Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 17. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: gospa Renata Brunskole, gospa Marija Plevčak, mag. Melita Župevc, gospa Mateja Pučnik, gospod Dragutin Mate, mag. Matej Tonin, gospod Mitja Meršol, gospod Jožef Kunič in gospod Franc Pukšič. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na 17. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O POVRAČILU ŠKODE OSEBAM, KI SO BILE IZBRISANE IZ REGISTRA STALNEGA PREBIVALSTVA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 26 poslank in poslancev, s prvopodpisanim Jožetom Tankom, zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona pa dajem najprej besedo predstavniku Vlade, in sicer dr. Gregorju Virantu, ministru za notranje zadeve.
Hvala lepa, predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, pred vami je zelo kompleksna in zahtevna problematika. Problem tako imenovanih izbrisanih se vleče že 20 let, in čas je, da ga spravimo z mize. Slovensko Ustavno sodišče in Evropsko sodišče za človekove pravice sta razsodila, da je slovenska oblast leta 1992 z izbrisom naredila pravno napako in številnim ljudem povzročila krivico. Slovenija mora sodbo Evropskega sodišča za človekove pravice uresničiti. To moramo storiti zaradi ugleda naše države, zaradi zavezanosti načelom pravne države, pa tudi zato, ker je pravično. Zakon, ki je pred vami, uresničuje, kar nam je naložilo Evropsko sodišče za človekove pravice. Vzpostavlja odškodninsko shemo za izbrisane. Odškodnina bo po zakonu pripadla vsem izbrisanim, ki so si na katerikoli pravni podlagi uredili status. Torej državljanstvo ali dovoljenje za stalno prebivanje. Naj spomnim, da je bila pridobitev dovoljenja za stalno pridobivanje za izbrisane s statusnim zakonom iz leta 1999, noveliranim leta 2010, izredno poenostavljena. Status je lahko uredil vsakdo, ki je v času izbrisa izkazal vsaj minimalni interes po prebivanju v Sloveniji. Odškodnina, ki torej pripada vsem tistim, ki so si uredili status, teh je nekaj več kot 10 tisoč, bo po zakonu znašala 40 evrov za vsak mesec izbrisa. To je tako imenovani pavšal. Pavšal je primerljiv z odškodnino, ki jo denimo dobivajo begunci in delovni deportiranci po zakonu, ki ureja žrtve vojnega nasilja. Ta pavšal bo odmerjen v enostavnem in hitrem upravnem postopku, brez kakršnihkoli birokratskih zapletov. Upravičenec pa bo lahko nato vložil tožbo, s katero bo v pravdnem postopku uveljavljal višjo odškodnino glede na individualne okoliščine. V pravdi se ne bodo upoštevali zastaralni rok, skupna odškodnina pa bo limitirana na 2,5-kratnik pavšala. Za 20 let izbrisa na primer bi upravičenec sprejel 9 tisoč 600 evrov pavšala oziroma v pravdi skupaj maksimalno 24 tisoč evrov. Odškodnina bo plačana v petih obrokih, med leti 2014 in 2018. Zakon predvideva še nekatere druge oblike pravičnega zadoščenja ali "just satisfaction", kot temu reče Evropsko sodišče za človekove pravice, na primer pridobitev nekaterih pravic, ki sicer po zakonu pripadajo samo državljanom, na primer reševanje stanovanjskega vprašanja. Pri določanju višine odškodnine smo upoštevali tudi javnofinančno stanje v državi. To je treba povedati. Država se mora izkopati iz stalnih proračunskih primanjkljajev in močvirja dolgov, zato na vseh koncih režemo javno porabo. To bodo morali upoštevati tudi izbrisani. Upoštevanje vseh njihovih zahtev bi po hitrem izračunu obremenilo državne finance za več kot milijardo evrov. Zgodba o izbrisanih ni črno-bela, zato iz zakona veje individualni pristop. Odškodnina ne pripada osebam, ki niso izkazale interesa po prebivanju v Sloveniji, višina pavšala je sicer enaka za vse, individualne okoliščine pa se lahko dokazujejo v pravdi. Torej individualni pristop, ki smo ga mnogi ves čas zagovarjali. Potrudili smo se, da napišemo pravnokorekten, pravičen, uravnotežen in razumen zakon. Naj bo takšna tudi današnja razprava. Problem preprosto moramo rešiti, ne le iz razloga pravičnosti, ampak tudi zato, ker se nam bo sicer vrnil kot bumerang iz Strasbourga s podeseterjenimi finančnimi posledicami. Zgodba o izbrisanih je bila ves čas deležna visoke stopnje politizacije. Čas je, da to zgodbo zapremo na dostojen in razumen način, brez političnega obračunavanja in čustvenega prenapenjanja. Naredimo to mirno, sočutno in razumno. Končno besedo o tem, ali smo naredili vse tako, kot je treba, pa bosta imeli slovensko Ustavno sodišče in Evropsko sodišče za človekove pravice.
Hvala ministru. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospa Maja Dimitrovski bo predstavila stališče Poslanske skupine Pozitivna Slovenija.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani! Ustavno sodišče Republike Slovenije je v primeru izbrisanih neustavnost in nezakonitost ravnanja potrdilo dvakrat, posredno celo sedemkrat. Pa vendar smo priča trajajoči zgodbi zanikanja in nereševanja krivic, ki jih je sistematično kršila slovenska oblast v letih 1991 in 1992. Še več. Izbrisani, njih 25 tisoč 671 so bili v preteklosti prevečkrat uporabljeni za politični boj med različnimi političnimi strankami, sama razprava pa je bila velikokrat pod vsako ravnijo politične in pravne kulture. Danes je tudi zaradi preteklih razprav podoba taka, da ni prebivalca Slovenije, ki o izbrisanih ne bi imel takšnega ali drugačnega mnenja. Pa vendar, kaj izbris iz registra prebivalcev je in kdo so izbrisani. 26. februarja 1992 so upravni organi po navodilih ministrstva za notranje zadeve državljanom nekdanjih republik Jugoslavije, ki so bili do tedaj zakoniti stalni prebivalci Slovenije, odvzeli opravičenje do stalnega prebivanja in jih tako spremenili v ilegalne tujce. Vse to brez opozorila in možnosti pritožbe. O izbrisu prizadetih niso obvestili. Le-ti so zanj izvedeli po naključju, ko so na primer prišli na upravne enote po uradnih opravkih. Tedaj so jim uničili vse veljavne osebne dokumente, ki so bili izdani v Sloveniji. Drugod so izbrisani dobili vabilo, a tudi to le z namenom, da jim uničijo dokumente in jih napotijo na urad za tujce. Posledice izbrisa so bile hude. Niso več mogli denimo najti legalne zaposlitve, biti zdravstveno zavarovani, prejemati socialne podpore, niso imeli dostopa do izobraževalnega sistema in še bi lahko naštevali. Ne bom poudarjala, koliko ustavno varovanih človekovih pravic in svoboščin je bilo s tem enostranskim dejanjem kršenih, kar je tudi večkrat prepoznalo Ustavno sodišče Republike Slovenije. Da pa je bil izbris tudi v nasprotju z mednarodnimi obveznostmi na področju človekovih pravic, so ugotovili Odbor Združenih narodov za ekonomske in socialne pravice, Odbor Združenih narodov za človekove pravice, Odbor Združenih narodov proti rasni diskriminaciji, Evropska komisija za boj proti rasizmu in nestrpnosti, komisar Sveta Evrope za človekove pravice ter nazadnje tudi Evropsko sodišče za človekove pravice v zadevi Kurič. Pa vendar, slovenska politika ni zmogla dovolj politične modrosti, da bi storjene krivice tudi odpravila. Sama osebno verjamem, da reševanje problematike izbrisa pomeni nujen korak države v smeri poprave krivic ter vrnitve človeškega dostojanstva in zagotavljanje pravne države, kar Republika Slovenija je in kar ne nazadnje določa 15. člen Ustave, ki pravi, citiram: "Zagotovljena sta sodno varstvo človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter pravica do odprav posledic njihove kršitve." Konec citata. Odločba Ustavnega sodišča in sodba Evropskega sodišča za človekove pravice nedvoumno in jasno govorita o kršenju konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, in sicer pravico do varstva zasebnosti in družinskega življenja, pravico do učinkovitega pravnega sredstva ter prepoved diskriminacije. Veliki senat Evropskega sodišča za človekove pravice je zato v zadevi Kurić in drugi proti Sloveniji sprejel pilotno sodbo, s katero je Republiki Sloveniji naložil, da v enem letu sprejme sistem odškodnin za vse osebe, ki pridejo v poštev kot žrtve ravnanja Republike Slovenije. Pred samo sodbo Evropskega sodišča za človekove pravice ureditev statusa izbrisanim ni avtomatično pomenila tudi pravice do odškodnine, zato odločbe za stalno prebivanje z veljavo za nazaj, ki jih je izbrisanim izdala Slovenija, niso povezane z odškodninami, ki jih je določilo Evropsko sodišče za človekove pravice. Tisti, ki so trdili, da odškodnin ne bo, torej niso lagali. Slovenski pravni red izbrisanim namreč ne priznava upravičenja do odškodnin. Odškodnine je izbrisanim dodelilo šele Evropsko sodišče za človekove pravice, ki je ugotovilo, da slovenski pravni red možnosti odškodnin ne določa in je naložilo državi, da pripravi odškodninsko shemo. Odškodnine pa izbrisanim s strani Evropskega sodišča za človekove pravice niso bile dosojene na podlagi ureditve statusa, s katerim so bile izbrisanim odpravljene krivice, ampak na podlagi izbrisa iz leta 1992. Spoštovani! Poleg Ustavnega sodišča Republike Slovenije ter Evropskega sodišča za človekove pravice tudi v Pozitivnimi Slovenijo označujemo ta izbris kot diskriminatoren in nezakonit ukrep takratnih oblasti, predvsem pa hudo kršitev človekovih pravic, večjo kot katerokoli drugo kršitev, ki jih je naša država v svojem kratkem obstoju zagrešila, saj je pravica do nacionalnosti človekova pravica, države članice pa so tudi obvezane preprečiti stanje brez državljanstva. Po množičnosti in škodi, ki so jo utrpeli izbrisani, lahko govorimo zagotovo o največji kršitvi človekovih pravic v samostojni Sloveniji. Danes, spoštovani, ni več dilem o nezakonitem, neustavnem in diskriminatornem ravnanju slovenske države. Danes imamo priložnost, da se te krivice odpravijo. To je, verjamemo, pravica in predvsem dolžnost vseh nas zbranih. Morda se bo zdelo, da je odpiranje vprašanja izbrisanih v času, ko se soočamo z gospodarsko in finančno krizo, napačna odločitev. Vendar pa krize ne smemo samo preživeti, iz nje moramo iziti tudi močnejši z občutkom za spoštovanje človekovega dostojanstva. In zato smo danes tukaj, za to danes gre. Čas za reševanje tako velikega problema očitno nikoli ni pravi, vprašati pa se moramo, ali bodo v Sloveniji prevladovali ozki strankarski interesi ali pa bomo pravna država, ki spoštuje odločitve najvišjega sodišča v državi in še več, spoštuje odločitev Evropskega sodišča za človekove pravice. Danes imamo priložnost, da dokončno zapremo to poglavje slovenske poosamosvojitvene zgodovine in izkažemo spoštovanje slovenski ustavi, listini o človekovih pravicah in ne nazadnje ljudem, ki jim je bila povzročena krivica. V Poslanski skupini Pozitivna Slovenija smo odločeni, da se krivice tem ljudem dokončno odpravijo v najkrajšem možnem času. Predlog zakona bomo zato v tej fazi seveda podprli. In za konec. Pozitivna Slovenija kot nova stranka na političnem prizorišču gotovo ni odgovorna za sam izbris kot tudi ne za neodpravljanje njegovih posledic. Kljub temu pa menimo in verjamemo, da mora Državni zbor kot najvišji organ oziroma kot zakonodajno telo priznati izbris skupaj s posledicami kot sistematično in grobo kršitev človekovih pravic in izbrisanim izreči opravičilo, pri čemer bo sprejetje tega zakona v Državnem zboru največje opravičilo. Pri tem pa Pozitivna Slovenija tudi pričakuje, da bo predloženo besedilo zakona do konca obravnave ob razpravi tako z nevladnimi organizacijami, ki se zavzemajo za odpravo posledic izbrisa, kot tudi izbrisanimi zagotovilo kar se da ob upoštevanju vseh razmer optimalen popravek krivic. Zakon bomo podprli, pričakujemo pa, da bo v nadaljnjih obravnavah prišlo do ustreznih sprememb. Hvala.
Hvala tudi vam. Mag. Branko Grims bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Vsem prav lep pozdrav! Pri zgodbi, ki se je odvijala kar dobro desetletje in o kateri sem neštetokrat v Državnem zboru opozarjal, da se bo na koncu izrodila v zgolj licitacijo med trenutno oblastjo in izbrisanimi o višini odškodnine, sem bil ozmerjan in SDS z menoj, da sem lažnivec, ker da odškodnin nikoli ne bo. Povedal sem, da tako kot to pelje tranzicijska levica, bo do odškodnin prišlo in da bo samo še to vprašanje pred nami. In kako se imenuje zakon, ki je danes pred nami? Zakon o povračilu časti ali kaj podobnega, o čemer je bilo veliko govora? Ne, imenuje se Zakon o povračilu škode osebam, izbrisanim iz registra stalnega prebivalstva. Se pravi o odškodnini in nič drugega. Zdaj pa poglejmo, kakšne so bile izjave, ko smo ponujali rešitve, ki so bile vse po vrsti arogantno zavrnjene vključno s predlogi ustavnega zakona, prvim, ki sva ga napisala skupaj s takratnim ministrom iz vrst Socialnih demokratov gospodom Bohincem, pa ga je potem takratni predsednik Vlade gospod Rop grobo ponižal in tisti zakon vrgel v smeti, pa potem tudi kasneje leta 2009, pa vmes še nekatere druge rešitve. Vse so bile arogantno zavrnjene, čeprav smo povedali, da smo se pripravljeni pogovarjati o vsem, razen o eni stvari, o principu, da je treba vsak primer pogledati posebej, kar je edino skladno z modernim pravom, da se pogleda, kaj je kdo storil, kaj je kdo počel in da se dejansko popravi krivica vsem, ki jim je bila storjena, da pa tisti, ki je bil agresor na samostojno Slovenijo, iz tega, kar je nekoč kalkuliral, res ne more vleči nobene koristi. Samo to je bil problem in samo tu se je vedno zalomilo. Poglejmo nekaj izjav. Miran Potrč, takrat vodja Poslanke skupine SD: "Izdajanje odločb nima nobene zveze s tem, da bi na tej podlagi sploh bila možna odškodnina." Pavle Gantar, predsednik parlamenta, Zares: "Ne, odškodnin ne bo." Katarina Kresal: "Z ureditvijo statusa izbrisanih le-tem ne bomo podeljevali državljanstev in jim ne bomo podeljevali odškodnin." Pa še nekaj obtožb o lažeh na račun tistih, ki smo opozarjali, kako se bo končalo. Miran Potrč spet v vlogi vodje poslanske skupine, govoril je v dvojini, ker je govoril še skupaj z gospo Potrato, ki je tudi danes z nami: "Danes oba veva, da zakon o obligacijah onemogoča vsakršno uveljavljanje odškodnin", in tako naprej, "ker je to absoluten zastaralni rok in zato ne strašiti ljudi z odškodninami." Pa potem recimo Borut Pahor: "Slišim pavšalne ocene, da izdajanje odločb zdaj pomeni, da vsem, ki bomo izdali odločbe, pripada neka odškodnina. To ni res." In potem Katarina Kresal: "SDS je zelo dobra v manipuliranju z izjavami." In tako dalje in tako naprej. Tukaj imam tega gradiva, verjemite, da lahko berem to kakšne dve uri. Pa še obtožbe o lažeh, ko smo govorili o tem, da se bo na koncu končalo z odškodninami in da na ta način izgubljamo čas, izgubljenih je bilo 10 dragocenih let, ki bi jih lahko izkoristili za individualne postopke, da bi popravili vse krivice dosledno tam, kjer so bile, in da bi pogledali, kaj je res in kaj ni. Zdaj ste dosegli to, kar ste želeli, da so vsi v istem kotlu, da manevrskega prostora država praktično nima več, da je samo še vprašanje odškodnin in da se rešuje v trenutku in na način, s katerim pravzaprav nihče ni zadovoljen. Skuhali ste z aroganco zavračanje vseh možnih variant in rešitev vseh pogajanj neko godljo, ki bo to državo zelo veliko stala, in jo je že, in ki pravzaprav ne bo pripeljala do rešitve, ki bi bila za kogarkoli res pravična in res ugodna. Bo pa ponižujoča za nekatere, za druge morda tudi krivična. Pri tem lahko povem samo to, da SDS v nobenem primeru ne bo nasprotovala uresničitvi sodbe Evropskega sodišča. Da vam bi pa pri tem kakorkoli pomagali iskati rešitve v prostoru, ki ste ga sami zaprli, pa ne vidimo neke posebne možnosti, kajti, kot rečeno, manevrski prostor ste s to aroganco v minulih letih zaprli sami. Želimo vam pri reševanju tega problema veliko uspeha, pri glasovanju o zakonu pa se bomo, takem, kot je, vzdržali. Zakon ima nekatere dobre rešitve in nekatere rešitve, zaradi katerih smo bili v preteklosti tudi grobo žaljeni, pa zdaj vprašujem, ali zdaj te žalitve veljajo tudi za vas, ki ste jih sami izrekli. Kako je bilo vedno elegantno imeti t. i. izbrisane in tiste, ki so bili dejansko izbrisani, za kolateralno škodo v tem, da ste zadevo vlekli v nedogled za politična obračunavanja. Mirno bi se lahko že leta 2003, 2004, ko sva z gospodom Bohinjcem oblikovala prvi ustavni zakon, vsi usedli skupaj in dosegli en kompromis, ki bi bil dober za državo in bi bil dober za vse, ki jim je bila kadarkoli storjena krivica. Zdaj je izgubljenih 10 let. Verjetno nekaterih, ki se jih to dotika, najbrž tudi koga, ki mu je bila res storjena krivica, sploh ni več med nami, ampak vsi problemi pa ostajajo odprti in so se pojavili kot bumerang v trenutku, ki je za to državo izjemno težak, izjemno problematičen, in na način, ki nikomur v Sloveniji zdaj ne more več biti v čast. In naj plačajo zdaj odškodnine tisti, ki so toliko let lagali, da odškodnin ne bo.
Mag. Majda Potrata bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister s sodelavcem, poslanke in poslanci! V Poslanski skupini Socialnih demokratov obžalujemo, da Republika Slovenija zamuja rok, ki ji ga je za shemo odškodnin za izbrisane določil veliki senat Evropskega sodišča za človekove pravice. Prav tako obžalujemo, da v postopek priprave zakona ni bila pravočasno vključena civilna družba, zlasti zastopniki in predstavniki izbrisanih. Nevladne organizacije in posamezniki so na več sejah delovnih teles Državnega zbora, zlasti na Komisiji za peticije, človekove pravice in enake možnosti tako pričakovanje izrazile že tedaj, ko je bilo še dovolj časa za pripravo zakona. Pa na strani pristojnega ministra ni bilo razumevanja. Nepripravljenost tedanje vlade je to priložnost torej zapravila. Prav tako o dialogu, ki bi zbližal stališča, ni mogoče govoriti ob tem predlogu. Zavedamo se, da je sprejetje zakona nujno, zato mu ne bomo nasprotovali, vendar pri tem poudarjamo, da je marsikaj mogoče izboljšati v nadaljevanju zakonodajnega postopka. Za nas bo relevantno mnenje Zakonodajno-pravne službe, prav tako bo pomembno stališče Evropskega sodišča za človekove pravice. Cilj predlaganega zakona je popraviti kršitve človekovih pravic in temeljnih svoboščin in izvršiti sodbo velikega senata Evropskega sodišča za človekove pravice, izdano v zadevi Kurić in drugi proti Sloveniji, ter v pravnem redu Republike Slovenije sistemsko urediti pravično zadoščenje oziroma povračilo škode, ki je izbrisanim nastala zaradi izbrisa iz registra stalnega prebivalstva. Torej je cilj zakona nekaj, česar doslej v zakonodajnem postopku in dosedanjih zakonih še nismo urejali. Dosedanja praksa slovenskih rednih sodišč je namreč pokazala, da splošna pravila civilnega prava oziroma določbe zakona, ki ureja obligacijska razmerja, za odločanje o povračilu škode in izplačilu odškodnin izbrisanim niso primerne in ustrezne. Pred sodišči Republike Slovenije namreč nobenemu od izbrisanih, ki so zahtevali odškodnino za premoženjsko ali nepremoženjsko škodo, nastalo zaradi izbrisa, odškodnina še ni bila pravnomočno prisojena. S predlaganim posebnim zakonom, ki bi posebej za izbrisane iz registra stalnega prebivalstva urejal oblike pravičnega zadoščenja oziroma povračilo škode, povzročene zaradi izbrisa, bi bile tudi na področju odškodnin odpravljene kršitve temeljnih človekovih pravic in popravljene krivice, ki so jim bile povzročene. Predlog zakona upravičencem omogoča uveljavljanje denarne odškodnine kot povračila škode zaradi izbrisa po merilih in posebnem upravnem postopku, določenem s tem predlogom zakona; uveljavljanje povračila škode, ki ne izključuje morebitnega uveljavljanja povračila škode v posebnem upravnem postopku, v sodnem postopku; druge vrste pravičnega zadoščenja, ki se izražajo v materialnopravnih in drugih ugodnostih za upravičence na različnih področjih, denimo doplačila prispevka za obvezno zdravstveno zavarovanje, do vključitve in prednostne obravnave v programih socialnega varstva, do olajšav pri uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, do državne štipendije, do enakega obravnavanja pri reševanju stanovanjskega vprašanja z državljani Republike Slovenije, do dostopa do izobraževalnega sistema in do vključitve ter prednostne obravnave v tako imenovanih integracijskih programih. To so upravičenja, ki so silno pomembna in vredna posebne omembe prav zaradi tega, da bi se ob sprejemanju tega zakona zavedali širine in globine problema, s katerim so se izbrisani srečevali. Predlagatelj v uvodu v zakon posebej utemeljuje, zakaj se je odločil za tako višino odškodnine, za kakršno se je, in za tak način obravnave, pri čemer omenja razmere, v katerih smo se znašli. Predlagatelj tudi v svoji zaključni oceni meni, da so zakonsko predvidena merila in določitev maksimalne višine v skladu s četrtim odstavkom 15. člena Ustave Republike Slovenije ter v zvezi s 26. členom Ustave Republike Slovenije, določena v ustavnoskladni višini tudi ob upoštevanju interesov socialne države iz 2. člena Ustave Republike Slovenije. To pa je trditev, s katero zlasti izbrisani in tudi pravniki ne morejo soglašati. In to vprašanje, posebej poudarjam, ostaja odprto. Prav tako pa je temeljna pripomba civilne družbe, ki meni, da nekatere rešitve še niso urejene tako, da bi mogli govoriti o doseženem konsenzu. Neusklajena ostajajo predvsem naslednja vprašanja: krog upravičencev, po mnenju predstavnikov izbrisanih bi morali biti upravičenci do povračila škode vsi, ki so bili izbrisani iz registra stalnega prebivalstva; višina denarne odškodnine za mesec izbrisa, ki se določi v upravnem postopku; omejevanje denarne odškodnine v sodnem postopku in po mnenju predstavnikov izbrisanih v sodnem postopku odmera denarne odškodnine ne bi smela biti omejena po višini. Socialni demokrati menimo, da zakon ureja samo odškodninsko shemo, ne pa tudi statusnih vprašanj. Zato tako kot smo ob prejšnjih zakonih ugotavljali, da rešujejo samo vprašanje izdaje odločb ali dopolnilnih odločb in urejanja statusa, tudi pri tem zakonu menimo, da gre za urejanje vprašanj, povezanih z odškodninami. Pritrjujemo pa upravičenemu pričakovanju izbrisanih, da bi v zakonu bilo končno treba upoštevati odločbo Ustavnega sodišča, da za izbris ni bilo pravne podlage. Torej je sklicevanje na Zakon o tujcih neustrezno, tako kot je določeno v 1. členu predlaganega zakona, in ugotovitev v uvodnem, da je Ustavno sodišče samo omenilo in sodilo, da je to, ne pa, da je odločilo, da za izbris ni bilo pravne podlage. Tudi to bi pripomoglo k temu, da bi bilo občutje izbrisanih, da država priznava, da se je izbrisanim storila krivica, občutnejše, okrepljeno in bi ta zakon o odškodninski shemi lažje sprejeli kljub njihovim drugačnim pričakovanjem. Hvala.
Hvala tudi vam. Mag. Katarina Hočevar bo predstavila stališče Poslanske skupine Državljanske liste.
Hvala za besedo. Lep pozdrav ministru in pa vsem prisotnim. Z zakonom o povračilu škode osebam, ki so bile izbrisane iz registra stalnega prebivalstva, želi Republika Slovenija sprejeti zadosten ukrep, s katerim se bo uredilo povračilo škode izbrisanim in tako implementirati sodbo Evropskega sodišča za človekove pravice v zadevi Kurić in drugi proti Sloveniji. Republika Slovenija je pred 20 leti naredila nepopravljivo škodo. Do letošnjega leta država ni ukrepala dovolj, kar je imelo za posledico, da so žrtve izbrisa iskale pravico na Evropske sodišču za človekove pravice. Minister Virant je tako pred nalogo zaključka težkega poglavja Republike Slovenije. Pri tem pa je moral izhajati tudi iz materialnih možnosti države pri oblikovanju odškodninske sheme. Zakon tako predvideva, da so upravičenci do odškodnine tisti državljani drugih republik nekdanje SFRJ, ki ob osamosvojitvi Slovenije niso zaprosili za sprejem v državljanstvo in si za nadaljnje bivanje v naši državi niso uredili dovoljenja za prebivanje v skladu z Zakonom o tujcih, in so bili tako izbrisani iz registra stalnega prebivalstva. Nadalje zakon ureja odločitev o sami višini pavšalne denarne odškodnine za prestalo trpljenje nepremoženjske in premoženjske narave in naj bi predstavljala pravično zadoščenje. Ob tem je treba vzeti v zakup tudi posebne solidarnostne odškodninske sheme, ki so v Sloveniji že v veljavi. Ob tem še posebej omenjam Zakon o plačilu odškodnine žrtvam vojnega in povojnega nasilja iz leta 1995. Tako je določena višina pavšalne odškodnine v znesku 40 evrov za mesec izbrisa, kar pomeni, da bo na primer upravičenec, ki je bil izbrisan 10 let, dobil 4 tisoč 800 evrov pavšalne odškodnine. Da bi bila dodelitev te odškodnine resnično učinkovita in hitra, brez dodatnega dokazovanja, zakon predvideva hiter in pa učinkovit upravni postopek, kjer izbrisanim ni treba storiti ničesar drugega kot vložiti vlogo na pristojni upravni enoti. Vloga je takse prosta, za dodeljeno odškodnino pa upravičencem ne bo treba plačati dohodnine. Ob tem pa zakon ponuja tudi dodatno pravno pot, torej posebno sodno varstvo za tiste upravičence, ki bodo menili, da jim je nastala višja škoda od tiste, ki jo zakon določa v prej navedenem upravnem postopku izplačila pavšala, in tako lahko izkažejo z običajnimi dokaznimi sredstvi v pravdnem postopku višjo odškodnino. Predvideni znesek, ki naj bi ga ob sprejetju pripravljene odškodninske sheme Slovenija zagotovila za povračilo škode izbrisanim, je približno 80 milijonov evrov. Zakon določa tudi že prej omenjenih 8 dodatnih in zelo konkretnih ukrepov, ki jih bodo lahko upravičenci koristili v časovno neomejenem obdobju, to se pravi do smrti. Pri določitvi teh ukrepov zakon sledi predlogom nevladnih organizacij in tudi predlogom žrtve izbrisa, in to, kot so bili prej moji predhodniki že našteli, vse do plačila prispevka za obvezno zdravstveno zavarovanje in do recimo olajšan dostop do državne štipendije. Tako kot so različni interesi v vsaki družbi, tudi različni interesi v našem državnem zboru, tako so tudi v skupini izbrisanih različni interesi, zato je nemogoče doseči popolno strinjanje z rešitvami v zakonu vseh, ki so žrtve izbrisa. Kompleksnost problema žal ne omogoča rešitev, s katero bi bili v visoki meri zadovoljni vsi deležniki. Vendar se s predlogom zakona vsekakor branijo pravice večine, ki so jim bile odvzete s strani države. Tako smo v Državljanski listi prepričani, da je predlagani zakon ustrezna zaveza Republike Slovenije, da dokončno uredi položaj izbrisanih in s tem zapre boleče poglavje naše poosamosvojitvene zgodovine. Predlagani zakon bomo zato podprli.
Hvala. Gospa Jasnima Opec bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala za besedo. Spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni vsi skupaj! 26. junija 2012 je Evropsko sodišče za človekove pravice izdalo sodbo o zadevi Kurić in drugi proti Sloveniji, s katero je Republiki Sloveniji naložilo, da v enem letu sprejme sistem odškodnin za vse osebe, ki pridejo v poštev kot žrtve ravnanja Republike Slovenije. Tako se na tej podlagi s predlaganim zakonom ureja povračilo škode, ki je izbrisanim iz registra stalnega prebivalstva nastala zaradi izbrisa, in popravljajo kršitve človekovih pravic in temeljnih svoboščin. V Slovenski ljudski stranki smo vsak mandat posebej opozarjali, da bi morali enkrat za vselej to vprašanje rešiti z ustavnim zakonom, torej na enak način kot ob osamosvojitvi, da bi presegli vmesne rešitve, ki so prinesle razlike v obravnavi upravičencev samih. Ni prav, da se je iz mandata v mandat vedno znova puščalo to vprašanje nedorečeno in se je velikokrat uporabljalo za potrebe dnevne politike. Tudi v prejšnjem mandatu smo ob sprejemanju prejšnje novele zakona pod ministrico Kresalovo opozarjali, da se s sprejetjem tistega zakona lahko odpre vprašanje odškodnin, saj je bila s tem sprejeta pravna podlaga za odškodnine, ki je prej ni bilo. Vlada in ministrica je prepričevala nas in javnost, da odškodnin ne bo. A zgodilo se je natanko to, na kar smo opozarjali. Evropsko sodišče za človekove pravice je sprejelo sodbo, ki presega interese pritožnikov in naložilo naši državi sprejetje zakonodaje za določitev odškodnine, ki naj bi sistemsko in pravično uredila zadoščenje oziroma povračilo vsem, ki naj bi utrpeli škodo zaradi izbrisa iz evidence stalnega prebivališča in so bili vpisani v evidenco tujcev po takratnem Zakonu o tujcih. Na nek način smo s sodbo v Slovenski ljudski stranki dobili potrditev tudi naših dolgoletnih stališč pri določitvi ureditve odškodnine, in sicer da je treba sistemsko omogočiti ureditev reševanja tega vprašanja individualno, od primera do primera. Zato podpiramo predlagano rešitev, po kateri lahko opravičenec v dodatnem roku treh let, ki se nam zdi dovolj dolg in razumen, uveljavlja denarno odškodnino v posebnem upravnem postopku ali uveljavlja povračilo morebitne škode v sodnem postopku oziroma mu omogoča druge vrste pravičnega zadoščenja. Nemogoče je namreč izhajati tudi pri določitvi odškodnine kar pavšalno, enako za vse in za nazaj, ne glede na dejansko stanje oziroma trajanje. O določitvi višine odškodnine vidimo voljo države, da spoštuje odločitev Evropskega sodišča in hkrati prizadevanje, da se sistemsko in pravično do vseh, ki naj bi jim odškodnina pripadala, z zakonom uredi možnost uveljavljanja pravice do odškodnine v skladu z našim pravnim redom in odločbami sodišč. Glede na vse razprave je jasno, da vsi upravičenci nikoli ne bodo zadovoljni z višino zneska, pa četudi bi bil 2-krat ali 10-krat večji. V Slovenski ljudski stranki si ob tem srčno želimo, da bi na podlagi tega zakona našli dokončne rešitve in zaprli to poglavje naše zgodovine. Vendar se nam ob reakcijah, ki so se pojavile ob vložitvi predloga zakona, ki je danes pred nami, sama po sebi postavljajo vprašanja. Ali bomo s tem zakonom dokončno in za vselej resnično zaprli poglavje problematike t. i. izbrisanih, ki se vleče že vso zgodovino naše mlade države? Ali naj verjamemo tokratnemu ministru in vladi, da predlaga ustrezne rešitve, ki ne bodo sprožale vedno novih zahtev? Odzivi na predlog zakona žal kažejo, da ostajajo določena vprašanja še neodgovorjena. Prizadeti in njihovi zastopniki oziroma predstavniki nasprotujejo zakonu iz različnih razlogov, skupni imenovalec njihovih pozivov pa je, lahko bi rekli pričakovanj, da zavračajo višino odškodnine in sprejetje tega zakona. Vendar na tak način nikoli ne bomo rešili te problematike. Zato pozivamo ministra in vse skupine t. i. izbrisanih in njihove predstavnike, naj do druge obravnave tega zakona poskušajo vendarle poiskati skupni imenovalec za rešitev in sklenejo dogovor, da se preseže to stanje. Časa za uskladitev in morebitno dopolnitev zakona je še v naslednjih fazah razprave dovolj. V Slovenski ljudski stranki smo mnenja, da je zakon o povračilu škode osebam, ki so bile izbrisane iz registra stalnega prebivalstva, primeren za nadaljnjo obravnavo, zato ga bomo danes v prvi obravnavi podprli. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospod Ivan Hršak bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi! Tematika izbrisanih je zadnjih 20 let polnila slovenske medije, delila javnost na tiste, ki so z njimi simpatizirali, in na tiste, ki so jih obsojali. Ustanovljenih je bilo nekaj parlamentarnih preiskovalnih komisij, napisanih kar nekaj interpelacij in odločb Ustavnega sodišča, izpeljan referendum o izbrisanih, skovanih nekaj političnih točk, zdaj pa je počasi res treba prepustiti to poglavje zgodovini. Tistim, ki jim je bila z izbrisom storjena krivica, je treba le-to popraviti. Seveda pa se moramo zavedati, da se osebnih tragedij, povzročenih z izbrisom, ne bo nikoli dalo v celoti odpraviti oziroma popraviti. S predlaganim zakonom se tako ureja povračilo škode, ki je izbrisanim iz registra stalnega prebivalstva nastala zaradi izbrisa, in popravljajo kršitve človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Glavni razlog za odločitev, da se vprašanje posebne ureditve povračila škode izbrisanim iz registra stalnega prebivalstva ureja v posebnem zakonu, je vezanost Republike Slovenije na sodbo velikega senata Evropskega sodišča za človekove pravice, ki so jo proti Republiki Sloveniji pred tem sodiščem sprožili t. i. izbrisani. Zaradi izvršitve omenjene sodbe mora Republika Slovenija vzpostaviti odškodninsko shemo za izbrisane iz registra stalnega prebivalstva. Zato ta predlog zakona upravičencem, kot bomo danes verjetno kar nekajkrat slišali, omogoča uveljavljanje denarne odškodnine kot povračilo škode za vsak mesec izbrisa, uveljavljanje povračila škode v sodnem postopku in druge vrste pravičnega zadoščenja, ki se izražajo tako v materialnopravnih kot drugih ugodnostih za upravičence na različnih področjih. Postopek za določitev denarne odškodnine se bo začel na strankino zahtevo, ki bo lahko vložena v roku treh let po začetku uporabe predlaganega zakona, kar je po mnenju predlagatelja in tudi po našem mnenju dovolj dolg in ustrezen rok, da se vsi zainteresirani s predpisom in z njim določenimi pogoji seznanijo in odločijo o vložitvi zahtevka. Kot sem že omenil, pa predlog zakona poleg denarne odškodnine upravičencem prinaša tudi druge oblike pravičnega zadoščenja, ki omogočajo in olajšajo dostop do pravic na različnih področjih, na katerih je bilo v praksi ugotovljeno, da bi bile olajšave koristne ali potrebne. Upravičenci bodo tako upravičeni do plačila prispevka za obvezno zdravstveno zavarovanje, do vključitve in prednostne obravnave v programih socialnega varstva, do olajšav pri uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, državne štipendije, enakega obravnavanja pri reševanju stanovanjskega vprašanja z državljani Republike Slovenije, dostopa do izobraževalnega sistema ter vključitve in prednostne obravnave v tako imenovanih integracijskih programih. Pri določitvi meril za določitev denarne odškodnine v upravnem postopku in omejitvi najvišjega skupnega zneska denarne odškodnine, ki jo za škodo zaradi izbrisa lahko prisodi sodišče v sodnem postopku, je bil prisiljen predlagatelj upoštevati tudi dejstvo, da je v času svetovne gospodarske krize in recesije, ki znatno vpliva tudi na Republiko Slovenijo, ter kritičnega stanja javnih financ nujno, da je višina denarne odškodnine omejena, saj bi bilo v nasprotnem primeru ogroženo zagotavljanje drugih človekovih pravic, ki jih je država dolžna zagotavljati zlasti skladno z načelom socialne države iz 2. člena Ustave Republike Slovenije. In prav na tej točki smo v Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije tudi najbolj zaskrbljeni, saj bodo finančne posledice predlaganega zakona po oceni predlagateljev znašale nekaj več kot 75 milijonov evrov. K temu znesku denarnih odškodnin moramo prišteti še sredstva za plačilo drugih oblik pravičnega zadoščenja, ki bodo prav tako imele finančne posledice. Višine teh sredstev ni mogoče oceniti, saj v naprej ni mogoče predvideti, koliko upravičencev bo izkoristilo katerega od dodatnih ukrepov, ki jih določa predlog zakona. Zanemariti pa ne smemo niti zneska v višini 60 tisoč evrov, ki bo namenjen vzpostavitvi evidence o odločitvah v upravnem in sodnem postopku in o izplačilih denarne odškodnine, ki jih bo treba zagotoviti Ministrstvu za notranje zadeve v letu 2014. V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije smo sicer že ves čas zagovorniki tega, da mora za storjene krivice nekdo odgovarjati. Žal se ta odgovornost v vseh 20 letih ni ugotovila, zato bomo posledice nastalih krivic plačali vsi slovenski davkoplačevalci, ki z nastalim izbrisom nismo imeli nič. Bomo pa posledice dodatne finančne obremenitve še kako čutili na svojih denarnicah, saj bo država zagotovo ta denar želela nekje dobiti nazaj v proračun. V Poslanski skupini Demokratičen stranke upokojencev Slovenije bomo predlog zakona v prvi obravnavi podprli. Kakšna bo dokončna varianta, dokončna verzija zakona še ne vemo, saj ostaja odprtih še nekaj vprašanj, o katerih se morata pristojno ministrstvo in predstavniki tako imenovanih izbrisanih še dogovoriti. Gre predvsem za krog upravičencev, v katerem se ne morejo med seboj dogovoriti niti predstavniki izbrisanih, kot je razvidno iz korespondence, ki jo prejemamo v poslanske skupine, višini denarne odškodnine in njeni omejitvi. O nadaljnji podpori predloga zakona se bomo v Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije odločali sproti. V prvi obravnavi pa bomo, kot že rečeno, podprli sklep, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospod Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala lepa, gospod predsednik Državnega zbora. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani gospod minister dr. Virant! Ja, tudi Nova Slovenija se je v mandatu 2004–2008 srčno prizadevala, da bi to vprašanje izbrisanih enkrat za vselej absolvirali. Pripravili smo osnutek oziroma predlog ustavnega zakona, katerega očetje so bila znana imena slovenskega prava, znani ustavni pravniki. Vendar je takratna opozicija, torej LDS in SD, ostro nasprotovala takšni rešitvi, še danes ne vemo, zakaj. Iz političnih kalkulacij? Ne vemo. In sedaj smo tukaj, kjer pač smo, in breme davkoplačevalcev se bo nesporno samo še povečevalo. To pa smo itak vajeni, še posebej pod to sedanjo vladavino. Vprašanje izbrisanih je tema, s katero se v Sloveniji ukvarjamo že celo poosamosvojitveno obdobje. Zlasti medijska kampanja izbrisanih je mnogo prispevala k temu, da se vse te osebe prikazujejo kot žrtve političnega sistema. Najprej poudarjamo, da je Zakon o tujcih, kot eden izmed osamosvojitvenih zakonov, državljanom nekdanjih republik SFRJ dal možnost, da si uredijo svoj status v novi državi. V roku dveh mesecev so imeli vsi možnost pridobiti slovensko državljanstvo pod ugodnimi pogoji ali pa si v istem roku urediti stalno prebivališče kot tujec. Številni državljani nekdanjih republik so si svoj status pravilno in pravočasno uredili, in prav to dejstvo bi danes radi poudarili. Tiste državljane nekdanjih republik SFRJ, ki svojega statusa niso ustrezno uredili in ga mnogi od njih niti niso želeli, so iz registra stalnega prebivalstva izbrisali. Med njimi so številni državljani nekdanjih republik, ki so iz države dejansko odšli in se v Slovenijo niso več vrnili in nikoli niti niso imeli interesa živeti v Sloveniji. Številni pa so se v Slovenijo vrnili oziroma so se vračali potem, ko je Ustavno sodišče izdalo odločbo, s katero je ocenilo, da je bil izbris državljanov drugih republik iz nekdanje SFRJ iz registra stalnega prebivalstva brez zakonske podlage. Ti se vračajo zgolj iz razloga pravice do napovedanih odškodnin. V Novi Sloveniji ves čas zagovarjamo reševanje problematike izbrisanih in njihovih odškodnin individualno, torej vsak primer posebej. Ne dvomimo namreč, da so primeri, ko so bile prebivalcem nekdanjih republik pri njihovem izbrisu iz registra stalnega prebivalstva storjene krivice in so utrpeli škodo. Vendar pa bi se morala ta dejstva ugotavljati v vsakem posamičnem primeru. Le s takim pristopom bi se lahko ugotovilo, katere so te osebe, v katerem obdobju je bil izbris neupravičen in kakšna višina odškodnine jim pripada. Ne podpiramo osnovnega koncepta zakona, po katerem je do odškodnine upravičen vsak od izbrisanih, ne glede na njegov interes in prizadevanje za ustrezno ureditev njegovega statusa. Absurdna logika zakona je, da bodo ostali brez odškodnin ali pa bodo prejeli najnižje odškodnine tisti, ki so bili lojalni novonastali državi in so se podredili njenemu pravnemu redu ter so si pravočasno in v predpisanem roku uredili svoj status. Bogate odškodnine pa gredo tistim, ki so status začeli urejati morda šele sedaj, ko je bila izdana sodba Evropskega sodišča za človekove pravice Kurić in drugi proti državi, in to ne glede na to, kje so dejansko prebivali, kakšna prikrajšanja so dejansko utrpeli in koliko so dejansko bili oškodovani. V osnovi je bilo v postopku urejanja položaja izbrisanih nepravilno in nezakonito dejanje Ministrstva za notranje zadeve pod vodstvom tedanje ministrice Katarine Kresal izdajanje odločb izbrisanim za nazaj. Dopolnilne odločbe so se izdajale spet vsem, ki so si do leta 2003 uredili status z dovoljenjem za stalno prebivanje. Dopolnilne odločbe so se izdajale v nasprotju z določili Zakona o tujcih in Zakona o splošnem upravnem postopku brez posebnih ugotovitvenih postopkov. Tako so torej številni izbrisani prišli do vpisa stalnega prebivališča za nazaj, čeprav do tega dejansko niso bili upravičeni. Izdajanje dopolnilnih odločb na ta način ni le nezakonito, pač pa tudi nemoralno in nepošteno. Država je tako omogočila na lahek način pridobivanje davkoplačevalskega denarja tistim, ki so Slovenijo kot domovino nekoč že zapustili. In kakšno bo ravnanje Poslanske skupine Nove Slovenije v primeru Predloga zakona o povračilu škode osebam, ki so bile izbrisane iz registra stalnega prebivalstva? Poslanska skupina Nove Slovenije v prvem branju, torej v tej fazi, ne bo nasprotovala temu predlogu zakona. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. S tem smo končali predstavitev stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev. Prvi dobi besedo gospod Dragan Bosnić, pripravi pa naj se gospod Branko Kurnjek.
Hvala za besedo. Stališče poslanske skupine je povedala kolegica Maja Dimitrovski, sam pa bi povedal nekaj v svojem imenu. Prva stvar, ki me pri teh predstavitvah stališč nekoliko moti, je ta, da imamo na tapeti vedno preveč zgodovine, ves čas se govori o zgodovini. Sam sem naravoslovec in zgodovina počasi postaja duhamorna. In čisto po pravici povedano, sem nehal slediti na neki določeni točki, kdo je kaj, pa kdo je Katarina ali ne vem kdo. Neke stvari so se zgodile, to je dejstvo. Nekateri ljudje so bili izbrisani, to je tudi dejstvo. Nekateri so urejali status, to je tudi dejstvo. Če ga ne bi urejali, bi zdaj govorili o številki, recimo, 25 tisoč 672, 71 plus 1. Ampak jaz gledam zakon in rešitev, ki jo ta zakon nosi oziroma jo ima v sebi. Tu gre za dve stvari. Ena so človekove pravice. Če nekomu kršiš človekove pravice, je prva stvar, ki jo narediš potem, ko si to storil, da rečeš: "Oprosti. Sorry, žal mi je. Žal mi je, da ti kršim pravice. Žal mi je, da te postavljam v tak položaj, v katerega te ne bi smel." To je neka taka obče človeška. Razen, če tega ne počneš namenoma. Če to počneš namenoma, potem se nimaš za kaj opravičevati. Pač to delam, zato ker to lahko delam, ker je pač to zdaj v moji moči in moji pristojnosti. Če gremo čez to, je pa druga stvar nadomestilo. Poprava krivic z denarjem je neka čudna kategorija, ki se jo da izračunati. Vzamejo se pač neke vrednosti, ki se pomnožijo, in potem se vidi, koliko je treba tem ljudem dati. Ampak dejstvo je, da je krivico treba popraviti. In dejstvo je, da je to dobra pot. Žalostno dejstvo pa je, da nas je na to opozarjala Evropa, kljub ustavi, kljub neki naši morali, neki naši zavesti. In takrat, ko sem sam napisal vlogo – kot je kolega Horvat rekel, nekateri so pač pisali, 374 SIT je bilo treba plačati takse – je gospa stala za linico in sem rekel: "Danes je prav poseben dan za vas." Gledala me je čudno in rekla: "Kaj pa je takega?" Sem rekel: "Jaz vlagam vlogo za državljanstvo, zelo si želim biti državljan, zaradi Vande in zaradi Sare," ni imela pojma, kdo sta to, žena in hči, "in zaradi otrok, ki jih poučujem na gimnaziji." In takrat sem to pridobil. Prvič sem se pa počutil Slovenca na tekmi Slovenija : Srbija na Evropskem prvenstvu. Takrat je Slovenija vodila proti Srbiji 3 : 0. In jaz sem navijal. Počutil sem se res Slovenca. Žal mi je bilo, da je imel Savo Milošević na koncu tisto srečo in je dal skorajda neregularen gol, da je bilo 3 : 3. In marsikdo od teh ljudi, o katerih zdaj govorimo, morda čuti enako. Mogoče se počuti enako, pa ga pač nekdo ni želel, pa je rekel: "Okej." Neka gospa, zvesta Večerova bralka, je napisala Helsinškemu monitoringu, naj se ne ukvarja več s kršitvami človekovih pravic južnjakov, ampak raje s kršitvami človekovih pravic Slovencem. Zelo močno sporočilo. Zelo močno sporočilo. In potem južnjaki postanejo ena literarna kategorija. "Čefurji" se nam reče. In potem pač nek Goran napiše roman, ki je super. Te substance ne zmanjka. Jaz bi želel, da ta državni zbor naredi nekaj za to, da zmanjka te substance. Da se izbrisane dobesedno izbriše s tem, da se jih sprejme. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Branko Kurnjek. Pripravi pa naj se gospod Jakob Presečnik. Izvolite, gospod Kurnjek.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani minister, poslanke, poslanci! 26. februarja 1992 nismo dobili le več kot 20 tisoč neposrednih žrtev izbrisa, temveč smo dobili dva milijona posrednih žrtev izbrisa. Črn madež, največji črn madež v samostojni naši Republiki Sloveniji, ki še danes ni opran, in imamo sedaj možnost, da s tem predlaganim zakonom vsaj nekaj naredimo in damo neko integriteto tako imenovanim izbrisanim. Čeprav bi v takratnem času iz čustvenih razlogov lahko razumeli nas Slovence, ki smo bili nenaklonjeni prebivalcem drugih držav takratne Jugoslavije, pa bi morala biti politika tista, ki bi gledala naprej in bi morala videti, kaj lahko se zgodi v prihodnosti z odločitvami, ki jih je sprejemala. Žal temu ni bilo tako. In čeprav je v 22 letih večina Slovencev spregledala, kakšne krivice, kakšne življenjske zgodbe so se zgodile tako imenovanim izbrisanim, pa politika še vedno ni sposobna preseči bojev, lahko bi rekel politikantskih bojev. In da bo politika sedaj to morala preseči, je morala poskrbeti v bistvu razsodba velikega senata Evropskega sodišča v zadevi Kurić in ostali, ki je Sloveniji naložila, da mora v enem letu poskrbeti za zakon, ki bo urejal tudi odškodninske tožbe. Nekaj dni nazaj smo se poslanci Državljanske liste pogovarjali s predstavniki izbrisanih. Govorili smo o predlogu zakona, govorili smo tudi o odškodninah. Jaz sem jih spomnil, da leta nazaj v bistvu niso govorili o tem, da zahtevajo odškodnine. Želeli so dobiti le moralno zadoščenje, priznanje njihovih statusov. Nič drugega. O odškodninah sami niso govorili. Vendar pa z leti, ko je bila politika gluha, in tudi z razsodbo velikega senata so te zahteve postale tudi drugačne. Razumem izbrisane, da s predlaganimi odškodninskimi številkami niso zadovoljni, kajti nobena številka v denarju ne more povrniti izgubljenih možnosti in priložnosti tem žrtvam, kakor jih je imenoval tudi velik senat, a kljub vsemu apeliram tudi na izbrisane, da v dani finančni situaciji, v kateri se naša država nahaja, sprejmejo predlagane rešitve, ki jih prinaša zakon, in na tak način posredno poskrbijo, da ne bomo Slovenci še enkrat, torej dva milijona Slovencev, posredne žrtve izbrisa, ki bi jih lahko prinesle velike odškodninske zahteve. Gospod minister je govoril tudi okoli milijardo evrov. To je številka, ki je naša država v tem trenutku ne more povrniti. S takšnimi zahtevami izbrisanih bodo izbrisani sami sebi naredili medvedjo zaslugo. Dajmo narediti sedaj politiki, v naši moči je, tudi to bo lahko zgodovinski trenutek, da bi resnično enkrat presekali ta gordijski vozel in popravile krivice tistim, ki jim je bila storjena. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima gospod Jakob Presečnik, pripravi naj se gospa Ljudmila Novak.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Gospod minister s sodelavcem, kolegice in kolegi! Kolega Bosnić je rekel, naj se ne ukvarjamo z zgodovino, glejmo naprej, urejajmo zadeve naprej, ampak tudi v svojem razmišljanju je moral iti v zgodovino. Jaz ne vidim drugače reševanja tega problema, kot da se vrnemo v zgodovino dobrih 20 let nazaj. To je eno uvodno razmišljanje. Drugo. Očitano je, največkrat seveda desnici, da ni hotela zadeve urejati. V Sloveniji so bile takšne in drugačne večine, takšne in drugačne koalicije, takšne in drugačne Vlade, pa tega akutnega problema, ki je razjedalo slovensko javnost, če se milo izrazim, nismo razrešili. Zagotovo razprave v zgodovini in v sedanjem času vedno povzročajo škodo Sloveniji, povzročajo škodo ugledu Slovenije in zaostrujejo politično ozračje in že leta razburjajo slovensko javnost s takimi in drugačnimi stališči, zagotovo diametralno nasprotnimi. Bil je izveden referendum, mislim, da leta 2004, na katerem so državljani povedali, kar so povedali takrat. Predvsem so pa državljani rekli, da ne podpirajo takrat v tistem času odločb za nazaj. To je bilo tudi vse skozi mnenje naše poslanske skupine, Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, da podpiramo individualno obravnavo oziroma sprejetje ustavnega zakona, ki bi uzakonil to individualno obravnavo. Vendar danes smo leta 2013, zamujamo že tudi sklep ali naročilo, kakorkoli želite, tega velikega senata Evropskega sodišča za človekove pravice, in napočil je čas, da z ljudmi z Ministrstva za notranje zadeve, ki vse te podatke tudi ima, skupno razrešimo ta problem. Ampak šel bom malo v zgodovino. Kot sem že rekel, je bilo že mnogo poizkusov, predvsem pa je bilo navedenih mnogo številk v zvezi s tem, in to je vedno begalo ne samo državljanke in državljane Slovenije, tudi ta državni zbor in vsakokratno vlado itn. Če malo osvežim spomin, če imam še prave podatke za nazaj, je minister Bohinc leta 2004 zagotovil, da si samo 4 tisoč 200 oseb od skupno 18 tisoč 305 še ni uredilo statusa. Takrat je rekel, tudi tole, "... okoli 7 tisoč je tistih, ki so pridobili državljanstvo in 4 tisoč 800 takih, ki so dobili dovoljenje za stalno ali začasno bivanje, vendar ne za nazaj. Približno tisoč oseb je pridobilo dovoljenje na podlagi tako imenovanih olajšav, medtem ko si okoli 4 tisoč 200 oseb ni uredilo nikakršnega statusa. Med 18 tisoč osebami, ki so bile leta 1992 izbrisane iz registra stalnih prebivalcev Slovenije in se niso odjavile iz svojega prebivališča, je le okoli tisoč 500 oseb, ki so bile zaposlene v JLA in med njimi je bil le manjši del častnikov jugoslovanske vojske". To je bil citat takratnega ministra Bohinca. Prav tako je Ustavno sodišče v obrazložitvi odločbe navajalo število 18 tisoč 305. Zato je zanimivo, od kod je leta 2009, pred štirimi leti, ministrica Kresalova na plano prinesla številko dobrih 25 tisoč, ki jo tudi sedanji predlog upošteva kot ugotavljanje obstoječega stanja in predlaga odškodnino za nekaj več kot 10 tisoč opravičencev, ki imajo že urejen ustrezni status. V naši poslanski skupini in tudi jaz osebno razumem, da je mogoče problematiko obravnavati z različnih vidikov, zato prihaja do razhajanj celo pri številu tako imenovanih izbrisanih. Vedno smo, še enkrat poudarjam, poudarjali, da se vseh ne sme metati v isti koš, ne smemo dopustiti, da se s posplošenimi razpravami in pavšalnimi rešitvami povzročijo nove razlike in novi problemi med samimi upravičenci. Tudi zato smo vseskozi podpirali individualno obravnavo vsakega primera posebej. Ob koncu bi rekel, da vsi skupaj ne smemo pozabiti, da je treba problematiko gledati tudi z vidika takratnih dogajanj v okviru urejanja razmer v naši novi državi pri prestani vojni za osamosvojitev. V novi državi smo takrat veljali vsi, tudi sedanji državljani Republike Slovenije kot bivši državljani SFRJ, zato je morala nova država zakonsko določiti način in pogoje za vse nove državljane in tujce na ozemlju nove države. Današnjo obravnavo moramo gledati tudi z vidika, pa če to sprejemamo ali ne, da se je Slovenija znašla in je še v krizi in nam primanjkuje sredstev za stabilnost in delovanje, zato nihče ne more pričakovati nerazumno visokih odškodnin. Vtis imam, da večini gre le za to priložnost, da bi iz države iztržili čim več, pa tu ne mislim samo na izbrisane, ampak še na marsikoga drugega. Resnično pa upamo in tudi jaz osebno, da bo minister opravil dodaten napor in se z vsemi predstavniki in skupinami izbrisanih skušal dodatno uskladiti in dopolniti zakon, ki bo primeren za nadaljnjo, predvsem za drugo obravnavo. Iz tega razloga bom tudi sam zakon podprl, čeprav se na nas obračajo različni predstavniki in zagovorniki tako imenovanih izbrisanih in nas tudi oni nagovarjajo, naj ne podpremo tega predloga zakona, češ, da je krivičen za njih. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima gospa Ljudmila Novak. Pripravi pa se gospa Maša Kociper.
Spoštovani gospod predsednik, minister, kolegice in kolegi lepo pozdravljeni! V Novi Sloveniji imamo sočutje do tistih, ki se jim je zgodila krivica, ampak res do tistih, ki se jim je zgodila krivica, zato smo ves čas menili in menimo tudi sedaj, da je potrebna individualna obravnava. Res je, v tistem času osamosvajanja je država imela veliko, veliko nalog in je pri tem naredila tudi kakšno napako, vendar ne morem verjeti, da se je krivica zgodila kar 25 tisoč upravičencem in da se je ta številka kar povečevala od 17 tisoč, 18 tisoč do takšne številke v času ministrice Katarine Kresal. Tega pa ne morem verjeti. Slišala sem preveč zgodb, kako so sosedje opozarjali, naj si uredijo status, kako so sorodniki opozarjali, sami so si uredili, nekateri pa za to niso hoteli niti slišati, ker niso verjeli v Slovenijo, ker niso želeli tukaj ostati, ker so nekateri bili celo proti Sloveniji in sedaj govorimo, kako velika krivica se je zgodila vsej te množici ljudi. Krivica je tudi do tistih, ki so si status uredili in opozarjali druge, ki si ga niso, in sedaj ti želijo veliko odškodnino. Slovenija je bila več kot velikodušna do vseh teh, ki so želeli imeti slovensko državljanstvo. Vsak ga je lahko dobil, čas se je podaljšal, da so uredili stvari. Gospa Potrata, zakaj pa takrat, ko je naša koalicija predlagala ustavni zakon, zakaj ste mu pa takrat nasprotovali? No, želim in pričakujem, da boste povedali. Vsekakor so se stvari predolgo zavlekle, vendar vztrajam pri tem, da je najpravičnejša individualna obravnava, ne pa kar delitev odškodnine vse počez. Mislim, da je to krivično do tistih, ki so uredili, do nas Slovencev, do davkoplačevalcev in pa tudi nekje so našli neko luknjo v tej proceduri, ki jo sedaj s pridom uporabljajo in izrabljajo. Ta zakon je zakon v prid dvojnih dobičkarjev, tistim, ki želijo glasove na račun tega zakona, ne pa zakon za popravo krivic. Bom omenila en primer. Slučajno imam stike z društvom prisilno mobiliziranih v nemško vojsko. Tudi jaz se bom vrnila v zgodovino. 68 let po končani vojni ti ljudje niso dobili odškodnine, ki jo je nemška država nakazala nekdanji Jugoslaviji in ne morejo v sodnih procesih tega dokazati, kajti blokirano je, in zato niti ne morejo na sodišče v Strasbourg, ker pri nas niso izčrpane vse pravne možnosti. Jaz bi prosila odgovorne, da prisluhnejo tudi tem, ki se jim je zgodila velika krivica, in so bili vedno obravnavani kot tretjerazredni, ne samo drugorazredni državljani. Žal je takšnih krivic iz druge svetovne vojne, ki so bile storjene Slovencem, še veliko. Kot sem dejala, želim da se krivice poravnajo, ne pa izraba in zloraba tega zakona za pridobitev nečesa, kar jim pač ne pripada.
