Spoštovane kolegice in kolegi poslanci in poslanke, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 38. izredne seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnjega nadaljevanja seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: Alojz Posedel, Zmago Jelinčič Plemeniti, Tadej Slapnik od 14. ure dalje in Marjan Bezjak. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O IZVRŠEVANJU PRORAČUNOV REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETI 2011 IN 2012V OKVIRU NUJNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade. Besedo ima Mateja Vraničar, državna sekretarka na Ministrstvu za finance.
Spoštovani gospod predsednik, gospe in gospodje poslanci! Po uveljavitvi Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2011 in 2012 je prišlo do dveh pomembnih zakonodajnih sprememb, ki zahtevata nujno spremembo oziroma dopolnitev v novembru sprejetega zakona. Najprej Vlada predlaga dopolnitev 36. člena zakona, in sicer zaradi uveljavitve zadnje novele zakona o javnih financah iz meseca decembra, ki dopolnila 81. člen zakona tako, da omogoča, da se poleg rednega zadolževanja za financiranje državnega proračuna država zadolži tudi za intervencije na sekundarnem trgu. Namen tovrstnih transakcij je zagotoviti ustrezno likvidnost in delovanje sekundarnega trga državnih vrednostnih papirjev. Višino možne zadolžitve za ta namen, pa je treba v skladu z ZJF določiti v zakonu, ki ureja izvrševanje državnega proračuna. Zaradi visoke likvidnosti državnih obveznic na sekundarnem trgu in relativno majhne velikosti izdaje se na sekundarnem trgu pojavljajo neporavnani posli. Z možnostjo, da uradni vzdrževalci pridejo do izdajatelja in pridobijo dodatne začasne obveznice, bodo uradni vzdrževalci likvidnosti v poziciji, da bodo lažje kotirali obveznice z ožjimi razmiki in večjimi količinami. Ožji razmiki bodo pomenili večjo likvidnost trga ter posledično realnejšo ceno ob izdaji. Na podlagi analize ugotavljamo, da bi bila potrebna količina posamične izdaje, ki bi zagotavljala poravnavo vseh poslov, pri katerih zaznavamo težave s poravnavo, 10 % vsakega posamezne izdaje. Na podlagi obravnave zakona na seji matičnega delovnega telesa Državnega zbora pa je bil določen tudi nominalni maksimalni obseg tovrstnega zadolževanja, ki upošteva trenutno število obveznic, za katere imajo uradni vzdrževalci likvidnosti zavezo, da zagotavljajo likvidnost in predvideno zadolževanje v letu 2011. Druga dopolnitev zakona o izvrševanju proračunov se nanaša na ureditev višine prispevka za programe RTV Slovenija. Gre za ponovno vzpostavitev ureditve, kakršno smo poznali že v prej veljavnih zakonih, ki so urejali izvrševanje proračunov od leta 2009 dalje. Ob pripravi predloga zakona o izvrševanju proračunov za leto 2011 in 2012 smo predvidevali, da bo to vprašanje uredil zakon o RTV Slovenija. Ker pa ta zakon zaradi referendumske odločitve v decembru 2010 ni bil uveljavljen, je treba zagotoviti pravno podlago za določitev višine prispevka za programe RTV. Le-ta ostaja po višini nespremenjena, prav tako ostaja nespremenjen način obračunavanja prispevka. Upoštevaje navedena pojasnila in upoštevaje razloge za pripravo novele Zakona o izvrševanju proračunov za leti 2011 in 2012, Vlada Državnemu zboru predlaga, da predlog zakona sprejme tako v drugi kot tudi v tretji obravnavi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku Bogdanu Čepiču.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav državni sekretarki, sodelavcu, kolegicam in kolegom! Odbor za finance in monetarno politiko je na 33. nujni seji dne 7.1.2011 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2011 in 2012. Iz obrazložitve predloga, ki jo je podala predstavnica finančnega ministrstva, izhaja, da vsebina novele posega na dve področji. V prvem delu gre za nujno določitev obsega dodatnega zadolževanja za izvajanje intervencij na sekundarnem trgu dolžniških vrednostnih papirjev v smeri realizacije tovrstne določbe v Zakonu o javnih financah. Spremembo v drugem delu pa je narekovalo dejstvo, da v mesecu decembru nov zakon o RTV Slovenija na naknadnem zakonodajnem referendumu ni dobil zadostne podpore. S tem je nastopila pravna praznina v zvezi z določitvijo višine prispevka za programe RTV Slovenija. Kvalificirani predlagatelji so na podlagi opozoril iz mnenja Zakonodajno-pravne službe predlagali amandma k 1. členu, ki so ga vložile tri koalicijske poslanske skupine, SD, DeSUS in LDS. Hkrati je Poslanska skupina SDS vložila amandma za črtanje 3. člena. V nadaljevanju je predstavnica Zakonodajno-pravne službe v predstavitvi mnenja službe poudarila, da je pripomba k 1. členu, dana z vidika določnosti in jasnosti predpisa, upoštevana v amandmaju treh koalicijskih poslanskih skupin. Poleg tega služba še opozarja na nesistemsko urejanje ter neizpolnjevanje posameznih ustavnih določb določil 3. člena zakonskega predloga. V razpravi o 1. členu so predstavniki opozicijskih strank menili, da se uvaja kvota dodatnega zadolževanja, izražena zgolj v odstotkih, 10 % dolžniških vrednostnih papirjev, ki je nejasna. Zato so menili, da se s tem omogoča dodatno zadolževanje države, kar pa bi bilo ob preseganju že določenih kvot nesprejemljivo, saj se država že zdaj sooča s prevelikim trendom rasti zadolževanja. Predstavnika Ministrstva za finance sta pojasnila, da na dodatno zadolževanje države to nima vpliva, saj se bo s tem samo omogočila možnost, da imajo primarni izdajatelji vrednostnih papirjev možnost zagotavljanja dodatne kvote vrednostnih papirjev za namen posredovanja na sekundarnem finančnem trgu. Ker se tovrstni posli praviloma odvijajo znotraj koledarskega oziroma proračunskega leta in posel lahko traja do 10 dni, to na dodatno zadolževanje države nima vpliva, razen če bi se takšen posel peljal čez koledarsko oziroma proračunsko leto, in tudi tu bi bila omejitev največ na 10 dni. Med prikazovanjem po relativnem ali absolutnem kriteriju je bistvena razlika zlasti kar zadeva transparentnost in možnost kontrole. V nadaljevanju je bil predlagan in sprejet amandma odbora, ki uvaja nominalni prikaz limita navedene kvote v višini milijarde 250 milijonov evrov. Razprava se je odprla še pri amandmaju Poslanske skupine SDS za črtanje 3. člena. Po mnenju razpravljavcev iz vrst podpisnikov amandmaja gre za nesistemske, ustavnosporne rešitve. Odbor je v smeri tovrstne sanacije sprejel amandma odbora tudi k navedenemu členu zakonskega predloga in črtal datum "1. januar 2011". Po mnenju razpravljavcev koalicijskih strank je bila uvedba RTV prispevka v ZIPRO v preteklih letih predvidena kot začasna rešitev, saj so takrat, leta 2009, ko se je spreminjal ZIPRO, že stekle priprave na novo besedilo sistemskega zakona o RTV, ki pa se je pripravljalo dalj časa, kot je bilo predvideno. Tako v ZIPRO vnašamo vsebino, ki je že bila sestavni del tega zakona. Ob tem velja na prvem mestu upoštevati prevladujoč element javne koristi v okviru zagotavljanja nemotenega izvajanja kulturnega in informativnega poslanstva zavoda RTV in ravno sprejetje predložene rešitve v nastali situaciji pravne praznine predstavlja edini možni način obračuna RTV naročnine tudi v letu 2011 in dalje. V nasprotnem primeru bo za zagotovitev tovrstnega izpada RTV prihodka v ZIPRO treba poseči z vzporednim rebalansom proračuna. Od amandmajev kvalificiranih predlagateljev je odbor sprejel amandma treh koalicijskih poslanskih skupin k 1. členu zakonskega predloga. Amandmaja Poslanske skupine SDS za črtanje 3. člena odbor ni sprejel. Odbor je v skladu s 126. členom Poslovnika Državnega zbora ob glasovanju o amandmajih glasoval o posameznih členih zakonskega predloga in jih tudi sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na predlog prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, ki vključuje vse sprejete amandmaje. Dopolnjeni predlog zakona je sestavni del širšega poročila, ki ste ga dobili.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil Janez Ribič.
Dober dan, spoštovani! Konec marca leta 2009 je Vlada predlagala, Državni zbor pa sprejel spremembe in dopolnitve Zakona o izvrševanju proračunov za leti 2008 in 2009, s katerim se je razveljavila določba Zakona o RTV, ki je določala višino RTV naročnine. Namesto tega se je višina RTV naročnine na nesistemski način, na kar je že takrat opozarjala Zakonodajno-pravna služba, določila v Zakonu o izvrševanju proračuna. Z argumentom, da se javnemu zavodu RTV omogoči premostiti težave ter izpolnjevanje poslanstva, za katerega je bil ustanovljen, se je mesečna RTV naročnina iz utemeljenih ekonomskih razlogov podražila z 11 na 12 evrov. Na enak način in v enaki višini se je RTV naročnina določila tudi za leto 2010, za leto 2011 pa se ob predvidevanju, da bo sprejet nov zakon o RTV, ki drugače določa RTV naročnino, le-ta v Zakonu o izvrševanju proračunov za leti 2011 in 2012 ni določila. Sedaj so pred nami dopolnitve zakona, ki poskušajo to praznino rešiti. V Slovenski ljudski stranki težko razumemo neodgovornost resorne ministrice in Vlade kot celote. Rezultati referenduma o RTV so bili znani že 12. decembra, čeprav mogoče ne čisto natančni, a v rezultat vsekakor ni bilo dvoma. Zakaj se je moralo čakati do 5. januarja, sprašujem Vlado, da se je sprejela rešitev, ki je pred nami, in da se danes po desetih dneh zastonj javne radiotelevizije poskuša določiti višina prispevka, in to za nazaj. Ko v Slovenski ljudski stranki poskušamo predlagati kakšno dobronamerno rešitev, je retroaktivnost vedno sveti postulat, na katerega se v koaliciji sklicujete, ko je treba zavrniti naše predloge. Ko gre za vašo malomarnost, to seveda ni problem. Naj nadaljujem. Ob pripravi tega predloga se niti toliko niste potrudili, da bi preštudirali dileme ob uvedbi te rešitve. Tako kot takrat tokrat še glasneje Zakonodajno-pravna služba opozarja na nesistemskost ureditve. Če je bil pred dvema letoma vaš razlog, da prenašate višino RTV naročnine v ZIPRO, čimprejšnje polnjenje proračunskega primanjkljaja, bi tokrat lahko z enakim ciljem in razlogi, vendar pa pravnoformalno bolj korektno, po hitrem postopku vložili predlog, dopolnitev Zakona o RTV, z enako vsebino, kot je sedaj pred nami. Spoštovani! Zavrnimo predlog zakona, ki je pred nami in državljankam in državljanom za novoletno darilo podarimo enomesečno zastonj RTV-naročnino, potem pa skupaj pravnoformalno korektno pripravimo predlog zakona in določimo višino RTV-prispevka, ki je veljala že doslej in se vsi zavedamo, da je pravzaprav potrebna. V tem ravnanju boste imeli podporo tudi Slovenske ljudske stranke. Predlog zakona, ki pa je sedaj pred nami, pa naše podpore ne bo dobil in poslanci Slovenske ljudske stranke bomo glasovali proti. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev bo predstavil Franc Jurša. Prosim.
Lep dober dan vsem skupaj. Novela zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2011 in 2012 je nujna zaradi nadaljnje ureditve pravne podlage financiranja Javnega zavoda RTV Slovenija. Ker novi zakon o RTV, ki bi urejal tudi določanje višine RTV prispevka oziroma naročnine, na naknadnem zakonodajnem referendumu ni bil potrjen, je treba zaradi normalnega poslovanja javnega zavoda urediti to problematiko. Ker je to vsebino pred pripravo novega zakona o RTV že urejal zakon o izvrševanju proračunov, v Poslanski skupini DeSUS ne vidimo nobene ovire, da ne bi podprli tega predloga zakona. Obenem želim izraziti tudi podporo koalicijskemu amandmaju k 3. členu, ki je potreben zaradi spremembe novega odstavka 3. člena na seji matičnega delovnega telesa, ki je povzročila pravno praznino, zaradi česar zakon ne določa več posebnosti obračuna RTV-prispevka za mesec januar 2011. Glede na spornost retroaktivne veljavnosti zakona, na kar je opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora, je mogoče RTV prispevek za mesec januar obračunati le za obdobje od uveljavitve tega zakona dalje. V ta namen je treba za obračun prispevka za mesec januar oziroma februar 2011 določiti poseben način obračuna. Tudi drugi cilj dopolnitve zakona, ki je določitev maksimalnega obsega dodatne izdaje posameznega dolžniškega vrednostnega papirja za namen izvajanja instrumenta posojanja lastnih dolžniških vrednostnih papirjev, se nam ne zdi sporen, zato bomo v Poslanski skupini DeSUS, kot že rečeno, predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Bogdan Barovič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kolegice in kolegi, predstavniki Vlade! Kot je bilo že povedano, današnja sprememba se tiče dveh vsebin. Prva je o določitvi obsega dodatnega zadolževanja, konkretno dolžniških vrednostnih papirjev, ki jih lahko Vlada oziroma ministrstvo porabi za izvajanje intervencij na sekundarnem trgu lastnih dolžniških vrednostnih papirjev, in drugi del, ki se tiče, bom kar rekel, zelo nezavidljive situacije glede naročnine RTV. Kar se prvega dela tiče je tako, da smo v Slovenski nacionalni stranki rekli, da bomo vedno podpirali Vlado takrat, če bo potrebno zadolževanje za nove investicije, s katerimi bi rešili slovensko gospodarstvo. Drugih dodatnih zadolževanj v Slovenski nacionalni stranki pač ne podpiramo. Bolj nerodna pa je situacija pri vključevanju naročnine oziroma urejanju plačevanja naročnine v zakonu o RTV. Moramo se zavedati, da smo zavrnili predlog novega zakona o RTV in s tem izrazili tudi voljo in željo, da Radiotelevizija Slovenija ostaja javni zavod, kar je prav. Ob tem se moramo zavedati, da je bilo po podatkih iz leta 2009 med sredstvi, ki jih javni zavod Radiotelevizija Slovenija potrebuje za svoje delovanje, okoli 90 milijonov evrov sredstev zbranih iz prispevkov. To ni majhen denar, in to je denar, ki ga Radiotelevizija potrebuje. Sedaj smo v zelo nezavidljivi situaciji. Tukaj ima vsak svoj pogled. Kolikor sem se jaz pogovarjal z nekaterimi kolegi, ki se na to področje in področje financ bolj spoznajo, je pravzaprav trditev, ki sem jo slišal, najbrž najbolj prav. Prvič, rečeno je bilo, da naj bi se višina RTV-prispevkov ne določala z Zakonom o izvrševanju proračuna. Tudi če se je, kar se je leta 2009, je to veljalo eno leto. Hkrati pa je z veljavnostjo ZIPRO in višine plačila prispevkov je bilo neveljavno določilo v zakonu o RTV. Ko pa je minilo leto 2009, nastopilo je leto 2010, za leto 2010 pa naročnine ni urejal ZIPRO, ampak je bila naročnina, kolikor sem bil podučen, določena v Zakonu o RTV. In takšna bi morala v tej obliki in v tej vsebini tudi ostati. Reči o retroaktivnosti, da zdaj radiotelevizija ne bo dobila, če bo danes ZIPRO sprejet, za 10 ali 20 dni naročnin, to ni malo denarja, tudi to je izračunano, da je 3 milijone evrov. Tako moramo biti eni in drugi pošteni in gledati na eni strani zakon o RTV in radiotelevizijo kot javni zavod, na drugi strani pa, kako rešiti to zagato. Je pa res, da ni prav, da že vse pristojne službe dve leti opozarjajo Vlado, da se skozi ZIPRO naročnina RTV ne sme in ne more urejati. In to je treba vendarle enkrat upoštevati in ravnati po določilih. Za nas bi bilo najbolj prav, da bi veljavnost zakona o RTV s 1. 1. 2010 nastopila, saj velja najbrž že, in če je tam določena, mislim pa, da je, pač takšna naročnina je, ker ta zakon je še vedno veljaven. V Slovenski nacionalni stranki ne bom omenjal za nikogar, kako se bo odločal pri sprejemanju tega zakona, smo v dilemi, ne želimo s podporo podpirati nepravilnosti, ki se kljub opozorilom dogajajo, po drugi strani pa ne moremo škodovati Javnemu zavodu Radiotelevizija Slovenija zaradi malomarnosti ali napak, čigavih, se bo pa tako ali tako videlo. Tako bo vsak glasoval in se odločil po svoji vesti.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil mag. Borut Sajovic. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik za besedo. Prijazen pozdrav gospe državni sekretarki, kolegice in kolegi! V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije bomo dopolnjen Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov za leti 2011 in 20125 podprli. Pomembno se nam zdi povedati, da vidimo bistvene spremembe zakona predvsem v dveh sklopih, in sicer na eni strani se omogoča izvajanje inštrumenta začasne posoje dolžniških vrednotnih papirjev, gre za mehanizem oziroma inštrument, ki smo ga pred kratkim uvedli s spremembami in dopolnitvami Zakona o javnih financah, tako se v Zakonu o izvrševanju proračuna določajo zgornje meje dopustnosti takšnega zadolževanja, in sicer dvakratno. Najprej v višini 10 % izdanega dolžniškega vrednostnega papirja in pa tudi v absolutnem znesku, ki je omejen z milijardo in 250 milijoni evri, kar predstavlja dodatno garancijo za varno implementacijo tega inštrumenta. Pri tem pa se nam zdi posebej pomembno poudariti, da ta inštrument začasne posoje ne omogoča začasnega dodatnega zadolževanja, ki bi bremenil javni dolg, temveč gre za začasen ukrep, ki stimulira povečevanje likvidnostni z dolžniškimi vrednostnimi papirji. Da gre pa zagotovo za varen inštrument, določa pa že Zakon o javnih financah, kjer mora uradni vzdrževalec likvidnosti, ki si sposodi tovrsten vrednostni papir, že ob sami posoji nakazati denarna sredstva v protivrednosti izposojene obveznice, hkrati pa bo dolžan plačati tudi nadomestilo za to izposojo. Drugo pomembno področje, ki ga ureja ta zakon, pa je določitev višine prispevka za RTV-naročnino. Seveda gre za problematiko, ki je nastala, ker je bil na referendumu zavrnjen predlog novega zakona o Radioteleviziji Slovenije, s čimer je nastala pravna praznina, kar se tiče plačevanja RTV prispevka. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije zagotovo pritrjujemo mnenju Zakonodajno-pravne službe, ki nas opozarja, da je tovrsten poseg z novelo Zakona o izvrševanju proračuna nesistemski in zagotovo lahko tudi potencialno ustavno sporen. Gre namreč za problematiko retroaktivnosti kot tudi kršitev načela pravne države, saj je možno pri sami interpretaciji Zakona o Radioteleviziji Slovenija in Zakona o Slovenskem filmskem centru ugotoviti nasprotje znotraj pravnega reda, saj sta si 14. člen Zakona o RTV in pa 17. člen Zakona o Slovenskem filmskem centru v koliziji. Se pa v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije zavedamo, da je bil po zavrnitvi predlaganega zakona na referendum časovni rok za uskladitev zakonodaje prekratek, zato bomo predlog zakona vseeno podprli, saj je pri določanju višine RTV prispevka treba zapolniti pravno praznino, s tem pa tudi omogočiti delovanje tega pomembnega javnega zavoda. Za pravno bolj korektno zakonsko besedilo – še posebej z vidika retroaktivnosti, torej veljavnosti za nazaj, na tem področju, pa bomo v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije podprli tudi predlog amandmaja koalicije. Kar pa se tiče že prej omenjenega nasprotja členov, pa Vlado pozivamo, da nemudoma prouči problematiko in predlaga ustrezne zakonske rešitve. Sama sprememba zakona pa seveda doživi našo podporo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev bo predstavil Vili Rezman. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kratko stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev v zvezi z Zakonom o izvajanju proračuna Republike Slovenije za tekoče in prihodnje leto je sledeče. Prvič. Vlada je predlagatelj tega predloga sprememb in dopolnitev, ker je detektirala dva problema. Ta dva problema sama ocenjuje kot relativno zahtevna, velika in je zato predlagala tudi način sprejetja, ki je temu ustrezen, torej predlaga, da se to sprejme po nujnem postopku. Malo manj prepričljiva je argumentacija, da je nujni postopek predlagan za voljo tega, ker to določa poslovnik. Poslovnik to določa v primeru, ko se sprejemata proračuna in zakon o izvrševanju proračuna sočasno, ker bi sicer to bilo nekonsistentno. Sedaj pa imamo proračun sprejet in ZIPRO tudi, zato so razlogi, da se po nujnem postopku sprejema ta predlog zakona v tem, da se preprečijo najavljene negativne posledice. Te najavljene negativne posledice gredo v dveh smereh. Prvi problem je problem delovanja sekundarnega trga lastnih dolžniškovrednostnih papirjev, za katerega Vlada ocenjuje, da je v situaciji, ko bodo nastale večje negativne posledice. Te negativne posledice definira s problemom nelikvidnosti, s problemom, da utegne priti do padca tržnih cen teh papirjev in s problemom znižanja donosnosti teh papirjev. Vlada ocenjuje, da bi lahko s tem predlogom oziroma z dopolnitvijo, ki jo predlaga, preprečili te negativne posledice. Poslanska skupina nepovezanih poslancev je stališča, da je treba ta predlog Vlade podpreti. Drugi, za javnost bolj odziven, problem je problem umanjkanja pravne osnove za pobiranje prispevka za RTV in s tem seveda problem umanjkanja potrebnih sredstev, da bi lahko ta javni zavod normalno funkcioniral. Ker je bilo danes nekajkrat našteto, katere in kakšne pomisleke je Zakonodajno-pravna služba v zvezi s tem predlogom imela, sam tega ne bi ponavljal, rad pa bi povedal, da je vsaj eden, ki je za nas ključen, problem morebitnega retroaktivnega delovanja, ki je bil saniran že z amandmajem, ki je bila sprejet na matičnem delovnem telesu za finance in da je tudi tisto, kar se nam danes v obliki amandmaja za delni obračun za januar predlaga, najbrž v skladu s temi pripombami, ki jih je Zakonodajno-pravna služba posredovala. O ostalih pripombah, pomislekih o nekonsistentnosti, o diskrepanci dveh različnih zakonov, do katerih ne bi smelo prihajati, danes ni govora, Vlada tega tudi ne rešuje. Ostane torej to opozorilo za prihodnost in mi računamo, da se bo Vlada tudi tega lotila. Da bi preprečili ti dve potencialni večji negativni posledici, bo Poslanska skupina nepovezanih poslancev predlog sprememb in dopolnitev tega zakona podprla.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavila mag. Majda Potrata. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospa državna sekretarka s sodelavcem, poslanke in poslanci! Poslanska skupina Socialnih demokratov bo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2011 in 2012 podprla. Za sprejetje tega zakona obstajata dva temeljna razloga. Prvi se nanaša na dodatno zadolževanje za izvajanje intervencij na sekundarnem trgu lastnih dolžniških vrednostnih papirjev v letih 2011 in 2012. Ker je bil dopolnjen zakon o javnih financah, je bila s tem zagotovljena tudi ustrezna zakonska podlaga za uvedbo instrumenta izvajanja intervencij na sekundarnem trgu lastnih dolžniških vrednostnih papirjev s posojanjem lastnih dolžniških vrednostnih papirjev. Uvedba tega instrumenta posojanja obveznic Republike Slovenije bo omogočala povečanje likvidnosti sekundarnega trga državnih vrednostnih papirjev in transparentnost cen vrednostnih papirjev. Naj povem, da Poslanska skupina Socialnih demokratov predloga amandmaja Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k 1. členu ne bo podprla, ker predlog SDS, da se Vlada lahko zadolži na podlagi tretjega odstavka 81. člena Zakona o javnih financah, je nesmiseln, ker je treba narediti izjemo v ZIPRO, za zadolževanje za instrument za izvajanje intervencij na sekundarnem trgu dolžniških papirjev. Če bi se zadolžila za ta instrument po predlogu SDS, bi to pomenilo, da se z zadolževanjem za ta instrument poruši izvrševanje proračuna, ker ne bi mogli financirati primanjkljaja. Druga sprememba, ki jo zadeva predlagana novela, pa se nanaša na določitev prispevka za RTV naročnino. Ker je s sprejetjem ZIPRA marca 2009 prenehala veljati določba v Zakonu o RTV Slovenija, ki je določala, kdo in koliko je zavezanec za plačilo RTV prispevka, in zaradi nepotrditve novega zakona o RTV Slovenija na naknadnem zakonodajnem referendumu, je ponovno treba vzpostaviti pravno podlago za določitev višine RTV prispevka v okviru Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenija za leti 2011 in 2012. Pri tem naj opomnim, da je navedba o tem, kaj bi se že delo storiti, neupravičena in očitek Vladi neupravičen, ker šele z razglasitvijo rezultatov referenduma, ki jo bomo danes v okviru rezultatov storili, začnejo teči datumi, po katerih bi se lahko začeli zakoni spreminjati, če govorimo o Zakonu o RTV Slovenija, pri čemer pa ostane odprto vprašanje, ali je določitev RTV-prispevka na tak način in v tej višini, kakor jo določamo zdaj, res taka, da ne zadeva tistih določil, ki so omejevalna pri poseganju v Zakon o RTV v okviru enega leta po referendumu. Treba je povedati, da ni več pravne podlage za ohranitev prispevka na ravni 12 evrov, zato je treba to spremeniti. Seveda pa je treba poudariti, da se zavedamo nesistemskosti rešitve. Ampak če bi podprli predlog amandmaja Slovenske demokratske stranke, potem ne bi imeli pravne osnovne za določitev RTV-prispevka celo leto, do spremembe Zakona o RTV. Poudarim naj, da je Vlada v letu 2005 obljubila, da ne bo zviševala RTV-prispevka. Zvišati pa ga je bilo nujno treba, in spomnim naj samo na besede Staneta Grande, ki je takrat ob zvišanem prispevku dejal, da je hvaležen, da je naša prošnja tako hitro realizirana, kajti časi so težki. Za uresničevanje programskih obveznosti RTV Slovenije je torej prispevek v višini 12 evrov nujno potreben, seveda pa vztrajamo pri tem, da bi bilo zagotoviti tako določanje višine RTV prispevka, ki bi bilo neodvisno od vsakokratne vlade, mogoče uresničiti z zavrnjenim zakonom, ampak da še vedno mislimo, da je to edino prava rešitev. O retroaktivnosti, o kateri je bilo tudi dosti govora, pa je mogoče govoriti tudi v okviru predlaganega amandmaja, zato ga bo poslanska skupina Socialnih demokratov podprla. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil mag. Andrej Vizjak. Prosim.
Spoštovani predsednik, spoštovana državna sekretarka, spoštovane kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo zakon podprli, če bodo sprejeti naši amandmaji. Če ne bodo, ga ne bomo. Amandmaji so vloženi na oba vsebinska sklopa, tako na prvi vsebinski sklop, ki je povezan z dodatnim zadolževanjem države zaradi izdaje dodatnih dolžniških vrednostnih instrumentov, beri obveznic, kajti menimo, da bi se moralo to dodatno zadolževanje kot posledica koristnega ukrepa sicer, ki ga predlaga že sprejeti Zakon o javnih financah, ki krepi likvidnost in krepi ne nazadnje tudi promet s temi dolžniškimi vrednostnimi papirji na sekundarnem trgu. Pozdravljamo sicer ukrep, vendar ne pozdravljamo dodatnega zadolževanja za ta ukrep. Zato smo predlagali amandma, da se v kvoto iz prvega odstavka tega člena Zakona o izvrševanju proračuna, torej v kvoto 3 milijarde 160 milijonov evrov všteva tudi kvota dodatnega zadolževanja za te dolžniške vrednostne papirje. Slovenija krepko leti v brezno prezadolženosti. Zaradi nekonsistentne in slabe politike vlade pri obvladovanju javnih financ imamo ogromno luknjo v državnem proračunu, tudi zadolžujemo se za razno razne druge namene in seveda vsakršno dodatno zadolževanje po naši oceni ni sprejemljivo in bi pahnilo slovenske javne finance še v večjo negotovost, nestabilnost. Seveda naj bi bil ta instrument proračunsko nevtralen. In če je proračunsko nevtralen oziroma ne zahteva dodatnih finančnih sredstev iz proračunov, potem tudi ne vidimo razloga, zakaj bi se moralo preko te že ogromne vsote dobrih treh milijard še dodatno zadolževati oziroma še opredeliti dodatno vsoto za zadolževanje. To je glede prvega vsebinskega sklopa. Drug vsebinski sklop se pa seveda nanaša na uvajanje RTV prispevka. Te določbe demonstrirajo pravzaprav neko nekonsistentnost in tudi neučinkovitost vlade pri načrtovanju njenega dela. Referendum o Zakonu o RTV je bil sredi decembra in Vlada oziroma Ministrstvo za kulturo bi lahko imelo scenarij za primer, če ta referendum pade, in bi to pravočasno lahko uredili v področnem zakonu, ki ureja RTV- prispevek. Zakon o izvrševanju proračuna ni mesto, ker se urejajo razni prispevki, ki nimajo s proračunom nobene zveze. RTV- prispevek ni nek proračunski izdatek, ni nek proračunski prejemek. Gre za prispevek RTV zavodu in RTV zavod nima kaj iskati v Zakonu o izvrševanju proračuna. Zakon o izvrševanju proračuna je za nemoteno izvrševanje proračunov. Zato je bila ta nesistemskost, narejena že leta 2009 povsem neutemeljeno. Sedaj se ponavlja zaradi stiske te vlade pri pobiranju denarja od gledalcev za hišo RTV. Sprva je bil predlog Vlade in Ministrstva za kulturo retroaktiven. Nekaj se je popravilo na odboru, ko je bil črtan tisti del, ki velja od 1. 1. 2011 do dne uveljavitve zakona, kar pomeni, da bodo tudi v skladu z amandmajem, ki je bil predlagan s strani koalicijskih poslancev, vsaj delno ljudje razbremenjeni RTV-prispevka za januar. Vendar menim, da bi RTV-prispevek moral plačati tisti, ki je odgovoren RTV, to pa je Ministrstvo za kulturo, še bolj pa gospa Širca osebno. Kar pogosto se dela škoda tej državi s strani raznih funkcionarjev, nikoli pa se ne uveljavlja odgovornost teh funkcionarjev za slabo, neučinkovito delo in potem tudi ustrezna odškodnina za povzročeno škodo. Pojavlja se tudi dilema, ali ta zakon sploh potrebuje določitev RTV-prispevka. Del tolmačenj gre tudi v to smer, da je bil RTV prispevek določen v začasnem zakonu in tudi razveljavljene določbe so bile v začasnem zakonu in lahko ta zakon, ki je bil začasne narave, preneha veljati, govorim o ZIPRU iz leta 2009, in velja RTV-prispevek, ki ga je določil prvotni zakon. V Slovenski demokratski stranki bomo podporo vezali na podporo našemu amandmaju.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil Alojzij Potočnik.
Spoštovani! Poslanska skupina Zares podpira Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2011 in 2012, vključno z amandmaji. Spremembi oziroma dopolnitvi se nanašata, utemeljeno menimo, prvič, na zagotovitev ustrezne pravne podlage, ki bo omogočila nemoteno poslovanje javnega zavoda, in drugič, na določitev maksimalnega obsega izdaj posameznih dolžniških vrednostnih papirjev za namen izvajanja instrumenta posojanja lastniških vrednostnih papirjev, v skladu z zakonom, ki ureja javne finance, posebej z njegovim 81. členom. Problem in obnašanje na sekundarnem trgu ter delovanje tovrstnega mehanizma, pa tudi okoliščine, ki so zaradi zapletenosti delovanja deministificirale upravičenost ukrepa, so korektno pojasnjene v poročilu Odbora za finance in monetarno politiko. Obstaja namreč realno tveganje, da pri poslih posojanja teh vrednostnih papirjev ob zaključku posameznega posla tako imenovani uradni vzdrževalci likvidnosti, ki si izposodijo vrednostni papir v določeni količini, le-tega Republiki Sloveniji ne bodo vrnili. S predlagano novelo, tako mi to stvar vidimo, se uveljavlja dodaten mehanizem upravljanja tveganja, tako da se omeji rizik začasno prevelikega povečanja stanja dolga. To smatramo za argument odgovornosti in ne brezbrižnosti do javnih financ. Glede RTV-prispevka bom ponovil ugotovitev, da pri tem velja na prvem mestu upoštevati prevladujoč element javne koristi v okviru zagotavljanja nemotenega izvajanja kulturnega in informativnega poslanstva. In zdi se, tudi kljub drugim možnostim, da je določitev pravne podlage v tem zakonu v okoliščinah, ki so se zgodile, v tem trenutku primerna, z vidika poslovanja javnega zavoda pa celo nujna. V poslanski skupini menimo, da je predlog zakona ustrezen in utemeljen. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih. V razpravo dajem 1. člen ter amandma Poslanske skupine SDS, pri čemer vas opozarjam, da ste danes prejeli na klop spremembo tega amandmaja Poslanske skupine SDS k 1. členu. Želi kdo razpravljati? Besedo ima mag. Andrej Vizjak.
Hvala lepa. Naj še enkrat opozorim, da v Slovenski demokratski stranki ocenjujemo inštrument za izvajanje intervencije na sekundarnem trgu lastniških dolžniških vrednostnih papirjev kot koristen. Menimo namreč, da je s temi nelikvidnimi dolžniškimi vrednostnimi papirji, povezanih z izdajateljem omejenega obsega, kot je to tudi primer v Sloveniji, to koristen ukrep in so se ga poslužile tudi nekatere druge države, ki so v podobni situaciji. Vendar pa menimo, da bi bila določitev dodatne kvote zadolževanja za ta namen pretirana in tudi nevarna za stabilnost javnih financ. Iz pojasnil Vlade oziroma Ministrstva za finance izhaja, da je izdajanje teh dodatnih emisij finančno nevtralno za proračun oziroma je tu lahko določen celo določen minimalni zaslužek države s tem izdajanjem. Vendar pa obstajajo tudi določena tveganja in nevarnosti. Če opredelimo dodatno kvoto zadolževanja za te namene, potem tudi legaliziramo ta tveganja in te nevarnosti do te mere, da bo lahko državni proračun bistveno bolj izpostavljen in tudi javne finance bodo bistveno bolj izpostavljene, če se to omeji in všteva v kvoto iz prvega odstavka 36. člena Zakona o izvrševanju proračunov, torej v kvoto 3,16 milijarde. Kolikor sem seznanjen, je bila včeraj izdana nova obveznica in se je ta kvota že zmanjšala za 1,5 milijarde. Tako danes poročajo nekateri mediji, kar pomeni, da se ta država res pospešeno zadolžuje. Mislim, da je treba temu narediti konec. Predlagamo tudi, in to je sprememba tega amandmaja, da Vlada vsake tri mesece poroča parlamentu o višini in pogojih zadolževanja iz naslova teh dodatno izdanih lastniških dolžniških vrednostnih papirjev. Menim, da moramo biti v parlamentu seznanjeni o uporabi tega inštrumenta in o posledično tveganju, ki ga uporaba tega inštrumenta predstavlja za stabilnost javnih financ. Če povzamem, amandma predlaga uporabo in zaživetje tega koristnega inštrumenta, vendar z zelo omejenimi vplivi na dodatno zadolževanje, hkrati pa neko transparentno uporabo tega vizavi parlamenta.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati?. Prosim za prijavo. Gospod Zvonko Černač, izvolite.
