor, sicer je predstojnik organa tako ali tako predlagal, da naj bo odgovor negativen. Zato mislim, da ni mogoče govoriti o zavlačevanju, kar zadeva zaupanje v upravo in vlado. Da, v načelu, s tem, da smo vsi ljudje in da imamo vsi tudi svoje konkretne interese in ravnanja, ki se praktično kažejo, zato mislim, da tu neodvisni strokovnjaki imajo kaj zraven za povedati in bi koristili. Vsem skupaj bi pa bilo v interesu, da bi kasneje ta test vzdržal tudi pri pooblaščencu in na sodišču. Jaz mislim, da bi ob delu nezaupanja ali pa ob želji,da se naredi zakon takšen, da bomo vsi prepričani, da ne želi še zapirati tista mala priprta vrata za javnost, da bi vlada to lahko podprla in koalicija sprejela.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Bebler, LDS.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Jaz seveda podpiram amandma LDS-a in mislim, da ga je gospod Gantar že temeljito obrazložil. Sem pa sedaj, ko sem spet skrbno brala ta 16. člen, ugotovila neko stvar, za katero bi pač ministra vprašala, čemu se je vlada odločila za takšno stvar. Gre namreč za ta 16. člen, drugi odstavek prva alineja, ko govori, da bo vlada odločala o zadevi, če je zavezan organ državne uprave, državnega tožilstva. To moram povedati, da me je zelo zaskrbelo ta hip, kako to, da si je vlada prilastila v tej alineji, da bo ona odločala, če je zavezano državno tožilstvo. Položaj državnega tožilstva in vloga v našem sistemu je vendarle drugačna, kot pa je tu zapisano, diši precej po ameriškem sistemu, kjer državno tožilstvo nima te vloge in tega položaja kot pri nas. Pri nas je državno tožilstvo v okviru pravosodne oblasti tudi samostojen in neodvisen organ in morda ste dobili idejo z izkušnjami v prejšnjem mandatu, ko vrhovno tožilstvo ni hotelo izročiti nekih dokumentov preiskovalni komisiji. Sedaj vemo, da bomo spet imeli tovrsto delo v tem državnem zboru, ko je ustanovljena posebna preiskovalna komisija, ki se neposredno dotika delovanja tožilstva. Zato bi se meni zdelo logično, kot je določeno tukaj v naslednji drugi alineji, da vrhovno sodišče odloča, če je zavezano sodišče, da bi dali še posebno alinejo, da vrhovno tožilstvo odloča, če je zavezano državno tožilstvo. Sicer pa mislim, da ste si prilastili nekaj, kar vladi po mojem pojmovanju ne gre. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Sok, Nova Slovenija.
Hvala lepa. Še enkrat se oglašam in bi rad povedal nekaj besed glede stanja, ki bi ga seveda naj ta zakon izboljšal. Prej je kolega Gantar repliciral kolegu Kovačiču in rekel, če poznate, kakšno je stanje na področju informacij javnega značaja. Jaz mislim, da je po nekod stanje dobro, ponekod pa slabo, ponekod je takšno, da niti občinski svetniki ne morejo priti do določenih informacij, kaj šele fizične osebe. Ponovno opozarjam na to, da se te informacije še zlasti skrivajo na področju lokalne samouprave, medtem ko smo danes z marsičem na področju države že napredovali. Ker je prej kolega rekel, da je pravzaprav ta 16. člen koncepiran tako, kot da bi dali volku, da čuva ovce, jaz pa mislim, da ta predlog, ki ga podaja LDS pa gre v nasprotni smeri, se pravi, ko ne veš, kaj bi naj naredil, potem naredi neko dodatno prepreko, ustanovi neko komisijo in ta predlog s tema dvema strokovnjakoma dejansko gre v tej smeri, da se lahko zgodi, da zaradi različnih mnenj teh dveh strokovnjakov sploh na koncu ne pride do rešitve. In to je v tem zakonu in v tem 16. členu dodatno birokratiziranje in iz tega razloga se v Novi Sloveniji ne moremo strinjati s tem amandmajem, čeprav je mogoče sam namen predlagatelja lahko, da dober, ampak v praksi bi to pomenilo velike težave. Samo poglejmo, kako recimo delujejo ponekod dvočlanske uprave, kjer eden član v upravi blokira drugega in tako bi se lahko zgodilo tudi pri takšnem mnenju, en pravni strokovnjak bi povedal eno, drugi drugo, se pravi, na podlagi tega potem ne pride do nikakršne rešitve. In to bi, po naši oceni, postopke bolj preprečevalo, kot pa jih dejansko delalo transparentno in omogočalo hitro reševanje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Potrč.
Jaz sicer upam, gospod Sok, da bo tudi vlada ugovarjala tej vaši ugotovitvi. Ampak dejstvo, da mora biti mnenje dveh strokovnjakov, tudi če je različno ali pa tudi če je drugačno, kot bo na koncu odločila vlada, tega ne spreminja, mnenje mora biti. Na koncu bo pa vlada tista, ki bo upoštevala ali pa neupoštevala. Če bosta različna, bo enega upoštevala, drugega ne. Tako, da to ni res, da bi različno mnenje onemogočilo vladi, da odloči. Lepše bo odločati, če bo mnenje vlade potem skladno z mnenji strokovnjakov. Samo ostaja pravica, da odloča vlada tudi drugače.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo, prosim.