Hvala. K besedi se je prijavil minister. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Poslušal sem ta prvi krog razprav, predstavitev stališč poslanskih skupin. Nekaj vprašanj se je odprlo, pa se mi zdi prav, da določene stvari pojasnim. Sami vidite, da je ta problematika izbrisanih eden najtrših orehov, kar jih sploh je kdaj trl Državni zbor in Vlada pred njim. Tisto, kar se mi zdi pomembno, je to, da bo odločitev sprejeta, da bo zakon sprejet. Predolgo časa se je zavlačevalo, rok, ki nam ga je postavilo Evropsko sodišče, se je iztekel že junija, torej smo pridelali zamudo. Sam sem si ta zakon postavil kot eno prvih prioritet, kajti sodbe Evropskega sodišča je treba spoštovati, in sem se potrudil, da bi ga najhitreje, kar se je dalo, pripeljal pred vas, da ga lahko do konca leta sprejmemo in to zadevo res zapremo. Izjemno kompleksna problematika, pripravljavci zakona smo tu razpeti med, kot vidite, precej razgretimi političnimi pogledi, sodbo in tudi bodočim odločanjem Evropskega sodišča, kajti končno besedo bo imelo ESČP v Strasbourgu, ter izbrisanimi in njihovimi predstavniki, ki se v marsičem tudi sami med sabo ne morejo sporazumeti. Ogromno je pasti in ovir na poti pri sprejemanju tega zakona. In to ni čudno. Stvar ni črno-bela, zgodba o izbrisanih ni črno-bela, zato ves čas apeliram na čim bolj razumno razpravo, ker če jo nategnemo preveč v eno ali drugo smer, dobimo takoj črno-belo sliko, slika pa ni črno-bela. In še dodaten problem je. 20 let je minilo od takrat. Po 20 letih reševati problem je bistveno težjo, kot če se ga lotiš, ko je čas za to. Zakaj pravim, da stvar ni črno-bela? Malo moramo vendarle poznati, ne, dobro moramo poznati historiat tega t. i. izbrisa. Mislim, da marsikdo, ko govori o izbrisu, ne ve čisto dobro, za kaj gre. Marsikdo o teh zadevah govori zelo na pamet. Treba je vedeti, da je osamosvojitvena zakonodaja leta 1991 vsem tistim, ki so imeli na dan plebiscita stalno prebivališče na ozemlju Slovenije, omogočila pridobitev državljanstva na zelo enostaven način – brez izpolnjevanja kakršnihkoli pogojev. Državljanstvo je bilo na polici, vsakdo ga je lahko s police vzel in v resnici je bila tukaj Slovenija zelo, bi rekel, širokogrudna, kar se tega tiče. Tisti, ki se niso odločili za državljanstvo, so se sami prostovoljno odločili, da bodo v tej državi tujci. Tako so se odločili. In tem je dal Zakon o tujcih še en dodaten rok, 2-mesečni rok, da si uredijo status tujca. In tu je bila napaka. Ustavno sodišče in ESČP sta zelo jasno povedali, obe sodišči, da bi moral zakonodajalec narediti več kot to, da je tem novonastalim tujcem, ki so pač postali tujci po lastni volji, dal možnost, da se postavijo v vrsto in dobijo dovoljenje za stalno prebivanje. Ustavno sodišče je reklo, morali bi jim priznati kontinuiteto pravice do stalnega prebivanja. To je pravna zgodba izbrisa. Kasnejši zakoni, statusni zakon iz leta 1999 in 2010, so statusna vprašanja uredili. Poglejte, po zakonu iz leta 1999, zlasti po noveli, sprejeti leta 2010, si je lahko praktično vsakdo, ki je kadarkoli v času izbrisa izrazil nek interes, da bi prebival v Sloveniji in dobil to pravico, pa je iz določenih razlogov ni dobil, karkoli, lahko da ni mogel pridobiti nekih dokumentov iz svoje matične države Bosne, Srbije. Vojne so divjale na Balkanu. Lahko se je zgodilo, recimo, da je zapustil državo, pa ga niso spustili nazaj na meji. Lahko se je zgodilo, da je bil kot ilegalni tujec izgnan iz države. Najrazličnejše primere imamo tukaj. Ampak vsakdo, ki je izrazil kakršenkoli interes, da bi prebival v Sloveniji, v obdobju 10 let, po tistem, ko je, recimo, moral Slovenijo zapustiti ali pa tisti, ki so, ne glede na izbris, ta čas tudi dejansko bivali v Sloveniji, so si lahko potem status dovoljenja za stalno prebivanje uredili. Zakon iz leta 1999 v kombinaciji z novelo iz leta 2010 je na široko odprl vrata za vsakogar, ki si je želel urediti status. Tudi ta zakon je šel v presojo pred Ustavnim sodiščem. Če bo Ustavno sodišče reklo, da je treba vrata še bolj na široko odpreti, bo to tudi zakonodajalec moral narediti. Ampak tu je bilo za status narejeno po mojem mnenju tisto, kar je potrebno. Vsakdo, ki si je želel status urediti, si ga je lahko. In prav je, da se krog upravičencev zoži na te, ki so v katerikoli fazi izrazili nek interes. Ne po državljanstvu, to je bilo že pasé, ampak po stalnem prebivanju v Sloveniji. Tudi sodba velikega senata v primeru dveh upravičencev, ki nista izrazila tega interesa, ni dala pravice do odškodnine. Tukaj se sodbe držimo in omejujemo krog upravičencev na tiste, ki so si uredili status. Status, pa, še enkrat, so si lahko uredili vsi tisti, ki so si ga kadarkoli želeli urediti. Lahko so si ga uredili po zakonih, ki so bili prav za ta namen sprejeti. Nekatere vloge se obravnavajo še danes. Nekaj sto vlog je še, kajti rok se je iztekel 24. junija za vlaganje teh vlog in še nekaj sto vlog imamo v obravnavi in tudi te bodo rešene. Vsi tisti, ki bodo dobili dovoljenje za stalno prebivanje še v teh novih postopkih, bodo padli v odškodninsko shemo. Mislim, da je ta krog upravičencev zelo zelo premišljeno določen. Naslednje vprašanje je vprašanje višine odškodnine. Pavšalna odškodnina vedno predstavlja neko oceno, tudi neko politično diskrecijo, če hočete. Mi smo jo vezali na nekatere druge odškodnine, ki jih dobivajo ljudje, ki se jim je dogajala krivica. Rekel sem, odškodnina 40 evrov na mesec je primerljiva z odškodnino 50 evrov na mesec, kolikor jo dobiva ena kategorija žrtev vojnega nasilja, to so deportiranci in prisilni delavci. Seveda vprašanje, ali je odškodnina dovolj visoka, je vedno lahko odprto. Za izbrisane najbrž ni oziroma zanesljivo ni dovolj visoka. Tako so povedali. Vendar jim zakon daje možnost, da gredo v pravdo in v pravdi uveljavljajo individualne okoliščine, to je ta individualizirani pristop, o katerem ste mnogi govorili in ga tudi sam zagovarjam. Se pravi, na sodišču lahko od primera do primera dokazujejo, kakšna škoda se jim je zgodila, tudi duševne bolečine, to so primeri, recimo, ki so lahko res zelo hudi. So primeri, ko so bili ljudje ločeni od svojih otrok zaradi izbrisa. In ti bodo lahko uveljavljali duševne bolečine pred sodiščem in dobili precej višjo odškodnino. In zakon jim tukaj pomaga tako, da izključuje zastaranje. To je velika prednost. Odškodninski zahtevki po splošni obligacijski zakonodaji so že zastarali, vendar zakon, ki ga danes obravnavamo, ki ga danes sprejemamo, to zastaranje izključuje. Še to bi rekel. Kar koli zdaj razpravljamo, kdo in kako je to zadevo reševal v preteklosti, na koncu bi prišli do istega, kolegice in kolegi. Ustavni zakon, ki sem ga jaz v marsičem podpiral, je recimo izključeval odškodnine, nam ne bi nič pomagalo. Ravno tako bi iz Strasbourga dobili sodbo, ki bi rekla, da tistim, ki se jim je zgodila krivica, moramo plačati odškodnino. Torej na koncu bi bili točno tam, kjer smo danes in ko moramo ta problem reševati. Jaz sem se zelo veliko ukvarjal s tem razmišljanjem, kako čim bolj individualizirati reševanje te problematike. Po dvajsetih letih se bolj individualizirati, kot je tendenca tega zakona, praktično ne da. Če kdo najde rešitev, da bi še bolj individualizirali te zahtevke oziroma te pravice, smo odprti za vse sugestije, ampak mislim, da ne gre. Individualizirali smo na ta način, da smo krog upravičencev vezali na dejstvo, da si je posameznik poskušal urediti status, se pravi je izrazil nek interes, tisti, ki niso imeli nobenega interesa, so Slovenijo zapustili in se niti niso želeli vrniti, niti niso želeli prebivati v Sloveniji, tistim pač ni bila narejena nobena škoda, in bi jim bilo nesmiselno plačevati odškodnino. Tisti, ki so ta interes izrazili, spadajo v krog upravičencev. To je prva individualizacija. Druga individualizacija pa je ravno skozi to, da je pavšal takšen, kakršen je, torej limitiran, in da se individualne okoliščine lahko potem uveljavljajo v posameznih pravdah. Še enkrat bom rekel, končno besedo bo imelo Evropsko sodišče za človekove pravice. Tako kot velja za vse sodne postopke, nikoli ne moreš vnaprej zagotoviti, ali pa biti prepričan, kako bo sodišče odločilo. Nihče ne more garantirati, da bo točno ta odškodninska shema točno tisto, kar bo Evropsko sodišče prepričalo. Jaz v to tudi verjamem, mislim, da obstaja velika verjetnost, da bo to tako. Že jutri se odpravljamo v Strasbourg, kjer bomo sicer na politični ravni, to je na odboru ministrov obravnavali tudi ta naš zakon in nekako že vemo, v katero smer bodo šli sklepi. Odbor bo pozdravil, da je zakon v parlamentu in da je v prvi obravnavi sprejet, nas bo pozval, da čim hitreje zadevo speljemo do konca, nam naložil kakšen dodaten razmislek, vendar ne v smislu kakšnih drastičnih sprememb, hkrati pa se na nek način zavaroval v tem smislu, da bo končna beseda na sodišču. Sestal se bom tudi s predsednikom Evropskega sodišča za človekove pravice, še enkrat poskušal čim bolj natančno pojasniti vse okoliščine te naše zgodbe o izbrisanih, v upanju seveda, da bomo potem dobili pozitivni feed back z Evropskega sodišča. Kako se bo stvar razpletala naprej? Zdaj so bile vložene številne nove tožbe in nekatere še od prej stojijo. Odkar je ESČP izdal to tako imenovano pilotno sodbo, ne jemlje novih tožb v obravnavo. Po 26. 6., ko se nam je iztekel rok, bi teoretično to že lahko storili, vendar domnevam, ker naš postopek teče, da bodo do konca leta počakali, da sprejmemo zakon. In potem se bodo pa odločili, ali je odškodninska shema zadostna, da izbrisani lahko korektno rešijo problem za odškodnino v Sloveniji, ali ni zadostna. V tem primeru bodo vzeli nove tožbe v obravnavo. V tem primeru bomo morali kot vlada in kot parlament takoj na to ustrezno odreagirati. Ampak še enkrat bom rekel, delamo to v najboljši veri z zelo dobro strokovno ekipo v najboljši veri, da bo zadeva na sodišču spoznana kot ustrezna. Bi bilo pa zelo pomembno, da vsi skupaj stopimo za to rešitev. Je res ena taka priložnost, kot država rešujemo nek problem, da rečemo, to je tisto, za čemer stojimo, to je tisto, kar tudi želimo braniti v Strasbourgu, da se tukaj dejansko čim bolj izognemo tem prerekanjem, kaj je kdo v preteklosti naredil, skratka političnemu obračunavanju. Glede civilnega dialoga moram reči sledeče. Jaz sem velik pristaš civilnega dialoga in vedno vključim vse zainteresirane v pripravo zakona. V tem konkretnem primeru to ni enostavno, milo rečeno. Zahteve so izjemno visoke. Glejte, prej sem govoril o milijardnih posledicah, jaz nikoli ne govorim na pamet. Na kaj sem pravzaprav mislil? Glejte, predstavniki izbrisanih terjajo širitev kroga upravičencev na vse, avtomatsko na vse, ki so bili izbrisani, se pravi 25 tisoč 700 in toliko ljudi. Torej tudi na tiste, ki nikoli niso izrazili nikakršnega interesa, da bi si uredili, državljanstvo itak ne, ampak niti da bi si stalno prebivanje v Sloveniji uredili. To nam poveča finančne posledice za 2,5-krat. Pri tem terjajo, da se za vsak mesec izbrisa da najmanj 260 evrov, kolikor znaša denarna socialna pomoč, najmanj, to je izhodišče, to je 6,5-krat toliko, kolikor zakon predvideva. Se pravi 2,5-krat in 6,5-krat, zdaj pa preračunajte. Finančne posledice našega predloga so 75 milijonov, zdaj pa to zmnožite z 2,5 in pa 6,5, pa boste prišli na milijardo in nekaj čez. Zahtevajo pa še, da je odškodnina pred sodiščem sploh neomejena. Tukaj govorimo dejansko o milijardi in še več kot to. Seveda imamo čas do druge obravnave, da se kakšna stvar popravi, dopolni, vendar moramo to storiti zelo premišljeno. Sam bom rekel, da zaenkrat stojim točno za tem, kar je v zakonu zapisano. Morda bi kazalo razmisliti o višini sodne odškodnine. Tam, kjer smo zdaj limitirani, je na 2,5, kar bi še nekoliko izboljšalo to individualno obravnavo. To imamo še čas. Sicer pa res svetujem, zelo razumen in previden pristop in vas bom pa tudi obveščal o tem, kaj se je dogajalo in kakšne informacije sem dobil v Strasbourgu. Hvala.
Hvala ministru. Besedo ima v nadaljevanju dr. Vinko Gorenak. Pripravi pa se gospod Matevž Frangež. Izvolite, Gorenak.
Hvala lepa. Jaz se bom skušal nekoliko dlje zadržati pri tem zakonu, ker sem se na tak ali drugačen način s to problematiko ukvarjal v preteklosti. Naj uvodoma rečem v bistvu naslednje, da mi je precej težko poslušati nekatere razprave, ki jih peljejo ljudje, ki so potičke delali v peskovniku v tistem času, ko se je ta domnevni izbris izvajal. In ko pravijo, češ, dobivali so tako imenovani izbrisani vabila na takratne občine, ampak to je bila pretveza, zato da so jim uničili dokumente. To smo slišali v uvodu predstavitev stališča Poslanske skupine Pozitivne Slovenije. Tukaj je gospod Trnovšek, zraven ministra. On je bil takrat načelnik oddelka za notranje zadeve v občini Velenje, če se jaz ne motim. In če me spomin ne vara, sva se pred desetimi leti pogovarjala, da je vsem tistim, ki zapadejo pod ta status, pošiljal nekaj vabil, naj pridejo in si status uredijo v času pred izbrisom. Pa tega niso storili. Koliko je takih primerov bilo, lahko sam pove. Upravna enota Ljubljana je poslala 25 tisoč vabil – v času pred izbrisom govorim, "pridite, zadeva stane 300 tolarjev ali nekaj takega, in uredite si status". Načelnica Oddelka za notranje zadeve občine Ljubljana takrat poroča, da se je na pismo, poslano 25 tisoč ljudem, zglasilo 4 tisoč ljudi. Toliko o tem, kako so takratne občine uničevale dokumente. Ni res. Tudi v nekaterih medijih lahko vidite, ko vam Todorović ali še kdo kaže osebno izkaznico, na kateri piše "uničeno", in podobne zgodbe. Glejte, poceni propaganda, hvala lepa za njo! Nikoli do danes se noben upravni organ v Republiki Sloveniji ali prej v Jugoslaviji ni posluževal tovrstnega zaznamka pri uničenem dokumentu, ampak so uničene dokumente preluknjali. Tako se je dokument uničil. Ampak pustimo to poceni propagando, s katero skušate nekateri še naprej peljati zadevo. Želim opozoriti na naslednje stvari. Izbris je bil februarja leta 1992, domnevni izbris, sam sicer temu pravim prenos iz ene evidence v drugo, ampak kakorkoli že temu rečemo. Kaj se je zgodilo leta 1993, kaj se je zgodilo leta 1994? Takrat se je Svet Evrope ukvarjal tudi z Litvo, Latvijo, Estonijo in tamkajšnjim urejanjem državljanstev. Svet Evrope je Litvi, Latviji in Estoniji priporočil model Slovenije in rekel: "Glejte, tako kot so to rešili v Republiki Sloveniji, je dobro, je solidno, dajte vi urediti na podoben način." Ker tam so pa res naredili nekaj takega, kot trdi politična levica, da je bilo narejeno v Sloveniji, pa to ni res. Če je še leta 1994, 1995 veljalo, da je model rešitve situacije na tem področju v Sloveniji idealen in je bil dan za zgled drugim državam, kot sem rekel baltskim državam, moramo vedeti tudi to, da do leta 1995, 1996 izbrisanih sploh ni bilo. Dajte mi povedati, naj mi zdaj nekdo dopove, kje je bilo teh 25 tisoč 671 ljudi. Zakaj se do leta 1996 ni javil niti en sam? Niti en sam se ni oglasil! Ga ni bilo. Jaz seveda ne trdim, da niso bile narejene krivice. Sam imam v svojem okolju, bom rekel sorodstvenem okolju osebo, ki je bila rojena leta 1946 nekje v Sisku, očetu Slovencu, materi Slovenki, leta 1948 so pa prišli nazaj v Slovenijo. In leta 1991, seveda oče Slovenec, mati Slovenka in tako dalje, kdo bi pa pomislil, da je kaj narobe z državljanstvom. Pa je bilo, ker so v državljanske knjige v nekdanji Jugoslaviji izpisali leta 1947, to je tisto kritično obdobje, ko je ta družina bila tam, in zato je ta oseba bila hrvaški državljan, pa tega ni vedela. Glejte, takih zadev je bilo še nekaj. Jaz nimam nobene težave s tem, da bi rekel, da izbrisanih ni bilo, da krivic ni bilo in tako dalje. To ni res. So bili in tudi krivice so bile. Vendar je treba reči še eno stvar – zakaj jih do leta 1995 ni bilo? Zato, ker je takrat bilo konec vseh hujših spopadov na območju nekdanje Jugoslavije in ker se je pokazalo, da je ta Slovenija preživela, da je obstala, da živi in da živi bolje kot države, nastale na ozemlju nekdanje Jugoslavije. Seveda je vse skupaj v spregi s slovensko politično levico, drugače temu ne morem reči, pripeljalo do tega, da civilnodružbene organizacije, mislim na gospo Predanovo, Amnesty International in še nekatere druge organizacije naredijo iz tega problem. In so ga naredile. In ta problem je eskaliral do leta 2000. Leta 1999 je prvič urejen, kot je minister rekel, z zakonom status teh ljudi. Sicer je poseglo potem Ustavno sodišče, pa je bil zakon spremenjen. Leta 2000 sem v vlogi državnega sekretarja na notranjem ministrstvu bil zadolžen za pripravo nekega ustavnega zakona, ki ga sicer potem nismo vložili, ker je Bajukova vlada predčasno odšla oziroma odšla z rednimi volitvami, a vendarle je potem prišlo do tega, da smo, vsaj v SDS, mislim pa, da tudi v Slovenski ljudski strani in Novi Sloveniji, predlagali ustavni zakon. Poglejte, z ustavnim zakonom smo mi zelo jasno rekli, krivice so bile, popravimo jih individualno. V eni od verzij, kljub temu da minister pravi, da ni bilo odškodnin, ampak jaz imam v spominu, da je v eni od teh verzij bila odškodnina do 400 tisoč tolarjev. To bi ustrezalo približno tisoč 800 evrom, današnjim recimo. In če to zdaj prenesemo, če bi tisti zakon takrat bil sprejet, ampak ga slovenska politična levica ni hotela sprejeti in mu je nasprotovala, če bi ta zakon bil takrat sprejet, bi bila posledica tega bistveno nižji stroški, kot so danes. Namreč čas, za katerega bi bili upravičeni, bi bil bistveno manjši. In druga zadeva, sodbe Evropskega sodišča sploh ne bi bilo in poravnali bi, tudi fizično plačali odškodnino v tistih zneskih, ki so bili tam predvideni, vsem tistim, ki jim je bila storjena krivica. Torej tisti, ki trdijo, da slovenska politična desnica, na čelu z SDS, glede na število glasov bom rekel na čelu, ni bila naklonjena reševanju tega problema, lažejo. To ni res. Slovenska politična desnica je bila tista, ki je rešitev nakazovala od leta 2000. In s tem problemom se jaz ne bi ukvarjal kot minister, niti sedanji minister, če bi to bilo takrat sprejeto. Pa to ni bilo sprejeto, ker je to ustrezalo slovenski politični levici z vidika števila glasov. Vmes je pa seveda število tako imenovanih izbrisanih rastlo. Seveda je raslo, vseskozi. Ampak poglejte, gremo raje v današnji čas pa v ta zakon, ker želim tudi ministru dati nekatere konkretne pripombe. V stališču SD smo slišali, da bi morali dobiti odškodnino vsi, 25 tisoč 671. Poglejte, sem že napisal en prispevek, nekateri mediji so ga povzeli, ali naj bo minister Dedek mraz ali kaj. Kako pa naj najde razliko med tistimi 10 tisoč in 25 tisoč 671? Kje naj te ljudi najde? Kako naj jih najde? To so ljudje, ki po izbrisu niso nikoli stopili na območje Republike Slovenije: niti po pošti, elektronski, navadni ali pa preko golobov, če želite. Niso poslali v Republiko Slovenijo niti enega pisnega zahtevka, da si želijo status urediti. Torej minister naj najde 15 tisoč teh ljudi ali njihovih svojcev, naj vzame ven tisto veliko denarnico in jim razdeli denar – ali kaj? To je čista neumnost. Meni se zdi normalno, da je minister zajel v tem zakonu tiste ljudi, ki so si tak ali drugačen status uredili in so tukaj. Torej je povsem normalno, da zakon zajema približno 10 tisoč ljudi. Jaz moram opozoriti še na eno stvar. Poglejte, vsi govorimo, tako kot na področju sodstva, včasih [[nerazumljivo]] trajni mandat, to je pa res nekaj strahotnega, ki ga pozna cela Evropa, zlasti Nemčija, bla bla bla. Pa sploh ni tako. Govorimo nekatere resnice, ki postanejo virtualne resnice, tudi medijske resnice, realnost pa ni taka. Minister tudi pravi, češ, mi moramo spoštovati odločbo sodišča za človekove pravice. Jaz se strinjam s tem, tudi podpiram to, da jo spoštujemo in jo moramo spoštovati. Ampak poglejte, ena največjih evropskih držav, ena starejših demokracij, če se prav spomnim, že deset let absolutno zavrača sodišče in noče v svoj pravni red implementirati ene od sodb evropskega sodišča. Gre pa za to, da je evropsko sodišče tej državi naročilo, da mora svoj pravni red oblikovati tako, da bodo zaporniki imeli volilno pravico. Ampak ta država je rekla: "Ne, tega ne bomo naredili!" Deset let je mimo – in kaj se je zgodilo? Nič. Tudi država Slovenja bi lahko tako ravnala, vendar nisem zagovornik takšne poteze. Če grem pa po vrstnem redu, prej pa mogoče še to. Vsi zdaj govorimo o tem, kako je treba krivice popraviti. Dragi moji, spoštovani, bom rekel tako, mi imamo eno veliko skupino ljudi, državljanov Republike Slovenije ali nekoč državljanov bivše države, ki krivice trpijo že od leta 1945. Govorim o, da ne bo kakšna ideologija in da ne bo kakšen tvit z balkona, da smo pri partizanih pa pri domobrancih – ne, nismo! Govorim o materialnih oškodovancih 2. svetovne vojne. To so naši državljani, ki od leta 1945 čakajo pravično zadoščenje. Če bi mi bili dosledni, potem bi šli po vrstnem redu, pa bi rekli, naprej so oni, materialni oškodovanci 2. svetovne vojne, ker najdlje čakajo na popravo krivic, saj je vprašanje, če je še kdo živ, dediči še. Ampak to nas ne zanima. To nas ne zanima, pa so to naši državljani. Zanima nas pa to, kar traja od leta 1995, ne od leta 1992, tako ali tako sem prej to utemeljil. Ampak zdaj če grem po vrstnem redu, bi, minister, samo nekaj stvari. 3. člen, jaz tukaj ne bi šel od izbrisa, ampak od dneva, ko se oddali vlogo. Jaz vem, da vam je sodišče naložilo, tega se zavedam, da je sodišče naložilo, da morate dati od dneva izbrisa. Vem, da to tam piše, ampak bi vendarle šel na čas, ko je nekdo vlogo dal. Poglejte, če je nekdo bil izbrisan 26. 2. 1992, vlogo je pa dal leta 1997 – zakaj je pa ni prej dal? In če je ni prej dal, potem je bil jako zadovoljen tistih šest let nekje drugje – ali kako? Jaz osebno bi razmislil o tem, da bi šli od dneva vloge in ne od dneva izbrisa. Nisem pa razumel, zakaj je drugi odstavek v 3. členu, če obdobje izbrisa traja tudi po uveljavitvi tega zakona, razen če mislite na teh sto ali dvesto ali kolikor je teh, potem je v redu. Zdaj mene muči ta 3. člen oziroma mislim, da je že 4. člen. Saj je v redu, upravni postopek 40 evrov, ampak jaz sem prepričan, da bo velika večna šla po mojem v tožbo. Po mojem bo šla večina na sodišče in iskala tam možnosti, zlasti ker je 2,5- krat več možno tam dobiti na sodišču kot pa v upravnem postopku. Tako da mislim, da bo večina tja šla, ne vem, nisem prepričan, da bi lahko bilo kako drugače. Tudi 7. člen posledično, jaz mislim, da bi morali šteti od dneva izbrisa, šteti od dneva vloge, po mojem mnenju. Zastaralni roki v 8. členu so po mojem predolgi ali kakor koli imenujemo te roke v prvem in drugem odstavku 8. člena. Poglejte, že gospa moja predhodnica, oziroma vaša, minister, gospa Kresalova je dala takrat triletne roke. In od leta 2010, ko je bil nazadnje popravljen ta zakon, pa do letos 25. 6. ali kdaj je že ta rok potekel, je minil triletni rok. Pa ne misliti, da jih je prišlo 15 tisoč, ampak nekaj sto. Nekaj sto se jih je javilo, mi jih pa zdaj tistih 15 tisoč po mnenju SD posiljujemo in jim želimo dati odškodnino, pa jih nikjer ni. Ta tri leta se meni zdi predolg rok. Ne vem, 9. člen, ali mora biti to dedno ali ne, razmislite, ali mora biti to dedno ali ne. Tožba v treh letih se mi zdi tudi dolg rok. Jaz bi osebno sodišče omejil na manjši znesek, ne 2,5- krat, ampak manj. In pa tisto, kar se mi zdi še najpomembnejše, in bi res želel, če upoštevate, minister, da bi pri 14. členu dodali vendarle neko klavzulo, da država Republika Slovenija bo začela odškodnine izplačevati v času, ko bo gospodarska rast recimo 2,5-odstotna. Pomeni, ko bomo gospodarsko rasli, da začnemo takrat izplačevati in da država vsako leto v proračunu določi maksimalni znesek, ki se lahko porabi za te potrebe. Mislim, da bi bilo to dobro. V nadaljevanju sem jaz precej skeptičen do vseh teh pravic, zlasti recimo pravice do prispevka za obvezno zdravstveno zavarovanje – to bi občine plačevale, ne predstavljam si Jesenic, ne predstavljam si Velenja, težko verjetno, in še kaj. Mogoče bi še bila kakšna pripomba, ampak bodi dovolj, bom rekel, na sam zakon. Za zaključek samo še to. Zavračam vse tiste, ki ste pred menoj govorili in povem še enkrat vsem tistim, ki boste za menoj govorili in boste govorili o tem, kako je slovenska politična desnica ta problem vseskozi držala nekje v predalu, ga ni hotela rešiti in tako dalje. Ne, situacija je obratna. Mi smo s Slovensko ljudsko stranko in Novo Slovenijo problem želeli rešiti, predlagali smo ustrezne rešitve, ti ljudje bi lahko odškodnine imeli že približno 10 let, ker smo predlagali tak zakon, ustavni zakon smo predlagali, pa ga slovenska politična levica nikoli ni želela sprejeti. Tudi izbrisanim je treba to zelo, zelo jasno povedati. Toliko za zaključek. Bom se pa javil, če bo še potrebno. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima v nadaljevanju gospod Jožef Kavtičnik. Pripravi naj se mag. Katarina Hočevar. Izvolite, gospod Kavtičnik.
Hvala lepa. Ta gospod kolega, ki je pred mano govoril, je mojster manipulacije. Zna obračati besede vedno v svoj prid, ko pa ima možnost, da bi nekaj naredil in nekaj naredili, pa ne naredijo. Ni res, kolega Gorenjak, Gorenak, no, pa ste lahko tudi Gorenjak, ampak se opravičujem, Gorenak, da ne bi mogli vi tega narediti. Imeli ste vlado 2004–2008 in če bi želeli, bi lahko naredili. Lahko bi sprejeli predloge, ki so bili dani leta 2003. Ustavno sodišče je jasno povedalo, kaj bi bilo treba narediti, pa tega niste naredili. Minister je dejal: "Sodbo Evropskega sodišča je treba spoštovati." Ja, seveda, ampak poglejte, Temeljna lista o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije iz leta 1991 govori: "Republika Slovenija zagotavlja varstvo človekovih pravic in temeljnih svoboščin vsem osebam na ozemlju Republike Slovenije ne glede na njihovo narodnost, pripadnost, brez sleherne diskriminacije, skladno z Ustavo Republike Slovenije in z veljavnimi mednarodnimi pogodbami." In kaj smo mi naredili? Vse to smo pohodili. Svojo temeljno listino smo pohodili oziroma ste pohodili. Jaz sem državljan te države in je tudi meni nerodno, kar se je zgodilo. Da smo o človekovih pravicah razpravljali celo na referendumu. Ampak ta referendum ni sprožila levica, ampak tako imenovana desnica. Veste, zelo hitro lahko skregamo ljudmi v tej državi, pa ne samo v tej, tudi drugje, kadar jim predočimo denar in povračilo nekih stroškov, ki bodo nastali, če bodo nastali. In to je manipulacija. Kadar govorimo o človekovih pravicah, ne smemo govoriti o denarju, kajti z nobenim denarjem se ne dajo krivice, ki so storjene, kadar kršimo človekove pravice, povrniti. Ne, denar tega ne more povrniti. In najmanj, kar bi bilo danes potrebno je, da bi rekli: "Oprostite, spoštovani, vsi tisti, ki so vam bile storjene krivice." In da danes razpravljamo ponovno in razburkamo to slovensko javnost, ljudi, ki živijo na robu preživetja, spet s tem, da govorimo, koliko denarja bo šlo za popravo nekaterih krivic in tako naprej. Ne, tiho bi morali in z rdečico na obrazu sprejeti, se usesti in vsak od levice in desnice prispevati največ, da se ta zakon naredi tak, da bodo ti ljudje dobili povrnjeno to, kar jim gre. In to je najmanj, kar je, dostojanstvo, pravico do življenja tam, kjer želijo, zdravstveno varstvo, socialno varstvo, tako kot tudi drugi državljani v tej državi, pravico do dela in pravico do svobodnega izražanja svojih misli. To bi bilo potrebno. In ta razprava danes bo, prej kot nekaj rešila, ponovno ljudem, ki so utrpeli krivice, oživela to kruto realnost. Prosim vas, Slovenci in Slovenke, smo humanitarni, smo dobri ljudje, pomagamo, smo pripravljeni pomagati in naj ne izpademo znotraj naše države in tudi Evrope drugačni, takšni, da nismo pripravljeni narediti dobrega tistim, ki se jim je krivica zgodila. Ne povzročajmo novih krivic in novih slabih občutkov niti nam, niti tistim, ki so to doživeli. Zato je treba čim prej ta zakon spraviti v življenje. Hvala.
Hvala tudi vam. Besedo ima mag. Katarina Hočevar, pripravi naj se gospod Mihael Prevc.
Hvala za besedo in lep pozdrav še enkrat! Kaj je hotela politična levica, kaj politična desnica, ne vem, niti se ne bom ukvarjala v svoji razpravi s tem, kaj je kdo rekel. Vem pa, da nekdo nečesa ni naredil, ker drugače se ne bi ukvarjali s sodbo Evropskega sodišča za človekove pravice, ki jo moramo implementirati oziroma po njenem nareku določiti odškodninsko shemo. Zgodba o izbrisanih je po mojem mnenju zgodba o napaki države, je pa tudi skupek mavričnih zgodb 25 tisoč ljudi, ki niso črno-bele, tako kot je dejal že minister. Jaz verjamem, da v okviru tega zakona ne bo vojnih dobičkarjev, ker zakon zasleduje interes posameznika, ki ga je moral izkazati, da je uredil svoj status. In tudi individualno obravnavo, na katero ste nekateri opozorili, mislim, da ta zakon zasleduje, saj tistega , ki bo menil, da ni s tem zakonom zadoščeno pravičnemu zadoščenju, napotuje na sodbo oziroma na tožbo, kjer bo lahko dokazal, da mu je bila povzročena višja škoda. Res so različne zgodbe posameznikov. Mene se je, recimo, dotaknila zgodba matere, ki je s 16 leti prišla v Slovenijo s trebuhom za kruhom, imela dva otroka, se poročila, tu delala in cela družina je po osamosvojitvi vložila vlogo za državljanstvo. Otroka in mož sta jo dobila, ona ne. Njena bitka za državljanstvo je trajala 5 let. Vendar ta gospa je izkazala interes. In tisto, kar je mogoče v tej zgodbi najbolj kruto, je to, da ko je rodila otroka, se je morala prijaviti kot begunka. Če potegnem uravnilovko v tej zgodbi z odškodnino, tudi zakon o vojnem nasilju iz leta 1995 za begunce in vojne deportirance predvideva odpravnino v višini 50 evrov za mesec pretrpljenega nasilja. Ker sama menim, da kljub vsemu da je potrebno opravičilo, je ta zahteva izbrisanih o 260 evrih na mesec za izbris v tej finančni situaciji za državo pretirana. Naj pa omenim na drugi strani tudi drugo zgodbo gospoda, ki je sam priznal, da za državljanstvo ni zaprosil iz razloga, ker se je pač takrat govorilo, da če bo vzel slovensko državljanstvo, bo izgubil nepremičnine, ki jih ima v državah bivše Jugoslavije. S tem dvema zgodbama sem pač želela povedati in predstaviti, da gre res za različne vidike in za različne usode teh ljudi. Prav pa je, da politika enkrat to zgodbo zaključi, da se pove, da so bile narejene napake in da te krivice ustrezno popravimo. Jaz mislim, da ta zakon to zasleduje, zato ga bom podprla. Hvala.
Hvala tudi vam. Besedo ima gospod Mihael Prevc, pripravi pa se mag. Ivan Vogrin. Izvolite, gospod Prevc.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi! Mislim, da gre ta razprava o tem zakonu v pravo smer in moji predgovorniki, ki so se poglobili v samo kronologijo teh dogodkov v zvezi s to problematiko izbrisanih, so tisti, ki zadeve vendarle zelo dobro poznajo in sem jih ne nazadnje tudi z zanimanjem poslušal. Tako da v tej njihovi razpravi nisem čutil nikakršnega razpihovanja te problematike. Dejstvo je, da je to zakon, ki ga rabimo, tako kot je bilo danes večkrat poudarjeno. Dejstvo je, da gre za reševanje problematike, ki jo politika v preteklosti ni znala rešiti. Dejstvo je, da je to problematiko treba na nek način zapreti in na tak način je minister tudi pristopil k pripravi tega zakona. Mogoče je prav, da še enkrat poudarim tisto, kar je poudaril kolega Presečnik, da je Slovenska ljudska stranka v preteklosti v vseh mandatih opozarjala na to, da je treba to vprašanje izbrisanih rešiti enkrat za vselej. Zato je bila Slovenska ljudska stranka tudi zelo aktivna pri tistem predlogu, da naj se ta problematika reši z ustavnim zakonom in z individualnim pristopom reševanja vsakega posebej, vendar žal se ta zgodba ni zaključila na takšen način. Prej je kolega Kavtičnik očital tem trem strankam, ki so se nagibale k reševanju te problematike z ustavnim zakonom, se pravi Slovenski demokratski stranki, Slovenski ljudski strani in pa Novi Sloveniji, češ, "zakaj potem vendarle tega niste naredili, saj ste bili v vladi". Mi pa vsi dobro vemo, da je ustavni zakon tisti, ki se lahko sprejme samo z dvotretjinsko večino. Žal tako, kot je bilo danes že večkrat poudarjeno, politika je tukaj ne samo, da v preteklosti ni rešila tega problema, politika je v preteklosti naredila tudi kar nekaj napak. In zdaj smo tukaj, kjer smo. Včeraj smo v Poslanski skupini Slovenske stranke sprejeli predstavnike Amnesty International, ki so jasno povedali in nas poslance tudi nagovarjali, da naj danes pri tej obravnavi nasprotujemo sprejetju tega zakona oziroma predlogu, da je ta predlog primeren za nadaljnjo obravnavo. Nekje iz pogovora sem razbral, da je največji problem tega zakona, da so prenizke odškodnine, z višino teh odškodnin se ne strinjajo. Drugih konkretnih predlogov in pa argumentov, zakaj se jim zdi, da ta zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, da se takšen zakon ne sme sprejeti, pa žal nismo dobili. Kaj smo jim mi obljubili? Mi smo rekli v Slovenski ljudski stranki, da je vendarle prišel čas in da ne nazadnje tudi Evropsko sodišče je tisto, ki od nas zahteva, da ta problem zapremo, da ga na nek način rešimo in zato bomo podprli predlog, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo, ker menimo, da je. Seveda pa vendarle mislimo, da so še neke možnosti za kakšno spremembo v njihov prid, zato smo jim ne nazadnje tudi obljubili, da bomo vendarle apelirali na ministra, da se glede te problematike še sreča z njimi in najde kakšno rešitev. Verjamem pa, tako kot je minister že sam povedal, da je manevrski prostor tukaj zelo majhen. Ne glede, če se osredotočimo na višino te odškodnine, kot je že moj kolega gospod Presečnik povedal, smo vendarle v nekem kriznem obdobju, zato je ta višina odškodnine temu tudi primerna. Kot smo že napovedali v stališču poslanske skupine, mi bomo podprli danes ta zakon, da gre v nadaljnjo proceduro, vendar pa še zmeraj želimo, da se v teh nadaljnjih postopkih mogoče še najde kakšna rešitev, da se bomo približali tistim, katerim je ta zakon namenjen, to je pravzaprav izbrisanim, da bomo čim bližje nekemu konsenzu z njimi. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Vogrina ni kot naslednjega razpravljavca, zato je na vrsti gospod Jani Möderndorfer. Izvolite.
Hvala lepa za besedo in lep pozdrav vsem skupaj! Danes smo slišali kar nekaj zanimiv razprav, ki več ali manj spominjajo na že večkrat prežvečene diskusije. Vendar tisto, kar pa obžalujem in tukaj premalo slišim, pa je, da bi vsaj kdo resno obžaloval, kar se je dejansko zgodilo. In hočeš ali nočeš, ne glede na to, da imamo pred seboj zakon, bomo v resnici morali spregovoriti, zakaj je do tega prišlo, kajti delati se, da do tega ni prišlo, preprosto ne gre. Jaz moram reči, da sem danes vsaj dva razpravljavca slišal, ki govorita v smer nekih trapastih nesmislov, ki enostavno nimajo nobene resne podlage, da bi lahko resno v tem hramu diskutirali o tej zakonodaji. To je nekaj izrazov. Na primer "domnevni izbris". Lepo vas prosim, kakšen domnevni izbris? Izbris! Izbris je bil, o tem se moramo pogovarjati, ne pa o domnevnem izbrisu. In drugo, kar slišim zadnje čase, besede, ki se jim reče "izbrisani" in "upravičeno izbrisani". Lepo vas prosim, kakšni upravičeno izbrisani?! Ni upravičeno izbrisanih! Bili so samo izbrisani. In tukaj imamo mi en resen problem sami s seboj. Ker kljub temu, da je Ustavno sodišče zelo jasno povedalo, kaj je prav in kaj ni prav, da je Evropsko sodišče zelo jasno povedalo, bi nekateri še vedno radi opravičevali neka dejanja. In kar je najbolj zanimivo, sploh jih niso naredili oni. Ampak oni bi se vseeno radi poistovetili s temi dejanji, ki jih pravzaprav niso niti naredili. To je pa sploh nerazumljiv akt, ampak s tem se ne bom več ukvarjal. Je pa pomembno, zelo pomembno, kako v parlamentu gledamo na te stvari. Eno je tisto, kar ves čas iz teh klopi govorite, da se mora zgoditi neke vrste katarza. Tudi pri tem dejanju se mora zgoditi ta katarza. In to je, najmanj, kar je, in to ljudje tudi pričakujejo, opravičilo – opravičilo, da je sploh do tega prišlo. Druga stvar je pa seveda dokument, o katerem danes govorimo, ki bo na nek način to zgodbo na nivoju neke morale, etike in nekega človeškega dostojanstva tudi zaprl, da bo Slovenija lahko korakala naprej v svojo prihodnost z nekimi določenimi smernicami, na katere se bo sklicevala – in to so človekove pravice. Sodišče je zelo jasno povedalo naslednjo stvar, zato so ta sprenevedanja toliko bolj neverjetna. Dr. Dragica Wedam Lukić, bivša predsednica Ustavnega sodišča, je zelo jasno povedala, citiram: "Izbris ni bil naključen." Torej je nekdo to naredil nalašč, z nekim namenom, z nekim naklepom. In dokumenti, s katerimi vsi razpolagamo, danes seveda nihče ne govori o tem, pravijo, da se je ugotavljalo, bodisi da se bo nekaj privarčevalo, nekaj pridobilo, vendar bomo na koncu vsi skupaj plačali 10-krat več od tistega, kar se je mislilo, da se bo privarčevalo. In pridobilo se ni nič. Razen da smo pridobili zelo nečasten ugled – če temu rečete vi ugled. Naslednja stvar, ki se mi zdi zelo pomembna. Kljub temu da ta zakon bo reševal določena vprašanja, ga je treba sprejeti že zaradi tega, da bomo lahko dali pripombe na sam zakon, h kateremu poziva tudi minister in pravi, da je smiselno povedati, kako še veliko bolj individualizirati samo vprašanje, čeprav sam misli, da je to največ, kar se da urediti. Seveda je nekaj dilem in vprašanj, o katerih je govoril gospod Prevc, ko je govoril o organizaciji Amnesty International. Jaz osebno imam vprašanje za ministra, verjetno bo v nadaljevanju v sami zakonodaji to vprašanje tudi predvidel, kako je s tistimi, ki so se rodili tem ljudem, ki so bili izbrisani, in so se rodili med nebom in zemljo. In jih ni, ker niso bili nikjer. Bili so sicer v Sloveniji, ampak jih ni bilo v Sloveniji – kdo to razume? Mogoče samo tisti, ki pravijo, na neznanem kraju, času in tako naprej, mogoče oni to razumejo, kako to zgleda. Ampak na načelni ravni ti ljudje dejansko danes nimajo pravic. Ne obstajajo. Tudi po tem obstoječem zakonu oni statusno ne morejo urejati stvari in jim ni priznana pravica. Verjetno je še nekaj takšnih vprašanj, ki jih je treba v tem zakonu razčistiti. Zato je treba ta zakon sprejeti in v nadaljevanju ta vprašanja razčistiti. Naslednja stvar, ki se mi zdi zelo pomembna, pa je tudi to, da se bo na neki točki, ko bo zakon sprejet, in to pričakujem od organov naše države, moral tem ljudem nekdo opravičiti. V zadnjem času vidim, da se vsi pogovarjamo samo še o tej odškodnini. Prepričan sem, da ni vse v odškodnini. Prepričan sem, da bi bilo bolje v tej državi, če bi veliko prej, še preden je prišlo do razsodbe Evropskega sodišča, vlade, vsaj tiste, ki bi to zmogle ali pa so poskušale reševati to vprašanje, najprej naredile vsaj ta korak, da bi se tem ljudem opravičile – to, kar vsi pričakujejo, vse žrtve to pričakujejo. Ampak tega preprosto nihče ne naredi, ker bi radi to na hitro zapakirali v nek zakon, v neko dejanje in enostavno pozabili, da se je to zgodilo. Seveda je to razumljivo. Vse ljudi je sram, kadar naredijo nekaj, kar je nečloveško. In mene je sram, da se je to sploh zgodilo. Predstavniki Amnesty International, o čemer je govoril gospod Prevc, so bili tudi pri nas, v naši poslanski skupini, in so nam predstavili svoje poglede. Vsi gledamo, in tega smo se že navadili v tem parlamentu, vsak gleda s svojimi očmi, kadar nam nekdo nekaj razlaga, in razume to tako, kot sam misli, da je razumel, kar je legitimno in povsem utemeljeno. Ampak glede na to, da so hodili po poslanskih skupinah in govorili iste stvari, moram reči, da sem jaz določene stvari od predstavnikov Amnesty International razumel malce drugače, kot ste vi to predstavili, gospod Prevc. Predvsem so opozarjali na to, da je smiselno, da se določene stvari v tem zakonu popravijo do te mere, da se bodo lahko tudi statusno urejale. Dali so celo natančne predloge, kako bi lahko to popravili, in so jih dali tudi vam, če ste jih seveda hoteli vzeti. In tisto, kar je najbolj pomembno, je, da nekateri zdaj hočejo pred svetom prikazati, da je to bilo na nek način dobro, da se je to zgodilo. Zato moram reči, da se pa za razliko od gospoda Gorenaka, ki pravi, da zavrača vse vnaprej in vse za nazaj še za kar koli bo kdo kaj rekel, zavračam kakršne koli poskuse legalizacije početja iz leta 1991. In sram je predsednika vlade in ministra za notranje zadeve, ki je v tem času to dopustil, da se je to sploh lahko zgodilo, in to na nezakonit način. In sram je lahko vsakega, ki danes to zagovarja in govori, da je to upravičeno in ne vem kaj še. Mene je sram, ker je če to bilo možno enkrat v tej državi, bo to možno še drugič. In bojim se ljudi, ki bodo prišli na oblast, da bodo to naredili, ki danes to zagovarjajo. Zato upam, minister, da se to ne bo nikoli več zgodilo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Na vrsti je gospod Jerovšek, za njim Iva Dimic.
Hvala lepa. Levičarskemu gromovništvu mojega predhodnika pravzaprav se ne čudim. Na tej temi je levica vseskozi parazitirala in bila uspešna, v mnogokrat nezaslišanem klevetanju lastne države, ki je niso mnogi ponotranjili, se niso z njo poistovetili. Sem seveda za to, da se ta zadeva enkrat zaključi. Zaradi tega pravzaprav vsakokratnega ministra na nek način razumem, da mora zaključiti. Drži pa absolutno, da levica absolutno ni bila zainteresirana v vseh preteklih letih, da se ta zadeva zaključi in reši in da se dejanske krivice popravijo. Nihče me ne bo prepričal, da se je v množici 25 tisoč ljudi vsem zgodila krivica. Tukaj so kategorije ljudi, ki so se jim krivice zgodile, ki sta jih navajala gospod Gorenak, gospa Hočevarjeva, tudi sam sem nekaterim takšnim pomagal predvsem v tistem mandatu, ko sem bil prvič izvoljen za poslanca v obdobju 1996–2000. Ko se sploh niso zavedali, da bi se jim to lahko zgodilo. Niso se čutili tujce, da bi se priglasili takrat, ko je zakon o tujcih to možnost dajal. In ti so bili žrtve in jim je treba iti naproti z odškodnino. Ne bo me pa nihče prepričal, da so tisti, kot je gospod Todorović, ki je klevetal to državo, da je nenormalna pa ne vem še kakšne izraze, da nas je bilo sram. In sram naj bo tiste, da si takšni ljudje, ki so pljuvali po državi, da te države že ne prizna, ker je to ne vem kakšna zaničevanja vredna država, prehoden pojav, ki bo crknila naslednji dan po ustanovitvi. Prepričan sem, da je tisti zakon o tujcih bil relativno normalna optantska zakonodaja, ki jo morajo narediti vse novonastale države ali pa tiste države, ki se jim spreminjajo meje. Tudi Italija je naredila optantsko zakonodajo za državljane, ki so prej bili na ozemlju, ki ni bilo več italijansko. To so normalni procesi v državah. In tudi tisti zakon je dajal roke za prijavo državljanstva. Jaz moram pa reči, da pokojnemu mag. Debelaku, ki je bil državni sekretar tudi v tistem času, mislim, da je tudi neštetokrat razlagal, kaj vse so naredili, da ne bi povzročali krivic takrat. Njemu bolj zaupam kot tistim, ki ste parazitirali na tej zadevi in klevetali Slovenijo od Ljubljane do Bruslja in Strasbourga. Mislim, da se je njemu zgodila krivica, ko so mnogi bili krivični do njega, do njegovih poštenih prizadevanj, poštenega funkcionarja te države, da je tako zgodaj zbolel in je danes žal med pokojnimi. Mnogi imajo zasluge, da se mu je to zgodilo, da je bil potem v stresu. Bil pa je en najboljših uradnikov oziroma funkcionarjev v upravni stroki v tej državi. In tisti politični krogi, ki so v tej državi najbolj zaslužni za tajkune po podjetjih in v bankah, so to temo večno producirali naprej, da so delali dimno zaveso, da se je lahko v bankah in podjetjih zgodilo to, kar se je zgodilo, zdaj pa naj država ne vem kako obilno plačuje. In naj poplača z realnimi možnosti tistim, ki se jim je zgodila krivica. In priznam tudi jaz, da so se nekaterim zgodile krivice, ne pa gospod Todorović, ki je bil v isti tovarni kot jaz zaposlen, takrat ga nisem poznal, mi pa sodelavci povedo nešteto zgodb, kako je potem vzel odpravnino in ne vem kaj vse in večno izkoriščal to državo in se izživljal nad dostojanstvom te države s svojimi izjavami. In ko je gospod Möderndorfer govoril o opravičilu, sem za to, da se tistim, ki so se jim zgodile dejanske krivice, država opraviči. Samo je iz stranke, katere predsednico sem po Twitterju pozval, naj se udeleži nedeljske slovesnosti v Ormožu, da naj gre po stopinjah Angele Merkel, kajti tam pa se vaša opcija ni pripravljena opravičiti. Pomislite, 350 otrok so iztrgali iz rok mater v miru, po vojni in jih prestavili v Ormož v koncentracijsko taborišče za otroke od 1 do 5 let. Ničesar takšnega se v Evropi še ni zgodilo. In predstavnica oblasti se ni pripravljena pokloniti temu neverjetnemu zločinu in se opravičiti v imenu države, kot je storil Willy Brandt v Auschwitz, ko je tam pokleknil v imenu Nemčije, nemške države. In takšni bodo govorili, komu naj se opraviči?! Niste pripravljeni spoštovati osnovnih temeljev človečanstva. Ampak ni bilo boljše priložnosti! In tudi zaradi tega je Merklova zmagala, triumfalno zmagala, ker je človek na svojem mestu. In govoriti o tem, da je bil zadaj naklep, kako se spraviti na te ljudi, je nezaslišano in nedostojno. Optantsko zakonodajo so popravljali po najboljših močeh v tistem času, po najboljšem razmisleku. In očitati Slovencem, da smo netolerantni – trdim, da smo na teritoriju nekdanje Jugoslavije med vsemi narodi na tem območju najbolj toleranten narod. To trdim. Samo v tej državi se je dovoljeno norčevati iz lastne države. Mislite, da bi ti, tudi mnogi od teh, ki se imajo za žrtve, ko hodijo z jugoslovanskimi zastavami po Stanovnikovih mitingih – da bi to lahko počeli na Hrvaškem, Srbiji ali kje drugje? Jok, ne bi mogli tega početi! In zato ne očitati netolerance slovenskemu narodu. Torej, še enkrat, krivice se naj popravijo, vendar bi bila bistveno boljša rešitev, ko so bili predlagani ustavni zakoni, kajti obravnava bi bila individualna in že davno popravljene krivice, tudi finančno. Vi pa ste parazitirali na tem, ker ste rabili ta politični prostor za propagando, za napade na Slovence, na slovenski narod, kot da je netoleranten, zločinski, govorite, ali kaj vse. Mislim, da je to pretirano. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Iva Dimic, za njo Borut Ambrožič.
Hvala za besedo, predsedujoča. Lep pozdrav vsem! Veliko besed je bilo izrečenih danes tukaj, jaz se bom pa dotaknila dveh zadev, ki sočasno sovpadata in se nanašata na osamosvojitev Slovenije. Izbrisani na eni strani in vojni invalidi na drugi strani. Vladni poslanci danes pozivate in opozarjate, da moramo biti enotni, pravični, da moramo imeti močnejši občutek za človeška dostojanstva, da smo diskriminatorni in pravite, da je potrebno opravičilo. Poslanski kolegi iz koalicije! Kje ste bili pred štirinajstimi dnevi, ko smo v Državnem zboru na Odboru za delo, družino in socialne zadeve obravnavali zakon o vojnih invalidih vojne za Slovenijo. Še enkrat poudarjam, govorili smo o vojnih invalidih vojne za Slovenijo, da se tem invalidom uredi status vojnega invalida. Izglasovali ste, da je zakon neprimeren. Gospod Möderndorfer je rekel, da ga je danes sram. Mene je že štirinajst dni sram, pa se nič ne premakne. Moralno-etično bi bilo, da se uredijo zadeve. Da. Tudi zadeve vojnih invalidov. In ker obe zadevi sovpadata na isto časovno obdobje, obdobje naše osamosvojitve, ne morem, da ne bi prebrala odgovora na zakon o vojnih invalidih in bom citirala besede ministrice za delo in družino, skrajšano. Citiram: "Ob tem je treba ugotoviti, da je uveljavljanje invalidskega statusa na podlagi bolezni časa vojaške agresijo na Republiko Slovenijo leta 1991 zaradi časovne oddaljenosti problematično." Lahko bi rekla jaz, to so moje besede, da se ista zadeva dogaja pri izbrisanih in da velja tudi za njih. In če nadaljujem s citatom: "... ker je po preteku dveh desetletij po končani agresiji na našo državo oteženo ugotavljanje vzročne zveze med obolenjem in vojnimi napori oziroma vojnimi dogodki, ki naj bi povzročili nastanek okvare zdravja." Tudi tukaj je ugotavljanje oteženo glede urejanja statusov, obveščanja in vsega tega. Tudi ta zadeva je nekam oddaljena. In še enkrat bom poudarila, navajam, citat: "Torej gre dejansko za dolgo časovno obdobje in res še enkrat ne bi želeli, da to izzveni, kot da ne bi želeli priznati teh pravic. Gre za to, da enostavno ni mogoče dokazati te vzročne zveze, in da bi tudi to lahko odprlo druga vprašanja, povezana s tem, z določenimi roki, in odprlo drugo vprašanje nekaterih drugih skupin." Za druge skupine to ne velja. Velja samo za izbrisane, ker so svojo pravico iskali na Evropskem sodišču. Potem tem našim, manj kot desetim vojnim invalidom ne ostane drugega kot Strasbourg, pritožba na Evropsko sodišče. To je res žalostno. Gospod Kavtičnik, rekli ste, da smo Slovenci dobri ljudje, humanitarni, zato bomo v Novi Sloveniji ponovno vložili zakon, in tukaj pričakujem vašo humanitarnost. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Borut Ambrožič, za njim Eva Irgl.
Hvala za besedo, predsedujoča. Pozdravljeni vsi prisotni, kolegi, kolegice! Strinjam se s predgovornico, da vsaka ranljiva skupina zasluži svoj prostor pod soncem in možnost uveljavitve poprave krivic oziroma uveljavitve pravic, ki sledijo. Če bi živeli v idealnem svetu, ne bi bilo vojn, ne bi bilo gorja, revščine, lakote, vsak bi našel ljubezen svojega življenja in se tudi ne bi zgodilo izbrisanim, kar se jim je zgodilo. Če se lahko malo pošalim, bi lahko v računalniškem jeziku ugotovili, da kljub izbrisu osnovnega teksta je pa še vedno ostala možnost iskanja podatkov na hard disku oziroma v rezervnem zapisu. In tako tudi vidim današnjo obravnavo predloga zakona, ki nastopa komaj svojo prvo fazo potovanja skozi zakonodajni postopek. Zato že na začetku povem, da ga bom podprl, bom pa budno spremljal njegovo dopolnjevanje do končne uveljavitve skozi ves postopek in vse morebitne popravke ali pa dopolnitve, h katerim je pozval tudi gospod minister. Želel bi povedati tudi to, da tudi Slovenci skozi zgodovino, niti ne tako daleč nazaj, so bili tujci v nekaterih drugih okoliških državah in so ravno tako pretrpeli grenke izkušnje in izgubo pravic in jim je kasneje država z ustrezno zakonodajo želela povrniti škodo za to trpljenje. Še ne tako daleč nazaj smo žal bili priča v prejšnji vladi, da so tudi te pravice takratnim izgnancem in nekaterim ostalim ranljivim skupinam bile ali bile poskušane odvzete. Zato na koncu še enkrat poudarjam, da vsak, ki mu je bila storjena krivica, pa naj bo to z mehkim "ć" ali s trdim "č" zasluži zaključek svojega gorja. Sam smatram ta zakon in tudi sledeče ukrepe, ki bodo v tej smeri, za ustrezno rešitev tega 20 let odprtega vprašanja. Hvala.