Hvala lepa. Mislim, da se sedaj že tretje leto dogaja, da v okviru ZIPRA Državni zbor oziroma vladajoča koalicija uzakonja zadolževanje v višini približno 3 milijarde evrov letno. Če pogledamo suma sumarum, ob koncu vašega mandata bo s to dinamiko ta država zadolžena nominalno približno toliko, kot je bila naša bivša država, pri čemer smo govorili takrat o katastrofalni zadolžitvi, o krahu. Zadolženost na prebivalca je bila, glede na to, da je bilo 20 milijonov ljudi, 10-krat nižja, kot bo prihodnje leto v Sloveniji. Ta amandma, ki smo ga v Slovenski demokratski stranki vložili, samo v eni manjši meri odpravlja te negativne posledice, ker vključuje to dodatno možnost v kvoto, ki je sicer izjemno nenormalna – 3 milijarde in 100 milijonov evrov na letni ravni. Včeraj je potekala razprava o tem, da bi neuveljavitev novega pokojninskega zakona lahko ogrozila stabilnost javnofinančnega sistema Republike Slovenije, pa gre tam za 10-krat manjši znesek na letni ravni tako imenovanega prihranka, ko bo v polni meri zakon uveljavljen, kar pa se ne bo zgodilo ne letos in ne naslednje leto. Tukaj, ko gre za 10- krat večji znesek, je to ogrožanje stabilnosti javnofinančnega sistema bistveno večje. Če bo Ustavno sodišče dobilo to zahtevo glede pokojninskega zakona v presojo in bo referendum ustavilo iz tega razloga, potem je toliko bolj zrel za ustavno presojo ZIPRO. ZIPRO je tisti, ki dejansko ogroža stabilnost javnofinančnega sistema Republike Slovenije in to z vsakim letom te vlade vedno bolj, ker na drugi strani ta vlada tudi ni ob tem zadolževanju sprejela nobenih ukrepov, ki bi to zadolžitev nevtralizirali in ki bi na drugi strani omogočali sprostitev virov, pospešitev gospodarske rasti, ustvarjanja novih delovnih mest, dodane vrednosti, povečanja bruto domačega proizvoda, boljše koriščanje denarja iz Evropskih skladov, zato da bo mogoče v letih, ko se bo ta cikel začel pospešeno obračati navzgor, to enormno zadolžitev odplačevati. Kot so sedaj stvari postavljene in kot je sedaj s to novelo ZIPRA določeno, uvajata še za dodatno milijardo 250 milijonov možnosti za zadolžitev, ob 3 milijardah 100 milijonov, ki jih že imate uzakonjene v obstoječem ZIPRU. To je neodgovorno do te države, do ljudi v tej državi, do davkoplačevalcev in v posmeh včerajšnjim razpravam o pokojninski reformi, kjer želite z neko reformo prihraniti čez 10 let nekaj 100 milijonov evrov, in to na račun, da bodo ljudje dobivali manjše pokojnine, ne da bo večja aktivnost na področju zaposlenih. Najbolj učinkovit recept bi bil ustvariti 50 tisoč novih delovnih mest in nobenega problema v pokojninski blagajni ne bi bilo. Vse aktivnosti gredo ravno v napačni smeri. V napačni smeri, v poglabljanju spirale, iz katere ni več izhoda in ki pomeni velikansko obremenitev za bodoče generacije, gre tudi ta novela ZIPRA. Ob 3. členu, v katerega ste pripeljali ponovno RTV- prispevek, ste priklopili še zraven dodatno zadolžitev milijardo 250 milijonov. Ko predlagamo, da naj gre to v kvoto splošne – 3 milijarde 100, pravite, ne, ne more iti. Torej ni dejanski razlog tisti, ki ga navajate, ampak je dejanski razlog dodatna zadolžitev te države, tri krat štiri je 12 milijard evrov. Se pravi, v tem mandatu se bo ta država zadolžila za približno en proračun letni in pol. Iz te spirale ni mogoče uiti, treba se bo poslužiti grškega scenarija, vi pa veste, kaj to pomeni in verjetno vam niti ni več v interesu, da bi po letu 2012, ko bo treba po teh ukrepih poseči, tudi vladali, kajti do tokrat bodo javne finance postale popolnoma nestabilne in možnosti za kakršnekoli razvojne ukrepe izničene. Iz tega razloga v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predlagamo, da se vsaj na nek način nakaže ena omejitev pri možnosti tega dodatnega zadolževanje in skozi to tudi pokaže vsaj neka resnost pri tem pristopu za naprej.
Hvala lepa. Besedo ima državna sekretarka Mateja Vraničar.
Hvala lepa za besedo. Dovolite kratko opredelitev do amandmaja, ki ga je vložila poslanska skupina SDS. Amandmaja, ne tistega pripravljenega v prvotni obliki ne tega dopolnjenega z današnjim datumom, ne moremo podpreti. V čem je težava? V prvem odstavku 36. člena veljavni Zakon o izvrševanju proračuna določa namen, za katerega se država lahko zadolži, in višino te zadolžitve za leto 2011. Z novim instrumentarijem, ki ga vzpostavlja zadnja novela Zakona o javnih financah, pa gre za nek ukrep, ki ni namenjen kritju presežkov odhodkov nad odhodki v bilanci prihodkov in odhodkov oziroma presežkom izdatkov na prejemku v računu finančnih terjatev in naložb ter za odplačilo dolgov v računu financiranja, ampak je namenjen za specifičen namen, za namen spodbujanja likvidnosti sekundarnega trga državnih dolžniških vrednostnih papirjev. Za kaj gre? Banke, ki so uradni vzdrževalci likvidnosti na sekundarnem trgu, imajo lahko na razpolago možnost, da sklenejo nek posel z državnimi vrednostnimi papirji, vendar jih na sekundarnem trgu ne morejo dobiti, zato se lahko glede na ta novoustanovljeni instrumentarijih obrnejo na državo, na Ministrstvo za finance, si proti plačilu depozita izposodijo obveznice za določeno obdobje, to je običajno relativno izredno kratek rok, maksimalno do 10 dni, izvršijo posel in v tem roku pridobijo obveznice na sekundarnem trgu in jih vrnejo nazaj ministrstvu oziroma upravljavcu državnega dolga – v našem primeru zakladnici. Ob vrnitvi teh sredstev oziroma teh obveznic upravljavcu, Ministrstvu za finance, se sprosti depozit, ki ga je morala banka predložiti, da je ta posel lahko izpeljala. Iz tega vpisa je razvidno, da v tem primeru ne gre za vsebinsko dodatno zadolževanje, pravnoformalno pa moramo temu tako reči. Zaradi tega v bistvu reči, da se bo s predlagano rešitvijo zadolževanje države povečalo za milijardo 125 milijonov evrov, kolikor je predviden maksimalni možni obseg tovrstnih poslov, ni korektno. To je dejansko maksimalni obseg glede na predvideno kvoto 10 % stanja dolga, ki ga je mogoče na ta način upravljati, nikakor pa to ne pomeni, da se bo zadolžitev države za tak znesek tudi dejansko povečala. Če bi to kvoto oziroma teh 10 % obveznic vključili v splošno možnost zadolžitve po prvem odstavku 36. člena, bi s tem v bistvu ravnali ravno obratno, kot pa je namen tega instrumenta, zmanjšali bi likvidnost državnih vrednostnih papirjev. To je ravno obratno, kot želimo z ukrepom doseči, zaradi tega predlagane dopolnitve šestega odstavka ne moremo podpreti. V zvezi s poročanjem pa bi želela opozoriti, da bomo o tovrstnih poslih in o vseh ostalih poslih v zvezi z zadolževanjem poročali tako v vsakokratnem poročilu o izvrševanju proračuna kot tudi v poročilu o stanju dolga, s katerim Vlada prav tako seznanja Državni zbor, tako da ocenjujemo, da je instrumentarij oziroma da so ukrepi, na podlagi katerih se Državni zbor lahko seznani z ukrepi, ki jih na tem področju vlada sprejema, že uzakonjeni, zato ponovno oziroma dodatno poročanje samo za ta namen ni smotrno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ja. Še kdo? Jože Tanko, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Težko je razumeti vlado, da še ne dva meseca po tem, ko smo sprejeli državni proračun in skupaj z njim Zakon o izvrševanju proračuna, predlaga tako veliko sistemsko spremembo, tako veliko dopolnitev. To veliko pove o tem, kako potekajo ta načrtovanja, kako poteka določevanje prioritet v Vladi Republike Slovenije v tem mandatu. Mislim, da se še ni zgodilo, da bi o tako veliki spremembi odločali v tako kratkem času. In vse to, kar se sedaj govori o določevanju teh prioritet, o klavzurah in podobnih zadevah, pa ne zvodeni ob povsem konkretnih dejanjih, ki jih imamo sedaj pred seboj. To ni edini tak primer, ko bomo po sprejetju nekega dokumenta, nekega akta, nekega zakona, ki naj bi zaobjel eno poslovno leto ali pa tudi neko zadevo tudi za naprej, doživeli takojšnjo spremembo. Vse te stvari, o katerih sedaj govorite, je bilo verjetno možno predvideti tudi dva mesec nazaj. Okrog 20. novembra smo sprejemali proračun in Zakon o izvrševanju proračuna. In take spremembe, ki bistveno vplivajo na politiko na področju izvajanja proračunov, so prevelike, da bi lahko šteli, da je šlo za neko drobno napako. Šlo je za sistemsko zgrešen pristop. Tukaj se pravzaprav kaže to, da je v tem trenutku enormna potreba po likvidnih sredstvih, po finančnih sredstvih. In žal je tukaj treba ugotoviti, da smo se v kratkem času, v dobrih dveh let tega mandata zadolžili skoraj za celo prihodkovno stran letnega proračuna. Toliko teh aktov, toliko teh obveznosti je bilo sprejetih za to, da se je servisiralo stanje. Efektov od tega, da smo se za toliko zadolžili, pa enostavno ni, zato ker moramo tudi na drugih področjih sprejemati zelo radikalne ukrepe, zmanjševanje pokojnin, razbremenitev pokojninske blagajne z ukrepi, ki niso popularni, ki tudi v veliki meri niso potrebni, ker ne deluje prihodkovni del. Istočasno pa ste na zelo poenostavljen, zelo vehementen način sprejeli te obveznosti do tretjih držav, do drugih držav znotraj Evropske unije, in izdajanje teh garancij. Nekako čutimo, da ni teh uravnoteženih ukrepov in pristopov v državi, da se politika vodi zelo takole dnevno všečno za ene do tuje javnosti in zelo radikalno do domače javnosti, do domačih koristnikov proračuna. In še ena star je. Jaz mislim, da bi bilo treba tudi razmisliti, vsaj strokovno bi moral to nekdo povedati, ali je zaradi teh ukrepov, ki jih sedaj predlaga vlada, zakon o izvrševanju proračuna, zakon o izvrševanju proračuna skladen s proračunom oziroma proračun z zakonom o izvrševanju proračuna. Če ta dva akta nista skladna, potem se že po Poslovniku Državnega zbora šteje, da proračun ni sprejet, da ne velja, če poruši notranjo skladnost. Najbrž bi morala Vlada, če ima to posledico tudi v proračunu, priti tudi s spremembo proračuna. Če to nima posledice, pač nima, toda če ima, pa bi bilo to treba sprejeti. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi se je javila državna sekretarka Mateja Vraničar.
Hvala lepa. Dovolite mi samo nekaj pojasnil glede na zadnjo razpravo, zakaj sprememba sedaj. Instrument, v zvezi s katerim določamo v 36. členu obseg možnega dodatnega zadolževanja, je bil z Zakonom o javnih financah določen sredi decembra lanskega leta. Ob pripravi državnega proračuna in Zakona o izvrševanju proračuna v mesecu novembru, ni bilo mogoče te določbe vključiti v Zakon o izvrševanju proračuna, ker ni bilo temeljne pravne podlage v Zakonu o javnih financah. Šele s spremembo Zakona o javnih financah je nastala situacija, v skladu s katero je mogoče Zakon o izvrševanju proračuna dopolniti in določiti maksimalni obseg, ki se za te namene lahko uporabi. Moram reči, da zaradi tega ne morem sprejeti kritike, da gre za sistemsko zgrešen pristop. Prav tako ne morem sprejeti kritike, da gre za neskladnost s proračunom oziroma da gre za težave z likvidnostjo. Ko sem govorila o likvidnosti, sem govorila o likvidnosti trga vrednostnih papirjev in ne o siceršnji likvidnosti državnega proračuna ali karkoli je že bilo s tem mišljeno. Neskladnosti s proračunom prav tako ni, zaradi tega mislim, da tudi bojazni, da bi bila proračun in Zakon o izvrševanju proračuna neskladna med sabo in da bi to povzročalo probleme, ni. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Gospod Zvonko Černač, izvolite.
Ob tej razpravi o dodatnem zadolževanju države preko izdaje dodatnih emisij obveznic, tu ne gre za 100 milijonov evrov ali pa za 10 milijonov evrov. Zadnja izdaja je milijarda in pol evrov. Milijarda 500 milijonov evrov je ena izdaja obveznic in jih je kar nekaj bilo. Spomnil sem se na resnično anekdoto izpred slabih 20 let, ko so lahko celo občine izdajale obveznice. Občino je takrat vodil v tem konkretnem primeru takratni visoki funkcionar LDS, sedaj še vedno visoki funkcionar, oblekel si je le drug plašč, oranžne barve Zaresa, in je predlagal izdajo obveznic v višini 10 milijonov takratnih nemških mark. In ko je beseda o tem tekla na občinski skupščini in je nekdo izpostavil vprašanje tako imenovanega cash-flowa, od kod se bodo pa vendar obresti odplačevale, je eden od skupščinskih predstavnikov LDS šel za govornico in rekel: "Glejte, gospodje, zadeva je zelo enostavna: za odplačilo obresti bomo izdali nove obveznice." Kaj se je zgodilo v tem nesrečnem primeru, takrat so bile še v materializirani obliki, je bilo treba tiskati obveznice, zdaj jih ni treba, mogoče je tudi to slabo. Približno za 8 milijonov mark jih je končalo v razrezu Papirnice Količevo. Hvala bogu! Žal se to ne bo zgodilo na primeru državnega zadolževanja. Bi bilo pa zelo koristno. To je problem, gospe in gospodje in tega problema se Pahorjeva vlada po dobrih dveh letih vladanja še vedno ne zaveda in išče neke piarovske rešitve na nekih klavzurah – vse z dvoletno zamudo. Prva rešitev je ta: prekiniti spiralo dodatnega zadolževanja. Naslednji ukrep je ta, ki ga je premier javno obljubil pred kakim letom dni: zmanjšati število ministrstev za polovico. Sam ga je tule za govornico nakazal. Naslednji je: ne povečevati števila agencij, skladov, kar se dogaja zadnji dve leti, kar to državo stane na letni ravni cca 30 milijonov dodatnega denarja, in ne ukinjati porodnišnic, ki jih ljudje rabijo, ampak racionalizirati javni sektor tam, kjer ga je treba racionalizirati. In potem, spoštovane gospe in gospodje z Vlade, ne bi bilo treba prihajati slaba dva meseca po sprejetju ZIPRA z dodatnim eno milijardo 250 milijonskim zadolževanjem in istočasno en dan prej govoriti, kako bo povzročil pokojninski zakon, kjer gre za bistveno manjše zneske v ročnosti nadaljnjih 10 let pa protiustavne posledice, ker bo ogrozil stabilnost našega javnofinančnega sistema. Ali ta zakon pa ne bo te stabilnosti ogrozil ali kaj?! In zakoni, ki ste jih sprejeli v letih 2008, 2009, 2010, pa tega ne ogrožajo?! Pa so nam povečali to zadolženost do onemoglosti in povzročili, glede na to, da ne moremo izdati obveznic, da bomo odplačevali obresti, spiralo, iz katere ne bo več izhoda. In tukaj želi opozicija pomagati, zato sprejmite ta amandma.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne želi. Zato zaključujem razpravo o 1. členu in amandmaju Poslanske skupine SDS. V razpravo dajem 3. člen ter amandmaja Poslanske skupine SDS in amandma poslanskih skupin SD, Zares, LDS in DeSUS. Se pravi, razpravljamo o 3. členu in dveh amandmajih. Želi kdo razpravljati? Gospa mag. Majda Potrata, prosim, imate besedo.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Že v mnenju sem povedala, da je predlagani amandma štirih koalicijskih skupin, ki dopolnjuje 3. člen, pravzaprav tisto dopolnilo, ki razrešuje ravno očitanje o retroaktivnosti zakona in s tem spornosti predlagane določbe. Ker je bil 3. člen na seji matičnega odbora spremenjen in je s tem nastala pravna praznina, je zdaj s tem, ko ne bi mogel več določati posebnosti obračuna RTV-prispevka za mesec januar 2011, s tem amandmajem ta zagata razrešena tako za obračun RTV-prispevka za mesec januar in tudi za februar in je tako očitek, kot rečeno, odpravljen. Kaj pa bi pomenilo sprejetje amandmaja Slovenske demokratske stranke, ki sploh črta ta odstavek? Pomeni, da ni pravne osnove za obračunavanje RTV-prispevka. Kaj to pomeni za financiranje javnega zavoda RTV Slovenija, pa je drugo vprašanje. Res je bilo mogoče v času referendumske kampanje slišati tudi pozive k državljanski nepokorščini in neplačevanju RTV-prispevka v predlagani višini, v kakršni ga plačujemo, ampak to problema ne reši, ker ne zagotavlja finančnega vira za poslovanje javnega zavoda RTV. Ker v proračunu za to namenjenih sredstev ni, ne vem, iz česa naj bi se potem RTV financiral. Da ne bo pomote, seveda smo že v ZIPRU za leto 2009 določali to zadevo. Omenila sem že, da je Vlada v letu 2005 obljubila, da se RTV prispevek ne bo zviševal. No, ampak potem se je zgodila plačna reforma in opazno pomanjkanje finančnih sredstev za pokritje primanjkljaja, ki je z izpolnjevanjem plačne reforme nastal. V februarju leta 2009, ko so predstavniki Ministrstva za kulturo šli na pogovor oziroma se pogovarjali z vodstvom RTV, je nastala tista izjava gospoda Staneta Grande, tedanjega predsednika programskega sveta, ki je rekel, da je hvaležen da je naša prošnja tako hitro realizirana, kajti časi so težki. In potem je še dodal, da pogovor ni bil pogovor gluhih, ampak da je bil to dialog in da se je s povišanjem prispevka za en evro RTV izognila katastrofi, ne pa tudi težkim časom. Že z dvignjenim prispevkom na raven 12 evrov ni bilo zagotovljenih po mnenju tedanjega predsednika programskega sveta dovolj sredstev za vse tiste obveznosti, ki jih mora RTV kot javni zavod opravljati. Opozorim pa naj na to, da je mnenje Socialnih demokratov skladno z mnenjem tudi vseh tistih – tudi Parlamentarne skupščine Sveta Evrope – ki menijo, da bi se javne radiotelevizije morale, ker so to nacionalni zavodi, če so na ravni javnega servisa, bi morali nacionalni zakonodajni organi poskrbeti za to, da ne bi bili pri finančnih virih odvisni. S tem, ko pa Vlada odloča o višini prispevka, pa te neodvisnosti ni. Zato še zmeraj menimo, da je bila pripravljena osnova za to, da bi se zagotovili taki načini financiranja. Tedanji generalni direktor Anton Guzej je po seji programskega sveta 24. februarja leta 2009 povedal, da bodo predlagali letno usklajevanje RTV-prispevka z inflacijo. To glede tega, da so bile pripravljene zakonske osnove za drugačno določanje RTV-prispevka. To se ni zgodilo. Ampak ker se ni zgodilo, je sedaj vendarle treba spomniti tudi na to, da v razpravi k noveli o ZIPRU za leti 2008 in 2009 je opozicija menila, da urejanje vprašanja RTV-prispevka v ZIPRU ni primerno. To je takrat rekla. Opozarjala je s s tem, kaj se lahko zgodi, če ZIPRO za leto 2010 ne bo sprejet pravočasno. Ampak ZIPRO za leto 2010, ki je tudi urejal RTV-prispevek, je bil sprejet pravočasno. Tedaj opozicija ni imela nobene pripombe ali ni vložila nobenega amandmaja, ki bi urejal RTV-prispevek na kakšen drugačen način. Torej je bila za opozicijo tedaj taka rešitev sprejemljiva. Govoriti sedaj, da je nekaj nezaslišano in nemogoče in da je to treba iz ZIPRA črtati, je seveda za Poslansko skupino Socialnih demokratov nesprejemljivo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Branko Grims.
Hvala za besedo. Glede na to, da boste očitno povzročili veliko oškodovanje javnega zavoda RTV Slovenija, ker svojega dela niste opravili, in to ne na pravi način in ne pravočasno, je edini recept za katastrofo kar sedanja vlada, ker ta izraz tako radi uporabljate. Tisto, kar je treba povedati v uvodu k tej zgodbi, je, zakaj se je sploh znašla višina RTV-prispevka v Zakonu o izvrševanju proračuna, kamor očitno ne sodi, kar je opozorila izrecno in zelo ostro tudi pravna služba Državnega zbora. To ste storili leta 2009, v tem mandatu torej, na začetku svojega mandata, ker ste se bali, da bo podražitev RTV-prispevka končala na referendumu, in ker ste ocenili, to ste na hodnikih zelo jasno tudi povedali in mislim, da tudi v dvorani, da Zakona o izvrševanju proračuna ni dopustno dati na referendum. Zato ste naredili poškodbo zakonu o RTV Slovenija, iz katerega ste eno določbo, ki tja brez dvoma sodi, to je višina RTV-prispevka, črtali in jo dali v Zakon o izvrševanju proračuna. S tem ste šli direktno v nasprotje s pravnim redom Republike Slovenije, in to kljub opozorilu pravne službe, kar je še huje, na to zgodbo ste pozabili, ko ste sedaj pisali novi zakon. 12. decembra je bilo popolnoma jasno, da ste na referendumu "pogrnili" na celi črti. Ampak od 12. decembra do konca meseca je bilo več kot dovolj časa in kar nekaj izrednih sej Državnega zbora je bilo, da bi lahko sprejeli poseben zakon, v katerem bi to višino naročnine uredili. Tega niste storili. Ker ste se to spomnili šele po novem letu, ste povzročili nepopravljivo škodo. Najprej ste predlagali nekaj, kar je bilo več kot očitno protiustavno, to se pravi, retroaktivno za nazaj, do novega leta, sedaj predlagate, da se to obračuna za čas, ko bo veljal novi zakon. Kdaj pa bo veljal? V najboljšem primeru z vašega zornega kota bo ZIPRO lahko uveljavljen, če je sedaj sprejet, potem poteče še en teden eventualno za veto Državnega sveta in v tem primeru je lahko potem poslan v objavo in uveljavljen nekje do konca meseca. Pa čisto nič prej. Če pa se kaj zakomplicira, recimo, da Državni svet izreče veto, potem je ta rok še bistveno daljši. Da ne govorim o tem, kaj se zgodi, če pride do zahteve za referendum. To pomeni, da ves ta čas zaradi vaše malomarnosti RTV nima pravne osnove, iz katere bi bilo jasno, kako, v kakšni višini lahko pobira RTV prispevek. Celo če bo zakon uveljavljen, bo, po tem, ker sedaj sami predlagate kot neko rešitev, oškodovan za najmanj enomesečni RTV-prispevek. Če pa se kaj zakomplicira, bo to trajalo več mesecev. Ker gre za čisto malomarnost, bi pričakoval, da bo ministrica, ki jo danes tukaj pogrešam, Vlada in seveda koalicija to poravnala iz svoje žepa. To bi bilo edino pošteno, saj gre za grobo malomarnost. Če pa tega ni, potem je v naprej jasno, komu boste to naprtili: davkoplačevalcem, ki bodo spet iz proračuna morali pokriti eventualne minuse v javnem zavodu RTV. Edini recept za katastrofo, gospe in gospodje, je vaše lastno ravnanje. Vi ste iz Zakona o RTV Slovenija v ZIPRO "vtaknili" RTV prispevek leta 2009 samo zato, ker ste se hoteli izogniti morebitnemu referendumu. Iz najbolj banalne pritlehne politične računice ste sedaj grobo oškodovali javni zavod RTV Slovenija. Sedaj vzemite odgovornost. Ali jo boste? Koliko škode ste že naredili v tem mandatu! Sedaj povzročate neposredno škodo hiši slovenske kulture. Koliko neprijetnih besed ste izgovorili včeraj in danes. Ampak v resnici je recept za katastrofo en sam. Vsak od vas ga lahko pogleda zjutraj, ko se pogleda v ogledalo.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o 3. členu in dveh amandmajih? Zvonko Černač, izvolite [[..]]
Hvala lepa. Kakorkoli obračamo to zgodbo okoli 3. člena, pridemo do vprašanja odgovornosti, o katerem je veliko govora v zadnjem obdobju tudi v vrstah oblasti. Vendar je poimenovanje te odgovornosti zanimivo. Če parafraziram tudi v tem konkretnem primeru, bi šlo po vašem pojmovanju odgovornosti za oškodovanje, ki bo nedvomno nastalo. Tudi po tistem, kar vi v tem amandmaju predlagate, bo javni zavod RTV oškodovan za najmanj 8 milijonov evrov. Kakor vi razumete odgovornost, je seveda za to odgovorno ljudstvo, kajti ljudstvo je bilo tisto, ki je vaš slab zakon na referendumu zavrnilo. In po vašem naziranju odgovornosti je odgovornost tam. To ni edini primer. Lahko jih naštejemo na stotine, ki so se zgodili v zadnjih dveh letih in jih plasiramo skozi vaše oči in vaše pojmovanje odgovornosti. Tudi za tisto, kar boste še do konca mandata delali, bo odgovorna bivša Janševa vlada. To je vaše pojmovanje odgovornosti. In tukaj je srž problema. Ker nimate odgovornosti, ker to odgovornost napačno pojmujete, sprejemate odločitve, ki so neodgovorne, katerih posledice nosimo vsi državljani, najbolj pa tisti, ki jih najbolj občutijo in ki si ne morejo pomagati pri tem. Razen vsake štiri leta, ko so volitve. Kolikor si lahko pomagajo pri tem, glede na to, da ni bil uveljavljen sistem, ki je na referendumu dobil največjo podporo – večinski volilni sistem. RTV naročnina je bila v ZIPRO vnesena z vaše strani in derogirana določba v veljavnem Zakonu o RTV iz leta 2005. Torej je odgovornost glede tega popolnoma na vaši strani, da ste to takrat storili. Že takrat so bila opozorila, da to ni pravilen način. ZIPRO je zakon, ki ima omejen rok veljave, in ni mogoče urejati v njem vprašanj, ki so sistemske narave in ki morajo veljati za nek nedoločen rok. Ko se je zgodil referendum in ko je bilo popolnoma jasno 12. decembra, da je bil slab zakon zavrnjen, ni bilo v celem decembru ene poteze, s katero bi sanirali situacijo, ki je zaradi tega nastala. 5. januarja je v prišel v proceduro spremenjen ZIPRO z določbo o RTV-naročnini, kljub temu da ste vedeli, da gre za neustrezen način reševanja te problematike in da se bo postavilo vprašanje retroaktivne veljavnosti. In tudi v primeru najboljšega scenarija bo izpad RTV-naročnine v višini približno 8 milijonov evrov. Če že 12. decembra pristojna ministrica ni čutila odgovornosti, da bi odstopila, potem bi pričakovali, da bo to storilo vsaj danes tukaj. Celo več. Da bo povedala. kako bo sanirala to škodo, ki bo javni hiši nastala. Ona je prva, ki je odgovorna za ta javni zavod, saj spada pod resor Ministrstva za kulturo. Več odgovornosti ima do inštitucij nacionalnega pomena opozicija kot pozicija. To je res smešno. In očitati opoziciji, da s predlogi, ki jih postavlja, dela škodo, je pa absurd brez primere. Kakorkoli obračamo, je edina rešitev, ki lahko ta problem reši, sprejetje amandmaja Slovenske demokratske stranke in takojšnja ureditev tega vprašanja na formalnopraven način, kar bi se moralo zgoditi najkasneje 13. oziroma 14. decembra, ko bi morala ministrica ustrezen zakon posredovati v vladno in zakonodajno proceduro in pred koncem leta bi bil lahko ta zakon že uveljavljen. Če boste silili naprej s to neustrezno, nesistemsko in protiustavno rešitvijo, bodo zapleti, ki bodo sledili, to škodo samo še povečali. Vendar odgovornost nosite za to ravnanje vi.
Proceduralno. Gospod mag. Grims, izvolite
Spoštovani gospod predsednik, jaz vas prosim, dajte skladno s poslovnikom povabiti gospo ministrico, naj stopi tam iz sence pod balkonom, kjer se skriva ves čas te razprave, in pride sem, kjer je njen prostor, in odgovarja na argumente in vprašanja, ki so bili izpostavljeni v tej razpravi. Spomnili se boste, kolikokrat smo slišali njene besede, da naj bi Zakon o RTV Slovenija, ki je zdaj ponovno referendumsko potrjen, povzročil škodo RTV Slovenija, ker je uvedel številne olajšave, tudi največje možno znižanje RTV-prispevka za socialno ogrožene, ki ga od uveljavitve zakona 2005 niso več dolžni plačevati, če dajo ustrezno vlogo. Danes, ko pa je zaradi opustitve ravnanja prišlo dejansko do škodljivih posledic za RTV Slovenija, pa ministrico tukaj pogrešamo, in lepo prosim, dajte jo povabiti, naj pride sem in odgovarja na vprašanja.
Hvala za predlog. Vašega predloga proceduralnega ne bom upošteval. Ministrica se lahko usede v klop, kjer je njeno mesto, ali pa tudi ne in lahko se prijavi k razpravi in razpravlja, odgovarja ali pa tudi ne. Tako vašega predloga ne morem upoštevati. Ste se javili k razpravi? Prosim, gospod Petan.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani, tudi gospa ministrica! Jaz podpiram amandma Slovenske demokratske stranke, ampak bolj ko poslušam razpravo pri teh amandmajih, in tudi pri tem, vsaj s strani vladne koalicije, vse manj razumem. Sem že na marsikaj navajen, ampak glede na inovacije, ki smo jim priča v Državnem zboru s strani Vlade, pa marsikaj ne gre skupaj. Verjetno se boste še spomnili tisti, ki ste bili v prejšnjem mandatu v tem prostoru na sejah, da so nekateri poslanci takratne opozicije, današnje vladajoče koalicije, kar naprej spraševali, kdaj se bo naročnina za RTV pocenila. To je bil osnovni moto in bile so zahteve, da se mora poceniti. Ko je bilo pojasnilo, da tudi s tem, ko se ne draži, se ceni, smo bili deležni posmehovanja. Sedaj, ko so pa vloge malce zamenjane, pa je tega samo dobre dve leti, pa govorite ravno obratno, kako se mora naročnina podražiti. Kako se mora podražiti! To je enostavno neverjetno. V novi zakon ste vgradili, da se bo RTV naročnina povečevala, ne glede na rast plač. Zelo zanimivo, v tem obdobju, ne glede na rast plač, se bo RTV-naročnina povečevala. In zato ni čudno, da je bil takšen rezultat, 80 % ljudi je nasprotovalo takšnemu zakonu. Ampak gre za nekaj drugega. Dve leti, pa so se stališča pri vas popolnoma zamenjala. To je seveda popolna dvoličnost, to je demagoška drža, to je zavajanje, neresnost in pa neodgovornost v pristopu k reševanju pomembnih stvari. Lahko bi rekli, da ste izgubili kompas in da imate dva kriterija. Eni kriteriji so za nas, eni kriteriji so pa seveda za vas. In ko smo na naši strani, smo za naše, ko smo pa potem na drugi strani, smo pa zopet za naše. To ne pelje nikamor drugam kot v katastrofo. Slovenija je na finančnem področju že kar blizu grškega scenarija in sedaj še v ta ZIPRO vgrajujete dodatno možnost: zadolževanje. Jaz sem prepričan, da ga boste izkoristili do zadnjega centa. In za konec bi rekel, da se pri tem obnašate kot otroci, ki zahtevajo od mame, naj jim kupi kolo. Ker je mama odgovorna, jim odgovori, da nima denarja. Otroci pa rečejo: "No, pa vzemi kreditno kartico pa kupi." Tako približno se vi obnašate. Jaz seveda podpiram amandma Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Dušan Kumer se je prvi javil, potem mag. Majda Potrata.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Seveda ne morem molčati, čeprav sem mislil molčati, ampak vsako sprenevedanje ima svoje meje. Ob zakonu leta 2005 je bil osnovni headline, ki ga imam še danes napisanega na enem od vaših prospektov in plakatov, Za nižji prispevek boste gledali boljši program. To je bil vaš headline in s tem ste prepričevali ljudi, vi ste prepričevali ljudi, da bo nižji prispevek in zato bodo imeli boljši program. nekaj mesecev, ko se je vaše vodstvo, ki ste ga vi izvolili s plonklistki, preko programskega sveta usedlo, je prešlo s pobudo, da to ne gre. In trošili so več kot dve leti sredstva, ki so bila namenjena razvoju in digitalizaciji. Ko pa se je usedla ta vlada z Borutom Pahorjem na čelu, je pa direktor prišel do njega in šef programskega sveta, da rabijo več denarja, ker drugače bo televizija ugasnila. Lepo prosim, sprenevedanje pa res ima neke meje! In če že govorimo o odgovornosti, potem dajmo, vsi skupaj smo odgovorni, da smo pustili, da je RTV prišla v tako situacijo, kot je, da imate danes res samo še [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Besedo ima mag. Majda Potrata. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. No, saj je zelo zanimivo, kako so nekateri pozabili, da so imeli v prejšnjem mandatu dve vrsti interpretacije o zvišanju oziroma znižanju. Ko je šlo za RTV-prispevek, je bilo govora, da je njegovo obstajanje na isti ravni pomenilo dejansko znižanje, ko smo pa govorili o socialnih transferjih, pa take interpretacije niso sprejeli, ampak so imeli obrnjeno interpretacijo. Res zelo zanimivo! Ampak to je tako kot govoriti o lanskem snegu, ker to je bilo in smo preživeli. Tisto, česar pa ne bomo preživeli in kar je pravzaprav škoda, je pa to, da smo zamudili priložnost, ki ji je pritrdil tudi nekdanji generalni direktor RTV gospod Anton Guzej, da bi bilo smotrno RTV-prispevek povezovati z rastjo življenjskih stroškov. In to je v predlaganem zakonu bilo napravljeno, ker je v večini primerljivih evropskih držav tak način usklajevanja in določanja prispevka za javni servis, da se ta usklajuje neodvisno od tistega, kar reče vlada. So potem še druga določila, ki so bila tam. Jaz sem šele naknadno, po referendumu slišala, da ste nasprotniki zakona ljudi strašili, da se bo RTV- prispevek vsak mesec spreminjal in da naj bi prišel do 35 evrov. Tako da bi malo spomnili, kaj je kdo govoril. Tudi to, kako naj ne plačujemo RTV-prispevka, ker zakaj pa naj bi ga plačevali, in tako dalje. Gre preprosto za to, da moramo javnemu zavodu stabilen vir financiranja zagotoviti, pa če je sprejet zakon in potrjen ali pa ne potrjen. Že včeraj sem v razpravi povedala gospodu Grimsu, da smo se na referendumu 12. decembra lanskega leta odločali o novem predlogu zakona, ne o njegovem. Ampak ker ni bil novi zakon na referendumu potrjen, ostaja v veljavi tisti, ki je. Ali je ta dober ali ne, vprašajte ljudi, to je njihova stvar. Zdaj pa govoriti o tem, da je ta določba neprimerna, poglejte, ko smo sprejemali ZIPRO za leto 2010, takemu načinu določanja RTV-prispevka niste nasprotovali. Res pa je nedopustno zdaj očitati koaliciji, da ni ravnala odgovorno, ko je zagrizla v kislo jabolko in z 11 evrov dvignila RTV-prispevek na 12, zato da bi javni zavod lahko normalno funkcioniral. In pri tem je bilo danes znova mogoče slišati neko zavajajoče dejstvo – ta dvig RTV-prispevka ne posega v vse tiste določbe, ki oprostitev plačila RTV-prispevka določajo. Ko govorijo nekateri o najbolj ogroženih skupinah prebivalstva, je treba znova povedati, da ni ne prejšnji ZIPRO ne zdajšnji posegel v tisti del zakona o RTV, ki govori o oprostitvi plačila RTV-prispevka. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Morda bi bilo ob obravnavi tega amandmaja potrebno malo introspekcije, pogleda samega vase, da se tisti, ki ste povzročili to godljo, tudi vprašate, ali rešujete, izboljšujete zadeve ali pa izvajate projekt recepta za katastrofo. Jaz mislim, da je to, kar počnete v tem mandatu in tudi na tem področju, recept za katastrofo. Način, kako delujete, je očiten: na silo. Ne delujete sistemsko. Lahko se vprašamo, ali delujete pravno korektno. Zagotovo ne. Zakon o izvrševanju proračuna pove, kaj z njim urejamo: izvrševanje proračuna. RTV ni proračunski uporabnik in z Zakonom o izvrševanju proračuna ne moremo urejati neproračunskih uporabnikov. Nemogoče. Je nesistemsko. Na to je opozorila pravna služba Državnega zbora, na to ponovno opozarjamo. Ali so taka dejanja odgovorna, ki ste si jih dovolili leta 2009 pri Zakonu o izvrševanju proračuna, in tudi sedaj, pa tudi v zakonu, ki je padel na referendumu. Zagotovo niso! In ko že govorimo o tem, koliko bo škode – lahko bo 4, kot piše, lahko jih bo 8, lahko pa čez 80 milijonov evrov. Oranžni cunami, ki tako vihravo pelje projekte preko Državnega zbora in tudi drugje, naj te stroške pokrije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? K besedi se je javil mag. Branko Grims.