Hvala lepa. No, glejte, mi imamo v državni administraciji strokovnjake, ki so sposobni opraviti zahtevno intelektualno delo, ki so sposobni presoditi oziroma pripraviti stališče o zahtevnih pravnih vprašanjih, in ni nobene potrebe, da bi vsakič v čisto vsakem primeru za to najemali zunanje strokovnjake. Vlada teži k temu, da bi zunanjo strokovno pomoč najemala takrat, kadar s svojimi viri ne more rešiti nekih zahtevnih intelektualnih oziroma strokovnih problemov. To pa prav gotovo ne bo vsak primer testa javnega interesa. Takrat, ko bomo ocenili, da bi bilo dobro in primerno pridobiti še mnenje kakšnega zunanjega strokovnjaka, bomo seveda to tudi storili. Gre za vprašanje odgovornosti vlade. Če bo vlada ocenila, da strokovna podlaga ni zadosti kvalitetna, tista, ki je nastala znotraj državne uprave, bo pozvala tudi kakšnega zunanjega strokovnjaka, da poda svoje mnenje, ali pa dva ali pa tri, če bo šlo za zelo zahtevno vprašanje. Če bo šlo za ekstremno zahtevno vprašanje, morda bo treba dobiti tri takšna mnenja, ampak to ni stvar, ki bi jo pisali v zakon in bi se na ta način zavezali, da v vsakem primeru pridobimo in - bodimo iskreni - tudi plačujemo zunanje strokovnjake. Mi poskušamo tovrstne stroške zreducirati na čim manjšo možno mejo. Še odgovor gospe Beblerjevi. To je sicer vprašanje, ki se v razpravi na odboru ni odprlo in tudi ni vložen noben amandma, ki bi šel v to smer, da bi spreminjal novelirani 21. člen, se pravi 16. člen zakona o spremembah in dopolnitvah. Mi smo želeli skoncentrirati odločanje o testu javnega interesa, ker bo šlo za redke in zahtevne primere, pač na nekaj točkah, ko gre za sodno vejo na vrhovnem sodišču, ko gre za lokalni nivo javnega sektorja na občinskem svetu, ko gre za tisti del javnega sektorja, ki pa je tako ali tako drugače pod okriljem vlade pa seveda je to vlada. Državno tožilstvo ni del sodne veje oblasti in ga ne bi bilo mogoče na ta način priključevati vrhovnemu sodišču. Državno tožilstvo je stranka v sodnih postopkih, ni pa del sodne veje oblasti, ni sodišče.
Hvala lepa. Gospa Beblerjeva, prosim.
Meni je jasno, v kakšnem smislu je in v kakšnem smislu državno tožilstvo ni del pravosodja. In zato sem rekla, zakaj ni vlada razmišljala o tem, da bi dodala posebno alinejo, kjer bi bilo določeno, da je vrhovno tožilstvo tisto, ki odloča, če je zavezano državno tožilstvo. S tem odgovorom ne morem biti zadovoljna zaradi tega, ker je sistemsko gledano povsem nezadosten ta odgovor. Zato sprašujem, gospod predsedujoči, nisem zelo natančno poučena, ampak domnevam, da lahko zdaj še najavim ustno, da bom vložila ta amandma, o katerem sem zdaj govorila. Se pravi, da se vključi nova alineja, ki posebej izključuje tožilstvo. Bi pa povedala še k temu to, da seveda po moje vlada ne more biti tista, ki bo lahko zelo relevantno presodila, kdaj gre za podatke takšne narave, vezane seveda z delom državnega tožilstva, ki jih je mogoče razglasiti za dostopne oziroma nedostopne. Po mojem mnenju ima vedno tožilstvo tisto bistveno presojo na voljo, ker pozna postopek, ker ve, kaj bi obelodanjenje nekih podatkov pomenilo za nek konkreten postopek, ki še teče pred tožilstvom, kako bi to vplivalo na posledico poteka samega, denimo kazenskega postopka v konkretnem primeru in tako naprej in tako naprej. Zato dovolite, zdaj najavljam ta ustni amandma in ga bomo, ker je zelo enostaven tudi tako vložili, če se to [[...]]
Ustni amandma lahko poveste, morate pa ga tudi pisno predložiti, preden se o njem odloča. Tako, če imate zdaj, lahko prosim.
Ustno bi predlagala, da se v drugem odstavku 16. člena za drugo alinejo doda nova alineja, ki se bo glasila takole: "Vrhovno tožilstvo, če je zavezano državno tožilstvo". Pa iz prve alineje "državnega tožilstva" se črta.
Hvala lepa. Ker imamo še nekaj amandmajev, bi prosil, če vložite to tudi pismeno, tako da ga bomo obravnavali na koncu in o njem tudi odločali. Prosim, gospod Gantar.
Pravzaprav popravek navedbe gospoda ministra. To pisno mnenje, to drugo mnenje, "second opinion", se ne nanaša na vsako odločbo, ampak samo na zavrnitveno odločbo. Torej, ni res, da bi morali čisto za vsako odločbo - teh bo verjetno sicer malo - poklicati strokovnjake. Torej ni res, da za vsako odločbo.
Prosim, gospod minister.
To se mi zdi pa še posebej nekonsistentno. Saj ste sami prej rekli, da je lahko nevarnost pri vladnem odločanju o testu javnega interesa tudi v tem, da se razkrijejo informacije, ki se ne bi smele, ker pretehta tisti interes, ki ga varuje izjema, osebni podatek, davčna tajnost, poslovna skrivnost ali kakorkoli. Tako da že v osnovi je amandma zgrešen, ta omejitev pa še toliko bolj.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek, ste prosili za besedo? [[Ne.]]
Vseeno bi dal kratek komentar.
Prosim?
Vseeno bi [[...]] [[Oglašanje iz ozadja.]]
Izvolite, prosim.
Mislim, da ni nekonsistenten. Mislim, da izhaja iz predpostavke, kot sem že omenil, da se prav v primerih, ko bi ti odločali proti temu, dejansko to zavrnitveno dali to pisno mnenje. Sicer pa mislim, da je vendar nad njimi instanca pooblaščenke, ki bi pogledala, ali se tudi na skrivaj ne zlorabljajo ti podatki. Gre dejansko za določeno vrsto objektivizacijo odločanja organov, ki odločajo. Hvala.