Hvala lepa, gospod Ambrožič. Na vrsti je gospa Eva Irgl, za njo gospod Jerko Čehovin.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, gospod minister! Kar smo danes slišali od mnogih iz koalicijskih vrst glede pietete, humanosti, glede vprašanj človekovih pravic, naj pojasnim, da sem se v nedeljo kot predsednica Komisije za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti v Ormožu udeležila slavnostne obeležitve spomenika, ki je bil namenjen 39 otrokom, ki jih je revolucionarna oblast po vojni izstradala do smrti. 39 nedolžnih otrok je pustila umreti oziroma stradati do smrti. Ampak prav nihče od najvišjega vrha te države se te slovesnosti ni udeležil, ni pokazal pietetnega odnosa do tega dogodka in ni obsodil zločina, ki je bil storjen nad nedolžnimi otroki. Šele takrat, ko bomo znali sami dejansko priznati, kako velik zločin je bil storjen po vojni za nedolžne ljudi, potem bomo lahko lažje oblikovali skupno prihodnost tudi pri takšnih vprašanjih, kot jih imamo danes na dnevnem redu. Da se vrnem k temi današnje razprave, k vprašanju izbrisanih. Eden izmed nekdanjih notranjih ministrov, gospod Dragutin Mate, je večkrat med tem časom, ko je bil notranji minister, pojasnjeval, da je Slovenija po osamosvojitvi sprejela ustavni zakon, na podlagi katerega sta bila med drugim sprejeta tudi Zakon o državljanstvu in Zakon o tujcih. V bivši državi je bila ta problematika namreč urejena zelo specifično, saj je obstajalo dražvljanstvo republike. Ne glede na to, katero državljanstvo republike je oseba imela, je to zadoščalo za volilno pravico. Po osamosvojitvi pa je bilo treba v eno evidenco zavesti državljane Slovenije in vse tiste, ki so si državljanstvo uredili, vse ostale pa v evidenco tujcev. To je nekdanji notranji minister večkrat poudaril in tudi spomnil. Zakon je takrat predvideval, da si morajo vsi državljani drugih republik nekdanje Jugoslavije svoj status urediti. Naj pojasnim, da so k temu takrat pozivale tudi upravne enote in ne nazadnje, če hočete, k temu je pozival tudi nekdanji takratni predsednik države gospod Milan Kučan. Še več, ne samo, da je predsednik države k temu pozival, da si je treba urediti status, k temu so pozivali tudi veliki oglasi. In na teh oglasih je bilo jasno zapisano, da prihaja tisti ključni rok, ko si je treba urediti ali državljanstvo ali pa kakšen drug status. Seveda je 90 % oseb drugih narodnosti sledilo temu pozivu. Je sledilo. Ampak še vedno je ostalo 10 % ljudi, ki pa tega zaradi različnih vzrokov niso storili. Eni so se odselili, nekateri so politično tudi kalkulirali, so državljanstvo med drugim tudi izrazito odklanjali in zato si tega niso uredili, kljub temu da jih je k temu pozival sam predsednik države gospod Milan Kučan. In prav zaradi teh stvari v Slovenski demokratski stranki že ves čas, vso to obdobje, ko rešujemo ta vprašanja, jaz sem se tudi sama soočala z njimi predvsem kot članica Komisije za človekove pravice, stojimo na stališču, da bi morali problem izbrisanih reševati individualno in ne v tako imenovanem paketu. Tudi moji poslanski kolegi so že uvodoma pojasnili tudi v stališču poslanske skupine, da je treba popraviti krivice tistim, ki se jim je krivica zgodila. Tukaj ni nikakršne dileme. Tako kot bi morali popraviti krivice tistim izpred 60 let, pa jih še danes nismo sposobni. Nismo sposobni niti obsoditi tako krutih stvari, kot je odvzem nečesa, kar je najbolj sveto, to je življenje. Tega nismo sposobni skupno obsoditi. To je tudi glavna travma tega slovenskega naroda in zato imamo tudi velike težave danes, v sedanjem času in še se nam bodo vlekle tudi v prihodnost, ker nismo znali razčistiti z vprašanji, ki so bila ključna za narodovo bistvo. Šele ko bomo to razčistili, potem bomo lahko tudi zadihali z bolj polnimi pljuči v prihodnost. Zato smo pred leti v Slovenski demokratski stranki tudi predlagali ustavni zakon, za katerega sem že takrat menila, da je to najbolj pravična rešitev. Ampak takrat se je kalkuliralo, na strani levice se je s tem področjem manipuliralo in kalkuliralo. Ni se vam dalo dopovedati, da je to najboljša možna rešitev, in najbolj pravična tudi, in danes mi ne bi bili v situaciji, v kakršni smo. Situacija je pa danes takšna, kakršna je, da nam Evropa, da nam Evropsko sodišče pravi, da je treba to urediti. In jaz se s tem strinjam. Ampak mi bi to zadevo lahko na bistveno bolj eleganten, pa tudi bolj pravičen način uredili že vsaj pred 10 leti. Ampak takrat se nismo znali dogovoriti, ker se je, kot že rečeno, predvsem na levici glede tega vprašanja precej politično kalkuliralo. Jaz in ostala poslanska skupina, kot je bilo uvodoma v stališču povedano, ne bom glasovala proti, ker menim, da je treba spoštovati odločbo Evropskega sodišča. Menim pa, da bi lahko te zadeve oziroma bi danes bila tudi sama država v manjši zadregi, če bi te stvari rešili že 10 let nazaj na način, kot smo ga v Slovenski demokratski stranki ves čas zagovarjali. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Čehovin, za njim gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Lep pozdrav vsem kolegicam in kolegom! Zgodba o izbrisanih je pravzaprav zgodba o skoraj 21-letnem poskusu manipulacije in zanikanja krivde. In vse to ob dejstvu, da je neustavnost izbrisa 2-krat neposredno, 7-krat pa posredno potrdilo tudi Ustavno sodišče Republike Slovenije, sedaj tudi Evropsko sodišče za človekove pravice. Na žalost so bili izbrisani v preteklosti uporabljeni za politični boj med različnimi političnimi strankami, z njimi povezana javna razprava pa je bila pod ravnijo politične in pravne kulture. Žal se tudi danes nekaj takih zadev sliši. Dejstva okoli tega so popolnoma jasna. Nobeno opravičevanje, nobeno lepšanje teh stvari ne more pripeljati k rešitvi. Tudi sama odškodnina ne more v celoti zapolniti te vrzeli, ki smo jo naredili v kršenju človekovih pravic. Danes ne bi jaz govoril o drugih temah, ker sem prepričan, da se bo tako ali tako izkoristil ta državni zbor, da bomo večkrat slišali eno in isto temo. Omejil bi se dejansko na to stvar in dejstvo, da je sodba Evropske sodišča za človekove pravice nedvoumno ugotovila, da je Slovenija leta 1991 oziroma 1992 kršila Konvencijo o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, in sicer v treh točkah: pravico do varstva zasebnosti in družinskega življenja, 8. člen; pravica do učinkovitega pravnega sredstva, 13. člen, in pa prepoved diskriminacije, 14. člen. Glede diskriminacije bi samo to omenil, da je ta nastala zaradi tega, ker takrat so vse druge države Evrope ali sveta oziroma državljani tistih držav, ki so bili takrat v Sloveniji, so lahko urejali status stalnega bivališča, medtem ko to ni bilo možno za ljudi nekdanje skupne države. Torej iz bivših jugoslovanskih republik. V tem smislu je bila opravljena diskriminacija. Sodba Evropskega sodišča tako ne pomeni nič drugega kot obsodbo politike do izbrisanih, tako na žalost takrat Demosove, kot tiste, ki so jo vodile politične stranke tudi naprej. Sodišče je v sodbi celo zapisalo, da izbris ni bil skladen s standardi demokratične družbe. Eden od sodnikov, in to, kakšna slučajnost ali pa ne, naš sodnik Zupančič je celo zapisal v ločenem mnenju, da bi morali zaradi ravnanj takratnih odgovornih oblastnikov ukrepati organi pregona oziroma bi zoper odgovorne morali sprožiti kazenski pregon. In to verjetno drži. V končni fazi vemo, kdo je takrat bilo zraven, ko je bil ta zakon sprejet. Vemo, kdo je izdajal navodila. In ve se tudi, da so se ta navodila na nižjih ravneh izvajala zelo rigidno ali pa po drugi strani selektivno. Marsikakšen primer je bil tudi tak, da nekoga niso izbrisali, če je ta ustrezno znal koga podmazati. To bodo dejstva tudi prej ali slej prikrila. Ne glede na to, pa nam pravzaprav izbrisani dajejo zdaj priložnost, da za pretekle, sedanje in bodoče generacije dokončno zapremo to travmo, ki nas bremeni, in izkazujemo spoštovanje do slovenske ustave, do listine Združenih narodov o človekovih pravicah in pa do ljudi, ki smo jim povzročili krivico. In če bomo sposobni kot država zapreti to poglavje slovenske zgodovine, nam bodo ljudje kot politikom mogoče verjeli, da lahko rešimo tudi druge travme, ki delijo slovenski narod, ne pa da jih zlorabljamo za ozke strankarske, dnevnopolitične interese in cilje. V Poslanski skupini Pozitivna Slovenija smo zato odločeni, da se krivice tem ljudem dokončno popravijo v najkrajšem možnem času in bomo zato predlog zakona v tej fazi podprli. Kot nova stranka na političnem prizorišču, ne samo mi, tudi Državljanska lista, zagotovo nismo odgovorni kot stranka za sam izbris, kot tudi ne za neodpravljanje njegovih posledic, bomo pa na žalost morali največje breme nositi v zagotavljanju sredstev, da se bodo te krivice tudi popravile. Glede samega zakona bi še morda dodal, da po našem mnenju ta sama odškodnina ne bi smela presegati tisto odškodnino, ki je bila dana žrtvam vojnega nasilja in ki je že v zakonu sprejet, po drugi strani pa seveda mislimo, da tudi ni prav s strani predstavnikov izbrisanih, da ne želijo oziroma da so zavrnili dialog, kajti samo preko dialoga, razgovora in usklajevanja, med drugim tudi o dinamiki izplačevanja odškodnin, kajti prav ta dinamika bo verjetno takšna, da jo bo treba prenesti na več zaporednih let, da ni v redu, da se to na takšen način odklanja. Samo v dialogu in pa v nekem skupnem dogovoru je možno tudi te stvari preseči. Mislimo, da je zakon kot takšen v tej fazi primeren, imamo tudi kaj pripomb, posvetovali se bomo še in tudi pričakujemo, da bo v nadaljnjih obravnavah prišlo do ustreznih dopolnitev oziroma sprememb zakona. In še enkrat povem, da zakon v tej fazi podpiramo.
Hvala lepa. Gospod Jožef Horvat, za njim pa dr. Ljubica Jelušič.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi! Res je, izjemno težka tema je pred nami, tega ne znamo rešiti že več kot dvajset let preprosto zato, ker se tudi v tem primeru politika ni poenotila. Tudi sedanji minister, ki ga trenutno ni tukaj, dr. Gregor Virant je v letu 2005 bil tudi minister in takrat smo imeli, tudi Nova Slovenija je bila takrat v koaliciji, v mandatu 2004–2008, smo imeli iskren namen, da z ustavnim zakonom rešimo dokončno problem tako imenovanih izbrisanih. Z ustavnim zakonom med drugim tudi zato, da povabimo tudi opozicijo, predvsem takratni LDS in SD, da z dvotretjinsko večino sprejmemo neko rešitev, ki bi gotovo bila dobra za državljane in tudi za tako imenovane izbrisane. Zdaj nam je Evropsko sodišče za človekove pravice pravzaprav dalo klofuto kot nekakšno kazen, ker se enostavno dvajset let nismo bili sposobni – in še vedno nismo sposobni, kolegice in kolegi – da bi se poenotili glede rešitve tega vprašanja. In ta kazen pade ravno v čas, ko je Slovenija glede javnih financ, glede ekonomsko-socialnega stanja na dnu, kot še nikoli ni bila. Takratni avtorji ustavnega zakona, prej sem govoril o očetih tega ustavnega zakona, zdaj jih bom poimenoval, dr. Miro Cerar, dr. Rajko Pirnat, dr. Miha Juhart in dr. Tone Jerovšek. Eminentna imena slovenskega prava, vendar za takratno opozicijo očitno ta imena niso bila dobra in njihov izdelek prav tako ne. Kolega Jože Kavtičnik je nekako s posmehom obračunal z državljani, ki so leta 2004 na referendumu vrgli tako imenovani sistemski zakon o izbrisanih, ki ga je pripravila še Ropova vlada. Ljudje so s 94 % rekli, da ni dober. 94 % udeležencev takratnega referenduma ni bilo zadovoljnih z rešitvijo. In ne vem, ali imamo pravico ali ima kdorkoli pravico, da se iz te hiše danes tem državljanom za njihovo odločitev posmehuje. Gotovo je naša naloga, kolegice in kolegi, da odpravljamo krivice, in zato se oziramo v preteklost, saj so se krivice zgodile v preteklosti. In veliko jih je. Ne pozabimo tudi materialnih oškodovancev druge svetovne vojne, še vedno čakajo na povračilo vojne škode. Prav v našem prvem mandatu 2004–2008. Seveda, bila je konjunktura, bil je denar in bil je dosežen nek dogovor s temi oškodovanci, da bi vsaj delno povrnili materialno škodo, ki jim je bila v času druge svetovne vojne s strani okupatorjev prizadejana. Vendar se je takrat zganil, leta 2008, živo se spomnim, velik hrup, da bi se ta krivica popravila. Tudi to breme, kolegice in kolegi, ostaja na naših plečih. Žal, to združenje materialnih oškodovancev ne more izvajati tako močne medijske kampanje, kot to znajo izbrisani. Naj spomnim, da je po drugi svetovni vojni, takoj po letu 1945, mislim, da je bilo okrog 250 tisoč teh materialnih oškodovancev, kar se natančno vidi v slovenskih arhivih, ki so zahtevali povračilo vojne škode. In države, od koder je prihajal okupator v drugi svetovni vojni, so nekdanji državi SFRJ to škodo vsaj delno tudi povrnile; kam je šel ta denar, ne vemo. Tudi v času Pahorjeve vlade je bila politična volja – to lahko pove nekdanji kolega poslanec Anton Anderlič, bila je politična volja, da bi tem oškodovancem škodo vsaj delno povrnili. Vendar se je takratna koalicija odločila, da se ta denar nameni za reševanje gospodarske krize. Kolega Jani Möderndorfer je rekel, da ga je sram. Ja, pošteno je to povedal. Gotovo tudi zaradi tega, ker je najbrž vabilo za nedeljsko komemorativno slovesnost na ormoškem pokopališču vrgel v koš. O tem je na široko govorila kolegica Eva Irgl. In resnično obžalujem, da tam nisem videl nikogar iz sedanje vladajoče strukture. Nikogar! Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Horvat. Dr. Ljubica Jelušič, za njo mag. Jana Jenko.
Najlepša hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Lep pozdrav vsem skupaj! Naj uvodoma povem, da podpiram Predlog zakona o povračilu škode osebam, ki so bile izbrisane iz registra stalnega prebivalstva, čeprav se zavedam, da bo tudi ta zakon kasneje treba še precej dopolniti. Je pa treba vedeti, da je to eden od zakonov, ki počasi popravljajo kurz oziroma krivico, ki se je zgodila leta 1991 in 1992. "Počasi" pravim zato, ker se vendarle v slovenski politiki počasi vzpostavlja spoznanje, da je to krivico potihoma ali pa naglas treba priznati. Pri tem nam pomaga tudi Ustavno sodišče s svojima dvema odločbama in Evropsko sodišče za človekove pravice _ torej naglas priznati, da je bila krivica storjena in da je treba za tovrstne krivice proti človekovim pravicam tudi povrniti škodo. Evropsko sodišče nas je v svoji sodbi opozorilo na eno posebnost, in sicer ugotavlja,da imamo v našem pravnem redu sistemsko pomanjkljivost, zaradi katere je celi skupini izbrisanih bila zanikana pravica do odškodnine zaradi kršitve njihovih temeljnih pravic. Jaz na to ugotovitev velikega senata Evropskega sodišča za človekove pravice posebej opozarjam, ker je bilo tukaj večkrat omenjeno, da je slovenska družba humana družba in da smo Slovenci humani. Jaz sprejemam to trditev za veliko število naših državljanov in državljank, mnogih prostovoljcev, ki danes in so v preteklosti in bodo zagotovo tudi v prihodnosti pomagali ljudem v stiski. Ne bi pa sprejela te trditve za velik del politike, ki je sprejela zakonodajo, zaradi katere je prišlo do izbrisa iz stalnega prebivališča za en del ljudi, državljanov, ki so prebivali na ozemlju te države, in ne bi sprejela te trditve zaradi tega, ker ta politika ni bila pripravljena sistemsko odpraviti te svoje pomanjkljivosti iz svojega pravnega reda. Evropsko sodišče nas je moralo posebej opozoriti, da je za to potreben poseben zakon. In danes smo v bistvu pri tem zakonu, ki poskuša odpraviti to sistemsko pomanjkljivost. Sledil bo tretji korak, in sicer urejanje odškodnin posameznikom. Nekateri trdite, da nasprotujete urejanju vračanja odškodnin izbrisanim v celoti. Ampak nihče od teh izbrisanih ne bo dobil te pravice sam po sebi. Za to pravico, torej za odškodnino, bo moram še marsikaj narediti. Ne samo to, da je poskrbel za dopolnilno odločbo oziroma da je oddal prošnjo za dopolnilno odločbo, da je lahko dobil priznano pravico do vpisa v naš register stalnega prebivalstva za nazaj, ampak bo individualno obravnavan, tudi ko bo šlo za vprašanje odškodnine: koliko jo bo dobil, ali jo bo dobil zase, za svoje družinske člane, za otroke in tako naprej. Vse to bo še potekalo po postopku individualne obravnave in ne vsem – nekaj manj kot 25-tisočim – kar tako. Ob tem bi opozorila tudi na dejstvo, ki ga mnogi izpostavljate in tudi navajate posamične primere. To je, da je med temi izbrisanimi bilo tudi nekaj takšnih, ki so delovali proti interesom samostojne države Slovenije. Jaz sem nekoč v tem parlamentu že govorila o tem problemu. Strinjam se, da so bili med izbrisanimi tudi takšni. Vendar je težava v tem, da slovenska pravna država po osamosvojitveni vojni ni izvedla ustreznih postopkov za obsodbo teh ljudi s pomočjo kazenskega pregona. Treba je bilo zbrati dokaze proti posameznikom, jih postaviti pred sodišče, jih obsoditi in na tej podlagi ugotoviti, kakšne pravice iz naslova prebivanja v tej naši novi državi jim gredo oziroma katere jim je treba odvzeti. Težava je v tem, da večini tovrstnih ljudi naša država ni ugotovila oziroma jim ni hotela sistemsko dokazati, ds so delali proti državi. In sedaj imamo seveda problem, ko poskušamo zaradi morebiti stotine ali več tovrstnih posameznikov kriminalizirati 25 tisoč ljudi, kar pa je nekorektno. Mogoče, ne vem, je ta država sposobna tovrstne postopke izvesti za nazaj. Mislim pa, da bo v velikih težavah, ker je tudi pri tistih 25 tisoč izbrisanih delala krivice, ker je v državne službe jemala tudi ljudi, še po letu 1992, ki niso imeli nikoli slovenskega državljanstva, pa jih je kljub vsemu, ker so bodisi tajno sodelovali s slovenskimi osamosvojitelji ali so, kot je rekel eden od naših kolegov danes, podmazali sistem in so dobili potem službo, celo državno službo. Zato bo težko iskati pravice in delati obsodbe za nazaj. Nekateri kolegi so danes omenjali, da levica ni bila pripravljena zaključiti vprašanja izbrisanih. Ampak če pogledamo, v katerih obdobjih so se sprejemale zakonodaje, ki so vendarle poskušale popraviti krivico, storjeno izbrisanim, potem bomo videli, da je to vendarle v obdobjih, ko so bile na oblasti recimo temu leve ali levosredinske vlade: leta 2009, 2010 in letos 2013. Pravite tudi, da so med izbrisanimi ljudje, ki so klevetali državo. Mnogi danes, naši državljani, tudi tisti, ki niso izbrisani, klevetajo slovensko državo. Mnogi to počnejo tudi tako, da prikazujejo popolno nesposobnost naše vlade, naše države in kličejo na pomoč trojko, govorijo o tem, da je rešitev samo še v tem, da nam pridejo na pomoč iz mednarodnih monetarnih in finančnih institucij. In jaz imam občutek, bi si upala trditi, da ti ljudje tudi klevetajo državo. Vsakdo, ki je nezadovoljen z delovanjem te države in te politike, jo po svoje kleveta. In še zadnja stvar, na katero bi rada opozorila. je pomembno sporočilo, ki ga prinašate nekateri na to sejo in ga povezujete z vprašanjem odnosa naše države do človekovih pravic, in to je udeležba na slovesnosti v počastitev pomora nedolžnih ljudi v Ormožu po koncu 2. svetovne vojne. V tej zvezi bi jaz rada povedala, da spoštujem tiste, ki ste bili na tej slovesnosti, se pridružujem obsodbi, hkrati pa moram povedati, da je slovesnosti, ki so bile posvečene pomoru nedolžnih ljudi v naši državi in izven nje, bilo v zadnjem času kar precej. Jaz bi opozorila na slovesnost, ki je potekala na Rabu 14. tega meseca in je bila posvečena 70. obletnici osvoboditve koncentracijskega taborišča na Rabu. Tam je bilo interniranih približno pet tisoč Slovencev in Hrvatov, Slovencev s področja Bele krajine, Notranjske, Dolenjske do Stične, iz prostora okoli Kolpe, Osilnice iz Novega Kota, doline Drage in tam naokoli. Ti ljudje so bili družine, ženske, tudi noseče, starci, otroci, nedolžni ljudje z vidika, bomo rekli, sodelovanja v narodnoosvobodilnem boju. Njihova krivda je bila samo v tem, da so živeli na ozemlju, za katerega je država Italija takrat mislila, da ga je treba očistiti, da je treba te ljudi uničiti v koncentracijskem taborišču, zato jih je pustila brez hrane in brez vode na Rabu. In od teh ljudi, od teh pet tisoč ljudi imamo še danes, po sedemdesetih letih, znanih samo tisoč 490 imen. Jaz bi bila vesela, da bi se te slovesnosti udeležili tudi tisti, ki pravite, da ste bili na slovesnosti v Ormožu. Zlasti zaradi tega, ker so sezname za deportacijo teh Slovencev, njihovih družin, otrok, delali slovenski duhovniki in Slovenci v vaških stražah. Tudi tovrstne zločine bomo morali še skupaj obsoditi, pa čeprav gre za čas pred sedemdesetimi ali pred šestdesetimi leti ali pred dvajsetimi leti. Hvala.
Hvala lepa. Naslednja bi bila na vrsti mag. Jana Jenko, ki je pa ni z nami. Potem Rihard Braniselj, ki ga tudi ni. Na vrsti je mag. Majda Potrata. Za njo je mag. Branko Grims in potem še Vlada kot predlagatelj.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Marsikaj je bilo danes povedanega in na kaj od tega bi rada reagirala. Rečeno je bilo, da se ukvarjamo s preteklostjo. Ampak ni prihodnosti brez preteklosti. Govorimo pa o teh stvareh danes. In ker spremljam vse to, kar se dogaja z izbrisanimi, že od leta 2002, bi lahko na dolgo in široko govorila o tem, kaj je bilo v dvorani Državnega zbora mogoče slišati v zvezi z izbrisanimi. Tako pravičniško so nekateri zveneli, da bi človek celo verjel, da so pripravljeni priznati, da je bila izbrisanim storjena krivica, pa so potem v naslednjem hipu že kaj povedali, kar je to negiralo. Tudi tisto, da so izbrisani imeli močno medijsko kampanjo. In to je govoril gospod, ki je pred tem govoril o 94-odstotnem izrekanju ljudi proti zakonu o izbrisanih. Če bi bila medijska kampanja res tako dobra za izbrisane, potem ne bi govorili o takšnem referendumskem izidu. Samo toliko glede tega. Nekateri so omenjali pozitivna čustva, povezana s humanostjo in še čim drugim, pa so potem v naslednjem izbrisane imenovali vojni dobičkarji in politični levici očitali nabiranje političnih točk. Povedati vam moram, da v vseh teh letih, 11 jih je zdaj že, kar se ukvarjam z izbrisanimi, predstavniki izbrisanih, tisti, s katerimi sem se pogovarjala nikoli niso bili z nikomer od nas zadovoljni. Upravičeno. Ker je toliko let trajalo, da je moralo šele Evropsko sodišče za človekove pravice potrditi tisto, kar je slovensko Ustavno sodišče dvakrat izreklo, pa niso bili ljudje pripravljeni tega sprejeti, da je bil izbris iz registra stalnega prebivalstva krivičen, zakon o tujcih, o katerem sem govorila tudi v mnenju poslanske skupine, pa je bil diskriminatoren, ker je drugače obravnaval tiste, ki so prihajali iz držav nekdanje Jugoslavije. In tu bi se bilo zavoljo zgodovinskega spomina in resnice treba spomniti znanega, žal že umrlega politika, ki je v tistem času videl tudi priložnost, da se prebivalstvo in državljanstvo v državi Sloveniji močneje opre na slovensko narodnost. Skušala sem biti politično korektna in nisem govorila kako drugače, kar bi koga lahko prizadelo. Ampak dejstvo je, da so bili ti ljudje obravnavani drugače kot državljani iz drugih evropskih držav, kar je bilo danes že povedano. In tisto, kar se mi zdi tudi posebej potrebno poudariti, primerjave z drugimi skupinami prebivalstva ali državljank in državljanov Slovenije ali pa samo prebivalk in prebivalcev Slovenije, kar izbrisane loči od vseh drugih, je to, da je izbrisanim storila krivico ta država, moja država – Slovenija. Krivice, o katerih so pa govorili nekateri poprej, so pa krivice, ki so bile dlje v zgodovini storjene, zato nič manjše, ampak vsaka krivica je individualna krivica, tudi če jo stori država, ker je posameznik individualno doživlja. Zato nimamo mi, ki takšne krivice nismo utrpeli, pravice razsojati o tem, katera krivica je hujša in ali je kaj dobro rešeno ali ne. Še enkrat naj povem, to je bila sistemska krivica, zakon je bil sprejet, bil je vložen amandma, ki ga takrat Demosova večina ni hotela sprejeti, zato vas prosim, dajte razumeti, in to je največja manipulacija, ki sem jo danes vsaj od treh poslanskih skupin znova slišala. Namreč govora je o individualni obravnavi. Ja. Saj kako pa hoče kdo dokazovati stalno prebivanje, če ne s svojim imenom, priimkom in naslovom? To je individualna obravnava. Ampak tisto, česar ne razumete, je, če je bila sistemska krivica, je treba to krivico na sistemski ravni popraviti, odpraviti. Rešitve pa so take, da bo v te rešitve zakonov lahko vstopal vsak posameznik. In če bi bili korektni in če bi korektno šli prebrat utemeljitev, ki ga je tedanja ministrica Katarina Kresal imela v Državnem zboru, bi natanko vedeli, da je šlo za individualno obravnavo, da je šlo za dokazovanje vseh teh stvari. Samo nekateri ne slišijo, ker nočejo slišati. In zdaj mi je odvzeta možnost razložiti gospe Novak, v čem je ustavni zakon drugačen od zakona, ki smo ga sprejemali. Vsi tisti, ki so zagovarjali ustavni zakon, so ga v bistvu zagovarjali z neko podmeno, da ustavni zakon ne more iti na referendum in da zoper ustavni zakon ni možna nobena pritožba, da tako rečem, ki bi rezultirala v uspešni odločitvi. Jaz se zahvaljujem ministru Gregorju Virantu, in mi je žal, da ga zdaj ni tukaj, ki je korektno povedal, da tudi ustavni zakon, ki je bil napisan tako, da je izključeval odškodnino, ne bi zdržal presoje na Evropskem sodišču za človekove pravice, ker ima 26. člen Ustave Slovenije zapisano, da je treba krivice, ki so komu povzročene, popraviti. To je 26. člen Ustave. Vas nanj posebej opozarjam. Tisto, kar smo pa trdili, ker je gospod Grims tudi mene omenjal. Ja. Zakon, ki smo ga takrat sprejemali v letu 2010, je govoril o statusnih vprašanjih. Ni bil zakon, ki bi se izrekal o odškodninah. Dajte ga pogledati, nikjer ni govora o odškodninah, nikjer ni odškodnina določena ali kakšna druga materialna pravica, ki jo posameznik lahko uveljavlja. To ureja šele ta zakon. In šele ta zakon davno po tistem, ko je potekel rok, ki nam ga je določilo Evropsko sodišče za človekove pravice. Ne bom pozabila besed nekaterih, ki so tako omalovažujoče govorili o odločbi Evropskega sodišča za človekove pravice. Kaj vse so takrat govorili! Bi citirala gospoda Gorenaka, ki je ne vem kolikokrat povedal, da v zvezi z izbrisanimi ni treba ničesar več urediti, ker je vse z izbrisanimi urejeno. Mislim, da je gospa Opec v mnenju Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke rekla, da je to zdaj dokončna rešitev. Veste, dokončno na tem svetu [[...]]Veste, kaj je samo dokončno? Samo smrt. In reči, da je katerikoli zakon tako dober, da ne pušča odprte nobene špranje, skozi katero se je izmuznilo še kaj, kar bi bilo v zakonu treba urediti, to je nesmisel. Zaradi tega ker tudi zakon, ki smo ga sprejeli leta 2010 in na katerega je tudi čakala Evropa, ali ga bomo sprejeli ali ne in kako ga bomo sprejeli, čeprav je bil pripravljen v sodelovanju v civilno družbo, ni razrešil vseh primerov. In malo po sprejetju zakona so se že oglašali nekateri, ki so tudi opozarjali, kje tiste rešitve niso dovolj dobre in katere situacije še puščajo kot nerazrešene. Zato sem jaz prepričana, da je ta zakon, o katerem bomo danes odločali, ali naj prestane prvo obravnavo ali ne, sicer na dobri poti in predstavniki civilne družbe so povedali, da so nekatere rešitve, in tudi izrekli priznanje ministru Virantu, da so nekatere rešitve v tem zakonu tako dobre, da so z njimi zadovoljni, da tako rečem. So pa povedali, da je v tem zakonu še marsikaj takega, kar bi bilo mogoče izboljšati. In o tem sem govorila. Težko se izbrisani spoprijaznijo s trditvijo, da so nekaj lahko uveljavljali po Zakonu o tujcih, če so tudi med izbrisanimi takšni, ki so želeli pridobiti državljanstvo, pa tega niso mogli, ki so želeli urediti status, pa tega nismo mogli. Lepo vas prosim, vsi tisti, ki se tako zavzemate za individualno obravnavo, ali ne bi bili pošteno od vseh nas, da bi vendarle dopustili možnosti, da takrat, ko tako se izrekamo o izbrisanih, dopustimo možnost tudi individualnih razlik. Če trdite, da niso vsi enaki, potem med njimi dejansko obstajajo razlike. In te razlike bodo na podlagi zakona o odškodninah tudi zaznavne v višini odmere odškodnine, glede na to, za koliko časa uveljavljajo oškodovanje. Žal mi je, da se v stališčih nekaterih skupin misel ni v ničemer premaknila, nič se ni za nekatere zgodilo, nekateri še zmeraj govorite tako imenovani izbrisani, pa je zakon iz leta 2010 vpeljal termin izbrisani iz registra stalnega prebivalstva in v skrajšani obliki govorimo izbrisani. Nekateri bi jih pa še kar najraje imenovali tako imenovani in v narekovaje bi jih radi dali. Marsikaj se je zgodilo, ampak še enkrat opozarjam, če se ne bi zgodilo februarja 1992, kar se je zgodilo, potem državljankam in državljanom tudi v teh težkih časih ne bi bilo treba razmišljati o tem, kje bomo dobili, kako bomo dobili in kako bomo poravnali krivico. Jaz bi bila najbolj zadovoljna, da se ta krivica ne bi zgodila in da nam nič ne bi bilo treba vračati. Ampak, gospod minister, zdaj ko ste se nam pridružili, jaz sem vas vsaj dvakrat pohvalila v zvezi s tem zakonom in cenim vaše prizadevanje, zato ker ste bili prej tudi v neki drugi koalicijski povezavi, ki pa ni zmogla te moči, da bi v roku pripravila zakon, ki nam ga je Evropsko sodišče za človekove pravice naložilo. Niste hoteli tega in je bilo rečeno, da ne, da ni treba. To je tisto. Gre za politično voljo. In tisti, ki govorite o politični manipulaciji in, še enkrat, o nabiranju političnih točk – kakšnih, katerih? Ne gre za državljane in državljanke, z državljanstvom je zvezana volilna pravica, gre za status, ki se mu reče stalno prebivanje. In govoriti še vedno o izrabi, o zlorabi, poglejte, še po tistem se je govorilo, da bi bilo treba odvzeti dvojno državljanstvo tistim, ki so bili iz nekdanje države, zdaj bom rekla iz držav nekdanje države. Nič ni ljudi motilo to, da so imeli argentinsko in slovensko državljanstvo, motilo pa jih je to, da bi imeli denimo srbsko in slovensko državljanstvo. In veste, ko si prikličemo v zavest tudi to dejstvo, potem je najmanj, kar lahko rečem, nekorektno govoriti o tem, da so bili izbrisani špekulanti. Končala bom z neko pozitivno mislijo, in sicer je Evropska unija podelila znanstvenikom po 150 tisoč posameznikom, po 150 tisoč evrov nagrade za njihova dognanja, ki so pomagala k razvoju Evropske unije. In posebej naj vas opozorim, da je med naslovniki ali dobitniki teh nagrad ne samo tehnična inteligenca, ne samo inženirji in v naravoslovje usmerjeni znanstveniki, ampak so tudi tisti, ki so pomagali k ozaveščanju in spodbujanju uveljavljanja človekovih pravic. In to imejmo pred očmi, ko se lotevamo takih zakonov, kot je današnji. V prvi obravnavi bom zakon podprla, seveda pa pričakujem, da bo v nadaljevanju zakon doživel nekatere spremembe in da bo minister Virant upošteval tudi tisto, kar je navsezadnje ob sklepu svojega dopolnilnega obrazlaganja napovedal, da bosta tudi za ta zakon pravzaprav imeli zadnjo besedo Ustavno sodišče in Evropsko sodišče za človekove pravice. In ker gre jutri predstavljat ta zakon, bo zagotovo tiste usmeritve, ki jih bo tam slišal, upam, da tudi ali zagotovo tudi v amandmajih predlagal. Hvala lepa.
Hvala lepa. Imamo dve želji za repliko. Prvi se je javil gospod Jožef Jerovšek in za njim dr. Gorenak.
Pravzaprav imam dve repliki. Samo za prejšnjo, kolegici Jelušičevi, sem prepozno pritekel iz pisarne. Kolegica Potrata je zelo nepietetno govorila o tem, kako so bile ene krivice, ki so po njeni terminologiji dokončna rešitev s smrtjo, kajti njen idol verjetno, gospod Kardelj, je bil mojster za dekrete za dokončno rešitev in so šli vsi preko Stanovnike mize. Verjetno jih je gospod Stanovnik pisal takrat, ko je bil generalni sekretar. In je govorila, da tam so bili individualne krivice, tukaj za izbrisane je pa sistemska krivica. Gospa Potrata, genocid, ki se je 1945. leta zganjal, je vedno sistemska rešitev, brez sistema je nemogoč. In jaz vas prosim, da enkrat pietetno spregledate. Čas je. Drugo pa kolegici Jelušičevi, ki bo v bistvu afirmativna replika. Jaz sem s spoštovanjem poslušal, da ona pa premore toliko, da je obsodila dokončno rešitev z dojenčki, ki se je zgodila v Ormožu takrat. Ona je pač drugačna od ideologije in vrednot Lukšičeve stranke, čeprav je tam članica. Glede tistega, kar je predlagala dobronamerno, kako moramo iti tudi na te spominske slovesnosti. Jaz moram reči, da sem zbolel v nedeljo, drugače bi šel v Ormož, pa me ni bilo tam. Da sem pa ogromno kot poslanec hodil na vsa mesta, tudi na Rabu sem že bil, pa lani v Rižarni in na Bazovici, sem celo govoril, pa v Gradcu. In v naši poslanski skupini plediram in zagovarjam to, da ko polagamo vence, ker nas dojemajo, kot da smo mi kolaborantska stran, kljub temu da smo iz partizanskih vrst, moramo iti predvsem na tiste, kot sta Rab, Rižarna, da ja pokažemo, da smo z dušo in srcem in s pieteto na strani vseh žrtev. Ampak ob Rabu pa je treba s tega mesta še povedati, kar sem prebral ob intervjuju z gospodom Hribernikom, ki je napisal knjigo, posvečeno Jožetu Jurančiču, ki je osvobodil brez strela 2 tisoč petsto internirancev na Rabu. In se pridružujem njemu, da bi moral biti to eden največjih junakov [[...]]
Tri minute.
Dve repliki imam združeni, to lahko malo upoštevate.
Ne, gospod Jerovšek, zaključite prosim.
Ampak najbolj grozotno pa je, da je zapisal, da je gospoda Jurančiča vprašal, zakaj je bil na Goli otok za štiri leta poslan skupaj s tremi sinovi. In je povedal, da je gospod Jurančič rekel, " ... to je Kardeljevo maslo, ker sem bil v Titovi delegaciji na pogajanjih z Nemci, da bi se skupaj uprli invaziji na Jadranu."
Gospod Jerovšek, hvala lepa.
In za zahvalo, ker Tito je bil pripravljen sodelovati v kontrainvaziji, kontraodporu proti zaveznikom, so Jurančiča poslali na Goli otok. To so zgodovinske resnice, ki se jih morate zavedati. Hvala.
Gospod Jerovšek, imeli bomo še možnost za razdelitev časa, pa boste lahko še vsi razpravljali. Zdaj pa je na vrsti za repliko dr. Gorenak.
Hvala lepa. Moja replika gre seveda gospe Potrata. Minister je na začetku svojega izvajanja pozval k neki strpnosti, rešitvi problema in tako naprej. Jaz sem se sam v svojem nastopu, kolikor se je le dalo, tudi skušal tega držati. Ampak zdaj, gospa Potrata, zadeva je takšna. Seveda vi ne spadate v tisto kategorijo politikov, ki so bili v peskovnikih leta 1990, ampak ste vendarle bili takrat oseba, ki je lahko normalno ocenjevala situacijo in zato nekateri deli vašega izvajanja so res zlonamerni, so žaljivi, bom rekel, pravzaprav so pokvarjeni, drugega ne morem temu reči. "Tako imenovani izbrisani" ste začeli spet očitati. To besedo je prvi uporabil danes v tej dvorani minister, mogoče se mu je celo, ne vem, zareklo ali kaj, ampak uporabil je to besedo. Za mene bodo, ne glede na to sodbo Evropskega sodišča ali pa katero koli drugo, še vedno "tako imenovani izbrisani" in čisto nič drugače. Drugo. Očitali ste, da se prejšnja vlada ni držala rokov. Saj če bi poslušali bi slišali. Prejšnja vlada se je držala vseh rokov. Imela je dva roka. Prvi je bil ta, da smo septembra lani izplačali odškodnino tistim šestim, ki jim je bila odškodnina dosojena. Druga je bila ta, da naredimo osnovno shemo, če se jaz ne motim, akcijski načrt kot takšen, za katerega sem prosil Strasbourg, da mi ga podaljšajo za en mesec, to so mi podaljšali in tam je bil ta tudi sprejet. Potem se je pa moj mandat končal, tako da jaz v nadaljevanju nisem sodeloval pri pripravi zakona, ki je danes pred nami. Prejšnja vlada je torej naredila vse. In ne nič, pa ni hotela. To je grda laž. Spet ste začeli o špekulantih, s tem bom tudi zaključil. Razložite mi, s svojim znanjem slovenščine, kaj to pomeni, če nekdo od leta 1992 do leta 1996 ni ugotovil, da je izbrisan. Razložite mi, po slovensko z vsem znanjem ki ga imate, kako se takšnemu reče. Od 1992. do 1996. leta ni pogruntal, da je izbrisan. Ja, kaj je potem to? Špekulant. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, postopkovni predlog.
Gospa podpredsednica, menim, da bi kot predsedujoča današnji seji vendarle morali reagirati, ker se je danes že v drugo zgodilo, da poslanke in poslanci niso obravnavani enako. Omenjati, da nekateri poslanci so delali v času osamosvojitve še potičke, pomeni, da jih ne štejejo za enakovredne sogovornike v Državnemu zboru. Jaz pa menim, da ne glede na spol, starost, stan, veroizpoved in tako dalje smo po ustavi vsi enaki in da bi morali svojega strankarskega kolega, ki je bil celo minister, opomniti na to, da naj se zaveda, kako se morajo poslanke in poslanci v Državnemu zboru obravnavati. Enako. Česa takšnega se v angleškem parlamentu ne bi smelo narediti, ker tam je že to, če nekdo nekomu reče, naj se umiri, neprimerna, politično nekorektna pripomba. Samo to bi želela od vas, da takrat, kadar se kdo tako neenako izreka o poslankah in poslancih, opomnite govorca, ker govorimo o politični kulturi, pa o novih obrazih, ki jih javnost terja. Hvala lepa.
Hvala lepa za vaš poučen in konstruktiven predlog. Jaz sem prepričana, da se vsi v tej dvorani tega še kako dobro zavedamo in da bo vsak pri sebi razčistil, kako bo te vaše nasvete upošteval. Na vrsti pa je mag. Branko Grims, za njim še vlada kot predlagatelj, in sicer dr. Virant.
Še enkrat lep pozdrav. Lepo bi bilo, če bi se vsi zavedali odgovornosti državljank in državljanov, kajti v eni stvari se najbrž vsi strinjamo, vsaj v besedah danes, če je bila nekomu storjena krivica s strani države, je to treba popraviti. Ampak treba se je zavedati tudi druge plati te trditve. Denar ne nastane tako, da pade z neba kot meteorit, ampak to pomeni, da bo za poplačilo krivic šel denar, ki bil sicer namenjen za zdravstvo, za šolstvo, za pokojnine. Zaradi tega bi bilo treba z vso odgovornostjo ves čas to situacijo obravnavati skrajno resno, zlasti z enega vidika. Danes je naravnost neverjetna aroganca nekaterih v tranzicijski levici, ki še kar zmerjajo nas tu zaradi tega, ker smo pravočasno opozarjali, kako se bo stvar končala. Naj vas spomnim na zgodbo izpred kar nekaj let, ko sem v parlamentu opozarjal, da v skrajnem primeru, če se ne bo šlo v smeri iskanja konsenza, če se ne bo hotelo pogajati o ustavnem zakonu, in tranzicijska levica je kompletno to zavrnila, se lahko zadeva izrodi v polmilijardno ali celo milijardno odškodnino v evrih. In sem bil ozmerjan z lažnivcem, da se je kar kadilo. Danes na to, da obstaja realna možnost, če gredo stvari narobe, da pride do odškodnin v višini tja celo preko milijarde evrov, celo več, kot sem jaz opozarjal, opozarja vlada te iste tranzicijske levice. Vi pa še kar zmerjate vse okoli sebe. Kje bo ta milijarda vzeta?! Vzeta bo penzijam, vzeta bo šolstvu, vzeta bo zdravstvu. In do tega položaja, gospe in gospodje, ste s svojo aroganco stalnega zavračanja resnega pogovora o tej temi pripeljali sami, ker vam je ta tema pasala, da je bila odprta. Tako je bilo lepo ene zmerjati z nacisti in ne vem čim, ker smo opozarjali, da pač to tako ne gre, da ni dobro, da ni pravično, je krivično vse metati v isti kotel. Dvakrat. Ne samo zaradi vseh ostalih državljank in državljanov, ampak tudi zaradi teh, če jim rečemo izbrisani. Kdo je zdaj skupaj? Prej ste govorili o eni ženski, materi, da vam je ta zgodba segla v srce. Meni je pa tudi seglo v srce, ko sem bral, da je med izbrisanimi, celo na nekem položaju je bil v tej njihovi organizaciji, nekdo, ki je grozil, da bo razstrelil celo naselje, pobil ne vem koliko in koliko ljudi in ki je bil dokazano agresor v času napada JLA na državo Slovenijo. In to dvoje bi morali ločiti. Kajti to, da sta zdaj v istem kotlu, je krivično do te gospe. To trdim z vso odgovornostjo. In še nekaj je krivično. Krivično je zdaj to, ko se govori o neomejenih odškodninah, o pavšalih, o ne vem čem, do vseh tistih, ki so svoje državljanstvo uredili. Ali veste, do kakšne situacije bomo prišli? V minulem obdobju je toliko in toliko tisoč ljudi mirno vse stvari lepo uredilo. In ti bodo zdaj postali po tej logiki brez vsega. Tisti, ki so špekulirali, ki so šli dol, so bili v vojni nekje drugje, celo aretirani tam, zamenjani potem, tudi takšni so med t. i. izbrisanimi, dokazano, bodo pa dobili odškodnino po tem zakonu, pa še neomejene tožbe bodo lahko uveljavljali za neko krivico, ki naj bi se jim zgodila. Tisti materi se najbrž je, tem pa se zagotovo ni zgodila nobena krivica. In da je to dvoje zdaj kar skupaj, to enostavno pravno ne zdrži, to ne zdrži ne etično, ne po nobenem drugem merilu. In to je tisto, kar smo opozarjali od prvega dne. In to ste vi zavračali od prvega dne. To je bila v resnici točka, na kateri nikoli nismo mogli najti najmanjšega soglasja – da bi morali pogledati, v kakšni vlogi je kdo bil in kaj je kdo v resnici v tistem obdobju počel in v obdobju po tem. Cela zgodba je napihnjena tudi pojmovno. Uporablja se izraz "izbris". "Izbris" se v Evropski uniji uporablja za tisto, kar se je zgodilo v baltskih državah, ko so ljudje čez noč ostali brez pravic, brez vsega, kot da so neobstoječi. To se v Sloveniji ni zgodilo nikomur. Ljudje so bili pozvani naj stvari uredijo. Če tega niso uredili, so bili iz enega registra preneseni v drugega. Ob tem ko jim ustava Republike Slovenije zagotavlja vse tiste temeljne pravice in svoboščine kot komurkoli, ki se znajde na tem ozemlju. Se pravi, v takem položaju, kot so dejansko bili tisti gor na severu, se niti teoretično niso mogli nikoli znajti. Uporablja pa se isti pojem in Evropa seveda to sedaj tako razume. In ni največji zločin to, kot ste nekateri rekli, da se je nekaterim zgodila krivica v času slovenske osamosvojitve. Največji zločin je to, da očitno na tranzicijski levici žrtvujete lastno državo, pa jo posvinjate pred celo Evropsko unijo in celim svetom samo zato, da uveljavljate nekatere politične cilje, ki so vam v nekem trenutku blizu. Do česa potem pripeljete? Do tistega, kot je tukaj tudi v tem parlamentu opozarjal gospod Alijeski, ki je bil eden od tako imenovanih izbrisanih, pa je svoj položaj brez problema uredil že davno, da on je za to žrtvoval nekaj časa, denarja, stvari uredil. Sedaj bo on plačeval odškodnino tistim, ki tega takrat niso storil, ki so mu celo grozili z orožjem, gospe in gospodje, kot izdajalcu, ker je urejal svoj status skladno z zakonodajo nove države. In ob tem se sklicujete na ustavo. S tem, kar se sedaj dogaja, se je poseglo v sam temelj ustave Slovenije, v ustavni zakon za izvedbo temeljne ustavne listine. Kajti ta je v resnici določal stvari in roke, kot so se kasneje dogodili, pa se to sedaj kar pozablja. To so razlogi, zaradi katerih smo od prvega dne opozarjali, da bi morali iti postopno, individualno in pogledati, kdo je kdo. In naj se popravi krivica tistemu, ki mu je bila v resnici storjena, ne pa, da bodo iz tega špekulanti, pa še tisti celo, ki so bili agresorji, vlekli kakršnokoli korist. Je ni države na svetu, ki bi tako ravnala. In še enkrat povem, gre za milijardo evrov. To sedaj priznava tudi vaša vlada, lahko celo več kot milijardo evrov. In jaz se bojim, da bo do tega tudi v resnici prišlo. Ravno zaradi tega, kajti nekateri ste govorili, ja, tudi če bi sprejeli že pred 10 leti ustavni zakon, bi bila sedaj sodba Evropskega sodišča enaka. Ni res! Ker do te sodbe sploh priti ne bi moglo, ker stvari ne bi prišle do tja. Poglejte malo, kdaj je bila kakšna stvar v resnici izvedena, in malo premislite, kaj to v pravu pomeni. Teh sodb ne bi nikoli bilo. Pika. Ker bi bile stvari že davno urejene. In urejene bi bile na način, ki bi bil bolj pravičen do teh ljudi samih, narejen bi bil na način, ki bi bil skladen s pravom in z ustavo, in narejen bi bil na način, ki bi bil za to državo ustrezen. Sedaj lahko pride do tako hudih posledic, da država, ki je že itak v totalni krizi zaradi vlade, kakršna pač trenutno je, bo morala plačati še eno milijardo. Od kod jo bo pa vzela, ljudje božji? Ali se vi sploh zavedate, o čem govorite? V tem trenutku se išče po vseh možnih načinih nekaj milijonov evrov ali nekaj deset milijonov evrov za posamezne najbolj nujne zadeve. Sedaj bo pa tukaj iznenadna obremenitev še za milijardo evrov, če do tega pride. Na to vas je opozarjal vaš lastni minister, ampak to se očitno kar malo presliši. Takrat, ko smo na to opozarjali tukaj v tem parlamentu ostali, smo bili pa ozmerjani. Ampak takrat je bil čas, ko bi se te stvari lahko uredile. In danes se še kar arogantno vsem očita, zakaj je bilo to tako in zakaj ni bilo tako. In se še vedno uporabljajo napačni pojmi. V Sloveniji na tak način, kot so bili v baltskih državah izbrisani pripadniki ruske manjšine, ni bil izbrisan nihče. Pika. Postopki so bili pa tako dobro izpeljani, da jih je celo Evropska unija sama dajala za zgled še leta po slovenski osamosvojitvi. Pa seveda to ne pomeni, da ni moglo priti do napak. Očitno v posameznih primerih je. Ampak to bi bilo treba reševati drugače. In treba bi bilo to reševati že davno. Bi bilo mnogo bolj pravično do tistih, ki jih to neposredno zadeva, in bilo bi mnogo bolj pravično do vseh državljank in državljanov. Ampak nekomu je očitno pasalo, da je to temo odpiral, da je zmerjal druge z nacisti in podobno, kar cele familije, saj poznate zgodbe, da smo zdaj v položaju, v katerem smo. In zdaj ni dobrega izhoda. In to je tisto, na kar sem opozarjal v začetku, ko sem predstavljal tudi stališče naše poslanske skupine. Pripeljali ste do točke, ko enostavno ni več manevrskega prostora. Katera koli rešitev je pod velikim vprašanjem, kaj se bo z njo zgodilo. In z njo nihče ne bo zadovoljen, vsi jo bodo dojeli kot krivico. To je najbolj neverjetno pri tej zgodbi. Zdaj ste pripeljali do točke, da katero koli rešitev sprejmete, in sprejeli jo boste in zanjo sprejeli tudi odgovornost, ampak vsi, ki jih to zadeva, bodo to sprejeli kot krivico. Vsi ostali državljani, vsi novi državljani, ki so svoje stvari uredili pravočasno, skladno s predpisi države Slovenije, in vsi tisti, o katerih danes govorite, češ, da se zavzemate za njihov interes. Pa so v resnici kolateralna škoda vašega političnega obračunavanja skozi dolga leta, zato ste pa to temo pustili odprto. Da se je dalo o njej doseči konsenz, naj dokažem s tem prvim dejanjem ki sem ga omenil tudi že v uvodu, da sva se s takratnim ministrom SD, gospodom Bohincem, usedla za nekaj dni skupaj in sva brez problema napisala ustavni zakon, ki bi bil za oba sprejemljiv, za vse. Oba sva pokazala to tudi vodstvu svojih strank in vsi so se s tem strinjali. Ko je pa gospod Rop, ki je bil takrat predsednik Vlade, potem sklical sestanek, je pa gospoda Bohinca tam grobo ponižal pred nami, ga je nadrl kot zadnjo žival, da vam kar direktno povem, kako je to izgledalo, in potem je rekel, da naj se s tem nekam pobere, če sem dobeseden citat uporabil. In tako se je ta zgodba v resnici začela zavijati v sedanjo smer. Posledice tega pa niso kar tako, posledice tega bomo plačevali vsi in posledice tega bodo velike in jih danes lahko samo slutimo, še težko jih je izmeriti. Nanje vas je opozarjal minister. In zaradi odgovornosti do te države bi morala ta debata potekati drugače, bi morali pogledati tudi to, kaj je bilo in kaj od tega je še vedno možno v temu trenutku implementirati v sedanji sistem [[..]]
Hvala lepa. In zdaj še zadnji razpravljavec. Minister, želite besedo? Izvolite. minister dr. Virant.
Hvala lepa. Ker sem začel to današnjo razpravo, jo bom pa tudi zaključil, in jo bom tudi poskusil zaključiti tako, kot sem jo začel, se pravi v takšnem bolj racionalnem duhu. Ugotavljam, da bo skoraj zanesljivo danes zakon v prvi obravnavi dobil podporo. Ugotavljam, da zelo verjetno ne bo nihče glasoval proti temu zakonu, ampak da boste glasovali ali za ali pa se boste vzdržali. In to je dobro. Tudi razprava je bila večinoma racionalna, nekaj je bilo tega običajnega političnega obračunavanja na liniji levo-desno, ampak nič pretirano, ker mislim, da je neko skupno zavedanje, da je to problem, ki ga moramo rešiti. Še enkrat bom poudaril, rešujemo ga na način, ki smo ga mnogi ves čas zagovarjali, to je za čim večjo mero upoštevanja individualne obravnave, kolikor se po dvajsetih letih še da te primere individualno obravnavati. Torej da se upošteva po eni strani dejstvo, da so si nekateri uredili svoj status zelo hitro, po tedaj veljavnem zakonu o tujcih se je dalo, nekaj tisoč je takšnih primerov, se pravi, ni bilo nemogoče si urediti tega statusa. Upoštevati dejstvo, da si ga nekateri niso mogli urediti, da so bodisi bili deportirani, bodisi se niso mogli vrniti v državo, pa so to želeli, in tem se je zgodila krivica oziroma jim je nastala škoda, ki jo je treba popraviti. Tako je definiran krog upravičencev po zakonu. Torej vsak tisti, ki je izrazil nek interes po prebivanju v Sloveniji, je lahko po statusnem zakonu iz leta 1999, noveliranem leta 2010, dobil dovoljenje za stalno prebivanje. In to so naši upravičenci po tem zakonu. Nekaj več kot 10 tisoč jih je. Se pravi, že tukaj gremo v precej individualno obravnavo, in res si težko predstavljam, kako bi iskali preostalih 15 tisoč upravičencev, ki očitno nikoli niso imeli resničnega interesa, da bi prebivali v Sloveniji. In tudi če nam sodišče recimo v končni fazi to naloži, ne vem, kako to lahko realiziramo. Pa mislim, da nam ne bodo tega naložili, ker je iz sodbe Kurić zelo jasno razvidno, da dva pritožnika, ki sta v tej kategoriji, to se pravi, nista izrazila interesa, nista dobila pravice do odškodnine. Od tukaj naprej seveda rešujemo odškodninsko shemo s pavšalom, do neke mere pavšaliziramo problem, še enkrat bom rekel, ker ga pri taki množici ljudi in pri tako različnih primerih in po tolikem času ni mogoče narediti drugače, kot da se ga do neke mere pavšalizira. Od tukaj naprej pa omogočamo vsakemu posamezniku, da gre na sodišče, pokaže na okoliščine svojega primera, nobeno zastaranje ga ne bo pri tem oviralo, da pokaže, kaj je pretrpel, če je pretrpel, kaj se mu je dogajalo, kaj je izgubil, kako je bil ločen od otrok in kar se je dogajalo, da potem res sodišče v individualnem postopku, v konkretnem postopku dosodi odškodnino, kar bo veliko bolj pravično kot pa neko splošno nabijanje z ene in druge strani, ki vedno stvari preveč posploši. Zato je prav, da na koncu sodišče v konkretnem individualnem primeru presodi vse okoliščine primera in pravno korektno razsodi. Večkrat je bilo omenjeno danes, da bo imel zadnjo besedo Strasbourg. Drži. V vsakem primeru bi jo imel, kajti karkoli bi v Sloveniji na tem področju počeli, nezadovoljni bi se vedno obrnili na Evropsko sodišče za človekove pravice in na koncu bomo mi od tam na neki točki dobili kljukico. Upam in verjamem, da bomo dobili kljukico na ta zakon, na takšen, kot je zdaj. Če ga bomo morali še kaj popravljati, ga pač bomo. V teh dneh v Strasbourgu jaz ne bom dobil dokončne potrditve. Vem, kaj bo odločeno, ker smo to tudi nekaj časa usklajevali. Odbor ministrov bo pozdravil, da je zakon v prvi obravnavi sprejet, priporočil, da ga čim hitreje pripeljemo do konca procedure in nas še enkrat pozval, da malo proučimo vprašanje tistih, ki so zaprosili za dovoljenje za stalno prebivanje, pa so bili zavrnjeni. To je ta zgodba, ki jo je najtežje v Strasbourgu razlagati, pa sem se že zelo trudil in se bom še naprej trudil, da zelo jasno povem, da so vsi tisti, ki so si želeli urediti status, pa so bili zavrnjeni iz kakršnihkoli razlogov, zaradi birokratske arogance, ker niso mogli priti do papirjev iz svojih držav ali pa sploh v državo niso mogli priti, ker so jih na meji ustavili, itd., da smo vsem tistim omogočili s statusno zakonodajo 1999/2010, da si to uredijo. In če bo treba to statusno zakonodajo še kaj dopolniti, jo bomo. Vsi, ki po tej statusni zakonodaji imajo danes dovoljenje za stalno prebivanje ali pa ga bomo še pridobili, še nekaj sto bo takih verjetno, ker postopki še tečejo, tudi otroci izbrisanih so med njimi, ker je zakon iz leta 2010 rešil tudi vprašanja otrok, vsi ti bodo avtomatsko padli v odškodninsko shemo. Tudi če bi nam Ustavno sodišče kdaj naložilo, da moramo še za nekaj sto ljudi odpreti to možnost, bodo tudi ti padli avtomatsko v odškodninsko shemo. Jaz imam popolnoma dober občutek pred temi razpravami v Strasbourgu in bom naredil vse, kar je v mojih močeh. Je pa tako, da se tudi iz Strasbourga včasih stvari ne vidijo čisto natančno, pa veliko vprašanje je, koliko kvalitetno smo bili v tem sporu zastopani. In še cela vrsta vprašanj je. Ampak hvala vam za današnje razprave, ki mislim, da peljejo v pravo smer in v sprejetje zakona v prvi obravnavi.