Spoštovani! Samo kratek odgovor, tudi za osvežitev spomina gospe Potrati. Skupaj s sedanjo ministrico sta ves čas očitali, kako ni prišlo do nikakršnega znižanja RTV-prispevka. Celo časopis Dnevnik, za katerega, upam, da se boste strinjali, nikakor ne bi mogli reči, da je naklonjen SDS, je nekoč priznal, da je oprostitev plačevanja RTV- prispevka za socialno ogrožene največje možno znižanje plačila RTV prispevka sploh, in to je bilo uveljavljeno z referendumsko potrjenim zakonom leta 2005 in velja še danes. Drugo, kar je treba reči, zakon je v točno določeni višini zamrznil RTV-prispevek, ki se je realno zmanjševal, ker je bila še vedno inflacija. Po izračunu same RTV Slovenija, ki je bil predstavljen na seji zbora, je iz tega naslova ostalo v žepih slovenskih plačnikov RTV-prispevka, oboje skupaj sešteto, približno 20 milijonov evrov. 20 milijonov evrov preračunano pri 600 tisoč plačnikih RTV-prispevka da nekako dobrih 30, 35 evrov na osebo. Ni veliko, vendar nekaj je. Predvsem pa je dejstvo, da tisti, ki trdite, da je to drugače, se spomnite, kako ste potem, ko številki, ki jo je sama RTV Slovenija pripravila, niste mogli več oporekati, obrnili ploščo in začeli vpiti, da gre za oškodovanje RTV Slovenija, da je torej sedaj veljavni zakon oškodoval RTV Slovenija za 20 milijonov evrov. Zelo zanimivo sprenevedanje in zelo slab spomin. Danes pa govorimo o tem, da ste vi v kombinaciji s politično računico, ker ste šli vnašat višino RTV-prispevka v ZIPRO, v kombinaciji s svojo nesposobnostjo, da bi pravočasno predlagali korekten zakon v okviru pravnega reda Republike Slovenije, povzročili RTV Slovenija dokazljivo škodo iz lastne malomarnosti, in sicer v višini najmanj 8 milijonov evrov. To pa je dejanska škoda, gospe in gospodje, lahko pa bo še bistveno večja, če se zaradi morebitnih zapletov v zakonodajnem postopku ta stvar še dodatno potegne. In še toliko ste bili, da ste šli ponovno spreminjat ZIPRO, ko bi lahko mirno pripravili poseben zakon o določitvi RTV-prispevka ali pa vrnili določbo, kamor dejansko sodi, od koder ste jo vi iz politične računice umaknili, to pa je v sam Zakon o RTV Slovenija. Referendumska ponovna potrditev obstoječega zakona, objektivno odločitev to pomeni, ne pomeni, da ga ni dopustno v nobenem delu spremeniti, ni pa dopustno sprejeti nobene odločitve, ki bi bila v nasprotju z določbami sedaj veljavnega zakona.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ministrica za kulturo Majda Širca Ravnikar, izvolite.
Pozvana sem bila k odgovorom in z veseljem jih posredujem tudi zaradi tega, ker v nekaterih razpravah je bila danes prisotna amnezija ali izguba spomina, še večkrat teorija zarote, da ne govorim o tem, da se je izogibalo pri razmišljanju o točki, ki jo imate danes odprto skozi ZIPRO, tudi dejstvo, da se je treba soočati z voljo ljudstva. Na današnji oziroma na tokratni izredni seji Državnega zbora potrjujete rezultate referenduma, hkrati se pa tudi na določenem delu, in to skozi ta zakon soočate tudi z odpravo določenih posledic volje ljudstva, ki je nastala z neko pravno praznino ob izglasovanju obstoječega Zakona o RTV Slovenija. Dolžna sem tudi zaradi tega, da vsi, ki spremljajo to sejo, dati pojasnila, ki segajo v tisto zgodovino, ki je bila danes bodisi spregledana bodisi mogoče vendarle ne obstaja tako več v spominu. Leta 2009 ni bilo po nemarnem ali po nepravnem ali po kakršnekoli drugačnem razmišljanju posegano v ZIPRO. Leta 2009 se je popravek, to se pravi dvig RTV-prispevka, to tudi odgovarjam stališču poslanske skupine SLS in tudi nekaterim drugim stališčem, ki sem jih danes slišala, kar pomeni, da je bil leta 2009 ZIPRO odprt zaradi nemoči, da bi na kakršenkoli drugi način rešili zelo težko situacijo RTV Slovenija. Do te težke situacije je prišlo, meni je nekdanji direktor, gospod Guzej večkrat pojamral, prosil, zahteval, želel, da naj jo Vlada oziroma Državni zbor posledično reši, ker je Virantova reforma prinesla velike finančne posledice za javni zavod RTV Slovenija, sama vlada pa zaradi načina delovanja ni mogla iz proračuna sanirati, kot je mogoče lahko drugje v drugih javnih zavodih, tega manjka. Šlo za 6 milijonov, kot vem. In je še tehnična vlada poskušala po nesistemskih načinih to sanacijo narediti skozi Ministrstvo za gospodarstvo, kjer je šlo 4 milijone, potem je bil poskus, da gre skozi narodne skupnosti, pa smo ugotovili, da so to nepravni načini, ki bi jih lahko, ne samo Računsko sodišče, ampak še kdo drug spodbijal. V tem smislu je bilo treba popraviti RTV-prispevek in dobesedno uresničiti tisto, kar je odkrito nekdanji predsednik Vlade dejal, da v letu 2008 že ne bo zviševal RTV-prispevka, ker je bilo tudi volilno leto. Tako imenovan Grimsov zakon pa govori, da se lahko RTV prispevek zviša šele, če pride do pobude do septembra. Do septembra ni prišlo do pobude in Vlada je imela zaprte, zavezane roke. Bila pa je tako odprta, da ne rečem prijazna, mogoče danes tudi reče lahko kdo neumna, da je odprla, kot pravite vi, nesistemski zakon, to je ZIPRO, in v bistvu na nek način rešila takratne težave RTV Slovenija. To je treba povedati, in to zaradi tega, da vemo, zakaj to delamo še danes in zakaj drugače tudi ne moremo. V redu, gospod Grims, lahko bi šli napisat poseben zakon, ki bi rekel, da je z zakonom določena naročnina RTV Slovenija 12 evrov, kot je bila, saj je ne višamo, to mimogrede. Ampak tisto, kar je zelo zelo pomembno, in če govorim, da se je treba tudi soočiti z dejstvi in ne s popačenimi dejstvi, je pa dejstvo, da ni 80 milijonov. Ne strašiti ljudi, ne strašiti Vlade, ne strašiti Državnega zbora, da nesprejetje tega popravka ali uravnavanja stvari, postavljanja stvari na svoje mesto, na mesto, ki ga je želelo ljudstvo, ni 80 milijonov, prosim vas! To je zelo zelo napačna informacija, napačno sporočilo ljudem. Gre samo za vzpostavitev obstoječega stanja, ki pomeni, da je RTV-prispevek 12 evrov na mesec. Vprašanje je, kako bo v januarju. To pa je resnica. Ampak lahko gre tudi ZIPRO na referendum, saj danes lahko gre vse na referendum. V tem smislu se lahko tudi vaša drugačna volja ugotovi. Zato je škoda, če se stvari rešujejo na način, kot jih predlagate, to se pravi, da se črta ta člen. To pa je vaša velika odgovornost. To pomeni, da svoj zakon, ki ste ga napisali, pravzaprav povozite. Naj še povem, res je, ta RTV-prispevek, kot je urejen v sedaj veljavnem zakonu, ponuja precej rešitev za socialno šibke. Tudi novi zakon, ki je sledil drugi filozofiji, da se RTV prispevek usklajuje z rastjo življenjskih stroškov, tako kot priporoča tudi Evropska unija in kot tudi logika, da vendarle ni ta javni zavod, ki je sedaj javni zavod, še naprej ujetnik vsakokratne volje ljudstva, vsakokratne volje volilnega leta, vsakokratne volje kakšnih uslug. To smo pač tako rešili, ampak pustimo to. To je sedaj dobesedno pase. Če ga bo kdaj kakšna prihodnost razumela, da je bil dober, ga bo sprejela. Mi smo ga ponudili in verjamemo, da je bil dober. In verjamem tudi, da je bil težko potrjen, konec koncev iz vrst samih poslanskih predstavnikov se je govorilo, da bog ne daj sprejeti ta zakon, ker bo RTV-prispevek 35 evrov. To so poslanci razlagali. Drugje pa so tovrstna sporočila dajali s prižnice. Kakorkoli že, danes samo urejamo stanje na način, za katerega pravite vi, da ni popoln, zakonodajno je primeren. In če slišimo danes večkrat očitek, kje smo bili do tega januarja, v decembru je Vlada to sprejela. Poslovnik in rokovniki Državnega zbora imajo svojo določeno pot, ni tako fleksibilen, da bi sredi seje prišli pa bi rekli: "Predsednik Državnega zbora vrzite ta zakon vendarle na dnevni red, ker je nujno in imamo samo še par dni." Procedure so take, mi smo jih spoštovali, kolikor je bilo najhitreje možno, vam posredovali, vi ste dobili v januarju na mizo in moram reči, da je vsaj ta izredna seja lahko bila priložnost, da se na ta način uredi določena rešitev, ki sedaj ni konsistentna in škoduje RTV Slovenija, ko ni pravna podlaga določena z zakonom na tak način, da bi pobirala RTV-prispevek. Kar se tiče socialnih oprostil, vse več jih je, razumem, ker je tudi tovrstnih upravičencev vse več, je pa res, da je to bil edini člen, ki je bil napisan znotraj pravne službe Ministrstva za kulturo, kajti vsi ostali so nastali zunaj, dobro so ga rešili in tudi sedaj v marsičem pomaga. Ne zavajati ljudi, da gre za 80, 87 ali 90, 80, kot smo slišali, milijonov finančnih posledic. Ljudje vendarle ne smejo dobiti napačnih sporočil iz tako visokega zbora, kot je ta. Verjamem, da poslanci tudi ne morejo in ne smejo manipulirati s podatki. Hvala.
Hvala lepa. K besedi se je javil, mag. Branko Grims.
Gospa ministrica je govorila o teoriji zarote. Gospe ministrici, Vladi ter koaliciji smo očitali malomarnost, nestrokovnost in neznanje. To ni nobena teorija zarote, to je nekaj, kar ljudje na lastni koži občutijo vsak dan, to je očitno dejstvo. Torej je že izhodišče njenega zagovora bilo napačno. Drugič. Uporabila je izraz, nepravni način, ko je govorila o ravnanju leta 1999, ko so v Vladi predlagali in je koalicija sprejela, da je šla naročnina, povišanje naročnine iz Zakona o RTV Slovenija v ZIPRO. V resnici je bila to računica. Ravno tako bi lahko sprejeli takrat novelo zakona, saj je od referenduma leta 2005 že minilo dovolj veliko število let, da zakon ni bil več varovan s strani Zakona o referendumu in ljudski iniciativi. In to bi bilo tudi edino pravno, kajti v nasprotju s tem, kar je ona trdila, je pravna služba Državnega zbora izrecno opozorila, da je taka rešitev izrazito nesistemska, sam pa k temu dodajam, da je tudi v nasprotju z akti Evropske unije, iz katerih sledi, da je treba zelo jasno ločiti RTV-prispevek, ki naj bi bil avtonomen, naj bi zagotavljal avtonomijo, od sicer izvajanja samega proračuna države. Še odgovor na trditev, da smo poslanci govorili o 35 evrih v kampanji. Meni osebno to ni znano. Sami dobro veste, da sem se iz te kampanje sam, na lastno željo, umaknil. Zakaj? Ker vem, da greste vedno ad personam, hočete se pogovarjati o osebah, ste žaljivi, tako ste se morali pogovarjati pa o argumentih in ste zmrznili. To je vsa zgodba. Sem pa seveda v kampanji sodeloval. Kar poglejte si tiste napise, ki so bili na spletni strani SDS, najbrž vam je jasno, da sem bil soavtor pri kakšnem, vsaj pri tistih, ki so bili objavljeni v zadnjem tednu. Nič skrbeti, da ne bi zagovarjal rešitev, za katere sem prepričan, da so evropske, korektne in zajete v sedaj veljavnem zakonu in lahko samo rečem, da sem vesel, da so jih ljudi že dvakrat potrdili na referendumu. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Zakon o izvrševanju proračuna je terminski zakon. To se pravi, to je zakon, ki ureja poslovanje proračuna v enem poslovnem letu med 1. 1. in 31. 12. tekočega leta. To najbrž drži. Sprašujem se, ali je možno s takim časovno omejenim zakonom razveljaviti določbe za leta po veljavnosti tega terminskega zakona iz Zakona o izvrševanju proračuna tudi za naslednje poslovno leto. Zakon o RTV, ki velja, je najbrž v tem primeru sistemski zakon. Po moji logiki bi morali vsako leto, gospa ministrica, če bi hoteli te zadeve na tak način urejati, ponovno razveljaviti določbo. Ker to najbrž ni možno in tudi ni sistemsko, je to, kar se je zgodilo leta 2009, skregano z vsako normalno logiko. Na enak način lahko Vlada najbrž predpiše tudi cene vode za komunalna podjetja ali pa cene čiščenja odplak. Na enak način, z enako logiko, za javna podjetja ali javne institucije na drugih področjih. Zakaj je samo RTV tisti neproračunski uporabnik, ki mu je bilo treba posebej naložiti spremembo? Če ste to želeli storiti, bi lahko storili s spremembo tistega člena zakona o Radioteleviziji in bi zadevo postavili za naprej. Lahko bi, brez problema, lažje kot z nesistemsko rešitvijo pri Zakonu o izvrševanju proračuna. Mimogrede, dobro preberite mnenje Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, ko se je obravnavala ta vaša nasilna vklopitev RTV-prispevka v Zakon o izvrševanju proračuna, pa boste videli vse pravne dileme, ki spremljajo tako rešitev. Na veliko tega smo opozarjali tudi v poslanskih klopeh, v opoziciji, vendar nič od tega se ni upoštevalo. Treba je bilo, zato da se je pokazalo, da je treba nekaj v RTV storiti, nasilno spremeniti urejanje RTV- prispevka, tudi na nesistemski način, samo zato, da se je tisto, kar ste govorili, nekako poskušalo materializirati. In kaos, ki je nastal, imamo zdaj pred sabo. To je kaos. Prav zanimivo je, da na podoben nesistemski način, kot ste spremenili zadevo prvič, poskušate to urejati tudi drugič in vsakič naslednjič. Tako najbrž ne gre. Če želite, da Državni zbor funkcionira normalno, če želite, da bomo sprejemali zakone, ki so pravnosistemsko umeščeni pravilno v pravni red, potem je treba zagotoviti predvsem to. Predsednik Državnega zbora je tudi eden tistih najbolj odgovornih, ki morajo poskrbeti, da zadeve potekajo na tak način. Tudi pravila, ki ste jih predlagali, mimogrede, to urejajo. Skratka, razmere so zelo slabe.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Proceduralno? Dovolim vam samo proceduralni predlog, časa za razpravo nimate več. Opozarjam vas, da vas bom prekinil, če boste to zlorabili. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, samo predlagam, da se preko službe poskrbi, da bi zdajle vsi prejeli na klopi resolucijo o normativni dejavnosti, ki jo je sprejel ta parlament, v kateri je tudi načelo poenostavitve, v katerem izrecno piše, da preprečuje spreminjanje enega predpisa z določbo v drugem predpisu [[...]]
Hvala lepa, gospod Grims, dali ste proceduralni predlog [[...]]
potem bo jasno, da gre v besedah za eno, v dejanjih pa drugo, ko gre za to koalicijo. Kot vedno.
Seveda tega predloga ne bom upošteval. Ta resolucija je javni dokument kot vsi drugi in je dostopna vsem vam preko vseh medijev, ki so za to na razpolago. Zato seveda ne bomo trošili denarja za fotokopiranje dokumentov, do katerih imate siceršnji dostop in so bili že objavljeni. Želi še kdo razpravljati? K besedi se javlja ministrica Majda Širca.
Zgolj pojasnilo glede predloga, zakaj naj bi omejili leto 2012 znotraj ZIPRA. Jasno je, da se v referendumsko voljo z zakonodajo, se pravi, z zakonom, ki spreminja zakon, ki je bil predmet odločanja, ne sme posegati kar nekaj časa, dobro leto. V tem smislu bi se lahko čez eno leto srečali z istim problemom, kot se srečujemo danes, ko na nek način potrjujemo, vi pravite, na bajpas način neko rešitev, zato da je legalna. In konec koncev tudi zato, da lahko hiša naprej funkcionira. Še enkrat moram povedati, da bi lahko leta 2009 ta vlada rekla: "Briga nas, pa bomo še mi malo politično všečni, pa pustili, da se cvrejo in pečejo na svojih lastnih izgubah ali pa da naredijo znotraj RTV Slovenija določene piruete, dobesedno, in posegajo po sredstvih za plače znotraj drugih sredstev, ki so bila namenjena programom." Tega pač nismo naredili in smo se požvižgali na všečnost, na kateri ste vi v bistvu v preteklosti na nek način dobesedno zavirali razvoj RTV Slovenija. Še posebej potem, ko so se izstavile drugačne računice ob spremembi tako imenovane Virantove plačne reforme. Morate vedeti, da je znotraj te reforme prišlo do pomembnega, pomenljivega dviga plač v RTV Slovenija. Te plače so dandanes skoraj 400 evrov večje kot povprečne plače znotraj vse kulturne dejavnosti zaradi tega, ker so bile eventualno v preteklosti slabše ocenjene in kljub temu, da je bilo med 2 tisoč zaposlenimi vsaj tisoč takih, ki niso imeli ustrezne izobrazbe. Ampak to so vse razumljivi razlogi, ker gre za specifične poklice, kjer je včasih praksa, izkušnje in tako naprej ali pa nezmožnost dodatnega šolanja bila posledica, dejstvo, da so se tako popravljale. Ampak popravile so se, pomembno so mogoče odigrale določeno vlogo tudi pri sprejemanju tega zakona. To je prav. Ampak s tem je bila RTV Slovenija potisnjena v težavo, s katero se vaša vlada ni hotela soočit in ni dala določenega priglasa za povišanje RTV prispevka. To smo, tudi sam predsednik Vlade in vsi, doživeli s pobudami, ki so bile danes s strani predsednika programskega sveta gospoda Grande, s pobudami, ki jih je dal nekdanji direktor in so bile nenehne in zelo vztrajne, ker je razumel, da posluje v zelo otežkočenih pogojih. Temu smo prisluhnili. Danes pravite, da nismo naredili prav. Sama RTV Slovenija pa je zagotovo lahko dosegala boljše rezultate in sploh lahko delala, ker sicer ne bi. To je pač treba pojasniti, da se ne bi razumelo to kot neko soliranje v smislu nepravih rešitev. Bile so dobre, koristne rešitve. V bistvu celotno tankočutne in danes sicer vi sporočate, da politično ne modre, zagotovo pa potrebne. Hvala.
Hvala. Želi še kdo razpravljati o tem členu in amandmaju k temu členu? Ne. Potem zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v okviru glasovanj takoj po zaključeni 4. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA – OBRAVNAVA PREDLOGA KANDIDATKE ZA MINISTRICO BREZ RESORJA, ODGOVORNO ZA LOKALNO SAMOUPRAVO IN REGIONALNO POLITIKO Predsednik Vlade Borut Pahor je 3. januarja 2011 Državnemu zboru predlagal, da za ministrico brez resorja, odgovorno za lokalno samoupravo in regionalno politiko, imenuje gospo Dušo Trobec Bučan. Besedo dajem predsedniku Vlade, gospodu Borutu Pahorju za dopolnilno obrazložitev predloga. Izvolite, imate besedo.
Dober dan vsem skupaj, gospod podpredsednik, poslanke in poslanci! Kot je dejal podpredsednik, sem 3. januarja letos poslal temu visokemu domu predlog za imenovanje Duše Trobec Bučan za ministrico brez listnice, pristojno za lokalno samoupravo in regionalno politiko. Tako sem se odločil iz treh razlogov. Prvič. Vlada mora delovati v polni zasedbi, vključno z ministrico, ki drži v rokah vajeti črpanja evropskih sredstev. Kot veste, je po daljšem obdobju zatišja, tudi ob sodelovanju kandidatke Trobec Bučan, Slovenija začela uspešneje črpati evropska sredstva. To smo, kot veste, dosegli z reorganizacijo v delu Vlade, ki je postavila na vrh piramide odgovornosti prav položaj te ministrice oziroma ministra. Metaforično sem pred letom dni dejal, da se je Vlada v bistvu odločila za vojaško upravo glede pristojnosti tega položaja, da je ta vrh piramide jasen in da je na vrhu te piramide pristojen minister ali ministrica, ki mora poskrbeti za to, da je črpanje svežih finančnih sredstev čim bolj uspešno. Dejansko sodi Slovenija danes med države, ki sodijo v vrhnji del uspešnosti črpanja zlasti kohezijskih sredstev. Drugič. Gospa Duša Bučan je primerna in izkušena kandidatka za ta položaj. Naj poudarim, da je bila v zadnjem letu dni, ko je prišlo do najbolj uspešnih premikov pri črpanju sredstev, desna roka dosedanjega ministra. Službo, njene pristojnosti, probleme, priložnosti odlično pozna, je z njimi seznanjena in lahko takoj brez motenj takoj po imenovanju opravlja zahtevno delo. In tretjič. Gospa Bučan, jaz sem imel z njo dolg razgovor, ker mi ni bilo vseeno, kdo bo prevzel ta pomemben položaj, me je v dveh urah prepričala v to, da brez oklevanja ne dvomi v uspeh njenega dela. To dokazuje tudi njena zelo samozavestna odločitev, da bo po vsega treh mesecih dela prišla pred ta visoki dom, gospe in gospodje, gospod podpredsednik, z rezultati njenega in vladnega dela in da bomo imeli v tem visokem zboru razpravo o uspešnosti ne samo njenega, ampak vladnega dela pri črpanju evropskih sredstev. Redkokdaj se v politiki zgodi, da je kdo tako odločen prevzeti nase odgovornost za tako težko področje v tako kratkem času in postaviti rezultate svojega dela na ogled in v presojo javnosti. In mislim, da to kaže tudi na značaj kandidatke, ki nekako spada v ta zahtevni čas pogumnih in smelih odločitev. Na koncu naj rečem, da je pri moji odločitvi prevagala njena sposobnost, njena kompetitivnost, želja po tem, da tekmuje v tem, da je boljša od predhodnikov, da je uspešna, da se dokaže. Prepričala me je njena strokovnost in izkušenost. Eno leto je bila desna roka, dobro pozna delo. Če bi menil, da je predlagatelj predsedniku Vlade, ki je sicer odgovoren za izbiro oziroma predlog, dal slabega kandidata ali kandidatko, bi jo po pogovoru zavrnil in prosil, da da drugega kandidata ali kandidatko. Po več pogovorih me je kandidatka prepričala. Konec koncev, res je, ta visoki dom bo odločal o njeni izvolitvi oziroma imenovanju, odgovoren za njeno delo pa bom jaz. Prosil bi ta visoki dom, da razume položaj predsednika Vlade, ki je odgovoren za delo ministrskega zbora, da razume, da želi delati s popolnim ministrskim zborom, tudi odgovarjati seveda za odločitve, da mu je omogočeno, da ima popoln ministrski zbor in da lahko dela brez velikih motenj v sistemu, zlasti pri tako pomembni temi, kot je črpanje evropskih sredstev, regionalna politika in delo z županjami in župani. Duša Bučan je tega sposobna, in na srce vam polagam, da podprete njeno kandidaturo. Hvala lepa.
Hvala za besedo predsedniku Vlade. V skladu z 230. členom Poslovnika Državnega zbora se je kandidatka predstavila Odboru za lokalno samoupravo in regionalni razvoj ter odgovarjala na vprašanja članov odbora. Poročilo odbora ste prejeli. Mnenje odbora bo predstavila podpredsednica odbora gospa Renata Brunskole. Prosim, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik Vlade, spoštovani gospod podpredsednik, kolegice in kolegi! Predsednik Vlade Republike Slovenije je dne 3. januarja predsedniku Državnega zbora poslal predlog, da Državni zbor za ministrico brez resorja, odgovorno za lokalno samoupravo in regionalno politiko imenuje gospo Dušo Trobec Bučan. Gospa Duša Trobec Bučan se je v skladu s 112. členom Ustave Republike Slovenije ter prvim in drugim odstavkom 230. člena Poslovnika Državnega zbora dne 7. januarja predstavila članici in članom Odbora za lokalno samoupravo in regionalni razvoj in odgovarjala na naša vprašanja. Predlagana kandidatka za ministrico se je uvodni predstavitvi najprej osebno predstavila. V nadaljevanju je predstavila področja dela službe, ki je organizirano v treh uradih in obsega samoupravo, regionalno politiko in evropsko kohezijsko politiko. Prvi del združuje lokalno samoupravo in regionalno politiko, drugi organ upravljanje evropske kohezijske politike in tretji združuje naloge s področja evropskega teritorialnega sodelovanja. Posebej zanimiva je bila predstavitev kandidatke za ministrico oziroma odgovori na postavljena vprašanja. Šlo je za dva sklopa vprašanj, in sicer področje lokalne samouprave. Vprašanja članice in članov so bila naslednja. Kakšen je plan B, če ustanovite pokrajin kot projekt ne bo uspel? Kdaj, kaj in zakaj je potrebna sprememba Zakona o financiranju občin? Ali to pomeni napoved ukinitve manjših občin, ki naj bi jih bilo glede na kriterij števila prebivalstva skoraj polovico? Kdaj se resnično predvideva začetek postopka za sprejemanje pokrajinske zakonodaje in v kakšni fazi so predlogi zakonov? Ali bo kdaj izdelana analiza? Koliko so manjše občine dejansko ustvarile, ne pa govoriti o tem, da niso sposobne opravljati svojih nalog. Upravne enote niso v pomoč občinam, takšno je bilo mnenje nekaterih, in nekateri postopki se po mnenju izpraševalcev namensko zavlačujejo. Zato bi služba, ki je zadolžena za lokalno samoupravo, in občine morale v tej smeri več storiti in občinam nuditi pomoč. Bilo je tudi vprašanje, kakšna je vloga in pomen regionalnih razvojnih agencij, glede na to, da imajo različno organizacijske oblike in pristojnosti. Zakaj ima ta vlada pri obravnavi regij, ki potrebujejo pomoč, različne pristope? Na primer, sprejme Zakon o Pomurju, na nek način pomaga Dolenjski in Beli krajini, področje Koroške pa je ne zanima. Kdaj bo izdelana analiza ali poročilo izvajanje zakona o pomurski regiji? Kakšna je učinkovitost izvajanja zakonov in ukrepov, ki jih je zakon predvidel? Kakšni so predlogi in rezultati dela Sveta za decentralizacijo in regionalizacijo v okviru Vlade? Glede na to, da kandidatka prihaja iz koalicijske stranke DeSUS, je nekatere člane odbora posebej zanimalo, kako in na kakšen način bo deležna podpore v svoji stranki. Področje regionalnega razvoja. Tukaj je bilo tudi kar nekaj vprašanj. Glede na Zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja je člane odbora zanimalo, kakšno mnenje ima kandidatka o subregionalnem razvoju, kako in na kakšen način so se opredelila mesta znotraj 30-članskega regijskega sveta. Skratka, šlo je za nekaj, bi rekla, precej podrobnih vprašanj, za katera menim, da na zaslišanju morebiti celo niso primerna, vendar tukaj dajem poročilo odbora in vprašanja, ki so bila postavljena, so bila s strani kandidatke tudi odgovorjena izredno strokovno. Predlagana kandidatka je na vsa postavljena vprašanja po posameznih vsebinskih sklopih podala odgovore ter člane odbora seznanila tudi s svojimi stališči, pogledi in mnenji. Kandidatka je podala tudi konkretne predloge za ukrepanje na posameznih področjih delovanja službe. Posebej pa se bo zavzemala, da zaradi zamenjave v vrhu službe Vlade za lokalno samoupravo in regionalno politiko delo na ključnih projektih ne bo zastalo. Po končani predstavitvi predlagane kandidatke je odbor glasoval in izglasoval z osmimi glasovi za in štirimi glasovi proti ter sprejel naslednji sklep in mnenje: Predstavitev gospe Duše Trobec Bučan kot kandidatke za ministrico brez resorja, odgovorno za lokalno samoupravo in regionalno politiko, je bila ustrezna. Hvala.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Matjaž Zanoškar bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. Prosim.
Hvala, spoštovani podpredsednik, spoštovani predsednik Vlade, kolegice in kolegi! Dovolite, da predstavim stališče Poslanske skupine DeSUS glede predloga kandidatke za ministrico brez resorja, odgovorne za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, gospe Duše Trobec Bučan. V Poslanski skupini DeSUS se strinjamo z mnenjem kandidatke in trditvijo, da je ena od prioritetnih in hkrati tudi najtežjih in najbolj odgovornih nalog, s katero se bo morala spopasti, uspešno črpanje evropskih sredstev. Kandidatka gospa Trobec Bučan dobro pozna resor, ki naj bi ga prevzela, saj je sama v tej službi delovala kot državna sekretarka, zato po naši oceni ne bo rabila dodatnega časa, da se z resorjem spozna, kar je nedvomno ena od velikih prednosti. Področje dela Službe za lokalno samoupravo in regionalni razvoj je izjemno široko in poleg lokalne samouprave in regionalne politike zajema tudi evropsko kohezijsko politiko. V Poslanski skupini DeSUS se strinjamo z oceno kandidatke, da je zaradi usklajenega delovanja smiselno ta področja združevati v okviru enega resorja. Prav tako se v Poslanski skupini DeSUS strinjamo z njenimi navedbami, da je v tem mandatu služba za področje kohezijske politike uspela poenostaviti postopke in doseči bistven napredek pri črpanju evropskih sredstev. Pozdravljamo tudi dejstvo, da so na SVLR začeli tudi razpravo o izvajanju kohezijske politike v obdobju nove finančne perspektive, torej po letu 2013. Kandidatka je med prioritetami svojega dela napovedala prizadevanja za čim boljše črpanje evropskih sredstev. Prav tako namerava nadaljevati z dobrim delom dr. Gjerkeša na področju odpravljanja vseh administrativnih ovir za črpanje evropskih sredstev. Seveda pa se bo še posebej angažirala za sprejem zakona o skladnem regionalnem razvoju, ki je trenutno v drugi obravnavi v Državnem zboru. Področje regionalnega razvoja so po njenih besedah z novim zakonom o skladnem regionalnem razvoju postavili tako rekoč na novo, o čemer se v Poslanski skupini DeSUS popolnoma strinjamo. Dejstvo je namreč, da se kljub naporom tudi zaradi krize regionalne razvojne razlike ne zmanjšujejo. Pri tem kandidatka poudarja, s čimer se tudi v poslanski skupini strinjamo, da slovenska regionalna politika ne sme biti zožena za evropsko kohezijsko politiko, saj najbolj občutljivih problemov našega regionalnega razvoja vsekakor v Bruslju ne morejo zaznati. Kot je povedala kandidatka bodo prizadevanja za izboljšanje učinkovitosti izvajanja kohezijske politike prednostna naloga tudi v prihodnje. Med konkretnimi cilji je na petkovi predstavitvi kandidatka omenila optimizacijo postopkov za črpanje sredstev programskega obdobja 2007–2013, ter pospešitev priprav zahtevkov za povračilo sredstev Evropske unije, kar je vsekakor tudi za nas v Poslanski skupini DeSUS zelo zelo primerno in pravšnje. Kot že rečeno, je kandidatka za ministrico povedala, da se pripravljajo spremembe tudi na področju lokalne samouprave. S spremembami Zakona o financiranju občin nameravajo med drugim poenostaviti financiranje investicij občinam. Poleg novele Zakona o financiranju občin pa za letošnje leto načrtuje pripravo in sprejem novele Zakona o lokalni samoupravi. Kar pa zadeva ustanovitev pokrajin, po besedah kandidatke projekt v vladni službi nikakor ni zastal in se mu Vlada nikakor ni odpovedala. V Poslanski skupini DeSUS se bojimo, da gre tu za projekt, kjer bo politični interes želel prevladati strokovne argumente. Zato ji na tem področju še posebej želimo politične spretnosti in iznajdljivosti ter modrosti. V poslanski skupini smo skratka veseli, da je tudi predsednik Vlade v kandidatki videl svojo pravo sodelavko, in prepričani smo, z vsem tem znanjem, ki ga je pokazala v dosedanji praksi, vemo, da bo tudi to nalogo, ki ji bo zaupana, odlično opravljala. Hvala.