Bi še kdo rad razpravljal o amandmaju k 16. členu? Ugotavljam, da ne. Gospa Bebler, koliko časa rabite, da bo pismeni predlog amandmaja pripravljen?
Petnajst minut, če bi se dalo, prosim.
V redu. Potem prekinjam sejo za petnajst minut. Nadaljevali bomo ob 13.52 uri.
Nadaljujemo z razpravo o vloženih amandmajih. Pravkar sem dobil na mizo tudi amandma k dopolnjenemu predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o dostopu do informacij javnega značaja k 16. členu, ki ga je vložila gospa Beblerjeva. In pa podpisanih je 10 poslancev. Ta amandma, predlog tega amandmaja vam bom prebral. K 16. členu. V drugem odstavku se v prvi alineji črta besedilo "državnega tožilstva". Doda se nova, druga alineja, ki se glasi: "Generalni državni tožilec, tožilka, če je zavezano državno tožilstvo." Obrazložitev: "Državno tožilstvo glede na naloge in pristojnosti vsebinsko sodi v okvir sodne veje oblasti, zato je treba zagotoviti njegovo neodvisnost in avtonomnost tudi pri odločanju o zahtevi za dostop ali ponovni uporabi informacij javnega značaja, ne glede na njegov položaj in odnos do vlade." Želi kdo razpravljati, prosim, o tem amandmaju? Gospod Školč, LDS, prosim.
Hvala lepa. Poglejte, tu gre res za zelo pomembno določilo, ki mora biti na nek način sprejeto, če nočemo imeti sence dvoma nad tem, ali je državno tožilstvo v vseh ozirih lahko glede na pristojnosti, ki jih ima, samostojno ali ne. Če o določenih podatkih, ki jih poseduje državno tožilstvo, lahko odloča nekdo tretji, kar je vlada, pomeni to lahko bistveno večje težave, kot so tiste iz naslova dostopa teh informacij javnega pomena. S tega vidika je dobro, da je v zadnjem trenutku prišlo do tega popravka, ki zakon nedvomno izboljšuje, hkrati pa drži vsakega na tistem mestu, kamor ustavno sodi. Jaz bom pač tako dopolnilo podprl.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati prosim? Gospa Beblerjeva. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Ker sem videla, da je gospod minister dal znak poslancem iz koalicije, da naj ta amandma zavrnejo, bi jaz vendarle rada spomnila tudi poslance iz koalicije, da je ravno včeraj bilo slišati predsednika vlade, ki je posebej izjavil, da seveda državno tožilstvo je neodvisen in samostojen organ, da sodi v tretjo vejo oblasti. In da seveda nikakor ne bi mogel tudi on ne pristati, da bi vlada prevzela kakšno večjo ingerenco nad njim. Se pravi, da bi šla v smer proti ustavnosti in zakonitosti. Zato vseeno bi apelirala tudi na poslance koalicije, da podprejo ta naš amandma. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo od poslancev razpravljati, prosim? Ne. Gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa. No, glejte, ta določba nikakor ne pomeni omejevanja ali okrnitve neodvisnosti in samostojnosti državnega tožilstva. V ničemer ne posega v tožilske postopke, v strokovno delo tožilcev. Rešitev, ki jo predlagate, je možna rešitev, je ena od možnih rešitev. Rešitev, ki jo predlagamo mi, je druga možna rešitev. Sedajle med odmorom smo opravili kratek posvet in pretehtali dobre in slabe strani obeh rešitev in smo ocenili, da je originalno predlagana rešitev boljša. Glejte, v vsakem primeru bo državno tožilstvo - prvič, primeri testa javnega interesa so redki, bom še enkrat poudaril, in zelo zahtevni - verjetno. Drugič, državno tožilstvo bo samo pripravilo predlog odločitve za vlado. Tretjič, vlada ima ekipe, zlasti v ministrstvu za javno upravo, ki je pristojno za zakon o dostopu do informacij javnega značaja, ki lahko pri elaboriranju odločitve še bistveno prispevajo h kvaliteti odločitve. In končno, nad odločitvijo vlade je vedno nadzor, pooblaščenec za dostop do informacij javnega značaja in sodna veja oblasti. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Če ne, bom dal amandmaje k 16. členu v odločanje. Prvi bo ta pod točko 1 pregleda amandmajev in drugi bo amandma, ki ga je predlagala gospa Bebler. Prehajamo na odločanje o prvem amandmaju k 16. členu. Obrazložitev glasu? Izvolite, gospa Širca, v imenu poslanske skupine?
V svojem lastnem imenu.
Pardon! Še kdo želi prej v imenu poslanske skupine? Gospod Potrč, v imenu poslanske skupine, izvolite.
Hvala lepa. Rad bi še enkrat povedal, da bi odprt odnos ali pa širokogruden odnos vlade in njeno razumevanje do dobronamernosti predlogov lahko tudi v tem prvem in drugem primeru, pa zdaj govorim o prvem, imelo pozitivno stališče. Nič se ne bi dogodilo. In to, kar je vlada trdila, da bi še toliko bolj, če bi sledili vsebini, da velja to samo za negativne odločbe, bilo nekorektno in slabo, ni res. Mi smo samo želeli povedati, kadar se ne želi dati javne informacije javnosti, potem naj se to predhodno preveri, da ne bi bilo nesporazumov kasneje v postopku pred pooblaščencem in sodiščem. Mi bomo to podprli, ker je to minimalen popravek v smeri večje javnosti podatkov.
Hvala lepa. Še kdo v imenu poslanske skupine? [[Ne.]] Gospa Širca, imate besedo, prosim.