Hvala lepa, minister. Vsi prijavljeni razpravljavci ste dobili možnost za besedo, vendar čas še ni potekel, zato sprašujem, ali želi še kdo razpravljati. Vidim več želja po razpravi. Zato odpiram možnost za prijavo. Prosim prijavite se k razpravi. Prijavljenih je osem razpravljavcev, jaz mislim, da ima po 5 minut časa vsak razpravljavec. Prvi je na vrsti gospod Brulc.
Hvala lepa za besedo. Minister si prizadeva, da bi krivice, kolikor se da, popravili in da bi se zadeva enkrat umaknila z dnevnega reda v tej naši državi. Njegov nastop je bil strokoven in bi rekel razumljiv in uporaben, tudi za tiste, ki so izbrisani, tudi za tiste, ki so tudi nas Socialne demokrate ozmerjali in tako dalje. Tako da ni stvar takšna, da eni ja, eni ne, eni smo bili proti, eni so bili za in podobno. Vendar je bilo danes tukaj v tej razpravi toliko zadev, ki ne spadajo v to tematiko, in meni je žal, da se neprestano srečujemo z nekimi očitki mi vam, vi nam in tako dalje. Glejte, moralnih pridig je meni dovolj. Jaz nimam nič s povojnimi poboji, rojen sem po drugi svetovni vojni, opravičil se je predsednik države Kučan takrat v Rogu – pa kaj bomo zdaj klečali vsak dan? Bi bilo fer, da jaz zdaj stalno govorim, da se mora pa desnica opravičevati zaradi dogodkov na Svetem Urhu in tako dalje? Nehajmo! Nehajmo! Obžalujemo vse, kar je bilo slabega med vojno, po vojni, pa tudi danes se dogajajo stvari, ki niso v redu. Ampak, živeti in delati moramo za jutri, za naprej, za tiste, ki so nezaposleni in podobno. In če mene ni bilo v Ormožu, vam priznam, niti nisem vedel, pa ne bi šel, ker je predaleč in tako dalje. To pa ne pomeni, da se strinjam s tem, kar se je tam dogajalo in še kaj takšnega. Nehajmo si očitati drug drugemu in namesto, ne vem, tranzicijska levica, kar recite levica, saj smo levica, upamo, da smo in želimo biti. In ne se mučiti z nekimi izrazi, to ne vodi nikamor. Dajmo rešiti zdaj ta problem, govorimo o izbrisanih, o tem, koliko bo to državo stalo, kako naj se državljani in državljanke individualno potrudijo dokazati, da so bili oškodovani in podobno. Jaz sem bil župan in takrat je imela v Novi Gorici ena gospa 100 let. Ko sem ji prišel voščit, se je smejala vsa srečna in rekla: "Saj ne morem umreti, nimam osebne izkaznice." Ampak Slovenka, rojena sicer nekje na jugu, njen mož ni bil Slovenec in je izgubila to pravico. In ni več Slovenka. Krivica se ji je zgodila. Pa zakaj ne bi, ne, ta verjetno ne živi več, ampak kakorkoli že. Tudi takšne zadeve so bile in poskušali smo tolažiti takrat en drugega, da se bo že stvar uredila. In prav je, da se končno uredi in da se o tem ne debatira več. Stalo bo kar bo stalo. In zdaj, kdo je za nazaj kriv, jaz ne vem, vsi smo imeli vsak svoje poglede in prepričanja. Jaz bom ta zakon v tej prvi obravnavi podprl, mogoče bo potrebno še kakšno piljenje kakšnega člena, da bomo ja sigurni, da bomo vedeli, pri čem smo. Minister, jaz pa vam želim, da dobro opravite tam, kjer morate. Se pravi v Bruslju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Ljubica Jelušič, izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Tudi jaz se pridružujem besedam podpore ministru dr. Virantu za delo na tem zakonu, seveda tudi vsem sodelavcem, in predvsem za ta današnji racionalen nastop, ko priznavate oziroma pokažete vsem nam, da ni več časa nenehno brskati po preteklosti, ampak je treba zadevo urediti. Če sta tako odločili slovensko Ustavno sodišče in Evropsko sodišče za človekove pravice, je pač treba to urediti in nobene obtožbe za nazaj tega ne bodo mogle urediti drugače. Jaz se pridružujem tistim, ki pravite, da je vendarle treba, če so bile storjene katerekoli aktivnosti proti državi Sloveniji v letu 1991, da je treba proti tem ljudem izvesti ustrezne postopke. Že zaradi tega, ker mi kar naprej obsojamo čas po drugi svetovni vojni, ko se je izvedla cela vrsta tako imenovanih izvensodnih postopkov, ki so vodili v poboje. Če mi vemo, da je bilo to takrat narobe narejeno, potem ne smemo v povezavi s svojo osamosvojitveno vojno iz leta 1991 ponavljati istih napak, če mislimo, da so ljudje, bodisi da živijo v Sloveniji ali pa izven Slovenije, ki so delovali proti državi Sloveniji in je to vredno kazenskega pregona v povezavi z vojnim zločinom, potem opravimo izvedimo te postopke. Krivdo za delovanje proti državi je treba ugotoviti. Če so med izbrisanimi tudi takšni ljudje in če so med tistimi, ki zdaj zahtevajo odškodnine, tudi takšni ljudje, potem je treba to razčistiti pravočasno. Se tudi pridružujem kolegu Horvatu, ki pravi, da nas čaka še vedno neurejeno vprašanje povrnitve materialne škode vojnim oškodovancem iz 2. svetovne vojne. Vsi, ki poznamo to vprašanje, se zavedamo, da ta materialna škoda predpostavlja tudi veliko denarja, ampak hkrati pa se zavedamo, da je ta del vprašanja povrnitve škode ljudem, ki so trpeli med 2. svetovno vojno, še vedno neurejen. In tudi pri zakonu, ki ga minister Virant sedaj piše in zadeva odpravo sistemske pomanjkljivosti v našem pravnem redu, v katerem niso bile predvidene odškodnine za izbris, tudi v tem primeru gre v bistvu za odpravljanje neke sistemske pravne pomanjkljivosti. Tako kot nam manjka sistemska pravna ureditev vprašanja materialne škode oškodovancev v času 2. svetovne vojne. Tisti, ki pravite, da ste vedeli, da bo prišlo do zahteve po odškodninah že veliko časa nazaj, se bojim, da v bistvu po tihem priznavate ali pa tudi naglas, da se je ta država namerno izogibala dvajset let odpravi te sistemske pomanjkljivosti. , In še en problem si moramo postaviti pred oči. Če se že primerjamo z baltskimi državami in njihovo obsodbo oziroma njihovim načinom izbrisa ruske manjšine, kar se je zgodilo po padcu železne zavese, po razpadu Sovjetske zveze, in je bilo to oblika maščevanja nekdanji državi in pripadnikom vodilnega naroda nekdanje države, in zdaj trdimo, da smo mi z izbrisom naredili nekaj drugega, potem moramo vedeti, da to ni res. Mi smo se leta 1992 z izbrisom nekaterih ljudi, mislilo se je najbrž, da se bodo izbrisali predvsem tisti, ki so bili pripadniki narodov drugih republik nekdanje Jugoslavije, takrat očitno tudi hoteli tem ljudem maščevati. Tako kot so se nove države, baltske države, postsovjetske države hotele maščevati Rusom. In to ni prav. Ta vrsta maščevanja ne bi smela biti sestavina ne našega pravnega reda in ne našega načina razmišljanja. Hvala.
Hvala lepa. V temu času se nam je na balkonu pridružilo zelo veliko obiskovalcev, prav lep pozdrav vsem. Na vrsti pa je mag. Majda Potrata.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Posebej sem poudarila, da izbris lega name z vso pezo zato, ker je izbris povzročila država Slovenija. Ko sem govorila o tem, sem rekla, da je zato za mene ta krivica močnejša, kot so nekatere druge. Ko sem govorila o dokončnosti, pa sem izhajala iz prepričanja, in sem to tudi utemeljila, da noben zakon, ki ga sprejemamo v Državnemu zboru, ni tako dober, da ga ne bi bilo mogoče ali potrebno v nadaljevanju še kdaj izboljševati. Zato je uporaba besede dokončno v mojem govorjenju bila izrazito neideološka, ampak je bila empirična. Ker to gre iz izkušnje, ugotavljam, da te stvari niso dokončne. Kar pa zadeva etiko. Veste, 30 let sem se poklicno ukvarjala z izobraževanjem. Moja stroka je takšne vrste, da pri vrednotenju za literarno umetnino zahteva koordinacijo med tremi elementi: estetskim, spoznavnim in etičnim. Poklicno sem se torej 30 let ukvarjala z iskanjem etičnih pravil, in menim, da vem, kaj je etično, in da poziv enega od poslancev, ki ni razumel tistega ali pa je hote razumel sovražno do mene, da takšnega poziva ni treba meni izrekati, ker sem se z etiko, kot rečeno, veliko ukvarjala in sem za etična ravnanja še vedno občutljiva, čeprav sem zdaj že 13 let političarka. Želela bi si, da bi bili etično občutljivi tudi drugi. Ker bi se bilo treba spomniti, da je tam nekje zapisano, da naj ne povzročamo drugemu tistega, česar si zase ne želimo. Da o tem, kako ni dobro lagati, sploh ne govorim. Jaz se težko odrekam temu, da bom še enkrat povedala, smisel mojega govorjenja je bil v tem, da je Evropsko sodišče za človekove pravice povedalo, da mora vzpostaviti Slovenija odškodninsko shemo za izbrisane iz registra stalnega prebivalstva, kajti ocenilo je, da ima pravni red Republike Slovenije pomanjkljivosti oziroma pravno praznino, zaradi katere celotna kategorija izbrisanih ne more dobiti odškodnin zaradi kršitve njihovih temeljnih človekovih pravic. Torej opozorilo na to, da je treba sistemsko urediti stvar. In o tem sem govorila. Rešitev mora biti sistemska, uveljavljal jo bo pa vsak individualno. In to je bilo tudi tako v zakonu iz leta 2010, zato pravim, da ne razumem tistih, ki svoje oponiranje ponujenim rešitvam povezujejo nenehno z očitanjem, da ni bilo individualne obravnave. Ni res! Individualna obravnava po letu 2010 in tudi po tem zakonu je potrebna, je nujna in je omogočena. Jaz upam, da bo v nadaljevanju vendarle mogoče doseči izboljšave tega zakona tudi v takšnem pogledu, kot so ga nakazovali zastopniki in predstavniki izbrisanih, in da se bo slab občutek in obžalovanje za zavlačevanje reševanja tega nedopustnega ravnanja lahko počasi utišal. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Branko Grims, izvolite.
Hvala. Glede na to, da danes razpravljajo tudi takšni, ki jih sicer zelo cenim, na nenavaden način nekaj opozoril. Baltskih držav po razpadu železne zaveze nihče ni napadel z vojaško silo. Slovenijo po osamosvojitvi je. To je velika razlika. Takrat se je dogajalo marsikaj v zelo kaotičnih okoliščinah. Da se zelo lepo dokumentirati, kako so že pred osamosvojitveno vojno svoje družine nekateri oficirji JLA pošiljali nazaj v svoje matične republike, pri tem pa niso odjavili njihovega stalnega prebivališča. To so naredili zavestno, namerno, ker bi sicer razkrivali svoje namere in namere JLA takrat. Ampak veste, kaj to potem sedaj pomeni v luči tega, o čemer danes govorimo? Oni so torej zavestno kršili zakon, kajti zakon je že takrat nalagal, da je ob odhodu treba odjaviti stalno prebivališče. To pomeni, da bodo danes oni ali pa vsaj njihove družine dobile odškodnino za zavestno kršitev zakona. Zelo zanimivo! Potem pa naj mi nekdo to obrazloži z vidika modernega prava, pa še česa. Kar se tiče ustreznih postopkov pri napadalcih. Najbrž je bila mišljena sodna pot. To bi bilo v vsaki normalni državi tudi normalno. Samo to predvideva, da imaš normalno evropsko delujoče pravosodje. Ali ga ima Slovenija? Obstaja ena zelo zanimiva sodba o točno tej zadevi. Dalo jo je celjsko sodišče, ki je presodilo v primeru, ko ni bilo tako, kot se danes presoja, ko ne veš, kdaj, pa kje, pa komu, pa kaj, pa nič ni znano, ampak se človeka obsodi. Ampak takrat je bilo pa točno znano, kateri oficir JLA, katerega civilista so ugrabili, točno kje v Celju, pri kateri vojašnici, ura in čas, kako so ga namlatili, vse je bilo dokumentirano v nulo, ker so obstajali celo televizijski posnetki. In so bili, gospe in gospodje, oproščeni na slovenskem sodišču, in sicer z obrazložitvijo, da JLA do oktobra 1991, citiram po spominu, ni bila Sloveniji sovražna vojska. In zdaj mi vi povejte, kako boste poiskali ustrezna sredstva pri takem pravosodju, ki sodi, če sem zelo blag, neevropsko, bi imel še kakšno drugo pripombo, pa bom raje tiho. Bi pa za konec glede na to, da mi čas več ne dopušča, še eno zelo zanimivo stvar citiral, ker je zelo v luči tega, kako smo se v preteklosti pogovarjali. Ko sem leta 2009 opozarjal ravno na to, s čimer se danes ukvarjamo, da se bo zadeva izrodila v zgolj nekaj pogajanja o odškodninah, ki bodo potem podeljene vse vprek in se bodo pri tem dogajale nove krivice in da s tem nihče ne bo zadovoljen in da tudi modernemu pravu v polnem pomenu besede pri tem zagotovo ne bo zadoščeno, je bilo s strani takratne ministrice rečeno: "Ja, gospod Grims vedno spregleda eno zelo pomembno dejstvo pri zgodbi odškodnin. 6 let je, odkar opozicija, na čelu s SDS, grozi z odškodninami in 4 tisoč odločb je izdal že minister Bohinc pred več kot 5-imi leti. In kaj se je zgodilo do danes? Popolnoma nič. Še čisto nobena odškodnina ni bila izplačana, nič evrov in nič tolarjev. Ta grozeča nevarnost, o katerih tako rad govori gospod Grims, je zgolj pravljica." Danes obravnavamo zakon, ki se glasi Zakon o odškodninah. Pravljica postaja resničnost. Kdo je torej pravljičar, gospe in gospodje? Vi.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek, imate besedo.
Hvala lepa. Meni se zdi, da smo danes se v okviru te razprave vseeno dotaknili nekaterih ključnih etičnih vprašanj. Ne samo o izbrisanih, ki so nam jih, moram reči, vsilili kot zločin te države. In tukaj sem trdno prepričan, da ni šlo za to. V prvih vrstah vsiljevanja tega mnenja so bili tisti, ki so res delovali proti takratni novi državi in nanjo pljuvali kot ničvredna država, v kateri celo nočejo prebivati. Po televiziji so bile te izjave, pa so kljub temu sedaj v krogu tistih, ki so najbolj vehementni pri odškodninah. Vendar jaz se ne morem tukaj strinjati z izrečenim, ko govorimo o krivicah, ko je kolegica Potrata rekla, da je ta krivica hujša od krivic, ki so bile v preteklosti, ki so se končale z množičnimi smrtmi. Čujte, a je kdo katerega izbrisanega ubil? In takšno relativiziranje ni pravilno v okviru te teme. Jaz sem vesel, da je gospa Jelušičeva odprla temo odnosa recimo do taborišča na Rabu. In se sprašujem, ali je tem izbrisanim bila storjena hujša krivica, tako kot rezonirajo nekateri, kot že omenjena gospodu Jurančiču, ki je osvobodil na Rabu 2 tisoč ujetnikov brez izstreljenega strela, pa potem praktično zaradi tega končal na Golem otoku skupaj s tremi sinovi. Njemu krivice več popraviti ne morejo. Se pa sprašujem, ali se je njegovim sinovom popravila krivica. In bil je na Golem otoku, kot je bilo rečeno, samo zaradi tega, ker je bil kot predvojni komunist in partizan potem po Rabu določen v Titovo delegacijo, ki se je šla z okupatorjem pogajat, da bodo skupaj z okupatorjem odbili invazijo Angležev v Jadranskem morju, če bo do tega prišlo. Ker se je pač Tito zavedal, da brez tega on ne bo imel jugoslovanskega imperija, in je bil pripravljen sodelovati z okupatorji na vse načine. In to je grozovita krivica do Jurančiča in njegovih sinov. Pa se o tem nihče ne sprašuje. Slavite tiste, ki so ta zločin in to pravico povzročili. Tukaj moramo imeti empatijo do tega, kakšne krivice in kakšna vprašanja. Čeprav je kolegica Jelušičeva zelo pozitivno diskutirala in je edina zmogla to moč, da se s pieteto in empatijo dotakne globljih krivic, ampak ne moremo reči, da se je ista napaka zgodila izbrisanim, kot se je zgodila umorjenim v izvensodnih pobojih. To pa verjetno ne. Izguba življenja, naj kdo reče kakorkoli, da je to dokončna rešitev, vemo, kdo je za Žide govoril o dokončni rešitvi, in mi je srhljivo, da se uporablja ta termin, ki je bil uporabljen za Žide in dokončno rešitev, to niso iste napake. Dopuščam, da so bile napake. Sem skeptičen do tega, sem tudi sam proti, če je bilo karkoli iz maščevanja. Verjetno je pa bilo nekaj v samoobrambi te države. Če nekoga pozoveš, da naj lojalnost pokaže, kar je normalno, vse novonastale države ali pa s spremenjenimi mejami imajo optantsko zakonodajo, ki jo sprejemajo. In če jo primerjate, boste videli, da je dosti bolj odločna in resna in zahteva več od tistih državljanov. Mislim, da ni šlo za maščevanje – če je šlo v kakšni glavi, ampak je šlo za dejansko spoštovanje pravnega reda te države. Privedli so nas tako daleč, da nam to pripisujejo, nekaterim že pokojnim, kot zločin. Dejanskih zločinov, tudi iz bivše države, poglejte, tistih pa ne priznajo. Brand tudi ni bil kriv za to, kar se je v Auschwitzu dogajalo [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]kot predstavnik nemške države. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Naslednja je k razpravi prijavljena mag. Lejla Hercegovac.
Spoštovana podpredsednica, spoštovani minister, drage kolegice in kolegi! Pred seboj imamo zakon o povračilu škode osebam, ki so izbrisane iz registra stalnega prebivališča. Imamo zakon, ki ureja nekaj, tako kot je rekel minister, kar do sedaj nismo imeli, in to je dobro. Napaka je narejena in jo je treba popraviti. Res jo je treba popraviti zaradi ljudi, zaradi države Slovenije in, tako kot je tudi minister rekel, zaradi zaveze pravu Evropske unije. Obžalujem, da zamujamo s popravo krivic, ampak pač že vemo, da svet ni pravičen, krivic je dosti in tudi predsodkov je veliko. Krivice so bile, so in bodo, ampak veliki smo, ko jih popravljamo. Tako da je dobro, da imamo ta zakon sedaj na mizi. Dejstev o izbrisanih ne bom naštevala, ker so znana. Pa vendarle, mogoče je dobro prebrati tisto, kar je problem, kdo se je javil, kdo se ni, kdo je vložil, kdo med temi ljudmi je upravičen do povrnitve škode, kdo pa ni. Res je, vedno je večina oškodovana, je pa nekaj ljudi, ki res tam ne spadajo. Nekateri so vloge sicer vložili, a so bili zavrnjeni, ker so bili na začasnem delu v tujini. Ali ker so bili pripadniki zveze vojske. Nekateri so vlogo vložili prepozno ali pa niso mogli pravočasno dobiti priloge, izpis iz rojstne matične knjige, ker vemo, da zaradi vojnih razmer v nekdanji Jugoslaviji to ni bilo možno. Nepopolnih vlog uradniki pogosto niso hoteli sprejeti, in to je tisto, kar je bilo v nasprotju s tedanjimi predpisi. Nekateri vloge niso vložili, ker so bili rojeni v Sloveniji, v mešanih zakonih, in niso vedeli, da nimajo slovenskega državljanstva. Drugi vlog niso oddali, ker so pričakovali, da bodo lahko normalno živeli naprej v Sloveniji kot tujci s stalnim prebivališčem. Torej to je miks, kjer je zelo težko sedaj povedati, koliko ljudi je v eni skupini, koliko v drugi, koliko v tretji. Kar jaz želim danes povedati, je to, da je dobro, da to, kar mislimo, govorimo, in to, kar govorimo, tudi delamo. V tem državnem zboru res velikokrat eno mislimo, drugo delamo in tretje govorimo. Mislim, da so časi taki, ko res potrebujemo resnico, ker potem nam je vsem lažje in lepše, pa tudi krivice so normalne, in jih je treba popravljati. Ta je bila res velika. Vedno, ko o nečem razpravljamo, je dobro biti tudi na drugi strani in biti v vlogi tistega, pa takrat tudi malo lažje govorimo, lepše govorimo in tudi, če želimo kaj povedati, povemo na lep način. Na koncu bom povedala, da Pozitivna Slovenija in tudi jaz bomo odprli vrata temu zakonu v prvi obravnavi. Ni popoln, ga je treba popraviti, ampak mu je treba dovoliti, da gre v drugo obravnavo. Najlepša hvala.
Hvala lepa tudi vam, gospa Hercegovac. Kot zadnji je prijavljen mag. Ivan Vogrin.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. V svetem pismu piše: Zadnji bodo prvi in prvi bodo zadnji. Za uvod. Poglejte, ne morem se strinjati s tem, da je izbris naredila slovenska država. Veste, kako priročen izgovor je to. Vse je naredila država. Pokojnine je zmanjšala, izbrisala je država. Kdo pa je država? Kje jo vidite? To so institucije. To je parlament, vlada, državna uprava. Mi bi morali locirati odgovornost, kdo je odgovoren, da skoraj v 20 letih nismo bili spodobni toliko, da bi ljudem vrnili dostojanstvo. To je problem te države. Pa če se popravim sam, tega parlamenta, te vlade, teh državnih organov. Veste, koliko krivic mi sejemo? Nič ne dela država, ljudje delajo v imenu države in se skrijejo za sinonimom država dve desetletji skoraj. Zamislite si, da pridete v Avstralijo kot izseljenec, se preselite, tako kot so prišli naši, v žargonu rečemo, južni bratje in sestre, in vam to naredijo, kar smo mi naredili. Veste, nobena država ni tega naredila ali izjema. In potem pa reče ta država, ko Evropsko sodišče pove, vi ste nespodobna država, pa ne država, vi ste nesposoben parlament, nespodobna vlada, ker tega ne uredite, morate urediti, in naloži s sodbo sodišča. Potem pa mi rečemo: 40 evrov za en mesec. Kaj pa lahko danes narediš s 40 evri? Veste, tisti, ki so to povzročili, imajo imena, priimke, bili so v institucijah, bili so zato tam, da uredijo. Niso uredili, naj prevzamejo tudi breme stroškov. Vsak direktor podjetja, karkoli gre narobe, sam odgovarja. Nekateri so podpisovali menice, nekateri pridejo za govorniški oder pa govorijo "zagotavljam vam". Politiki to govorijo. S čim zagotavljajo politiki? S čim? So osebno menico podpisali? S čim jamčijo? S svojo hišo? Z ničemer. To je navadno blebetanje. In tukaj je problem. Problem je višina odškodnin. In jaz tu sledim mag. Matevžu Krivicu, ki mislim, da je en pokončen človek in je povedal, odškodnina je sramotna. Če smo toliko nespodobni, da v dvajsetih letih nismo bili tega sposobni narediti, potem pa zdaj plačajmo ali naj plačajo tisti, ki so za to odgovorni. Jaz nisem bil v nobeni instituciji sistema takrat, ki bi bila za to odgovorna in da bi bil posameznik odgovoren. Poglejte, kaj se bo zdaj zgodilo. Spet govorimo, to bomo zdaj sprejeli, zakon bo sprejet, potem pa bodo sledile tožbe. Po mojih informacijah je že več kot tisoč tožb pripravljenih. Kdo bo plačal? Ali ne bi bilo bolj smiselno s temi ljudmi, ki so oškodovani, ki smo jim vzeli dostojanstvo, se pogajati tako dolgo, ne pa tožiti se, da bi se pogodili. Tisti, ki močno skrbi, kdo ima zasluge za kar koli, naj povem, da je dobro, da človek lahko normalno funkcionira, si priklicati v spomin staro ljudsko modrost: Krogla in medalja navadno ne zadeneta pravega človeka. Medalje si pripenjajo tisti, ki so najmanj zaslužni, krogle dobijo tisti, ki so najbolj zaslužni za dobrobit nečesa. Nove krivice sejemo, nove krivice – in veste, ta seja je mogoče dobra zaradi tega, da se mi spomnimo, sprejeli smo uredbo o gradnji objektov, pa jo v enem mesecu spremenili. Imamo neko hibridno volontersko pripravništvo na sodiščih. Na sodiščih, si zamislite! In včeraj sem prejel kopico mailov, bom kakšnega za naslednjo sejo pripravil, kaj si ljudje mislijo. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. S tem zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 21. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo pa na 15. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DAVKU OD DOHODKOV PRAVNIH OSEB V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade mag. Mateji Vraničar, državni sekretarki na Ministrstvu za finance.
Spoštovana gospa predsedujoča, spoštovani poslanke in poslanci! Novelo Zakona o davku od dohodka pravnih oseb je Vlada potrdila v juniju letošnjega leta. Gre za krajšo novelo, ki ne določa novih institutov obdavčitve dohodkov pravnih oseb, ampak se rešitve nanašajo na že veljavne institute. Zagotovo najpomembnejša rešitev, ki jo prinaša predlog zakona, je rešitev v zvezi s splošno davčno stopnjo. Po predlogu se davčna stopnja v višini 17 %, ki velja za leto 2013, zadrži tudi za naslednja leta. Naj še enkrat posebej poudarim, gre za zadržanje veljavne stopnje in ne za zvišanje splošne stopnje davka od dohodkov pravnih oseb. V iskanju konsolidacijskih učinkov, ki bi enakomerno porazdelili breme konsolidacije javnih financ na različne predmete obdavčitve in davčne zavezance, se je vlada odločila za zadržanje stopnje na 17 %, ni pa posegla na področje davčnih olajšav. Te se ohranjajo v dosedanjem obsegu. Še naprej velja davčna olajšava za vlaganje v raziskave in razvoj v višini 100 % teh vlaganj in davčna olajšava za investiranje v opremo in neopredmetena sredstva v višini 40 % investiranega zneska. Navedene olajšave so v preteklih letih pomenile znaten prihranek za gospodarstvo. Če primerjamo, v letu 2007, ko sta veljali obe olajšavi, vendar v omejenem obsegu, so podjetja obračunavala preko 1,1 milijarde davka od dohodkov pravnih oseb. Uveljavljala pa so za dobrih 125 milijonov evrov obeh olajšav. Znesek uveljavljenih olajšav se je v naslednjih letih poviševal do lani, ko je bilo uveljavljanja olajšave za vlaganja v raziskave in razvoj za 187 milijonov, za olajšavo za investiranje pa kar za 430 milijonov evrov. Ob upoštevanju davčne stopnje pomeni to skupaj 111 milijonov znižanja davčne obveznosti na račun investicijske olajšave in olajšave za raziskave in razvoj. Predvsem zaradi zvišanja investicijske olajšave in odprave zneskovne omejitve, se je t. i. efektivna davčna stopnja v letu 2012 iz statutarne 18-odstotne stopnje znižala na 12 %. Breme davka od dohodkov pravnih oseb, merjeno v deležu BDP, je v Sloveniji med najnižjimi v Evropski uniji in je za leto 2012 znašala 1,2 %, kar je več kot 2-krat manj, kot je bilo tehtano povprečje evropskih držav za leto 2011, to je 2,5 %. Ocenjujemo, da bo ohranitev davčne stopnje na višini 17 % za prihodke državnega proračuna v letu 2014 pomenila preprečitev znižanja tovrstnih prihodkov za približno 22 milijonov evrov, v letu 2015 pa še za dodatnih 25 milijonov. Naj dodatno omenim še drugo pomembno rešitev, ki jo prinaša predlog zakona, to je rešitev glede t. i. instituta tanke kapitalizacije oziroma davčnega priznavanja obresti od povezanih oseb, če gre za zavezanca, pri katerem je razmerje med dolgom in kapitalom izrazito slabo. V tej noveli se nadgrajuje določba zakona v smislu zaščite davčne osnove. Z že uveljavljenimi določbami tega instituta in opisano nadgradnjo bo institut še celoviteje služil namenu, to je kot pravilo proti izogibanju plačilu davka in kot pravilo na področju transfernih cen. Druge spremembe ne pomenijo večjih vsebinskih razlik, pomenijo pa uskladitev z drugimi veljavnimi zakoni. Spoštovani! Upoštevaje vse navedeno predlagam, da predlog zakona podprete v skladu s Poslovnikom Državnega zbora tako v drugi kot tudi v tretji obravnavi. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi mag. Vraničar. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko, kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku odbora Bojanu Starmanu.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica in prav lep pozdrav vsem skupaj. Odbor za finance in monetarno politiko je na svoji 19. seji dne 12. 9. 2013 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, v drugi obravnavi, EPA 1303-VI , ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada v rednem postopku. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je predloženi zakon proučila z vidika skladnosti z ustavo in pravnim redom ter z zakonodajnotehničnega vidika podala pisne pripombe k 2. in 7. členu. Odbor je bil seznanjen tudi z mnenjem Komisije za gospodarstvo, obrt, turizem in finance Državnega sveta, ki predloga ne podpira. K predloženem zakonu so bili v roku vloženi amandmaji Poslanske skupine SDS k 5. in 6. členu z dne 5. 9. 2013. V razpravi je bil s strani članice odbora in poslanke SDS Romane Tomc predlagan tudi pisni predlog za amandma k 2. členu. V razpravi so sodelovali predstavniki Ministrstva za finance ter Zakonodajno-pravne službe. Sekretarka je že obrazložila pred tem, čemu je namenjena ta sprememba. Glavna sprememba je v tem, da zniževanje davka od dohodkov pravnih oseb ustavimo na 17 %, veljavni zakon je predvideval v naslednjih v dveh letih še zmanjšanje postopno na 15 %. Imeli smo kar burno razpravo na to temo. V tej razpravi smo se opredelili do sprejetih amandmajev, ki jih odbor ni sprejel. Odbor predlaga Državnemu zboru, da Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb sprejme v predloženem besedilu. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam, gospod Starman. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Najprej ima besedo Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke oziroma mag. Andrej Šircelj v njenem imenu.
Hvala lepa spoštovana podpredsednica. Spoštovana državna sekretarka s sodelavkami, kolegi in kolegice! Bistvena rešitev tega predloga zakona je, da se davčna stopnja zadrži na 17 % in da se, tako kot je bilo prej predvideno, ne znižuje več kot do 15 % oziroma vsako leto za eno odstotno točko. Nadaljuje se politika nezniževanja davčnih stopenj ali z drugimi besedami povečevanja davčnih stopenj, kajti navsezadnje podjetniki, investitorji, tujci, domačini, tisti, ki še želijo nekaj proizvajati in investirati v tej državi, so se zmotili pri načrtovanju, ker bo vlada spremenila to davčno stopnjo. To seveda pomeni, da je davčno okolje nestabilno in navsezadnje, kot smo lahko prebrali v juliju mesecu, je gospod Akrapovič prekinil z večmilijonsko investicijo v Beli krajini tudi zaradi tega, ker je davčno in sicer poslovno okolje v državi nestabilno. Ker je nestabilno poslovno okolje in ker vlada nadaljuje s takšno politiko, bo tudi finančni učinek od tega davka veliko manjši. Če pogledamo danes finančni učinek, Bilten javnih financ, št. 7., 8. tega leta, je pobranega davka od dohodkov pravnih oseb v prvem polletju tega leta 62 milijonov. To je polletje. Če pogledamo letne podatke, v letu 2012 je bilo pobranega davka 576 milijonov, v letu 2011 667 milijonov in tako naprej. Dobička ni. In če davčne osnove ni, potem dejansko ni kaj obdavčevati, in ker ni kaj obdavčevati, bo tudi davčnih prihodkov vedno manj. Zaradi tega je že proračun za leto 2014, ki naj bi ga Vlada predložila Državnemu zboru oziroma sprejela v ponedeljek, takšne so napovedi, že danes nerealen. Že danes je nerealen in že danes bo potreben popravek proračuna, rebalans proračuna, ker so tudi prihodki dejansko ocenjeni previsoko, tako kot je tudi prihodek iz tega naslova 20, 22 ali 25 milijonov, kolikor je tukaj, glede na letos ali naslednje leto, enostavno ocenjen previsoko. Dobički padajo. Podjetja se zapirajo, stečajev je vedno več, nezaposlenih ravno tako. In to je pogubna davčna politika te vlade, ki enostavno ne dela drugega, kot da zvišuje davke. V takšnem nestabilnem okolju je dejansko izredno težko poslovati in zaradi tega bodo tudi prihodki v proračun manjši, kot se dejansko predvideva. Ne more se predvidevati, da bo bruto domači proizvod padel, na drugi strani bodo pa prihodki rasli, niti od davka na dodano vrednost, niti od davka od dohodkov pravnih oseb. Zaradi tega v Slovenski demokratski stranki ne bomo podprli tega zakona. Pravzaprav mu nasprotujemo, ker s tem zakonom dejansko ne dobimo nič, dajemo pa izredno slab signal investitorjem, tako domačim kot tujim, tako domači javnosti kot tuji javnosti. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. V imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov bo stališče predstavil Matevž Frangež.
Spoštovane in spoštovani! Socialni demokrati rešitev, kot jo predlaga Vlada, podpiramo, tako kot smo nasprotovali zniževanju davka od dohodkov pravnih oseb, ko se je za ta ukrep odločala Janševa vlada. Takrat smo opozarjali na to, da bo zniževanje davka, četudi postopno, povzročilo velik izpad javnofinančnih prihodkov, ki jih bo potrebno uravnotežiti na drugačne načine. Danes vemo, da samo na ravni letošnjega leta izpad davka predstavlja 170 milijonov evrov. To bi celo razumeli, da bi zniževanje tega davka bistveno vplivalo na povečanje konkurenčnosti našega gospodarstva in naše države. Pa ne. najboljši primer za to je sosednja Avstrija, ki ima Corporate Tax postavljen bistveno, bistveno višje, pa je kot država in ekonomija bistveno konkurenčnejša. Razlogi za šibkost v naši konkurenčnosti so žal drugje. Če bi bilo to mogoče rešiti samo z vprašanjem tega davka, bi bila to izjemno lahka naloga. Prav tako smo že ob nastopu teh ukrepov opozorili na dejstvo, ki ga ponavljamo tudi danes, ko se odločamo za to, da raven tega davka stabiliziramo nominalno na ravni 17 %, da je analiza učinka zmanjšanja davčne stopnje tega davka pokazala minimalni učinek na vse elemente bruto domačega proizvoda. Znižanje davčne stopnje davka od dohodkov pravnih oseb je kot takšno neučinkovito, še posebej v danih razmerah, ko veliko gospodarskih subjektov zgolj sanja o ustvarjanju dobička, pa ne zaradi ali vsaj ne izključno zaradi visokih davčnih obremenitev, ampak zaradi drugih razlogov, ki šibijo slovensko gospodarstvo. Znano je, da je ob nedavnem zdrsu Slovenije na lestvici konkurenčnosti kot ključni dejavnik tega zdrsa in kot ključna težava slovenskega gospodarstva pravzaprav zelo omejen dostop do virov financiranja. To pa je problem, na katerega je imel še do nedavno gospod Šircelj veliko vpliva. Na majhen vpliv zniževanja davkov na zagon gospodarske rasti opozarjajo tudi analize tako Organizacije za ekonomsko sodelovanje in razvoj kot tudi Mednarodnega denarnega sklada. Ta vpliv pa je še posebej nizek v gospodarstvih, za katere je značilna njihova odprtost in izvozna usmerjenost, kot je Slovenija. Trdimo, da je bil to eden od všečnih, populističnih ukrepov prejšnje vlade, ki pa ni povečal ne povpraševanja in ne gospodarske rasti. Slovenija z njim ni pridobila ničesar, razen da je bistveno poglobila že tako zaostren javnofinančni položaj. To je treba upoštevati še posebej, ko pogledamo, kakšna je dejanska, efektivna davčna stopnja, torej stopnja, po kateri podjetja ob ustvarjenem dobičku dejansko plačajo davek, ko nominalno stopnjo zmanjšajo za davčne olajšave. In ta je v Sloveniji na ravni 12 %. Seveda je treba opozoriti na to, da je treba izpad javnofinančnih prihodkov iz tega naslova uravnotežiti na drugačen način. Postavljam samo hipotetično vprašanje. Če bi se morebiti pred dvema letoma odločili zadržati stopnjo tega davka na ravni 20 %, izhajajoč iz izpada sredstev, v letošnjem letu morebiti ne bi rabili razmišljati ne o dvigu davka na dodano vrednost in ne o kakšnem drugem davku, ki utegnejo imeti za gospodarstvo bistveno hujše posledice kot znižanje nominalne stopnje davka oziroma ohranitev stopnje tega davka na ravni kot velja v letošnjem letu. Socialni demokrati bomo zato kot znak enega razuma, logičnega ravnotežja med različnimi ukrepi ta predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Gospod Marko Pavlišič bo predstavil stališče Poslanske skupine Državljanske liste.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovana gospa državna sekretarka s sodelavkama, cenjeni zbor! Predlog zakona ohranja obdavčitev dohodka pravnih oseb v prihodnjih letih na enakem nivoju, kot je le-ta letos, in bo tako nižja, kot je bila lani. Ostala bo na nominalni ravni 17 %, efektivno pa to pomeni precej manj, pod 12 %. Obdavčitev dohodka pravnih oseb je le ena sestavina poslovnega okolja in pri takšni efektivni stopnji še zdaleč ne najpomembnejša. Precej pomembnejša je stabilnost, tudi politična, predvidljivost, učinkovitost javne uprave, trg dela, delujoč bančni sistem, razviti trg kapitala in še bi lahko našteval. Že majhna sprememba na kateremkoli od teh področij bo pomenila bistveno več kot dodatno znižanje obdavčitve za procent ali dva. Upam, da bomo kmalu lahko poročali tudi o izboljšavah na vseh omenjenih področjih, da bomo dejansko izpolnili tudi temeljno zavezo, ki smo jo sprejeli v koalicijskem dogovoru, to pa je narediti vse, da se krivulja gospodarske aktivnosti končno obrne navzgor. Marsikaj smo že spremenili, če sem natančen pol točk iz koalicijskega dogovora, ki se nanaša na zagon gospodarstva. Upam, da bo efekt tega tudi čim prej viden. V Državljanski listi bomo predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. V imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke pa bo stališče predstavil gospod Franc Bogovič.
Lep pozdrav, spoštovana podpredsednica, spoštovani kolegice in kolegi, državna sekretarka! Govorimo o spremembi davka od dohodkov pravnih oseb in o ideji, da se sedanja stopnja 17 % zaustavi na tem procentu, ne pa, da bi, kot prvotno, v naslednjih dveh letih padla najprej na 16 in v nadaljevanju na 15 %. Kaj je razlog? Iz vladnega gradiva je iskanje novih virov za proračun. Gre še za eno postavko v nizu tistih, ki zapolnjujejo tisto eno tretjino finančne proračunske konsolidacije naše države, kakor je zapisano v programu stabilnosti in kakor tudi rada pove predsednica Vlade, kaj vse smo že naredili v tej eni tretjini. To je tista ena tretjina, kjer bi naj pobirali nove davke. Za 180 milijonov se pričakuje izplena iz povečanja davka na dodano vrednost, iz dohodninske lestvice, ki jo danes obravnavamo, pričakujemo 20 milijonov več davka v naslednjem letu, iz dobička pravnih oseb novih 20 milijonov. Na poti v parlament ali pač ne vem kje, pa je tudi ta zloglasni davek na nepremičnine, kjer so pričakovanja po novih 200 milijonov evrov. Če to seštejemo, je skupaj to 420 milijonov davkov. Veliko manj, spoštovana koalicija, ste bili zaenkrat uspešni pri tistih dveh tretjinah, kakor ste napovedali, kjer naj bi se pri racionalizaciji javne porabe kaj zgodilo. Najbrž se je na tem področju bistveno težje uskladiti v koaliciji, kot slišimo, zagotovo pa, ker smo danes slišali, da je bila bivša koalicija, ki je ta zakon sprejela, všečna gospodarstvu, najbrž tudi vi ne želite biti všečni in želite predvsem govoriti tisto, kar se lepo sliši, ne pa tisto, kar bi bilo treba govoriti v teh časih, govoriti v državi, ki je v resnih stiskah in bi se morala odgovorno obnašati. Kakšno sporočilo dajemo s to spremembo? To, kar je bilo danes že tu izpostavljeno, spreminjamo naše davčno okolje, spreminjamo ga na slabše. Danes smo to slišali s strani državne sekretarke, koliko je bila država oškodovana, ker na dveh področjih: razvoj, raziskave in na investicijah je bilo za 600 milijonov investicij, iz tega pa 111 milijonov manj davka. Spoštovani kolegice in kolegi, trdno sem prepričan, da bomo v naslednjih petih letih od teh 600 milijonov investicij pobrali v pokojninsko blagajno, v zdravstveno blagajno, v prispevke, konec koncev čez nekaj let tudi v davek od dobička bistveno več, kot je teh 111 milijonov, predvsem pa bodo imeli naši ljudje delo in gospodarsko okolje, neko spodbudo. Sam sem bil zelo vesel pogovora z direktorjem Krke, ki je omenil, da je v letu 2012 ravno zaradi takšne odločitve in zaradi tako spremenjenega davčnega okolja investicijo, ki jo izvaja v občini, v kateri sem županoval, izpeljal v dveh fazah takoj na začetku, 95 milijonov evrov investicije ne 60 milijonov. Zelo razočaran sem bil in žalosten, ko sem slišal že znano izjavo gospoda Akrapoviča, da v takšnih časih ne bo vlagal v Beli krajini, ker država iz dneva dan spreminja to poslovno okolje na slabše. Spoštovani kolegice in kolegi, če mislimo, da bomo na takšen način rešili državo, se zelo bojim, da temu ne bo tako. Mogoče celo lahko na papirju zaprete proračun v začetku oktobra. Dvomim, da boste konec oktobra, ko bomo dobili na mizo še ceno, ki jo bomo plačali za slabe kredite v bankah in bo treba to vkalkulirati, iti na finančne trge, mogoče je tudi pametno iti čim prej po zaupnico v parlament, ne takrat, ko bodo vsa dejstva znana. Bojim pa se, da je to samo en korak, en žebelj več v krsti, ki jo zabijamo in tudi s spremenjenim davčnim okoljem slabšamo pogoje za gospodarjenje v državi. Pozabili ste tudi to omeniti, da tiste najbolj razvite države imajo 15-odstotni davek za mala podjetja, za velika je drugačen. Tudi zelo težko se mi primerjamo z državami, kot so Avstrija, Nemčija, Finska, Velika Britanija, Belgija. Nekaj let nazaj smo se še lahko, žal danes ne. Danes je s tistimi, ki se borijo za preživetje in tudi naredijo ukrepe za to, da bi zvabili v svoje okolje tiste, ki bi prišli od drugod, predvsem pa, da ne bomo naših ljudi spravili zunaj naših meja, tistih, ki bi se morali ukvarjati z gospodarstvom, bodisi mlajših ali pa tistih, ki že nekaj let tu ustvarjajo. Mi tega predloga ne bomo podprli.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo stališče predstavil gospod Ivan Hršak.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovana državna sekretarka s sodelavkama, spoštovane kolegice in kolegi! Predlog novele zakona, ki ureja davek od dohodkov pravnih oseb, je za Poslansko skupino DeSUS sprejemljiv in ga bomo soglasno podprli. Predlagatelj je zakonske rešitve argumentiral, in to po naši oceni strokovno in celovito. Povsem sprejemljive in utemeljene so rešitve, ki se nanašajo na obravnavo prihodkov v postopku prisilne zakonodaje, saj gre za prilagoditev novim insolventnim določilom na davčni institut tanke kapitalizacije, ki predstavlja zaščito davčne osnove in administrativno poenostavitev, in pa na prilagoditev novi pokojninski zakonodaji. Največ govora in tudi nasprotovanj je v zvezi z višino davčne stopnje. Namreč v letu 2006 je bilo določeno, da se splošna stopnja davka postopno znižuje s 25 na 20 %. V letu 2012 je bilo zopet določeno postopno zniževanje davčne stopnje z 20 na 15 %, kar pomeni, da bo v letu 2014 veljala 15 %, v letu 2015 pa 15 %. Predlog vlade pa je, da se stopnja davka fiksno določi v višini 17 %. Povsem normalno je, da vlada teži k zajezitvi padanja višine davčne stopnje, medtem ko gospodarstvo temu nasprotuje. Vendar moramo pri tem upoštevati, da so predvidena zniževanja davčnih stopenj v prejšnjih letih temeljila na podlagi zagotovitve dodatnih sredstev predvsem tistemu delu gospodarstva, ki v oteženih gospodarskih razmerah posluje pozitivno, in s tem omogočiti zagon gospodarske rasti. Dolgoletna kriza je seveda povzročila tudi poslabšanje javnofinančnega stanja. Napovedi gospodarske rasti niso ravno obetajoče. S ciljem vzdržnosti javnih financ bo Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije podprla to rešitev. Hvala.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Nove Slovenije bo stališče predstavil gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovana gospa državna sekretarka s sodelavkami, spoštovane kolegice in kolegi! Ne morem mimo tega, da ne bi povedal, da sem hudo zaskrbljen, globoko zaskrbljen, ko mi še vedno odmeva včerajšnje odgovarjanje predsednice Vlade gospe Alenke Bratušek na poslanska vprašanja opozicije. Tako je rekla: "Poiskati za gospodarsko rast najmanj negativne ukrepe, ki bodo omogočili konsolidacijo javnih financ." Se pravi, to se bere lahko tudi tako, da bodo ukrepi negativni, vseh teh 338, ki jih je pripravljenih, to beremo v dnevnem časopisju, da pa vlaga vlada veliko naporov, da bi bili ti ukrepi čim manj negativni. Če kdo razume, da se z negativnimi ukrepi da povečati gospodarsko rast, potem prosim, da nam to tudi pojasni. Poglejte, dr. Kraljič poziva k pospešitvi reform v Sloveniji. Merklova na prvem povolilnem govoru poziva Slovenijo k pospešitvi reform. Kje so reforme? To so neki ukrepi, neki zakončiči, ampak nikjer konkretnih reformnih ukrepov. Jaz ne vem, kdaj bomo lahko s temi ukrepi zagnali gospodarstvo, ki je ključnega pomena. Močno gospodarstvo so zagotovljene finance oziroma zagotovljene pokojnine, močno gospodarstvo je tudi dobra socialna politika. Ampak, kolegice in kolegi, za gospodarski zagon je potrebna razbremenitev gospodarstva. Tega dejstva se v Novi Sloveniji dobro zavedamo. Prejšnja vladajoča koalicija, v kateri je sodelovala Nova Slovenija, je v enem od pomembnih ukrepov na tem področju znižala davčno stopnjo od dohodkov pravnih oseb z 20 % na 15 %, s tem da je znižanje davčne stopnje potekalo postopoma. Z znižano davčno stopnjo se je zasledoval cilj, da se gospodarstvu zagotavljajo dodatna prosta sredstva in se omogoča, da se ta prosta sredstva usmerijo v povečanje gospodarske aktivnosti. In kar je najpomembnejše, domačim in zlasti tujim investitorjem je bil poslan pomemben signal, da so v Slovenji zagotovljeni konkurenčni pogoji poslovanja. Ponovno zviševanje davčne stopnje davka od dohodkov pravnih oseb na 17 % ne podpiramo. Slovenija postaja na ta način za potencialne investitorje manj zanimiva ne le zaradi same davčne stopnje, pač pa je zaskrbljujoče dejstvo, da bodo ta ukrep v gospodarstvu razumeli na način, da se zakonodaja v Sloveniji kar naprej spreminja in nismo sposobni zagotoviti varnega in stabilnega poslovnega okolja. Torej nismo primeren prostor za nove investicije ali portfeljske naložbe. V predlogu sedanjih sprememb in dopolnitev Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb je kot razlog za zvišanje davčne stopnje naveden javnofinančni položaj države. V Novi Sloveniji menimo, da predlagatelj zasleduje le kratkoročne cilje, ki bodo z novelo tega zakona verjetno doseženi. Dolgoročno pa pomeni ta sprememba manj investicij in počasnejšo gospodarsko rast ter posledično manjše javnofinančne prilive, na koncu dodajamo še, da način reševanja javnofinančnega primanjkljaja, kot ga vodi sedanja vlada, je napačen. Večina ukrepov je skoncentrirana na prihodkovno stran, bistveno premalo pa je vlada naredila na odhodkovni strani, zlasti pri racionalizaciji državne in javne uprave. Prav na tem področju je po prepričanju Nove Slovenije še veliko rezerv. Poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb ne moremo podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. In še zadnja predstavitev. Poslanska skupina Pozitivne Slovenije in gospod Jerko Čehovin v njenem imenu.
Hvala, gospa podpredsednica. Lep pozdrav državni sekretarki s sodelavkam! Spoštovani! V tem komornem vzdušju bom podal tudi naše stališče. V razpravah na matičnem delovnem telesu pa tudi nekaterih predstavitvah smo poslušali in prepričan sem, da bomo danes še kar nekajkrat slišali, da vlada dviga davke in s tem duši gospodarsko rast. Seveda pri tej noveli zakona temu ni tako. Povedal bom pa tudi, zakaj ne. Sama novela zakona zasleduje štiri poglavitne cilje, od katerih bomo večino časa v razpravi posvetili napovedani določitvi stopnje davka v višini 17 %. Kot vemo, s tem ustavljamo napovedano dinamiko nižanja stopnje davka in poudarjam, ustavljamo, in ne višamo, kot bi nekateri tu zbrani želeli predstavitvi. Mimogrede, stopnja davka za letošnje leto je 17 %, lani je bila 18 %, kar dejansko pomeni, da se bo ta stopnja prihodnje leto ohranila na isti ravni, in to želim zelo jasno poudariti. Pomembno za razumevanje, zakaj ustavljamo nižanje stopnje davka na 17 %, je razumevanje dveh pojmov, to sta nominalna stopnja in efektivna stopnja. Efektivna stopnja je tista stopnja, po kateri se, ko se upoštevajo vse olajšave in subvencije, davek tudi v resnici plača. V našem primeru imamo nominalno stopnjo predvideno 17 %, efektivno pa je 12 %. To pomeni, da je dejanska obremenitev dobička samo 12 %. In če pogledamo primerjalno še k nekaterim državam, s kateremi, govorimo, da smo sicer neprimerljivi, ampak tudi oni verjetno, ne vem, če bi videli, da bi kar drvel kapital notri, ne bi recimo Nizozemska in Belgija imeli 35-odstotno stopnjo, Nemčija 25-odstotno, Italija in Avstrija kot sosednji državi pa 23-odstotno [[..]]Nižjo stopnjo v Evropski uniji imajo tri države, in sicer Ciper in Bolgarija 10 % in Estonija 15 %. Kaj to pomeni? Da smo tukaj želeli ohraniti to stopnjo tudi drugo leto zaradi tega, ker dejansko tudi v praksi se ni izkazalo, da bi samo nižanja davka avtomatsko privedlo do povečanja investicij. In glede na to, da davčne osnove kot take ni, za tistega, ki ima izgubo, je čisto vseeno, ali je stopnja 90 % ali 1 %, za tiste, ki pa so espeji, pa tako ali tako niste nič naredili, in tudi zdaj se nič ne spreminja. Espeji plačajo davek kot fizične osebe – na dohodek, in to pomeni, da ta stopnja, ko toliko govorimo, da smo morda največ pravnih subjektov s področja gospodarstva pustili, da so ostali tam, kjer so. Razprava v smeri, da konkurenčnost naših podjetij pada zaradi davčne obremenjenosti, na tem mestu vsekakor ni primerna. Novela Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb pa posega tudi na področje instituta tanke kapitalizacije in predstavlja razširitev definicije oseb, ki zapadejo pod pravilo tanke kapitalizacije. Mišljene so povezane osebe in posebej tako imenovana sestrska podjetja ali družbe. Tukaj je tudi predlagana poenostavitev v zvezi z izračunom povprečnega stanja kapitala, da se povprečje izračuna iz stanj kapitala na začetku in na koncu davčnega obdobja, ki bo odpravila določene anomalije v davčnih nadzorih. Prav tako prinaša marsikatero administrativno razbremenitev. Cilj, ki ga dopolnitev instituta tanke kapitalizacije zasleduje, je predvsem zaščita davčne osnove pa tudi administrativna poenostavitev. Novela prinaša še davčno uravnavo prihodkov oziroma odhodkov iz naslova odpisa dolga v postopkih prisilne poravnave z Zakonom o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju. Določene ukrepe, ki jih novela Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb prinaša, je Vlada predstavila v nacionalnem reformnem programu in programu stabilnosti. V obeh dokumentih, ki sta mimogrede bila [[nerazumljivo]] Evropske komisije. Ker v Poslanski skupini Pozitivna Slovenija verjamemo, da je treba breme javnofinančne konsolidacije prinesti na vse segmente družbe in ker verjamemo, da je predlagana rešitev taka, da ne bo dodatno bremenila sicer že tako šibkega gospodarstva, predlog novele podpiramo.
Hvala lepa. Tako smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Matično delovno telo k predlogu zakona ni sprejelo nobenega amandmaja. Poslanska skupina SDS pa je na podlagi sedmega odstavka 135. člena Poslovnika Državnega zbora amandma vložila k 7. členu oziroma h končni določbi predloga zakona. Zato prehajamo na razpravo o 7. členu predloga zakona in vloženem amandmaju, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 23. september 2013. V razpravo bom torej dala 7. člen ter amandma Poslanske skupine SDS in prosim, da se pri razpravi držimo razprave o 7. členu. Začenjam razpravo. Prosim za prijavo. Prijavljena imamo dva razpravljavca. Bomo potem še enkrat dali v razpravo, če so bile težave. Gospod Jerko Čehovin, izvolite.
Tega amandma ne podpiramo. Podprli bi ga v primeru, če bi prišlo do tega, da bi se recimo gospodarska rast v Sloveniji povečala za 3 %. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Aleksandra Osterman, izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Od sprejetja davčne reforme, to je od leta 2006, se je davek od dohodka postopno zniževal, in sicer od 25-procentne stopnje na 20-procentno in potem v letu 2012 smo imeli 18-procentno stopnjo, v letu 2013 pa 17-procentno stopnjo. Novela omenjenega zakona je predvidevala, da bi se davek postopno zniževal, in sicer v letih 2014 in 2015 za eno odstotno točko, tako naj bi imeli v letu 2015 15-procentni davek od dohodkov pravnih oseb. Ker pa se je državna blagajna v letih tudi nazaj spraznila, je treba slediti ciljem javnofinančne konsolidacije. Strinjam se, da bi bilo za gospodarstvo bolje in tudi za gospodarstvenike, vsi gospodarstveniki bi najraje videli, da je ta stopnja nižja ali da je sploh ni. Tukaj pa se moramo zavedati, da le gospodarski subjekti, ki ustvarjajo dobiček, se pravi poslujejo solidno v teh težkih časih, so le oni zavezani oziroma zavezani so vsi gospodarski subjekti, plačajo ga pa le tisti, ki ustvarjajo dobiček. Zato naj na tem mestu omenim, da ne velja trditev, da naša vlada zvišuje davke. Naša vlada želi ta omenjeni predmetni davek zgolj stabilizirati. Pomembno je tudi poudariti, da sledimo tudi ostalim deležem Evropske unije, ki so v času recesije, gospodarske krize ustavile padanje davkov, tako tudi omenjeni davek. Naj omenim, da je na Češkem 19-procentna stopnja omenjenega davka, v Nemčiji 25-procentna, v Avstriji in Italiji 23-procentna. Tako lahko trdimo, da imamo eno najnižjih stopenj v Evropski uniji. Treba je tudi omeniti razliko med nominalno in efektivno davčno stopnjo. Če je nominalna davčna stopnja 17 %, je efektivna ob upoštevanju subvencij in olajšav le še 12 %. Tako da pomislek, da naša vlada duši gospodarstvo s stabilizacijo tega davka, nikakor ne drži. V Pozitivni Sloveniji in tudi sama bomo ta davek podprli. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Mag. Mateja Vraničar, izvolite.
Hvala lepa za besedo. S predlaganim amandmajem se obe bistveni vsebinski rešitvi predloga zakona zamikata z uveljavitvijo na čas, ko bo gospodarska rast v Sloveniji presegla 3 % bruto domačega proizvoda. To pomeni, da se v tem trenutku, ko davčna uprava zaznava nepravilnosti pri financiranju z dolžniškim kapitalom v primerjavi s sofinanciranjem z lastniškim kapitalom ne bo mogoče lotiti nepravilnosti, ki so bile zaznane zaradi tega, ker določba, ki je v zakonu, dopušča, da se s spretnimi manevri lahko tudi na področju davka od dohodkov pravnih oseb neupravičeno znižuje davčna osnova. S tem bo v bistvu omejena tudi možnost, da se z ukrepi za izboljšanje pobiranja davka izognemo kakršnemu koli bodočemu zviševanju nominalnih davčnih obremenitev. Z zamikom uveljavitve 60. člena predloga zakona pa bi se pravzaprav vsebinsko zaenkrat uveljavila še vedno v naslednjem letu nižja davčna stopnja. Ko pa bi dosegli 3-procentno gospodarsko rast, bi se ta davčna stopnja naenkrat povišala na 17 %. Upoštevaje vsebino, ki jo prinaša predlagani amandma, teh predlaganih rešitev sprememb v predlaganem zakonu ne moremo podpreti, saj se s predlaganim amandmajem izničujejo cilji, ki jih želimo s predlogom zakona doseči. Obžalujem, da je bila moja uvodna razprava ocenjena, kot da navajam podatke o oškodovanju državnega proračuna, vendar moramo se zavedati, da je uveljavljanje davčnih olajšav, in to pomeni tako imenovane davčne potroške, dejansko posredno zagotavljanje, da se določena sredstva zadržijo v gospodarstvu in se ne poberejo v državni proračun. V lanskem letu je bilo, tako kot sem že navedla, skoraj 200 milijonov olajšav za investicije v raziskave in razvoj in skoraj 430 milijonov olajšav za investiranje za običajne oziroma za redne investicije. Te rešitve se ohranjajo tudi v prihodnjem letu in lahko tudi v prihodnjem letu pričakujemo iz tega naslova zmanjšanje davčne obveznosti davčnih zavezancev za cca 110, 111 milijonov evrov, tako kot v letošnjem letu, ob predpostavki, da bo obseg uveljavljanja tovrstnih olajšav ostal nespremenjen. Ko torej tehtamo, kateri ukrep je manj škodljiv za gospodarstvo, ali zadržanje davčne stopnje na obstoječem nivoju ali pa poseg v davčne olajšave, kar so nam priporočale nekatere mednarodne organizacije, Mednarodni denarni sklad in pa tudi Evropska komisija, smo se pač morali odločiti za manj slabo rešitev, to je za zadržanje davčne stopnje. Predlagamo, da se amandma ne podpre. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Ker je bila še izražena želja po razpravi, ponovno odpiram razpravo in vas vabim, da se prijavite. Razprava je odprta. Hvala lepa. Prijavljenih je sedem razpravljavcev. Gospod Andrej Vizjak, izvolite.
Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Najprej bi izpostavil, da je najbolj učinkovit spopad s sivo ekonomijo zniževanje davkov, kajti s tem pritegnemo vse, ki nelegalno opravljajo bodisi dejavnost bodisi se izogibajo obdavčljivemu prihodku. Seveda jih na nek način privabimo, da to legalno počnejo. Če nizke davčne obremenitve nadgradimo z učinkovitim ukrepanjem oziroma nadzorom, potem dejansko lahko bistveno znižamo sivo ekonomijo. Ta vlada je napovedala spopad s sivo ekonomijo, hkrati pa ne sprejema te osnovne logike. Ta logika lahko v končni fazi tudi prinese več davčnih prihodkov ob nižjih davčnih stopnjah, ker je seveda več davčnih zavezancev in posledično je seveda tudi več davka. To se pravi, od večje količine plačnikov se lahko z nižjimi stopnjami pobere več, kot pa od tistih nekaj, ki davek še plačujejo. Zato menim, da je najslabše sporočilo tega predloga vlade in seveda našega amandmaja, s katerim želimo ta predlog vlade izničiti vsaj za naslednje leto, to, da ohranimo padanje splošne davčne stopnje, kot je bilo zamišljeno, se pravi prihodnje leto na 16 %. Res ne morem razumeti, da ta osnovna logika v vladi ni spoznana. Kljub nekemu zapriseženemu boju zlasti nekaterih koalicijskih strank tu zavestno prisegate v ohranjanje te davčne stopnje na 17 % in ne prisegate na to, da bi se ta stopnja zniževala postopno še prihodnji dve leti. Jaz tudi soglašam z vsemi tistimi, ki pravijo, da je javnofinančno gledano ta ukrep vlade relativno simboličen, ker je pobranega davka o dohodkov pravnih oseb vse manj in ga bo ob takšni politiki vlade tudi še v prihodnje vse manj. Je pa pomembno slabo in negativno sporočilo. Vlada se je v preteklih davčnih reformah zavezala znižati splošno davčno stopnjo na ugodnih 15 odstotnih točk davka, kar se danes anulira, kljub temu da je gospodarstvo še vedno v recesiji in kljub temu da ni nobenih neposrednih tujih investicij. Če nekoliko pogledamo v ukrepe vlade Alenke Bratušek v tem relativno kratkem obdobju pol leta, lahko ugotovimo kar deset, približno deset sem jih naštel, dodatnih obremenitev za gospodarstvo ali pa vsaj nepreprečitve padanja, kot je ta konkreten primer, obremenitev za gospodarstvo, kot je bilo doslej zamišljeno. Prva stvar je zvišanje stopnje DDV, nižje z 8 in pol na 9 in pol, višje z 20 na 22. Potem druga stvar, ki tangira zlasti kmetijsko gospodarstvo ali del gospodarstva, povezanega s kmetijstvom, je višji katastrski dohodek za prihodnje leto za 10 %, kar je bilo z novelo potrjeno. Potem je Zakon o davku od srečk, dvig 10 % od prodajne vrednosti srečk, nov davek. Kot tretje pa se dražijo sodne takse. Potem v pravnem varstvu v postopkih javnega naročanja se zvišujejo takse ob vložitvi zahtevka za revizijo. Potem se napoveduje, kar je že sedaj dejstvo, očitno nov davek na nepremičnine, ki bo drastično posegel v davčno obremenitev gospodarstva in tudi ostalih. Potem sedem je ta konkreten ukrep, ki je danes tu pred nami. To se pravi, da se splošna stopnja davka od dohodkov pravnih oseb ohranja na višini 17 %, čeprav bi se po veljavnem zakonu postopno znižala na 15 %. Potem imamo ob naslednji točki odpravo tega avtomatičnega usklajevanja zneskov davčnih olajšav in dohodninske lestvice, kar lahko pomeni samo dvoje. Ali bodo nižje neto plače ali bodo pa ob istih neto plačah višji stroški dela oziroma bruto plače. Drugega rezultata tistega predloga, ki ga bomo naprej obravnavali, ni. Potem imamo tudi napovedano zdravstveno reformo, dvig prispevkov za nekatere kategorije. In kot deseto imamo dvig cene vinjet tako za osebna vozila, za dobrih 10 %, kot za kombije, ki jih pretežno uporablja gospodarstvo, za več kot 100 %. 10 ukrepov, spoštovana državna sekretarka, ki vsi negativno vplivajo na gospodarstvo. Naše gospodarstvo je pa eno redkih, ki je še v recesiji. Glede na to, da že okreva evropsko gospodarstvo, res ne morem razumeti da ste se na tak način lotili odprave krize in s tem tudi prisegate, da boste na ta način zagnali gospodarstvo. Ta vlada se je očitno lotila reševanja problema tako, kot se praktično nobena v Evropski uniji ni, da dodatno bremeni gospodarstvo, da se je odpovedala nadaljnjim rezom v javnem sektorju in s tem na ta način misli uravnotežiti javne finance. To bo lahko na videz uspelo ob sprejetem proračunu, dejansko pa se bo izkazalo, da bo luknja v prihodnjem letu še večja, kajti na tak način bo gospodarstvo samo še pešalo, manj ustvarjalo in posledično bo tudi manj davčnih prilivov. Spoštovani! Z amandmajem Slovenske demokratske stranke želimo to norijo, moram reči, davčno norijo vlade nekoliko omiliti, želimo preprečiti dodatne posege v okolje, tako davčno kot siceršnje okolje v tej državi, ki očitno ne obrodi gospodarskih sadov, s tem želimo tudi jasno sporočiti, da gospodarstvo zahteva ukrepe za rast, ne pa ukrepe za umiranje gospodarstva. Če bomo res tako nadaljevali, nam vsem skupaj bog pomagaj.
Hvala lepa. Zdaj ima besedo gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovana gospa državna sekretarka! Počasi nekako sestavljamo koncept reševanja gospodarstva oziroma spodbujanja gospodarske rasti in ustvarjanja boljšega poslovnega okolja, kot ga razume ta vlada. In razumem, da je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb samo eden od zakonov oziroma od 338 negativnih ukrepov za izboljšanje poslovnega okolja. S tem amandmajem dejansko se želi ta negativnost ukrepa vsaj nekoliko ublažiti, morda celo negativni predznak spremeniti v pozitivni predznak, zato je smiselno, da se ta amandma podpre. Poslanska skupina Nove Slovenije bo ta amandma podprla. Jaz se sprašujem, kdaj bomo začeli v Sloveniji, če lahko tako rečem, častiti dve pomembni vrednoti, kar zadeva gospodarsko rast, to sta varčnost in podjetnost. Varčnost pa je seveda stvar odhodkovne strani državnega proračuna. Problem je v tem, da se obremenitve gospodarstva samo povečujejo, da se seštevajo. Kolega Vizjak je prej naštel kar nekaj ukrepov, kar nekaj davkov, ki bremenijo gospodarstvo. Prihajajo še novi. Gospodarstvo in tudi sam sem izredno zaskrbljen, kaj bo šele prinesel davek na nepremičnine. Tako da pozivam, kolegice in kolegi, da ta amandma podpremo in ta negativni ukrep vlade vsaj nekoliko nevtraliziramo. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Besedo ima gospa Romana Tomc.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica. Gospa državna sekretarka s sodelavkami, kolegice in kolegi! Ta predlog, ki ga je predložila vlada v Državni zbor, je pomembno sporočilo za slovensko gospodarstvo. Pomembno sporočilo v tem smislu, da gospodarstvo lahko pričakuje, da bodo pod to vlado razmere zanje vedno slabše in slabše. Večkrat je bilo omenjeno pri mojih predhodnih razpravljavcih, pa tudi državna sekretarka je to omenila, da s tem predlogom ne povišujemo davka na dohodek pravnih oseb. Ne drži. Posredno ga povišujemo. Pa ne z zniževanjem oziroma zaustavitvijo davčne stopnje, ampak s t. i. tanko kapitalizacijo, ki jo mnogi ne razumejo prav dobro, ker je to zapleten institut, vendar državna sekretarka je to povedala zelo jasno v jeziku, ki ga sicer uporablja Ministrstvo za finance. Rekla je, da bodo s tem zaščitili davčno osnovo. Zaščititi davčno osnovo v jeziku financerjev pomeni povišati davek. Podjetniki oziroma družbe ne bodo mogle v celoti upoštevati kot davčno priznan odhodek obresti od najetih kreditov v določenih primerih. Jaz se strinjam, da je ta institut potreben, ker je v praksi mnogokrat prihajalo do izogibanja, predvsem pri velikih multinacionalkah. Ampak to, kar je zdaj ministrstvo naredilo pa s tem predlogom sprememb, pa pomeni, da si je olajšalo delo pri nadzoru, kar je že zdaj omogočeno, da v nadzoru polovijo vse tiste, ki skušajo zakon izigrati, vendar je na drugi strani zagrenilo življenje mnogim, mnogim malim podjetjem. Točno tistim malim podjetjem, katerim mag. Stepišnik na drugi strani obljublja 500 milijonov evrov nekih sredstev, subvencij, garancij in tako naprej. Točno ta podjetja bodo prizadeta v teh primerih, če bo upoštevan, ne dvomim, da boste izglasovali takšen predlog zakona, ta predlog. In v tem smislu se pomembno dviguje davčna osnova, to se pravi davčna obremenitev za mala podjetja. Poglejte, položaj slovenskega gospodarstva je, tako kot so mnogi dejali, zares slab. AJPES v svojih poročilih za leto 2012 ugotavlja, da se je zelo poslabšalo poslovanje družb, da je njihov neto dobiček v primerjavi z prejšnjim letom, to se pravi z letom 2011, padel na vsega eno tretjino. To se pravi, pravzaprav ni skoraj ničesar več, od česar bi lahko še pobirali davke. Pri tem, da davčni prihodki iz tega naslova padajo, ima še najmanjši pomen davčna stopnja. Zakaj davčni prihodki padajo? Ker ni davčne osnove, od katere bi lahko davek obračunavali. In res je, simboličnih je teh 22 milijonov evrov, čeprav vsak milijon v tej situaciji prav pride, pa vendar sem jaz že na odboru naredila eno primerjavo, koliko predstavlja teh 22 milijonov evrov. 18 milijonov evrov bo država namenila samo za izpopolnjenje evidenc in informacijske baze na Geodetski upravi. To se pravi skoraj toliko, kot poberemo davka od dohodkov pravnih oseb. In vsi, ki omenjate, da je efektivna davčna stopnja v Sloveniji zelo nizka, res je, ampak to je parcialno gledanje. To pomeni ne videti gozda, ampak gledati samo eno drevo. Velikokrat ste tudi v preteklosti primerjali davčne stopnje DDV, ostalih davkov z drugimi državami in argumentirali, da je to pri nas relativno na nizkem nivoju. Pa vzemimo recimo Madžarsko, ki ste jo tudi dajali za primer, da imajo stopnjo DDV 27 %, mi pa smo 22 %. Drži. Ampak zraven ste pozabili povedati, da velja na Madžarskem enotna davčna stopnja in da so vsi dohodki obdavčeni po 16 % ter da ne poznajo nobene lestvice. To se pravi, ko operirate s temi podatki o nizki obdavčitvi gospodarstva in tudi sicer ljudi v Sloveniji, je treba gledati celoto. Ne drži, da so davki v Sloveniji nizki. Zakaj bi potem vendarle Gospodarska zbornica v imenu gospodarstva kar naprej opozarjala, da je treba znižati davčne obremenitve. Pred nekaj dnevi smo že imeli takšen manjši incident v Državnemu zboru v zvezi s komentiranjem dokumenta, ki ga je pripravila Gospodarska zbornica, Kisik za gospodarstvo. Jaz upam, da ste ga potem vsi prebrali in da ste opazili, da je razdeljen v štiri sklope. V prvem sklopu, na prvem mestu gospodarstvo pričakuje davčno razbremenitev. Ravno nasprotno od tega, kar delamo danes oziroma delate danes, kajti mi ne bomo podprli takšnih rešitev, menimo, da so škodljive za gospodarstvo, in menimo, da ne bodo pripeljale gospodarstvo na pot ponovnega razvoja in oživitve njihovega poslovanja. Dejstvo je, da s tem slabšamo konkurenčno sposobnost gospodarstva. Dejstvo je, da s tem dajemo signal, da na odhodkovni strani proračuna nismo pripravljeni narediti dodatnega napora, da bi pogledali, kje so še kakšne rezerve, kje se lahko še odhodki znižajo predvsem na račun racionalizacije, recimo v javnem sektorju, pa pri tem ne mislim samo na zmanjševanje plač. Predvsem mislim tukaj na neracionalno porabo v okviru javnega naročanja. Mnogo mnogo manevrskega prostora je še tukaj, na drugi strani pa ta vlada, kot je že moj kolega Andrej Vizjak povedal, pravzaprav ubira pot oziroma linijo najmanjšega odpora in z vsakim ukrepom direktno ali posredno obremenjuje gospodarstvo in obremenjuje prebivalstvo. Poleg tega so obrazložitve, zakaj je temu tako, mnogokrat za lase privlečene, nepopolne in zavajajoče. In takšna je obrazložitev tudi danes. Še enkrat poudarjam, ni res, da s tem predlogom ne povišujemo davčne obremenitve gospodarstva. Povišujemo jo na zelo skrit in prefinjen način, da ne bodo nekateri odhodki priznani kot davčno upravičeni. In ker ne bodo priznani, bo seveda davek višji. Jaz si samo želim, da bi v naslednjih letih naše gospodarstvo z vašimi drugimi ukrepi, ki jih predlagate, okrevalo, tako da bomo čez dve leti od tega istega gospodarstva, ki ga danes stiskamo za vrat, lahko pobrali vsaj še kaj davka. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Naslednji je za razpravo prijavljen gospod Janez Ribič.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica Državnega zbora. Spoštovani predstavniki Vlade oziroma Ministrstva za finance. Davek od dohodkov pravnih oseb se ohranja na 17 % in tako ne bo izveden načrt prejšnje vlade, da se ta obdavčitev spusti do leta 2015 na 15 %. S to potezo bi tudi zmanjšali sivo ekonomijo, delo na črno, saj bi pritegnili tiste, ki se morajo sedaj posluževati takšnega delovanja, da sploh lahko preživijo. Ampak kaj je razlog, da se davek od dohodkov pravnih oseb ohranja na 17 %? V zakonu piše, iskanje novih virov za proračun. Torej še ena izmed tistih postavk, ki sodijo v eno tretjino ukrepov za proračunsko konsolidacijo. Zanimivo je, da tej vladi gre ta del želja, žal po povečanju prihodkov v proračun, zelo dobro od rok. Veliko manj pa ste zaenkrat uspešnih pri tistih dveh tretjinah, ki sta namenjeni racionalizaciji javne porabe. Na tem področju kakršnekoli koalicijske uskladitve še ni bilo oziroma v Slovenski ljudski stranki zanjo ne vemo. Kaj sporočate tujini? Kaj sporočate tujim investitorjem s to vašo odločitvijo? Sporočate, Slovenija ne izpolnjuje svojih zavez niti svojih obljub, ki jih je dajala še leto dni nazaj. Še prejšnje leto je bil tudi ta ukrep eden izmed tistih ukrepov, ki je delal v smeri izboljšanja poslovnega okolja. Pred dobrim letom dni se je iz gospodarstva tudi slišalo med drugim, da okolje zaradi znižanja davka in sprejetih olajšav v prejšnjem letu že dolgo ni bilo tako ugodno za investiranje. Danes to zaustavljate. V Slovenski ljudski stranki ne moremo drugače kot nasprotovati temu zakonu. Čeprav ureja tudi nekaj drugih bolj obrobnih zadev, ki so koristne, pa je generalno sporočilo napačno. Spet se lotevate podjetij, v katerih danes trdo dela tisoče in tisoče slovenskih delavcev, ki jim ni vseeno, ali bodo jutri še imeli službo ali pa jo bodo izgubili, ker bo njihov lastnik proizvodnjo preselil v kakšno od sosednjih davčno ugodnejših držav. Z zakonom spet udarjate po majhnih podjetjih, ki jih vodijo obrtniki, mali podjetniki, ki morda iz garaž ustvarjajo nova delovna mesta in držijo to državo pokonci in so v teh časih najbolj ranljivi, saj nimajo svojih naravnih zaveznikov v politiki kot morebitne kakšne druge Štrukljeve skupine. Amandma Slovenske demokratske stranke bomo v Slovenski ljudski stranki podprli. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Naslednja je prijavljena mag. Katarina Hočevar.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Lep pozdrav državnemu sekretarju s kolegicama in vam, poslanke in poslanci! Res je, da Vlada v Državni zbor ne bi smela poslati nobenega zakona, ki slabša pogoje za gospodarstvo. Za uresničitev tega cilja se trudimo v koaliciji tudi v Državljanski listi. Res je tudi, da s tem zakonom ne izboljšujemo pogojev, jih pa vsaj ustavljamo oziroma puščamo na enaki ravni. Veliko raje glasujem za zamrznitev oziroma ustavitev določene davščine kot pa za njegovo višanje. Leta 2006 smo slišali, je bila davčna reforma, in od takrat se je ta davek zniževal od 25 % na današnjih 17 %. Če bi ta davek od dohodka pravnih oseb bil ključen za zagon gospodarstva, za dobro poslovno okolje, potem se danes ne bi srečevali s problematiko nižanja oziroma izgube delovnih mest. Gospodarska zbornica Slovenije je na primer izračunala, da smo od decembra 2008 do julija 2013 vsak delovni dan v slovenskem gospodarstvu izgubili 81 delovnih mest. To kaže tudi na to, da samo nižanje davka na dobiček žal ni prava pot in da imamo danes v Sloveniji vse več podjetij, ki se ne ukvarjajo s tem, kako bodo prerazporejali ali pa unovčili dobiček, ampak se srečujejo s tem, da preživijo iz dneva v dan. In tu jaz od vlade pričakujem še bolj močan zagon pomoči podjetjem v težavah in pa predvsem tudi razbremenitve na stroških dela. Iz tega razloga bom jaz danes ta zakon podprla, ker samo ustavitev zniževanja stopnje davka so nam priporočile tudi mednarodne organizacije, med drugim tudi OECD. Iz tega razloga ne bom podprla amandmaja kolegov iz Socialdemokratske stranke. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Besedo ima gospod Aljoša Jerič.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Naj takoj še enkrat ponovimo na tem mestu stopnje davka na dobiček pravnih oseb v drugih državah, po katerih se tudi zgledujemo: Nizozemska in Belgija 35 %, Nemčija 25 %, Italija in Avstrija imata davek na višini 23 %. OECD opozarja, da je tako nizka stopnja davka že na spodnji sprejemljivi meji. Nadalje OECD nadaljuje, da je delež olajšav, ki jih imamo za podjetja v Republiki Sloveniji za raziskave in razvoj, ogromen, v bistvu prevelik. Kot vemo, je seštevek davka od dohodkov pravnih oseb z omenjenimi velikodušnimi olajšavami za raziskave in razvoj pokazal, da je realna stopnja obdavčitve dobička podjetij v letu 2012 bila okoli 12 %. Kot vemo, je za reševanje naših javnofinančnih težav bistvena čimprejšnja rast gospodarske aktivnosti. Glede na realno stopnjo 12 % obdavčitve dobička podjetij je lahko vsem jasno, da dodatno zniževanje omenjene stopnje ne bo čisto nič pripomoglo k povečevanju gospodarske aktivnosti. Problem gospodarske aktivnosti leži drugje, in sicer v nezmožnosti našega gospodarstva konkuriranju s produkti in storitvami z visoko dodano vrednostjo. Seveda so tu svetle izjeme, ki jih je potrebno pohvaliti. Tako problem sploh ne leži v za procent višji ali nižji stopnji davka na dobiček, problem je, da dobičkov v nekaterih podjetjih sploh ni. Za podjetja, ki se ubadajo s tem, kako sploh priti do posla in s tem dobička, davek na dobiček sploh ni problem. Verjamem, da si vsa ta podjetja zelo želijo tega problema, ker bi pomenilo, da bi imele dobiček pri poslovanju. Gospod Vizjak, ki ga sedaj tukaj ni, je v svoji razpravi zagovarjal tezo, da se sivo ekonomijo preganja z enoodstotnim nižjim davkom na dohodek pravnih oseb. Zdaj, če sledimo njegovi teoriji, potem bi bilo najbolje, da davkov za boj proti sivi ekonomiji sploh ni, kar bi posledično pomenilo, da niti ne bi bilo sive ekonomije. Seveda ta teorija ne drži, saj se sivo ekonomijo zmanjšuje predvsem z uspešnim sistemom odkrivanja le-te. Tega se še posebej zavedamo v Pozitivni Sloveniji in podrobno sledimo ukrepom Vlade na tem področju, za kar ima vso našo podporo in spodbudo. Tukaj ima Durs še kar nekaj prostora za izboljšavo. Je pa razpravljanje poslancev strank, ki so to državo pripeljale v to situacijo, v kateri smo, res neverjetno. S kakšnim obrazom lahko kritizirajo ukrepe, ki jih ta vlada zdaj izvaja za situacijo, v katero so nas te iste stranke pripeljale. S predlaganim amandmajem se ne strinjam, zakon pa podpiram.
Hvala lepa. Še mag. Andrej Šircelj. Izvolite.
Hvala lepa. Če pogledamo davčne prihodke v prejšnjih letih ali v času od leta 2004 do 2008, potem lahko vidimo, kaj se lahko naredi z zniževanjem stopenj na področju davčnih prihodkov. Namreč, zaskrbljujoče je tukaj ob tem zakonu in tudi v naslednjem zakonu nekaj drugega; to, da ne glede na to, da se bo zadržala ta stopnja 17 %, bodo prihodki iz naslova davka od dohodkov pravnih oseb padli oziroma se znižali v proračunu za leto 2014 za 74 milijonov. 100 milijonov manj bo davkov na blago in storitve, kar z drugimi besedami pomeni, da bo tudi prihodkov za 17 milijonov evrov manj od načrtovanih. Po drugi strani pa uvajamo nove davke, povečujemo sedanje stopnje, širimo davčno osnovo oziroma povečujemo davčno osnovo, bolj obremenjujemo ljudi, bolj obremenjujemo gospodarstvo. Zato je izredno zaskrbljujoče, da se na eni strani povečujejo davčne stopnje, na drugi strani se uvajajo novi davki, kot davek na srečke, davek na pijače, prihodki pa padajo, kar pomeni, da tudi večje davčne stopnje ne povečujejo prihodkov in dejansko pomeni, da je gospodarstvo, prebivalstvo v stagnaciji, ko se ga samo še bolj in bolj obdavčuje, na drugi strani pa tudi država teh prihodkov nima nič. To ni prava politika za oživljanje gospodarstva, to tudi ni prava politika, da bodo ljudje bolje živeli, država bo vedno več vzela. Takšna zgrešena politika pomeni, da na koncu ne bo nič davkov od dohodkov pravnih oseb zaradi tega, ker enostavno ne bo nobenega dobička. To kažejo že ti podatki, o katerih tukaj govorimo. Če govorimo mi zdaj o davkih v Sloveniji, lahko seveda rečemo, da je efektivna stopnja 12 % in tako naprej, ampak mednarodne institucije Slovenijo uvrščajo med najbolj obdavčene države, če ne drugega, imamo davke na plače oziroma skupaj s prispevki tako visoke, da dejansko na eno neto plačo povprečno moraš dati zraven še eno in pol plačo zato, da plačaš vse te prispevke. To je zaskrbljujoče. Primerjava samo enega segmenta v celotnem davčnem sistemu je seveda lahko problematična, iz enega zornega kota je lahko tako ali drugače, vendar signal, da bodo davki v Sloveniji samo večji in večji, kaže na to, da gremo v napačno smer. Če na drugi strani pogledamo, koliko je investicij tukaj in koliko investitorjev gre investirat dejansko v druge države, kjer ima bolj ugodno poslovno okolje, vključno z davčnim okoljem. Ne govorim, da je samo davčno okolje tukaj najbolj primerno. Če pogledamo padec trošarin; padec trošarin pomeni politiko te vlade in obdavčevanja nafte in naftnih derivatov s trošarinami in davkov na dodano vrednost. Kaj se dogaja? Pada promet, ljudje kupujejo nafto oziroma bencin v drugih državah, kjer so cene enake, na primer v Avstriji, in mi postajamo tranzitna država, nihče se pa tukaj ne ustavi in nihče niti ne kupi bencina, zato ker smo dejansko predragi. Padec prihodkov in hkrati povečevanje stopenj, to je pa zdaj že šolski primer, kako se ne dela. To je pa šolski primer. Verjetno je komu poznana tudi tako imenovana Lafferjeva krivulja, ki določa, da ob določeni davčni stopnji enostavno prihodki začnejo padati. Ampak s tem dejansko vlada ne bo dobila nič več prihodkov, primanjkljaj bo zelo težko zadržala na takšni stopnji, kot je predlagan, seveda se bo pa zadolževala. To je pa zaenkrat bilo še lahko. Vprašanje je, če bo tudi v prihodnje tako lahko. Zaradi tega bomo jutri govorili spet o nekem zakonu, ki pomeni majhen obvod pri tem zadolževanju. Ampak to ni politika, ki bi nas pripeljala v smer, kjer ne bo več krize. Vedno več bo stečajev, vedno več bo nezaposlenih in vedno manj ljudi bo želelo imeti podjetje, bo želelo ustvarjati, če bodo pa že imeli podjetja, potem bodo verjetno šli v neko drugo, bolj prijazno državo. Tako so te tendence te vlade Alenke Bratušek zaskrbljujoče in seveda ne vodijo iz krize, ampak poglabljajo krizo v državi. Ko bomo govoril še o davku na nepremičnine, ki bo obdavčil podjetja, zdaj govorim o gospodarstvu, potem bo breme tolikšno, da enostavno ne bo možno več poslovati v tej državi. To je tisto, na kar bi morali biti pozorni. V Slovenski demokratski stranki smo predlagali amandma, s katerim bi omilili te zadeve, seveda s strani koalicije ta amandma ne bo podprt. Mi smo to naredili zaradi tega, da bi gospodarstvo imelo dih, da bi dejansko lahko, bom rekel, šlo v smer večje gospodarske rasti in seveda tudi večjega pridobivanja dobičkov. Zato bom amandma podprl. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Ker je še želja po razpravi, bom kar odprla možnost za prijavo. Izvolite, odpiram možnost za prijavo. Prijavljenih je še 5 razpravljavcev. Prvi ima besedo mag. Ivan Vogrin.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Spoštovane kolegice in kolegi! Seveda, proračun je treba stabilizirati, samo vprašanje je, na kakšen način. Očitno več porabimo, kot ustvarimo. Predlagam še en davek. Ker je debelost škodljiva, predlagam davek na velike trebuhe. Moški, ki ima trebuh čez linijo prsi, bo plačal dodaten davek, in ženska, ki ima trebuh, ki je sedem centimetrov za linijo prsi, tudi plača. To je približno tako, kot so letalske družbe začele razmišljati, da bi več plačali tisti potniki, ki imajo več kilogramov. Malce se nasmihate, saj to je bil namen, gospod državni sekretar, to je bil namen! Veste, takšen nesmisel je ta davek oziroma ta ukrep. Seveda bom amandma podprl, namreč zakaj? Poglejte, res imam občutek, da smo v tej državi v takšni krizi, ker leva roka ne ve, kaj dela desna. Brian Tracy je napisal v svoji knjigi Pot do uspeha – mi bi radi bili uspešna država, jaz bi tudi rad imel še kdaj uspešno podjetje, samo nekaj moramo narediti za to – je napisal: "Uspeh je kot ključavnica, če zavrtiš pravilne številke v pravilnem zaporedju, se ti odpre." To ni odvisno od barve kože, ne od izobrazbe, ne od nacionalnosti, ne od tega, v kateri državi si se rodil, od ničesar drugega kot od pravilnega zaporedja. Mi pa imamo zaporedje popolnoma napačno. Poglejte, jaz se vedno čudim, ali mi tako sovražimo same sebe – tukaj v parlamentu, zdaj bom konkretno govoril. Ja, pa saj denar za naše plače, vaše plače ne nastane na finančnem ministrstvu. V gospodarstvu! Mi pa ga ves čas dušimo. Tega ne znam povezati. Danes dopoldan, zjutraj, sem bil v dveh podjetjih v Mariboru; eno ima preko stoletno tradicijo, eno pa je približno dvajset let staro tako kot Slovenija. Kovinskopredelovalna industrija. Če vas zanima, vam bom napisal, kaj ljudje povedo tudi o davkih – napačna pot! Poglejte, ko mi govorimo – pri eni od naslednjih točk bodo velika usta, da v Sloveniji moramo ustvariti stabilno poslovno okolje [[...]]Ja pa če ga mi neprestano destabiliziramo! Nekdo si je naredil plan pred nekaj leti in vzel na ta plan, poslovni plan, [[...]]
Gospod Vogrin, oprostite, držimo se 7. člena in amandmaja, lepo prosim.
Gospa predsedujoča, to je točno to, mi dušimo gospodarstvo. Zakaj? Zdaj bom pa prešel k bistvu. Nekdo si je vzel kredit in si je izračunal, koliko davka bo plačal in je štel, da bo plačal 15 % tega in tega leta, zdaj bo pa 17 % in ne bo več mogel odplačevati kredita. Vidite. Mi smo neresna država, mi imamo nestabilnost poslovno okolje, kar nam vsi po vrsti govorijo. To je eden od ukrepov, ki ni potreben temu gospodarstvu. Vsi gospodarstveniki – pomagati! Uničevati ga nehajmo, dušiti ga nehajmo. Ker veste, mi damo tukaj malo pomoči pa tam. To je vse narobe. Zberimo manj davkov, razbremenimo vse gospodarstvo, s temi davki pa odgovorno ravnajmo. Da končam, tudi jaz nisem za nižanje plač v javnem sektorju. Za sedemsto evrov, koliko dobijo tudi ljudje v temu parlamentu, strokovne službe, ne more nihče resno delati. Mi moramo plače dvigniti, narediti red v javnem sektorju, gospodarstvo razbremeniti in začeti ključavnico uspeha odpirati. Gospo Romano Tomc sem zelo dobro poslušal. Upam, da bo v naslednji vladi gospodarska ministrica, ker je natančno diagnosticirala naše težave. Samo, tako kot je rekla naša kolegica Majda Potrata, mi se ne slišimo, veste. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Gospod Franc Bogovič, imate besedo.
Hvala za besedo, lep pozdrav še enkrat. Tudi sam bom amandma, ki je bil predlagan, z veseljem podprl. Mislim, da gre v pravo smer, se pravi, nismo v časih, ko bi s kakšnimi investicijami ali pa nizkimi davki pregrevali naše gospodarstvo, ampak je potrebno spodbuditi, da bodo ljudje ustvarjali, delali in da bodo imeli stabilno davčno okolje, kot je bilo že tukaj omenjeno. V kolikor se ne da pustiti tega davka pri miru, se pravi to padanje do 15-odstotne stopnje, je vsaj ta amandma tisti, ki bo v kriznih letih poskušal reševati to zagato. Danes smo slišali tudi s strani državne sekretarke, s strani predstavnice, predstavnikov koalicije, da se sledi priporočilom OECD. Ne vem, koliko časa ste porabili za ta priporočila – ali samo toliko, da se je prebral tisti delež, kje je kakšen davek za pobrati – kompletno se je zgrešilo tisto poročilo, ki govori o stroških javnega sektorja, učinkovitosti javnega sektorja, rigidnosti trga delovne sile, nevzdržnem pokojninskem sistemu, nujnosti zdravstvene reforme, sanacije bančnega sistema, ureditvi upravljanja podjetij v državni lasti, privatizaciji in podobno. Zelo obširna so ta poročila in tudi program stabilnosti, ki je povzet po številnih priporočilih tako OECD, Komisije, pa tudi na nek način pot, ki je bila že v lanskem letu nakazana, govorijo o tem. Vendar, spoštovane kolegice in kolegi, kaj prihaja v ta parlament? To je bilo že povedano. Če seštejemo vse te davke, s katerimi dodatno obdavčujemo slovensko gospodarstvo, posameznike, je to za približno 500 milijonov evrov novih davkov. Dva največja, DDV in davek na nepremičnine, sta tista dva, ki bosta velik del tega zneska napolnila, in še ostali davki, ki jih je kolega Vizjak prej tudi naštel. Kaj je napačno sporočilo in zakaj, ko se govori, da o davku, kjer so finančne posledice samo 20 milijonov, izgubljamo preveč časa in podobne besede sem slišal danes in tudi na odboru, kjer smo obravnavali ta davek. Gre za to, ker mi enostavno v teh postopkih enega po enega serviramo zakone, s katerimi obdavčujemo slovensko gospodarstvo, slovenske posameznike, drugih ukrepov, ki sem jih prej navedel in bi morali slediti tudi tem priporočilom, pa enostavno ne izvajamo. Sam sem trdno prepričan, da je pot, ki jo peljemo, pot, ki v gospodarskem smislu duši ideje tistih, ki so pripravljeni narediti za Slovenijo to, da ustvarja novo vrednost. Tako kot je kolega Vogrin dejal, največkrat, ko hodiš po podjetjih, ti povedo: "Pustite nas pri miru, da v miru delamo." In mi ravno tega ne dopuščamo in s tem davkom, kjer je teh 20 milijonov mogoče za koga res simbolnih, samo dodajamo enega od kamenčkov v mozaik razgradnje tega našega sistema. Zato mislim, da je pot, ki jo sprejemamo s tem davkom, povsem napačna; pot, ki ne pelje Slovenijo k izhodu iz te krize, ampak bomo to krizo samo poglabljali. Vse preveč je v teh izračunih, ki jih dobivamo, neke računovodske logike, kjer enostavno se nek znesek pomnoži z neko lestvico, premalo dinamičnega pogleda, kaj bo to imelo za posledico, in kot vidimo iz teh številk, nam enostavno te davčne osnove, od katerih se ti procenti računajo, tako kopnijo, da bi se morali nad tem zamisliti in tudi ukrepe v tej smeri sprejemati. Enostavno v teh dneh sam, še enkrat, ne morem mimo tega občutka, da očitno smo tudi v parlamentu redki tisti, ki opozarjamo na to zadevo. Ti, ki bodo s strani teh prijemov najbolj občutili posledice, nimajo glasnih govorcev, ki bi ali na ulici ali preko medijev opozarjali na te težave, ki bodo s tem nastale in enostavno gredo skozi v tej državi samo še tisti ukrepi, ki so na prvi pogled najmanj boleči in za katere se najde konsenz v koaliciji. Žal v tej koaliciji ne vidim stranke, ki bi razmišljala o tem, da je potrebno tudi ustvariti in od ustvarjenega potem pobrati davke in tudi vzpostaviti napredno in razvojno usmerjeno državo. Vidim, da se vsi zatekamo k tej matematiki, kako še pobrati več davkov. Ta kura, ki bi morala nesti ta jajca še dolgo časa, bo še naprej ostala brez perja in tudi s tem, kar danes počnemo, pipamo iz te, s perjem že precej redke kure samo še dodatno pero. Temu nasprotujem, zaradi tega sem že večkrat izrazil tudi javni poziv: za božjo voljo, dajmo na mizo kompleten paket, paket prihodkov, paket odhodkov in za mizo naj bodo vsi partnerji, tako koalicija, opozicija, sindikati in delodajalci, in poiščemo tiste ukrepe, ki bodo uravnoteženi, ki bodo dali prihodnost in za katere se bomo na koncu poenotili in jih tudi skupaj zagovarjali. Na takšen način bomo sprejeli ukrepe, ki zagotovo ne bodo enostavni. Zdaj gremo po tej lažji poti in bojim se, da ta matematika, na osnovi katere ste izračunali, koliko bo nepremičninskega davka naslednje leto, koliko bo davka iz tega zakona, koliko bo iz več pobranih davkov oziroma manj sive ekonomije, da se ta matematika enostavno ne bo izšla; še manj pa se bo izšla, ko bo konec oktobra, kot so napovedi, prišel račun iz slovenskih bank in bo potrebno tudi tiste, ki nam posojajo denar, povprašati, po kakšni ceni so nam ga še pripravljeni dajati. Mislim, da peljemo državo v napačno smer, zato zakona ne bom podprl, bojim se pa, da amandma, ki ga bomo z veseljem podprli, ne bo sprejet s strani koalicije, ki se je odločila sprejeti ta zakon. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Gospod Marko Pavlišič, imate besedo, izvolite.
Hvala za besedo. Strinjam se z gospodom Vizjakom in njegovimi opozicijskimi kolegi. Lafferjeva krivulja nam pokaže to, kar je želel povedati, vendar, če že uporabljamo ta znanstveni pristop preko Lafferjeve krivulje, moramo tukaj tudi pogledati, da pri tem konkretnemu davku, davku od dohodka pravnih oseb, na katerega se nanaša ta amandma in ta zakon, o katerem danes tukaj govorimo, pri svojih 12 % efektivne stopnje nekako pomeni, da se nahajamo na levi strani Lafferjeve krivulje. Skratka, tukaj bi se težko sklicevali na to krivuljo, ko opravičujemo to spremembo. To, žal, ne velja za neke ostale davke, verjetno tudi že za DDV, pa tudi predvsem pri obdavčitvi dela. In tukaj gre moja zamera do določene mere tudi ministrstvu, namreč da pri vseh teh predlogih nas s temi podatki ne seznani, da bi dejansko imeli posamezen davek prikazan tudi na Lafferjevi krivulji, da bi vedeli, ali je temu tako ali ni. Tukaj, mislim, da bi morala stroka precej bolje opraviti svoje delo tudi s tega vidika, ne le z vidika, kaj ti zneski pomenijo za sam proračun. Seveda delim tudi mnenja, da so davki v Sloveniji na splošno previsoki. Večkrat sem že v Državnemu zboru nastopal s te pozicije, žal neuspešno, vendar menim, da tudi ta davek ni tisti največji problem, vseeno moramo pogledati davke različno med seboj in reči, da je pri tem problem večji, pri tem je manjši problem. Tukaj mislim, da imamo predvsem problem pri sami obdavčitvi dela, predvsem pri prispevkih od dela. Tako tega amandmaja ne bom podprl, zakon pa, kot sem že rekel, podpiram. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Gospod Mihael Prevc, imate besedo.
Hvala lepa za besedo, gospa predsednica. Lep pozdrav vsem! Tudi sam se oglašam predvsem zaradi tega, da povem, da pa bom podprl ta amandma k 7. členu, ki sicer ne doprinese h kakšni vsebinski izboljšavi samega zakona, pač pa zamakne izvajanje tega zakona vsaj za eno leto oziroma do takrat, ko se bo gospodarski dvig in se bo gospodarstvo izboljšalo. Preprosto zaradi tega, ker ne podpiram tega zakona, kajti to je zakon, kar smo danes tudi že večkrat slišali, ki prinaša negativne posledice za izboljšanje poslovnega okolja. Ko smo se vrnili s parlamentarnih počitnic, sem bil sam prepričan, da nas bo Vlada zasula, da bo Vlada zasula te klopi z ukrepi, ki jih je obljubljala, predvsem z ukrepi, kako izboljšati gospodarsko rast, ukrepi za dvig gospodarske rasti, ukrepi za izboljšanje poslovnega okolja, ukrepi za spodbujanje konkurenčnosti, ukrepi za to, da bi privabili čim več investitorjev, kajti vemo, da investitorji so tisti, ki doprinesejo k večji zaposljivosti, ki bi lahko zaposlili, omogočili zaposljivost mladim, da le-ti ne bi odhajali v tujino. Glavni argument koalicije pri tem zakonu je ta, da je stopnja obdavčitve dovolj nizka, ker je več kot primerljiva z drugimi državami. Tako ste nekako razpravljali tudi nekateri kolegi poslanci pred mano. Spoštovane kolegice in kolegi, ali resnično mislite, da so te države zares primerljive s Slovenijo? Te države, ki imajo višjo stopnjo, pa naj jih samo nekaj naštejem Avstrija, Finska, Nemčija, Belgija, Velika Britanija, pa recimo Francija s 15% davkom za mala podjetja in tako dalje – ali resnično mislite, da so te države nam primerljive, da se želimo enačiti tudi pri davčni stopnji? Ali te države že peto leto zapored padajo na lestvici konkurenčnosti kot, recimo, Slovenija? Ali imajo te države probleme s prekompliciranimi postopki in državno birokracijo, tako kot imamo to v Sloveniji? Ali imajo te države previsoko obdavčeno delo? Ali imajo te države probleme s pomanjkanjem tujih investicij? Mislim, da ne oziroma prepričan sem, da ne. Zato res težko razumem ta vaš glavni argument, da nima nobenega učinka nadalje zniževati stopnjo obdavčitve od dohodka pravnih oseb. Tega resnično ne razumem. Vse te države, ki sem jih naštel in imajo višjo davčno stopnjo kot pri nas, imajo poleg nižjih obdavčitev na drugih področjih tudi, kot vemo, zelo stabilna poslovna, pravosodna in tudi politična okolja; in to je tisto, kar prevaga. Podjetniku, ki pride v tisto državo, se ni treba bati, da sodišča ne bodo odreagirala, da se bo vlada menjala na pol leta in podobno. Mi tega žal še ne moremo zagotoviti, lahko pa investitorju ponudimo kaj drugega, med drugim tudi ugodnejšo obdavčitev tistega, kar bo ustvarjal s svojo investicijo, če že na drugi strani zagotavlja delovna mesta našim državljanom. Tega pa žal ta zakon ne prinaša. Zato seveda tega zakona ne podpiram, podpiram pa amandma. Hvala.
Hvala tudi vam. Naslednji, ki ima besedo je gospod Jerko Čehovin.
Hvala, gospod predsednik. Gospod državni sekretar! Ko sem prihajal v Državni zbor, sem rekel, da se bom izogibal demagoškim razpravam, ampak težko je včasih poslušati, kadar se zadeve odvijajo na ta način, da se govori o vsem drugem, samo ne o točki dnevnega reda – torej, o sistemu davkov in stimulacij za podjetja in tako dalje, saj to bi bila širša razprava. Ampak, danes konkretno, ko govorimo o tem davku, pa le moremo biti toliko pošteni, pa rečemo in se ozremo: kaj so to facti bruti? Kakšen davek je bil v letu 2012 za gospodarske družbe? 18%. Kakšen davek bo za letošnje leto? 17%. In če bi to, kar vi predlagate z amandmajem, kakšen davek bi bil za drugo leto? 16%. In kdaj bi ta davek bil potem implementiran? Veste, davek se pobira konec leta, razen za tiste osebke, ki imajo izračunano akontacijo in plačujejo vnaprej, torej med letom. Tretja stvar. Davek se ne povečuje, ker danes je bilo večkrat rečeno, da se povečuje – ne povečuje, ampak se znižuje. Naslednja zadeva. Če govorimo o tem davku, že prej sem v predstavitvi stališča poslanske skupine povedal, zakaj smo pustili, recimo, tisto množico ljudi, ki pa bi dejansko vplivala morda na manjšo sivo ekonomijo, to so pa samostojni podjetniki, ki se jih pa ta davek ne tiče. Se jih sploh ne dotakne. In če smo iskreni. Danes, ko nekateri tako vehementno zagovarjate, ne zagovarjate gospodarstva, zagovarjate lastnike kapitala in lastniki kapitala si želijo, da bi bil davek čim nižji. Ali želimo iz Slovenije narediti davčno oazo? Potem recimo, da znižamo tako kot Ciper na 10 %, efektivno bo potem morda 5 % ali pa kar ukinimo. Resnično gredo te razprave, kot da od tega preživi ali umre naše gospodarstvo – so mi malo degutantne. Druga stvar okoli drugih davkov, o katerih je bilo danes toliko govora. Zaenkrat je Vlada predlagala in Državni zbor sprejel samo eno povečanje davka, to je DDV. Davek na igro na srečo je predlagala že prejšnja vlada. Procedura je bila že prej, je bila že v prvem branju, smo že prej dali skozi in ravno tako davek od pijače, da ne govorimo o tistem zavrženem paketu nekaterih selektivnih davkov – kjer naj bi se od frizerskih storitev do živalske hrane in tako dalje. To pomeni, da ne govorimo o tem, da je tudi prejšnja vlada sprejela davek za finančne transakcije, ampak nikoli ne boste rekli, da je prejšnja vlada kaj [[...]]Ne, prejšnja vlada je samo nižala davke. Ali ni temu tako? Pošteno se pogovarjajmo! Rečno je, da zakon prinaša negativne posledice za gospodarstvo. Ni res! Zaradi tega zakona, še enkrat povem, se ne prinaša nobenih negativnih posledic, ker se davek v bistvu v efektivi niža od tistega, kar smo do zdaj imeli, ne viša. In še bi lahko govoril o marsičemu, tudi okoli davka na nepremičnine. Davek za nepremičnine podpiramo, podpiramo ga zaradi tega, ker je to sistemski davek in bo uvedel določen red v državi. Do zdaj smo imeli tak sistem, da recimo nadomestila za stavbno zemljišče nekatere občine zaradi tega, da so se dobrikale svojim volivcem, sploh uvedle niso. Seveda ga niso, saj ga niso rabile, zato ker so itak finančno izravnavo dobile s strani države. Če je imela toliko manj originalnih prihodkov, je pa toliko več dobila izravnave iz države. To so facti bruti. In če ne govorimo, da je ta davek sistemski davek – ki ga ima, mimogrede, tudi večina naših držav, po katerih se radi tako zgledujemo –, ki praktično združuje tri davščine: nadomestilo za stavbno zemljišče, davek na premoženje in davek za gozdne ceste oziroma prispevek za gozdne ceste. To pomeni, da se dejansko poskuša na nek sistemski način to rešiti. Kvečjemu bi morala biti razprava o temu primernih koeficientih za posamezno gospodarsko dejavnost ali pa za posamezne tipe nepremičnin, odpraviti nekaj nelogičnosti, odpraviti te cenitve, kar se je zdaj tudi naredilo, ko so se v povprečju zdaj znižale te cene nepremičnin od 25 % do 30 %, in potem se dejansko dogovarjati, ne pa a priori: ne. V tej državi je tako, da se vsi, vsaka interesna skupina postavi kot mačka na zadnje noge in sproži kremplje: ne pri nas, tam naj se to najde; ne pri nas pa ne, zakaj pa niti oni in tako naprej. Stalno imamo neke izgovore. Še enkrat, resnično bi prosil, da razpravljamo o tej konkretni zadevi. Ta stopnja tega davka, ki je takšna, kot je, tu je že kolegica Hočevar povedala, da je bila eno izmed priporočil OECD. Tudi na OECD, kadar nam kaj odgovarja, se zelo radi sklicujemo, da nam pač dajejo takšna in drugačna priporočila. Kadar nam pa ne, potem ga pa preslišimo. Tega ni. Tudi razumem, da opozicija mora nažigati po koaliciji. Ampak to pa še ne pomeni, da se lahko uporablja manipulacije, laži in napačne podatke. Še enkrat ponavljam, to spremembo zakona bomo v Pozitivni Sloveniji podprli.
Hvala. Besedo ste dobili vsi, ki ste bili prijavljeni. Želi še kdo razpravljati o amandmaju k 7. členu? Ugotavljam, da ni prijavljenih, zato zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes, v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 21. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 21. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DOHODNINI. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 26 poslank in poslancev s prvopodpisanim Jožetom Tankom zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona pa dajem najprej besedo predstavniku Vlade, in sicer mag. Mitji Mavku, državnemu sekretarju na Ministrstvu za finance.
Hvala lepa in lep pozdrav vsem prisotnim! Kot rečeno, konec avgusta je Vlada v Državni zbor posredovala Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini, ki uvaja spremembe na petih ključnih področjih. Prva, in o tem domnevam, da bo največ razprave, je uveljavitev ukrepa na prihodkovni strani proračuna z namenom postopne javnofinančne konsolidacije, tako kot jih je Vlada opredelila v programu stabilnosti v letošnjem letu in v nacionalnem reformnem programu. V tem okviru se predlaga sprememba usklajevanja davčnih olajšav in davčnih osnov iz lestvice za odmero dohodnine iz avtomatične indeksacije, tako kot je sedaj določena v Zakonu o dohodnini, v ad hoc indeksacijo, ki bi bila po predlogu zakona določena v vsakoletnem zakonu o izvrševanju proračuna za posamično leto. Drugi cilj, ki ga predlog zakona, ki je danes pred vami, zasleduje, je uskladitev s spremembami v novih področnih sistemskih zakonih, in sicer predvsem z Zakonom o pokojninskem in invalidskem zavarovanju ter Zakonom o delovnih razmerjih. Nadalje zakon cilja na uskladitev s pravnim redom EU in s Sporazumom o evropskem gospodarskem prostoru. Zelo pomembna je četrta točka, na katero bi želel opozoriti, in sicer odprava protiustavnosti, ki jo je ugotovilo Ustavno sodišče, in sicer petega odstavka 113. člena Zakona o dohodnini, ki določa posebno davčno olajšavo za delovne migrante. Predlog Vlade je in mnenje Vlade je, da edini način, da lahko ugotovljeno protiustavnost odpravimo, da se črta navedena olajšava. Po oceni bo imel predlog zakona v letu 2014 za posledico letno zvišanje prihodkov državnega proračuna iz naslova dohodnine v višini približno 33 milijonov evrov. Če sedaj dovolite mogoče nekaj podrobnejših pojasnil predvsem v zvezi z odpravo avtomatične indeksacije davčnih olajšav in neto letnih davčnih osnov v lestvici za odmero dohodnine. Kot veste, obstoječi zakon indeksacijo veže na rast življenjskih potrebščin. V zvezi z novim predlogom zakona velja poudariti, da se indeksacija sama ne ukinja temveč zelo pomembno, se iz avtomatske indeksacije spreminja v ad hoc indeksacijo, ki bo upoštevaje širše cilje ekonomske politike za posamezno leto uvedla možnost indeksacije v Zakonu o izvrševanju proračuna za posamezno leto. Vlada meni, da veljavna indeksacija, ki je vezana na en sam kriterij, in sicer kriterij rasti cen življenjskih potrebščin, na nek način omejuje možne druge mehanizme indeksacije in bi si želeli tukaj v skladu z ekonomsko politiko zagotoviti tudi nekaj več manevrskega prostora in upoštevanje drugih kriterijev in pogojev za indeksacijo. Glede na čas, ko je bila uveljavljena avtomatična indeksacija, so se razmere po našem mnenju precej spremenile. Stopnje inflacije v Sloveniji so bistveno nižje, kot so nekoč bile, rast plač se ustavlja in bo po oceni Urada za makroekonomske analize in razvoj že v letošnjem letu zabeležen manjši padec plač glede na predhodno leto. Zato bi bilo v končnem mnenju primerno, da se avtomatizem nadomesti z ad hoc indeksacijo, vezano na razmere v vsakem posamičnem letu. Toliko uvodoma. Glede na predstavitev bi predlagali, da se danes podpre sprejem sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala državnemu sekretarju za uvodno predstavitev predloga zakona. Prehajamo pa na predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Matevž Frangež bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Spoštovane in spoštovani! Ključna novost tega zakona, s katerim želi Vlada prihraniti približno 30 milijonov evrov odhodkov v letu 2014, je prenehanje avtomatskega usklajevanja lestvice za odmero dohodnine pa tudi davčnih olajšav z rastjo inflacije. S tem Vlada zasleduje cilje javnofinančne konsolidacije, kot so določeni v Programu stabilnosti za leto 2013. Četudi Socialni demokrati takšen namen Vlade razumemo, pritrjujemo, da je ta ukrep smiseln le v obdobju, ko beležimo nizko inflacijo in nizko gospodarsko rast, ko plače ne rastejo in prav tako ni večje rasti inflacije, torej rasti življenjskih stroškov. Imamo pa problem s tem, da bi se kar trajno, v luči kriznih razmer, odpovedali usklajevanju davčnih olajšav in dohodninske lestvice z inflacijo. Vlada sicer predlaga, da bi to usklajevanje namesto doslej statističnega, avtomatskega usklajevanja vezali na vsakokraten sprejem Zakona o izvrševanju proračuna. Menimo, da je to zahtevnejša in težja pot. Torej, četudi razumemo potrebo po tem, da v nekem kratkoročnem obdobju, ko cilji javnofinančne konsolidacije to terjajo, ne razumemo, da bi se odrekli usklajevanju, ki je izvedeno na bistveno lažji način, ko preko statističnih kategorij ugotovimo preprosto dejstvo, da imamo inflacijo in da je potrebno za to inflacijo popraviti tudi dohodninsko lestvico in olajšave. Zato bomo v nadaljnji razpravi poskušali prodreti z zamislijo, da bi ta ukrep neusklajevanja časovno omejili, in sicer na način, da ga vežemo na ponovni zagon gospodarske rasti, se pravi podobna rešitev, kot smo jo že uveljavili, recimo, pri usklajevanju socialnih transferjev ali kje drugje. Torej na čas, ko naša ekonomija ponovno prične rasti za vsaj dvoinpolodstotno gospodarsko rastjo. Opozarjamo na to, da je Vlada naredila napako, in sicer pri obravnavi odpravnine za zaposlitev za določen čas in glede na spremembe, ki so bile uveljavljene v Zakonu o delovnih razmerjih, si bomo prizadevali za to, da bodo te rešitve uveljavljene tudi v tej zakonodaji. Torej, da bomo z ustreznim amandmajem besedilo zakona popravili tako, da bo v davčnem sistemu enako obravnavana odpravnina za prenehanje veljavnosti pogodbe o zaposlitvi za določen čas, kot je uveljavljana dohodninska obravnava odpravnine v primeru predčasnega prenehanja pogodbe za nedoločen čas. Tretji sklop sprememb se nanaša na uresničitev odločbe Ustavnega sodišča v zvezi s položajem rezidentov Republike Slovenije, ki delajo v drugih državah. Tukaj je v ospredju naše pozornosti še posebej Avstrija, kjer je danes iz ekonomskih in socialnih razlogov prisiljeno iskati svoje priložnosti na trgu dela tisoče in tisoče naših državljank in državljanov. Socialni demokrati smo ves čas bili zagovorniki posebne davčne olajšave, s katero smo poskušali uravnotežiti njihov dohodninski položaj in s posebno davčno olajšavo priznati tem ljudem pravice, ki izhajajo iz razlik v dohodninski obravnavi, denimo v Avstriji in Sloveniji. Razumemo, da je Ustavno sodišče terjalo od Državnega zbora, da to vprašanje uredi. Zdi pa se, da je pred nami najlažja, čeprav tudi ne najmanj boleča rešitev, in to je, da že pred 1. 1. 2014 glede na to, da se dohodninska obravnava določa za celotno koledarsko leto, to vprašanje uredi na način, da se posebna davčna olajšava ukine. Socialni demokrati nismo prepričani, da so bile v predhodnih postopkih izkoriščene vse možnosti, vsi razmisleki o smiselni ureditvi tega vprašanja. Kot smo ob nekaterih priložnostih v preteklosti že opozarjali, si želimo, da bi Slovenija in Avstrija to vprašanje uredili na ustrezni bilateralni ravni z ustreznim meddržavnim sporazumom. Zavedamo pa se, da takšno usklajevanje na ravni držav terja svoj čas in da ni mogoče, da bi takšne rešitve zaživele pred 1. 1. 2014. Torej pred letom, v katerem Ustavno sodišče terja uveljavitev odločbe Ustavnega sodišča. Torej, pri tej točki razumemo Vlado, ampak kot tisti, ki smo ves čas izkazovali razumevanje in tudi iskali rešitve za položaj migrantov, želimo biti prepričani, da razmislimo o vseh opcijah, ki ne bi dodatno dohodkovno poslabšale socialni položaj delovnih migrantov, ampak hkrati tudi na drugi strani, da bi bili vsi rezidenti v tej državi obravnavani enako. Tudi zato bomo Socialni demokrati predlagani zakon v tej obravnavi podprli, v nadaljevanju pa o vseh treh vprašanjih pričakujemo nadaljnja usklajevanja in iskanje najboljših rešitev. Nekatere izmed teh rešitev so nakazali tako socialni partnerji kot nekatera druga resorna ministrstva, kot tudi civilna iniciativa delovnih migrantov, ki so se z namenom, da konstruktivno predlagajo ustvarjalne rešitve za rešitev njihovega položaja, tudi ustrezno organizirali in na Državni zbor že naslovili svoje zahteve in pričakovanja. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Gospod Marko Pavlišič bo predstavil stališče Poslanske skupine Državljanske liste.