Hvala. Gospod Bogdan Barovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, predsednik Vlade! Za gospo Ploštajnerjevo, za gospodom Gjerkešem danes izbiramo, volimo, imenovali bomo že tretjega ministra oziroma ministrico brez listnice, ampak na zelo občutljivem področju. Čeprav je bilo vedno največ govora o porabi evropskih sredstev, se moramo zavedati, da je delo na Ministrstvu za lokalno samoupravo in regionalni razvoj razdeljeno na tri pomembne segmente: na lokalno samoupravo, na regionalni razvoj in na evropsko kohezijsko politiko. Hkrati se moramo zavedati, da je leto dni od tega, ko je prav to ministrstvo prevzelo izvajanje finančnega mehanizma evropskega gospodarskega prostora in tako na enem mestu zagotovilo skupno upravljanje različnih evropskih skladov. Nedvomno, čeprav brez listnice, zelo pomembno, zahtevno in potrebno ministrstvo! Pred tem ministrstvom, pred vsemi nami, predvsem pa pred Slovenkami in Slovenci so številni problemi, so številne težave, ki segajo na delo, na delovno področje tega ministrstva. Kljub temu, da se je iz leta v leto namenjalo več denarja, lahko ugotovimo, da je današnje stanje naslednje. Na področju regionalnega razvoja je stanje najtežje, namreč regionalne razvojne razlike v Sloveniji se ne zmanjšujejo niti ne stagnirajo, na žalost se povečujejo. Kljub povečevanju sredstev za regionalni razvoj, je obseg teh sredstev ugotovljeno premajhen. Najbolj občutljivi problemi regionalnega razvoja te države, države Republike Slovenije, ostajajo mnogokrat osamljeni. Evropa jih ne vidi vedno, pravzaprav jih sploh noče prepoznavati in Slovenija je prepuščena sama sebi. Slovenija mora sama razvijati svojo domačo, regionalno politiko. To ministrstvo s svojim delom pomaga kolikor lahko in posega tudi na področje umiritve velike brezposelnosti v naši državi, ki, kot vemo, ta trenutek presega 110 tisoč ljudi. Imamo obstoječi Zakon o skladnem regionalnem razvoju in ugotovljeno je bilo že dolgo časa nazaj, da ta zakon ne daje odgovorov na čedalje večje razvojne probleme. In pred nami je že osnutek in bil v prvi obravnavi novi zakon o skladnem regionalnem razvoju. Ta zakon je pomemben, je pomemben in vidim, da smo ga tudi resno vzeli, kajti veliko amandmajev je na ta zakon ravno zaradi tega, ker pričakujemo, da bo ta zakon zares pomagal reševati usklajenost regionalnega razvoja. Hkrati pa rešuje še en velik problem, na katerega pa smo v Slovenski nacionalni stranki že opozorili in bomo še opozarjali, na medresorsko neusklajenost. Vsi skupaj ne glede, ali smo koalicija ali opozicija, se zavedamo, da v določenih trenutkih pride do popolnega kolapsa in razdora v odnosu med Ministrstvom za lokalno samoupravo in regionalni razvoj in ostalimi ministrstvi, kar kažejo tudi dejanja. Ko stvari stečejo na Ministrstvu za lokalno samoupravo, se lomijo na Ministrstvu za okolje, če stečejo še na Ministrstvo za okolje, se zalomijo na Ministrstvu za finance. Te povezanosti ni. Priča smo, bom zelo konkreten, govora o skladnem regionalnem razvoju in o želji po skladnem regionalnem razvoju, ko istočasno, v analizi opredeljenem,, danes najbolj ogroženem Zasavju, Ministrstvo za zdravje razmišlja o ukinitvi porodnišnice, za njo pediatrije, ker ne rabi pediatrije, če ni porodnišnice, in zmanjšanje kirurgije in na koncu bodo prišli k ukinjanju bolnice. Ministrstvo za gospodarstvo bo slej ko prej ukinilo Rudnik Trbovlje-Hrastnik. V nacionalnem energetskem programu v osnutku na strani 265 je shema, na kateri je zapisano, da leta 2015 Termoelektrarna Trbovlje ne bo več proizvajala električne energije. Drugega v Trbovljah, v Hrastniku, Zagorju ostaja bore malo. Bore malo. In ne more biti to skladen regionalni razvoj, ko se bo nova ministrica borila za to skladnost, druga ministrstva pa bodo to skladnost razbijala tako kot pri bovlingu. Tega nam manjka. Regionalna politika bi morala postati koordinator drugih razvojnih politik in ne obratno. Upam, da se bomo vsi enkrat tega zavedli. Zelo pomembno delo bodoče ministrice in tega ministrstva je na področju lokalne samouprave, kjer vemo, da imamo težave pri ustanavljanju ali neustanavljanju še novih občin, imamo težave pri poslovanju vseh tistih občin, ki so bile imenovane, pa niso ustrezale kriterijem po Zakonu o lokalni samoupravi, ki je bil zdaj spremenjen. Recesija in gospodarska kriza je, to sem povedal že lani, zdaj nastopila v občinah, kjer se prihodki zmanjšujejo, odhodki pa povečujejo v lokalnih skupnostih. Ob tem, da se ogromno bremen prenaša iz državnega na lokalni nivo, kar pomeni dvoje: veliko težkih nalog pripomoči in delovanju lokalnih skupnosti in zahtevek za pospeševanje procesa ureditve pokrajin v državi Republiki Sloveniji. Nam je žal, da pred leti, ko je Slovenska nacionalna stranka predlagala ob ustavnih spremembah, ki so potem bile sprejete, da ni takrat tista vlada poslušala in zapisala število regij kot ustavno kategorijo. Če bi to naredila, bi danes že imeli pokrajine. Imeli bi jih. Takrat je bil predlog 8 pokrajin. In če bi ta predlog osmih pokrajin bil zapisan, število, zapisan v Ustavi, takrat je bil dogovor, mislim pa, da je gospod predsedujoči usklajeval te pogovore, bi danes regije imeli. Jaz povem samo, da nam je žal, da tega nimamo, ker slej ko prej jih bomo morali oblikovati. Zaradi tega, ker lokalne skupnosti, takšne, kot so, in toliko, kot jih je, same ne bodo zmogle več živeti. Jaz ne bom toliko govoril o izkoriščanju evropskih sredstev, o vrnitvi sredstev v domač proračun. Vsi vemo, kakšne so številke, vsi vemo, kakšni so podatki. Na eni in na drugi strani so naloge. Lokalne in regionalne skupnosti so dolžne pripravljati kvalitetne programe, težji del je, dolžne so zagotavljati del lastnih sredstev, kar je dosti težje in tretji del je, da je tudi država dolžna potem, ko te dobre programe in ko ima zagotovilo lokalnih skupnosti, da imajo svoj delež pripravljen, da izpeljejo tudi te projekte. Torej, ministrstvo je potrebno zaradi vsebine nalog, ki je temu ministrstvu dana. Kot takšno potrebuje tudi trdno in močno vodstvo. Zame in za moje kolege iz Slovenske nacionalne stranke je bila dobra ministrica gospa Ploštajner, je bil dober minister gospod Gjerkeš. Na predstavitvi na matičnem delovnem telesu sem spoznal ali pa domneval, da bo tudi kandidatka, ki prihaja, dobra kandidatka na zelo težki poziciji in zelo težki nalogi, kajti časa zmanjkuje, nalog pa je preveč. Ona bo morala določit prioritete. Ali bo to skladni regionalni razvoj, ali bo to pomoč in razvoj lokalnih skupnosti, ali pa bo to prioriteta koriščenja evropskih sredstev in programi za koriščenje evropskih sredstev. Težka odločitev je pred njo, veliko dela bo ostalo. Zato se nam zdi v Slovenski nacionalni stranki pomembno, da delo teče naprej. Za nas ni pomembno, kako se piše kandidatka ali kandidat, od kod prihaja, kakšne barve je. Nam to ni pomembno. Ta trenutek je za nas pomembno, da bo delo teklo naprej. Zato v Slovenski nacionalni stranki ne bomo nasprotovali imenovanju ministrice brez listnice. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Milan Gumzar bo predstavil stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Hvala za besedo. Kolegice in kolegi, gospod podpredsednik, predsednik Vlade, lepo pozdravljeni! V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije bomo kandidatko za ministrico brez listnice, odgovorno za področje lokalne samouprave in regionalno politiko, gospo Dušo Trobec Bučan podprli. V Poslanskem klubu LDS smo prepričani, da je resor, ki je zadolžen za črpanje evropskih sredstev in spodbujanje regionalnega razvoja, izjemnega pomena, še posebej v času krize. V skladu s tem smo v Poslanskem klubu LDS prepričani, da je imenovanje ministrice na to mesto nekaj, kar ne more čakati. V takem času pustiti ta resor brez vodstva, ne bi bilo odgovorno, tako do ljudi, zaposlenih v Službi Vlade za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, ki v tem času pripravljajo nove razpise za črpanje evropskih sredstev, kot tudi ne do regij in občin, ki ta denar nujno potrebujejo. Ob morebitnem imenovanju gospe Duše Trobec Bučan v Poslanskem klubu LDS izražamo upanje, da se bo nadaljevalo uspešno črpanje evropskih sredstev, s čimer sta začela njena predhodnika. Prav tako pa izražamo pričakovanje, da bo uspela s svojim znanjem in energijo v preostanku mandata skozi zakonodajno proceduro pripeljati prepotrebne spremembe Zakona o financiranju občin, kjer so še posebej nujne spremembe določb, ki urejajo koriščenje investicijskih sredstev po 21. in 23. členu Zakona o financiranju občin, saj sedanja ureditev občinam nalaga ogromno administrativnega dela. V Poslanskem klubu LDS smo se na zasedanju matičnega delovnega telesa prepričali, da kandidatka izpolnjuje pogoje za odgovorno funkcijo, za katero kandidira. Prav tako pa po pogovoru, ki smo ga v okviru poslanskega kluba opravili z njo, menimo, da ima vizijo za nadaljnje delo v tem resorju. Z Zakonom o skladnem regionalnem razvoju, ki je v proceduri sprejemanja v Državnem zboru, smo v tej koaliciji začeli trnovo pot izravnavanja razvojnih razlik med različnimi slovenskimi regijami. Upamo, da bo kandidatka s sodelavci, ki jih ima znotraj vladne službe, pripomogla k čim hitrejši in kvalitetnejši implementaciji tega zakona. Prav tako pa, kot sem že omenil, od nje pričakujemo še tisti drugi, ravno tako pomemben korak, spremembo Zakona o financiranju občin, na način, ki bo omogočil občinam, da opravljajo svoje naloge in ustvarjajo okolje, primerno za gospodarski in družbeni trajnostni razvoj. V Poslanskem klubu LDS podpiramo predlog predsednika Vlade za ministrico brez listnice, ki je danes pred nami. Kot je predsednik Vlade povedal tudi sam, je odgovornost za izbiro ekipe njegova. V Poslanskem klubu LDS upamo, da se je odločil pravilno.
Hvala. Gospod mag. Franc Žnidaršič bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani predsednik Vlade, kolegice in kolegi! Poslanska skupina nepovezanih poslancev kandidatki ne more zagotoviti večinske podpore. Razlogov je več, zato bom navedel le nekatere. Ob predlogu predsednik Vlade ni imel izbire. Zahteva po novem predlogu, če bi prvi ne ustrezal, je bila onemogočena s strani predlagatelja, ki je neizbiro prav te kandidatke pogojeval z odhodom iz vladne koalicije, skratka, ali-ali. Stranka z enakim številom glasov kot, denimo, Slovenska ljudska stranka, ne more izsiljevati tretjega ministrskega položaja, ki ji je pripadal takrat, ko je imela še 7 poslancev oziroma glasov in jih sedaj nima več. Predsednik Vlade je imel enkratno priložnost v tem primeru, da zmanjša število ministrstev za enega ministra in s tem prihrani znatna sredstva v že tako težavnih finančnih razmerah. Predstavitev kandidatke je rezultirala v poročilu o sedanjem delu, ki je bilo dobro, in o nameri opravljati to delo še bolj odgovorno in dobro tudi v bodoče, in glede tega mi nimamo nobenih težav. Črpanje evropskih sredstev samo po sebi pa prav gotovo ne more biti razlog za to, da tam potrebujemo ministra, kajti večino dela opravijo tam zaposleni in bi to delo lahko opravili tudi, če bi se to ministrstvo oziroma ta resor priključil kakšnemu drugemu. Nenazadnje stranka, ki ni podprla proračuna države, nima ne moralne ne legitimne pravice zahtevati plače ne samo za predlagano ministrico, pač pa tudi za ostale. To je tisto, kar postavlja izsiljevanje te stranke našega predsednika Vlade, prav gotovo je nekaj, čemur se mi pri presoji, ali bomo dali vse glasove poslanske skupine, nismo mogli izogniti. Če se predsednik Vlade ali ta vladna koalicija pusti izsiljevati na tak način, je to lahko način vladanja, vendar zagotovo ne more prinesti potrebnih rezultatov, tudi zato ne, ker se na posamezne trenutke ta ista stranka s svojim predsednikom celo norčuje iz vladne ekipe oziroma iz te vlade, denimo s pripombo, da je bil bivši minister za okolje in prostor izgnan iz vlade, kakor da ne bi tukaj vsi v tem prostoru slišali, da je odstopil sam, ni bilo nobenega izgona itn. In kadar se taki ljudje pojavijo z izsiljevanjem takrat, bi predsednik Vlade ne smel popuščati, moral bi ravnati po svoji lastni presoje in nenazadnje, res je odgovornost ministrskega predsednika, koga predlaga. Kaj pa to pomeni? Saj je predlagal že kakšnega drugega ministra, ki ga ni imel več, pa s to odgovornostjo ni bilo nič. Jaz računam, da bo predsednik Vlade v primeru, da se izkaže, da je ta izbira slaba, predlagal glasovanje o zaupnici ali pa celo odstopil. To bi bila realna odgovornost, ne pa, da bomo drugega dobili in "nikome ništa". Skratka, odgovornost je tako neotipljiva zadeva, da se jaz nanjo in še kdo v naši poslanski skupini ne moremo naslanjati. Želimo ustvarjalo sodelovanje v tej koaliciji še v bodoče in tudi ministrici, če bo izvoljena, uspešno delo, nič nimamo osebno proti njej in v tem smislu bo naša poslanska skupina prispevala en sam glas. Hvala.
Hvala. Gospod László Göncz bo predstavil stališče Poslanske skupine Narodne skupnosti. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod predsednik Vlade, kolegice in kolegi! Spodbudno je, da se je kandidatka za ministrico, ki bo v primeru imenovanja pristojna za lokalno samoupravo in regionalni razvoj oziroma politiko, v svoji predstavitvi pozitivno opredelila do nekaj pomembnih prioritetnih vsebin na omenjenem področju. Mislim predvsem na intenzivnost črpanja denarnih sredstev iz evropskih kohezijskih skladov s poudarkom na kontinuiteti, kajti v zadnjih mesecih je bil na tem področju nedvomno dosežen pozitiven premik. Njeno drugo pomembno stališče je, da se nadaljuje s postopkom sprejemanja zakona o skladnem regionalnem razvoju, ki naj bi v določenih segmentih in v primernem obsegu vplival na zmanjševanje velikih razvojnih razlik med območji oziroma regijami v Republiki Sloveniji. Glede na to, da pokrajinska zakonodaja verjetno v kratkem še ne bo sprejeta, je zelo pomembno, da bo vsebinsko primerno pripravljen zakon o skladnem regionalnem razvoju v najkrajšem možnem času tudi sprejet. Pričakujemo, da se bo izvajanje Zakona o pospeševanju razvoja Pomurski regiji nadaljevalo, brez nepotrebnih zapletov, operativna dejavnost v zvezi s tem pa se naj po potrebi kvalitativno nadgradi. Menimo, da je kandidatka za ministrico dovolj strokovno odgovorila na pomembna vsebinska vprašanja, zato z vidika splošnih parametrov nimamo razloga, da bi nasprotovali njeni izvolitvi za ministrico, pristojno za lokalno samoupravo in regionalno politiko. Večja dilema se v našem primeru pojavlja glede reševanja vprašanj, ki se z vidika lokalne samouprave in regionalne politike nanašajo na ustavne in zakonske pravice avtohtonih narodnih skupnosti. Na težave v zvezi z ustvarjanjem gospodarske osnove avtohtonih narodnih skupnosti ter z uveljavitvijo subsidiarnosti odločanja na tem področju na relaciji država–narodne skupnosti, že dolgo opozarjamo. V preteklosti so bile dane določene obljube, vendar do njihove realizacije ni prišlo, zato smo kandidatko za ministrico opozorili na pomen predlaganega zakona tudi iz tega vidika. Pokazala je pripravljenosti, da se bo zavzela za bolj konkretno reševanje tega problema v okviru določb novega zakona. Nedvomno je, da bo potrebno zakon iz tega vidika nadgraditi, pri čemer pričakujemo njeno podporo. Prioritetno je, da se v določbe predloga zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja med nosilci razvoja na regionalni ravni po načelu partnerstva in trajnostnega razvoja, uvrstijo tudi samoupravne narodne skupnosti, ki so osebe javnega prava in lahko v tej vlogi opravljajo pomembno funkcijo, ne zgolj za potrebe narodne skupnosti, temveč tudi za območje kot celoto. To je pogoj, da pristojne organizacije narodnih skupnosti postanejo subjekt lastnega gospodarskega razvoja. Tako se bo proces ustvarjanja gospodarske osnove avtohtone narodne skupnosti dejansko lahko začel in se postopoma tudi realiziral. V upanju, da bo kandidatka za ministrico pripomogla k bolj ustrezni sistemski ureditvi, kar se tiče splošnih vprašanj tega področja, kot tudi tistih vprašanj, ki so za narodne skupnosti pomembne, najavljam podporo pri njeni izvolitvi. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Tomaž Tom Mencinger bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovani predsednik Vlade, spoštovane kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Socialnih demokratov se je nekaterim postavilo kar nekaj vprašanj, pomislekov, stekla je obširna razprava o predlaganem predlogu. Po pridobitvi odgovorov, dodatnih pojasnilih, predstavitvi kandidatke v poslanski skupini smo sprejeli odločitev o podpori kandidatki s strani Poslanske skupine Socialnih demokratov. Kandidatka Duša Trobec Bučan ima izkušnje. Ima izkušnje na raznoraznih področjih, predvsem na gospodarstvu, odvetništvu, Ministrstvu za pravosodje, v sodniški sfera, na Ministrstvo za okolje in prostor, Ministrstvu za pravosodje in zadnje leto tudi na Ministrstvu za lokalno samoupravo in regionalizacijo, različna področja, tudi v pripravi zakonodaje, podzakonskih aktov, osnutkov zakonov, vodenju bolj zahtevnih upravnih postopkov, z medresorskim usklajevanjem. To so vse kvalitete kandidatke Duše Trobec Bučan. Tudi v nadaljevanju začetega dela, ki je na Ministrstvu za lokalno samoupravo in regionalizacijo, ki je nadaljevanje uspešnega dela njenega predhodnika dr. Henrika Gjerkeša, odprava predvsem administrativnih ovir pri črpanju evropskih sredstev. Slovenija je tako praktično med bolj uspešnimi, praktično v prvi tretjini članic Evropske unije pri črpanju evropskih sredstev. Poznavanje ministrstva, poznavanje dela ministrstva, poznavanje aktivnosti na ministrstvu – tukaj je kar nekaj zakonov, ki so praktično v fazi realizacije in sprejemanja – mislim, da je eden od bolj pomembnih zakonov o skladnejšem razvoju, ki je v drugem branju. Poenostavitev sofinanciranja občinskih projektov, zaključek petega razpisa konec tega meseca, priprava šestega razpisa za obdobje 2012–2013, priprava novele zakonov o financiranju občin in o lokalni samoupravi in pa pokrajinska zakonodaja. Naslednja stvar, ki je pomembna pri kandidatki je tudi ta, da je izpostavila prednostne naloge in pa cilje. Tukaj bi rad posebej poudaril usklajenost delovanja ministrstev, sodelovanje, povezovanje in pa koordinacija in pa akcijski načrt črpanja evropskih sredstev, odprava ovir. Mislim, da so to stvari, ki prepričajo. Zato bo Poslanska skupina Socialnih demokratov podprla kandidatko za ministrico. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Jože Tanko bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala lepa za besedo in vsem lep pozdrav! Pred seboj imamo tretje imenovanje ministra na tem resorju, za ministrico Zlato Ploštajner in ministrom Gjerkešem imamo zdaj nov predlog, kar ne govori ravno o tem, da je imel predsednik Vlade srečno roko pri izbiri kandidatov. Tudi sicer lahko ugotovimo, da je velika večina sprememb na položaju ministrov iz kvote DeSUS. Predsednik stranke je bil prisiljen odstopiti, minister. In kot druga zanimivost, če se še tega dotaknemo, pa je tudi ta kurioziteta, da je minister iz kvote DeSUS, ki je predlagal Zakon o SPIZ, ki je v temeljnem nasprotju s stališči stranke DeSUS, ostal trden člen vladne koalicije in ni sporen niti za DeSUS niti za predsednika Vlade. To je neke vrste svetovna kurioziteta in veliko pove o stanju v koaliciji. Zanimiva je že odstopna izjava gospoda Gjerkeša, kateri je predsedniku Vlade zapisal: "Ker želim vse deležnike razbremeniti pritiskov javnosti ti sporočam, da sem na podlagi prvega odstavka 12. člena Zakon o Vladi Republike Slovenije pripravljen odstopiti s položaja ministra brez resorja, odgovornega za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, na katerega sem bil imenovan 22. 10. 2009. Prepričan sem, da sem svoje delo doslej opravljal vestno, odgovorno in pošteno. Objektivni pogled na delo za časa mojega mandata temu gotovo pritrjuje." Kako je predsednik Vlade prebral oziroma razumel to pisanje, se kaže v dopisu v Državnemu zboru, v katerem je zapisano, citiram, "na podlagi 261. člena Poslovnika Državnega zbora vas obveščam, da sem dne 21. 12. 2010 prejel pisno objavo dr. Henrika Gjerkeša, ministra brez resorja, odgovornega za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, s katero me je obvestil, da odstopa s funkcije ministra brez resorja, odgovornega za lokalno samoupravo in regionalni razvoj." Tukaj vidimo, kako se besede in besedne zveze s tem pa tudi pomeni in nameni v Vladi spreminjajo že na kratki poti od ministra do osebe na vrhu Olimpa. Predsednik Vlade bere in razume drugače, kot je zapisano, ker ni neke posebnost, ker tudi do zdaj smo ugotovili, da drugače bere tudi podatke o gospodarski rasti, o zaostajanju s konkurenco, rast na borzi brezposelnih je uspeh, itd. Minister Gjerkeš je ponudil odstop, ker je nekoliko preveč napihal. Kaj takega pa ni pričakovati od tistih, ki so nekoliko preveč nagrabili. Taki so bolj trdni členi koalicije, bolj trdni podporniki, bolj nedotakljivi in do njih se tudi predsednik Vlade obnaša bolj zaščitniško, bolj pokroviteljsko tudi bolj razumevajoče. Za temi osebami je močno podporno okolje s tihimi družbami, s prijateljskimi navezami, s privilegiranimi cenami bančnih kreditov, s prirejenimi razpisi, številnimi uslugami gradbenih firm. Enim je kljub napaki ali napakam dana ne samo druga, ampak vedno znova nova priložnost. Tisti drugi, ki so pa v koaliciji bolj na obrobju, pa ne morejo računati na nič. Pa naj bi za vse veljala enotna pravila pravne države in politične kulture! Tudi utemeljitev kandidature Duše Trobec Bučan je, lahko rečem, malomarno pripravljena, kajti ne vem, če imamo opravka z isto osebo. Soglasje h kandidaturi je podpisala Duša Trobec Bučan, predsednik Vlade pa je v utemeljitvi kandidature v zadnjem stavku zapisal, da je Daša Trobec Bučan primerna kandidatka za ministrico brez resorja. Kdo torej, Duša ali Daša? Sprašujem se, ali je to le površnost kabinetnih uradnikov ali pa predsednik Vlade ne prebere pozorno tistega, kar podpiše, recimo niti ne svojih osebnih predlogov za kandidate za ministra. Morda gre za oboje. Težave Vlade. Gre za nekoordiniranost politik in pristopov, za nesposobnost oblikovanja prioritet, tudi za nezmožnost izvajanja določb ustave, zakonov, tudi resolucij, gre za kršenje postulatov demokratične ureditve, blokade se kažejo tudi na tem resorju. V normativnem programu Vlade za leto 2009, to lahko rečemo, da je neke vrste biblija, je bilo zapisano, da bo Vlada 10. decembra 2009, torej pred več kot letom dni, vložila v postopek paket pokrajinske zakonodaje. Sedanji predsednik Vlade je namreč ob zavrnitvi pokrajinskega paketa v prejšnjem mandatu, ob zaključku mandata Janševe vlade, dejal, da bodo, če dobijo mandat, zagnali vse aktivnosti za ustanovitev pokrajin. Do danes se na tem področju ni storilo prav ničesar. Ni obljubljenega posvetovalnega referenduma glede števila pokrajin in ni prav nobenega vladnega zakona iz pokrajinskega paketa. Ker se štirje predsedniki koalicijskih strank, seveda stroka in politika v isti osebi, ne morejo dogovoriti o ničemer, se niso tudi o pokrajinah in tudi te niso več prioriteta, zato jih tudi ni v normativnem programu za letošnje leto. Naj govorita predsednik Vlade ali kandidatka kar želita, vendar med več kot 180 akti, ki naj bi jih Vlada sprejela in predlagala letos, ni pokrajinske zakonodaje. Pa tudi sicer je načrtovani opus na tem področju precej skromen. Predlagani naj bi bili dve noveli, zakon o lokalni samoupravi in zakon o financiranju občin, s katerima se bo najbrž občinam dodalo še nekaj obveznosti in odvzelo nekaj denarja, da se bo lahko lažje utemeljevalo, da občine, male občine niso sposobne preživeti. Ampak brez hrane ne preživi nobeno bitje, noben organizem, lahko le krajši ali daljši čas vegetira, potem pa mine. Pokrajinski paket, ki zaradi kršenja lastnih rokov in zavez, ki si jih je postavila Pahorjeva vlada, ni bil vložen, je v tem mandatu vložila Slovenska demokratska stranka, vendar sta ga Vlada in koalicija zavrnili. Koalicija in Vlada sta odločitev argumentirali, da je predvidenih pokrajin preveč, da pristojnosti niso premišljeno prenešene, da formula financiranja ni ustrezna in da bodo pripravili boljši predlog. Zdaj pokrajin ni preveč, ker ni prav nobene, nobena ni sporna. Sporna in bojda tudi neustavna formula financiranja je zelo podobna tisti, ki ureja financiranje občin. In tudi pri občinah je ta formula še vedno neustavna in tako naprej. To so najbrž za to vlado in to koalicijo pretežke naloge. Kdaj bo Vlada kaj pripravila? Včeraj je bila klavzura koalicije, lahko bi bile pokrajine ena od prioritet, ena od tem, pa niso bile. Kajti, očitno je, da imajo ministri v tej vladi preveč radi denar, moč, oblast in da tega ne želijo prenesi na nižjo raven, in ga potem tudi ministrstva raje sama usmerijo preko prirejenih razpisov in tudi klientalističnih navezav. Pred časom so mediji prinesli podatke o spornem delu državnega sekretarja Andreja Horvata, ki je zadolžen za izvajanje tako imenovanega Pomurskega zakona. Šlo naj bi za privilegirano delitev sredstev političnim sopotnikom, za jasno zapisane sume korupcije in klientalizma, torej sumov storitev kaznivih dejanj. Kakšen je bil odziv koalicije in tudi predsednika Vlade pa tudi resorja, za katerega se poteguje kandidatka, smo videli in še vidimo – ni bilo nobenih odločnih, jasnih, javnih odzivov, nobenega suspenza, nobenega ukrepa. Edina dobra poteza te vlade, ki je povezana z reševanjem Pomurja, je bila odločitev bivšega ministra za gospodarstvo Lahovnika, ki je naloga sanatorja Mure poveril Bojanu Starmanu. Ta odločitev je edina prinesla sadove Pomurju, se pravi ohranila delovna mesta. Slišimo, da je začela družba pozitivno poslovati. Upam, da bodo ti sadovi pustili nek trajnejši pečat. Ni pa teh pozitivnih ukrepov in učinkov zaznati zaradi delovanja pisarne državnega sekretarja Andreja Horvata. Izvajanje regionalne politike se izvršuje po bajpasih, po nesistemskih rešitvah, po približkih, ki jih koalicija prilagaja svojim trenutnim interesom, ne po pokrajinski zakonodaji, ne po formalnih postopkih, po formalni hierarhiji, ampak po bajpasih. Nekatere pokrajinske probleme rešuje Vlada z zakonom, kot je to v primeru Pomurja. Morda še težje probleme, kot so na primer na Kočevskem ali Beli krajini, pa se rešuje preko nekih tako imenovanih razvojnih svetov, brez operativnih pristojnosti, brez denarja in celo z izključitvijo dela občin, ki pripadajo tistemu območju. O problemih Koroške se noče niti slišati. Opozicija je v primeru glasovanja od tako imenovanega Pomurskega zakona, zakon podprla. Bil je soglasno sprejet z izredno visokim soglasjem v Državnem zboru. Obratno, koalicija pa ni podprla zakona o razvojni podpori Koroški, ki ga je predlagal naš koroški poslanec Miro Petek. SD, LDS, Zares in večina poslancev DeSUS so glasovali proti in tu vidimo, koliko je to ravnanje koalicije konstruktivno. Pričakuje se samo nedeljena in popolna podpora opozicije. V koaliciji ste trdili, da boste probleme Kočevske, Bele krajine, probleme Koroške uredili s sistemskim zakonom o skladnem regionalnem razvoju, ki naj bi bil nek nadomestek za neizvedeno pokrajinizacijo države. Vsebino tega vladnega zakona imamo na mizi, pripomb Zakonodajno-pravne službe je ogromno, kolikor hočeš, mislim, da od vseh členov samo trije členi nimajo pripomb. Ogromno pripomb so dale že občine in še več jih bodo. Vsem tem pripombam pa je skupno, da opozarjajo na nesistemski pristop in rešitve. Zakon je napisan tako, da bodo namesto tistih, ki bi jim moral biti namenjen, odločala razvita središča in strukture, ki na volitvah niso dobile nobenega mandata za upravljanje z javnim oziroma občinskim premoženjem, celo več, niti kandidirali niso, pa bodo preko sodelovanja v svetih razvojnih regij odločali o proračunih občin. Izvoljeni svetniki, predvsem pa župani, bodo lahko samo nemo spremljali dogajanja odločitev na tem parasistemu. In dejansko ta zakon prinaša parasistem upravljanja z javnimi sredstvi. Naslednji problem tega zakona so finance. Nikjer v zakonu niso niti z eno številko opredeljena sredstva za izvajanje tega zakona. V sedanjem obstoječem zakonu je zapisano, da se vsako leto za potrebe skladnega regionalnega razvoja nameni 1,5 % bruto družbenega proizvoda in 0,25 % za interventne posebne ukrepe. To pomeni, 1,75 BDP letno, to je približno 500, 600 milijonov evrov na letni ravni. Veliko. Z ZIPRO so to koalicije zmanjševale, vendar zaveza v zakonu je zapisana. V novem zakonu, v tem, ki ga zdaj predlaga Vlada, pa ni nobene zaveze, nič. Zakon je po tej plati prazen. In s praznim zakonom brez sredstev ni mogoče odpravljati problemov regionalnega razvoja. Blažev žegen ne koristi. Ta oblast se oklepa denarja. Tudi zaradi tega se pravzaprav ni izboljšalo delovanje nobenega podsistema. Povsod prihajajo novi obrazci, novi formularji, nove agencije, novi direktorati, novi skladi, nove uprave, namen vsega tega je samo to, da se stvari zameglijo. Istočasno pa se zmanjšujejo nadzorne pristojnosti Državnega zbora. Govorimo lahko pri Zakonu o integriteti, pri Zakonu o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov, ukinili smo komisijo, ki bdi nad organi in tako naprej, skratka, teh nadzornih institucij je padlo v tem času kar nekaj. Morda Državni zbor res ni dovolj učinkovit, vendar s takimi ukrepi, ki jih sedaj predlaga Vlada, s takimi rešitvami ne bomo niti več dobro informirani in nekaterih tem verjetno tudi ne bo več možno obravnavati v Državnem zboru, ker ne bodo več v pristojnosti Državnega zbora. Poseg v regionalno ureditev predstavlja tudi reorganizacija mreže policijskih uprav na osem pokrajin, predstavlja predlog reorganizacije mreže porodnišnic in verjetno v naslednji fazi tudi mreže bolnišnic. Skratka, z nekimi prikritimi ukrepi se nekaj le poskuša storiti na področju organizacije, vendar na nesistemski način in drugače, kot je bilo izglasovano na referendumu. Tudi črpanje evropskih sredstev, s katerimi se Vlada rada pohvali v tem mandatu, ni ravno blesteča. Ne gre pozabiti, da je že na začetku mandata prišlo do poizkusa ministra Gasparija in njegove državne sekretarke, da bi se na Evropski komisiji spremenila verificirana pravila za črpanje evropskih sredstev. Pravila so ostala, petega razpisa v višini čez 200 milijonov, 203 milijone evrov ni bilo eno leto, to se pravi, je bila velika zamuda, povzročene so bile velike težave občinam in tudi drugim koristnikom teh sredstev. In to je bil tudi eden od vzrokov za odstop ministrice Zlate Ploštajner. Povzročitelja zastoja črpanja in povzročitve številnih nevšečnosti v lokalnih okoljih pa sta ostala. Da tudi zdaj sistem ne deluje dovolj učinkovito, je razvidno tudi z nedavnega poziva ministrstva, da naj pospešijo črpanja sredstev. Podatki o črpanju se dnevno spreminjajo, enkrat navzgor, enkrat navzdol, tako da neke prave številke ni zaznati. Cilj zadrževanj oziroma blokad pri črpanju evropskih sredstev pa je verjetno rezervacija virov za kakšne večje predvolilne projekte. Gre za podobno tehnologijo in tudi manipulacijo, kot je bila uporabljena na Ministrstvu za šolstvo in šport, ko se je izigralo upravičene koristnike sredstev in se je celoten paket denarja namenil za pokritje Stožic. Župani in poslanci, bodite pozorni, pravna država in enaka obravnava bosta v tem mandatu še na hudi preizkušnji. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke kandidatke ne bomo podprli, ker tudi ne podpiramo neuspešne politike Vlade. Vlada je izgubila bitko na praktično vseh področjih, ni več socialnega dialoga, rastemo tam, kjer ne bi smeli, recimo pri brezposelnosti, raste primanjkljaj, raste zadolževanje, in padamo tam, kjer bi morali rasti, na primer na področju socialne kohezivnosti, pri ustvarjanju novih delovnih mest, pri dobrih pogojih za mlade, pri družbeni odgovornosti, pri pravičnosti, pravni državi, enakosti pred zakonom. Tako kot izboljšanje delovanja pravne države, ni združljivo z delovanjem ministrskega para iz Liberalne demokracije, tudi uspeh Slovenije ni združljiv z delovanjem te vladne koalicije. In naš del tega visokega doma kandidatke za ministrico ne bo podprl. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Franco Juri bo predstavil stališče Poslanske skupine Zares. Prosim.