Hvala lepa. No, amandma gospe Bebler se mi zdi vreden podpore, tudi zaradi tega, ker je bila obrazložitev v smislu, da so to zelo redki primeri, in tudi če je eden, je dovolj in je sistem izločitve, kot ga je podala, smiseln. Hkrati bi pa poudarila, da prvemu amandmaju, ki ga je zagovarjal gospod Gantar v imenu LDS, velja tudi prisluhniti. Strinjam se, da gre za nezaupanje. Ampak nezaupanje prav zaradi tega, ker gre za zelo zahtevno odločitev, ko gre za presojo, ali je neka informacija lahko javna ali ne, saj gre za tehtanje dveh ustavno varovanih interesov. In o teh interesih odloča v večini primerov vlada oziroma na občinski ravni občinski svet in najvišji državni organi, ki se sami odločajo, čeprav vemo, da je pooblaščenka oziroma pooblaščenec še zmeraj nad to odločitvijo. V tem testiranju je smiselno dodati še mnenje, tako kot je zapisano, dodatnih, kot razumem, neodvisnih strokovnjakov. In če lahko kaj svetujem vladi, ji lahko tako svetovanje zgolj koristi. Konec koncev bo iz mogoče takega zahtevnega tehtanja prišla bolj čista skozi kot ne. V tem smislu velja podpreti oba amandmaja k 16. členu.
Hvala lepa. Še kdo? Če ne, prehajamo na odločanje o prvem amandmaju k 16. členu. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 24, proti 40. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Prehajamo na odločanje o drugem amandmaju podpisanih desetih poslancev s prvopodpisano gospo Lavtižar Bebler. Glasujemo. V imenu poslanske skupine. Prosim.
Hvala lepa. Jaz lahko soglašam, da gre za dve možnosti, vendar ti dve možnosti še zdaleč nista enakovredni. V primeru, ki ga predlaga vlada, namreč vlada dobi direktno možnost dobivati in odločati o informacijah, ki so sicer stvar državno-tožilske organizacije. Doslej v sistemu, kolikor jaz vem, nisem pa ta moment v detajle preverjal, vlada razen pri imenovanju generalnega državnega tožilstva nima do državnega tožilstva nobenih funkcij. Nadzorstveno vlogo ima minister, ki lahko tudi v določenih primerih pogleda spise in oceni, kakšna so bila ravnanja državnih tožilcev; vlada - ničesar. To pa pomeni, sedaj bom pa rekel hudobno, da si lahko izmišljamo zahtevane informacije zato, da bi vlada dobila od državnega tožilstva o vprašanju kazenskih, pravdnih in drugačnih postopkov tiste informacije, do katerih sicer ne bi bila pooblaščena. Mislim, da to ni dobro in da res v tem primeru, oprostite, da generalnemu državnemu tožilcu, ki bo kot individualni organ v tem primeru presojal, ali je neka informacija lahko v škodo kazenskemu ali drugemu postopku, ker samo za to gre, ali pa bi smela biti dana. Ker namreč gre za to, po mojem se nanaša to na 6. točko in na 8. točko prvega odstavka, v teh primerih, v vseh drugih pa ne. Tukaj gre pa izrazito za sodne postopke in da vlada ocenjuje, kaj je iz sodnega postopka možno objaviti in kaj ne, jaz mislim, da to mora res ostati v tožilstvu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še kdo v imenu poslanske skupine - obrazložitev glasu? [[Ne.]] Še kdo? Če ne, prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 66, za je glasovalo 24, proti 41. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo naprej na drugo obravnavo vloženih amandmajev, in sicer k 17. členu, ki pravi "v drugem odstavku se črta novi tretji odstavek". Amandma je podal poslanski klub Liberalne demokracije. V razpravo dajem predlog tega amandmaja. Prosim, gospod Gantar.
Hvala, gospod podpredsednik. Tukaj smo poskušali popraviti, kar se da popraviti. Ker 4. člen zakona ni bil amandmiran in te osnovne definicije, da v ponovi uporabi informacij javnih značajev, tisti členi nismo mogli dati. Tudi nekako popravljamo, kar se da popraviti, s tem da predlagamo črtanje odstavka, da o zahtevi za ponovno uporabo organ izda pisno odločbo, se za ponovno uporabo izračuna cena ali določi druge pogoje v skladu s tem zakonom. Na ta način približamo informacijo za ponovno uporabo nasploh informacijam javnega značaja. Jaz bi rekel nekaj besed okoli tega. Jaz razumem direktivo in naš zakon o dostopu do informacij javnega značaja, tak kot je, in pa vključno do vseh sprememb nekako takole. Informacije za ponovno uporabo bodisi v komercialne ali nekomercialne namene so podmnožica informacij javnega značaja in za njih naj veljajo ista pravila, enaka pravila kot za informacije javnega značaja v celoti. Predvsem tudi ne neplačljivost, neko navajanje namena, neko kaznovanje, če ni pravilno uporabljena informacija na pravi način za to ponovno uporabo in tako naprej. To utemeljujem z dvema dejstvoma. S prvim dejstvom, ki je v tem, da plačljivost ni potrebna, razen stroškov predaje gradiva in tako naprej, medija, cd-ja ali papirja, fotokopiranja in podobno, da plačljivost ni potrebna, ker so te informacije že bile plačane, ker so jih davkoplačevalke in davkoplačevalci že plačali, ker jih je pač proizvedel javni sektor iz proračuna kakorkoli drugače. In jih ni potrebno še dodatno zaračunati. Treba je narediti prost dostop ne samo v pravnem, temveč tudi v dostopovnome smislu, ekonomskem, finančnem, zato da bi te že plačane in že uporabljene informacije za njihov prvotni način bile tudi uporabljene za drugačno in drugo rabo in tako naprej. To je prav, to je logika zakona, ki sedaj velja in to logiko bi morali ohranjati. To je logika, ki pravzaprav iz informacij, podatkov naredi, lahko bi rekli, surovino za nove informacije, za dodano vrednost pri kombinaciji teh informacij in tako naprej. Meni so, recimo, rekli, zakaj ne bi plačal nekdo, ki