Hvala za besedo. Z novelo Zakona o dohodnini se uvaja enak princip, kot je uporabnem pri davku na dohodek podjetij, da obdavčitev nekako ostane enaka. V primeru dohodnine to seveda pomeni nespreminjanje zneskov davčnih razredov in olajšav. Z novelo zakona tako odpravljamo avtomatsko indeksacijo, le-ta pa bo mogoča še naprej, in sicer ob vsakokratnem sprejemanju zakona o izvrševanju proračuna. Dodatno tudi določamo, da je plačilo prispevka za socialno zavarovanje dohodninska olajšava tudi za nekatere prejemke, kjer to do sedaj ni veljalo, konkretno pri avtorskem in pogodbenem delu. Novela zakona tudi ureja izplačilo poklicnih pokojnin, ki bodo obravnavane kot ostale pokojnine, v skladu z odločbo Ustavnega sodišča pa tudi odpravljamo neenakost obravnavanja nekaterih dohodninskih zavezancev. V Državljanski listi ocenjujemo, da gre za eno milejših oblik zagotavljanja dodatnega denarja za kritje proračunske luknje z namenom fiskalne konsolidacije, zato bomo sprejeme podprli. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospa Jasmina Opec bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa za besedo. Slovenija je zadnje čase priča zabijanjem na različnih področjih. Košarkarji so nas navdihovali s svojim zabijanjem v koše na minulem evropskem prvenstvu, Vlada pa nas nekoliko manj navdihuje s svojim zabijanjem in nabijanjem vedno novih davkov in dajatev denarnice davkoplačevalcev. Dvig DDV, davek na nepremičnine, obremenitev podjetij skozi zaustavitev padanja davka na dohodek, napovedano višanje prispevnih stopenj za samostojne podjetnike pa kup manjših davkov, kot so tisti višji pri registraciji avtomobila, pa danes obravnavana novela Zakona o dohodnini. Ob poplavi vseh teh novih dajatev, ki padejo na pleča državljanov, se nam zastavlja vprašanje: Ali resnično in iskreno mislite, da so naši državljani, pa ne tisti s skritimi bančnimi računi v davčnih oazah, ampak delavci in kmetje, resnično sposobni prenašati bremena, ki jim vedno znova nalagate? Spoštovane kolegice in kolegi! Če boste tako nadaljevali, se ne bodo zlomile samo slovenske finance, pod težo bremen se bo zlomil tudi slovenski narod. Ureditev finančnega stanja v naši državi naj ne bo na plečih tistih, ki že zdaj gledajo na vsak evro, ki ga imajo, ampak tako kot ste se zavezali v programu stabilnosti: 2/3 ukrepov na obvladovanju odhodkov, torej z bolj racionalnim državnim trošenjem, in zgolj 1/3 na strani večjih obremenitev za doseganje višjih prihodkov. Rezerve imate tudi še na drugih področjih: v doslednem pobiranju tistega, kar državi pripada, tudi na področju sive ekonomije, veliko dela je še na področju administrativnih razbremenitev, črpanja evropskih sredstev pa na področju racionalizacije javnega naročanja. Pri tem ne smemo nikakor pozabiti na vrnitev vsega tistega premoženja, ki so si ga razni tajkuni v vseh teh letih naše države prisvojili za svojega. Ne ubirati vedno najlažje poti in reševati državno blagajno izključno s poviševanjem davčnih bremen, ker se tak način reševanja lahko kaj kmalu kot bumerang vrne nazaj s še večjimi negativnimi posledicami, kot jih rešujemo danes. Tudi novelo Zakona o dohodnini, ki je pred nami, je del tega povečevanja dajatev in jo lahko glede na njene rešitve razdelimo po več sklopih. V prvem sklopu gre za odpravo avtomatičnega usklajevanja zneskov olajšav in neto letne davčne osnove v lestvici za odmero dohodnine z rastjo cen življenjskih potrebščin oziroma za ukrep, s katerim se bodo znižale neto plače, zaradi česar lahko govorimo o tem, da Vlada preko teh sprememb preprosto uvaja krizni davek. Gre za ukrep, ki mu socialni partnerji že od začetka ostro nasprotujejo, za ukrep glede katerega se Vlada ni niti želela pogajati s socialnimi partnerji. Odprava avtomatičnega usklajevanja pomeni, da bomo davkoplačevalci plačevali več dohodnine, s čimer se bo zmanjšal razpoložljivi dohodek in kupna moč prebivalstva bo podla, s čimer se bo zmanjšal tudi bruto domači proizvod. Novela zakona prinaša negativne učinke tudi na drugih področjih, ob zniževanju olajšav za otroke se ob drugih, že sprejetih ukrepih Vlade, ki imajo predvsem negativne posledice na družine z otroki, odpira vprašanje, ali ta vlada vodi družinsko ali antidružinsko politiko. Pod drugi sklop rešitev tega zakona lahko štejemo uskladitve z novim Zakonom o pokojninskem in invalidskem zavarovanju ter Zakonom o delovnih razmerjih, ki so seveda potrebne, vendar zaradi veliko posegov bi bilo prav narediti še krog pogovorov s socialnimi partnerji. Verjamem, da so vas opozorili na tisti del, ki predvideva dodatno obdavčitev odpravnin, govora pa je bilo tudi o neustavnosti teh določb. Že zaradi morebitnih tovrstnih zapletov je vredno temu delu paketa posvetiti v nadaljevanju obravnave dodatno pozornost in poiskati ustrezne rešitve, skupaj s socialnimi partnerji. Za konec naj se dotaknem problematike, ki vpliva na tisoče družin, predvsem iz mojega prekmurskega konca, pa tudi iz Prlekije, Štajerske, Koroške, tudi Gorenjske - problematike delavcev migrantov. Propad marsikaterega podjetja, predvsem na vzhodnem delu naše države, je povzročil strah socialne bombe. Toda ljudje se niso vdali v usodo, ne glede na kulturne, jezikovne in druge razlike so se v želji preživeti svoje družine in sebe ti ljudje odpravili na delo čez mejo v sosednjo Avstrijo. Niso želeli biti breme svoji državi Sloveniji in živeti od socialni pomoči. Želeli so preprosto delati. Vlada Boruta Pahorja je tem delavcem migrantom zaradi izjemno visokih doplačil dohodnine, ki so nastale kot posledica dejstva, da je raven plač v drugi državi višja in obdavčitev plač relativno nižja kot v Sloveniji, uvedla posebno davčno olajšavo. Vsi, tudi delavci migranti so se takrat zavedali, da gre zgolj za začasno rešitev in da bo v prihodnje morala biti sprejeta drugačna rešitev. V prejšnji vladi smo v Slovenski ljudski stranki aktivno poskušali ta problem reševati, saj si do takrat nihče iz finančnega ministrstva ni želel vzeti časa in se dejansko posvetiti problemu, ki je dokaj kompleksen. Nekdanji minister za finance Šušteršič je v prejšnji noveli Zakona o dohodnini le pustil tovrstno olajšavo, dogovorjeni pa smo bili za pospešeno iskanje drugačne rešitve. Žal zaradi drugih okoliščin dela nismo mogli dokončati. Ustavno sodišče Republike Slovenije je letos na podlagi dejstva, da mora biti po ustavi davčna obravnava enaka za vse rezidente in da posebna olajšava ni ustrezen način reševanja tega problema, odločilo, da je posebna olajšava z vidika enakosti pred zakonom neustavna, kar je bilo tudi pričakovati, saj se je tudi v civilnih združenjih delavskih migrantov opozarjalo, da gre za neprimerno začasno rešitev, ki jo je treba nadgraditi in oblikovati drugače. Torej, problem kljub odločbi Ustavnega sodišča ostaja. Delodajalec v sosednji državi izplača bruto plačo in se ne ozira na to, v kateri državi je zaposleni prijavljen kot davčni rezident. Slovenci morajo zaradi ostrejše obdavčitve in nižjih olajšav tako poleg rednega davčnega odtegljaja državi, kjer so zaposleni, od svoje neto plače v tujini plačati še dodaten davek Sloveniji, skupaj s stroški prevoza pa jih to postavlja v zelo neenakopraven položaj na trgu dela. Zato naj še enkrat velja poziv Ministrstvu za finance, naj se natančneje seznani s problemom, sestane s predstavniki delavskih migrantov in prouči bodisi možnost dogovora s sosednjimi državami, predvsem v obliki meddržavnih sporazumov, ali bodisi poišče drugačno obliko rešitve slovenskih delavcev, ki si služijo svoj kruh v tujin. Če zaključim, najhujše za Slovenijo ni, da Vlada ne stori ničesar, najhujše za Slovenijo je, da stori nekaj v naglici, hipoma, z enim samim ciljem: čim hitreje in čim bolj napolniti državni proračun. Pogubno za prihodnost te države je sprejem najhitrejših in najbolj enostavnih rešitev brez razumevanja koncepta problema in predvsem brez zavedanja o daljnosežnih posledicah sprejetih odločitev. Predloga novele Zakona o dohodnini iz vseh navedenih razlogov v Slovenski ljudski stranki ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Gospod Ivan Hršak bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani državni sekretar s sodelavkama, kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije smo že ob pregledu osnutka predloga novele dohodninske zakonodaje izrazili podporo predlaganim rešitvam. Na tem stališču načeloma ostajamo tudi danes, in sicer se strinjamo z deli predloga, ki se nanašajo na prilagoditev novi pokojninski zakonodaji, novi delovnopravni zakonodaji ter uskladitvi s pravnim redom Evropske unije. To naj bi bile tudi ključne spremembe predloga zakona po besedah predlagatelja na predstavitvi tega zakona. Na določila glede odprave avtomatičnega usklajevanja davčnih olajšav in neto davčnih osnov v lestvici za odmero dohodnine z rastjo cen življenjskih potrebščin sprva res nismo bili pozorni. Res pa je tudi, da nismo bili opozorjeni s strani predlagatelja, ta je namreč zgolj navajal uskladitev z novo delovnopravno zakonodajo. Šele na podlagi opozoril sindikatov smo se poglobili tudi v ta del. Že na prvi pogled lahko ocenimo, da trditve o zmanjšanju neto plače, kar posledično pomeni zaviranje potrošnje, niso tako plehke, kot želijo nekateri prikazati. Dejstvo je, da se ta, žal že večletna kriza in njene posledice rešuje na plečih malega človeka, pa naj si bo to delavec, upokojenec, brezposelna oseba, študent ali prejemnik socialne pomoči. Vseskozi se s tako imenovanimi ukrepi za izhod iz krize, za vzdržnost javnofinančnega sistema posega v dobrobit malega človeka. In dejansko se strinjamo z javnostjo, ko je ta del poimenovala prikriti mali krizni davek. Drži, da je predlagatelj predvidel možnost določitve uskladitve v okviru Zakona o izvrševanju proračuna, vendar je v predlogu zakona izrecno napisana beseda "lahko", kar pomeni, da obstoji zgolj možnost usklajevanja, ni pa to zaveza. Poleg tega močno dvomimo, da je ta zakon primeren za urejanje tega vprašanja. V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije ocenjujemo, da ne gre za poseg majhnega pomena, prizadel bo namreč vsakega davčnega zavezanca, zato bi pričakovali od predlagatelja podrobnejše ocene in analize, kaj konkretno to pomeni. Iz obrazložitve besedila predloga zakona je najti zgolj izjemno skope podatke. Glede na povedano je naše stališče o predlagani noveli načeloma pozitivno in ga bomo v tej fazi tudi podprli, z zadržkom. V nadaljnjem postopku pa pričakujemo obširnejše in tehtnejše razlage predlagane spremembe in seveda jasnejše informacije, ki bodo temeljile na konkretnih izračunih. Naj na koncu podam pohvalo za prizadevanje predstavnikov Demokratične stranke upokojencev Slovenije, z njenim predsednikom Karlom Erjavcem na čelu, pri sprejemanju proračunskih ukrepov. Namreč, predlogi za drastične reze v pokojnine so umaknjeni, res pa je, da je predvidena ukinitev seniorske olajšave. Le-ta je bila uvedena leta 2010, koristile pa so jo lahko osebe, starejše od petinšestdesetih let, ki imajo prejemke višje od tisoč tristo evrov. Popolnoma se strinjamo z našim predsednikom, da gre za ukrep, ki ne bo posegel v pravice socialno ogroženih. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospod Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani gospod državni sekretar s sodelavkama! Danes obravnavani predlog sprememb in dopolnitev Zakona o dohodnini pomeni nove davčne obremenitve fizičnih oseb, zaposlenih. Cilj te novele zakona pa je izključno zviševanje javnofinančnih prihodkov. Torej, že drugi podoben zakon danes. Gre torej za koncept Vlade in vladne koalicije, ki zna samo poviševati davčne prihodke, na področju racionalizacije, varčevanja pa torej nič. Poznamo nazive za podjetja "družini prijazno podjetje". Za Vlado lahko damo naziv "družini neprijazna vlada", in to se zrcali tudi v tej noveli Zakona o dohodnini. Prva novost je odprava usklajevanja dohodninskih olajšav in neto zneskov od davčnih osnov v dohodninski lestvici z rastjo cen življenjskih potrebščin. Na ta način se bo povečala davčna obveznost praktično vseh dohodninskih zavezancev, približno 990 tisoč jih je, tudi tistih z minimalno plačo. Največje breme take spremembe pa bodo nosili davčni zavezanci, ki prejemajo dohodke v višini dvakratnika povprečne plače. Tem se bo davčna obremenitev povečala kar za okoli 330 evrov na leto. Nekdo je prej rekel, da gre za zmanjšanje odhodkov državnega proračuna v višini 30 milijonov evrov. Kako že? Ali niso davki stvar prihodkovne strani? V Novi Sloveniji takega ukrepa ne podpiramo, saj bo le še dodatno pospešil tako imenovani beg možganov, ki je v Sloveniji v zadnjem času dobil resnično zaskrbljujoče razsežnosti. Namreč, prav večina izobraženih, zlasti mlajših, prejema plačo do dvakratnika povprečne plače v Sloveniji. Zaradi zvišanja davčnih obremenitev se bodo neto plače še znižale in zaposlovanje najboljših in najbolj perspektivnih strokovnjakov v Sloveniji bo postalo še manj zanimivo kot doslej. Z vidika gospodarske konkurenčnosti se bo zaradi zniževanja neto plač še dodatno zmanjšala kupna moč prebivalstva, kar pa bo izničilo predvidene zvišanje fiskalnih prihodkov od zvišanega davka na dodatno vrednost. Ukrep je torej po vsebini nov skriti davek, ki mu v Novi Sloveniji ostro nasprotujemo. Druga novost je odprava posebne olajšave za dohodke čezmejnih delovnih migrantov, ki pomeni v bistvu uskladitev z odločbo Ustavnega sodišča z dne 29. maj 2013. Z navedeno odločbo je namreč Ustavno sodišče odločilo, da je peti odstavek 113. člena Zakona o dohodnini v neskladju z ustavo. Kršeno naj bi bilo načelo enakosti vseh davčnih zavezancev. Bistveni razlog za poseganje v ureditev posebne davčne olajšave za čezmejne delovne migrante je v povsem drugačni ureditvi dohodnine v naši državi v primerjavi z večino zahodnoevropskih držav. Te imajo namreč najnižje dohodke bodisi neobdavčene ali pa obdavčene z bistveno nižjo davčno stopnjo, kot je v Sloveniji. Posledično bi morali čezmejni delovni migranti v Sloveniji, kjer so tudi davčni zavezanci za plačilo dohodnine, plačevati visoke odmerjene zneske dohodnine. Prav s temi dnevnimi migranti sem se veliko ukvarjal še v mandatu 2004–2008, bil na njihovih zborovanjih, bil na mnogih usklajevanjih na Ministrstvu za finance. Nekako smo do današnjega dne uspeli razumeti njihov problem, saj doma v Sloveniji, žal, niso našli zaposlitve, zato so morali in morajo čez mejo. Me prav čudi, da jih danes ni na balkonu Državnega zbora, mislim seveda na Civilno iniciativo Apače, toda seveda ob tem času se v Avstriji še dela. Popolna odprava posebne olajšave za dohodke čezmejnih delovnih migrantov pa bo po prepričanju Nove Slovenije povzročila urejanje stalnega prebivališča večine teh čezmejnih delovnih migrantov v državah, kjer pridobivajo dohodek. Posledično pa se bodo v Sloveniji povečale vloge za socialnovarstvene prejemke. Končnega cilja povečanja javnofinančnih prihodkov s tem ukrepom ne bomo dosegli. Prava rešitev za ureditev obdavčevanja čezmejnih delovnih migrantov bi bila sklenitev novih dvostranskih pogodb, zlasti s sosednjima državama Italijo in Avstrijo, in v teh pogodbah pravično urejen davčni položaj čezmejnih delovnih migrantov. Upoštevati je treba tudi dejstvo, da je v večini primerov prišlo do delovnih migracij iz objektivnih razlogov, brez njihove krivde. Zavezanci so doma, v Sloveniji zaradi številnih stečajev izgubili zaposlitev ali so bili brezposelni. Z zaposlitvijo v kateri od sosednjih držav so poskrbeli za lastno socialno varnost in za socialno varnost družine. V Novi Sloveniji smo prepričani, da je način rešitve davčnega statusa za čezmejne delovne migrante na ta način, kot je predviden v predlaganih spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini, povsem neustrezen. Zato novela Zakona o dohodnini s strani Poslanske skupine Nove Slovenije nima podpore. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Gospod Alojz Potočnik bo predstavil stališče Poslanske skupine Pozitivna Slovenija.
Spoštovani! Polovica členov novele se usklajuje s spremembami v novih področnih sistemskih zakonih, predvsem v Zakonu o pokojninsko invalidskem zavarovanju in Zakonu o delovnih razmerjih. V veliki meri tu ne gre za vsebinske spremembe niti uskladitve nimajo opaznih finančnih posledic za proračun in druga javnofinančna sredstva, vendar pa znajo imeti vpliv na dohodke državljank in državljanov, ki jih z vidika posameznika, zavezanca pač ne gre spregledati. Na primer zmanjšanje davčne osnove dohodka iz tako imenovanih drugih pogodbenih razmerij, tudi pogodbenega in avtorskega dela pod posebnimi pogoji, seveda. Ima pa Poslanska skupina Pozitivne Slovenije pomisleke glede primernosti rešitve o odpravninah oziroma višine neobdavčenega dela odpravnine. V obrazložitvi je navedeno, da se med navedene odpravnine ne štejejo tiste, ki jih prejme delavec, ki mu preneha pogodba o zaposlitvi za določen čas, češ da ne gre za odpoved, ampak le za prenehanje pogodbe o zaposlitvi. Tukaj pač ne gre prezreti dejstva, da reforma trga ni povsem zaživela, novih delovnih mest pa najbrž pred sanacijo bančnega sistema ne gre pričakovati. In še nekaj. 70 % mladih ima sklenjene pogodbe za določen čas. Finančno in vsebinsko najpomembnejši del novele predstavljata 9. in 10. člen, ki urejata odpravo avtomatičnega usklajevanja davčnih olajšav oziroma usklajevanja zneskov neto letnih davčnih osnov v lestvici za odmero dohodnine. Sklicujoč se na program stabilnosti za leto 2013 se možnost določitve uskladitve in s tem povezanega koeficienta prepušča vsakoletni presoji o ekonomski vzdržnosti države in ciljev ekonomske politike, praktično pa se to prepušča Zakonu o izvrševanju proračuna. Pojem olajšav v Zakonu o dohodnini je širok, imamo splošno olajšavo, imamo osebne olajšave, posebne osebne olajšave, zgolj posebne olajšave in tako dalje. Vpliv olajšav v našem sistemu je obsežen, so socialni korektiv, spodbujajo posamezne sektorske politike, recimo na trgu dela, v socialni varnosti, v družinski politiki, ne nazadnje v šolstvu tistim olajšavam, ki gredo študentom. Naj poudarim, sodobna davčna politika, ki jo sooblikuje tudi evropski model socialne države, je pomembno orodje v rokah državljanov, ne zgolj oblasti. Torej davčna politika ni orodje v rokah državljanov, pri nas, ampak včasih zgolj oblasti. Ločiti gre po mnenju poslanske skupine tudi med pomenom usklajevanj po posameznih vrstah olajšav. Nekaj pomislekov imamo predvsem glede tistih ukrepov, ki pritiskajo na vzdrževane družinske člane. Novela tudi odpravlja olajšavo, ki se priznava čezmejnim delovnim migrantom. Tu se čudim, da nihče ne pove, da na podlagi odločbe Ustavnega sodišča v primeru presoje posebnega davčnega položaja čezmejnih delavcev. Nihče ni o tem govoril. Poslanska skupina Pozitivne Slovenije bo v prvi obravnavi, s pomisleki, ki jih bomo obdržali v razpravi tudi v drugem branju, predlog zakona podprla. Hvala.
Hvala tudi vam. Mag. Andrej Šircelj bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik, spoštovani državni sekretar s sodelavkama, kolegi in kolegice! Neuskladitev dohodninske lestvice in olajšav s cenami življenjskih potrebščin bo za družino z dvema otrokoma in zakoncema, ki imata povprečno plačo, pomenilo, da bo ta družina oziroma ta dva zavezanca plača za približno tristo štiriindvajset evrov več dohodnine. To je ukrep, ki pomeni antisocialno politiko do družine, do slovenskih družin, do tistih, ki imajo nizke dohodke, in tudi tisti, ki imajo samo minimalno plačo, bodo seveda plačali več dohodnine. To je politika vlade Alenke Bratušek. To pomeni, da če bo pa nekdo želel imeti večjo plačo, potem bo to zvišalo strošek v podjetjih in potem bo, zaradi tega, da bi dobil takšen neto kot prej, pomenilo tudi večji bruto in to bo vplivalo na nekonkurenčnost slovenskega gospodarstva. Povečalo bo še nekonkurenčnost in to bo pomenilo, da bo gospodarstvo še v slabšem položaju. Ta novela zakona ni usklajena na Ekonomsko-socialnem svetu s partnerji. Vlada ga je poslala v Državni zbor kot neusklajenega. Mislim, da prvo, kar bi morala vlada narediti, bi morala uskladiti ta zakon s socialnimi partnerji. Neusklajevanje oziroma pogojno usklajevanje, če se bo to delalo z nekim drugim zakonom, Zakonom o izvrševanju proračuna, pa na dolgi rok pomeni vedno večjo obdavčitev. Kajti inflacija – kakor imamo inflacijo in da sproti ne prilagajamo zneskov v dohodninski lestvici in olajšav za otroke, v temu primeru pomeni vedno večjo obdavčitev fizičnih oseb in vedno manjše razpolaganje z denarjem, ki ga ljudje zaslužijo ali so ga zaslužili, na eni strani. Na drugi strani pa seveda pomeni, kot je vlada rekla, trideset milijonov več prihodkov. Ampak trideset milijonov več prihodkov tudi od najrevnejših; in to je dejansko nov davek. To, da se bo z zakonom o izvrševanju proračuna usklajevalo, če se bo usklajevalo, če bo tako želela vlada Alenke Bratušek, če se bo tako odločila, to je še večja netransparentnost in še manjša gotovost in stabilnost slovenskega davčnega sistema. Namreč, naknadno, glede na to, da je dohodnina letni davek, se bodo ti zneski morda usklajevali, morda se ne bodo usklajevali. Če se bodo, je vprašanje, za koliko se bodo usklajevali in tako naprej in tako naprej. Skratka, netransparentno in tudi zaradi tega državljani in državljanke niti ne bodo vedeli, koliko bodo plačali letnega davka naprej, še posebej zaradi tega ne, ker je to odvisno od vsakokratne odločitve vlade in spremembe Zakona o izvrševanju proračuna, čeprav velja neko nepisano pravilo, da se davki urejajo z zakonom o davkih, proračun z ostalimi zakoni. Drugo vprašanje, ki se nanaša na ta zakon, je obdavčitev delovnih migrantov. Ta obdavčitev je bila do danes urejena z Zakonom o dohodnini. Kakor koli že, ti ljudje, ki delajo v Avstriji - nekateri tudi v Italiji – večina je tam, dejansko svojo nezaposljivost v Sloveniji rešujejo s tem, da so se zaposlili v obmejnih krajih z Avstrijo, največ z Avstrijo. Treba je spoštovati odločitev Ustavnega sodišča, vendar ta težava je rešljiva s podpisom enega člena k sporazumu o izogibanju dvojne obdavčitve z Avstrijo. Leta 2007 in leta 2008 so se že začela dogovarjanja z avstrijskimi finančnimi oblastmi, s finančnim ministrom Avstrije, in ta dogovarjanja bi morala že zdavnaj prinesti rezultat, to je, da bi v sporazumu o izogibanju dvojne obdavčitve pisalo, da za te delavce, ki imajo vir izven Republike Slovenije, ti dohodki niso obdavčeni. Kot vem, ima podobno rešitev Avstrija za svoje delavce in enostransko, se pravi, če Avstrijec zasluži v Sloveniji, je to vir dohodka izven Avstrije in potem se ne obdavči v Avstriji, ampak to ni urejeno v avstrijskem zakonu o dohodnini, to ni urejeno v slovenskem zakonu o dohodnini, to je urejeno v sporazumu o izogibanju dvojne obdavčitve. Ministrstvo za finance sprašujem, kje so ta pogajanja oziroma dogovori z Avstrijo, ki so bili začetki leta 2007 in leta 2008. Če so prekinjeni, zakaj so prekinjeni? Ker navsezadnje na avstrijski proračun bi takšen ukrep deloval popolnoma nevtralno in bi se v bistvu samo izenačili poziciji obeh držav v tem sporazumu. Če niso prekinjena pogajanja o tem členu, ki so bila takrat začeta, potem je samo vprašanje časa, kdaj bo sporazum o izogibanju dvojne obdavčitve predpisan in kdaj bo dejansko veljala takšna rešitev tudi za Slovence, ki delajo v Avstriji. Drugo pa je, če ta vlada dejansko želi spremeniti sporazum o izogibanju dvojne obdavčitve v smeri, ki je predlagana in ki je znana tudi za druge. Mislim, da je ta rešitev znana tudi na Ministrstvu za finance. Glede na to, da se uvaja nov krizni davek, da se s tem zakonom poslabšuje položaj delovnih migrantov, v Slovenski demokratski stranki tega zakona ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin in prehajamo na splošno razpravo poslank in poslancev. Prvi ima besedo gospod Jožef Horvat. Nekoliko je spremenjen vrstni red, tako da ste prvi.
Hvala lepa, gospod predsednik. Večino našega razmišljanja, razmišljanja Nove Slovenije, sem podal v stališču poslanske skupine, ki ji pripadam, resnično pa smo ogorčeni, da smo priča praktično vedno novim in novim obdavčitvam, obremenitvam državljanov, državljank, družin in tako naprej, seveda tudi gospodarskih subjektov. Jaz ne vem, kam to pelje, jaz ne vem, kakšen je to koncept te vlade; koncept, ki bi v bistvu moral dvigniti gospodarsko rast. Včeraj sva s predsednico se nekako oba strinjala, da potrebujemo za neko normalno situacijo v državi približno 60 tisoč novih delovnih mest, verjamem, da se jih ne da narediti čez noč, ampak najmanjši poslovnež, najmanjši obrtnik, podjetnik ima nek poslovni načrt, ki ga opredeli časovno, s fizično proizvodnjo in tudi s finančnimi parametri. Ko sem včeraj predsednico Vlade gospo Alenko Bratušek spraševal o številkah, enostavno tega nismo slišali. Nobenega poslovnega načrta te vlade, ki ima mandat – in tega ji nihče ne oporeka – ki ima mandat, da upravlja to državo, tako da se zdi: bomo videli, kar bo pa bo; če bo špičasto, bodo vile, če bo okroglo, pa bodo – ne vem kaj, lopate. Tudi sam želim opozoriti na to, da so sindikalisti oziroma sindikati in delodajalci izrazili ogorčenje, da niso bili povabljeni na pogovore glede tega zakona. To ni dobro, če bi to, recimo, naredila prejšnja koalicija, bi bil ogenj v strehi, kot se po domače reče. Nikakor pa ne morem sprejeti rešitve in ne verjamem, da je to ena in edina in ena sama, ki bo močno prizadela dnevne migrante, res predvsem iz Pomurja, ki dnevno hodijo na delo v Avstrijo, pa seveda tudi tiste na drugi strani Slovenije, ki hodijo na delo v Italijo Kolega Šircelj je omenil meddržavne pogovore, ki so potekali konec mandata 2004–2008, sam pokojni minister dr. Andrej Bajuk mi je enkrat, seveda po letu 2008, povedal, da naj vprašam in da bom vedel, v katerem predalu so obstali, žal tiste gospe zdaj nekaj časa že nisem videl, najbrž je v penziji, ampak pustimo. Ta vlada ima mandata in ta vlada bi morala poiskati najboljšo rešitev, morala bi se potruditi, morala bi se potruditi poiskati najboljšo rešitev. Resnično, na področju preprečitve dvojnega obdavčevanja v smislu meddržavnih sporazumov ali kakor koli že. Vlada ima armado strokovnjakov na tem področju, ki bi lahko v doglednem času našli neko spodobno rešitev. Me prav zanima, če bo Vlada pa tokrat prisluhnila našemu protestu, predvsem pomurskih poslancev z opozicije in tudi koalicijske strani, ko je nonšalantno v rebalansu proračuna za leto 2014 drastično zmanjšala sredstva po t. i. razvojnem zakonu pomurske regije. Me prav zanima, ker mi ne razpolagamo z nobenimi, prav nobenimi podatki in me zanima, ali bodo v rebalansu 2015 ta sredstva zagotovljena tudi za nazaj, tudi za leto 2014. Ker če do konca veljavnosti tega zakona, torej do vključno leta 2015, Vlada ne bo zagotovila v zakonu določene višine razvojnih sredstev, potem bomo Pomurci Vlado oziroma državo tožili. In še enkrat. Toliko je prizadevanj po Evropi za izboljšanje družinskega okolja, za izboljšanje demografskih kazalcev, to je velik problem Evrope in to je velik problem Slovenije, ampak kakor koli želim iskati lepe besede, jih enostavno ne najdem, in še enkrat ponavljam, da je ta vlada družini neprijazna vlada. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Naslednja ima besedo dr. Andreja Črnak Meglič, pripravi pa se mag. Andrej Vizjak.
Gospod predsednik, kolegice in kolegi! Zakon, ki je pred nami, bo doživel še precej pripomb in tudi dopolnitev, ne nazadnje se bodo o tem korenito izrekali tudi socialni partnerji, ki kot ste opozorili, tudi niso zadovoljni z načinom, kako je ta zakon nastajal. Pa vendar, potrebno se je zavedati, da situacija, v kateri smo, v kateri se nahajamo, je povezana tudi z obljubami, ki jih je dala slovenska vlada v paktu stabilnosti in te so vezane tudi na to, da se omejijo oziroma začasno omejijo avtomatična usklajevanja, na eni strani transferjev na drugi strani pa tudi razmišljanja v zvezi z dohodnino. Tako se bomo o tem pogovarjali še naprej, seveda tudi sama se strinjam, da je na nek način to prikrit krizni davek. Tista stvar, ki bi se jo pa rada dotaknila in je za mene nekoliko manj razumljiva, pa je rešitev, ki jo predlagatelji ponujajo v 2. členu, in sicer razlikovanje pri odpravninah za delavce, ki delajo za določen oziroma nedoločen čas. Dejstvo je, da je Zakon o delovnih razmerjih naredil velik korak naprej v izenačevanju statusa delavcev, ki delajo za določen oziroma nedoločen čas. Tudi na ta način naj bi spodbudili zaposlovanje za določen čas. S tem ukrepom, ki ste ga zapisali tukaj notri, pravzaprav od tega principa odstopate in iz v bistvu neobdavčljivega dela izvzemate te odpravnine za delavce za določen čas. To je nerazumljivo, rekla bom, je v koliziji s tem zakonom, po drugi strani pa bi vas rada opozorila tudi na odločbo Ustavnega sodišča iz leta 2010, ki je obravnavalo neenako obravnavo pri prispevkih za socialno varnost in je presodilo, da ne obstajajo razumni in stvarni razlogi za razlikovanje pri obremenjenosti odpravnin s prispevki v primerih, ko so delavci ob odpovedi pogodbe o zaposlitvi v bistveno enakih položajih. V bistvu lahko govorimo o prispevkih ali pri dohodnini gre za približno enako stvar. Tako mislim, da stopate tudi po nevarnem terenu, bi temu rekla, ustavne spornosti. Zato si bo stranka Socialnih demokratov prizadevala, da pride do korenite spremembe tega 2. člena in bomo to tudi preko amandmajev uveljavljali. Morda samo še to,da se dotaknem, tudi jaz nisem zadovoljna, kaj se dogaja z obremenjevanjem družin, ampak lepo vas prosim, ne bodite tako presneto dvolični. Z ZUJF ste za 10 % znižali življenjski standard družin, pa niste nič jokali nad tem. Bodimo korektni! Hvala lepa.
Hvala. Naslednji ima besedo mag. Andrej Vizjak, pripravi pa se gospod Franc Jurša.
Spoštovani, menim, da ta zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Zakaj? Zaradi tega, ker vidim, da je totalno neusklajen v koalicij. Tu slišimo pravzaprav očitke koalicijskih poslancev v temu smislu, da nagovarjajo Vlado, kot bi jo nagovarjala opozicija; češ, odstopate, stopate vi – mi, vi ste "mi", ne "vi". Opozicija naslavlja Vlado z "vi", koalicija pa z "mi"; to se pravi, vi, koalicija odstopate od tega. Torej, spoštovani, menim, da je ta stvar tako neusklajena, vendar hkrati preresna, da bi jo obravnavali. Namreč, finančni učinki tega zakona so že vkalkulirani v predlog proračuna za prihodnji dve leti, pri čemer pa vidimo, da se glede osnovnih elementov še niste poenotili, vsaj tako je bilo slišati s strani Pozitivne Slovenije, ko govorimo o usklajevanju olajšav za vzdrževanje družinske člane in podobno. Ne samo da je ta zakon uperjen proti družini in da je uvajanje kriznega davka, ta zakon posega tudi v minimalno plačo. Zaradi tega zakona bo tudi minimalna plača nižja, kot bi bila, zaradi tega ker bo splošna davčna olajšava enaka, ne višja, se ne bo uskladila in posledično bo minimalna plača nižja. To se pravi, s tem zakonom znižujete neto minimalno plačo. Da seveda ne govorimo o vseh ostalih oblikah plač. Torej vi bodisi na eni strani znižujete plačo, neto plačo posameznika, ki mu življenje grenite z dvigom vseh drugih možnih stroškov življenja. Se pravi, realno bo plača nižja, tudi nominalno bo plača nižja, kot bi bila, hkrati pa bo življenje tega posameznika, ki se prebija težko iz meseca v mesec, dražje, saj ste mu dvignili DDV. Sleherni, ki skrbi za svoje življenjske potrebščine, mora plačati elektriko, mora plačati komunalne storitve, mora plačati gorivo in ostalo, kajti na vse to je DDV in vse to ste mu podražili; da ne govorimo o vinjetah in še o ostalih dodatnih stroških, ki jih ima. Še več! Temu posamezniku napovedujete nov davek na nepremičnine. In slovenski povprečni človek, ki ima nekaj nepremičnin in je hkrati dohodkovno šibak, bo preživljal v prihodnje težke čase. Mislim, da koalicijskim poslancem, še manj pa socialnim partnerjem in tu v parlamentu niste dejansko nalili čistega vina in predstavili dejansko vseh posledic na različne sloje prebivalstva, ki jih bo ta zakon imel. Ta zakon ima enormne posledice. Še posebej zato, ker je kumulativen in se seštevajo njegovi učinki skozi leta in po drobtinah uničujejo življenje in zabija pravzaprav dohodkovni položaj posameznika v izjemno nezavidljiv položaj. Tako menim, da bi bilo korektno, da se tak predlog umakne, da se o njem danes izrečemo, da je zakon neprimeren za nadaljnjo obravnavo in da se seveda Vladi, preden bi zašla v podobne skušnjave, naloži, da predstavi celovite učinke tega predloga tako v enem letu kot seveda v seštevku na neko petletno obdobje. Verjetno tudi na finančnem ministrstvu ne načrtujete, da bo rast gospodarstva kar tako, ali pa v enem letu ali pa dveh letih presegla 3 %. Sprašujem vas, spoštovani državni sekretar, če bo ta zakon kljub napovedanemu amandmaju SD, ki ga boste zlahka izglasovali, ker je z vami že usklajen, to se pravi, da se ta zamrznitev olajšav in lestvice praktično ne dogajajo, dokler gospodarska rast ni višja od 3 %. To se pravi – jaz in tudi vi ne pričakujete te gospodarske rasti v naslednjih petih letih; prosim, povejte mi, kakšen učinek na dohodkovni položaj tistega z minimalno plačo na letni ravni, tistega s povprečno plačo na letni ravni in tistega z dvema povprečnima plačama na letni ravni bo imel v petletnem obdobju po letih. Kajti ta seštevek in ta učinek se akumulira in je po tem obdobju ogromen. Seveda bi bilo hkrati v redu, da predstavite ljudem tudi to, kako se bo po teh letih povečevala povprečna obremenitev gospodinjstev v tej državi. In boste videli, kakšne škarje ustvarjate, kako znižujete prihodke tistih, ki delajo, in kako hkrati povečujete obremenitve tistih, ki delajo. To je izjemno asocialen ukrep in drugi v nizu ukrepov, ki si jih je privoščila ta vlada. Prvi je bil dvig DDV. Dvig DDV je zadel vse, tako tiste, ki imajo zgolj za kruh, elektriko in moko ali vodo, kot tiste, ki imajo bazene ob hišah na slovenski obali ali še celo na kateri drugi obali. Ta ukrep je podoben: zadel bo vse. Spoštovani, če je res kaj pri vas čuta za ljudi, za katere se deklarirate, da jih zastopate, Socialni demokrati, potem bi bilo fer, da se samo vi seznanite z učinki tega zakona na petletno obdobje, pa boste videli, da boste proti. Pa še nekaj. Ta zakon je ukrep, ki bo ponovno povečeval ambicijo po nedelu in po prejemanju transferjev iz socialen blagajn, zardi tega ker se bo delo še manj splačalo. Kajti neto prihodki posamezne družine bodo nižji, socialni transferji pa ne. To se pravi, razlika med pasivnimi in aktivnimi oblikami bo še manjša. Zakaj bi nekdo delal, če izničujete to razliko? Hkrati bo tudi ambicija po sivi ekonomiji še večja. To se pravi, s prejšnjim zakonom, s katerim preprečujete nadaljnje zniževanje davkov od dohodkov pravnih oseb, in s tem zakonom, ki dodatno davčno obremenjujete vse oblike dela, boste dodatno prispevali k ambiciji po sivi ekonomiji in po zaposlovanju na črno. Kajti, tam se ne plačuje nič. Tam je keš na roko – in konec! Spoštovani, resno premislite o tem, kaj počnete. Mislim, da ste v evforiji po teh 30 milijonih pozabili na vse te učinke in vam predlagam, da teh 30 milijonov evrov poiščete in jih boste zlahka našli v racionalizaciji javnega sektorja. In da vprašate po zdravju ministra, ki se je izpogajal in hkrati zavrl nadaljnje racionalizacije v javnem sektorju do konca prihodnjega leta. Napovedal je, de ne bo enostranskih posegov v javni sektor in maso plač javnega sektorja, če so se zdilali – tisto, kar so se zdilali nedavno. Teh 30 milijonov, spoštovani, bi zlahka našli pri boljšem upravljanju državnih podjetij in večjih dividendah, ki bi jih lahko dajalo to gospodarstvo proračunu in seveda pri nadaljnji racionalizaciji, ukinjanju kakšnih nepotrebnih agencij, skladov, ki je bilo pred 14 dnevi gob v Sloveniji.
Hvala. Besedo je želel sekretar mag. Mitja Mavko.
Lepa hvala za besedo. Kratko pojasnilo, ker je bilo zelo eksplicitno vprašanje, kakšni bodo učinki tega zakona in predvsem zato, ker je bilo izrečenih nekaj finančnih ocen, ki dejansko ne držijo. Če govorimo, da bo celoten hipotetičen izplen zakona v primeru odprave celotne indeksacije približno 30 milijonov na letni ravni, težko govorimo o enormnih posledicah tega zakona. Zakon zelo konkretno, ni skrivnost, dviguje davčno obremenitev iz naslova dohodnine, je pa treba povedati, kako jo dviguje. Za nekoga, ki ima minimalno plačo pa enega, dva ali tri otroke, se niti za evro ne povečuje obremenitev iz naslova tega zakona. Niti za evro za nekoga z minimalno plačo. Za nekoga, ki ima v Sloveniji povprečno plačo, recimo, pa ima tako kot v povprečju dva otroka, je letna obremenitev višja za 25 evrov. To pomeni 2,13 evra na mesec. Toliko je povprečna dodatna obremenitev. Takšni so izračuni. Zato bi lepo v imenu Vlade, predlagatelja, prosil, da ne operiramo z enormnimi posledicami in drastičnimi črnimi scenariji, ki se tukaj slikajo, ker izračuni enostavno tega ne podpirajo. Hvala.
Hvala. Gospod Vizjak, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Imam postopkovni predlog, da nam Vlada pripravi izračun, ki sem ga predlagal in katerega državni sekretar tudi z besedo ni omenil. To se pravi, učinki na pet let. Kajti, spoštovani državni sekretar, dobro veste, da se akumulirajo učinki tudi za tiste z minimalnimi plačami v določenem obdobju in da danes lahko za tistega z minimalno plačo, čeprav je to 12 evrov na leto – za nekoga lahko to nekaj pomeni. Ampak ob tem, da ste mu življenje podražili za nekaj evrov in da ste mu zdaj plačo minimalno znižali za nekaj evrov, je rezultat za njega dvakratnik evrov. Za mene so to enormni učinki, za vas so lahko malenkost, ki imate plačo solidno in ne boste tega toliko utrpeli pri osnovnih življenjskih potrebah. Ampak, še enkrat, spoštovani državni sekretar, predlagam, da Vlada, spoštovani predsednik parlamenta, pripravi učinke akumulacije tega neusklajevanja lestvic in tudi davčnih olajšav skozi, recimo, petletno obdobje. Torej, to petletno obdobje je obdobje, v katerem bomo, če bog da srečo in če bomo imeli kakšno vlado, ki bo prisluhnila gospodarstvu, dočakali neko omembe vredno gospodarsko rast in takrat bomo prenehali s tem neusklajevanjem davčnih olajšav. V tem obdobju pa se, spoštovani, učinek povečuje. Zato bi vas prosil za te podatke in v pisni obliki zaradi tega, da bomo lahko to izračunali. Jaz ne nameravam v tem trenutku predlagati prekinitev seje, vendar do naslednje obravnave pa prav gotovo.
Gospod Mitja Mavko, izvolite.
Lepa hvala! Nikakor ni namen Vlade skrivati karkoli v zvezi s tem zakonom. Mi predlagamo, da se tudi o teh, o vseh posledicah pogovorimo na odprt način in smo pripravljeni zagotoviti tovrstne izračune. Je pa res, da izračuni vedno temeljijo na predpostavkah in mnogo od teh predpostavk je lahko zelo hipotetičnih, če želite, za naslednje petletno obdobje. Mi imamo dostikrat težave že napovedati gospodarsko rast za naslednje četrtletje, kaj šele za naslednjih pet let, pa vendar se bomo s kolegi na ministrstvu potrudili in bomo za obravnavo zakona v naslednjih fazah pripravili tudi tovrstne izračune. Hvala.
Hvala. Naslednji ima besedo gospod Franc Jurša, ki ga pa trenutno ni v dvorani. Besedo dajem mag. Ivanu Vogrinu. Pripravi pa se gospa Romana Tomc.
Hvala lepa, gospod predsednik! Winston Churchill je napravil zanimiv poskus. Stopil je v vedro, pa se poskusil dvigniti za ročaj. Mislite, da gre? Ne gre. Tako je na osnovi tega nastal njegov znameniti rek: "Z dvigom davkov izboljšati blaginjo državljanov je enako, kot če stopite v vedro in se poskusite dvigniti za ročaj." Ni mogoče! Ta pot dvigovanja davkov je napačna. Bom povedal, zakaj menim, mogoče se pa motim, tudi to dopuščam. Moj prijatelj Dejan Židan, s katerim sva, ko je bil še poslanec, pa je imel malo več časa, tekala po Rožniku, me je opozoril na knjigo Pavla Krügmana. Z zanimanjem sem prebral, vse sem si podčrtal, izpisal in tako dalje. Glejte, kaj je Krügman napisal! "Ni nam treba trpeti tolike stiske in uničiti toliko življenj." In govori o popolnoma drugačni poti – Krügman. Knjigo je vredno prebrati. Jaz sem kolegu Židanu hvaležen. Potem pa sem vzel še knjigo Axela Kaiserja, da bi se človek podprl in da ne bi blebetal tjavendan. Pot v propad z podnaslovom Kako so vlade in centralne banke uničile svet in zakaj najhujše šele prihaja. Glejte, vam bom prebral, mislim, da pove vse, eno misel: "Vlade ne morejo ustvariti blaginje. Skrajni čas je, da odstranimo še zadnje tančice skrivnosti, ki obdajajo to dejstvo, ustvarijo lahko samo ozračje, ki spodbuja ali duši podjetništvo in z njim blaginjo." To je temelj delovanja parlamenta. Parlament, vlada mora ustvarjati zakonodajni okvir, da lahko gospodarstvo deluje, da lahko ljudje živijo, da lahko ljudje trošijo. Mene prav zanima, ker je bilo zbranih okoli dvajset tisoč podpisov, da bi poslanci šli na minimalne plače, ali bomo mi to sprejeli. Poskušajte preživeti s sedemsto evri! Poskušajmo – mogoče bomo razumeli. Poglejte, pot neprestanega zviševanja davkov je zagotovo neprava. Hudo se čudim, res se čudim, jaz sem za potrebe davčnih zakonov, ki tako ali drugače urejajo področje obdavčitve, prebral veliko knjig, ker želim vedeti, kaj se dogaja in kako so se zadeve reševale v drugih državah. Na osnovi tega sem junija 2013 poslal vsem poslancem pa vladi drugačen predlog obdavčitve in jo naveden na šesti, sedmi strani zelo kratko. Pa da ne bom bral, ker mojih pet minut se počasi izteka. Bom pa nekaj še povedal k temu svojemu razmišljanju [[...]]Včasih imam občutek, kot da sem dejansko v Voličini, v gostilni, kjer vsi vse vedo, vsi imajo rešitve za vse, v bistvu pa nihče ne postreže z nobenimi izračuni, simulacijami, napovedmi. Ekonomisti, resni ljudje ne blebetajo, ampak predložijo dokaze, številke. Ko je državni sekretar mag. Mitja Mavko govoril tukaj, kako to ne bo nič vplivalo – ni nobenih dokazov. Dvajset let to govorijo, da nam bo šlo boljše – kam smo pa prišil? Veste, zakaj? Mi nismo resni. Mi govorimo, govorimo, ne da bi naredili analize. Poslancem bi morala Vlada, ministrstvo, postreči s simulacijami. Potem se jaz kot poslanec – in me prepričati, da se motim. Tega ni. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospa Romana Tomc, pripravi pa se gospa Iva Dimic.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani, še enkrat prav lepo pozdravljeni! Ta predlog zakona je še en v vrsti dokazov, da Vlada govori eno, dela pa drugo. V preteklih dneh smo predsednico Vlade osebno slišali večkrat zatrjevati, da ne bo posegel v minimalne plače. Potem se je še enkrat popravila in je rekla, da ne bo enostranski posegov v minimalne plače. Jaz se ne spomnim nobene informacije, da bi socialni partnerji temu zakonu pritrdili oziroma ga sprejeli z vsemi rešitvami, ki so tukaj predlagane – torej, zakon je enostranski poseg v plače vseh zavezancev. Ko smo se prej pogovarjali o finančnih učinkih, smo vsi malce pozabili prebrati vladno gradivo, ki je pripravljeno in vsebuje tudi te finančne učinke. Najbrž bo državna sekretarka to kaj korigirala, ampak tukaj nedvoumno piše, poglejte pri oceni finančnih učinkov, da "bo imela odprava indeksacije na letnem nivoju učinke v višini trideset milijonov evrov, in sicer različno glede na dohodkovni položaj posameznega zavezanca". Potem imamo pa tukaj v nadaljevanju tudi presojo posledic na socialnem področju in tukaj zelo lepo piše, ne tako, kot je državni sekretar Mavko prej rekel, da ne bo vplivalo na višino minimalne plače, piše "ob predpostavki, da zavezanec uveljavlja samo splošno olajšavo, bo imel pri dohodku v višini minimalne plače dohodnino višjo za nekaj manj kot 20 evrov". Torej 20 evrov je učinek na minimalno plačo. Za 20 evrov se mu bo povečala dohodnina ali če z drugimi besedami rečemo, za 20 evrov se mu bo zmanjšala plača. Zdaj mi pa povejte, ali je to enostranski poseg v minimalno plačo ali ne? Zelo očiten! In če upoštevamo, da je v tem trenutku v Sloveniji nekaj čez 40 tisoč tistih, ki prejemajo minimalno plačo, pa pomnožimo to z 20 evri, boste dobili tam nekje okoli 800 tisoč evrov finančnih učinkov. Tako je zdaj s temi finančnimi učinki. Verjetno jih bo treba preložiti še za naslednja leta. Upam, da bo Vlada zmogla takšne projekcije, čeprav verjamem, da so zelo težke, ampak prav za naslednje leto je tako. Zdaj bi pa nekaj vseeno vprašala še dodatnega k finančnim učinkom in ob tem povem, da me je prej državni sekretar prijazno opomnil, da se prihodki iz naslova dohodnine delijo med državo in občino. Občina pobere 54 % prihodkov iz naslova dohodnine. Glede na to, da ste v vladnem gradivu zapisali, da je finančni učinek na proračun in druga javna finančna sredstva 30 milijonov evrov iz tega naslova, vas sprašujem, seveda samo v pojasnitev. Ali je to finančni učinek celotnega izplena dohodnine in bo samo polovico od tega prejela država v proračun? Ali je to finančni učinek v celoti oziroma tako: ali je to dejansko prihodek proračuna, 30 milijonov, ali je to celotni prihodek, ki ga bo dobila država in občine? Kajti če je to samo prihodek proračuna, potem bodo v bistvu davkoplačevalci iz tega naslova obremenjeni še enkrat bolj, to se pravi, da bo celotni učinek 60 milijonov, ne 30. Če je pa drugače, pa da je to celotni izplen oziroma od neusklajevanja dohodninske lestvice, potem bo državni proračun iz tega izplenil samo polovico, to se pravi 15 milijonov evrov. Zanima me, kako imate to vkalkulirano v bodoči proračun, ki smo ga imeli mi, da tako rečem, čast bežno videti – osnovne številke – samo iz časopisov, bilo bi pa zelo korektno, da bi poslanci dobili proračun na mizo tudi kaj prej kot to, da preberejo iz časopisov; ampak če sem prav prebrala, v časopisu Finance ocenjujejo oziroma primerjajo številke iz letošnjega in prihodnjega leta in je pri dohodnini razlike za nekih 3 milijone. Kako gredo zdaj te številke skupaj? V tem kontekstu ni mi všeč, da Vlada zavaja, da Vlada prikriva in da Vlada v obraz laže ljudem. Nalijte čistega vina, prinesite skupaj vse učinke vseh povišanj davkov, ki so že bili, ki še bodo, pa zraven prištejte tudi, kako je na družinski proračun vplivala povišana cena za mestni promet za otroke, ki se vozijo v šolo, pa bomo potem videli, kako bodo socialni partnerji pa kolegi iz koalicije, ki se deklarirajo kot socialni, sprejeli te vaše podatke. V predhodni točki smo obravnavali povečanje obremenitve gospodarstva, v tej točki obravnavamo povečanje obremenitve prebivalstva in vsakič sproti zatrjujete, da gre za majhne učinke, ki ne bodo imeli pomembnega vpliva ne na gospodarstvo ne na ljudi. Pa dajmo jih enkrat skupaj sešteti, dajmo potegniti črto pod vse, pa seštejmo, kakšni bodo sedaj ti učinki! Enako iz časopisov razberemo, da bo v naslednjem letu iz naslova davčnih prihodkov, mislim, da za 500 milijonov evrov več. 500 milijonov evrov! Saj ne vem, ali so te številke prave ali ne, čakamo, da dobimo uradne dokumente na mizo. Ampak 500 milijonov evrov na koncu koncev je to tudi malo. Mislim, da je to ogromno. Ne vem, kako bodo ljudje, posebej tisti z najnižjimi dohodki, to resnično prenesli. V letu 2008, ko je bila gospodarska rast najvišja, ko so podjetja prosperirala, ko ni bilo toliko nezaposlenih, da ne rečem 60 tisoč manj brezposelnih, kot jih je danes, smo poslušali o nevzdržnih razmerah in o tem, kako revščina trka na vrata. Kaj na to rečete danes? So se danes razmere izboljšale? Danes imamo res 116 tisoč brezposelnih, kar je manj, kot smo imeli v začetku leta januarja. S tem podatkom se predsednica Vlade hvali, primerja pa hruške in jabolka! In to je ponovno zavajanje ljudi. Primerja se enakovrstne podatke, primerja se mesec na mesec, primerja se leto na leto. Lanskega avgusta je bilo 106 tisoč brezposelnih, letos jih je 116 tisoč. To se pravi, če smo pošteni, brezposelnost se je bistveno, bistveno povečala. Samo to pričakujem, spoštovane kolegice in kolegi, in Vlada seveda, da prinesete v Državni zbor korektne podatke, prave korekcije in da prikažete celotno sliko, da ko poveste en del stavka, poveste še drugi del stavka. Najbrž bodo ljudje to drugače sprejemali, ljudje se danes bojijo, ne vedo, kaj jih čaka jutri; danes imamo en ukrep, jutri imamo enega drugega, pojutrišnjem spet naslednjega. Zapirate proračun, menda je samo še vprašanje časa, dni, ur, kdaj se bodo te številke na eni in drugi strani poklopile, ampak mi včeraj nismo dobili niti najmanjšega odgovora na to, kakšen davek na nepremičnine lahko pričakujemo, kdo bo plačeval, koliko bo plačeval, kako bo to vplivalo na socialni položaj ljudi. Mislim, da je Državni zbor upravičen in ne samo upravičen, še kaj več do tega, da dobi korektne podatke, da dobi jasno sliko in da se potem na podlagi tega tudi lažje odločamo. Če bomo vse to imeli, potem sem prepričana, da ti vaši zakoni ne bodo tako gladko leteli skozi glasovanje, kot letijo sedaj. Ali pa bodo leteli, s tem da bodo imeli kolegi na drugi strani zelo sklonjene glave. Hvala lepa.
Hvala. Želi mogoče državna sekretarka odgovoriti na vprašanja? Gospa Mateja Vraničar, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Najprej, kar se tiče konkretnih vprašanj glede izračuna finančnega učinka. Če ste podrobno prebrali predlog, v predlogu zakona v oceni finančnih posledic je naveden primer osebe, ki prejema minimalno plačo in uveljavlja pri dohodnini samo splošno olajšavo. Njen davčni položaj je pa seveda precej drugačen kot finančni položaj tipičnega zavezanca za minimalno plačo, ki poleg splošne olajšave uveljavlja tudi olajšavo za dva vzdrževana družinska člana. Kot mi je znano, je kolega, ki je govoril o finančnih posledicah predlaganega zakona za osebo, ki prejema minimalno plačo, uporabil te podatke. Če govorimo o osebi, ki prejema minimalno plačo in ima samo osnovno osebno olajšavo, uveljavlja samo osnovno osebno olajšavo, potem držijo podatki, ki so navedeni v pisnem gradivu. Drugi del vprašanja, ki se nanaša na finančne učinke, dejansko je to prihodek državnega proračuna in zajema tako tisti del prihodkov, ki v končni posledici pripadajo državnemu proračunu oziroma občinskim proračunom. Občinska dohodnina je odstopljeni vir, evidentira se v celoti v državnem proračunu in potem v bistvu skozi odstopljeni vir posebej. Se pravi, gre za skupno oceno 30 oziroma 33 milijonov evrov finančnega učinka in ne za dvojno številko. Kar se tiče proračuna 2014, glede na to, da Zakon o javnih financah določa, da mora Vlada predložiti predlog državnega proračuna oziroma predlog dopolnjenega državnega proračuna Državnemu zboru do 1. oktobra, boste poslanci seznanjeni z vsemi uradnimi podatki, številkami, obrazložitvami, spremljajočimi dokumenti. Mislim pa, da ni na mestu, da v tem trenutku komentiramo časopisne članke in da vam povem po pravici, danes jih nisem imela časa niti prebrati in jih niti ne more s tega zornega kota komentirati. Obveščena sem, da je bilo postavljeno še eno vprašanje Ministrstvu za finance, na katerega še nismo dali odgovora, in sicer v zvezi s pogajanji z Avstrijo glede možne spremembe konvencije v povezavi z davčno olajšavo za čezmejne delavce. Ta pogajanja so intenzivno tekla predvsem tekom leta 2008 in v prvi polovici leta 2009, poskušali smo doseči dogovor za spremembo 15. člena. Za avstrijsko stran zadeva ni bila sprejemljiva, poskušali smo doseči dogovor za spremembo 24. člena konvencije in spet nismo uspeli doseči dogovora. V prvi polovici leta 2009 pa je takratna vlada sprejela sklep, da se postopek spremembe konvencije z Avstrijo ne nadaljuje, tako da v naslednjih mesecih oziroma letih rešitve za problem čezmejnih delavcev migrantov nismo iskali več v spremembi konvencije. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Imate repliko, gospa Romana Tomc.
Hvala lepa. Hvala lepa tudi državni sekretarki za te podatke. Upam, da smo se vsi prav razumeli. Dejansko je potrdila moje navedbe. Nekdo, ki prejema minimalno plačo in uveljavlja samo splošno olajšavo, bo imel za 20 evrov manjšo plačo. Druga stvar. Tukaj ste mi razjasnili tudi to, da je pravzaprav učinek za državni proračun iz naslova neusklajevanja dohodninske lestvice ne 30 milijonov, ampak polovico od tega, kajti polovico bo pripadalo občinam, polovico bo pripadalo med drugim tudi Mestni občini Ljubljana in drugim občinam. Samo polovico od tega bo tisti znesek, za katerega bo bogatejši, če lahko v navednicah to rečemo, proračun. Zato ker na vsakem koraku iščemo evro, po evro, po evro, boste obremenili naše državljane in državljanke s 30 milijoni novih davkov. Hvala lepa.
Hvala. Besedo želi ponovno gospa Mateja Vraničar. Izvolite.
Hvala lepa. Samo da bomo res povsem natančni. Pri osebi, ki prejema minimalno plačo in uveljavlja samo splošno osebno olajšavo, povečanje v višini 20 evrov pomeni povečanje na letni ravni, na mesečni ravni pa to pomeni povečano oziroma nezmanjšano obremenitev, tako moramo v bistvu pravilno reči – nezmanjšano obremenitev za 1,65 evra. Hvala.