Spoštovani predsednik Vlade, spoštovane kolegice in kolegi poslanci! Poslanska skupina Zares meni, da je pravica predsednika Vlade, da predlaga kandidata oziroma kandidatko za ministrsko mesto, nesporna. Tudi v tem primeru njegovo pristojnost in tudi njegovo odločitev spoštujemo. Pri tem pa ne moremo mimo dejstva, da je v današnjem primeru postopek kandidature potekal s prehitevanjem nekaterih norm, ki jih veleva koalicijska pogodba. Stranka Zares ni bila predhodno seznanjena in povprašana o kadrovski rešitvi, ki jo danes obravnavamo. Odločitev pa je padla v zelo nedorečenih, domala izključujočih okoliščinah, ki jih lahko strnemo ali opišemo nekako tako: ali sprejmete našo kadrovsko ponudbo takšno, kot je, ali sestopimo iz koalicije. Tovrstno pogojevanje nas nekoliko čudi. Hkrati se zavedamo, da ima predsednik Vlade vso pravico sprejeti svojo odločitev in jo ponuditi nam poslancem v presojo. Sicer smo se v poslanski skupini odločili, da bomo ljubo pisanim okoliščinam kandidatki za ministrico za lokalno samoupravo gospe Duši Trobec Bučan prisluhnili in z njo opravili vsebinski pogovor. Ni dvoma, da kandidatka, ki je doslej delala na istem ministrstvu kot državna sekretarka, pozna ključna vprašanja tega resorja, in ni dvoma, da utegne opravljati utečeno delo na ministrstvu brez odstopanj od dosedanjega vodenja tega resorja. Hkrati menimo, da bi bilo smiselno pri iskanju poti do racionalizacije javne uprave razmišljati o združitvi tega resorja s Službo za razvoj in evropske zadeve, saj se nekateri vsebine, na primer črpanja evropskih kohezivnih sredstev, potencialno podvajajo. Odstop prejšnjega ministra gospoda Gjerkeša je ponudil priložnost za premislek, ki ga žal nismo znali ali mogli izkoristiti, ker je nekdo hitel in pogojeval. Spričo vsega navedenega smo se v Poslanski skupini odločili, da ne bomo nasprotovali imenovanju kandidatke, vendar tudi podprli ga ne bomo. Poslanska skupina Zares se bo pri glasovanju vzdržala.
Hvala. Gospod Franc Pukšič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Lep pozdrav, kolegice in kolegi, podpredsednik, lep pozdrav tudi predsedniku Vlade, in kot včasih poslanskemu kolegu mu želim v tem letu več modrejših odločitev, kot pa jih je sprejel čisto na začetku tega leta. Odločitev, da predlaga predsednik Vlade gospo Dušo Trobec Bučan za ministrico za lokalno samoupravo, je bila pač iz enega razloga, in to samo iz enega pravega razloga. To je, da razcefrana koalicija ostane še nekaj časa skupaj, čeprav to ni dobro za to državo. Ampak to je bila njegova odločitev. No, pa vendarle. Poslanci v Slovenski ljudski stranki smo celo na nek način veseli, da je to že tretji predlog aktualnega predsednika Vlade za ministrico za lokalno samoupravo in regionalno politiko v dveh letih. To pomeni, da lahko pričakujemo še tri. Povsod v Evropi velja, da desne vlade decentralizirajo,leve vlade pa centralizirajo državo. V štirih letih vladanja desne vlade pri nas se je naredilo za decentralizacijo bistveno več, kot se je sedaj v dveh letih oziroma skupaj v štirinajstih letih vladanja levih vlad v Sloveniji. Zato je še dobro, da se minister v Službi Vlade za lokalno samoupravo in regionalno politiko menja na vsakih nekaj mesecev. Zaključek iz tega je naslednji: več je menjav, manj je opravljenega na področju centralizacije. Posledično pa je manjša škoda tudi za prebivalce občin s podeželja ali, bolje rečeno, izven Ljubljane. In to še kako drži. Dotaknil se bom vseh treh področij, regionalizacije, lokalne samouprave in tako imenovane evropske kohezijske politike. Glede na odgovore spoštovane gospe kandidatke za ministrico lahko začnem z regionalizacijo. Izjavila je, da se vse aktivnosti uvajanja pokrajin še vedno nadaljujejo na osnovi strokovnih podlag, vendar še ni političnega konsenza. Zato prosim, da danes vi, predsednik Vlade, ali pa če bo ministrica kasneje, jasno in glasno poveste, katera od koalicijskih strank nasprotuje, ne želi, noče pokrajinizacije oziroma decentralizacije, ki posledično pomeni skladen regionalen razvoj. Naslednja izjava gospe kandidatke, da če bo ministrica, si bo prizadevala, da bo do konsenza prišlo čim prej. Po dveh letih vaše vlade je čas za prizadevanje minil. Spoštovana kandidatka, gospa Duša, zdaj je nujno decentralizacijo izpeljati ali pa iti. Povejte, do kdaj, do katerega datuma jo boste izpeljali in kdaj ter kaj boste naredili, če do tega ne pride. V svoji predstavitvi je gospa izjavila, da bo treba natančno določiti vsebino dela pokrajin. Sprašujemo se v Slovenski ljudski stranki, kje lahko poslanke in poslanci preberemo, kaj ste dodali k predlogu zakona bivše vlade oziroma bivšega ministra dr. Ivana Žagarja – k zakonu o ustanovitvi pokrajin, o pokrajinah, o prenosu nalog, o financiranju, o pokrajinskih volitvah ter zakona o volitvah in volilnih enotah. V teh predlogih zakona so namreč zadeve že zelo jasno in konkretno dogovorjene. Zataknilo se je le, in to 1. februarja 2008 zaradi centralistično naravnane takratne opozicijske stranke SD in takratnega predsednika te stranke, sedaj aktualnega predsednika vlade gospoda Boruta Pahorja. Takrat ste se, gospod Pahor, očitno ustrašili prevelikega uspeha Janševe vlade z uvedbo decentralizacije in je izdelana rešitev odreka tej podpori, kljub temu da je bil dogovor pred tem v vaši poslanski skupini. Če bi poslanci SD 1. februarja 2008 ravnali državotvorno, kot smo ravnali poslanci Slovenske ljudske stranke pri odločanju o pokojninski reformi, bi se dejansko vzpostavila decentralizacija in zagotovo ne bi bilo takšnih kreditnih krčev, kot so sedaj, brezposelnosti in tako dalje. Gospa kandidatka za ministrico je govorila o tako imenovanih novih rešitvah pokrajinske zakonodaje. Zanima nas, kdaj in s kakšnimi rešitvami bo prišla. V odgovorih je gospa kandidatka tudi rekla, da so v zakonu o skladnem regionalnem razvoju zastavili vse pozitivne zadeve glede na izkušnje, ki jih imajo v zvezi z zakonom o Pomurju. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke v predlogu novele Zakona o skladnem regionalnem razvoju nismo zasledili nobene konkretne rešitve, samo o interventnih ukrepih Vlade od primera do primera. Po našem mnenju je ta zakon zgolj pesek v oči tako Koroški, Beli krajini in seveda tudi ostalim območjem, ki so jih gospodarske razmere in nespametno ravnanje te vlade pahnili v globoko krizo in v neobvladljivo brezposelnost. Tudi sicer upam, da se je gospe kandidatki tudi zareklo, saj je iz koristi pomurskega zakona rekla, da bodo upoštevali vse te dobre zadeve, kar so dali v tako imenovani interventni zakon, izkazalo pa se je, da iz tega interventnega zakona, tako preberemo in slišimo tudi na odboru, lahko le to, da je državi zmanjkalo milijon evrov za obveznosti iz zakona za Pomurje in da je gospod državni sekretar Andrej Horvat poskrbel za več prijateljev in podobno. In še nekaj glede revolucionarnega zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora je zakon razcefrala po vseh členih, zato samo upam, da ima toliko razuma, če bo ministrica, da bo to skrpucalo umaknila iz obravnave. Tudi higienično bi bilo, če bo nova ministrica, da bi prišla z novim zakonom. Več o tem zakonu, o katerem je široko gospa kandidatka razpravljala, seveda nima smisla govoriti, in je škoda vsakega trenutka. Drugo področje, lokalna samouprava. Spoštovana kandidatka, ki je že leto dni državna sekretarka na SVLR, kar pomeni, da je tudi neposredno odgovorna za izvajanje zakonodaje na področju lokalne samouprave. Njena izjava o analizi in učinkih zakona o financiranju občin s stroškovnega vidika v zvezi z razkorakom med stroški in prihodki, po njenem tako imenovanih sedežnih občin. Kaj so to sedežne občine? Sedežne občine ne poznamo v zakonodaji. Me pa zato čudi in popolnoma neprimerno je, da kandidatka za ministrico govori o tako imenovanih sedežnih občinah, saj v Republiki Sloveniji vse občine delujejo po istih zakonih. Iz njene izjave lahko izhaja kvečjemu le to, da namerava s spremembo Zakona o financiranju občin uničiti, ukiniti, onesposobiti točno 110 slovenskih občin, ki imajo kot 5 tisoč prebivalcev. 5 tisoč prebivalcev ste v tej vladni koaliciji namreč zapisali v Zakonu o ustanavljanju občin kot pogoj, če hočemo ustanoviti občino. To samo kaže, da se ne zaveda razvojnih komponent, ki jih lokalna samouprava prinaša, in dokazuje, da je kandidatka neprimerna za pristojno ministrico na tem področju. Tretje poglavje, ki sem ga že omenil, je kohezijska politika in koriščenje evropskih sredstev. Spoštovani gospod predsednik oziroma kandidatka! V Slovenski ljudski strani že celi dve leti opozarjamo na katastrofalno slabo koriščenje evropskih sredstev. Razlogov za to je več. Želja te vladne koalicije od vsega začetka, da bi spremenila organ upravljanja, se še spomnite pisem z oznako "zaupno", gospe Andreje Jerina, gospoda Mitja Gasparija in bivšega ministra gospoda Gjerkeša. Spremembe OP-jev, s katerimi je ta vlada želela zadostiti interesom nekaterih svojih lobijev, seveda na škodo neelitnega dela našega naroda, in za katere, kolikor smo seznanjeni, še danes nimate soglasja o Evropske komisije. Vsaj na vseh področjih ne. Ministrstva ne izvajajo razpisov ali pa jih prilagajajo konkretnim projektom, kot je bil recimo razpis Ministrstva za šolstvo za Zorana Jankoviča oziroma Stožice. Temu so nasprotovali tudi poslanke in poslanci ne samo koalicije, ampak tudi, spoštovani gospod predsednik, vaše politične stranke. Sprememba pravil, dodatne komplikacije, dodatni stroški, zunanji ocenjevalci, netransparentni postopki, nenehno spreminjanje pravil in tako dalje, uvedba poenostavitve, kot na primer uveljavitve upravičenosti DDV, so prinesli številne birokratske ovire, časovne zamike in nedorečene prihodnje postopke. Gospod predsednik! Leta 2010 se je formula N+3 končala, zato sprašujemo, koliko stotine milijonov evrov je ostalo v bruseljski blagajni in kdo in na kakšen način bo za to odgovarjal. Koliko tega je za Slovenijo trajno izgubljenega? Izjava gospe kandidatke, da do leta 2009 nismo iz evropskega proračuna dobili nobenih sredstev, je popolnoma deplasirana in celo, lahko rečem, zelo nesramna. Saj bi kandidatka kot strokovna sodelavka in državna sekretarka vendarle morala vedeti, da so bili OP-ji izpogajani z Evropsko komisijo od junija do oktobra 2007, in to med prvimi v Evropski uniji. Bivša vlada je samo v enem letu razpisala za 1,5 milijarde evrov razpisov, vaša Vlada, gospod predsednik, pa je v dveh letih razpisala za cca 700 milijonov. Skupaj 2,2 milijardi, kar je tako rekoč 25 % realizacije bivše vlade na letni ravni. Če bi bili korektni, bi priznali, da povrnjena sredstva s strani bruseljske blagajne v proračun Republike Slovenije izhajajo v glavnem iz razpisov prejšnje vlade, in sicer za odobrene večletne projekte, ki so se zaključili v času te vlade. Ta vlada pa je zgolj izkoristila to priložnost in si pripenja zasluge za uspešno koriščenje in napada, da ni bilo vrnjenih sredstev v letu 2009. Nepojmljivo! In da sem konkreten, preden zaključim še ta del. Poslanci – župani, ki smo tudi vpeti in zato velikokrat zelo moteči za predsednika Vlade in ministre, bom zdaj zelo konkretno povedal, kaj se je dogajalo s 5. javnim pozivom, ker predsednik Vlade za to, verjamem, da ne veste. 5. javni razpis je bil januarja 2010. Najprej je bil objavljen razpis s točno določenim razpisnim rokom, pri čemer je bil januar prestavljen na februar, rok preklican. Namesto da bi v 60. dneh občine obvestili o rezultatih razpisa, smo šele v treh oziroma štirih ter celo več mesecih kasneje dobili informacijo v zvezi z opravljenim razpisom. Zanima nas oziroma zelo težko bo to tudi pojasniti, zakaj je bil ta preklic narejen, nadzornim organom iz Evropske skupnosti. In potem naprej. Po prejetju pozitivnih sklepov, v treh, štirih mesecih, v službi ugotovijo napake tako imenovane strokovne komisije. Kaj se zgodi? Nič drugega kot to, da so nekatere sklepe s strani SVLR preklicali. Potem so bile občinam obljubljene sofinancerske pogodbe v enem mesecu. Kaj se zgodi? Prejeli smo jih šele po javnem obvestilu roka za oddajo zahtevkov za izplačilo, namesto posredovanih pogodb je bil za mesec dni zamaknjen rok za oddajo teh zahtevkov. SVLR je tako za podpis pogodb v postopku javnega razpisa, objavljenega januarja 2010, potrebovala celih 10 mesecev, da je poslala vse, kar je bilo treba, občinam. Občinam pa je ostalo, kolegice in kolegi – kolegi župani, podžupani, svetniki to dobro vedo – za to, da damo zahtevke na SVLR, celih 10 dni. Od sprejetega sklepa do dobljene pogodbe, jasno, nisi mogel poslati nobene situacije. Torej za izvedbo in za to, da si lahko poslal na SVLR situacijo, ti je na koncu ostalo tako rekoč nič. V skladu z določili teh težko pričakovanih pogodb bi morale občine prejeti sredstva za sofinanciranje dan pred zapadlostjo. Tako je tudi pisali v pogodbah. Dobile pa so jih skoraj s še dodatno enomesečno zamudo ali po 20. decembru leta 2010. Sprašujem se, kdo bo občinam povrnil ali pa jim vsaj poslal dopis: "Hvala lepa, za najete kredite, plačane obveznosti, obresti in tako dalje. Mi iz SVLR vam tega ne bomo povrnili." Ali pa se motim. Sprašujem se, ali je takšno vodenje postopkov tudi za vas tako opevana poenostavitev črpanja, visoka strokovnost, pomoč občinam, operativnost službe in tako dalje, primerna. Torej zgled, ki se ne bi smel dogajati. Zanima nas, kaj bo gospa kandidatka, če bo ministrica, naredila na tem področju. Na koncu sprašujem, kdaj bo objavljen šesti poziv občinam. Čeprav smo predlagali pri spremembi OP-jev, da bi občine na regionalni razvoj namesto 600 milijonov dale še 400 milijonov, namreč, če so kje pripravljeni projekti, so pripravljeni v občinah. In seveda s pomočjo občin bi lahko koristili evropska sredstva bistveno bistveno bolj uspešno. To se takrat ni poslušalo. Sedaj je ostalo na tej postavki približno še 100 milijonov. Pričakujemo in sprašujemo, kdaj bo tudi ta poziv in tisti ostanki, približno 130 ali 150 milijonov, narejen. V Slovenski ljudski stranki pričakujemo odgovore na postavljena vprašanja, če bo gospa kandidatka izvoljena. Prosimo, naj ne bodo tako pavšalni, kot so bili že pri samem zaslišanju. Da bi olajšali delo vam, spoštovani gospod predsednik Vlade in celotni koaliciji, v Slovenski ljudski stranki kandidatke za ministrico ne bomo podprli.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo poslank in poslancev. Najprej se je javil premier gospod Pahor. Izvolite.
Hvala lepa. Rad bi se zahvalil predstavnikom poslanskih skupin za vsebinsko zelo bogato diskusijo. Bila je tudi politično korektna, bom rekel, in se je osredotočila na dileme, ki so povezane s tem resorjem. Zato je tudi moja dolžnost, da se tako odzovem na to razpravo po svojih najboljših močeh, kratko, kolikor je mogoče. Najprej o tem, da imamo opravka s tretjim kandidatom za ta položaj. Mag. Zlata Ploštajner je odstopila, tako kot me je večkrat prosila, zaradi izčrpanosti. V začetku njenega mandata je imela dve pomembni nalogi. Prva je bila, kot sem dejal v svojem inavguralnem govoru, najti kompromis glede ustanovitve pokrajin. Imeli smo vrsto svetov, posvetov, pogajanj. Na koncu, k temu se bom še vrnil, se je izkazalo, da verjetno vlaganje strahovite energije v iskanje rešitve za ta problem v času, ko smo morali hkrati kratkoročno in dolgoročno reševati gospodarsko in socialno krizo, ne gre. Ampak k temu se bom vrnil. Drugič. Vemo, da dr. Henrik Gjerkeš ni odstopil zaradi tega, ker bi slabo opravljal svoje delo, ampak zaradi drugih razlogov. Imamo torej opravka s predlogom kandidatke, ki prihaja na ta položaj, če se boste tako odločili, ker sem se tako odločil po najinem pogovoru, in ne zato, ker bi me kdo prisili v to odločitev. Moram odkrito povedati, da sem kandidatko v več kot dveh urah vprašal prav vse, kar menim, da je vredno vedeti, ali njena znanja in izkušenost zadovoljujejo potrebe za vodenje tako odgovornega resorja. Kljub temu, da sem pričakoval od kandidatke, da bo pri kakšnem od vprašanj, nekaj tem poznam dobro, bolj v zadregi, sem naletel na izredno profesionalnost, na uglajenost tudi takrat, ko sem bil kot spraševalec nekoliko morda ciničen, naletel sem na veliko znanje in poznavanje resorja in ne nazadnje s svojimi izkušnjami je pokazala, da lahko hitro nadomesti odhod prejšnjega ministra in nadaljuje uspešno delo. Še enkrat, kolikor se tega občutka tukaj v tem visokem domu tiče, če bi ocenil, da kandidatka ne izpolnjuje pogojev za imenovanje, bi predlagatelja prosil za drugi predlog. Ocenil sem, da pogoje izpolnjuje in se po lastni presoji ter po konzultaciji s partnerji odločil, da jo predlagam temu visokemu domu in on bo o tej moji odločitvi tudi dokončno presodil. Rad bi vam povedal, da dajemo tej temi na vsaki seji Vlade velik poudarek: 1. točka dnevnega reda – črpanje evropskih sredstev. Torej si lahko mislite, zakaj je imenovanje človeka na ta položaj, ki obvlada to tematiko, ima izkušnje in ima znanje, tako pomembno. Želimo nemoteno nadaljevati z uspešnim črpanjem sredstev. Tretjič. Tukaj je bila diskusija o regionalizmu in o tem, ali in kdaj bomo v Sloveniji uveljavili regionalno razdelitev. Jaz sem povedal zelo pošteno in odkrito. V začetku je mag. Zlata Ploštajner skupaj z menoj imela nalogo, da preko strokovnega sveta, ki je bil za to ustanovljen, poskušamo poiskati strokoven in politični kompromis za predlog Državnemu zboru glede regionalne razdeljenosti Slovenije. Nisva uspela. To morava povedati, ker sva ugotovila, da bi bil čas, napor, ki bi ga vložila v nadaljnje delo za iskanje političnega in strokovnega kompromisa, obojega pa ni bilo na obzorju, v času gospodarske in socialne krize v bistvu stvar, ki ni tako prioritetne narave, zlasti, ker je potem prišlo do odločitve, da gremo v zakon o spodbujanju regionalnega razvoja in na ta način poskušamo, začasno, za čas te krize odpraviti nekatere probleme, ki nastajajo s povečevanjem razlik v regionalnem razvoju. Poleg tega se boste poslanke in poslanci prejšnjega mandata spomnili, da tudi prejšnja vlada ni skrivala, da z zagonom novih regij nastajajo neki začetni stroški, ki so neizbežni. Teh stroškov, teh finančnih virov si Vlada v letu 2009 in 2010 ni mogla privoščiti, če je hotela obvladovati javne finance. Tako jaz ostajam privrženec regionalne razdelitve Slovenije, vem pa, da mora biti v vsakem obdobju vlad ekonomiziranje s prioritetami. Mi smo imeli nekatere prioritete v teh dveh letih, Državni zbor bo brž ko ne, predvidoma februarja, seznanjen s prioritetami Vlade za naslednji dve leti. Imeli bomo eno splošno razpravo o tem, tako da bo lahko in mogoče slišati tako pozitivna kot negativna oziroma tista mnenja, ki bodo imela nasvete za naprej. Ni res, da gremo mimo površnosti ali morebitnih napak kar tako. Tukaj je bilo omenjeno, državni sekretar je osumljen, da je ravnal morda nezakonito ali pristransko, državni sekretar je pripravil poročilo, poročilo je romalo na protikorupcijsko komisijo in protikorupcijska komisija ga opravlja. In na koncu je bil omenjen, in tukaj želim izkoristiti to priložnost, mislim, da sodi točno v to diskusijo, namreč Mura in problemi, ki so bili povezani z njo, so bili na nek način povod za to razmišljanje Vlade o posebnem zakonu, ki ga je, in za to sem vam hvaležen, ta visoki dom sprejel. Gospod Bojan Starman je prevzel vodenje Mure v času, ko je bilo to najmanj hvaležno opravilo. Danes me je obvestil, da se s tega položaja umika, deloma zaradi tega, ker je to napovedal že na začetku, da se bo približno po letu dni umaknil, deloma pa tudi zato, ker mi je na koncu pisma napisal, da nekateri njegovi predlogi, če se sedaj dobro spomnim, niso bili upoštevani. Zato sem mu takoj napisal pismo, ne samo zato, da se mu zahvalim za to, kar je storil za Muro, da se je, se mi zdi, vseeno kot nek feniks dvignila iz pepela, ampak tudi zato, da pride čim prej k meni na razgovor, ker želim slišati razloge, ki so botrovali temu drugemu razlogu, zakaj bi se umaknil nekdo, ki je toliko storil za uspeh Mure, in tudi zato, da so se stvari v Pomurski regiji začele izboljševati, ne samo v tem stvarnem pomenu, ampak tudi v pomenu ene atmosfere med ljudmi. Hotel sem se torej odzvati na to razpravo, ki se mi je zdela vsebinsko zelo korektna, ni bila žaljiva do kandidatke, bila je kritična, in to pri tako pomembni temi, kot temu pristaja. Še enkrat pa bi pozval ta visoki dom, poglejte, vlado moram voditi v teh, vsi boste to razumeli, zelo zahtevnih časih. Poskušam jo voditi po svojih najboljših močeh, ne vedno brez napak, nanje me vedno tudi radi opozorite. In če je mogoče, jih tudi upoštevam in jih vsaj ne ponavljam. Da bi lahko izpolnjeval naloge, rabim ekipo. Rabim človeka na tem položaju, ki ima vajeti in velika pooblastila za nekatere naloge vlade, zlasti za črpanje kohezijskih sredstev, v svojih rokah. Če ne, ne bi tako nagovoril tega doma, da poskuša to upoštevati, da mi da možnost. Veste, da sem bil, s tem tudi končujem, gospod podpredsednik, pred kratkim vprašan, kdo je odgovoren za črpanje evropskih sredstev. Na koncu in na začetku sem odgovoren jaz kot predsednik vlade. In ta odgovornost je na mojih ramenih, zato tudi predlagam kandidatko zaradi njene kompetentnosti in ne zaradi tega, ker bi bil to prisiljen storiti samo zato, da bi obstajal nek politični mir v koaliciji. Zaradi kompetentnosti. Ima preveč odgovorno nalogo, da bi izbral nekoga, ki ji ne bi bil kos. Duša Bučan je tej nalogi kos, če ne, je temu visokemu zboru ne bi predlagal.
Hvala. Besedo ima gospa Renata Brunskole, pripravi naj se gospod Bogovič.
Hvala lepa. Lepo pozdravljeni še enkrat. Sama bom kandidatko za ministrico gospo Dušo Trobec Bučan podprla. Mislim, da je bilo že v predstavitvi stališč poslanskih skupin in tudi v poročilu odbora, ki sem ga sama predstavljala, dovolj jasno povedano in da je tudi razultat glasovanja na seji odbora 8 : 4, pokazal, da je dejstvo, da je treba delo tako pomembnega resorja, kar je tudi prej predsednik Vlade omenil in poudaril sedaj še enkrat, nadaljevati. Če želimo nadaljevati delo, tako črpanje kohezijskih evropskih sredstev kot tudi področje lokalne samouprave, ki zajema veliko število občin, v bodoče 212 občin, in mislim, da gre res za tako zelo zelo pomemben resor, da ne glede na sedaj izrečeno, lahko samo rečem, da očitno Služba vlade za lokalno samoupravo v tem mandatu ni imela ravno sreče, da je sedaj že tretji kandidat oziroma kandidatka za ministra. Čas pa gre naprej in delo je treba nadaljevati. V razpravah danes tukaj se je govorilo o temah, vezanih na pokrajinizacijo, regionalizacijo, doseženih in nedoseženih rezultatih. Tukaj bi lahko bili potem mogoče tudi tisti, ki prihajamo z obrobja Slovenije, ostri, pikri tudi v razmišljanju do tega, zakaj pa se mogoče že prej ni pomagalo, kot je bilo prej rečeno, Beli krajini, Kočevski, mogoče že prej tudi Pomurju. Če gledamo na skladen regionalni razvoj v smislu kvalitetnih prometnih povezav, potem bi verjetno lahko tudi jaz za nazaj razpravljala, kdo je bil odgovoren, katera politična stranka je vodila katere resorje, ali je morebiti zdaj ta stranka v opoziciji, ali je bila v koaliciji in tako dalje, in bi tukaj bilo lahko izredno pestro. Menim, da je škoda, da sedaj razpravljam o tem, zakaj se mogoče takrat ni za Kočevsko in Belo krajino na področju prometa naredilo bistveno več, kot se je. Kvalitetne ceste ni, kar je nujno potrebno. Ali naj potem kakor koli očitam prejšnjim ministrom, razmišljam o očitkih, ne vem, katerim vsem vladam. Lahko bi tukaj tako razpravljali, vendar menim, da je škoda. Sama bom kandidatko podprla. Prepričana sem, da je tukaj iz tega, kar smo imeli poslanke in poslanci, posebej še člani Odbora za lokalno samoupravo priložnost videti, da je bila prisotna praktično na sejah, v primeru, da ni bilo ministra, ga je zamenjevala oziroma je kot državna sekretarka zagotovo tista, ki je to področje tudi strokovno v zadnjem letu dni zagotovo spremljala. Treba je iti z delom naprej. Evropska sredstva je treba črpati v čim večji meri. O tej uspešnosti, kdo si sedaj lasti pa tako dalje, tukaj bi lahko na nekaj konkretnih primerih pokazala, da je bilo kar nekaj novih razpisov tudi v tem mandatu izpeljanih. Tisti, ki na področju lokalne samouprave imamo operativno tudi priložnost delovati ali pa se tudi več vključevati, lahko to dokažemo s konkretnimi primeri in projekti. Da bi zdaj si ta vlada lastila samo rezultate prejšnje vlade, tukaj moramo biti fer, da ni čisto tako. So nekateri projekti, ki se leta in leta nadaljujejo, kar nekaj pa je bilo razpisov, vemo, kateri javni razpisi, četrti, peti, ki pa so bili v tem mandatu. Vemo to, in tukaj nikar ne obračajmo besed. Ni tukaj z moje strani izražen nek zagovor nekomu, ampak govorim samo o dejstvih, ki so merljiva, možnost jih je prikazati in izkazati. O delu kandidatke za ministrico. Jaz mislim, da je s tem, ko je spoznala področje dela, zagotovo, ko je prva oseba ministrstva, je ta odgovornost, ta pogum, kot je bilo prej rečeno, in tudi smele odločitve so zagotovo še v večji meri tudi na njeni strani. Jaz sem prepričana, da z dosedanjim enoletnim delom že na področju resorja, skupaj z dr. Henrikom Gjerkešem, dosedanjim ministrom, kateremu bi se tudi sama želela zahvaliti za zelo kooperativno sodelovanje, tako kot podpredsednica Odbora za lokalno samoupravo pa tudi kot poslanka pa tudi na drugi strani kot županja na področju lokalnih skupnosti, ker mislim, da je tukaj resnično pokazal veliko mero širine, ne glede na to, za katero območje Republike Slovenije je šlo. In prepričana sem, da to njegovo delo pri pripravi zakona o skladnem regionalnem razvoju, še z nekaterimi dopolnitvami, da bo to sprejetje zakona v kratkem, in tisto, o čemer je bilo prej rečeno tudi na seji Odbora za lokalno samoupravo, da se bo poskrbelo za Pomurje, Kočevsko, Belo krajino, morebiti ne za Podravje, morebiti ne za Koroško, mogoče ne za Ilirsko Bistrico ali kje drugje, da ne bomo govorili samo o nekaterih krajih, ali pa mogoče tudi za Idrijo. Tako bi tukaj rekla, da je zakon o skladnem regionalnem razvoju nujen. Nujno je tudi tukaj k zadevi pristopiti v tej smeri, da bo bolj pravičen za vse, da bodo tudi območja, tudi sama s takšnega prihajam, ki imajo danes težave in ni enostavno te težave prebrosti. Prej je bila tudi ena od predstavitev stališč poslanskih skupin, kjer je bilo rečeno, da je samo zaradi te vlade kriza, recimo na območju Bele krajine, bilo je rečeno v Sloveniji, se pa ne morem strinjati. Ker kriza tekstilne industrije pa tudi ostalih področij je kriza ne samo Evrope, ampak je praktično povsod po svetu. Treba le biti v nekih razpravah dovolj eksakten in jasen, ne samo na splošno kriviti. Ker lahko se spremeni obdobje, pa je obdobje še iste vlade lahko obdobje neke druge vlade ali pa drugačne koalicije, pa bo mogoče potem zopet kdo na koga krivdo prevaljeval. Bistvo je, da se na področju skladnega regionalnega razvoja delo nadaljuje odločno, jasno, ker mislim, da bomo lahko največ prispevali poslanke in poslanci, ko se bomo skupaj odločali, se uskladili in prišli do kompromisa ter sprejeli potrebno zakonodajo. V mislih imam zakona o skladnem regionalnem razvoju, o financiranju občin, treba bo prisluhniti tudi ustanovitvi dveh novih občin in dajati vso podporo novi ministrici, saj pričakujem, da bo danes dobila podporo, da bo lahko nadaljevala delo, ki ga je praktično tudi sama že začela skupaj z dr. Henrikom Gjerkešem. Kandidatko za ministrico bom podprla in ji že zdaj želim veliko uspeha pri delu. Mislim, da je pa naša naloga, da kooperativno prispevamo k uspehu pri delu. Manj očitkov, manj napadov in več dobrih misli, pa bomo, sem prepričana, na boljši poti. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Bogovič. Pripravi naj se gospod Zanoškar.