zahteva arhiv vinarjev zato, ker bo potem to komercialno uporabil, ker bo hotel prodajati zamaške. Točno to je primer, ki bi jaz rekel, da je pravi primer. Zakaj bi mu zaračunali, saj mogoče na koncu je tega, da on dobi ta arhiv in ponuja vinarjem zamaške, bodo mogoče na koncu imeli vsi od tega koristi. Mogoče bo večja konkurenca na trgu zamaškov in tako naprej. Mogoče bodo nove metode in podobno. To so primeri, ki nam govorijo o tem, da je potrebno odpreti te informacije tudi brezplačno - ne samo dostop v pravnem, ampak tudi v ekonomskem smislu. Ko sem jaz prišel v javno upravo, je bilo pravilo, da je pravzaprav vse, kar je v državni upravi kot podatek proizveden, da mora biti skrito, da nobeden nima pravico do tega. Kako si nekdo drzne zahtevati informacije od javne uprave! Danes je obratno. Jaz večkrat uporabljam to in se opravičujem Gregorju Virantu in Pereniču za stavek. Poznamo Hegljev stavek, ki pravi, da je bistvo države v skrivnosti. Ta logika ves čas vlada v srednjeevropskem prostoru. Mi smo jo presegli, vključno z Gregorjem Virantom, ki je delal na tem prvem zakonu, skupaj smo delali. Danes smo hoteli, da je bistvo države v odprtosti, odkritosti, v dostopnosti. Če uspemo spremeniti to logiko ali ohraniti logiko bomo veliko dobili. Zato še enkrat pravim, kakšna je vloga države. Vloga države, kot jo jaz razumem in mislim večina mojih liberalno demokratskih kolegic in kolegov, ni v tem, da je država za to, da dela biznis iz informacij, ki jih privilegirano zbere, ampak da omogoči, da delajo biznis drugi. In to je logika, ki je v ameriškem zakonu, ki je v nekaterih skandinavskih zakonih, ki je v angleškem zakonu, ki je v slovenskem zakonu in ki je ni v direktivi. Ker direktiva - na tej ravni se evropske države nikoli, še dolgo časa, ne bodo mogle sporazumeti. Direktiva pa te logike ne prepoveduje, če je v posamezni državi uveljavljena in tako naprej. Zato seveda predlagam, da sprejmete vsaj ta amandma, da s tem na nek način vendarle implicitno odpremo te informacije in ne gremo v plačljivost in tako dosežemo vsaj deloma izboljšavo tega člena. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še kdo bi hotel, prosim, razpravljati? Ne. Gospod minister.
Hvala lepa. Seveda se z dr. Gantarjem na tej idejni ravni v celoti strinjam. Popolnoma jasno je, da se bistvo države spreminja in da je eden od ključnih principov, po katerih mora javni sektor delovati, principu oprtosti in transparentnosti oziroma preglednosti. Ne strinjava samo v sklepu, jaz namreč trdim, da s tem zakonom delamo gromozanski korak ravno v to smer. S tem zakonom smo državljanom, pa tudi seveda medijem kot, recimo, kvalificiranim povpraševalcem po informacijah javnega značaja, še bolj na široko odprli vrata do teh informacij. Zakon ukinja kopico izjem, ki so doslej veljale. Zakon kopico vprašanj, ki so bila doslej sporna, ko ni bilo jasno, ali je nek podatek lahko javen ali ne more biti javen, dokončno razjasnjuje, lahko bi primeroma našteval, kaj vse se s tem zakonom odpira, kar doslej ni bilo ali pa je bilo vprašljivo, ali je ali ni. In so se debate v javnosti odpirale: od podatkov o prejemnikih državnih pomoči, subvencij, o vseh izplačilih funkcionarjem in javnim uslužbencem, ko gre za plače, nadomestila, stroške, honorarje, plačila računov iz naslova upravne dejavnosti državnih organov. Vsi podatki o javnih naročilih, cena, količina, aneksi, vrednosti aneksov k tem pogodbam, izvajalci javnih naročil, tudi dokumenti z oznako zaupno, ki so bili doslej popolnoma nedostopni, sedaj pa zakon omogoča, da se odpre vprašanje, ali so bili zakonito določeni kot zaupni. Celo interni akti, če bo javni interes prevladal. Ne strinjamo pa se s tem, da odprtost in transparentnost zahteva tudi to, da podatke, informacije, ki jih je država zbrala z davkoplačevalskih denarjem, nekdo zastonj uporablja za svoje komercialne namene, da jih torej prodaja naprej. V tem segmentu je pa zadeva drugačna. Vsi smo plačali pridobivanje, zbiranje in obdelavo teh podatkov, vsi davkoplačevalci, uporablja jih pa samo določena gospodarska družba ali več gospodarskih družb, seveda, za svoje komercialne namene. In tukaj smo pa izkoristili možnost, ki nam jo daje direktiva, da se uporabla v komercialne namene zaračuna. Jaz bi posebej opozoril na to, da je zaračunljivost teh podatkov zelo omejena, in sicer ne zaračunava se nobena neprofitna uporaba, torej nobena nekomercialna uporaba, in tudi se ne zaračunava v nobenem primeru uporaba z namenom informiranja, zagotavljanja svobode izražanja, kulture, umetnosti in še dodatni poudarek uporabe informacij s strani medijev. Se pravi, lahko bi celo rekel, da tudi nekateri podatki, ki so bili danes zaračunljivi oziroma nameni, ki so se doslej zaračunavali, se po novem ne bodo mogli več. Recimo, vremenski, meteorološki podatki, ki jih mediji uporabljajo za namene informiranja. Če potegnem črto. Še enkrat bi rad poudaril, ta zakon odpira, povečuje odprtost, povečuje preglednost, ne dopušča pa, da gospodarski subjekti trgujejo z informacijami, ki smo jih plačali vsi davkoplačevalci. In še posebej seveda je treba poudariti, da zakon uveljavlja princip direktive, da dostop do informacij javnega značaja z namenom nadaljnje uporabe ne sme biti diskriminiatoren, torej ni ekskluzivnih pravic, razen v nekih izjemnih utemeljenih primerih, ampak načeloma ni ekskluzivnih pravic in vsem morajo biti dostopne pod enakimi pogoji. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Gantar, prosim.