Hvala. Naslednja ima besedo gospa Iva Dimic, pripravi se gospod Borut Ambrožič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem kolegom in kolegicam in predstavnikom Vlade! Sama bom nadaljevala tam, kjer je končal moj kolega Horvat, in to je pri družinski politiki. Državni sekretar gospod Mavko je rekel, da se ne bo poznalo v družinskem proračunu. To smo poslušali tudi takrat, ko se je ukinjalo družinam oziroma otrokom otroške dodatke, se pravi starejšim od 18 let, in ko se je ukinjalo štipendije mladoletnim pod 18 let. Tudi takrat se je govorilo, da se bo izenačilo, da ne bo posegalo v same družine. Omenila bi še nekaj takih zakonov, ki se pripravljajo, ne vem pa, če se kdo zaveda, koga bo obdavčilo oziroma kdo bo to prenašal. To so: katastrski dohodek, davek na nepremičnine, da ne govorim o dvigu davka na dodano vrednost, podražitev vinjet, uvedba novega cestninskega razreda in sedaj nazadnje imamo še zakon o dohodnini. Ja, vsi ti ukrepi bodo najbolj prizadeli družine, vse družine. Tiste številčnejše in večje pa še toliko bolj. Zamrznitev in neusklajevanje plač in socialnih transferjev pa bo pomenilo vedno večjo obremenitev, in to je bilo danes že dostikrat povedano. Nekajkrat je bilo že izpostavljeno, da se bo poznalo na družinah. Pozablja se, da te družine, še posebej velike, že sedaj tako in tako največ prispevajo v občinske blagajne in v državno blagajno: komunalni prispevki, voda, smeti, obračunava se na družinske člane. Verjamem, da je razlika med nekom, ki ima 9-, 12-člansko družino in med nekom, ki ima mogoče 2-, 3-, 4-člansko družino. Da ne govorim pa še o davku na dodano vrednost. Potrošnja v takih družinah je kar nekajkrat večja. Koliko te družine prispevajo v državno blagajno? Zanima me, če si je kdo kdaj to vzel pred oči in se zamislil nad vsem tem. In sedaj še ta zamrznitev olajšav in dohodninske lestvice, ki bo imela za posledico nižje neto dohodke in s tem posledično nižji standard! V Novi Sloveniji smo odločno proti novim davkom, še bolj pa proti skritim davkom. Zavedamo se, da le nataliteta in dobra družinska politika zagotavljata dolgoročno vzdržnost pokojninske, zdravstvene in državne blagajne. Očitno ta vlada ne razmišlja tako in razmišlja popolnoma drugače, žal.
Hvala. Naslednji ima besedo gospod Borut Ambrožič. Mislim, da ga ta hip ni v dvorani. Naslednji je potem gospod Mirko Brulc. Ga ne vidim ta hip v dvorani. Gospod Janez Ribič, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik Državnega zbora! Spoštovana državna sekretarka s sodelavkama, lepo vas pozdravljam! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini – se pravi, tema je zelo zelo zahtevna. Slovensko delo je preobremenjeno z davki in prispevki, zato vsako poseganje na to področje stanje še poslabšuje. Tudi ne uvajajte na tiho kriznega davka! V Slovenski ljudski stranki ponavljamo, ne vem že kolikokrat: javnofinančna konsolidacija naj bo narejena tako, kot ste se zavezali v programu stabilnosti. Se pravi, dve tretjini na obvladovanju odhodkov, torej z bolj racionalnim državnim trošenjem, in zgolj ena tretjina na strani večjih obremenitev za doseganje višjih prihodkov. S tem da se je treba zavedati, da se da veliko narediti s prihodkovno stranjo že s tem, da se dosledno pobere tisto, kar državi pripada, in da se več naredi na področju sive ekonomije, administrativne razbremenitve, pobiranja davkov, črpanja evropskih sredstev in še bi lahko naštevali. Torej, višji prihodki v proračun so mogoči tudi brez generalnih povišanj davčnih bremen. Lahko smo prepričani, da bo odločitev, da se posebna olajšava ukine, spodbudila še dodatno utajevanje in izogibanje prijave dohodka zasluženega v tujini, nad katerim Durs že sedaj nima dobrega nadzora. Očitno je, da je zaradi razlik v davčnih stopnjah in olajšavah slovenski delavec v tujini popolnoma nekonkurenčen, vsaj dokler ostaja kot davčni rezident prijavljen v Sloveniji, zato je v tem primeru tudi načelo obdavčitve po svetovnem dohodku neprimerno in je treba pogledati za primernejšimi rešitvami. Brezposelnost se bo v nekaterih predelih Slovenije zaradi tega še povečevala. Slovenke in Slovenci, ki so si delo poiskali v sosednjih državah predvsem zato, ker ga doma preprosto ni, in tako rešili svoj eksistenčni problem, s tem pa tudi razbremenili slovensko socialno blagajno, so s takšnim vladnim ukrepom na nek način kaznovani, zato ker živijo v davčno nekonkurenčni državi in zato ker služijo svoj denar drugje in ga v Sloveniji porabijo. Zgolj ukinitev olajšave prinaša večje negativne ekonomske in socialne posledice, kot pa znašajo povečani finančni prilivi iz tega naslova v državni proračun. Če zaključim, v Slovenski ljudski stranki razumemo, da bodo v naporih za uravnoteženje javnih financ potrebno tudi dvigniti kakšen davek, vendar bo treba večino naporov usmeriti v smeri, kako to državo upravljati racionalneje. Samo tako bomo lahko pomagali gospodarstvu in ga ne prekomerno obremenili zaradi želje po polnjenju proračuna. Novela zakona o dohodnini žal ni edini dvig obdavčitve, zato ji v Slovenski ljudski stranki nismo naklonjeni. Drugo pa je polnjene proračunov na račun vseh zaposlenih v tej državi preko dohodnine in s tem izničenje vsega, kar smo na tem področju naredili v lanskem letu. Prav tako so na nek način kaznovane družine in posamezniki z otroci, saj v ta ukrep pade tudi zmanjšanje olajšave za otroke. Če bi šlo za osamljen ukrep na področju višje davčne obremenitve dela, bi se lahko pogovarjali o nadaljnji obravnavi te zakonske novele. Tako pa v povezavi z neodgovornim odnosom do delavskih migrantov in ignoranco do socialnih partnerjev ta zakon nima podpore v Slovenski ljudski stranki. Prejšnja vlada, v kateri je sodelovala tudi Slovenska ljudska stranka, je s svojimi potezami in ukrepi, katere je dobro ocenila tudi Evropska skupnost, zabijala. Ta vlada pa čaka; čaka na trojko, bi dejali košarkarski navdušenci. Hvala.
Hvala. Naslednja ima besedo dr. Ljubica Jelušič. Pripravi pa se gospa Alenka Jeraj. Izvolite, gospa Jelušič.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik, lep pozdrav še enkrat kolegom in kolegicam in predstavnikom Vlade oziroma predstavnicam Vlade, ministrstva za finance! Ko govorimo o novih davkih ali pa o zmanjševanju olajšav pri dohodnini, se zavedamo, da to pravzaprav prizadene vsakogar med nami individualno, se seveda temu zoperstavljamo. Nihče ni vesel, ko se uvajajo novi davki, ampak vprašati se moramo, zakaj pravzaprav potrebuje država nove davke in zakaj to potrebujemo v državnem proračunu, kaj dobimo v zameno. Če nismo pripravljeni zmanjšati normativov in standardov ugodnosti, ki jih imamo iz javnega sektorja, in če gospodarstvo ni sposobno teh naših potreb po visokih standardih s svojimi prispevki v proračun pokriti, potem je treba sredstva za proračun poiskati kje drugje. Nekateri pravite, da ljudje nasprotujejo novim davkom, to po nekaterih javnomnenjskih presojah ni čisto res. Če se ljudem korektno predstavi možnosti, ki jih imajo, denimo zniževanja socialnih transferjev ali krizni davek, je bila podpora kriznemu davku bistveno večja, kot pa je bila podpora zniževanju socialnih transferjev. Torej, ljudje morajo poznati celotno sliko, da tudi včasih z razumevanjem sprejmejo kakšen nov davek. Glede obravnavanega Zakona o dohodnini oziroma spremembe in dopolnitve Zakona o dohodnini, osebno mislim, da je primeren za nadaljnjo obravnavo. Se pa zavedam, da niso odprta vsa vprašanja, ki bi že lahko bila odprta, tudi ob tej spremembi Zakona o dohodnini. Kar se tiče problematike posebnih osebnih olajšav, ki zadevajo čezmejne delovne migrante, moram reči, da je veliko vprašanje, kako tem ljudem na nek način vendarle povrniti bistveno višje stroške, ki jih imajo pri svojem opravljanju dela v tujini. Treba je tudi vedeti, da so čezmejni delovni imigranti v Avstriji v bistveno drugačnem položaju v primerjavi s tistimi mnogimi, ki delajo v Italiji, kajti ti v Avstriji so uradni migranti. Te pozna tako država Avstrija kot država Slovenija. Mnoge migrante v Italiji država Slovenija sicer pozna, vendar neformalno, zato ker so zaposleni v Italiji na črno. Od njih nimata ne Italija ne Slovenija prav veliko, razen seveda, da mogoče denar, ki ga zaslužijo v Italiji, prenesejo v Slovenijo in ga porabijo v Sloveniji. Pa še to vse manj, ker kupujejo stvari, ki jih potrebujejo, v Italiji. Se pravi, da so ti, ki so zaposleni v Avstriji, res v nekem posebnem položaju. Ravno zaradi tega za te, ki so v Avstriji, se mi zdi nepotrebno groziti, da bodo ljudje v prihodnosti bolj skrivali oziroma ne bodo napovedovali dohodkov, ki jih dobivajo pri čezmejni zaposlitvi, kajti to so vendarle uradno zaposlene osebe, za katere ve tudi država Avstrija in v Avstriji plačujejo tudi že en del dohodnine. Zlasti se zavedam, da skrivanje podatkov v odnosu do Avstrije ni mogoče zato, ker je to država, ki je, kar se tiče preganjanja dela na črno, precej urejena in čezmejna oziroma meddržavna izmenjava podatkov je vseeno mogoča. Opozorila bi na dejstvo, ki ga je izpostavila tudi državna sekretarka mag. Vraničar, namreč, da so v letih 2007, 2008 in v začetku leta 2009 potekala pogajanja z Republiko Avstrijo glede izogibanja dvojnemu obdavčevanju in možnosti, da bi našim slovenskim čezmejnim delovnim migrantom priznali neke olajšave v teh davčnih razmerjih. Ko se je izkazalo,da ta pogajanja ne vodijo k nikakršnemu cilju, se je Ministrstvo za finance in vlada Boruta Pahorja odločila za to, da se v slovenskem zakonu o dohodnini uvede to tako imenovano peto osebno olajšavo v 113. členu Zakona o dohodnini. S tem je bil problem, na katerega so opozarjali čezmejni delovni migranti, na nek način za silo, začasno rešen. Zdaj se je izkazalo, po odločbi Ustavnega sodišča, da ta delna rešitev, začasna rešitev ni bila ustrezna in bo treba z iskanjem rešitev za položaj teh ljudi nadaljevati, tako da se mi zdi primerno znova dati in podpreti tiste, ki ste odprli ta problem pri ponovnih prizadevanjih, da se s temi pogajanji znova začne, četudi je očitno, da so težavna in da tudi ne nujno vodijo h kakšnemu večjemu uspehu. Opozorila bi – ko govorimo o Zakonu o dohodnini, in ker sem že rekla, da bi mogoče morali ob njem odpreti še kakšno drugo vprašanje – na vprašanje splošne olajšave. Predstavniki obrtne zbornice nas opozarjajo, da bi za izogibanje sivi ekonomiji bilo potrebno poseči prav v Zakon o dohodnini, in sicer v način, kako se ljudem priznava splošna olajšava. Njihova presoja je, da bi si morali ljudje, državljani, rezidenti te države pridobiti pravico do splošne olajšave, in sicer tako, da bi zbirali račune za opravljene storitve v naši državi. S tem bi spremenili kulturo obnašanja državljanov, ki pristajamo na to, da se v okviru sive ekonomije računi plačujejo brez potrdil in spodbudili bi večje število oziroma večjo podporo tistim, ki izdajo račune, torej bi vplivali na sivo ekonomijo, hkrati bi pa seveda spremenili tudi način obnašanja nas, državljanov, ki kot sem rekla, sami spodbujamo sivo ekonomijo, čeravno ves čas govorimo o tem, kako bi jo preganjali. Skratka, če zaključim. Ta zakon podpiram, se pa zavedam, da bo potreben še dopolnitev, in se zavedam tudi, da ga nihče z veseljem ne bo sprejemal. Hvala.
Hvala tudi vam. Besedo ima gospa Alenka Jeraj, pripravi naj se gospod Jerko Čehovin. Se odpoveduje. Tako bo naslednji gospod Jože Tanko. Izvolite, gospa Alenka Jeraj.
Hvala za besedo. Nove obdavčitve oziroma v tem primeru ne obdavčitve, pač pa se stvari lotevamo na drugem koncu, nove obremenitve ljudi so za nas nesprejemljive in zato zakonu tudi nasprotujemo oziroma apeliramo na Vlado, da ponovno razmisli, ali gre s tem zakonom naprej, s takim kot je, ali morda kaj spremenimo. Gre še za en zakon, ki je neusklajen s socialnimi partnerji, sindikati mu nasprotujejo. Tudi v naši poslanski skupini smo se srečali z njimi. Spomnite se razprav v lanskem letu o neusklajenosti, ko smo, ko je morala Janševa vlada vsak zakon tudi uskladiti in smo se toliko časa pogovarjali, da smo celo pri zakonu ZUJF, recimo, ki je prizadel kar veliko ljudi, pa še vedno manj, kot jih bo tale, torej bistveno manj za večino, kot bo prinesel ta zakon o dohodnini, pa smo vse svoje napore vložili v to, da smo se uskladili s socialnimi partnerji. Gospa Bratušek se je včeraj pohvalila, da novega kriznega zakona ne bo. Saj ga ni treba, če prinese na mizo Zakon o dohodnini, kajti kot sem rekla, z druge strani počnemo isto. Torej, naslovi v medijih Že januarja vam bo država vzela več plače, in če berem: "Skladno z novim zakonom olajšave in dohodninska lestvica za leto 2014, ki bodo objavljene konec tega leta, ne bodo več usklajene z inflacijo in bodo enake kot letos. To pa pomeni, da bomo že pri plači, ki jo bomo prejeli januarja, plačali več akontacije in neto dobili manj izplačila." Moji kolegi so že povedali, da bo 330 evrov višja dohodnina, letna dohodnina za tiste, ki prejemajo do 3 tisoč evrov bruto plače in bodo uveljavljali splošno olajšavo. Takih ljudi oziroma v to skupino sodi kar 95 % zavezancev za dohodnino. Zneski pa bodo še večji za vse tiste, ki bodo uveljavljali tudi olajšavo za vzdrževane družinske člane, torej otroke. To pomeni, da ponovno Vlada obremenjuje in napada družine, napada tiste, ki so naša prihodnost oziroma bodoči davkoplačevalci, in seveda tudi tiste, ki živijo z nekimi povprečnimi oziroma ne prav visokimi dohodki. Bolj natančno, ta neuskladitev bo za družino oziroma za zakonca s povprečno plačo pomenila že za leto 2014 kar 324 evrov višjo dohodnino. Kot sem rekla, to bo vplivalo tudi že na letošnjo akontacijo, ki so jo ljudje plačevali skozi leto, kar pomeni, da bodo obračuni za nazaj najbrž pomenili kar precejšen zalogaj za družinske proračune. Poleg tega Vlada – zakon praktično danes prvi dan obravnavamo oziroma imamo prvo obravnavo, že upošteva prihodek v proračunu. Proračun danes kroži, mi ga sicer kot opozicija še nimamo, ampak v medijih lahko že kaj preberemo, in v proračunu so že prihodki, 30 milijonov od tega zakona, tudi 216 milijonov od Zakona o davku na nepremičnine, ki ga še nikjer ni, ga še ne obravnavamo, ampak na ta način prodajati zgodbo o usklajenem proračunu se seveda da. Torej, ne gre še za en davek, pač pa za prikrit davek in mi ocenjujemo, ki smo v naši poslanski skupini in tudi stranki vedno vodili pozitivno družinsko politiko, da je zakon slab in ga ne podpiramo.
Hvala lepa. Na vrsti je gospod Jože Tanko, potem Jasmina Opec.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegi! Tisti, ki smo nekoliko dlje v državnemu zboru, se spomnimo tudi obravnave nekaterih zakonov, tudi dohodninskih, iz obdobij pred tem. Spomnim se obdobja 2004–208, ko smo sprejemali zakone, tako spremembo dohodnine, kjer smo znižali davčne stopnje, pa tudi z Zakon o dohodku pravnih oseb, kjer smo znižali v bistvu "dohodnino za podjetja". In takrat, ko smo zniževali davčne stopnje, v tistem odboju gospodarske rasti so se plače povečevale že samo zaradi tega, ker so obremenitve plače padale. Takrat je ena izmed tedanjih kolegic, ki je tudi sedaj kolegica v poslanskih klopeh Pozitivne Slovenije, zbirala položnice tistih, ki so socialno ogroženi in jih je nosila kazat tedanjemu predsedniku vlade gospodu Janši. Se pravi takrat, ko smo razbremenjevali plače, ko smo razbremenjevali z dohodnino, ko so se neto učinki tega povečevali, so prinašali predsedniku vlade kazat položnice tisti, ki so "revni". Danes poslanci te iste poslanske skupine prihajajo z zakoni, ki dodatno obremenjujejo gospodarstvo, ki dodatno obremenjujejo kmetijstvo, ki dodatno obremenjujejo vse skupine, tudi socialno najbolj ogrožene, pa niso popolnoma nič glasni, če se ne motim redkokdo od teh, ki so bili takrat izjemno glasni, je danes sploh spregovoril. Če že je, izredno blago in tolerantno do Vlade. To ocenjujem kot popolno sprenevedanje, politikantstvo najslabše vrste. To, kar se danes sprejema, je pravzaprav tudi neke vrste ZUJF za ogrožene. Prej ste veliko besed sprožili proti Zakonu za uravnoteženje javnih financ, ki je posegel samo v nekatere skupine, ki so nad nekim limitom nekega povprečja. Danes ta zakon posega v vse in ni protestov znotraj koalicijskih strank, ni protesta varuha človekovih pravic, ni peticij in ni nekih posebnih protestov, kar pravzaprav kaže, da gre morda celo za neko veliko trgovino. Moram reči, da po moji oceni niso izčrpane vse možnosti, ki so možne, da bi se zagotovila stabilnost državnega proračuna in zmanjšal proračunski primanjkljaj ali pa zagotovil, da bi bil ta v mejah. Mi smo bili že v tem tednu v petek priča neverjetni toleranci koalicijskih strank do bankirjev, ko so spregledali tudi tistim, ki imajo depozite nad 100 tisoč evrov, skozi prste, ki so dali državno jamstvo za to, da bodo ti varčevalci, ki so nadstandardno bogati, poplačani. V tem primeru pa imamo pred sabo neverjetno aroganco oziroma nasilje do tistih, ki si najtežje pomagajo, ki trpijo, niso glasni. Mislim, da pristop, ki se ga je lotila Vlada, pravzaprav kaže samo na to, da razslojujete državo na dve skupini; to se pravi na skupini privilegiranih, za katere s poroštvi države, z državnim proračunom pokrivamo njihove nadstandardne potrebe, in na ostale, se pravi tiste, ki jim jemljete, zato da ta nastanek pokrivate po dolgem in počez. Zanimivo, da kljub vsem tem velikim diskusijam o socialni pravičnosti, o enakopravnosti, o vzdržnosti in tako naprej, mrtvo hladno zagovarjate rešitve, ki so daleč od tega. Daleč od tega! Čudim se Socialnim demokratom, da pri zakonih, ki povzročajo težke socialne krivice, težke socialne bolečine, tako tolerantno dajete podporo tem rešitvam. In po drugi strani se ravno tako čudim Socialnim demokratom, da z veliko lahkoto pritisnete na tipke takrat, ko je potrebno zagotoviti kakšen privilegij bankirjem, pa tudi predsedniku republike, najbrž enemu in drugemu, obema bivšima. Zakaj Vlada ne izčrpa najprej vse tiste možnosti, ki so na razpolago z urejanjem teh nadstandardnih dodatkov – dodatkov ne pravic, ampak dodatkov –, ki jih nekateri dobivajo tudi na osnovi zakona? Zakaj teh zakonov ni mogoče spremeniti? Tisto, kar je nadstandard, tisto, kar je nek privilegiran dodatek, ni človekova pravica, ne sodi v kategorijo zajamčenih pravic in teh rešitev ta koalicija ne predlaga. Če bi predlagali, da bi najprej izčrpali vse te možnosti, ki so na razpolago pri zagotavljanju stabilnosti države, potem v redu, tudi ta zakon je sprejemljiv, tak kot je, ampak, ker se izogibate vsem tistim rešitvam v nadstandardne zadeve, potem zagotovo takšnih rešitev ni mogoče podpreti, zato ker niso izčrpane vse tiste možnosti. Najbrž ni utemeljeno, da ima, recimo, predsednik republike – eden ali drugi, Kučan ali Türk – dodatek približno v višini tisoč 600 evrov mesečno, to se pravi v višini pokojnine, zato ker je bil nekoč predsednik. Nekomu, ki je na socialnem robu, ne damo nobenega odpustka, nobenega odpustka. Državni proračun, kot sem prej dejal, bo zagotovil približno 400 milijonov evrov neto za pokrivanje bankirske luknje v dveh obskurnih bankah. To je bistveno več, kot ste morali in boste morali prihraniti ali pa vzeti državljanom, zato da boste imeli vzdržen proračunski primanjkljaj pri proračunu. Ali je potrebno, da obremenjujemo socialne skupine, da obremenjujemo študente in smo jim dvignili prevoz za 20, 25 % do srednje šole, do fakultete? Je potrebno, da tej kategoriji ljudi, ki niti lastnih prihodkov nima, dvigujemo stroške izobraževanja, materialni strošek, neposreden? Tu, pri privilegiranih skupinah, pa nihče ne trepne z očmi. Skrijete se za floskulo, da je to treba zaradi ne vem kakšnih razlogov, stabilnosti bančnega sistema. Bančni sistem ni stabilen že mnogo let, zato ker je bil upravljan na tak način, ker so se zgodbe na tak način pokrivale: z močjo, lobiji in podobnimi stvarmi. Meni je težko, ko poslušam, ko sem poslušal po letu 2000 te zgodbe o socialni pravičnosti, in to samo zato, ker je bila neka druga vlada, ki je to socialno pravičnost dejansko izvajala. Tako prva Janševa kot druga Janševa vlada je zagotavljala izvajanje drugega ali tretjega člena Ustave, kar zadeva socialno pravičnost in tako naprej. Vse te leve vlade pa tega ne zagotavljajo, ampak izrazito delajo ravno nasprotno. Sklicujejo se na ustavno določbo in sprejemajo zakone, ki so v popolnem nasprotju s to določbo. Morali bi enkrat tudi narediti inventuro. Bilo bi dobro, tudi za nas vse, da bi vlada Alenke Bratušek, in dajem tudi to pobudo, pripravila tabelico vseh ukrepov in učinkov na družinske proračune in na proračune firm, na gospodarske proračune od aprila oziroma marca, ko je prevzela vladanje, pa do sedaj v teh nekaj mesecih. Malo seštejte, koliko je teh posrednih in tudi neposrednih negativnih učinkov na proračune. Zajemite vse obremenitve, ki ste jih predlagali in sprejeli skozi zakone, skozi podzakonske predpise in tako naprej, in boste videli, o kakšnih številkah se lahko pogovarjamo. Malo izračunajte. Ukrepi, ki so, še sledijo. Vse tisto, kar ste spustili bankirjem in pogledali skozi prste, bodo spet plačali državljani skozi nepremičninski davek. Niti ena stvar, ki je bila zanikana oziroma je bila izjavljena, da se ne bo zgodila, pa naj je to govorila predsednica vlade ali kdor koli drug, se je v nekaj naslednjih korakih dobesedno tako realiziralo, kot je bilo po kuloarjih napovedano, čeprav je bilo že prej zanikano. Skratka, tega zakona zaradi razlogov, ki sem jih povedal, ne podpiram; kajti prepričan sem, da bi morali ta zakon zavrniti in naložiti Vladi, da pride z rešitvami, ki bodo najprej počistile z vsemi privilegiji, z vsemi nadstandardnimi skupinami. Ko bomo to naredili, ko bomo to shemo izenačili, potem pa pridejo rešitve, ki lahko zadevajo vse državljane.
Hvala lepa. Gospa Jasmina Opec, za njo gospod Marko Pavlišič.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. O noveli zakona sem že nekaj spregovorila v stališču poslanske skupine, zato se bom v svoji razpravi posvetila predvsem problematiki delavcev migrantom in jo skušala predstaviti tudi nekoliko v širšem kontekstu. Po mnogih stečajih podjetji v Pomurju, predvsem po stečaju Mure, in izgubah delovnih mest smo se v Pomurju znašli v težkem socialnem stanju. Da danes ne govorimo o še večji socialni katastrofi, gre predvsem zahvala sosednji Avstriji in delavcem, ki so se tam zaposlili. Vendar se pri nas v Pomurju trend zaposlovanja delavcev v Avstriji ne zmanjšuje; ravno obratno! Čedalje več ljudi vseh generacij in vseh poklicev odhaja na zaposlitev v Avstrijo. Stanje je prišlo tako daleč, da razne nevladne organizacije več ne organizirajo delavnic, kako ustanoviti lastno podjetje, ampak se čedalje bolj organizirajo razne delavnice na temo, kako najti zaposlitev v Avstriji. Imamo zelo dobro obiskane delavnice Zaposli me, sosed, v začetku oktobra bomo tudi imeli meddržavno konferenco o zaposlovanju v Avstriji. Ker ta država ni sposobna zagnati domačega gospodarstva, je na žalost danes Prekmurje in Pomurje v veliki meri eksistenčno vezano na sosednjo Avstrijo. Rešitev, kot je predlagana v temu zakonu, bo povzročila zgolj troje; ti delavci lahko da bodo dohodek odtujili, tega ne gre spodbujati, ampak dejansko se to dogaja že danes. Lahko se bodo izselili iz države in ne samo plačevali davke drugje, temveč začeli tudi trošiti drugje, ali pa službo zaradi nekonkurenčnosti oprostili in se prijavili na zavod za zaposlovanje. Verjamem, da si nobeden od nas ne želi katerega koli od teh treh scenarijev, zato še enkrat pozivam ministrstvo: ne kaznovati tistih, ki so odšli čez mejo in si tam našli zaposlitev ter, če že želite, razbremenili domačo socialno blagajno. Najdite oziroma najdimo neko drugo, ustreznejšo rešitev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Pavlišič, za njim gospod Frangež.
Hvala za besedo. V zadnjih nekaj urah smo govorili predvsem o davkih. Težka tema, zato bom šel sedaj na eno drugo področje, in sicer bom govoril o moških in ženskah. V 4. členu namreč izenačujemo pričakovano življenjsko dobo moških in žensk na področju življenjskih zavarovanj. To je zahteva evropske direktive zaradi zagotavljanja enakih možnosti moških in žensk. Ne glede na to, da tovrstne aktivnosti glede enakih možnosti v celoti podpiram, pa moram vseeno to spremembo označiti za brco v temo. Zagotavljanje enakih možnosti moških in žensk je nekaj, enačenje moških in žensk pa nekaj drugega. Oziroma če povem drugače: še tako dober zakon mi ne bo dal možnosti, da rodim otroka. In ravno tako se življenjska doba moških in žensk ne bo izenačila, če to zapišemo v zakon. Ne nazadnje pa zakon tudi ne obravnava primerov, ko je pričakovana življenjska doba moškega ali ženske glede na pričakovanje ob rojstvu že negativna. Ob rojstvu namreč moški lahko pričakuje šestinsedemdeset let in pol, ženske pa skoraj triinosemdeset let. Vendar pa tisti, ki to starost doživijo, lahko pričakujejo, da bodo živeli še kakšno desetletje. Zaradi tega navedenega zakona ne postavljam pod vprašaj, predlagam pa, da se v prihodnje razlikuje med zagotavljanjem enakih možnosti moških in žensk in med povsem naravnimi razlikami med moškimi in ženskami In da se to ustrezno strokovno upošteva v nadaljevanju. Hvala.
Hvala lepa tudi vam, gospod Pavlišič, za to popestritev. Izvolite, gospod Frangež, za njim mag. Andrej Šircelj.
Spoštovane in spoštovani! Zakon o dohodnini prinaša nekaj zagotovo polemičnih rešitev. Kot je bilo nakazano že v stališču naše poslanske skupine, z nobeno od treh nismo povsem zadovoljni. Najprej migranti, gotovo je treba njihov položaj posebej presojati, ga upoštevati. Dejstvo je, da so danes tisoči in tisoči naših državljanov soočeni z nujo, da izza naših meja iščejo možnosti svoje vsakdanje eksistence, ker v tej državi usodno manjka njim primernih priložnosti za to, da poskrbijo za svoj socialni položaj, za delo, za nabiranje delovnih izkušenj in ne nazadnje tudi za korektno plačilo. In tukaj je ključni problem te zgodbe. Tisoči ljudi, tudi iz krajev, iz katerih prihajam sam, se vsakodnevno vozi v Gradec ali dlje v Avstrijo, zato da si zaslužijo svojo plačo. V letu 2009 je ta država njihov položaj, potem ko se je tako imenovana Civilna iniciativa Apače več let borila za to, priznala posebno davčno olajšavo, zato da bi breme dvojnega obdavčenja bilo ustrezno upoštevano v naši davčni zakonodaji. To so rezidenti te države, delajo pa v Avstriji in Ustavno sodišče je s svojo odločbo Ustavnega sodišča, ki jo je treba spoštovati, ugotovilo, da je zakon v tem delu diskriminatoren. Tako pred nami ni pravzaprav druge rešitve, kot da odločbo Ustavnega sodišča na takšen ali na drugače način upoštevamo. Osebno pa vendar menim, da je znotraj tega še nekaj manevrskega prostora za to, da najdemo pametne rešitve, ki položaja delovnih migrantov ne bodo čez noč bistveno spremenili in poslabšali. Kar se tiče usklajevanja dohodninske lestvice in davčnih olajšav, v vsakem primeru pričakujemo, da se bo v nadaljnjem usklajevanju tega zakona tekom obravnave v Državnem zboru poiskala rešitev, ki bo pomenila, da je ta rešitev začasna. Da gre torej za enega v nizu protikriznih ukrepov, s katerim se zasleduje cilje javnofinančne konsolidacije. Neusklajevanje dohodninskih lestvic in davčnih olajšav bi v perspektivi pomenilo poslabšanje dohodkovnega položaja naših državljanov. Če to naredimo v enem letu, v dveh letih, zaradi tega ker se strinjamo, da je treba sanirati javne finance, je to dopustno. Če bi pa sprejeli tezo o neusklajevanju za daljše časovno obdobje, pa bi v bistvu danes sprejeli odločitev, da bomo vsako nadaljnje leto državljane po veljavni dohodninski zakonodaji obremenili bolj kot danes. Mislim, da takšne odločitve ne smemo sprejeti. Zato ponujamo v razmislek možnost, da končni rok tega ukrepa vežemo na, recimo, doseženo gospodarsko rast, skratka na čas, ko bo grožnja javnofinančne in gospodarske nestabilnosti mimo. V vsakem primeru pa se mi ne zdi smiselno, da bi nekaj, kar je danes obstajalo kot nesporna statistična kategorija, inflacija je šla gor in temu primerno so se prilagodile tudi dohodninske lestvice in davčne olajšave, da bi to razumeli kot nekaj, čemur se naši državljani in mi v njihovem imenu za ves čas odpovedujemo, ali da bi to popravljali z vsakoletnimi napornimi usklajevanji s socialnimi partnerji in nato sprejeli v Zakonu o izvrševanju proračuna. Meni se zdi ta rešitev nesmiselna, mislim, da je v sistemu dobro imeti avtomatične stabilizatorje in tako kot lahko hvalimo vlogo avtomatičnih stabilizatorjev takrat, ko korigirajo v pozitivno smer odhodke javnih financ, verjamem, da moramo po isti logiki vlogo teh stabilizatorjev priznati tudi takrat, ko zadevajo nesporen položaj naših ljudi in njihovih povračil iz dohodninske blagajne oziroma plačil in možnih povračil. Kar se tiče tretje točke, ki jo prinaša ta zakon, smo v stališču opozorili na to, da je treba tudi pri dohodninski obravnavi izenačiti obravnavo odpravnine, ki izhaja iz pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas, in pogodbe o zaposlitvi za določen čas. Če smo z reformo trga dela, z izjemnim napredkom, ki je bil dosežen pri Zakonu o delovnih razmerjih, pri enaki obravnavi zaposlitve za nedoločen čas in zaposlitve za določen čas dosegli ta napredek, potem je smiselno in edino pravilno, da takšno logiko in takšno ureditev spoštuje tudi ostala področna zakonodaja. Se pravi, na prvem mestu seveda tudi davčna politika. Verjamem, da je pri tem mogoče odpirati zelo zanimive politične razprave. To pa je tisto, kar so gabariti, ki jih v to razpravo ponujamo Socialni demokrati, in sem prepričan, da bo tudi modra Vlada, če želi biti modra, prisluhnila opozorilom, ki prihajajo iz teh klopi. Temu je ne nazadnje namenjena splošna obravnava zakona.
Hvala lepa, gospod Frangež. Na vrsti je mag. Šircelj.
Hvala lepa za besedo. Danes govorimo o spremembi Zakona o dohodnini in spet govorimo o tem, koliko bodo ljudje dobili manj dohodka, koliko manj realnega dohodka, in glede na to, da je to enostranski poseg v minimalno plačo, bodo tisti, ki imajo minimalno plačo in koristijo izključno splošno olajšavo, letno dobili približno 20 evrov manj, kar seveda pomeni, da se znižuje minimalna plača. To je vsekakor eden izmed ukrepov, ki znižuje realni dohodek ljudi. Tudi junija oziroma julija, ko se je dvignil davek na dodano vrednost za 2 % točki, so bile informacije, da bodo ravno tako ljudje plačali približno 2 evra več, kar pomeni, da bodo na eni strani plačali več zaradi dviga davka, na drugi strani bodo imeli manjši realni dohodek. 44 tisoč ljudi prejema minimalno plačo in 44 tisoč ljudi bo imelo manjši realni dohodek. Popolnoma logično je, da je ta zakon in ta zakonodaja neusklajena s socialnimi partnerji. To, da je neusklajena s socialnimi partnerji, seveda pove veliko; pove, da ta vlada prihaja z zakoni, ki vplivajo na dohodkovno stran posameznikov in posameznic, jim dejansko znižuje standard, ampak sistema ne uskladi s socialnimi partnerji. To seveda pomeni, da je ta predlog, da se lestvica in olajšave ne usklajujejo z inflacijo oziroma to usklajevanje ni avtomatično z življenjskimi stroški. To seveda pomeni, da gre tukaj verjetno za zelo avtokratsko vodeno vlado, ki ne glede na to, kaj ljudje menijo in pravijo, prihaja s svojimi rešitvami. Vedno je treba povedati, kaj ljudje tudi dobijo, od teh 30 milijonov. Kaj bo za ljudi bolje zaradi tega, ker bodo bolj obdavčeni s 30 milijoni? Ali bodo dobili boljše storitve države? In ko govorimo o 30 milijonih, moramo na drugi strani reči, da se je z lahkoto, se bo z lahkoto dalo 400 milijonov za bankrot dveh podjetij, dveh bank, o čemer smo govorili v petek. Skratka, nabral se bo denar od ljudi z minimalnimi povprečnimi plačami, zato da se bo financiral bankrot bank. To imajo ljudje pravico vedeti. Nimajo pa pravice vedeti, zakaj sta šli dve banki v bankrot in kdo je tisti, ki jih je dejansko s svojo politiko poslal v bankrot. Tako je tukaj ta grda stvar. Ta grda stvar pri tem zakonu pa je, da dejansko, če se ne usklajuje lestvice in če se ne usklajujejo olajšave, dejansko ta dohodek posameznikov zajeda davek postopoma, ampak vedno bolj in bolj in na dolgi rok bi dejansko ljudje plačali ogromne vsote davka in bi se jim lahko dejansko prepolovili njihovi dohodki. Ko govorimo o delavcih migrantih, predvsem v Avstriji, bi vsekakor rad omenil, res je, da je bila 2-krat omenjena rešitev, ki je bila sprejeta leta 2009, vendar treba je vedeti, da prva rešitev glede migrantov je bila sprejeta leta 2007, potem pa se je popravila in se je na novo opredelila ta rešitev, vendar prva rešitev je bila leta 2007 in je bila celo takrat večja olajšava za delavce migrante. Edina rešitev tukaj je, da se z Avstrijo sklene dodatek k sporazumu o izogibanju dvojne obdavčitve. Kot vem, imajo Avstrijci za svoje delavce dejansko tako urejeno in ne razumem, zakaj ne bi to moglo biti dvostransko, ker za njih že takšna določba velja. Mislim, da je bilo tukaj veliko zamujenega, in mislim, da tudi ni realnih osnov, zakaj ne bi Republika Avstrija sprejela takšnih rešitev. Kakor koli že, mora biti pa seveda tudi hotenje z naše strani, da se ta zadeva uredi. Jo je pa treba urediti. Glede na to, da je tudi veliko pripomb s strani koalicije, glede na to, da ta zakon ni usklajen s socialnimi partnerji, glede na to tudi, da je rešitev, da bi to veljalo samo nekaj časa ali da bi to bilo vezano na rast bruto družbenega proizvoda ali kaj podobnega, se bojim, da bo to tolikšno, tako dolgo obdobje, da bo revščina preplavila to državo, še posebno, če bo ta vlada sprejemala takšne predloge in jih pošiljala v državni zbor. Zaradi neusklajenosti v koaliciji glede tega zakona, zaradi tega, ker ni usklajeno s socialnimi partnerji, predlagam, da ta zakon umaknete iz procedure, da Vlada pripravi analize, o katerih smo danes veliko govorili, in da enostavno poišče 30 milijonov. Iščemo 30 milijonov in 30 milijonov se da najti nekje drugje; lahko se zmanjšajo privilegiji in se bo našlo 30 milijonov, lahko se izboljša javno naročanje in se bo našlo 30 milijonov, lahko se zmanjšajo materialni stroški, pa se bo našlo. Dejansko se lahko teh 30 milijonov pridobi tudi s tem, da se izboljša vodenje, upravljanje državnih podjetij. Z lahkoto se jih. Tukaj pa ta vlada na eni strani govori o svojih ukrepih, na drugi strani dela popolnoma druge zadeve in poseže v vse plače v državi, v vseh dohodke v državi, dodatno obdavči vse davčne zavezance in dodatno obdavči tudi tiste, ki imajo najmanj ali ki imajo komaj za preživetje. Zaradi tega, še enkrat, predlog: zmenite se in umaknite ta zakon iz nadaljnje procedure in poiščite 30 milijonov. Z nasveti vam bomo pomagali, kje jih najti, nekaj sem jih že povedal. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi besedo še predstavnica Vlade? Državna sekretarka gospa Vraničar, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Še nekaj zaključnih komentarjev z moje strani na posamezne trditve, ki so bile izpostavljene. Ko govorimo o danes največkrat obravnavani rešitvi, ki jo predlaga predlog zakona, to je ukinitvi avtomatične indeksacije, naj še enkrat poudarim: gre za ukinitev avtomatizma. Ne gre za ukinitev indeksacije kot takšne. O tej se bo lahko odločalo vsako leto sproti, ne nujno in samo zaradi inflacije, ampak bo mogoče upoštevati tudi druge razloge, zaradi katerih bi bilo primerno, da se tako lestvica kot tudi olajšave uskladijo z določenim koeficientom. Danes ob nespremenjeni nominalni bruto plači rešitev, kot jo vsebuje predlog zakona, pomeni, da bo vsakdo prejel nespremenjeno nominalno neto plačo, če se njegove okoliščine niso v ničemer spremenile – druge okoliščine. Torej, ne govorimo o dodatni obremenitvi, ampak govorimo o tem, da se obremenitev za posameznega zavezanca ob nespremenjeni plači ne bo znižala. Pri zavezancu z minimalno plačo, ki uveljavlja samo splošno olajšavo, za 1,65 evra na mesec, pri zavezancu s plačo v višini sedmih povprečnih slovenskih plač pa za 18,32 evra na mesec. Govora je bilo o prepolovitvi dohodkov zaradi ukinitve avtomatične valorizacije. Spomnimo se, te avtomatične valorizacije niso bile vključene samo v ta zakon, ampak tudi v nekatere druge predpise in uvedene vanje v pogojih visoke inflacije. Danes je inflacija sorazmerno nizka in rešitev, ki je predlagana v predlogu zakona, ne pomeni, da tovrstnih valorizacij nikdar več ne bo, ampak pomeni, da bo lahko prišlo do teh valorizacij, kadar bomo skupno ugotovili, da so primerne in vsako leto sproti se bo lahko v Zakonu o izvrševanju proračuna določil koeficient, s katerim se bodo olajšave valorizirale oziroma spremenili mejni zneski posameznih davčnih razredov. Druga tema, ki je bila danes večkrat izpostavljena, je vprašanje davčne obravnave delavcev migrantov. Res je, ljudje so se iz različnih razlogov odločili, da poiščejo možnost za zaposlitev izven slovenskih meja, vendar hkrati ohranjajo svoje stalno prebivališče in sedež svojih drugih interesov v Sloveniji, koristijo tudi javne storitve v Sloveniji. Rešitev, kakršno smo v pogovorih s predstavniki ljudi, ki so zaposleni v tujini, poskušali najti v letu 2009, je Ustavno sodišče zdaj razveljavilo z argumentom, da ni posebej utemeljenih razlogov za drugačno obravnavanje. Mi smo se s predstavniki delavcev migrantov na ministrstvu sestali, razpravljali o možnih različnih rešitvah in te pogovore nadaljujemo. Nesporno pa je treba rešitev, za katero je Ustavno sodišče presodilo, da je neustavna, odpraviti. S kakšno novo rešitvijo bomo lahko to rešitev nadomestili, če bomo našli možnost, bomo poskušali zadeve urediti čim prej. Zavedati pa se moramo tudi tega, da reševanje situacije skozi spremembo konvencije o izogibanju dvojnemu obdavčevanju z Republiko Avstrijo ne pomeni oprostitve plačila dohodnine za dohodke teh zavezancev, ampak pomeni samo dogovor, katera država, ali Slovenija ali Avstrija, ima pravico te dohodke obdavčiti, pač v skladu s svojo zakonodajo. Zaradi tega ne govorimo o oprostitvah, ampak govorimo o tem, katera država se odpove davku, zato da davek dobi druga država. Kar se tiče izenačitve položaja odpravnin za delo za nedoločen čas v primerjavi z delom za določen čas, se mi absolutno strinjamo, da je treba te odpravnine izenačiti v njihovem tretmaju z vidika obračunavanja javnih dajatev od tovrstnih odpravnin. Ampak prav je, da je ta izenačitev v celoti, ne samo na dohodnini, ampak tudi v zvezi s prispevki za socialno varnost. Iščemo rešitve, usklajene oziroma v sodelovanju z Ministrstvom za delo, z Ministrstvom za zdravje in socialnimi partnerji. Dogovor je, če rešitev najdemo, bomo predlagali že v tej noveli, da preko amandmaja zadevo uredimo. V nasprotnem primeru bo to predmet nadaljnjih usklajevanj. Na kratko samo še o pravici do splošne olajšave, ki naj bi si jo zaslužili z zbiranjem računov. Upam, da vemo, da to pomeni dodatno hudo breme za tiste z najnižjimi dohodki. Ti bodo težko zbrali za 3 tisoč ali 4 tisoč evrov davčne olajšave računov, ki bi bili primerni za to, da se uveljavijo kot davčna olajšava, tisti z visokimi dohodki pa brez dvoma relativno hitro in enostavno. Zaradi tega je treba te pobude zelo natančno premisliti, preštudirati in se do njih opredeliti. Že tekom razprave je bilo zagotovljeno, da bo ministrstvo za drugo obravnavo ob predpostavki, da bo zakon dobil podporo za nadaljnjo obravnavo, da bomo pripravili zahtevane izračune in jih takrat tudi ustno in pisno obrazložili. Hvala lepa.
Hvala lepa, državni sekretarki. S tem smo izčrpali tudi seznam prijavljenih razpravljavcev. Vendar čas še ni potekel in vas sprašujem, če želi še kdo razpravljati. Še kdo? Mislim, da je bolje, da odpremo možnost za prijavo. Izvolite. Prijavljenih je 29 razpravljavcev, bomo vprašali tehnične službe glede razpoložljivega časa. Mislim, da ne bo za vse 5 minut, pač pa ima posamezni razpravljavec na voljo minuto in 36 sekund. Prvi je na vrsti mag. Andrej Šircelj.
Hvala lepa. Še enkrat, enostavno apel koaliciji in Vladi, da ta zakon vzame iz nadaljnje obravnave in ga enostavno pozabi in poišče 30 milijonov na drugih področjih.
Hvala lepa. Gospod Darko Jazbec, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Moram reči, da sem danes kar poslušal to, in ne moti me toliko vsebina kot pa toliko sprenevedanja na opozicijski strani. Za te čezmejne delavce bi rekel, da je njihovo število najbolj naraslo v letu 2011. Oni delajo zunaj in imajo vse javne dobrine in javno šolstvo, zdravstvo tukaj, tako da tu je treba najti nek dialog. Slišal sem, da se je popolnoma nesmiselno se ukvarjati z odločbo Ustavnega sodišča. Tudi to se mi zdi zelo čudno. Večkrat je bilo opozorjeno s strani opozicije, da moramo sešteti vse učinke teh zakonov. Opozoril bi na ZUJF, kjer ni bilo niti mogoče sešteti multiplikacijskih učinkov skoraj 40 zakonov, ko se je sprejemal. Tako je primerjava praktično nemogoča. Hvala lepa.
Hvala lepa. Večina poslancev se sedaj odjavlja od besede. Samo trenutek. Franc Jurša je naslednji na vrsti [[...]] [[oglašanje iz klopi]]
Hvala lepa. Bom počakal, da se gospodje med klopmi dogovorijo in da potem dobim možnost, da tudi jaz nekaj besed povem o tem, kar mislim o noveli zakona. Na samem začetku bi želel povedati, da bi pričakoval od predlagatelja boljše ocene in analize, ki so izredno, izjemno skope ali bolje rečeno slabe oziroma neprimerne. Namreč, ne gre za poseg majhnega pomena, poseg bo prizadel vsakega davkoplačevalca, davčnega zavezanca. Ravno zaradi tega bi pričakoval konkretnejše obsežnejše analize, ki bi temeljile na konkretnih izračunih. No, obljube so bile dane in pričakujem, da se bo to tudi storilo. Ta novela pomeni zmanjšanje neto plače, s tem pa tudi istočasno pomeni, da bo potrošnja v državi po posamezniku še manjša. Žal se tudi tokrat lomi na plečih malega človeka, delavca, upokojenca, študenta, pa če hočete tudi prejemnika socialne pomoči. Rešuje se na tem večletna kriza in njene posledice. Ni čudno, da v naši poslanski skupini na osnovi mnenja javnosti ocenjujemo, da je to prekrit mini krizni davek. V tej fazi bom težko podprl novelo, bom pa jo, seveda s tem, da pričakujem, da bo prišlo do konkretnejših sprememb. Tisto, kar sem rekel [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa vam. Minuta šestintrideset je res zelo malo časa. Naslednji je na vrsti Marko Pavlišič, izvolite.
Hvala. Še nekaj o davku, če smo že prej govorili bolj o neki drugi temi, ki je sicer povezana z dohodnino. Nekateri pravijo tem spremembam tudi mini krizni davek, sam pa pravim, da je boljše, da imamo mini krizni davek, kot da imamo maksi krizni davek. Če vržemo številke skupaj, vidimo, da pride dejansko za povečanje obdavčitve pod 1 % oziroma še bistveno manj, kar pomeni, da ne gre za tako veliko spremembo. Vsaka sprememba, vsak dvig davka je definitivno nezaželen, vendar moramo izbirati med različnimi ukrepi. Rekel bom, da imamo bolj zaželene in manj zaželene; ta je eden takšnih lažjih oblik. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Mirko Brulc, izvolite.
Spoštovani! Tisti, ki sočustvujete s tistim delavci, ki hodijo v Avstrijo, vas vprašam, če veste, koliko delavcev hodi v Italijo. Pa se o tem danes nič ne govori. Res je, da je tam veliko dela na črno, ampak k zobozdravniku, v šolo in tako dalje hodijo pa v tej naši domovini. Tako je treba biti realen, je treba videti, kakšne so te obremenitve. Kot je bilo že rečeno, z Avstrijo bi se bilo potrebno dogovoriti o tem, da niso dvakrat obdavčeni. Ampak, zakaj bi se prav naša država odpovedala v celoti davku, pa tudi ne vem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Barbara Žgajner Tavš, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Vlada Janeza Janše je v mandatu 2004–2008 sprejela vrsto ukrepov, s katerimi je želela razbremeniti kapital in gospodarstvo. Bom omenila samo en davek; davek od dohodka pravnih oseb se je zmanjšal oziroma postopno zmanjšal, ker naj bi dosegli konkurenčnost, četudi je v Evropi znano, da to ni ključni ukrep za dvig konkurenčnosti. Dosegli nismo dviga konkurenčnosti, slovensko gospodarstvo ni prosperiralo, nasprotno! V proračunu je bila ne samo zaradi tega ukrepa, zaradi vrsto ukrepov večstomilijonska luknja. Ko vas moti, kolega Tanko, ga ni v dvorani, akcija s položnicami. Ja, leta 2008 sem želela zelo jasno povedati, da je treba sprejeti spremembo pokojninske zakonodaje. Mimogrede, leta 2007 je guverner Banke Slovenije opozarjal vlado Janeza Janše, da je Evropo zajela recesija in da se mora tudi Slovenija z ukrepi pripraviti na recesijo. Navkljub jasnim mesečni opozorilom vladi Janeza Janše je ta ista vlada leta 2008 v volilnem letu sprejemala populistične ukrepe, s katerimi je dodatno obremenila proračun. Če bi se Slovenija pravočasno pripravila na recesijo, verjamem, da tako nepriljubljenih ukrepov danes ne bi bili prisiljeni sprejemati.
Hvala lepa. Replike ni v tem delu. Bi pa rada vse opozorila, da govorimo o dohodnini in ne o ukrepih vlade Janeza Janše. Nadaljujemo. Proceduralno.
Spoštovana podpredsednica! Proceduralno najprej predlagam, potem pa bom obrazložil, da nemudoma parlamentarne službe razdelijo protikrizne predloge zakonov, ki jih je jeseni leta 2008 vlada Janeza Janše razdelila in poslala v ta parlament, parlament je potem dva tudi sprejel. Enega med drugim, tega o zajamčenih vlogah državljanov, da smo s tem ohranili stabilnost finančnega sistema. Predlagam, da se z dokumenti negirajo te nesmiselne trditve poslanke, ki je zavajala slovensko javnost. Namreč, vlada Janeza Janše je v jeseni leta 2008 sprejela pakete ukrepov proti gospodarski krizi. Takrat smo dodatno zniževali davčne stopnje, zagotavljali stabilnost finančnega sistema in v štirih konkretnih smereh je ta stvar šla. To je ta parlament dobil, parlament je v novi sestavi Boruta Pahorja dva izmed teh zakonov podprl, dva, o dodatnem zniževanju davkov, pa žal ne. Zato bi res prosil, da se ta informacija posreduje na klop in se s tem tudi z dokumenti negira te trditve, ki so za lase privlečene.
Hvala lepa, gospod Vizjak. Samo še pojasnilo. Vaš predlog ni v skladu s poslovnikom, zato tega predloga ne bomo dali. Vsekakor pa delujemo v tako imenovani e-upravi in vabim vse poslanke in poslance, da si te ukrepe ogledajo na spletu. Izvolite, gospod Šircelj, postopkovni predlog.
Ja, postopkovno. Moj postopkovni predlog je, da se razdelita zaključna računa proračuna za leto 2007 in za leto 2008 in da bo gospa poslanka lahko tam videla, da je bil proračun celo pozitiven in da ni govora o kakršni koli stomilijonski luknji, o čemer je dejansko govorila. To je največje zavajanje javnosti, kajti takrat so bile javne finance pozitivne in imele so celo določen presežek in ni bilo nobenega primanjkljaja. Mislim, da je ta parlament tudi sprejel zaključni račun proračuna in verjetno tudi glasoval. Zaradi tega še enkrat, postopkovno, da se to razdeli in da bodo poslanke in poslanci videli, kakšen je bil [[...]]
Hvala lepa. Tako pelje pot, če ne govorimo o vsebini, ki je na dnevnem redu. Vendar tudi vaš predlog ni v skladu s poslovnikom. Vse je, kot rečeno, na spletu. Nadaljujemo z razpravo [[...]]Samo moment – in s tem množice odjavljenih. Dr. Ljubica Jelušič, izvolite.
Najlepša hvala. Precej je bilo govora, da spremembe Zakona o dohodnini tokrat prizadevajo najbolj revne prebivalce te države. Rada bi opozorila, da se bodo te spremembe najbolj poznale v družinskih proračunih srednjega razreda. Hvala.
Hvala lepa. Sedaj pa je na vrsti mag. Andrej Vizjak. Se opravičujem, mag. Katarina Hočevar je še prej.
Hvala za besedo. Odpravlja se avtomatska indeksacija, kar pomeni, da bomo pri dohodnini državljani plačevali več. Vendar so ti zneski veliko veliko manjši, kot če bi uvedli krizni davek, za kar sem pa vesela, da ga je Vlada umaknila z dnevnega reda. Sicer pa kot poslanka bom vedno znova opozarjal to vlado na tisto zavezo, ki jo je dal tudi finančni minister, da bomo naredili eno tretjino na prihodkih in dve tretjini na odhodkih. Hvala.
Hvala lepa. Zdaj pa res mag. Vizjak in potem gospod Pojbič.
Hvala lepa. V prejšnjem mandatu sem bil minister za delo, družino in socialne zadeve in smo predlagali tudi vrsto rezov v pravice s tega področja, vendar nikdar in nikoli nismo predlagali reze v socialno najšibkejše oziroma tudi prejemnike dohodkov tam pri minimalni plači; to se pravi teh najnižjih dohodkov. Vlada, s katero sodelujejo Socialni demokrati in tudi drugi, reže sedaj že v drugem primeru tudi v to sfero socialno najšibkejših. Minimalna plača posameznika, ki uveljavlja zgolj splošno olajšavo, se bo znižala za približno 20 evrov in ob že sprejetih drugih ukrepih se bo tudi poznalo to v teh škarjah, kajti stroški naraščajo zaradi dviga davkov in ostalih stvari. Govorim seveda o realnem padcu, to se pravi padcu, kaj se s tistim denarjem da kupiti. Res je že, da nominalno lahko stvari ostanejo iste, vendar realno padajo. To se pravi, za tisti denar se dobi manj. In lahko vi slepite ljudi s tem, da bodo imeli iste cifre, vendar če se bo s tistimi evri dalo manj kupiti, bodo oni v socialno slabši poziciji. To se pravi, namesto da bi iskali rešitve v zagonu gospodarstva, rešujete proračun v smislu obremenjevanja tudi socialno najšibkejših in se res čudim, kako vsi ti danes oziroma nekdaj socialno čuteči, danes na nek način tiho in z muko ali s težavo podpirajo te nesmiselne predloge.
Hvala lepa. Še gospod Pojbič. Izvolite.
Hvala. Tega zakona ne bom podprl, ker je antisocialen, nesprejemljiv za večino državljank in državljanov Republike Slovenije. Poglejmo, kako ta vlada podpira socialno ogrožene skupine v naši državi: najprej, dvig DDV je prizadel čisto vse, upokojence, delavce, socialno ogrožene; nadzorovana likvidacija Factor banke, Probanke od 400 milijonov do milijarde evrov iz žepov teh najbolj ogroženih, povečanje obremenitve gospodarstva – ta zakon imamo danes na mizi, povečanje obremenitve prebivalstva – ta zakon imamo danes na mizi, ukinitev davčne olajšave rezidentom, zaposlenim v Avstriji in Italiji, znižanje minimalne plače, da ne govorim o davku na nepremičnine. So to ukrepi socialne politike? So to ukrepi te vlade, te koalicije? So to socialni ukrepi? Naj mi to nekdo razloži! Poglejte, kaj je dejal gospod Lukšič. "Socialni demokrati absolutno zavračamo razpravo o posegih v minimalno plačo, ki v delavcih vidi le stroške in v tej v tel luči pozdravljam sindikalno napoved demonstracij," je bil na novinarski konferenci odločen prvak SD Igor Lukšič. In poglejte, kaj počenjajo danes Socialni demokrati v parlamentu! Podpirajo zniževanje minimalne plače. Ravno tako počenja Pozitivna Slovenija. Smo proti enostranskemu posegu v minimalno plačo, je bilo danes objavljeno v Dnevniku. In lepo vas prosim, lepo vas prosim, iz tega zelo jasno izhaja, da nas ima ta vlada in ta koalicija in ves ta slovenski narod za popolne norce. Govorite eno in delate povsem nekaj drugega. Naj vam bo nerodno!
Hvala lepa, gospod Pojbič. S tem smo zaključili tudi z drugim krogom razprav. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali čez pol ure, to je natanko ob 18.30 minut. Do takrat pa prekinjam sejo.
Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da najprej preverijo delovanje glasovanjih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 17. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o povračilu škode osebam, ki so bile izbrisane iz registra stalnega prebivalstva Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o povračilu škode osebam, ki so bile izbrisane iz registra stalnega prebivalstva, je primeren za nadaljnjo obravnavo. Sprašujem poslanke in poslance, če želi kdo obrazložiti glas? Želite, gospod Grims. Še kdo? Gospod Grims v imenu poslanske skupine, izvolite.