Lep pozdrav, spoštovani podpredsednik, spoštovane kolegice in kolegi! Govorimo o članu vlade, ki naj popolni ekipo, ki je ostala brez enega ministra, v nekem smislu lahko parafraziramo, da govorimo o upravi podjetja, ki se imenuje Slovenija. In od delovanja uprave, kompetentnosti uprave je zelo veliko odvisno, kako to podjetje posluje. Danes kolegica, ki bo očitno vstopila v vlado, kakšne zelo velike podpore, vsaj moralne, nima od svojih kolegov, saj bolj poslanci o tem govorimo. Vsekakor mislimo, da je zelo pomembno, da bi bil na tem ministrskem mestu politično in strokovno kompetenten, močan minister. Sam ocenjujem, da ne bi bilo dobro, da bi v tej, sicer preveliki vladi po številu, sedaj začeli racionalizacijo pri lokalni samoupravi, regionalni politiki, črpanju evropskih sredstev. Bojim se, da bi ministri, ki bi ostali, med katere bi se porazdelila ta področja, vse premalo skrbeli za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, podobno kot imam mnenje o celotni vladi, da je bolj usmerjena k centralističnim težnjam kot k decentralizaciji Republike Slovenije. Mislim, da je v Sloveniji po napaki, ki se je zgodila v letu 2008, ko nismo sprejeli pokrajin, danes zelo težko pričakovati kakršenkoli premik v smeri regionalizacije v tej vladi. Mislim, da ima Slovenija danes v razvojnem smislu kar veliko vprašanj in težav ravno zaradi tega, ker nastaja nek razkorak med številnimi, po velikosti tudi zelo različnimi občinami, in državo na drugi strani in marsikateri regionalni projekt se danes težko umesti v prostor ali zanj dogovori in tu bi pokrajine zagotovo odigrale pomembno vlogo. Bojim se, da se v teh dveh letih ne bo storilo kaj veliko na tem področju, kvečjemu, kot smo slišali tudi iz predstavitve, skozi sistem financiranja občin, skozi določene analize, dodatno ugotavljanje, da je mogoče ta mreža občin prevelika, kar je bilo tudi čutiti iz te razprave. Mislim, da bi minister ali ministrica morala biti dovolj močna, da bi se s svojimi kolegi v vladi pogovorila, kaj pomeni, da vlada na eni strani sprejema zakon o skladnem regionalnem razvoju, v katerem poskuša vzpostaviti mehanizme, da sanira regije, ko zaidejo v velike težave, istočasno pa njeni kolegi v vladi, na primer, minister za zdravje, ukinjajo porodnišnice, govori se o ukinjajo tudi nekaterih pristojnosti v okviru zavodov za zdravstveno varstvo. Na drugi strani se ukvarjamo z ukinjanjem policijskih uprav, ministrica Radićeva ukinja določene energetske stebre. Podobno se veliko pristojnosti, ki so danes decentralizirane, počasi seli proti velikim središčem. Prepričan sem, da je to pot k centralizaciji, pot k večanju regionalnih razlik, ne pa pot k zmanjševanju le-teh in dajanju pristojnosti po principu subsidiarnosti tam, kjer se naj bi določene stvari urejale. Minister oziroma ministrica bi zagotovo morala biti tudi politično toliko močna, da bi pri črpanju evropskih sredstev povprašala kolege, da bi minister, zadolžen za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, povprašal okoljskega ministra, kdaj bo umeščena 3. razvojna os, prometnega ministra, da bi vprašal okoljskega ministra, kdaj bodo umeščene komunalne deponije v prostor, kdaj bodo odobreni programi za te komunalne deponije, za vodovode, kdaj bo kakšen drug okoljski projekt sprejet, kajti tukaj vidimo, da je veliko zaostanka. Na drugi strani pa se je treba pogovoriti z ministri, zakaj še ni razpisov za učinkovito rabo energije na področju osnovnega šolstva, vrtcev, razpisov za javno razsvetljavo in podobno. To so naloge po teži zelo pomembnega ministra, kajti od tega, ali bo Slovenija v teh letih počrpala 300, 400, 500 milijonov več sredstev iz EU, kakor jih bo v to plačala, je zelo veliko odvisno, kakšen bo razvoj Republike Slovenije. Glede črpanja sredstev lahko mirno rečemo, da lahko damo priznanje ekipi, da je v nekaterih postopkih dosegla določene poenostavitve v črpanju, po drugi strani pa mislim, da moramo biti toliko pošteni, da povemo, da so projekti, ki se beležijo kot prihodki v državi v zadnjih dveh letih, se pravi, v letih 2009 in v letu 2010, projekti, ki so bili razpisani v nekem drugem času v letih 2007, 2008. Sam lahko zelo konkretno povem, da v Občini Krško, iz katere izhajamo, smo doslej počrpali približno 10 milijonov evrov sredstev. Prav vsi razpisi so bili objavljeni v času prejšnje vlade, res pa je, da je bilo treba to procesirati v tej vladi. Želim, da bi imel minister Gjerkeš, ministrica Ploštajnerjeva tudi takšne rezultate v letu 2011, 2012, ko bomo sodili, kako uspešno in hitro bomo počrpali sredstva iz tistih razpisov. Prav je, da tukaj resnično in korektno govorimo in da si vsi skupaj prizadevamo, da bodo tudi vsi tisti, ki so pristojni za to, da se do teh razpisov čim prej pride, te razpise tudi izpeljali. Sam ocenjujem, kot smo že danes dejali, da je predsednik vlade odgovoren za vlado. Koalicija je odgovorna za njeno sprejetje, zato se v Slovenski ljudski stranki ne čutimo poklicane, da bi zagotavljali glasove za ministrico. Sam osebno pa ocenjujem, da na številnih področjih bo predlagana kandidatka, če hočete, tudi politično premalo močan minister, da bi na teh velikih projektih uspela s tem prebojem, zato sam ne bom dal glasa za, ampak bom glasoval proti temu imenovanju.
Hvala. Besedo ima gospod Zanoškar. Pripravi naj se gospod Majhenič.
Hvala, spoštovani predsedujoči. Kolegice in kolegi! V Poslanski skupini DeSUS si nikakor nismo želeli, vendar smo pričakovali, da bo razprava o kandidatki za resor o lokalni samoupravi in regionalnem razvoju zelo pestra in da bo ta razprava segala daleč čez okvirje, ki določajo razpravo o primernosti kandidatke, ki je predlagana. Obenem smo veseli in zadovoljni, da je predsednik Vlade spoznal kandidatko Dušo Trobec Bučan za primerno kandidatko za opravljanje te odgovorne funkcije. V teh razpravah, ki segajo daleč čez te okvirje je bilo slišati marsikaj. Zelo so bodle v oči izjave, ki so bile, da je bilo to izsiljevanje do predsednika Vlade, da mora ravno to kandidatkino imenovati, da predsednik Vlade ni imel druge možnosti in druge izbire. Ne verjamem niti v eno in v drugo. Verjamem, da ima predsednik svoje mnenje in da ima hrbtenico in pokončno držo, da si ne bi pustil izsiljevati bodisi od naše ali katerekoli druge politične stranke. Prav tako menim, da bi tudi predsednik Vlade verjetno imel široko paleto in veliko možnosti izbirati tudi druge kandidatke in kandidate, vendar se je odločil za to kandidatko, kar nam je tudi všeč. Pa najsi bo to tretja zamenjava na Ministrstvu za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, zame to ni toliko pomembno, ker vsaka zamenjava je šla kot ustaljena, usklajena kontinuiteta dela naprej. Tako je Ploštajnerjeva potrdila sodelovanje z ministrom Gjerkešem. Tako bo Gjerkeš potrdil sodelovanje s to novo kandidatko. Tako se ni bati in ni bojazni, da bi zaradi treh zamenjav to ministrstvo bilo oškodovano oziroma bi izgubilo na svoji dinamiki in razvoju. Tudi v tem času vseh treh zamenjav oziroma vsaj dveh zamenjav lahko vidimo, da se je ministrstvo dobro razvijalo, da je ohranjalo to dinamiko in da je ohranjalo to prilagajanje vsem tem zahtevam, ki so jih dali tudi vzroki gospodarske in finančne krize. V tem času lahko rečemo, da je ministrstvo dobro delovalo. In prav žal mi je, da bomo danes morali pomahati v slovo dr. Henriku Gjerkešu, ki ima zanesljivo veliko zaslug, da je to ministrstvo v tako dobri kondiciji, kot je. V tem času so se intenzivno črpala sredstva evropskih skladov. V tem času se je naredilo veliko pri odstranjevanju vseh administrativnih preprek za pridobivanje teh sredstev. V tem času se je intenzivno tudi razmišljalo o reorganizaciji lokalne samouprave in regionalnega razvoja. Zelo mi žal, da v tem času niso uspeli nekateri projekti, kot je ne nazadnje predlog, ki ga je dal kolega Miro Petek za razvoj Koroške, interventni predlog. Vendar na koncu koncev me v tem trenutku nekako tolaži dejstvo, da je v postopku drugega branja zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. Tudi to je nek obliž, ki smo ga doživeli z neuspehom pri zakonu o Koroški in prepričan sem, da bo tudi ta zakon, ki ima sicer danes veliko pripomb in ima veliko vloženih amandmajev. Vendar to me ne moti toliko. Bolj pomembno je, da se bo uskladil z vsemi interesnimi skupinami in da bo na koncu dosegel to formo, ki si jo vsi skupaj želimo. Da bo dosegel formo, skozi katero in preko katere bo možno začeti zmanjševati te razvojne razlike med posameznimi regijami. To pa zanesljivo ta zakon prinaša in ta zakon ima. Danes je bilo veliko razprav o vseh drugih stvareh, ki so in niso toliko povezane, absolutno ne, s primernostjo kandidatke. Seveda nas motijo stvari, ki so bile povedane, tako ukinjanje Policijske uprave na Koroškem, ukinjanje tudi drugih pomembnih institucij v določenih regijah, ki bodo pripomogle k temu, da se bo centralizacija uveljavila bolj, kot se je uveljavila do sedaj. Mi smo proti centralizaciji. Mi nismo proti oblikovanju pokrajinskega zakona, zakona o regijah, ker bi s tem zanesljivo dobile regije in pokrajine pristojnosti, ki jim gredo. Bile bi suverene pri odločanju, pri svojih odločitvah. Bile bi suverene pri vprašanjih svojega razvoja, razvoja vsake posamezne regije. Vendar vemo tudi to, da v tem trenutku je projekt pokrajin in projekt regij zelo zelo težka stvar, težka stvar ne samo zato, da ne bi dosegli nekega splošnega in širšega političnega konsenza, pač pa problematična zaradi tega, ker lansiranje novega zakona o pokrajinah zanesljivo pomeni tudi velik poseg v javnofinančno situacijo. Torej moramo imeti denar, da bomo realizirali ta projekt, ki je aktualen. Sploh za nas, ki prihajamo iz perifernih regij, je projekt aktualen in si ga želimo. Veliko stvari, veliko vsebin je, ki segajo na področje dela nove ministrice in kandidatke, vendar kar se tiče njenega dela, pa sem in najbrž ste tudi vi sami prepričani, tako kot smo v Poslanski skupini DeSUS, da je dosedanja državna sekretarka Duša Trobec Bučan dobro delala [[..]]Pri tem delu in v sodelovanju tudi z ministrom dr. Gjerkešem je pokazala svoje znanje, svoje izkušnje, in absolutno ni razloga, da ji ne bi zaupali, da ne bi verjeli v njeno sposobnost in odločenost, da bo ta resor vodila uspešno in kvalitetno, da ga bo vodila na tak način, da bomo zadovoljni tudi v vseh lokalnih skupnostih in regijah. Zato sem prepričan, da bo z vsem svojim znanjem, ki ga je do sedaj pokazala in vsem tistim, ki ga imajo posamezne politične stranke pri oblikovanju zakonodaje, tako zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja in tudi zakona o spremembah zakona o lokalni samoupravi, da bo z upoštevanjem vsega tega lahko zelo uspešna ministrica. In ne nazadnje, seveda me moti, da nekatere poslanske skupine govorijo, da je ne bodo podprle. Vendar ni razlog v njeni stroki. Ni razlog v njenih sposobnostih. Sedaj vidimo, da nepodporo dosega zaradi nestrinjanja z nekaterimi odločitvami Vlade, z vladno politiko, kar mislim, da je ne nazadnje zelo slabo zanjo. Torej ne gre zdaj na rovaš splošne vladne politike, da ne bodo dali glasu za njeno kandidaturo. Vendar vseeno upam, da bo kandidatura uspela in da bo kandidatka Duša Trobec Bučan postavljena za ministrico in da bo uspešno vodila ta resor, ki ji bo zaupan. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Silven Majhenič, pripravi naj se gospod mag. Franc Žnidaršič. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Po strokovni plati kandidatki sigurno ni mogoče očitati, da ni primerna, kajti ministrstvo, ki ga bo vodila, pozna in je seznanjena z vso tekočo problematiko, tako da ne potrebuje uvajalne dobe, kar je v tem času zelo pomembno. Očitno je, da gre za zelo odgovorno in občutljivo delo, kjer se zahteva sposobnega ministra, ki bo pripravljen prisluhniti tudi tistim lokalnim skupnostim, ki so do zdaj imele določene probleme tudi pri pridobivanju sredstev za realizacijo lastnih programov. Verjamem, da je težko nadomestiti ministra, ki je bil sposoben in strokoven in ki je moral odstopiti zaradi res nenavadnega prekrška ter s samim odstopom postavil zelo visok standard ministrom, ki so zaradi večjih napak bili interpelirani in do danes še niso odstopili. Zdi se mi nepotrebno, da se na veliko razpravlja o interesih posameznih statističnih regij in lokalnih skupnosti, kajti o tem smo razpravljali pri ostalih dveh predhodnikih in je že vse pojasnjeno. Bolj se mi zdijo pomembni vzroki za zamenjave, kot so premajhna politična podpora in lapsusi, ki se zgodijo po nepotrebnem. Res je nenavadno, da se v roku dveh let v istem ministrstvu zamenjajo kar trije ministri. Upam, da bo kandidatka, če bo potrjena, vzdržala naslednji dve leti, v kar ne dvomim, in ji pri njenem delu želim vso srečo. Hvala.
Gospod mag. Franc Žnidaršič. [[Ga ni.]] Gospod Franco Juri. [[Ga ni.]] Gospod Mirko Brulc. [[Ga ni.]] Gospod mag. Radovan Žerjav, ne želite razpravljati? Gospod Anton Kampuš, izvolite. Pripravi naj se gospod Miro Petek.
Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Kolegice in kolegi! Res je, bilo je kar precej zamenjav na tem ministrstvu, gospa Ploštajnerjeva je začela, za dr. Gjerkeša že moramo reči, da je bil odličen minister. Verjetno je nekaj od tega na tem ministrstvu pridobila tudi Duša Trobec Bučan, o kateri danes govorimo, in vemo, da je bila njegova tesna sodelavka, ki je sodelovala pri pripravi vseh zadev, ki se tičejo lokalne samouprave, regionalnega razvoja in tako naprej. Jaz ocenjujem, da je sodelovala tudi pri pomurskem zakonu ter tudi pri tem zakonu, ki je na mizi, torej o skladnem regionalnem razvoju, ki je zame vsekakor korak naprej. Zaradi tega bom spoštovano gospo Trobec Bučan podprl. Je pa res, da je k tej zadevi treba reči še kar precej zadev, zdaj ko je priložnost. Ocenjujem, da je pomembnost tega resorja takšna, da mi daje pravico, da razmišljam tudi o tem, da je ta resor tako pomemben, da bi si ta čas, dokler še vedno črpamo evropska sredstva, zaslužil samostojno ministrstvo, ne pa samo ministrstvo brez listnice, ker je ta resor tako pomemben za celotno Slovenijo, bi si skoraj upal trditi, da bi imel potem več teže. Če pa mi misli letijo nazaj, na to, kar pa se v Sloveniji dejansko dogaja v smislu regionalne politike, je jasno, da je regionalna politika v Sloveniji problematična. Res je, da se razlike v Sloveniji ne zmanjšujejo, še vedno se ne zmanjšujejo, ampak dejanski podatki kažejo, da se povečujejo, zato ni čudno, da je treba zakonodajo, vse podzakonske akte dnevno spremljati in jih tudi sistematično dopolnjevati. Zato je v Sloveniji skrajni čas, da dobimo zakon o skladnem regionalnem razvoju, o katerem tečejo razprave. Kaj pa to pomeni? Povezovanje skladnega regionalnega razvoja med lokalno in nacionalno ravnjo je v temu trenutku neustrezna. Prej je bilo rečeno, da se je črpanje ali pa vračilo finančnih sredstev začelo komaj po 2009. Ne vem, zakaj bi koga to motilo? Ne vem, zakaj koga to moti? Takrat so pa začela pritekati sredstva iz namena EU. Res pa je, da se je na podlagi tega moralo zgoditi marsikaj. Marsikaj pa pomeni, da je bilo veliko popravkov zakonodaje, da se je črpanje lahko izboljšalo in da smo dosegli tudi to, da so bili prijavljeni projekti uspešnejši, da smo usposobili tiste, ki so sploh projekte pripravljali, da so jih bili sposobni pripraviti in da se je ta pridobitev teh projektov, ki so tudi zagledali luč sveta, povečala. Jasno je tudi, da je bilo treba poenostaviti zakonodajo, jo narediti nekoliko razumnejšo, manj birokratsko. Torej smo šli v tej smeri, da so postopki bili čim manj zapleteni in čim bolj jasni. Dovolil si bom nekaj besed o zakonu o skladnem regionalnem razvoju, katerega ravnokar v delovnih telesih obravnavamo, in si danes dovolim reči sledeče, da ta zakon je korak naprej. Danes sem slišal ministra reči, da celo dva; ne bom tega zanikal zaradi tega, ker v tem novem zakonu o skladnem in regionalnem razvoju vidim novo kvaliteto. Torej ni vse samo dano županom, da bi znotraj regije izključno odločali o vsemu župani, ampak je odlična sprega županov, gospodarstva in tudi nekaterih nevladnih ali pa drugih, civilne iniciative ali kako drugače lahko temu rečemo. Tudi razpored ali pa število, procenti so za mene primerni. Prisiliti pa bodo morali vse tiste, ki znotraj regije sodelujejo, župane, gospodarstvenike in še druge, da se bo končno začelo to, kar v regionalnem smislu pričakujemo: dogovarjanje in pogovarjanje. Ampak ne samo dogovarjanje in pogovarjanje, ampak doseči konsenz; znotraj tega je treba doseči konsenz. Seveda je regijski svet tisti, v katerem bo vnaprej tekla še bolj silovita razprava in bodo morali prevladati argumenti, ne pa samo razpravljavska politika. Ocenjujem tudi, da je to dobro, da bodo znotraj tega morali sodelovati župani in gospodarstveniki. To pripelje do tistega, da bodo v regijski politiki na prvem mestu tisti programi, ki so pomembni, kot na primer ne samo zidovi, ne samo ceste, ampak delovno mesto. Vsi, prav vsi znotraj regije se bodo morali potruditi, da je na prvem mestu delovno mesto in tako naprej. Torej po logiki stvari, ne pa tako kot si posamezniki to predstavljajo. Seveda bo treba preseči tudi regionalne meje. Zakon prinaša subregionalno organiziranost, to pa pomeni povezovanje tudi občin iz kakšne druge regije, če imajo neke skupne interese. Če imajo skupne interese v smislu posameznih projektov, ki znotraj njihove regije niso bili usklajeni ali kako drugače. Subregionalna organiziranost, ki jo ta zakon prinaša, je pomemben prispevek k temu, da se bodo območja lahko med seboj povezovala tudi čezmejno – znotraj regij mislim seveda. Sem na koncu, pri pomurskem zakonu. Ne vem, zakaj vas skrbi, pomurski zakon je dal svoje rezultate in predvidevam, ko bo prišel do konca, bo dal tista pričakovanja. Vesel sem pa tega, da bodo v temu novemu zakonu o skladnemu regionalnem razvoju vpletene že neke dobre prakse, ki izhajajo iz tega pomurskega zakona; kar smo si seveda vsi želeli. Da pa ne bom koga razočaral, moram reči: spoštovane poslanke in poslanci, verjetno poznate, kakšne so bile alineje pri sprejemanju pomurskega zakona, da poročilo mora biti v parlamentu do konec tega meseca, za vsako leto. V kratkem pričakujem, da bo to poročilo tudi razjasnilo še tiste nejasne stvari, ki so v tem trenutku na mizi. Hvala.
Besedo ima gospod Miro Petek. Pripravi naj se gospod Miran Györek.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Te dni smo lahko marsikaj slišali in marsikaj prebrali o kandidatki, tudi na primer razmišljanja o njeni frizuri, ki je po moji oceni za njeno osebnost povsem primerna. Vendar to ni naša stvar, to ni stvar nas, parlamentarcev. Mi moramo razmišljati in razpravljati o tem, kako bo kandidatka vodila ta resor, ali je za to sposobna, ali je za to kompetentna. Mene osebno ni prepričala, da ji bo ta stvar šla dobro od rok. Spomnimo se samo razpravo o razvojni pomoči Koroški regiji. Takrat je bila povsem neprepričljiva. Zdelo se mi je, kot da na Koroškem že dolgo ni bila, če sploh kdaj. Na hearingu je govorila o razvojni pomoči Pomurju, Posočju, Pokolpju, o Koroški prav nič. Na že omenjeni razpravi okrog zakona o razvojni pomoči Koroški regiji se je gospa sekretarka ob razpravah kolega Pojbiča, ki je govoril o brezposelnosti, o velikih socialnih stiskah, odkrito hihitala. Včasih se bi skoraj tem razpravam že režala in to je bilo nespodobno za državno sekretarko in za bodočo ministrico. Našo pobudo zakona o razvojni pomoči Koroški regiji je vehementno zavračala in s tem pokazala, da država, ministrstvo tudi pod njenim vodstvom Koroški ne namerava pomagati, tako kot je pomagala Pomurju, in da bomo v Sloveniji tudi v prihodnje imeli Slovenijo treh hitrosti: na eni strani je Ljubljana z okolico, ki ji tudi namenjate posebne zakone. Slovenija druge hitrosti je Pomurje, ki jim gre ta koalicija znatno na roko, na tretjem mestu pa smo žalujoči ostali, na čelu s Koroško regijo. Očitno tudi kandidatka zagovarja regionalne razlike in zagovarja centralizacijo. Gospa kandidatka je očitno rada v političnih strankah, ki so na oblasti. Od leta 2006 do 2008 je bila v SDS. Toda v SDS je kadrovsko sito bolj gosto in se ni mogla povzpeti do državne sekretarke, kaj šele do ministrice. Tu pa gre že za vprašanje politične morale, politične kulture, kolikokrat kdo zamenja politično stranko in o tem tukaj ne bi. Sam nisem slišal njene jasne vizije okrog regionalizacije: kdaj pokrajine, koliko pokrajin, kakšna naj bo vloga regije oziroma pokrajine. Predvidevam, da je kandidatka, ki je bila v času od leta 2006 do 2008 v SDS, predvidevam, da podpira členitev Slovenije na 14 pokrajin, kolikor smo jih mi vložili v parlamentarno proceduro. Žal pa imamo sedaj nek nov zemljevid, ki ga riše slovenska policija in je narisala 8 pokrajin, s tem da je seveda policijsko upravo v Slovenj Gradcu ukinila. Kolega Zanoškar ima prav, da protestira proti temu, ker se mu regijske institucije selijo iz njegove mestne občine in bojim se, da bo na tem področju še večje siromašenje. Bojim se, da velike vloge v tej vladi gospa ministrica ne bo imela, in resnično se bojim, da bo v tej vladi več ali manj samo strošek. Toliko. Hvala.
Gospod Miran Györek. Naslednji bo razpravljal gospod Anton Colarič.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Očitno je, da kandidatka prevzema vlogo in nadaljuje delo uspešnega bivšega ministra. Njena prednost je, da je kot sodelavka ministra dobro seznanjena s stanjem tako na samem ministrstvu kot tudi s tekočo problematiko in z že začetimi zakonskimi projekti ter tudi z vsemi tremi osnovnimi področji v pristojnosti tega ministrstva. Ob tej priložnosti bi se želel osredotočiti predvsem na področje regionalnega razvoja. Upam in verjamem, da je tudi sama aktivno sodelovala pri pripravi predloga zakona o skladnem regionalnem razvoju, kjer je predlagatelj dobro in natančno obdelal realno stanje problematične regionalne neskladnosti v Republiki Sloveniji, predvsem zelo velike razlike med posameznimi regijami pri ustvarjanju BDP, razpoložljivosti delovnih mest oziroma brezposelnost, kritična demografska slika, neskladnost na področju izobrazbe prebivalstva, izkoriščenost naravnih in gospodarskih potencialov in tako naprej. Stališča in pristopi k reševanju regionalne problematike bivšega ministra so mene in tudi mnoge druge poslance navdali z upanjem, da bo med drugim prišlo tudi do krepitve relevantnih institucij in razvojne mreže. Kajti bivši minister se je zavedal in tudi potrdil, da regionalne in območne razvojne agencije zdaleč ne opravljajo zadovoljivo svojega poslanstva in zaupane jim vloge. Kot kaže, so regionalne razvojne agencije marsikje same sebi namen, kajti določene regije pospešeno zaostajajo v razvoju, denar se troši neučinkovito, mnogokrat nenamensko, in bi bilo nujno treba vzpostaviti temeljit nadzor nad njihovim delovanjem, predvsem pa nad razpolaganjem s finančnimi sredstvi. Zato upravičeno pričakujemo več iniciative od nove ministrice, kajti žal je to edina rešitev za sanacijo obstoječega stanja v nekaterih regijah, predvsem tu mislim na Pomursko regijo, katere poslanec sem. 27 pomurskih županov deluje namreč kot popolnoma razglašen orkester, ko gre za reševanje regionalne problematike skupnih regionalnih projektov, pa naj bo to vodooskrba, deponija odpadkov, financiranje raznih skupnih regionalnih institucij, kot je na primer pokrajinska študijska knjižnica in tako naprej. Očitno je, da ni druge rešitve, kot da pride dirigent od zunaj, prevzame komando, pa naj to izpade še tako centralistično ali kakor koli že. Zato bodo delno kar držale kritike od zunaj, da smo si marsikje krivi tudi sami za neučinkovitost izvajanja programov, kar me pri takšni strukturi županov in lokalne samouprave, raznoraznih regijskih svetov in tako dalje niti ne čudi. Z bodočim zakonom o skladnem regionalnem razvoju naj bi se pripravile tudi nekatere uredbe o regionalnih razvojnih programih in pravilniki o regionalnih razvojnih agencijah, ki zaslužijo temeljito obravnavo, saj bodo ključnega pomena pri izvajanju tega nadvse potrebnega zakona. Nekatere strokovne študije kažejo namreč, da pristop in način reševanja razvojne regionalne neskladnosti doslej ni bil pravilen, lahko bi celo rekli, da je bil neučinkovit. Že v izhodišču se ni upoštevalo, vsaj kar se tiče razvojnih vprašanj Pomurske regije, izkoriščanja oziroma spodbujanja in aktiviranja vseh štirih relevantnih regionalnih kapitalov, to je gospodarskega, socialnega, človeškega in naravnega. Samo investiranje v gospodarski kapital po teh študijah očitno ne zagotavlja trajnostnega razvoja niti ne zmanjšuje nastale neskladnosti razvoja regij. Če se vrnem na Pomursko regijo in na način reševanja regije, je ta, žal, neuspešen. Tisti, ki govorijo o uspešnosti izvajanja zakona o razvojni podpori Pomurju, očitno ne razumejo ali pa ne želijo gledati na vprašanje spodbujanja razvoja širše in strokovno. Pomurje kot razvojno najbolj ogrožena regija v državi je v zadnjem desetletju prejelo tudi največ razvojnih spodbud, izraženih bodisi kot delež v regionalnem BDP ali na prebivalca. Kljub temu se razvojne razlike med Pomurjem in povprečjem Slovenije še naprej povečujejo, zlasti na socialnem področju. Tudi novi regionalni razvojni program 2007–2013 in državno razvojna resolucija do leta 2023 Pomurju ne prinašata preobratov. Razvojno ogrožene regije v Sloveniji dobijo dvakrat več razvojne pomoči kot drugi deli države. Ta v Pomurju znaša 250 do 300 evrov na prebivalca, okoli 2 % regionalnega bruto domačega proizvoda. Kljub temu se ključni neugodni razvojni trendi niso preobrnili. Demografsko ogrožena je regija po številu in starostni sestavi prebivalstva, slabšanje se nadaljuje. Prebivalstvo se znižuje že od leta 1981, od osamosvojitve naprej je padlo število prebivalstva za 10 tisoč s 132 tisoč za 10 tisoč manj. Če bo šlo to tako naprej, bo v naslednjem desetletju padlo na številko 115 tisoč, to kažejo strokovne študije in napovedi. Nadaljuje se tudi staranje prebivalstva, stopnja brezposelnosti je v vsej državi najvišja ravno v Pomurju. Blaginja preostalega prebivalstva regije je znatno nižja od državnega povprečja, ljudje so slabšega zdravja, imajo manj služb in te, ki so, so praviloma slabše plačne. Dvakrat višji od državne povprečja je delež ljudi, ki v Pomurju živi od socialnih podpor. Zaostanek po dohodku na prebivalca v primerjavi z osrednjeslovensko regijo se je v zadnjem desetletju poslabšal in se slabša vsako leto za 1 %. Da omenim samo še samomorilnost, predvsem žensk je za dvakrat višja kot v državi, ki je v smem svetovnem merilu na visokem 9. mestu po samomorilnosti. Celotna regija je proglašena za ogroženo območje. Razvojnih problemov Pomurja se, vse kaže, ne bo dalo odpraviti s samo zvišanjem priliva naložb. Razvojne trende v regiji bi bilo treba obravnavati strukturno tako na strani gospodarskih kot socialnih, človeških in naravnih učinkov naložb. Lahko je reči, da mora biti razvoj regije trajnostno uravnovešen in integriran; ampak – kako to zagotoviti v postopkih priprave in pri vrednotenju različnih scenarijev razvojnih programov? Po kakšnem postopku bi bilo sploh mogoče graditi razvojne scenarije? To so praktična vprašanja, ki bi jih zelo rad postavil ministrici. In ta vprašanja morajo pripravljavci programov tudi upoštevati, ko se soočijo z nalogo priprave trajnostnega uravnovešenega razvojnega programa. Ocenjujem, da je pomemben razlog za razvojno zaostajanje Pomurja preozka in nestrukturirana obravnava razvojnih programov. Zanimajo me stališča in pristop, predvsem pa priprava ustrezne strategije. Pomurje potrebuje razvojno strategijo, v kateri bo razvoj dober za vse. Oblikovanje takšnega razvojnega programa pa žal ni preprosta naloga in to je naloga, ki jo prevzema nova kandidatka oziroma bodoča ministrica. Najbolj ranljive skupine prebivalstva in lokalne skupnosti imajo slabšo sposobnost izkoriščanja novih priložnosti in zato jih izrabijo tisti, ki so že itak na boljšem, s čimer se prepad samo povečuje, kar ni trajnostno in niti ni pravično; in to bi morala imeti nova ministrica v mislih. Samo z eno vrsto kapitala je težko dosegati trajnostne učinke. Povezovanje različnih kapitalov in projektov k integriranemu smotru je izrazito kompleksna naloga, zato je pred ministrico kar nekaj težkih nalog. Tisti, ki mislimo, da je to neko ministrstvo drugega razreda, se močno motimo. Še kako pomembno ministrstvo in kako pomembna odgovornost od vseh, ki delajo na tem ministrstvu, zahteva kar nekaj sposobnosti in kompetenc in tudi pomoči drugih resornih ministrstev. To ministrstvo bi moralo delovati, integrirano, skupaj, medresorno, če hočemo, da bo nekaj učinka od tega ministrstva in bodoče ministrice. Toliko. Hvala.
Besedo ima gospod Anton Colarič. Naslednji je gospod Janko Veber.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! Predlog predsednika Vlade, da danes imenujemo za ministrico brez resorja, odgovorno za lokalno samoupravo in regionalno politiko, gospo Dušo Trobec Bučan, bom seveda podprl, kot sem jo podprl že tudi na seji Odbora za lokalno samoupravo. Danes je bilo že veliko besed povedanih o njeni strokovnosti, o delu tega ministrstva itd. Predvsem bi pa opozoril na zadevo, o kateri že kar nekaj časa razpravljamo in ni prišlo do sprememb, in sicer je to zakon o financiranju občin. Pred nekako šestimi leti je bila sprememba zakona, ki je marsikaj postavila na glavo, in upam, da si bo ministrica in ta resor za letos postavila cilj, da pridemo do pravičnega zakona o financiranju občin, ki bo upošteval tudi večjo vlogo mestnih občin in tudi glavnega mesta Slovenije. Seveda sem zadovoljen, da smo v tem mandatu zakon o glavnem mestu že potrdili in delno popravili krivice, ki so bile pred leti narejene z zadnjo spremembo, zakona o financiranju občin, vendar sem prepričan, da je treba sprejeti zakonodajo, ki bo omogoča tudi bistveno boljši razvoj mestnim občinam, večjim sredinam. Seveda bo treba ravnovesje med malimi občinami, mestom, mesti in glavnim mestom, vendar upam, da bo bodoča ministrica ta zakona vzela v prioriteto, da bo to tudi prioriteta te vlade in da bomo v letošnjem letu prišli do zakona, ki bo po meri Slovenije in glavnega mesta te države. Hvala.
Gospod Janko Veber, imate besedo. Naslednji bo gospod Bojan Kontič.
Hvala za besedo. Ob današnji točki dnevnega reda, ko poskušamo pripeljati zadevo do imenovanja gospe Duše Trobec Bučan kot kandidatke za ministrico brez resorja, do tega, da bo lahko tudi svečano prisegla pred Državnim zborom, je treba vendar povedati, mogoče tudi v uvodu v moji razpravi, da se lahko zahvalimo dr. Henriku Gjerkešu za dobro sodelovanje s poslanci kot predstavniki lokalnih skupnosti, predvsem pa mislim, da je zelo pomembno, da je prišlo do odziva predvsem na izjemno zahtevane razmere, ki so nastale v oddaljenih krajih Republike Slovenije od glavnih prometnic, predvsem z nastopom gospodarske in finančne krize. Če je kaj treba pri delu trenutne vlade izpostaviti in kar se bistveno razlikuje od prejšnjih vlad, je ravno to, da je zelo konkretno posegla z rešitvami prav na ta območja, pa naj bo to Zakon o Pomurju kot tudi ustanovitev Razvojnega sveta za Belo krajino in Kočevsko, s katerim se je predsednik Vlade odzval na to, da je treba čim prej vzpostaviti mehanizem za ponovno spodbuditev tako gospodarske rasti kot tudi predvsem preprečiti negativno demografsko sliko ob obmejnih območjih, predvsem tudi v Pokolpju, kamor spadajo občine iz Bele krajine in Kočevske. To so tisti izzivi, ki so ne nazadnje tudi zelo uspešno v tem delu obravnave zakona o skladnem regionalnem razvoju preneseni v besedilo tega zakona, kar pomeni, da se je dejansko poskušalo posnetek stanja prenesti tudi v besedilo zakona, ki ga obravnavamo v Državnem zboru. To je tista bistvena sprememba tudi glede na prejšnjo vlado, kajti velikokrat je hodila po terenu, velikokrat je veliko obljubila, zelo malo pa naredila. Če samo pogledamo razvojne osi, tretja, tretja A, četrta razvojna os – kdaj sta že takratni predsednik Janša in minister za okolje Podobnik zasadila lopato na Koroškem, pa ¸po tej lopati ni bilo, lahko rečemo danes, popolnoma nič. Učinkovito delo na regionalni politiki je eno od tistih, ki je velik izziv za vse nas, kajti podatki kažejo, da so ravno obmejna območja dejansko najbolj izpostavljena. To je tisto, kar tudi pričakujem od nove ministrice, da nadaljuje s tem delom in da tudi v Državnem zboru pripeljemo zakon o skladnem regionalnem razvoju do tretje obravnave in tudi dokončnega sprejema in uveljavitve tega zakona. Namreč, od uveljavitve zakona o skladnem regionalnem razvoju je odvisno tudi izvajanje ukrepov, ki jih je pripravil Razvojni svet za Belo krajino in Kočevsko. Program je pripravljen. Ovrednoten je v višini 20 milijonov evrov za obdobje 2011–2016 in sprejetje tega zakona pomeni tudi možnost izvajanje teh ukrepov, teh sredstev, ki so zagotovljena v proračunu za 2011, 2012 in jih bodo tudi naslednji proračuni tudi na podlagi tega zakona do leta 2016 vsebovali. Tudi očitek, ki je bil dan s strani predstavitve stališča Poslanske skupine SDS, da so nekatere občine izključene iz Pokolpja, neupravičeno, moram odločno zavrniti. Pokolpje je bilo ustanovljeno pred petimi leti oziroma leta 2005 z namenom, da se povežejo občine, ki imajo največje razvojne probleme ob meji, ob Kolpi. Dejansko so s to odločitvijo prispevali odločilno tudi k temu, da je program za Pokolpje bil zelo hitro pripravljen in da smo, lahko rečem, prehiteli sprejetje zakona o skladnem regionalnem razvoju. Vključene so pa vse tiste občine, ki imajo izjemno velike razvojne težave tako zaradi visoke stopnje brezposelnosti, zaradi demografskih težav, zaradi dostopnosti, torej zaradi izgradnje infrastrukture in s tem dostopnosti do večjih središč. Vse to so tiste naloge, ki so nas pravzaprav takrat povezale, zato da smo ustanovili območno razvojno partnerstvo Pokolpje. Želim si tudi, da bi v prihodnosti to območno razvojno partnerstvo ohranilo svojo samostojnost pri delu in da bi se resnično tudi okrepile predvsem tiste institucije, ki skrbijo za to, da bo to območno razvojno partnerstvo tudi v praksi dobro funkcioniralo. V mislih imam seveda podjetniški inkubator Kočevje in tudi na območju Bele krajine ustrezne institucije, ki so vključene, zato da se ustrezno usposobi razvojni menedžment in se s tem tudi pripravijo ustrezne razvojne naloge, ki bodo potem tudi uvrščene kot tiste, ki se jih lahko občine ali pa podjetja poslužujejo na posameznih razpisih. In kar je zelo pomembno za ta obmejna območja: predvideno je, da bodo vsa ministrstva morala določiti ali dodatne točke, s katerim ovrednotijo dodatno programe, ki prihajajo iz objemnih območij, ali pa zagotoviti zelo konkretna finančna sredstva, s katerimi neposredno pomagajo na teh območjih. To je tista res bistvena razlika od vsega tega, kar smo se do nedavnega pogovarjali o skladnem regionalnem razvoju, kajti dokazano je, da so se razlike povečevale, ne zmanjševale in da je treba ta trend odločno zaustaviti, če želimo, da resnično tudi v Sloveniji uvedemo neko primerno raven razvoja prav v vsem delu Slovenije. Za ukrepe, ki so ta hip že v izvajanju, pričakujem, da jih bo uspešno nadaljevala tudi kandidatka za novo ministrico. Pri tem ji želim veliko uspeha in sreče pri svojem delu. Hvala.