Jaz bom kratek. Se opravičujem, mogoče bom na drugi seji bolj tiho. No, z vsem kar je uvodoma povedal gospod minister, se strinjam. Vse te izboljšave ali pa bolj podrobne določitve, kar zadeva plače, javnega sektorja, subvencije, so koristne, dobre in pravilne. O tem ni nobenega dvoma, to podpiramo, omenil sem že, vse spremembe na bolje podpiramo. Ključna zgodba, kjer se razlikujemo, je plačljivost uporabe informacij za komercialne namene. In tu je vaša teza, da se ne dovoljuje brezplačne pridobitve informacij javnega značaja, zato da bi posamezniki z njimi trgovali, tukaj se kaže na osnovno nerazumevanje tega zakona ali pa zakona, kot je, recimo, v praksi v ameriškem in v nekaterih, kot sem rekel, skandinavskih državah in v Angliji. Preprosto v tem, da je ravno to cilj na nek način, cilj je to, da, recimo, nekdo dobi neke podatke, dobi še druge podatke in na osnovi tega svojega znanja in vedenja poizvede tretje podatke, ki jih prodaja, zaračunava in z dodano vrednostjo, to je cilj. V veliki družbi, ki je informirana, obveščena, si ne znam predstavljati, da bi nekdo dobili neke podatke iz javnega organa in te podajal naprej, če so ti podatki iz javnega organa dostopni tudi vsem drugim. Zakaj bi jaz kupoval od nekoga neke podatke, ker če jih že dobim direktno tako kot tisti, ki bi to rad prodajal, od samega javnega organa po načelu prostega dostopa? Torej, je nemogoče, da bi nekdo delal poslovni primer na primeru preproste preprodaje podatkov. Zakaj ne? Ravno zato, ker so vsi podatki vsem dostopni in je torej vaš primer, jasno, nelogičen. To niti toliko ni problem omejevanja svobode izražanja, ustavnosti in tako naprej, to je gospodarski problem. Nesite to na strokovni svet za gospodarstvo in videli bomo, ali bo pritrdil vam ali meni. Država je zato, ne zato, da dela biznis s podatki pri sekundarni uporabi, ampak zato, da omogoči, da drugi delajo biznis pri sekundarni uporabi, ob vseh načelih, ki so v tem zakonu zapisani, jih ne bom ponavljal, in tako naprej. Tukaj je temeljna razlika med tem, kako vlada razume zakon in kako mi v poslanski skupini LDS razumemo ta zakon in tu se razlikujemo. Tu sta dve poti, ena je vaša, druga je naša razlaga. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Širca, imate besedo, prosim.
Bojim se, da ne samo jaz, ampak najbrž kdo od prisotnih ne razume tega in zato se pridružujem gospodu Gantarju pri teh pomislekih, ki jih izraža. Gospod minister sami pa niste mi dali dovolj osnov, da bi razumela, se oproščam, 17. člen, kot je napisan. Ko je informacija enkrat javna in sredstva informiranja imajo pravico do dostopa, še posebej, če niso zablokirana s prej določeno komisijo, skratka takrat je javna in je dostopna do vseh. Kdo bo imel še potem interes tudi v gospodarskem smislu, če dam primer, razrešila se je s pomočjo pooblaščenke, da je plača direktorja RTV javna, prišla je v javnost in je bila distribuirana kot javno dobro. Sedaj bi se pojavil naknadno še nekdo in v tem primeru gospodarski interes, ne iz vrst medijev, kot je tukaj določeno, ki bi to informacijo še enkrat hotel imeti, informacija je pa že javna, bila je tudi od vseh nas plačana, ker ima javni značaj ne samo po viru, ampak tudi po statusu. Ali ni to redundantna zahteva za uporabo v tako imenovane komercialne namene? Ali je javna služba lahko v službi tudi komercialnih namenov? Ali lahko dobim odgovor, kje obstaja ta interes za potem plačljivost te informacije, ki po mojem razmišljanju ni upravičena, da je plačljiva glede na to, da vlada oziroma država ni STA? Hvala.
Še kdo želi besedo? Gospod Jerovšek, besedo ali ne? [[Ne.]] Sem videl roko gor. Izvolite, gospod državni sekretar Perenič.
Hvala. Torej podatek, ko govorimo o javnosti neke plače, ta podatek niti ni javen samo na podlagi zakona o dostopu do informacij javnega značaja, ampak je javen že na podlagi novele o zakonu o sistemu plač in sedaj v celoti. Vendar pa tukaj ne gre za ponovno uporabo takšnih informacij. Ponovna poraba je namreč definirana tako v direktivi, kot zdaj v predlogu zakona, kot uporaba informacij v drug namen, kot so bile te informacije sestavljene in uporabljene v javnem sektorju. Torej ne gre za to, da bi nekdo povzel neko novico ali pa neko tako informacijo. To je v domeni dostopa do informacij. Govorimo o ponovni uporabi informacij, če bi nekdo, recimo, odkupil celotno državno bazo zemljiške knjige, zemljiškega katastra, statistične podatke, baze državnega zbora in jih potem ponovno uporabil kot del svojega plačljivega paketa. O tem govorimo o ponovni uporabi. Ali pa, recimo, kot je dr. Gantar citiral primer, če bi nekdo uporabil meteorološke podatke ne za to, da bi napovedoval vreme, ampak zato, da bi zavarovalnice izračunale, kakšen je riziko, ali lahko zavarujejo za neurja ali ne itn. In zato tukaj vlada vztraja, da če bi se taka ponovna uporaba uporabila v nepridobitne namene, v raziskovalne namene, humanitarne, za nadzor s strani nevladnih organizacij, je seveda takšna uporaba brezplačna in je prav, da je brezplačna. Če pa se to uporablja v pridobitve namene, če bo nekdo zaslužil s temi informacijami, če so mu torej te informacije surovina za nek njegov izdelek, ki ga bo storil in prodajal in pri tem uspešno pridobival dobiček, pa ni razloga, da bi davkoplačevalci plačevali. Oziroma če povem zelo poenostavljeno, ne vidimo razloga, zakaj bi davkoplačevalci financirali privatni biznis, in se nam zdi prav, da če bodo informacije javnega sektorja uporabljene za neke dobičkonosne namene, da se del tega denarja vrne in s tem razbremeni davkoplačevalce, ker bo to pocenilo ceno za davkoplačevalce izključno in samo zato. Tudi zato je v zakonu tako omejeno, samo v pridobitne namene, in še tu je izključeno, če gre za kulturo, če gre za svobodo izražanja, informiranje medijev - karkoli torej, kar zasleduje tudi nek javni interes poleg tistega privatnega dobičkonosnega, je brezplačno. Zaračuna se samo takrat, kot sem dejal, ko bi z davkoplačevalskim denarjem financirali surovine neki privatni industriji, ker je to pravzaprav tudi neenakopravno do drugih industrij. Industrija digitalnih vsebin bo dobila surovine zastonj, vsi ostali jih pa morajo kupiti na tržišču? Hvala.
Hvala lepa. Še kdo? Ker ugotavljam, da razpravljavcev ni več, potem dajem amandma k 17. členu na odločanje. Obrazložitev glasu. Prosim. V imenu poslanske skupine ali?
Ne, v osebnem namenu.
Kdo prej v imenu poslanske skupine? Ne. Prosim.
[[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]se bo z mano strinjal, upam, da se bo. Jaz bi zelo na kratko povedal za to. To, kar je gospod Perenič povedal, je čisto konsistentno, vendar se mi s tem ne strinjamo. Mislimo, da je točno tu ta temeljna razlika, ki obstaja v, lahko bi rekel, konceptu zakona. Ta koncept zakona v tem smislu gre na neko drugo pot in pravzaprav plačljivost informacij uveljavlja kot načelo namesto da bi pravzaprav spodbujal gospodarsko rast prav s tem, da te informacije naredi dostopne samo za stroške posredovanja. Modeli, ki bi jih morali obdelati, recimo, zemljiška knjiga, kataster, niso obdelani in je žal, da ti zakoni niso obdelani, dobro bi bilo, če bi bili. Zato seveda moram povedati, da bom podprl svoj amandma, s tem pa se morate zavedati, da ko boste glasovali proti temu amandmaju in za ta člen tak, kot je, boste glasovali za nek drug koncept zakona o dostopu do informacij javnega značaja.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 64 poslancev, za je glasovalo 21 in 42 proti. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Nadaljujemo z razpravo o amandmaju k 27. členu, ki se glasi: "Črta se 27. člen." Želi kdo razpravljati o tem? Prosim, gospod Gantar.
Hvala lepa. Zelo na kratko. Povedal bi le to, da ta člen ima lep naslov, torej prepoved diskriminacije, dejansko pa uvaja diskriminacijo. Seveda je prepoved diskriminacije v številnih drugih členih zakona osnovnega in tudi tega, pripravljenega že vsebovana. Dejansko pa opredeljuje v četrtem odstavku, da organ lahko podeli izključno pravico ponovne uporabe informacij, če to ne bi bilo potrebno za izvajanje javne službe ali drugih storitev v javnem sektorju. Torej, ta izključnost je sedaj uzakonjena. Res je, da so uzakonjene tudi možnosti omejitve te izključnosti, vendar je tu. Dosedanji zakon sploh ni tretiral problema izključne uporabe ali pa izključnega dostopa in uporabe informacij javnega značaja. To je sedaj pripeljano notri in bi rekel, na nek način devalvira tiste člene v zakonu, ki govorijo, da ima vsak pravico do prostega dostopa do informacij javnega značaja in je izključnost že vnaprej izključena, če smem tako reči. Ta člen je v tej obliki, kot je, paradoksalen. Formalno se sklicuje na direktivo, dejansko pa, lahko bi rekli, degradira dosedanji višji standard zakona o dostopu do informacij javnega značaja, ki je vsebovan v tem zakonu v primerjavi z direktivo. Zato predlagamo črtanje tega člena.
Hvala lepa. Še kdo? Gospod minister, prosim.