Gospod Bojan Kontič. Naslednji bo gospod Jakob Presečnik.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Pozdravljam odločitev predsednika Vlade, da ohrani ministra oziroma ministrico za to področje. Sicer bi si želel, da bi kdaj pri temeljitejši reorganizaciji vlade, pa ne mislim poimensko, ampak glede ministrstev, za kar bo morda v naslednjih mandatih tudi primeren čas, razmišljali o tem, da je to področje, ki bi lahko pomenilo resor, ki bi lahko bilo Ministrstvo za lokalno samoupravo, regionalni razvoj in bi imeli ministra z listnico, torej ne ministrice brez listnice. Ampak to je razprava za drugo priložnost in razmislek v tej smeri. Kandidatko zelo težko ocenjujem, ker če sem povsem pošten, njenega dela in nje osebno pravzaprav ne poznam prav dobro. Zaupam pa izbiri predsednika Vlade, ki si sodelavce izbira sam in glede na to, da mu zaupam, bom za njegov predlog tudi glasoval, ne pa zato, ker posamezna koalicijska stranka misli tako, druga pa drugače. V koaliciji je neka politična higiena, ki narekuje, da projekte, kot je imenovanje ministrov pa morda najpomembnejše projekte, ki si jih vlada zada v določenem mandatu, da ji koalicija nudi ta support tudi v Državnemu zboru. Pri nas žal te politične higiene nekoliko primanjkuje. Kot je bilo povedano, so v temu sklopu, v temu delu zajeta tri področja, ki so zelo pomembna. Lokalna samouprava – nadvse pomembno področje. Tukaj bo vsekakor treba razmišljati o določenih spremembah, v mislih imam predvsem zakon o financiranju občin. Spremembe tega zakona so bile napovedane že nekajkrat in upam, da ne bodo več velikokrat napovedane, ampak da se bo pristopilo k realizaciji. Pa ne zato, da bi me zdaj kdo želel označiti kot tistega, ki nasprotujem manjšim občinam oziroma opazujem posledice, ki so nastale s to lokalno samoupravo. Veliko nalog, ki jih sicer ne bi, so te male občine, manjše občine, da ne bom krivičen, v svojem obdobju trajanja postorile. V mislih imam predvsem komunalno infrastrukturo, prometno infrastrukturo bivalno okolje se je zanesljivo izboljšalo, seveda pa je vprašanje, kaj vse štejemo v kvalitetno bivanje v določenem okolju. Če gledamo bolj široko, naletimo zelo hitro tudi na težave s tem drobljenjem, ki smo mu v Sloveniji priča. Še enkrat povem, da je bilo pametno s strani tistih, ki so ustanavljali nove občine, zato ker je zakonodaja tako napisana, zato ker so bili za to nagrajeni, kaznovani pa tisti, ki so ostajali v obsegu, kot je bil pred nekaj leti. Zato jih tudi razumem, ampak zdaj mislim, da smo to obdobje nekako prešli in je treba razmišljati tudi o tem; ne o kaznovanju manjših, ampak o nagrajevanju tistih, ki bodo pripravljeni na združevanje. Kajti proces naj bi šel v to smer. So projekti, ki presegajo sposobnosti manjših okolij, lokalnih skupnosti in tukaj bo treba najti recept. Nič novega ne bom povedal, če se zdaj preselim na pokrajine, da sem v prejšnjem mandatu, mislim, da kot edini opozicijski poslanec, tudi podpiral prizadevanja prejšnje vlade za ustanovitev pokrajin. Zato, ker se mi je zdelo, da je treba ta korak narediti, ga spremljati in spreminjati, če bi bilo potrebno. Danes smo na temu zelo spolzkemu terenu, kjer pokrajin nimamo in to je dodana vrednost problemu, ki ga imamo z manjšimi občinami. Te manjše lokalne skupnosti niti ne bi bile v težavah, če bi imeli pokrajine, ker bi pokrajine vodile investicije oziroma projekte, ki presegajo to, kar v manjših lokalnih skupnostih enostavno ni moč postoriti. Zato mislim, da bo treba o tem ne le razmišljati, ampak tudi kaj postoriti. V tem trenutku se zavedam, da je pokrajinizacija Slovenije ali regionalizacija, kakor koli jo imenujemo, utopična misel v tem parlamentu in da pokrajin v tem mandatu zanesljivo ne bo. Kandidatko sem tudi povprašal, kaj meni o številu pokrajin, kako vidi te pokrajine, kako vidi zakonodajo, ki je bila pripravljena na tem področju, pa v njenem odgovoru ni moč zaznati ravno navdušenja nad tem, kar je bilo pripravljeno in verjetno bi tudi konceptualno stvari spreminjala, za to je pa premalo časa. Prav tako tudi soglasja v tem hramu parlamentarne demokracije glede števila pokrajin in vsebine, ki naj bi bila na prvem mestu nalog in pristojnosti, v kratkem ne bo. Ko pa se oziramo na tretje področje, to je črpanje evropskih sredstev – to se sliši tako, kot da nam Evropa nekaj daje, v bistvu gre za črpanje naših sredstev. Če smo dovolj uspešni, jih počrpamo nazaj, če pa nismo dovolj uspešni, ima pa Evropa presežek glede na naše finančno vplačevanje teh sredstev v proračun. In tu je napredek, ki ga je treba priznati in tega boste verjetno priznali tudi tisti, ki se sicer z vladno politiko ne strinjate. Zato je tudi toliko bolj pomembno, da ta služba ohranja svoj status in da v času, ko uspešno črpamo sredstva, ne spreminjamo pravil in organiziranosti, ker se bomo zapletli ali zahodili, bi kdo dejal, v teh postopkih. Tako je to še ena pravilna odločitev, ki je dejansko bila sprejeta. Ampak, ko govorimo o razvoju, je zelo pomembno, kako bo bodoča ministrica uspela sodelovati s kolegicami in kolegi v vladi. Mislim, da je to zelo pomembno. Ko govorimo o razvoju, bomo verjetno morali v prihodnje svoj pogled, pa morda kdaj tudi prst usmerit v koga od ostalih kolegov v tej vladni strukturi. Ko govorimo o razvoju, bo seveda morala kaj več postoriti tudi ministrica za gospodarstvo. Ne bom pozabil razprave tu v tej dvorani glede zakona o obvezni udeležbi delavcev pri dobičku. Opozorjen sem bil, da s tem, ko ta zakon zagovarjam, skupaj s poslansko skupino takrat in še z nekaterimi kolegicami in kolegi tu v dvorani, da ogrožam konkurenčnost slovenskega gospodarstva. Da so v tujini investitorji, da ne rečem kar na meji, ki čakajo, ali bo ta zakon, katerega prvopodpisan sem bil, sprejet ali ne: če bo sprejet, bodo šli drugam, če pa ne bo sprejet, bodo prišli pa v Slovenijo. Zdaj se sprašujem, kje so se izgubili na tej poti v Slovenijo. Prav zanimivo bo slišati, kako konkurenčnost zaradi tega, ker tega nismo storili, napreduje. Te podatke si želim slišati in tudi povem, da jih bom v svojih razpravah in tudi vprašanjih iskal tudi v naslednjem obdobju tega mandata. Torej, dela je več kot dovolj. Mislim, da je treba tudi prisluhniti – in tu mi je kandidatka pritrdila – slovenski stroki na tem področju. Mislim, da sicer tople vode ne bomo več izumljali in da imamo analiz o lokalni samoupravi oziroma o pokrajinah več kot dovolj in da je dobro morda vse to samo še enkrat prelistati, preučiti in razmišljati, kaj na tem področju storiti. Strokovnjakov za to zanesljivo imamo veliko, tudi izven službe, ki jo bo ministrica obudila. Torej bom za ministrico glasoval, za kandidatko glasoval, in zaupam torej presoji predsednika, ki je po pogovoru s kandidatko ugotovil, da je primeren in dober kader. Prepričan sem, da bo nadaljevala uspešno delo odhajajočega ministra in tudi sam naj povem, da mi je žal, da ta minister zapušča to ekipo, ampak zgodilo se je pač to, kar se je zgodilo, in njegovo odločitev spoštujem. Torej, kandidatka moj glas za ministrico seveda ima.
Besedo ima gospod Samo Bevk, naslednji bo gospod Ljubo Germič, če ga ne bo, potem gospod Ivan Grill.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Kandidatko za ministrico gospo Dušo Trobec Bučan bom seveda podprl. Tudi glede na doslej predstavljena stališča poslanskih skupin in poslancev verjamem, da bo dobila dovolj glasov, da bo lahko nadaljevala svoje delo, tokrat ne kot sekretarka, temveč kot ministrica te službe. Če bi imeli drugačen sistem v tej državi, če bi imeli mandatarski sistem, potem predsedniku Vlade sploh ne bi bilo treba spraševati parlamenta oziroma Državnega zbora, ali je nek kandidat ali kandidatka primeren za to mesto. Dovolj bi bilo že to, da bi se premier pogovoril s kandidatom oziroma kandidatko in stvar bi bila zaključena, kabinet bi bil popolnjen, brez tega, da bi opravljali te dolge razprave tako na matičnem odboru kot tudi na seji Državnega zbora. Mene je kandidatka Duša Trobec Bučanova prepričala tako na razgovoru v poslanski skupini kot tudi na seji matičnega delovnega telesa, nima pa po poslovniku možnosti, da bi sodelovala na plenarnem zasedanju in še tukaj predstavila svoj program dela. Ta zamenjava je prišla ravno sredi obravnave zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, se pravi v nekem zelo delikatnem trenutku, vendar menim, da bomo kljub številnim pripombam, ki jih imamo na ta zakon, da bomo ta projekt pripeljali do konca. Tako ne bo vsaka posamezna ogrožena pokrajina ali območje v Sloveniji dobilo nov zakon, kot je bilo to primer pri Prekmurju. Mislim, da je zelo pomemben 25. člen tega zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, ki govori o obmejnih problemskih območjih, ki obsegajo obmejne občine in občine, ki neposredno mejijo na te obmejne občine, kajti ta obmejna problemska območja so prednostna območja vseh razvojnih politiki. Naj jih samo nekaj naštejem, kot so: Obsotelje, Kozjansko, severna Primorska oziroma zgornje Posočje z Idrijskim in Cerkljanskim, potem Kočevska, Bela krajina in Brkini in tako dalje in še bi lahko našteval. Zato se mi zdi eden bistvenih ukrepov, da bi Vlada v tej novi razvojni strategiji, s katero je začela razpravo ravno včeraj, v ta program uvrstila tudi malo bolj ambiciozno najprej umeščanje tako imenovanih razvojnih osi v prostor in tudi potem gradnjo tretje, tretje A, tretje b in četrte razvojne osi ter dokaj učinkovito tudi črpala sredstva iz evropskih skladov za te prepotrebne investicije. Pri 24. členu pa bi bilo morda treba poleg težke prometne dostopnosti in velikega območja Nature upoštevati še nekatere druge kriterije, kot so, recimo, neugodne demografske razmere oziroma neugodna demografska struktura, nesorazmerna struktura gospodarstva. Naj omenim, če je na nekem območju neke občine ali na območju več občin zgolj ena velika gospodarska družba in če iz različnih razlogov ali če se lastnik odloči, da bo to proizvodnjo preselil v drugo državo ali drugi del države, potem lahko čez noč izgubimo 500, tisoč, tisoč 500 delovnih mest in to je prav velik udarec za tako območje. Po mojem mnenju bi v ta problemska obmejna območja morala spadati tudi tista območja, ki imajo značaj gorske ali pa hribovske občine. Kajti, predvsem zelo težka dostopnost do avtocestnega in železniškega križa pomeni velik razvojni zaostanek za ta območja. Po mojem mnenju bo treba dopolniti zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja tudi s temi elementi, tako da bi lahko prišli do razvojnih sredstev tudi na nekaterih drugih območjih, ki sedaj niso zarisani na tem zemljevidu. Prav gotovo med ta območja spadajo tudi občine, kot so Železnici, Cerkno, Idrija in še nekatere druge, ki jih trenutno na tem zemljevidu ni. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Ivan Grill. Naslednji bo gospod Andrej Magajna.
Hvala lepa za besedo. Odlično izhodišče mi je dal sedaj v razpravo eden izmed koalicijskih poslancev, ki je razpravljal nekoliko prej, ko je poudaril, da je izredno pomembno, da bo bodoča ministrica – verjamem, da bo seveda izglasovana –, imela podporo tudi ostalih ministrstev in tudi predsednika Vlade. Očitno bo zelo dobro sodelovala samo z državnim sekretarjem na ministrstvu za zdravje, kajti le on je danes tukaj prisoten, ki posluša to razpravo. Pričakoval bi, da bi bilo tu nekaj več ekipe s strani ministrov, predvsem pa predsednika Vlade, ki jo je tudi predlagal. Ravno tako je ta koalicijski poslanec povsem odkrito priznal, da nje ne pozna, ne pozna njenega programa – govorim o kandidatki –, ne pozna, kako razmišlja za naprej; da pa verjame predsedniku Vlade, ki pa je tukaj povedal, da je v dveh urah uspel prepoznati, da je to odlična in primerna kandidatka. To se mi zdi res nenavadno, da lahko v dveh urah uspeš z nekim razgovorom prepoznati vse tisto, kar je za tako ključen resor, za katerega sam tudi ocenjujem, da je, da je to mogoče prepoznati. Verjamem, da to ni; da je vse skupaj bila velika farsa, kajti prvi odzivi gospoda Pahorja so bili mlačni, razmišljal je celo, da ukine to ministrstvo. Vendar je bila potem njegova odločitev drugačna, verjetno zaradi raznih izsiljevanj ali pogojevanj stranke DeSUS. Da nima podpore ali tudi da ne poznajo vsebine njenega delovanja za naprej koalicijski poslanci, kaže tudi današnja izjava ali komentar Poslanske skupine Zares, ki so imeli gospo kandidatko na zaslišanju oziroma na predstavitvi, pa jih očitno ni uspela prepričati in se bodo do tega vzdržali. Če je pa razlog tudi pri njih neka politična kalkulacija ali špekulacija, pa to seveda ni korektno. Kar se tiče, recimo, predstavitve gospe kandidatke, sam nisem član tega odbora, nisem bil prisoten, sem pa prebral magnetogram. Moram reči, da je v njenem nastopu zaznati veliko podatkov, ki veljajo za nazaj. To jasno izkazuje, da je delala v tem ministrstvu, da je bila del te ekipe, vendar to ni dovolj. Mi ne potrebujemo sedaj podatke za nazaj, pa še ti so zelo zelo diskutabilni, bom potem skušal tudi o tem diskutirati, ampak predvsem se mi zdi pomembno, da bi v tej svoji predstavitvi nakazala prioritete za naprej. Tega pa ni bilo in to je tisto ključno. Sam sem tudi mnenja, da mora to ministrstvo resnično skrbeti za to, da bomo veliko sredstev iz Evropske unije uspeli tudi počrpati. Ampak če je ta sistem zdaj že tako uspešen, kot je, to mora biti zdaj avtomatizem. To zdaj ni več stvar ministra, da se bo z vsako tako zadevo moral neposredno sam ukvarjati, za to je množica uradnikov. Pa tudi to, kar je bilo tako vehementno izpostavljeno, kako je bilo to ministrstvo uspešno v črpanju evropskih sredstev. Sam menim, da temu ne moremo pritrditi. Res je, da se je v letu 2010, pa tudi že v 2009 veliko sredstev ali pa bistveno več sredstev prililo v državni proračun oziroma v Slovenijo. Ampak zakaj? Zato, ker se je to sejalo v času, ko je vodil ta resor minister bivše vlade, vlade gospoda Janše, in to dr. Žagar. Takrat so se pripravili projekti, ki so takrat tudi startali. Govoriti, da zdaj nekdo žanje nekaj, kar je nekdo drug sejal, da je to zasluga tega, mislim, da ni najbolj higienično. O delu tega ministrstva se bomo pogovarjali v naslednji vladi, ki ne bo ta, ki je zdaj, to bo ponovno vlada Janeza Janše. Takrat bomo videli, ali bomo kaj sejali. Trdno sem prepričan, da boste takrat, verjetno že leta 2013, sklicali izredno sejo Državnega zbora, kako nismo črpali nobenih sredstev – seveda ne, če ni bilo v tem mandatu nič sejanega! In to je tisto, kar je zaskrbljujoče. Kar se tiče vizije za naprej. Saj verjetno sama bodoča ministrica te vizije ne more pripraviti, če v vladnem programu, ki je uradni dokument, lahko zasledimo, ne boste verjeli, samo dve točki za leto 2011. In to zakon o financiranju občin – če to prevedemo, to bo zakon, ki bo občinam denar pobral. To je prvi pomemben zakon za vas, ampak očitno bo to za naše občine smrtni udarec. In drugi je zakon o lokalni samoupravi, kjer se bodo neke pristojnosti spremenile. Če so to prioritete te vlade in bodoče ministrice, potem mislim, da se nam slabo piše! Kar se tiče tako hvalospevnega zakona o regionalnem razvoju, o katerem smo opravili prvo branje. Koalicijski poslanci ste bili do njega zelo skeptični in zelo kritični. Ta zakon ni prava rešitev. To je slab zakon, ki se ga z amandmaji ne bo dalo popraviti. Tu zdaj iskati neko zasilno rešitev, ki bi nadomestila pokrajine – seveda ni. O pokrajinah je bila kandidatka na zaslišanju zelo skopa. Napisala je oziroma izjavila je samo to, da ni ideja o pokrajinah sicer zaenkrat dana v predal in da se vlada temu še ni odpovedala – poudarek je na "še ni". Bojim se, glede na to, da za leto 2011 nimamo ničesar, da tudi za leto 2012 ne bo ničesar. Slovenija pa bi pokrajine nujno potrebovala, kajti samo pokrajine so tiste, ki bodo ustvarile pogoje za enakomeren razvoj Koroške, Primorske, Prekmurja, Dolenjske, Bele krajine oziroma vseh delov Slovenije in ne samo osrednjega dela, kot je sedaj. Da ste neresni, kaže tudi glasovanje koalicijskih poslancev. Zakon o Koroški ste seveda zavrnili, o Prekmurju, kjer je bil političen "deal", ste podprli. Vse se dela na način jaz meni, ti tebi. Ampak to ni prav, kajti Slovenija je za vse enaka. Sam kandidatke ne bom podprl. Ne, da bi imel neka osebna nasprotovanja do nje, ampak mislim, da ne bo uspela, ne bo mogla, tudi če bo imela ne vem kakšno voljo in sposobnost kot oseba, tega v takšni vladi izpeljati. Zato mislim, da ne bomo dosegali pričakovanih ciljev. Hvala lepa.
Gospod Andrej Magajna. [[Ga ni.]] Gospod Alan Bukovnik, izvolite. Naslednja bo gospa Silva Črnugelj.
Hvala lepa. Spoštovani predsedujoči, spoštovane kolegice in kolegi! Saj ne vem, kje bi začel svojo razpravo o kandidati za ministrico za lokalno samoupravo in regionalizem. Pa naj se vrnem v tisto obdobje, ko so potekala ravno takšna pogajanja, kot potekajo zdaj s strani Slovenije z Evropsko unijo, in sicer potekala so pogajanja o finančni perspektivi 2007–2013. Takratna ekipa, ki je vodila ta pogajanja, je opravila odličen posel. Iz Evropske unije smo v obdobju 2007–2013 dobili na voljo za koriščenje 4,5 milijarde evrov. Od tega je bilo za regionalno politiko namenjene 1,6 milijarde evrov in tudi vse lokalne skupnosti in razvojne regije so takrat pripravile svoje razvojne regionalne programe, ki smo jih – vsaj za Koroško lahko trdim – pripravili na odstotek sredstev, ki je bil opredeljen kot regionalna politika. Zelo hitro po začetku finančne perspektive 2007–2013 smo ugotovili, da je pravzaprav za neposredno regionalno politiko in regionalni razvoj in za izenačitev razvojnih možnosti regij namenjenih borih 600 milijonov evrov namesto 1,6 milijarde evrov za regionalni razvoj. Če od teh 600 milijonov evrov odštejemo, pravzaprav razparceliramo te milijone po Sloveniji, smo ugotovili, da smo na Koroškem od te zajetne 1,6 milijarde evrov dobili na voljo za izkoristiti vsega skupaj 28 milijonov evrov. Ti regionalni razvojni programi, ki so bili pripravljeni, vsaj za Koroško govorim, na sredstva 1,6 milijarde evrov, so bili takoj v hendikepu in so morali biti spremenjeni. Ne vem, kaj je vodilo Vlado Republike Slovenije v to, da so bila sredstva, ki so bila namenjena regionalni politiki, razdeljena med ministrstva. Zdaj ta sredstva razpisujejo v kontekstu strukturnih regionalnih skladov. Bržkone bi bilo bolje, da bi ta sredstva, ki so bila namenjena regionalni politiki, dali tistim, ki ta sredstva potrebujejo, ta sredstva načrtujejo in od njih pričakujejo ta razvojni potencial za razvoj. Predlagam, da se tudi v obdobju 2014–2020, za katerega trenutno potekajo pogajanja za finančno perspektivo, pripravijo takšni programi, ki bodo dejansko sredstva, ki bodo namenjena regionalni politiki, locirali tja, kamor ta sredstva sodijo, in ne na ministrstva, kjer pravzaprav s sredstvi za spodbujanje regionalnega razvoja nimajo kaj početi. Želim si, da bi to delo ali to poslanstvo opravljala tudi gospa Duša Trobec Bučan, ki je po mojem skromnem mnenju tudi že del ekipe, ki je sodelovala z ministrom Gjerkešem, da bi dodala tudi svoj kamenček v mozaik, ki se imenuje dobro delo službe Vlade Republike Slovenije za lokalno samoupravo in regionalno politiko in črpanje sredstev. Zato ji v primeru njene potrditve, prepričan sem, da bo do te potrditve danes prišlo, želim vse dobro pri opravljanju zahtevne funkcije, predvsem pa ji želim veliko tekmovalnega duha v tekmi za ta tako potrebna regionalna sredstva za regije, ki jih potrebujejo. Seveda ji želim vse dobro pri vodenju postopka za sprejetje zakona o skladnem regionalnem razvoju.
Besedo ima gospa Silva Černugelj. Naslednji bo gospod Joško Godec ali naprej gospod dr. Luka Juri.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lepo pozdravljeni, kolegi in kolegice! Naj uvodoma povem, da bom kandidatko za ministrico Dušo Trobec Bučan podprla. Moram priznati čisto iskreno, da sem na začetku bila dejansko zelo skeptična do imenovanja, in to že drugega v temu mandatu, pa vendar moram iskreno povedati, da me je v to prepričal tudi predsednik Vlade Borut Pahor. Lokalna samouprava je seveda zelo pomembno področje, mislim pomembno zlasti zaradi tega, ker je srčika demokracije in lokalna samouprava je tisti lakmus papir, ki pove, kakšna je stopnja demokracije in razvitosti demokracije v posameznem okolju oziroma v posamezni lokalni skupnosti oziroma občini. Tudi pove, kako in na kakšen način je razporejena politična moč in koliko imajo posamezniki in posamezni interesi, ki so tudi izven političnih krogov, možnosti, da na en način prosperirajo. Ta lokalna samouprava je v vsem tem času razvoja dobila kar veliko, bi rekla, vetra in energije. Narejeno je kar mnogo analiz, doktoratov in magisterijev. Nekdo je tukaj rekel, da jih je bilo skoraj več oziroma da je več doktoratov in magisterijev, kot je bilo nekoč, recimo, za področje samoupravljanja, vendar menim, da so ti in doktorat, analize in magisteriji kar poglobljeni in da je sedaj čas za dialog, sedaj je čas za delo, da nekaj vendar postorimo in naredimo. Jamrati, da so regije tiste edine, ki bodo rešile lokalno samoupravo – ni res, to je pač fama, o kateri govorijo. Tudi brez regij se da na tem področju zelo veliko narediti, saj imamo tak in drugačne statistične in ne vem kakšne regije. Seveda od sposobnosti in od tega, kako in na kakšen način bo bodoča ministrica znala komunicirati z ostalimi resorji, ostalimi ministri, bo tudi odvisna uspešnost tega resorja. Glede na to, da so trendi na tem področju zelo uspešni, pozitivni, ne samo glede črpanja sredstev, ampak tudi glede na to, kako in na kakšen način lokalno prebivalstvo na določenih območjih participira pri odločanju, recimo, zlasti se čutijo boljši trendi odločanja in participirajo javnosti pri okoljskih zadevah, kar pomeni, da smo na tem področju, kljub temu da zelo radi kritiziramo, vendar nekaj naredili in da je sprejetje Aarhuške konvencije nekaj na tem področju naredilo. Pa vendar, to področje je zelo zapleteno; zapleteno zaradi tega, ker je tako vse obsežno in tako odvisno od znanja in možnosti komuniciranja med različnimi ministrstvi in tudi zaradi obilice predpisov, ki to področje pokrivajo. Menim, da ne bo lahko in da bo treba zelo veliko narediti in da sigurno bo tisti slogan, ki govori na temo, "misli globalno, delaj lokalno", še kako potreben. Črpanje je pomembno, ampak ni tisto osnovno in edino, ki na tem področju pomeni, da je napredek mogoč. Jasno je, da so stvari, ki jih ni mogoče čez noč rešiti, in da so stvari, ki se vlečejo iz mandata v mandat in da bo treba tudi na področju lokalne samouprave, tudi na področju razprav med občinami in občinskimi interesi iskati optimalne variante, od tega ministrstva pa tudi ne nazadnje od te kandidatke se pričakuje, da bo na nek način tista gonilna moč in tista povezovalna moč, ki bo dala možnost za nekatere rešitve, ki se že dolgo časa v Sloveniji vlečejo. Ker je bilo govora o vseh mogočih nerazvitih območjih, zlasti v Beli krajini, na Koroškem in Kočevskem, bi samo rekla, da se vedno pozablja Notranjska, pa ne Notranjsko–kraška regija, ampak Notranjska, zlasti občine Cerknica, Loška dolina, ne nazadnje Logatec in Vrhnika, ki so tako ali drugače bile v tem obdobju zapostavljene. Zakaj in kako – ne bom, ker imamo še enega govorca, ki bo vsekakor imel na tem področju kaj povedati. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Jožko Godec. [[Ga ni.]] Gospod dr. Luka Juri. Naslednja bo razpravljala gospa mag. Majda Potrata.
Hvala lepa. Lep pozdrav! Zelo na kratko o ministrici, o bodoči ministrici. Sam jo bom podrl, zato in le zato, ker oseba, kateri sem zaupal skupaj s kolegi vodenja vlade, meni, da je ministrico smiselno potrditi in da lahko dobro vodi ta resor. Ne osebno in ne strokovno je ne poznam, imel sem bistveno premalo časa in priložnosti, da bi lahko ocenil njeno sposobnost. Nisem pa dobil nobenega močnega in konkretnega argumenta, zaradi katerega bi lahko ali pa bi moral glasovati proti. Ob pomanjkanju argumentov, močnih argumentov o glasovanju proti in o močnem nagovoru predsednika Vlade, naj ministrico podpremo, mi, logično, preostane le to, da tudi sam ministrico podprem. Ne zaradi zaupanja vanjo, ampak zaradi zaupanja v predsednika Vlade. Obenem bi pa izrazil obžalovanje nad javno razpravo, ki se je razvila ob vprašanju imenovanja te ministrice, za katero mislim, da je bila načeta na napačen način. Namreč, kmalu potem, ko se je odprlo vprašanje, kdo bo nasledil gospoda Gjerkeša na tem mestu, se nismo več ukvarjali s tem, ali je nekdo sposoben ali ne, ampak smo se ukvarjali s tem, kdo koga izsiljuje in kdo hoče kaj doseči. Mislim, čeprav to je osebno stališče in spoštujem različna mnenja kolegic in kolegov, da takšna argumentacija, kot je bila postavljena s strani koalicijskih partnerjev, ni bila najbolj posrečena. Zato trditi vnaprej, da je treba podpreti nekoga samo zato, ker sicer nas več ne bo, in ne podati vsebinskih argumentov, zakaj bi bilo to treba, pomeni odreči se moči argumenta in poseči po argumentu moči, po argumentu izsiljevanja in po argumentu to ali nič. Mislim, da je to napaka. Zaključil bom s tem, da vabim kolegice in kolege v koaliciji, predvsem v koaliciji, vse kolegice in kolege v koaliciji, da se takšne retorike več ne gredo. Hvala lepa.
Besedo ima mag. Majda Potrata. Naslednji bo gospod mag. Andrej Vizjak.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Kandidatko za ministrico bom podprla. Ne bom razpravljala o tem, ali jo dovolj poznam ali ne. Izrekla bom samo želje, da bi program, ki si ga je zastavila in ki je v bistvu nadaljevanje tistega programa, ki ga je zastavila tudi Vlada, uspela uresničiti. Pri tem se mi zdi, da se bo znašla pred neko skoraj nerešljivo nalogo, če upoštevam, koliko časa se že spopadamo s sprejetjem take zakonodaje, ki bi vzpostavila pokrajine, zato se mi zdi dosti bolj sprejemljiv predlog zakona o skladnem regionalnem razvoju, ki vpeljuje razvojne regije. Pri tem se zavedam, da je mogoče kakšno stvar še izboljšati, težko pa odgovoriti na vsa tista vprašanja in zlasti na želje vseh tistih, ki so morebiti v Državnem zboru tudi vlagali kakšne posebne zakone, podobne tistemu o Prekmurju; pa tudi če je šlo za zakon o drugem največjem mestu in o delu pripadajoče pokrajine. Torej zakon o skladnem regionalnem razvoju upam, da bo sprejet. Si pa ne predstavljam, da bi bil sprejet, kot rečeno, s popolnim soglasjem, ker bodimo realni in priznajmo si, da celo v lokalnih okoljih, v občinah, tudi če gre za mestne občine, posamične mestne četrti in krajevne skupnosti niso zadovoljne vedno s tistim, kakršen položaj v posamezni občini imajo. Sama poznam tako zgodbo iz Maribora, ko je ena od mestnih četrti, obupana nad tem, kar se ji dogaja, zagrozila z izstopom iz mestne občine, čeprav so tisti, ki poznajo zakonodajo, vedeli, da je to neuresničljivo. Želela bi si tudi, da bi bodoča ministrica nadaljevala tisto prizadevanje, ki je videlo v kulturi tudi razvojno priložnost, in da bi v okviru tega uzrl realizacijo tudi kateri od projektov za Evropsko prestolnico kulture, počrpan iz evropskih sredstev. Bi pa pri tem, ko sem pri evropskih sredstvih rada opozorila, da po moje ni edini problem, kako zelo učinkovito smo pri tem, ali počrpamo sredstva in je to samo naloga ministrstva ali resorja, ampak je tudi odgovornost lokalnih skupnosti, ki kandidirajo za evropska sredstva, da potem prispevajo svoja sredstva in so lahko ta sredstva počrpana. Tu zadaj namreč vidim tisto zgodbo, o kateri ste nekateri govorili in očitali ministru Lukšiču razpis v zvezi s financiranjem športne infrastrukture, ko je bilo ta razpis ali ta poziv mogoče uresničiti ravno zaradi tega, ker so ostala neporabljena sredstva, ki so jih vrnili tisti, ki so jim bila sredstva namenjena, pa niso imeli svoje participacije. Problemov je torej veliko. Upam, da bo ministrici uspelo rešiti večino teh. Hvala.
Besedo ima gospod mag. Andrej Vizjak, naslednji naj se pripravi gospod Franc Jurša.