Moram odgovoriti, zelo na kratko, se opravičujem vsem poslankam in poslancem. Ne vem, če razpravljamo o istem členu. Namreč, četrti odstavek novega 36.a člena pravi, da je mogoče podeliti izključno pravico ponovne uporabe, če je to neogibno, potrebno za izvajanje javne službe ali drugih storitev v javnem interesu. Potrebnost izključne pravice se redno preverja najmanj vsaka tri leta, o čemer se izda poseben sklep in zoper sklep je dovoljena pritožba in vsakdo, ki meni, da ni teh nujnih interesov, se lahko pritoži, če je zainteresiran za dostop do informacij. Poglejte, sedanja ureditev ekskluzive ne izključuje za ponovno uporabo informacij javnega značaja. Mislimo, da v praksi tudi take pogodbe obstajajo, zato smo tudi v prehodno določbo zapisali, da jih bo treba razveljaviti oziroma uskladiti z zakonom. Mi smo v ta zakon zapisali, skladno z uredbo, ni ekskluzive, ekskluziva je samo v izjemnih, utemeljenih primerih, če je to neogibno potrebno. Se pravi, da ni druge možnost in še sodno varstvo je možno.
Hvala lepa. Gospod Gantar, prosim.
Sedanja ureditev zakona o dostopu do informacij javnega značaja izključuje izključno pravico torej dostopa do informacij javnega značaja in s tem tudi izključuje pravico ponovne uporabe informacij javnega značaja. Če je prišlo kjerkoli pred zakonom ali pa mimo zakona do izključne pravice teh informacij, je 30. člen na mestu in ker ta ni amandmiran, lahko rečem samo to, amandmirali smo tudi ta člen in smo amandma na pojasnilo državnega sekretarja umaknili in se strinjamo s tem 30. členom. Vendar, še enkrat poudarjam, sedanji zakon ne določa možnosti kakršnekoli izključne pravice ponovne uporabe informacij javnega značaja.
Hvala lepa. Ugotavljam, da razpravljavcev ni več, zato lahko preidemo na odločanje o amandmaju k 27. členu. Želi kdo obrazložiti glas v imenu poslanske skupine ali v svojem imenu? Ugotavljam, da ne. Glasujemo. Ugotavljam, da je od 61 navzočih poslancev za glasovalo 20, proti 40. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 40.]] Amandma k 27. členu ni sprejet. Zaključujem drugo obravnavo. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandmaje k 13. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k temu členu vložiti amandma? [[Ne želijo.]] [[Oglašanje iz ozadja.]] Prosim? Proceduralno vprašanje, izvolite.
Ugotavljam, da je vlada - ali sem spregledal - posredovala tudi uskladitveni amandma, 20.a člen. Ali smo tega obravnavali?
Ne, ga še bomo. Ugotavljam, da v tretji obravnavi ni bilo vloženih amandmajev. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika državnega zbora prosim vlado, da nam pove, ali je zakon usklajen ali ni.
Hvala, gospod podpredsednik. Po opozorilu zakonodajno-pravne službe smo pripravili uskladitveni amandma. V zakonu se namreč v 30. členu na enem mestu še pojavlja pomotoma besedilo "ministrstvo, pristojno za informacijsko družbo". Tako predlagamo, da se v četrtem odstavku tega člena za besedo "ministrstvo" črta vejica in besedilo "pristojno za informacijsko družbo [[v nadaljnjem besedilu: ministrstvo]] ". Tega ministrstva od konca marca tudi de facto ni več, prišlo je do reorganizacije in zaradi formalne usklajenosti zakona in notranje konsistentnosti je seveda ta amandma potreben. Hvala lepa.
Hvala lepa za obrazložitev. Ker je zakonodajno-pravna služba opozorila, da je po končani tretji obravnavi predlog zakona zaradi sprejetih amandmajev neusklajen, je vlada pripravila uskladitveni amandma za novi 20.a člen [[besedilo ste dobili na klopi]] . Želi o uskladitvenem amandmaju besedo predstavnik vlade? [[Ne.]] Hvala lepa. Želijo o uskladitvenem amandmaju razpravljati poslanke in poslanci? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju. Glasujemo o uskladitvenem amandmaju vlade za novi 20.a člen. Glasujemo. Od navzočih 60 poslancev je za glasovalo 53, proti 1. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Glasujemo.
Gospod podpredsednik, želel bi obrazložiti v imenu poslanske skupine. Smem? Obrazložitev v imenu poslanske skupine LDS. V svojem uvodnem nastopu sem omenil, da poslanska skupina LDS tega zakona iz razlogov, ki smo jih navedli in podrobno obrazložili tudi ob amandmajih, ne more podpreti. Vmes smo se z marsikom pogovarjali in ugotovili, da kljub temu da niso sprejeti nekateri temeljni amandmaji, kljub temu da gre v določenih primerih zakon na slabše, je treba temu zakonu želeti srečno pot in ga pospremiti na pot z dobrimi željami, da se naši strahovi ne bi uresničili in da bi bil še bolj odločen in še boljši pri dostopu do informacij javnega značaja ter pri njihovi ponovni rabi in uporabi. Če bi bil sprejet amandma gospe poslanke Lavtižar, ki je tako jasen in pomemben, na kar je bilo opozorjeno v razpravi, bi prav gotovo zdajle tu povedal, da poslanska skupina ne bo predlagala svojim poslancem glasovanja proti zakonu, temveč da jim prepušča glasovanje po vesti. Ker pa ta amandma ni bil sprejet in je v bistvu bolj usoden, kot se zdi - mislim, da sem še sam to usodnost spregledal -, pa moramo reči, da bomo poslanke in poslanci LDS kljub vsemu morali glasovati proti temu zakonu, v upanju, da bo zakon dejansko opravil nalogo, ki jo ima, in v upanju, da se naši strahovi dejansko ne bodo uresničili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Od navzočih 63 poslancev je za glasovalo 47, proti 15. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 15.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani zakon v celoti sprejel. S tem zaključujem to točko dnevnega reda 7. seje državnega zbora. Prekinjam sejo, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10.00 uri. Hkrati vas tudi obveščam, da je deset minut po tej seji začetek seje kolegija predsednika državnega zbora. Hvala lepa in na svidenje!