Spoštovani. Lepo pozdravljeni! Sam predlagane ministrice ne bom podprl, in to ne zaradi nekih političnih razlogov, temveč predvsem zaradi vsebinskih razlogov. Pozorno sem prebral magnetogram njenega hearinga in iz tega magnetograma sem razbral neko izredno pasivnost in ne vizijo na področju regionalizacije Slovenije. Mislim, da je to izjemno pomemben razvojni projekt za Slovenijo in to, da ministrica dve leti pred iztekom mandata pove, da ta projekt ni mrtev in da bo nadaljevala aktivnosti, ne pove, katere in ne v kateri smeri, je premalo, da bi lahko verodostojno trdili, da je ta projekt prioriteta te vlade. Menim, da je in da mora biti ta projekt prioriteta, če želimo Slovenijo narediti boljšo, prijaznejšo tudi do občin ali večine slovenskih občin, ki niso centri, in če želimo zmanjšati razvojne razlike in razlike v kakovosti bivanja v Sloveniji. Namreč, prejšnja vlada je smatrala pokojninsko zakonodajo in jo v opoziciji še danes smatramo kot izredno pomemben instrument razvojne politike. To ni dodatna birokratizacija Slovenije, temveč je pomembna razvojna priložnost, da se tiste regije, ki imajo lastne razvojne programe, ki imajo vizijo, hitreje razvijajo. Nasprotno od tega, da bi udejanjili končno ta projekt, ki brez politične volje ne bo nikoli izpeljan, torej brez tistega števila pokrajin, ki jih bomo potrdili v tem parlamentu, ne pa, ki jih bodo pisali tako ali drugače obremenjeni ljubljanski strokovnjaki. Torej, kadar in če ne bomo zmogli tudi te razsodnosti, da je to tudi politični projekt, da ni to le strokovni projekt, torej da je političen projekt, kar je vsak projekt, in da bomo določili tisto število pokrajin, ki bo šlo skozi ta parlament, ne pa tistega, ki ne bo šlo skozi parlament, do takrat ne bom resno smatral, da ima vlada to ambicijo. Priča smo neki pasivnosti na tem področju in posledično povečevanju razvojnih razlik med pokrajinami. Še več kot to, trenutno stanje celo zavira pokrajine, ki imajo razvojne ambicije, imajo jasne načrte, imajo pravzaprav ideje, kako naprej tudi brez državnega denarja, brez proračunskega denarja, pa se jih celo hromi ali onemogoča pri njenem razvoju. To lahko podčrtam na primeru Posavja. Posavci dobro vemo, kaj in kje so naše prioritete razvoja, katera so naša prioritetna gospodarska razvojna področja, pa so v večini primerov pravzaprav pod vprašajem, ki jih je odprla ta vlada, in ne nazadnje so tudi ohromljene zaradi nekaterih namer, ki so sprožene. Naštel bom nekaj tega, da bom zelo konkreten. Ne znam si predstavljati, kako Vlada snuje regionalizacijo Slovenije brez pokrajine Posavje in brez posavskih institucij. Namera te vlade je ukinjanje nekaterih oddelkov, na primer, bolnišnice Brežice kot ključne regionalne bolnišnice. Minister si prizadeva ukiniti bolnišnico oziroma porodniški oddelek v bolnišnici Brežice. Civilna iniciativa je zbrala preko 20 tisoč podpisov v podporo tej porodnišnici. Sklicala je javno razpravo, strokovno razpravo na to temo, minister ni želel niti sprejeti teh podpisov, se pravi, da se ne bo udeleževal javnih strokovnih diskusij. Ne vem, zakaj imamo potem takšnega ministra za zdravje v tej vladi – da ignorira 20 tisoč podpisov in da ignorira civilne iniciative, da bi soočili argumente "za" in "proti". Minister se najprej želi z argumenti svoje, torej dvorne ekipe, odločiti, potem pa to odločitev prodajati drugod po Sloveniji. Ne vem, kako lahko drugače razumem to kot velik posmeh ruralnemu delu Slovenije in velik posmeh vsem tistim, ki nismo v centrih. To je en primer. Naslednji primer, energetika. Ta vlada je na široko razlagala, urbi et orbi, da bo ukinjala drugi energetski steber, s tem kvarila ne nazadnje konkurenco na trgu z električno energijo na debelo in odrezala eno regijo. Da ne govorim, da se podobno dogaja zdaj s Šaleško dolino, podobno se dogaja s Koroško. Da ne izpostavljam ukinjanja policijskih uprav in priključevanja nekaterih, se pravi, ukrepov tako imenovane tihe regionalizacije. Pravzaprav imam občutek, da se je ta vlada odločila, koliko bo pokrajin in da jih želi na tiho izpeljati, mimo parlamenta. Vi, poslanci koalicije, boste pa to lepo požegnali tudi na tak način, da ministrica v dveh stavkih na odboru odgovori na vprašanje o regionalizaciji – da ta projekt ni mrtev in da ga bo nadaljevala. To za mene, oprostite, ni dovolj. Torej, z vsemi štirimi se bomo borili proti taki politiki, ki bo dodatno pasivizirala razvojne potenciale slovenskih regij, ki bo zavirala tiste pobude, tako imenovane vaše periferije, spoštovani v Ljubljani, ki so koristne ne samo za tiste regije, ampak tudi za širšo Slovenijo. Če bi ta vlada, če bi ta ministrica imela jasno vizijo te najbolj pomembne razvojne naloge, ki je pred njo, bi odgovorila poslancem na hearingu, da bo moj predlog šel in bo predložen v parlament čez pol leta ali pa še prej, vseboval bo to, to, to. Se pravi, število pokrajin in tako naprej. Tega, žal, nismo slišali. In ker tega nismo slišali na hearingu – se pravi, ne gre za kandidatko za ministrico, ki je frišna, ki potrebuje 100 dni, da se bo spoznala s problemom. Gre za kandidatko, ki je bila doslej državna sekretarka in je dodobra spoznala področje, ki ga bo vodila, saj ga je do zdaj vodila z drugega mesta. To je pravzaprav zelo pomemben sklop vprašanj, ki jih navajam kot razlog za nepodporo. Drugi sklop je črpanje evropskih sredstev. Hvalite lahko boga, da ste v času krize soočeni s tako ugodno izpogajano finančno perspektivo in s tako velikim bazenom sredstev na raznih operativnih programih. Pričakovali bi, da jih črpate bistveno bolj učinkovito. Črpate jih s 60 % izkoristkom in zna se zgoditi, da se bo zadnja leta implementacije oziroma potrebe po črpanju nakopičilo toliko, da bo enostavno nekaj tega ostalo v blagajni. Uspeh torej ni bilanca, uspeh je učinkovito črpanje teh sredstev zdaj.
Besedo ima gospod Franc Jurša. Pripravi naj se gospod Milan Gumzar.
Hvala lepa za besedo. Na začetku bi povedal, da bom podprl gospo Dušo Trobec za ministrico brez listnice za področje lokalne samouprave in regionalnega razvoja. To pa predvsem zaradi tega, ker ocenjujem, da je gospa strokovna, da lahko skrbi za kontinuiteto dela vladne službe za lokalno samoupravo in regionalni razvoj. Ker je ta služba, moram reči, v dobri kondiciji, ker jo je vodil tudi uspešen minister v tem zadnjem letu, gospod Gjerkeš, in se mu s tega mesta tudi zahvaljujem za njegovo delo. Moram pa reči, da kandidatka mora v prihodnosti predvsem zagristi v nekoliko kislih jabolk. Zelo pomembno je, v katero smer bo tekel razvoj Slovenije kot celote, tu mislim na skladnejši regionalni razvoj. Že nekaj časa nazaj je, ko smo razpravljali v prvi obravnavi o tem zakonu in sem rekel, da bi morali, če želimo imeti ta razvoj skladen, zagotoviti posameznim statističnim regijam osnovno izhodišče za ta razvoj. To je prvo, da ima vsaka statistična regija dejansko na svojem območju za vsako gospodinjstvo zdravo pitno vodo, da ima urejeno področje odvajanja in čiščenja odpadnih padavinskih voda, da imamo ustrezno možnost razvoja gospodarstva – tu mislim predvsem na določene industrijske poslovne cone, ampak ne v vsaki vasi. Mislim tudi predvsem na razvoj turizma, da zgradimo turistično infrastrukturo od gostinskih do turističnih objektov, ustreznih sprehajalnih poti, tudi poti za vožnjo s kolesi; pač te zadeve, ki so potrebne za razvoj turizma. Komaj takrat bomo lahko enakovredno stopili v to dirko za skupen razvoj celotne Slovenije. Zelo je pomembno, v kakšnem obsegu se bodo črpala sredstva. Mislim, da smo bili v zadnjem obdobju zelo uspešni na črpanju sredstev za razvoj regij. Prav tako se dokaj uspešno črpajo sredstva za področje kohezije. S to nalogo mora tudi nova ministrica nadaljevati. Predhodnik pred menoj je govoril o tem, ali se bodo ustanovile pokrajine in da ministrica ni odgovorila na hearingu o tem, kaj razmišlja, povedala je v dveh stavkih o tej zadevi. Moram reči, da za ustanovitev pokrajin znotraj tega parlamenta moramo priti do konsenza. Prepričan sem, da je v teh težkih časih to zelo težko doseči; vemo, pod kakšnimi pogoji se lahko sprejema družbena pogodba in koliko mora biti poslancev, da se to razreši in da bomo našli ustrezen konsenz. Zelo pomembno je govoriti tudi o zakonu o financiranju občin. Mislim, da moramo spodbujati, da se bodo občine tako organizirale, da bodo imele osnovne pogoje za preživetje. Ali je dobro, da imamo tako razdrobljeno lokalno samoupravo, ali ni, v tem trenutku ne bi polemiziral, ampak bi rekel, da bo o tej tematiki je v prihodnosti treba še kako resno spregovoriti. Rekel bi tudi to, da smo v preteklosti naredili za območje, iz katerega izhajam, tukaj mislim predvsem na regijo Pomurje, določeni premik v pozitivni smer in da je tudi preko te vladne službe potekal intenziven razgovor za pripravo tega zakona, ki pozitivno vpliva na rešitev osnovnih problemov v naši statistični regiji. Tukaj bi rad izpostavil področje pomurskega vodovoda. Še kako me zanima ta odgovor bodoče ministrice ali pa kandidatke za ministrico, kako ona vidi to investicijo, ki ena bo največjih investicij v zadnjem obdobju v Pomurju, če že ne največja. V Pomurju se borimo za to, da bi vsaka hiša dobila tudi zdravo pitno vodo, za nekatere je verjetno to nepomembna zadeva, moram pa povedati, da pa za mnogo katerega prebivalca na tem območju je zelo pomembna, saj mu več kot pol leta v sušnih obdobjih moral vodo voziti gasilci z gasilskimi cisternami. Eno zelo pomembno odprto vprašanje je sodelovanje občin in upravnih enot. Tudi na tem področju – ne samo ministrica brez listnice za lokalno samoupravo oziroma minister; z ministrico za javno upravo se morata usesti skupaj in doreči, kako morajo na tem področju sodelovati občine in upravne enote. Še enkrat. Gospo bom podprl pri izvolitvi za ministrstvo brez listnice za področje lokalne samouprave in regionalni razvoj. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Milan Gumzar, pripravi naj se gospod Franc Pukšič.
Hvala za besedo. Uvodoma seveda želim povedati, da bom kandidatko podprl, tako kot jo je predlagal predsednik Vlade in tako kot smo tudi najavili znotraj poslanskega kluba. Sam osebno pa želim opozoriti na nekatere stvari, predvsem na to, kar smo poslušali pravzaprav tudi že od prejšnjih dveh ministrov ali pa tudi še od kakšnega ministra s prejšnje vlade. Največ problemov na področju lokalne samouprave imamo pravzaprav zaradi štirih malih sklopov: zaradi neurejenega zakona o financiranju občin, zaradi nepravega zakona o skladnem in regionalnem razvoju, razdrobljenosti Slovenije na več občin. Ampak vse te občine, ki smo jih v zadnjih dvajsetih letih napravili, smo jih napravili v temu visokemu zboru. Res pa je, da je tu in tam kakšna občina nastala zaradi sklepa Ustavnega sodišča. Naslednja tema, ki je bila danes tukaj izpostavljena je bila izpostavljena glede pokrajin. Če vse te štiri sklope na nek način povzamem, je treba reči, da smo za te težave odgovorni tudi mi poslanci, ki tukaj sedimo. Ali smo se kdaj želeli usesti in želeli napraviti pravi zakon o financiranju občin? Sicer zdaj poskušamo z zakonom o skladnem in regionalnem razvoju, sicer tudi ustanavljamo še kar naprej občine, čeravno je sistem bil postavljen malo drugače. Predvsem pa po mojem ni nobene velike želje v tem zboru, da ustanovimo pokrajine. Če bi želeli ustanoviti pokrajine, bi bilo zelo dobro, da bi bila ta pokrajina na mojem dvorišču, če pa ne že na mojem dvorišču, pa vsaj na sosedovem, ker potem bi bili na nek način zadovoljni. Glede zakona o financiranju občin; seveda ga lahko kar hitro spremenimo, če lahko povišamo tudi kvoto denarja znotraj proračuna. Če pa se začnemo pogovarjati o tem, da je treba zakon o financiranju občin spremeniti tako, da občine razdelimo v štiri pakete ali pa še mogoče več, mestne občine, občine s sedežem v upravni enoti in ostale občine in pobrati ostalim občinam pa mogoče še kaj denarja občinam iz upravnih enot in to nameniti občinam, ki imajo status mestnih občin, bomo zopet ustvarili neko nezadovoljstvo. V vsakem primeru je pa treba poudariti, da so vse občine tako rekoč finančno podhranjene, tiste najbolj majhne kot tudi tiste, ki imajo status mestne občine, saj se absolutno zavedam, da ima mestna občina več nalog, kot jih ima neka občina, ki ni mestna občina. Res pa je, da tisti, ki živimo na nemestnem območju, nismo krivi, če danes urejujemo tisto, kar bi civilizirano okolje že moralo imeti napravljeno. V vsakem primeru pa se zavedamo, da ko stopamo v gledališče ali v muzej – tisti, ki prihajamo iz vasi –, da to mora tudi nekdo plačati in to bi moralo biti urejeno znotraj države. Želel bi si, da bi ministrica vse te sklope težav, ki jih je povedala, v svojem mandatu na nek način pripeljala do konca in da bi tudi bili nekih pozitivni sadovi. Kot sem že povedal, želim si, da bi v temu mandatu res prišli do novega zakona o financiranju občin, da bi zakon o skladnem regionalnem razvoju res prinesel skladni regionalni razvoj in da bi mogoče pri črpanju evropskih sredstev znotraj ministrstva naredili nekaj manj administrativnih ovir, da bi se za ta sredstva lahko prijavljali po bolj enostavnih postopkih. Predvsem mislim na tista sredstva, ki so namenjena po 21. oziroma 23. členu Zakona o financiranju občin, saj je pravzaprav ta del sredstev po občinah namenjen s kvoto denarja, mi se pa moramo prijavljati na razpis, tako da se lahko teh sredstev dobi, več kot pa jih je vnaprej planiranih. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Franc Pukšič, vendar ga ni. S tem je seznam vseh razpravljavcev izčrpan. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika zbora še kdo razpravljati. Ne vidim v dvorani nobenega dviga roke oziroma znaka, da bi kdo želel razpravljati, zato zaključujem s tem vprašanjem. Zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Gospod Jože Tanko, izvolite postopkovno.
Hvala lepa za besedo. Predlagam 10 minut pred odločanjem za posvet. Hvala.
V redu. Čez 10 minut nadaljujemo sejo. To je ob 16.43.
Spoštovane poslanke in poslanci! Nadaljujemo sejo zbora in prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Odločali bomo o naslednjem predlogu sklepa: Za ministrico brez resorja odgovorno za lokalno samoupravo in regionalno politiko se imenuje gospa Duša Trobec Bučan. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti 30. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 30.]] Ugotavljam, da je gospa Duša Trobec Bučan imenovana za ministrico brez resorja, odgovorno za lokalno samoupravo in regionalno politiko. Gospe ministrici, ki ravnokar prihaja v dvorano, čestitam k imenovanju in ji želim uspešno opravljanje dolžnosti. [[aplavz]] Prosim novoimenovano ministrico, da v skladu s 113. členom Ustave Republike Slovenije priseže pred Državnim zborom.
Prisegam, da bom spoštovala ustavni red, da bom ravnala po svoji vesti in z vsemi svojimi močmi delovala za blaginjo Slovenije.
Želi gospa ministrica spregovoriti pred Državnim zborom?
Spoštovani poslanci, spoštovane poslanke! Vsem, ki ste glasovali zame, se iskreno zahvaljujem. Zahvaljujem se pa tudi vsem ostalim, ker sem prepričana, da ste glasovali po svoji vesti. Hvala lepa.
Hvala lepa. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 1. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga sklepa o razglasitvi odločitve, ki je bila sprejeta na zakonodajnem referendumu o Zakonu o Radioteleviziji Slovenija, ki je bil 12. decembra 2010. Ker amandmaji k predlogu sklepa niso bili vloženi, prehajamo na odločanje. Glasovanje teče. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 81, proti 1. [[Za je glasovalo 81.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga sklepa o zahtevi Državnega zbora, da Ustavno sodišče presodi, ali bi z odložitvijo uveljavitve Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju ali zaradi njegove zavrnitve na referendumu lahko nastale protiustavne posledice. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu sklepa niso bili vloženi, prehajamo na odločanje. Glasovanje teče. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 36. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 36.]] Ugotavljam, da je bil sklep sprejet. V skladu z 21. členom Zakona o referendumu in o ljudski iniciativi bom na zahtevo Državnega zbora posredoval Ustavnemu sodišču, ki mora o njej odločiti v 30 dneh. Prav tako bom o vloženi zahtevi obvestil tudi Ministrstvo za notranje zadeve, ki bo storilo vse potrebno za zadržanje zbiranja podpisov volivcev za podporo zahtevi za razpis zakonodajnega referenduma o zakonu. Do odločitve Ustavnega sodišča je zadržan tudi 35-dnevni rok za zbiranje podpisov volivcev. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2011 in 2012 po nujnem postopku. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 11. 1. 2011. Prehajamo na odločanje o amandmaju k 1. členu Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti 43. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju k 3. členu Poslanske skupine SDS. Ob tem moram povedati, da če bo ta amandma sprejet, je amandma pod točko 2 brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 33, proti 46. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o drugem amandmaju k 3. členu koalicijski poslanskih skupin. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti 28. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 28.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandmaje k 3. členu dopolnjenega predloga zakona, zato sprašujem predlagatelje, ali nameravajo k temu členu vložiti amandmaje. [[Ne.]] Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Ob tem vas obveščam, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista obvestili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih v drugih obravnavi, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obrazložitev v imenu poslanske skupine, gospod mag. Vizjak.
Spoštovani! V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo o predlogu sprememb zakona o izvrševanju proračuna za leto 2011 in 2012 nasprotovali iz najmanj dveh razlogov. Prvi razlog je ta, da zakon dopušča dodatno zadolževanje države – govorim dodatno zadolževanje – na že tako visoko opredeljeno zadolževanje več kot tri milijarde evrov. Predvidevamo namreč, da bomo z intervencijami na sekundarnem trgu dolžnikih vrednostnih papirjev lahko slovenske davkoplačevalce in bodoče rodove zadolžili še za dodatno milijardo 250 milijonov evrov; in to je absolutno preveč. Kam drvi ta država, kam drvijo naše javne finance? Pospešeno se zadolžujemo in obremenjujemo tako gospodarstvo kot vse tiste, ki se še rodili niso že danes. V Slovenski demokratski stranki smo z amandmajem želeli sicer podpreti ukrep, ki je bil za izboljšanje likvidnosti na trgu dolžniških vrednostnih papirjev, vendar v okviru sedanje obstoječe kvote zadolževanja. Torej kvote treh milijard 160 milijonov evrov. Vladi to ni dovolj, vlada želi Slovence še dodatno zadolžiti in zato je predlagala še dodatno kvoto milijardo 250 milijonov evrov. To je preveč. Druga stvar. Drugi pomemben vsebinski sklop pa sodi določitev RTV prispevka v Zakonu o izvrševanju proračuna. Vsak, ki zna prebrati naslov zakona, lahko prebere, da gre za Zakon o izvrševanju proračuna. RTV prispevek ni ne proračunski prihodek ne proračunski odhodek in nima nobene zveze z izvrševanjem proračuna. Vlada je našla priročen nesistemski, netransparentni obvod za lastne neučinkovitosti in nesposobnosti načrtovanja urejanja zakonske materije. Ni bil pripravljen rezervni scenarij ob padcu zakona o RTV za določitev RTV prispevka, zato je rokohitrsko, na ustavno sporen in da ne govorim, kako pravnoformalno sporen način opredelila sedaj RTV prispevek ponovno v zakon, ki nima nobene zveze z RTV prispevkom. S tem pravzaprav samo potrjuje in podčrtuje dosedanjo nekonsistentno politiko na področju urejanja razmer v tej državi in demonstrira ustavno sporna ravnanja. Sprva, dokler v parlamentu nismo popravili, je predlagala celo neustavne rešitve, na katere je opozorila Zakonodajno-pravna služba. Spoštovani, ker niste želeli upoštevati naših amandmajev in popraviti te rešitve, seveda ne moremo sprejeti takega besedila kot je sedaj v odločanju.
Hvala. Želi še kdo v imenu poslanske skupine obrazložiti glas? Ugotavljam, da ne. Še kdo? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Glasovalo je 82 poslank in poslancev, za 49, proti 33. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 33.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO SO MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Najprej bomo obravnavali Predlog sklepa o razrešitvi in imenovanju podpredsednika Mandatno-volilne komisije.
Predlog sklepa je v obravnavo Državnemu zboru predložila Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se v Mandatno-volilni komisiji razreši podpredsednik Iztok Podkrižnik, Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, za podpredsednika pa se imenuje Ivan Grill, Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 79, proti nihče. [[Za je glasovalo 79.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga predsednika Republike Slovenije za imenovanje viceguvernerke in članice Sveta Banke Slovenije. Predsednik republike dr. Danilo Türk je 17. decembra 2010 predlagal Državnemu zboru, da se za viceguvernerko in članico Sveta Banke Slovenije imenuje dr. Mejro Festić. Besedo dajem predstavniku predlagatelja Stojanu Tramtetu, generalnemu sekretarju v Uradu predsednika republike, za dopolnilno obrazložitev predloga.
Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Dovolite mi, da podam krajšo obrazložitev predloga predsednika republike gospoda dr. Danila Türka, da Državni zbor imenuje gospo Mejro Festić za viceguvernerko in članico Sveta Banke Slovenije. Dr. Mejra Festić je rojena 2. junija 1971 v Mariboru, je magistrirala na Ekonomski fakulteti Univerze v Ljubljani s področja teorije racionalnih pričakovanj in doktorirala na Ekonomsko-poslovni fakulteti Univerze v Mariboru z mednarodnim doktoratom pod mentorstvom prof. dr. Davorina Kračuna in prof. dr. Hansa Jörga Thimeja s Heinrich Heine Univerze v Düsseldorfu. Njena doktorska disertacija ekonometrično preverja primernost denarne politike Banke Slovenije oziroma primernost monetarnega ali denarnega ciljanja. Zaposlena je na Ekonomsko-poslovni fakulteti Univerze v Mariboru in habilitirana za področje financ in bančništva ter ekonomske teorije in politike. Je nosilka predmetov denarne teorije in sistemi monetarna ekonomija 2, bančni menedžment 1, bančništvo in denarno-finančna analiza. Njena bogata bibliografija potrjuje veliko znanstvenoraziskovalno aktivnost. Dr. Mejra Festić je avtorica preko 60 znanstvenih člankov, objavljenih v tujih ali domačih publikacijah, soavtorica preko 60 znanstvenih člankov, objavljenih v tujih ali domačih publikacijah, soavtorica nekaj znanstvenih in strokovnih monografij, predstavljenih referatov na znanstveno-strokovnih konferencah ter mentorica velikemu številu diplomantov, magistrantov in tudi dvema doktorjema znanosti. Vpeta je v raziskovalnoprogramsko skupino Ekonomskega inštituta Pravne fakultete v Ljubljani, ki ocenjuje makroekonomska gibanja evrskega območja ter dinamiko in ravnotežje slovenskega gospodarstva, kar omogoča ustrezno ocenjevanje makroekonomskega okolja in ocenjevanje sistemskega tveganja bančnih sistemov držav evrskega območja. Dr. Mejra Festić se je specializirala na centralni banki Bank Austria, Creditanstalt, Unicredit Group na Dunaju, na Oddelku za kreditna tveganja in kapitalsko ustreznost, ki sta ga takrat vodila dr. Jürgen Klünk in dr. Gerhard Deschkan. Prav to pa so sedanji problemi slovenskih bank. Dr. Mejra Festić izpolnjuje splošne pogoje tako po referencah kot pri strokovnih kompetencah za viceguvernerko oziroma članico Sveta Banke Slovenije. Zaradi njenega dosedanjega dela, izkazane visoke strokovnosti in njenega profesionalnega odnosa predlaga predsednik dr. Danilo Türk Državnemu zboru Republike Slovenije, da kandidatko imenuje za viceguvernerja in članico Sveta Banke Slovenije. Hvala.
Hvala lepa. Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročila. Sledi predstavitev stališ poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Jože Tanko. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Banka Slovenije je temeljni nadzornik in tudi regulator bančnega sistema in v zadnjem dveh, treh letih spremljamo zelo velike probleme pri delovanju bančnega sistema. kajti obe največji banki pretresajo številne zgodbe in ravnanja odgovornih, ki ne krepijo zaupanja v slovenski bančni sistem. Banka Slovenije ima in odreja določena pravila, po katerih bi morale banke poslovati. Vendar očitno je, da so številni ukrepi, številne odločitve znotraj bančnega sistema in najbrž tudi pri regulatorju, to se pravi Banki Slovenije, take, ki ne omogočajo, da bi ta sistem deloval transparentno, pregledno, predvsem pa zanesljivo. Prihajajo številne informacije o privilegiranih odobritvah bančnih kreditov posameznikom, gospodarskim družbam, uradnikom, članom kabinetov vladajočih struktur in ti krediti so bili podeljeni po ugodnih pogojih, z nizkimi obrestnimi merami ali pa celo slabo ali celo nezavarovani. Vsekakor v neskladju s pravili, ki jih določa Banka Slovenije. V tem obdobju so se zgodili tudi številni menedžerski prevzemi, predvsem iz ali pa izključno iz kroga Foruma 21, in ti menedžerski prevzemi se sedaj vsi klavrno zaključujejo. Lahko jih poimensko naštejemo: Merkur, Viator &Vektor, SCT, Primorje, Vegrad [[...]]Vse te zadeve, vsi ti prevzemi puščajo za seboj velike finančne posledice. Da Banka Slovenije ni opravila odgovorno svoje naloge, je na eni izmed preiskovalnih komisij potrdil tudi eden izmed regulatorjev neodvisnih. To je direktor Agencije za trg vrednostnih papirjev dr. Žugelj. Prav tako so slovenske banke usmerile veliko svojih aktivnosti na jugovzhod, na področje bivše Jugoslavije in sedaj tudi spremljamo zelo velike posledice, ki se dogajajo, velike izgube in tudi odločitve poslovnih bank, da se bodo umaknile s tega območja. Vse te odločitve povzročajo pravzaprav velike slabitve portfelja bank, povzročajo ovire in rezervacije in tudi zbujajo oziroma zahtevajo dodatno dokapitalizacijo, ker naj bi se ta portfelj uskladil. Tu ne moremo niti mimo ugotovitve Računskega sodišča, da je Banka Slovenije bila obveščena in je dala soglasje pri naložbah prostih sredstev proračuna na depozite poslovnih bank za roke, ki so daljši od zakonsko urejenih. Skratka, tu je Banka Slovenije vpeta v vse te poslovne odločitve in ne ukrepa tako, kot bi bilo pričakovati ne proti odgovornim osebam v poslovnih bankah in ne proti bankam, bankam kot institucijam. Pred časom smo sprejeli tu tudi zakone o jamstvenih shemah. Poslovne banke niso izvršile oziroma realizirale določb teh zakonov tako, kot so bili določeni nameni v zakonu; to se pravi, da bi sprostila ta sredstva za zagon in financiranje gospodarstva, da bi se izkopalo iz krize, ampak je bilo dopuščeno, tudi regulator je to dopustil, da so ta sredstva ostala vezena oziroma na poslovnih bankah in so se namenila predvsem za poplačilo drugih zadev. Skratka, ugotavljamo, da Banka Slovenije ne igra tiste vloge, ki ji je namenjena. Zato bi od odgovorne politike, se pravi od tistih, ki predlagajo kadre za te odgovorne funkcije v Banki Slovenije, in pa tudi od izvršne veje oblasti, ki je dolžna poskrbeti za implementacijo in ureditev zakonodaje [[....]]
Prosim za pozornost v dvorani.
[[...]]zato tudi ne podpiramo predloga, ki ga je predlagal predsednik republike, ker niso bili sprejeti ustrezni ukrepi proti odgovornim osebam ne na Banki Slovenije in tudi ne potem v poslovnih bankah.
Hvala lepa. Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslancev. Besedo ima Andrej Magajna. [[Ne.]] Pripravi naj se Jožef Jerovšek. [[Ga ni.]] Ivan Grill. Pripravi naj se Jože Tanko.
Hvala lepa. Ravno včeraj smo uspeli prebrati, da se je slovensko gospodarstvo v tem času, ko vlada v Sloveniji izrazita gospodarska in finančna kriza, že začelo preusmerjati na tuje bančne trge, kjer lahko v tujih bankah dobivajo kredite, ker jih v Sloveniji ne dobijo. Tukaj je tudi eden izmed ključnih razlogov, da se slovensko gospodarstvo v teh letih ne uspe pobrati; še več, vedno bolj tone v krizo in bančni sistem nosi tukaj ključno odgovornost. Kdo pa je tista institucija, ki je neodgovorna, da imamo takšen bančni sistem, ki dopušča [[...]]
Prosim za mir v dvorani.
[[...]]da je naš bančni sistem ne nazadnje tudi v izredno težki situaciji, ker se ukvarja z reprogramiranjem tistih kreditov, ki so bili dani za menedžerske prevzeme oziroma za tajkune. Banke so dale na stotine milijonov evrov za Merkur, za SCT, za Vegrad, Istrabenz in še bi lahko naštevali. Namesto da bi sedaj banke denar dajale gospodarstvu, ki ga potrebuje, se ukvarjajo same s seboj. Tukaj je v največji meri zatajila ravno Banka Slovenije in njeno vodstvo. Predlagana kandidatka sedaj – sam morem reči, da osebno proti njej ne morem izreči nobene negativne ocene ali mnenja, vendar na podlagi tistih referenc, ki jo je predsednik države predložil, nikakor ne morem prepoznati v njej osebo, ki bi imela kakršne koli izkušnje ali v gospodarstvu, ali v bančništvu v tistem pravem smislu, da bi zadeve tudi poznala skozi praktično delo. Ima odlične reference kot neka znanstvenoraziskovalna delavka oziroma znanstvenica. Za profesorico na univerzi oziroma na fakulteti – verjamem, da je lahko uspešna. Imam pa velike pomisleke, da bi lahko takšna bila primerna ali uspešna, govorim bolj o uspešnem delu kot viceguvernerka oziroma članica sveta banke. Zato tega predloga ne bom podprl in verjamem, da to ni tista oseba, ki bi lahko pripeljala naš bančni sistem s tako funkcijo v situacijo, da bi naše gospodarstvo tudi servisiral in da bi se iz te krize tudi hitreje izkopali. Tako ta predlog ni prava izbira. Tudi s strani koalicijskih poslancev je bilo zaznati v razpravi, da nimajo nekih takšnih posebnih razlogov, da bodo kandidatko podprli, ampak so bolj ali manj to tisti politični dogovori oziroma pritiski, ki jih pač v okviru same koalicije tudi imajo. Zato seveda te kandidatke ne bom podprl.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. Prehajamo na izvedbo glasovanja o predlogu predsednika Republike Slovenije za imenovanje viceguvernerke in članice Sveta Banke Slovenije. V skladu s petim odstavkom 37. člena Zakona o Banki Slovenije o imenovanju viceguvernerjev in članov Sveta Banke Slovenije Državni zbor odloča s tajnim glasovanjem. V skladu s prvim odstavkom 92. člena Poslovnika zbora vodi tajno glasovanje komisija, ki jo sestavljajo predsedujoči ter štirje poslanci, ki jih izvoli Državni zbor. Poslanske skupine so mi že posredovale predloge za člane komisije, ki vodi glasovanje. To so: Anton Colarič – SD, Robert Hrovat – SDS, Vito Rožej – Zares in Gvido Kres – SLS. Član te komisije sem tudi jaz kot predsedujoči. Pri delu komisije bo sodelovala tudi generalna sekretarka Državnega zbora, Mojca Prelesnik. Ali kdo predlogu za sestavo komisije nasprotuje? Ugotavljam, da ne zato prehajamo na odločanje o sestavi komisije. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev. Za je glasovalo 72, proti nihče. [[Za je glasovalo 72.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je komisija o predlagani sestavi izvoljena. V skladu s tretjim odstavkom 92. člena Poslovnika Državnega zbora bo poslankam in poslancem glasovnica izročena tako, da pride vsak poslanec k mizi predsedujočega in pove svoje ime in priimek. Glasuje se tako, da se na glasovnici obkroži beseda "za" ali "proti". V skladu s petim odstavkom 91. člena Poslovnika Državnega zbora je neizpolnjena glasovnica neveljavna; neveljavna je tudi glasovnica, iz katere volja poslanke oziroma poslanca ni jasno razvidna. V skladu s petim odstavkom 37. člena Zakona o Banki Slovenije bo predlagana kandidatka imenovana, če bo zanjo glasovala večina poslank in poslancev, to je šestinštirideset ali več. Glasovali bomo v dvorani, v glasovalnih kabinah. Poslanke in poslanci bodo izpolnjeno glasovnico dali v glasovalno skrinjico, ki bo v dvorani na mizi ob kabinah za glasovanje. Prehajamo na izvedbo tajnega glasovanja. Poslance, ki mi boste pomagali pri glasovanju, prosim, da se takoj zglasite v sobi 217, kjer bomo prevzeli volilni material. Glasovanje se bo začelo ob 17.25 in se bo zaključilo ob 17.40. Po končanem glasovanju prosim poslance, ki mi boste pomagali pri glasovanju, da se zberete v sobi 217. Prekinjam to točko dnevnega reda in sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 17.50.
Spoštovane kolegice in kolegi poslanci in poslanke! Nadaljujemo sejo. Prehajamo na obravnavo prekinjene točke, to je predloga predsednika Republike Slovenije za imenovanje viceguvernerke in članice sveta Banke Slovenije. Prebral vam bom zapisnik o ugotovitvi izida glasovanja o imenovanju predlagane kandidatke dr. Mejre Festić za viceguvernerko in članico Sveta Banke Slovenije. Glasovanje je bilo v prostorih Državnega zbora, dne 11. januarja 2011. Razdeljenih je bilo 76 glasovnic, oddanih je bilo 76 glasovnic. Neveljavna je bila ena glasovnica, veljavnih je bilo 75 glasovnic. Za je glasovalo 53 poslank in poslancev, proti je glasovalo 22 poslank oziroma poslancev. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 22.]] Na podlagi izida glasovanja je bila dr. Mejra Festić z večino glasov vseh poslancev imenovana za viceguvernerko in članico Sveta Banke Slovenije. Podpisani člani volilne komisije. Viceguvernerki in članici sveta Banke Slovenije čestitam in ji želim uspešno delo. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Zaključujem tudi 38. izredno sejo Državnega zbora. Hvala lepa in na svidenje. Seja se je končala 11. januarja 2011 ob 17.51.