Hvala. Zakona v Poslanski skupini SDS seveda ne bomo podprli. Spomnil bi, da je zakon, ki govori o povračilu škode, torej o odškodnini, plod desetletnega zavračanja vseh predlogov, ki smo jih dali v SDS, vseh pozivov k iskanju konsenza in da se danes celo s strani Vlade, ki ste jo sami postavili, priznava, da obstaja, če gredo stvari narobe, kot se je izrazil minister, možnost tudi, da odškodnine presežejo milijardo evrov. Takrat, ko je bil čas za drugačne rešitve, ko bi bile možne, ko bi se dalo sprejeti ustavni zakon, ste to zavračali z obrazložitvijo, da odškodnin nikoli ne bo, ker jih ne more biti. Citat, da so to pravljice; bili smo obtoženi, da smo lažnivci. Plod te arogance bo torej v trenutku, ko je država v težavah, še izjemno hudo dodatno breme, ki je pri teh veliko točkah zelo kritična. Po eni strani se dotika konkretnih človeških usod, ki so lahko tudi zelo tragične, so bile lahko žrtve napak, po drugi strani pa zajemajo – ker ste vse stlačili v en kotel in to je bil tudi vaš cilj – tudi tiste, ki so bili agresorji v času vojne za samostojno Slovenijo, ki so kalkulirali sami ali na račun svojih bližnjih, na račun svoje domovine. To seveda ni združljivo z modernim pravom in to odpira vrsto vprašanj, na katere bi pričakovali ustrezen odgovor. Evropa je izgubila živce, na nek način sodba Evropskega sodišča to dokazuje, ampak to ne pomeni, da smo zdaj dolžni kar vsem in počez priznati, da so bili žrtve neke napake. Nasprotno! Še vedno bi morali pogledati, kaj in v katerem obdobju je kdo počel, kaj in v katerem obdobju je kdo storil, in da bi se na ta način doseglo cilj, ki bi moral biti že cilj od začetka; da se popravijo napake, krivice, če so bile dejansko storjene in kjer so bile. Da pa nihče, ki je kalkuliral na račun samostojne Slovenije ali jo celo napadel z orožjem, iz tega ne more vleči kakršno koli korist. Naša dokončna odločitev o zakonu, za katerega sicer verjamem, da ga boste potrdili in zato tudi nosili vso odgovornost, bo odvisna od nadaljnjih odločitev o amandmajih, ki jih bomo seveda vložili v naslednji fazi obravnav, takrat ko bomo odločali o blaginji vseh, kajti gre za milijardo evrov, za odškodnine, za katere ste trdili, da jih ne bo, ker da jih nikoli ne more biti.
Hvala lepa. Gospod Presečnik v imenu poslanske skupine, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Že prej v razpravi sem rekel, da vse te razprave o tako imenovanih izbrisanih – da ne bom popravljen, ker jih imenujemo "tako imenovani", ker sicer je beseda bolj dolga in jaz nič slabe s tem ne mislim –, s to večno razpravo zagotovo delamo škodo ugledu Slovenije in zaostrujemo politično ozračje v Sloveniji že mnogo mnogo let. Glede na to, da so primeri silno različni, prej je ena od kolegic rekla, da obstajajo tri kategorije. Zagotovo še bistveno več kategorij izbrisanih obstoja in zaradi tega sem trdno prepričan, da bi bilo treba reševati posamezne primere kot individualne primere. Vendar, žal smo ta vlak zamudili, to bi morali že davno prej opraviti. Zdaj imamo pač naročilo, če hočete, ali pa sklep, ali odločbo Velikega senata Evropskega sodišča za človekove pravice in je treba na tem področju nekaj storiti. V poslanski skupini smo presodili, da to, kar imamo zdaj na mizi, kar je pripravljeno, je treba v prvi obravnavi podpreti, mogoče se bodo našle še kakšne boljše rešitve za nadaljnjo obravnavo, to v drugi obravnavi pričakujemo. Kot rečeno, pa je treba to zadevo premakniti naprej, da ne bi spet ponavljal tega, kar sem že prej govoril. Kot rečeno, zamudili smo vlak, da bi zadeve, da bi probleme posameznikov, ki so zagotovo bili, reševali individualno. Zdaj je na nas, da rešimo približno na ta način, kot imamo pripravljen predlog zakona za prvo obravnavo. Kot rečeno bomo v poslanski skupini prvo obravnavo potrdili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Gospa Potrata, želite v imenu poslanske skupine? Izvolite, gospa Potrata.
Poslanska skupina Socialnih demokratov bo zakon v prvi obravnavi podprla. Obžalujemo, da nismo uspeli ujeti roka, ki ga je postavilo Evropsko sodišče za človekove pravice, ki je v svoji sodbi tudi ugotovilo, da obstaja pravna praznina, zato ker nimamo urejene odškodninske sheme za tiste, ki jim je bila z izbrisom iz registra stalnega prebivalstva storjena krivica. Ugotovljena je bila krivica, 26. člen Ustave določa, da je država dolžna krivico popraviti, zakon iz leta 2010 je razreševal statusna vprašanja, Socialni demokrati obžalujemo, da obstajajo še posamezniki, ki kljub sprejetemu zakonu ne morejo urediti svojega statusa. In zdaj je na vrsti zakon, ki bo uredil odškodnine. Minister Virant je v imenu predlagateljev tudi pojasnil, da tudi tolikokrat omenjani ustavni zakon ne bi razrešil tistega, kar so predlagatelji ustavnega zakona pravzaprav želeli doseči. Hoteli so izključiti vsako možnost za odškodnine, ustava to zapoveduje in bi tako naše Ustavno sodišče kot Evropsko sodišče za človekove pravice lahko spoznalo takšno določbo za nesprejemljivo in nezakonito. V imenu predlagatelja je bilo tudi povedano, da je tako, kot je zdaj odškodninska shema zastavljena, to za slovenski proračun še vedno zelo velika obremenitev, bil pa je znesek, o katerem je bilo govora, bistveno nižji, mislim, da je bilo rečeno petinsedemdeset milijonov evrov, poudarjam veliko, ampak milijarde bodo, če bodo iztožene tiste pravice, ki jih bodo uveljavljali posamezniki na Evropskem sodišču za človekove pravice, če ne bomo mi sposobni zadeve urediti tako, da bi bila sprejemljiva za veliko večino prizadetih. Še enkrat, mi bomo zakon v tej obravnavi podprli. Hvala.
Hvala lepa. Še gospod Möderndorfer v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa, predsedujoča. V Pozitivni Sloveniji bomo podprli ta zakon, obžalujemo pa, da se to ni urejalo že deset ali petnajst let nazaj. Je pa grozljivo poslušati razne insinuacije in napovedi in zopet tisto, kar smo navajeni z leve strani poslušati, to je eno samo navadno strašenje. Nihče, prav nihče v tej državi nima pravico in ni imel pravice, da naredi to, kar je naredil in kar se je zgodilo tem ljudem. Bi pa zelo rad videl tiste, ki danes oponirajo in delijo na eno ali drugo stran, da se vsaj virtualno jim to zgodi za eno uro, da bi občutili vsaj delček groze teh ljudi, ki se jim je to dogajalo. Sam sem prepričan, da bo minister prišel s prenovljenim zakonom, z dodatnimi pripombami, ki so bile v sami razpravi dane, in s predlogom, ki bo to urejal tako, kot se za moderno, sodobno in razvito državo, za katero se hočemo imeti, tudi spodobi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Lahko preidemo na glasovanje? Glasujemo. Navzočih je 75 poslank oziroma poslancev. Za je glasovalo 49, proti pa je bil 1 poslanec oziroma poslanka. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel, zato bo Predlog zakona dodeljen v obravnavo Odboru za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo kot matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujemo to točko dnevnega reda. Nadaljujemo pa s prekinjeno 15. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dnem 23. 9. 2013. Želi kdo pred glasovanjem besedo? Gospod Šircelj, odločamo oziroma razpravljamo, imate besedo k 7. členu. Izvolite, obrazložitev glasu.
Hvala lepa. Zakon oziroma novela Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb dejansko ima rešitev, da se zaustavi zmanjševanje davčne stopnje, ki bi se morala zmanjšati v naslednjem letu na 16 % in v letu 2015 na 15 %. S tem amandmajem, ki ga je vložila Slovenska demokratska stranka, se želi narediti to, da bi te posledice, po našem mnenju slabe posledice, nekoliko omilili in bi dejansko nadaljevali z znižanjem stopnje davkov od dohodkov pravnih oseb. Gre namreč za to, da dobički v slovenskem gospodarstvu padajo, da ima vedno več podjetij izgubo, da je število nezaposlenih in stečajev vedno večje in to pomeni za slovensko gospodarstvo slab znak. Prav tako pomeni slab znak tudi za Ministrstvo za finance oziroma proračun Republike Slovenije, ker dohodki iz davka od dohodkov pravnih oseb dejansko padajo in so se v zadnjih dveh letih oziroma štirih letih več kot prepolovili. To pomeni, da mora proračun dobiti prihodke iz drugih naslovov, od drugih davkov, kar se dejansko tudi dogaja. Padanje stopnje oziroma zaustavljanje zniževanja stopnje davka od dohodkov pravnih oseb pa je izredno slab signal predvsem tistim, ki želijo v Slovenijo investirati, ki so naredili tudi svoje industrijske projekte in ki so v te projekte računali 15-odstotno stopnjo oziroma 15-odstotno stopnjo leta 2014. Sprememba pogojev poslovanja za investitorje pomeni, da morajo vse skupaj na novo narediti in to bo prineslo k temu, da bo investicij v državi še manj in da bo bruto družbeni proizvod dejansko še naprej padal. Zato bomo v Slovenski demokratski stranki ta amandma podprli.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Bom odprla prijavo. Prijavite se, prosim. Prijavljate se v imenu poslanske skupine. Gospod Jerko Čehovin v imenu Poslanske skupine Pozitivna Slovenija.
Hvala. V Pozitivni Sloveniji bomo glasovali proti temu amandmaju. Potrdili bomo pa potem drugi del. Namreč, v tem amandmaju teoretično piše, da naj bi se stopnja znižala še naslednje leto in potem še naslednje leto. Po našem mnenju je 17-odstotna stopnja primerna. Mi ne vračamo in ne povečujemo davkov ne na 18 %, ne na 20 %, kot je bil, ampak bo ostal na 17%. Po našem mnenju ta davek, še zlasti, ker je njegova efektivna stopnja 12 %, primeren in ni tisti, ki bi vplival na naložbe v slovensko gospodarstvo. Toliko govorimo okoli teh investitorjev, ki baje stojijo in čakajo z avtobusi na meji – ne vem, na kateri –, ki jih samo to zanima, ali bomo imeli čez dve leti davek 15 % in bi zdaj takoj vložili velike denarje. Poleg tega pa ta davek v ničemer ne vpliva, kot smo že povedali, na množico malih samostojnih podjetnikov, ki nekateri plačujejo davek po efektivni stopnji tudi 41 %. Za te pa ni posluha. Kot sem že prej povedal, ta davek v bistvu gre na roko samo lastnikom kapitala, ne pa dejansko podjetjem. Ne nazadnje imamo vrsto podjetij, ki so še v državni lasti, v katerih ima država pretežno večino delnic in ta podjetja bi si praktično samo iz enega v drugi žep prekladala. Tako menimo, da ta amandma ni ustrezen, da je bolj odraz neke populistične želje in samopromocije, kako opozicija skrbi za gospodarstvo, medtem ko ga koalicija zatira. Hvala.
Hvala lepa. Bi želel še kdo obrazložiti glas v imenu poslanske skupine? Zdaj pa odpiram še možnost za obrazložitev glasu v osebnem imenu. Ima kdo željo? Bom kar odprla, očitno je več želja. Prijavite se prosim. Mag. Ivan Vogrin in nato mag. Andrej Vizjak.¸
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Spoštovane kolegice in kolegi! Če se boste spomnili, obstajajo lestvice konkurenčnosti držav. Pred nekaj leti je bila Slovenija dokaj visoko uvrščena, torej med zelo konkurenčnimi državami. Sedaj vsako leto pade za nekaj mest. To je odlična spodbuda, da bo še padla za nekaj mest in da bo še manj konkurenčna. To je prvi razlog, da bi bilo smiselno ta amandma podpreti. Drugi razlog je pa ta, da je mogoče imeti tako bogato socialno državo, kakor bogato je gospodarstvo, kako dobro deluje gospodarstvo. Bojim se, da mi sicer na kratek rok krpamo proračun, na dolgi rok pa uničujemo in pljuvamo v roko, ki nas hrani. Zakaj imamo danes problem z zmanjševanjem socialnih pravic? Iz preprostega razloga, ker gospodarstvo ne ustvarja dovolj dodane vrednosti. Minister Stepišnik, nazadnje, ko je bil ta teden v parlamentu, sem se z njim pogovarjal, je rekel, da ministrstvo pripravlja določene ukrepe, kjer bomo spodbujali podjetja, ki imajo večjo dodano vrednost; in tukaj je ključ. Mi ne smemo uničevati podjetja s takšnimi ukrepi, kot je ta zakon, kajti nestabilno poslovno okolje, poslovno okolje, ki se spreminja, ni ugodno za domača podjetja, ki delujejo in seveda tudi ne za tista, ki bi prišla k nam. Glasujte za amandma, prosim. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Vogrin. Mag. Vizjak, izvolite.
Spoštovani! Vlada s tem predlogom želi preprečiti nadaljnje razbremenjevanje gospodarstva. Želi preprečiti nadaljnje upadanje splošne davčne stopnje, s tem pa seveda vpliva na vrsto dejavnikov. Prvič, vpliva na to, da ni predvidljivega davčnega okolja v tej državi, saj se od leta do leta spreminjajo davčne stopnje in zelo težko je napovedovati, kaj bo v prihodnje. Ta davčna stopnja ni bila določena takrat, ko je bila opozicija všečna, temveč takrat, ko je bila ta opozicija pozicija in je odgovorno sprejela te odločitve, da se davki v Sloveniji znižajo. Zakaj? Zaradi tega, ker je verjela v eno preprosto dejstvo, da se z nižjimi davčnimi stopnjami od več davčnih zavezancev da pobrati več davka. Nižje davčne stopnje tudi preprečujejo oziroma ne spodbujajo davčnih utaj oziroma izogibanja plačevanja davkov, saj če je nižja davčna stopnja, marsikdo raje ta davek plača, kot da bi tvegal izogibanje, kar se dogaja pri višjih davčnih stopnjah. Preprečevanje nadaljnjega zniževanja davčne stopnje je tudi v nasprotju s prizadevanji po omejevanju sive ekonomije. Najboljši spopad s sivo ekonomijo je, da so davki nizki, kajti takrat se ne splača oziroma nima nobenega smisla utajevati davke, temveč se splača legalno opravljati delo in s tem se širi krog davčnih zavezancev in ne nazadnje preprečevanje nadaljnjega padanja obdavčitve oziroma splošne davčne olajšave pri davku od dohodkov pravnih oseb, vpliva tudi na konkurenčnost Slovenije. Konkurenčnost Slovenije ni vseskozi padala. Pada sedaj od leta 2009, 2010 dalje, in to krepko. V letih od leta 2004 do 2009 se je konkurenčnost slovenskega gospodarstva popravljala in smo napredovali v primerjavi z našimi partnerji. Torej, zgolj v zadnjem obdobju beležimo te negativne trende in s tako politiko vlade jo bomo samo še nadaljevali.
Hvala lepa. Lahko glasujemo. Glasujemo torej o amandmaju Poslanske skupine SDS k 7. členu zakona. Odpiram glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 43. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. In s tem smo zaključili z odločanjem o amandmaju in tudi z drugo obravnavo predloga zakona. Prehajamo in nadaljujemo s tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandma k predlogu zakona ni bil sprejet, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Še kdo želi obrazložiti glas v imenu poslanske skupine najprej? Gospod Bogovič, izvolite.
V Slovenski ljudski stranki smo amandma, o katerem smo glasovali, podprli. Zakona, takšnega kot je sedaj, ne moremo podpreti. Strinjamo se s tistimi, ki vneto opozarjamo, da je spreminjanje davčnega okolja za naše gospodarstvo nekaj, s čimer se ne bi smela igrati vsaka vlada, nekaj, s čimer bi morali zagotoviti to, da bi Sloveniji bilo še naprej zanimivo vladati, da ne bi podjetniki iz Slovenije se odločali za druge destinacije in da bi tudi kdo prišel vlagati v slovenski prostor. V lanskem letu je z ukrepi, ki so šli na eni strani tako v pavšal, večji pavšal pri obdavčitvi, na drugi strani pa uvedene olajšave za razvoj in raziskave, v olajšave za investicijsko vlaganje in tudi ta znižana davčna stopnja so bili instrumenti, s katerimi smo bili tudi med gospodarstveniki prepoznani kot tisti, ki slišimo glas gospodarstva in se zavedamo, da se davki ne zbirajo samo od davka od dohodka pravnih oseb, da je zelo pomembno, da so ljudje zaposleni, da imajo delo, da niso breme družbe, da plačujejo v pokojninsko blagajno, da plačujejo v zdravstveno blagajno. Verjemite, tisti, ki vlagajo, ki investirajo, bodo tudi v prihodnjih letih s samim davkom od dobička vse bogato povrnili, kar jim bo olajšano takrat, ko se odločajo za investicije, zato je to še eden od korakov v napačno smer. Pri razpravi je bilo večkrat rečeno, da gre za manjši poseg, da smo pri tej obdavčitvi tudi primerljivi z drugimi, da imajo razvitejše države celo višje davke, zagotovo pa, ko zložimo sedaj celoten paket, ki ga je Vlada v enem delu že sprejela, drugi paket zakona pa še prihaja v parlament, pa vidimo, da je na nek način napad oziroma obremenitev gospodarstva enormna in da se bo to zagotovo poznalo v manjših gospodarski aktivnosti, v manj delovnih mestih. V Slovenski ljudski stranki smo trdno prepričani, da to ni pot iz krize, da je pot v poglabljanje krize in iskanje nekih bližnjic, kako vzeti od tistih, ki nimajo organiziranih skupin v družbi, ki bi jih ubranili pred neumnostmi, ki jih počenja Vlada, zato tega zakona ne bomo podprli.
Hvala lepa. Gospod Horvat v imenu poslanske skupine, izvolite.
Hvala lepa, kolegica podpredsednica. Kolegice in kolegi! Mi obžalujemo, da amandma, o katerem smo pravkar odločali, ni dobil podpore; obžalujemo, da ga je zavrnila ta koalicija. Ta amandma bi vsaj v nekem delu zmanjšal negativne učinke novele Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, zato bomo glasovali proti zakonu. Ta zakon je korak po lestvici konkurenčnosti navzdol, zato bomo proti temu zakonu. Ta zakon je signal, da je v Sloveniji poslovno okolje nestabilno, zato bomo proti temu zakonu. Ni smiselno primerjati davčnih osnov v Sloveniji z davčnimi osnovami v državah članicah Evropske unije. Zakaj ne? Zato, ker nikjer drugje ni tako slabega poslovnega okolja kot prav v Sloveniji. Obžalujem, da je to tako, in to je resnica. Ta davek ni kisik za gospodarstvo, zato bomo proti temu zakonu. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Frangež v imenu poslanske skupine, izvolite.
No, jaz pa obžalujem, da v tej razpravi žal ne prevlada nek racionalen odnos do materije. Absolutno soglašam s tem, da ne bi smeli ob nastopu leve ali desne vlade spreminjati cele države naenkrat. To počnemo zadnjih nekaj mandatov. Zmaga desni – spremeni koncept, zmaga levi – spremeni koncept nazaj ali obratno. In to je narobe! Strinjam se, da nas to oddaljuje od nekega stabilnega, predvidljivega okolja, v katerem bi podjetnik vedel, v kakšnem okolju bo deloval in v katerem bi tudi druga področja lahko pričakovano prišla do tistega, kar lahko od države in skupnosti pričakujemo. Tisto pa, zaradi česar pogrešam razumskost v tej razpravi, je dejstvo, da je efektivna davčna stopnja od dohodka pravnih oseb v Sloveniji že 12 %, ker so si v tolikšni meri davčne olajšave podjetniki pač poračunali. In priznajmo to ali ne, je to eno od najnižjih efektivnih davčnih stopenj v Evropi. V vsakem primeru je v spodnjem dnu po obsegu obdavčitve davka od dohodka pravnih oseb. Predlagam, da ne izkoristimo vsake priložnosti za to, da v državnem zboru razvijamo demagogijo do meja neba, ampak da se skušamo trezno pogovarjati o stvareh. Vsak milijon manj iz naslova tega davka povečuje potrebo po tem, da nekje jemljemo. In spoštovane in spoštovani, sprašujem vas, kakšna bi bila potreba manj po uvajanju davka na dodano vrednost ali davka na nepremičnine danes, če lani ne bi trmarili s tem, da ste manjšali ta davek, pri čemer niste za eno stotinko prispevali k temu, da bi se konkurenčnost Slovenije dejansko izboljšala. Še več, tudi po letošnjih kazalcih in po lestvicah je ta konkurenčnost padla, zato ker ni tukaj problem. Ker je problem naše konkurenčnosti nekje drugje in je bistveno bolj kompleksen kot samo vprašanje o odstotku več ali manj obdavčitve dohodka pravnih oseb. Zato pozivam k razumu. Socialni demokrati pa bomo novelo zakona podprli, ker z njo ne povečujemo davčnih bremen, ampak stabiliziramo raven obdavčitve na ravni ene najnižjih v Evropi, pri čemer na ta način zagotovimo, da bodo rezi na tistih področjih, ki utegnejo biti za ljudi v tej državi bistveno bolj boleča, manjši.
Hvala lepa. Še kdo v imenu poslanske skupine? Gospod Čehovin ali gospod Jerič? Gospod Čehovin, izvolite.
Kot že povedano, bomo mi novelo zakona podprli. Pri tem moram ponovno ponoviti, da imamo eno najnižjih efektivnih stopenj, to je doseženega davka na dobiček pravnih oseb. Da imajo pa nominalno nižje stopnje samo tri države v Evropski uniji. Ciper in Bolgarija imata 10 %, mimogrede. Nimam nobenih podatkov, da bi ta nizek davek ti dve državi uvrščal v ugodna poslovna okolja in da bi zaradi teh nizkih stopenj investicije kar drvele v ti dve državi. Tega ni. Druga stvar, ponovno zaradi javnosti. Vem, da se je danes že petindvajsetkrat ponovila laž, da dvigamo davke. Ni res, mi nižamo davek v primerjavi z lanskim letom. Nižamo. Lani je bilo 18-odstoten, letos bo 17, vendar ga pa na tej stopnji tudi zamrznemo, ker smatramo, da zlasti na efektivno stopnjo, ki je dosežena, je ta davek primeren. Ali bi mi lahko kdo tukaj povedal, koliko smo imeli zaradi tega davka neposrednih tujih investicij v lanskem letu, ko ste ga uvedli? Uvedli ste ga, kot sem že enkrat povedal, na pamet, računajoč, da bo to morda res pripeljalo v kakšno investicijo, vendar glavni problem v Sloveniji ni ta davek. Glavni problem, na to nas tudi tuji partnerji opozarjajo, so problemi okoli pridobivanja lokacij, okoli pridobivanja dovoljenj, okoli dolgotrajnih postopkov in to moramo odpraviti, to je skupna naloga. Ampak za to so pa krive tiste etablirane stranke, ki so v temu parlamentu že dvajset let. Zato ponovno ponavljam, da se nam zdi ta 17-odstotna stopnja [[...]]Tudi gospodarstveniki niso nasprotovali temu in ne govorijo, da je ta stopnja problematična. Še enkrat, mislim, da gre tukaj samo za zavajanje in za čisto demagogijo, da bomo s tem strahovito povečali neposredna vlaganja. Davek oziroma to novelo zakona bomo podprli.
Hvala lepa. Želi še kdo v imenu poslanske skupine? V lastnem imenu? Torej, kdo želi razpravljati v lastnem imenu? Gospod Grims, izvolite.
Hvala. Pametna davčna politika gre seveda v smeri spodbujanja gospodarstva, k večjemu vlaganju in je torej lahko razvojno usmerjena. Neumna davčna politika pa sposobne obremeni do takšne mere, da investicije zamrznejo. V Sloveniji smo bili ravno poleti priče temu, da so začeli podjetniki ustavljati svoje investicije, primer je, recimo, gospod Akrapovič, ki je investicijo, ki je odprla sto novih delovnih mest v Beli krajini, zaradi popolnoma zgrešene davčne politike sedanje vlade zaustavil. S tem je bila Slovenija ob sto novih delovnih mest, ki bi bila tam krvavo potrebna, in ob vse davčne prilive trajno iz tega naslova. To pa je uničujoča davčna politika in en del te je danes pred nami. O tem glasujemo in glasoval bom proti, kajti kam nas ta politika pripelje, se vidi iz različnih mednarodnih lestvic. Zadnja, ki je bila objavljena, govori o ekonomski svobodi. Na njej smo se znašli znotraj Evropske unije na daleč najslabšem zadnjem mestu, daleč za vsemi drugimi, v družbi držav, kot je Republika Kongo, Zimbabve, Čad in še nekaj podobnih držav. Tja nas vodi takšna davčna politika, ki jo vi podpirate. Ta davčna politika je vredna samo tega, da se jo čim prej pošlje na smetišče zgodovine.
Hvala lepa. Gospod Jerič, prej ste želeli še besedo, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Tudi jaz se pridružujem mnenju, da nikakor davek od dohodka pravnih oseb v smislu procent gor, procent dol ne more in ne predstavlja problem zagona gospodarstva v Republiki Sloveniji. Če bi upoštevali to teorijo, potem bi državi, kot sta, recimo, Nizozemska in Belgija, ki imata davek – poslušajte! – na 35 %, davek je 35 %, praktično morali biti popolnoma brez tujih investicij, njihovo gospodarstvo bi moralo biti na nivoju držav, ki jih je pred menoj omenjal gospod Grims. Problemi za zagon našega gospodarstva in nezmožnost konkuriranja velikega dela gospodarstva, obstajajo svetle izjeme, katere je treba pohvaliti, slediti njihovemu modelu, žal pa za veliko ostalih gospodarskih subjektov pri nas ugotavljamo, da imajo težave, kot so na področju proizvodov in storitev z večjo dodano vrednostjo, težave s togo delovno zakonodajo, z bančnim krčem in pomanjkanjem likvidnosti v smislu financiranja zagona. Zakon bom v celoti podprl in smatram za popolnoma neutemeljene trditve, da v Republiki Sloveniji je procent gor ali dol davka na dohodek pravnih oseb usoden ali v bistvu sploh pomemben za zagon gospodarstva. Hvala.
Hvala lepa. Bom odprla razprava, ker je več želja za prijavo. Izvolite. [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] [[...]]Ne, to je obrazložitev glasu. Se opravičujem, ampak ne spremeni bistva. Prvi je na vrsti gospod Franc Breznik. Obrazložitev glasu v svojem imenu.
Predsedujoča, hvala za besedo. Moram se nekako odzvati na zadeve, ki jih pravkar omenjate. Poglejte, vsaka vlada si zastavi nek svoj program neke gospodarske makroekonomske politike. Prepiranje, zakaj bi samo en procent ali dva lahko kreirala in delala naše nekako področje bolj konkurenčno, je kot da vzamemo en bombonček iz neke bombonjere. Janševa t. i. konzervativno liberalna politika je pripeljala pred tujimi vlagatelji do naslednje ocene: prodali smo slovenske obveznice za 4,2-odstotno obrestno mero, vaša vlada z vašo ekonomsko politiko, ki ste jo postavili, pa je te obveznice prodala za dobrih 6 %. Torej ste v startu naredili slovenskim davkoplačevalcem za naslednjih 10 letih več kot 600 milijonov evrov minusa. To je ta zgodba in trg določi, kakšna vlada kako kreira gospodarsko politiko in tu je ta cela ocena. Sploh se o tem, spoštovani kolegi in kolegice, ne rabimo prepirati. Čas bo prinesel, kakšna je vaša makroekonomska politika, v okviru makroekonomske politike tudi davčna politika in kakšna je bila davčna politika ali makroekonomska politika t. i. Janševe vlade. Mislim, da je mednarodni trg, mednarodni vlagatelji, ki nam v tem trenutku financirajo našo večinoma javno porabo, torej mi ne ustvarjamo ničesar v tem trenutku, so nam povedali, koliko smo v tem trenutku vredni in koliko kateri politiki zaupajo. Tako bi te razprave bilo brez veze nadaljevati in zgubljati kakršen koli čas, za katerega mislim, da trenutno ni zaveznik slovenske ekonomije. Najlepša hvala.
Glasovali boste pa kako?
Že na startu sem povedal, da bom proti.
Gospod Vizjak, izvolite.
Spoštovani! Seveda ne morem podpreti takšnih rešitev, kot jih predlaga ta zakon, ki preprečuje nadaljnjo razbremenjevanje gospodarstva. Slovenija se kot ena izmed redkih držav v evroobmočju in tudi med 28 evropskih držav še vedno nahaja v recesiji, marsikatera ekonomija že okreva. Skratka, sprejeti so bili ukrepi v teh državah, ki zagotavljajo nek optimizem oziroma neko zaupanje. Slovenija še ni v tem trenutku na tem pozitivnem delu, zato so vsi ukrepi, ki dodatno obremenjujejo gospodarstvo – in ta ukrep dodatno obremenjuje gospodarstvo glede na zdaj veljavni zakon – neprimerni. Kajti Slovenijo lahko popelje iz krize zgolj okrevajoče gospodarstvo, nova delovna mesta. Gospodarstvo financira tudi funkcioniranje te države in javnega sektorja v celoti, zagotavlja sistem šolstva, zdravstva, zagotavlja ne nazadnje sistem pokojninskega zavarovanja in posledično izplačevanje pokojnin, zagotavlja marsikaj v tej državi, pravzaprav funkcioniranje vseh podsistemov, zato mačehovski odnos do tega ključnega napajalnika slovenske države ni na mestu. Vlada bi morala vso svojo energijo usmeriti v ukrepe za oživitev gospodarstva in se izogibati ukrepov, ki dodatno krepijo stagnacijo oziroma vlečejo stagnacijo ali celo nazadovanje gospodarstva. Zato ne morem razumeti tako omalovažujočega odnosa Vlade do predlogov gospodarstva in takšnih ukrepov, kot je danes pred nami, zato bom glasoval proti temu.
Hvala lepa. Še gospod Šircelj.
Hvala lepa. Glasoval bom proti temu zakonu, in sicer zaradi tega, ker se dejansko s tem daje izredno slab signal javnosti, domači javnosti in mednarodni javnosti. Ko govorimo o gospodarstvu in o konkurenčnosti, dobro vemo, da poznamo več meril, na podlagi katerih se ugotavlja konkurenčnost posamezne države. Davčni sistem je eden izmed teh meril. Če tukaj damo zraven še izredno visoko obdavčitev delovne sile, če govorimo o napovedih in novih davkih, ki jih bo plačevalo gospodarstvo, potem bo verjetno Slovenija šla po lestvici konkurenčnosti še bolj navzdol. Res je, od tega zakona, od tega davka ne bo zdaj odvisen celoten davčni sistem, celotna konkurenčnost, je pa to en kanček v celoti, na podlagi katere se ugotavlja konkurenčnost posamezne države. Naslednje kar je, s takšnimi rešitvami, hitrimi rešitvami dejansko zmanjšujemo stabilnost finančnega sistema in na drugi strani tudi predvidljivost finančnega sistema, kar pa je za investitorje nujno potrebno. Stalno spreminjanje zakonodaje pomeni, da je davčni sistem in tudi ekonomski sistem nestabilen in to bo tisto, kar bo odvrnilo investitorje od naše države. Hvala.
Samo trenutek. Več želja po obrazložitvi glasu. Izvolite se prijaviti. Trije prijavljeni. Prvi ima besedo gospod Ivan Simčič. Se odpovedujete. Naslednja je gospa Aleksandra Osterman.
Hvala za besedo, predsedujoča. Sama bom zakon v celoti podprla. Kot že mnogokrat danes naj še enkrat povem, gre za davek od dohodka oziroma od dobička pravnih oseb, za katerega so zavezani vsi gospodarski subjekti, vendar ga plačujejo samo tisti gospodarski subjekti in podjetja, ki ustvarjajo dobiček. Podjetja, ki poslujejo negativno, ne plačujejo tega davka. Še enkrat naj omenim, da imamo eno najnižjih stopenj, to je 17 %, ki se postopoma od leta 2006 zniževala od 25 %, lani, 2012 – 18 %, letošnja, 2013, ki se bo plačala v letu 2014, pa je 17 %. Naj pa omenim na tem mestu, da nihče ni omenil mikro podjetij, malih podjetij oziroma samostojnih podjetnikov. Ti samostojni podjetniki plačujejo davek kot fizične osebe. Imamo pa tri stopnje, 16 %, 27 % in 50 %. Hvala. Sama bom zakon podprla.
Hvala lepa. Še gospod Matjaž Han.
Hvala lepa. Na eno stvar bi res rad razbil to tezo, ki se jo ta moment gre opozicija. Verjamem, da vam veliko ni jasno in da večina od vas ni plačala še enega evra davka, ampak vam bom pa eno stvar povedal, da 90 % gospodarstvenikov bi si želelo ne plačati 17 %dobička, ampak 20 – če bi prišli do tega. Pa žal do tega ne pridejo. In vi veste, da tudi če imaš dobiček, imaš potem akontacijo, lahko akontacijo znižaš itn. Se da vse z davčno upravo dogovoriti. Ampak vi zganjate demagogijo [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] Ne, ne, ne [[...]]
Samo malo.
Vi se lahko smejite, ampak vidim, da je od vas tam na tisti strani imel malokdo podjetje in je malokdo plačal [[...]]
Gospod Han, ne polemizirajte z nasprotno stranjo.
Vi jih pa, lepo prosim, umirite, ko govorim, če se da. Pa mi dajte nazaj uro.
Če ne boste polemizirali, ne bo odziva. Izvolite.
Ta davek, gospe in gospodje, ne bo vplival na konkurenčnost. Mi imamo kakšne druge davke, preden pridemo do tega, ki vplivajo na konkurenčnost. Tam bi se pa lahko pogovarjali z gospodarstveniki in tudi z opozicijo. To, ko smo pa samo ustavili padanje davka na dobiček, pa verjemite mi, da od tega gospodarstveniki ne bodo imeli nobene škode. In še nekaj, gospod Jožef Horvat, to v dokumentu Kisik [[...]]
Gospod Han! Gospod Han [[...]]
[[...]]za gospodarstvo ni pisalo, da se gospodarstveniki s tem davkov, bom rekel z ustavljenim davkom ne strinjajo. Tega v tem Kisiku ni pisal, če ste ga prebrali, ampak kaj drugega. In takrat država mora kaj drugega narediti.
Gospod Han! Samo trenutek prosim! Gospod Han, tokrat se pa res zelo grobo izrabili svojo možnost obrazložitve glasu in ste polemizirali z nasprotno stranjo, omenjali imena in zdaj bomo najbrž morali prenesti kakšen odziv na to. Ni mogoče imeti [[...]]Samo trenutek, samo da pojasnim. Replik v tem delu ni. Imate pa proceduralni predlog.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Saj kolegu Matjažu Hanu ne zamerim, da me je omenil; pač razumem njegove poglede, tega sploh ne zamerim. Gre pa za to, spoštovana podpredsednica, predlagam, da zahtevate od kolega Hana, da se opraviči. Mislim, da je letelo na opozicijske poslanke in poslance in nam je bilo očitano, da še v življenju enega evra davka nismo plačali. Gospod Han, to pa je preveč. Zahtevam opravičilo, tukaj pred vsemi in pred slovensko javnostjo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Samo en komentar, prosim. Boste dobili besedo. Gospod Horvat je jasno povedal, kaj želi. Od gospoda Hana je pa odvisno, ali bo tako tudi storil ali ne. Gospod Han, imate postopkovni predlog.
Nimam nobene težave, gospod Jožef Horvat, se opravičiti in se bom opravičil. V tistem, ko ste se začeli smejati, ker sem govoril o akontaciji in tako naprej – verjetno ne poznate, da potem tudi akontacijo plačuješ –, sem mislil, da večina od vas nima firm, ker sem bral, da nimate firm, da ste, bom rekel, karkoli [[...]]In niste plačevali davka od dobička, za razliko od nekaterih drugih [[...]] [[oglašanje iz klopi]] Poglejte, ker nisem bil dovolj jasen, se vam s tega mesta tudi opravičim. Govorim o davku na dobiček pravnih oseb, ker vem, da večina od vas nima podjetja oziroma ga ni imela.
Dobro. Opravičilo je bilo izrečeno, najbrž tudi sprejeto. Je še želja po obrazložitvah glasu? Tehnika ni prekinila teka časa. Kot mi pa sporoča kolegica, imate proceduralni predlog. Izvolite, gospod [[...]]Samo ne vem, kdo je prej. Tudi vi imate proceduralni predlog?
Postopkovno imam.
Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Razumem, da se v koaliciji slabo počutijo, ker zaustavljajo tiste zakone na tak način, da ali ne znižujejo več davčnih stopenj, tako kot je bilo v osnovnem zakonu predvideno, ali jih povečujejo. Bi pa rad kolegu Hanu povedal, da mi plačujemo vse davke, ki jih plačujemo, dohodninske, tudi v firmah smo delali, nismo bili vsi na FDV, nimamo pa tajkunskih olajšav, gospodje, tega pa si ne obračunavamo in to je pa na vaši strani vse. Že prejšnji teden smo imeli in ste si izglasovali neke tajkunske zadeve, ki jih bodo plačevali vsi. Predlagal pa bi vsem, da ob tem, ko obrazložite glas, dajte to delati v svojem imenu, pustite poslance Poslanske skupine SDS ali celo opozicije, če je potreba, si vzemite besedo v imenu vaše poslanske skupine, obrazložitev glas v imenu vaše poslanske skupine. Vse ostalo, gospod Han, pa pustite ostalim, vsak bo povedal svoje mnenje, nobeden ni nobenega izzival, ima pa pravico vsak povedati, kaj si misli o ukrepu, ki je predlagan. Tudi v sklopu obrazložitve glasu. Mene ne zanima, kaj vi mislite, to je vaše mnenje, tudi me ne zanima, kaj misli vaša poslanska skupina, zato predlagam, gospa podpredsednica, da v sklopu obrazložitve glasu poskrbite, da bo to dejansko potekalo na nek dostojen in primeren način. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ugotavljam, da akcija sproži reakcijo. Najprej ima postopkovni predlog gospod Bogovič. Izvolite.
Ker vidim, da kolega Matjaž želi besedo, bo lahko za mano tudi povedal in tudi spregovoril v proceduri. Ker se pa dolga leta poznava, kolega Matjaž, veš da sem imel šestnajst let podjetje, tudi dvajset zaposlenih ljudi, vse davke sem plačal, vse obresti bankam, zato ne sprejemam te kritike, da ne poznamo in da nismo nobenega davka plačali. Naj pojasnim še, da imamo v naši poslanski skupini tudi žena poslanca Ribiča podjetje, ki se ukvarja z računovodskim svetovanjem [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] – se opravičujem gospa, imam besedo, upam, da mi boste pustili, da povem do konca –, ki se ukvarja z davčnim svetovanjem in če koga kaj muči pri davčnem svetovanju, priporočamo, lahko nudimo brezplačno svetovanje.
Samo trenutek. Upam, da bomo te postopkovne predloge počasi pripeljali h koncu. Se lahko umirimo? Hvala lepa. Predlagam glasovanje, razen na izrecno željo po novih postopkovnih predlogih, prosim pa, da jih ne zlorabljate več. Vi veste, da vam moram po poslovniku dati besedo, imate besedo in odgovornost, da postopkovnega predloga na izrabite.
Podpredsednica, ne bom ga izrabil. Jaz sem se, gospe in gospodje, opravičil vsem. Kar se tiče plačila davkov takšnih ali drugačnih, bi pa vas, podpredsednica, vendarle opozoril. Moj predlog je to, da gospoda kolega, gospoda Jožeta Tanka pozovete, da se opraviči Poslanski skupini Socialnih demokratov, ker nas je zmerjal, da so v tej poslanski skupini gospodje, ki so dobili svoje, bom rekel, premoženje na račun tajkunov. Tako da to bi pa prosil [[...]]Če sem se jaz moral opravičiti, je dobro, da ima tisti, ki vodi sejo državne zbora, iste vatle za vse, tako za leve kot za desne.
Hvala lepa, gospod Han. Dobro, dolgo časa smo že danes tukaj. Ker imam iste vatle za vse, tudi vam nisem zaukazala nobenega opravičila, tako ste se sami odločili. Je še kakšna želja po postopkovnem predlogu? Gospod Möderndorfer, izvolite.
Poglejte, podpredsednica, vaša naloga je, da vodite. Za razliko od ostalih ne bom zlorabljal, ampak to, kar vi počnete, je zdaj tukaj, da ste spreobrnili [[...]]Prijavljene imamo k obrazložitvi glasu, dajete postopkovne, v bistvu si dovolite, da vam Tanko v resnici prevzema vlogo in tukaj deli, kaj je prav in kaj ni prav, v resnici pa enostavno nočete voditi to, kar vam je dano s poslovnikom in s funkcijo, ki jo nosite. Lepo vas prosim, če opravljate vsaj tisto, kar je prav in v vaši nalogi. Prosim, če nas pripeljete do konca te točke, tako kot se spodobi. Hvala lepa.
Dve minuti bi prihranili, če se ne bi prijavili k postopkovnemu predlogu, v katerem berete vi levitve. Vi dobro veste, da vam moram po poslovniku besedo dati, če jo zahtevate. Vse je v skladu s poslovnikom, zadeva se je počasi pomirila in predlagam, da nadaljujemo z glasovanjem [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] Ne, nimamo več obrazložitve glasu. Prej sem odprla prijavo za obrazložitev glasu, gospod Bogovič je želel postopkovni predlog. Še enkrat sprašujem, ali želi še kdo v svojem imenu obrazložiti glas. Naj dvigne roko. Ne. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti 32. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 32.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 21. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini je primeren za nadaljnjo obravnavo. Spet dajem možnost, da se prijavite k obrazložitvi glasu. Najprej v imenu poslanske skupine. Želi še kdo v imenu poslanske skupine? Ne. Ne vidim jasno rok. Kar prijava. Prijavite se, prosim. Jasmina Opec ima prva besedo. Izvolite.
Hvala lepa. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke novele Zakona o dohodnini ne bomo podprli, ker gre pri dohodnini za potuhnjen krizni davek, dodatne obremenitve državljanov in za dodaten napad na družine. Ker predlogi rešitve niso usklajeni s socialnimi partnerji in ker gre zgolj za ukinitev posebne davčne olajšave za delavce migrante brez ustrezne nadomestne rešitve, ki ne bi poslabšala njihovega položaja in položaja njihovih družin. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Andrej Šircelj, izvolite.
Hvala lepa. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ne bomo podprli tega zakona. Menimo, da ni primeren za nadaljnjo obravnavo, pomeni enostranski poseg v minimalno plačo, pomeni to, da bo 44 tisoč ljudi z minimalno plačo plačevalo dodaten davek in zato se jim bo dejansko neto plača znižala za 20 evrov in seveda tudi vsem ostalim državljanom in državljankam Slovenije. Ta zakon ni usklajen s socialnimi partnerji, kot kaže, tudi ni koalicijsko usklajen in zaradi tega menimo, da ni primeren za nadaljnjo obravnavo, za nadaljnji postopek. Na nek način gre tukaj za neko perfidno obdavčitev, uvaja se nek nov davek, krizni davek, kakor koli mu že rečemo. Dejansko pa bo pomenil predvsem na področju sociale še več revščine, dejansko lahko rečemo pogorišče. Poleg tega bo ta rešitev prispevala k temu, da bodo ljudje še manj voljni, motivirani, aktivno delati, na eni strani se bodo aktivni dohodki povečevali, pasivni dohodki, to pa so razne subvencije, pa bodo dejansko vedno večje. Vprašanje, ki se tukaj postavlja, je, kje dobiti 30 milijonov evrov. 30 milijonov evrov bi lahko Vlada dobila na ostalih področjih, na javnih naročilih, na materialnih stroških, verjetno nekaj tudi pri gospodarjenju z državnim premoženjem, gospodarjenju z bankami in ko na eni strani obdavčujemo najrevnejše in tudi vse, na drugi strani zlahka damo za dve skurni banki 400 milijonov in verjetno bo cena za te rešitve še večja. Zaradi tega v Slovenski demokratski stranki ne bomo podprli nadaljnjega postopka za ta davek. Hvala.
Gospod Jožef Horvat, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Gre, kot je bilo v razpravi omenjeno tudi z naše strani, za nek prikrit krizni davek, nek hinavski krizni davek in zaradi tega novele Zakona o dohodnini v poslanski skupini ne moremo podpreti, torej bomo glasovali proti sklepu. Ponavljam kar sem povedal v razpravi, s tem ukrepom si dejansko Vlada ponovno zasluži naziv "družini neprijazna vlada". Ta novela Zakona o dohodnini je tudi še eden od ukrepov za napad na podeželje. Na podeželju ljudje še znajo s tal pobrati en cent. Mislim, da ste razumeli, kaj sem hotel povedati. Obžalujem, da se kar naenkrat, seveda razumem odločbo Ustavnega sodišča, ampak da se kar naenkrat, brez najmanjšega napora ukine olajšava za dnevne migrante. Gre za Pomurce, gre za Korošce, seveda gre tudi za tiste, ki so ob slovensko-italijanski meji. Mislim, da bi se ta zadeva dala rešiti na nekoliko drugačen način, seveda z več napora. Tudi zaradi tega bomo proti predlaganemu sklepu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi kdo obrazložiti glas v svojem imenu? Odpiram možnost za prijavo. Pet prijavljenih. Prvi je mag. Ivan Vogrin.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Citiral bom izjavo državnega sekretarka, mag. Mitjo Mavka. Navedel je sledeče: "Potrebujemo dodaten denar za pokrivanje proračunske luknje." Sedaj pa sprašujem malo sebe, malo pa vas, ali je res to vse, kar v Sloveniji zmoremo. Ali je res to vse, kar ta parlament zmore? Kar ta vlada zmore? Ker potrebujemo denar za dvig proračunske luknje, dvignemo davek. Je to vse, kar zmoremo? Smo naredili še kakšen drug ukrep, da bi proračunsko luknjo zmanjšali kot pa to, da smo dvignili davke, dvignili posredne davke, vinjete, cestnine in tako dalje, sprostili cene komunalnih storitev, tako da smo družinske proračune še zmanjšali, in se v tujini zadolžili? Menim, da je ta pot napačna, čeprav na veliko trdimo, da je pravilna. Sedaj pa vas bom spomnil na dejstvo. Ko se je sprejemal plačni sistem za javni sektor, se je na veliko govorilo, kako je to edini pravilen, kako ne bo nič vplival na proračunski primanjkljaj. Vsako leto 800 milijonov, v štirih letih pet milijard oziroma v petih štiri milijarde. To je naša realnost, ker ne poznamo številk in govorimo na pamet. To je napačen ukrep. Morali bi drugače. Plače v javnem sektorju bi spravili na razmerje 1 : 5 ,pa bi dobili denar, ne da socialno najšibkejše obremenjujemo. Nekateri v javnem sektorju imajo plače 6 tisoč evrov neto, potem pa še dodatno v raznih nadzornih [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospod Vogrin. Mag. Andrej Vizjak, izvolite.
Spoštovani, ker citiramo izjave, bom še jaz eno svežo, od včeraj. Predsednica Vlade je na poslansko vprašanje vodje Poslanske skupine Socialnih demokratov o minimalni plači – rekel je, da Socialni demokrati pravijo, da to ni tema, da bi enostransko posegali v minimalno plačo – dejala: "Tudi Pozitivna Slovenija nasprotuje kakršnemu koli enostranskemu posegu v minimalno plačo. To naj bo jasno tudi s tega mesta. Tudi to je eden izmed ukrepov, o katerem se govori, bom rekla, kar tako, po medijih, brez vnaprejšnjih pogovorov, dogovorov in tako naprej." To so dobesedne citirane izjave predsednice Vlade z včerajšnje seje. Danes, en dan po tem imamo tu Zakon o dohodnini, ki posega v minimalno plačo enostransko. Minimalna plača se bo zaradi tega zakona znižala za približno dvajset evrov [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] , minimalna plača se bo zaradi tega ukrepa znižala za dvajset evrov na leto, vendar je to enostranski poseg brez vnaprejšnjih dogovor. Tudi Socialni demokrati ste rekli, da to ni tema, o kateri bi se pogovarjali, predsednica Vlade, danes pa ta predlog. To ni govorjenje kar tako, to je predlog, o katerem bomo danes odločali in jaz vam bom odločno nasprotoval. Enostranski poseg v socialno najbolj ranljive, ki delajo [[...]]
Gospod Möderndorfer, samo trenutek.
Spoštovani gospod Möderndorfer, s polno ritjo je lahko – saj veste, kaj. Ampak to so ljudje, ki delajo in dobivajo za to minimalno plačo in vi posegate v ta težko prislužen denar. Da ne govorimo o ljudeh s povprečno plačo. Dvema delavcema s povprečno plačo v štiričlanski družini z dvema otrokoma boste s tem predlogom odnesli približno tristo petdeset evrov na letni ravni. To so ukrepi – za kaj? Za uničevanje Slovenije.
Gospod Matevž Frangež ima besedo. Gospod Möderndorfer, vi pa trenutno nimate besedo. Gospod Frangež, izvolite.
Najprej, kolikor me že veseli izjava predsednice Vlade, naj vendar na tem mestu opomnim, da je tisto stol predsednice vlade, ne predsednice stranke. In s tistega mesta govori predsednica stranke, ne govori o stališčih vlade in ne o stališčih posameznih strank. Drugič, nehajmo z demagogijo, ki jo je mogoče na vsaki sekundi te razprave, bom rekel, na veliko in gosto rezati. Želim si, tudi pri tem vprašanju, da se vrne treznost v razprave. Tukaj pa se vodi zgolj politični motiv s ponavljanjem, neštetim ponavljanjem neke laži ali obrnjene [[...]]
Samo trenutek, zdaj pa [[...]]
Gospod Vizjak, zdaj pa utihnite, ker imam jaz besedo! Jaz imam besedo in kar naprej to delate! Vi in vaši kolegi z atako na sogovornika preprečite jasno izražene misli vaših političnih nasprotnikov, in to ni korektno, gospod Vizjak. Če tega ne zna preprečiti gospa podpredsednica Državnega zbora, bom to preprečil jaz! Spoštovane in spoštovani, da se vrnem k bistvu; tudi Socialni demokrati imamo nekaj problemom s tem zakonom v vseh treh rešitvah, pri odpravninah, pri rešitvi migrantov kot tudi pri vprašanju neusklajevanje z inflacijo. Vendar z razliko od kakšne druge vlade, ta vlada ne dela samo tisto, kar je nekje zgoraj zapovedano, ostali pa moramo temu zgolj slepo slediti. Ne, tukaj želimo ustvarjalno iskati skupne rešitve, ki bodo najboljše za položaj te države in položaj njenih ljudi. In jaz bom te rešitve podprl.
Hvala lepa. Boste dobili besedo, gospod Han, samo trenutek. Vse skupaj bi lepo prosila, če se malce umirijo strasti, ker sicer napovedujem, zelo težko je [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] Če lahko povem do konca, ker želim, da veste, kaj bom v nasprotnem primeru naredila. Zelo težko je umiriti razpravo, ko gre do takšne točke, kot je šla sedaj. Umirim jo pa lahko na način, da prekinem sejo in jo bom prekinila za nekaj, da ne rečem ur. Mislim, da imamo vsi interes, da v doglednem času zaključimo to sejo, zato vas prosim, da umirite strasti in da nadaljujemo z razpravo oziroma z obrazložitvami glasu. Naslednji je na vrsti za obrazložitev glasu gospod Branko Ficko.
Hvala. Očitno je treba žogico malo umiriti, predvsem pa tisti, ki so že dlje časa v temu parlamentu, imam občutek, da imajo to za domačo kuhinjo, ta hram učenosti jih je očitno malo zanesel. Kar se mene tiče, bom ta zakon o dohodnini sicer v prvi obravnavi podprl z zadržkom. Tisto, s čimer se seveda ne strinjam, je ukinitev posebne davčne olajšave za dnevne migrante za tistih naših 20 tisoč Prekmurcev, Pomurcev, Štajercev, pa tudi tistih, ki hodijo v Italijo, ki so si tem poiskali službo, ker jim doma v tej naši državi tega ne moremo preskrbeti in bi jih seveda na ta način radi dodatno obdavčili. Res je, da je ustavno odločbo treba spoštovati, res pa je tudi da ustavna odločba govori o tem, da Državni zbor oziroma Vlada ni izkazala razumnih in stvarnih razlogov za privilegiran položaj teh rezidentov in da Vlada ni izkazala ciljev. Tako smatram, da se vedno v nadaljevanju te razprave v drugi obravnavi še dajo zadeve razrešiti, predlagam tudi, da ministrstvo razmisli o dopolnitvi 41. člena, kjer lahko vgradi t. i. povprečni dohodek posameznega rezidenta in lahko tudi to zadevo razumno razrešimo. Tako bom v tej prvi obravnavi seveda zakon podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Ficko. Še enega razpravljavca imamo, mag. Branko Grims. Izvolite, obrazložitev glasu.
Hvala. Pred sabo imam magnetogram, v katerem mag. Mateja Vraničar potrjuje to, kar je bilo povedano. Gre za poseg tudi v minimalno plačo. Za kolikšen denar gre, je bilo lepo povedano, gre za 20 evrov, pri povprečju večine je ta številka še mnogo, mnogo večja. Vsi tisti, ki tega ne razumete, žal, samo opravičujete tisti stari rek, da sita vrana ne razume lačne. Ljudje izjemno težko vežejo konec s koncem in vsaka dodatna obremenitev drastično posega v njihovo življenje, v njihovo kvaliteto življenja, v to, kar bi jim pravzaprav bili vsi skupaj morali zagotavljati. In da je mera polna, smo v Državnem zboru bili priče zaveze predsednice Vlade, ministrov, posameznih strank, ki so se vsi po vrsti zaklinjali, da tovrstnih posegov brez popolnega soglasja socialnih partnerjev ne bo; v tem primeru se je zgodilo točno to. Ti posegi so storjeni brez soglasja socialnih partnerjev in pomenijo torej tudi s tega vidika popoln poraz vseh obljub, ki so bile tu nekoč danes. Sprašujem se, kje so zdaj vsi tisti, ki so nekoč protestirali, ko ni bilo zmanjševanja življenjske ravni, zdaj do zmanjševanja življenjske ravni prihaja iz dneva v dan. Edina paradigma, ki jo lahko iz tega razberemo, je, da se razume ljudi zgolj kot molzne krave, ampak to ni demokratična država, v demokratični državi je blaginja vseh prvo in edino vodilo pri oblikovanju skupnih politik. V danem primeru se v imenu polnjenja proračuna posega tudi v žep najšibkejših. In to brez soglasja socialnih partnerjev, na način, ki je zanje nerešljiv in nepopravljiv. Ljudje imajo pravico to vedeti, vi pa [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospod Grims. Želi še kdo obrazložiti glas? Zainteresiranih je več. Odpiram možnost za prijavo, prijavite se prosim. Gospod Franc Breznik, izvolite.
Hvala za besedo. Vseeno mislim, da bi morali imeti nekoliko razumevanja, nekoliko več socialnega čuta tudi do ljudi, ki so si morda v teh zadnjih letih poiskali delo v sosednjih državah. Mislim, da bi, preden sprejemamo kakršno koli novelo tega zakona, lahko pokazali dobro voljo, poslali kakšno delegacijo v sosednjo Avstrijo in sklenili kakršen koli sporazum s sosednjo republiko. To bi bil tisti minimalni standard, ki bi ga pričakovali ljudje, ki so si poiskali zaradi svoje pridnosti, zaradi tudi socialnih stisk delo preko naših meja. Niti malo razumevanja do teh ljudi niste pokazali. Upam, da ne bo kateri od vas v naslednjih mesecih ali pa letih tudi iskal si delo v sosednji državi. Pričakoval pa bi tudi od poslanskih kolegov iz Maribora, Haloz in vseh ostalih, s Pomurja, da prekinete, da glasujete proti takem zakonu, ker glasujete proti svojim ljudem, ki so najbolj pridni, ki so si poiskali to službo preko meja in ki so pokazali nek občutek pa neko samozavest, da so to storili. Poglejte, to je zelo krivično. Ustavno sodišče kot tako, dobro veste, da vam ne nalaga, da 24. septembra ali pa do konec septembra sprejmete to prvo novelo, in da lahko pred tem storite kakršno koli drugo aktivnost. Tudi če pošljemo neko delegacijo v sosednjo Avstrijo na neka pogajanja, mislim, da bi bil to prvi korak. Verjamem, da boste tako kot jaz vsaj na prvi obravnavi to zadevo ustavili in da se pogovorim, kako naprej. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Gospod Darko Jazbec,izvolite.
Hvala lepa za besedo. Ves čas sem v dilemi, ali se sploh oglasiti na tako provokacijo SDS, ker enostavno res ne razumem, na kakšen nivo je prišla njihova razlaga. Tole o minimalni plači, govori se o 20 evrih, da se zniža. Torej, 12 minimalnih plač se zniža ali ne vem, lahko gremo tudi, da se zniža za 2 tisoč evrov, če upoštevamo sto let. Mislim, to je res nesmisel. Dobro je bilo razloženo, da gre za 1,5 evra približno, pa še tukaj gre za indeksacijo, ki jo jaz kot kirurg dobro ne razumem, ampak ne gre nikakor za to, kar govorite, za 20 evrov – na 12 mesecev. Pa potem to zraven povejte. Vsak ve, da je plača na mesec. To je čisto marketinška finta in nizek nivo komunikacije. Drugače pa bom zakon podprl, saj gre bolj za odpravljanje nekih anomalij od prejšnje vlade. Gre za usklajevanje z ZPIZ, za usklajevanje z Zakonom o delovnih razmerjih. Glede čezmejnih delavcev pa bo tudi treba dialog iskati dalje, ker prejšnja vlada tega ni rešila. Hvala.
Hvala lepa. Še malo pozornosti prosim. Obrazložitev glasu gospod Brane Golubović.
Lep pozdrav! Sicer sem nov v poslanskih klopeh in imel sem možnost včasih videti, kako je razprava v Državnemu zboru potekala, ko je Državni zbor dejansko razpravljal in poskušal na nekem nivoju razpravljati. Ampak O. K., ljudje se spreminjamo, se spreminjate in tudi razprava se temu prilagodi. Ampak nekaj bi rekel, danes smo imeli ta zakon v prvi obravnavi in tisto, kar sem razpravo poslušal, ker nisem strokovnjak za to področje, se mi je zdela relativno dobra. Mogoče je bila na nek način ostra, populistična, ampak bilo je veliko stvari, o katerih je treba razmisliti. Bili so utemeljeni – nekateri argumenti, nekateri so bili neutemeljeni. In šlo je za prvo obravnavo in verjamem, glede na to, da je bila predstavnica ministrstva vseskozi tukaj, da se je vklapljala tudi v razpravo, da bodo na marsikaj znali odgovoriti. Lahko, da je prišlo do kakšnih anomalij, ki jih je treba popraviti, vsekakor pa ni to, da se bo minimalna plača znižala na mesečni ravni za 20 evrov. To se pa ni zgodilo. Ko se govori, da se bo znižala za 20, pa ne minimalna plača, ampak naj se reče, da na letni ravni. Tega ni bilo. Bodimo pošteni pa povejmo tako, kot je. Ampak še enkrat bi rekel, poglejte, tako kot sem bil pozitivno presenečen v prvem delu razprave, ko smo govorili v petek o likvidaciji Factor banke pa Probanke, ko je bila dobra razprava med guvernerjem in enim članom opozicije, tudi pozicije, sem bil na nek način zadovoljen z načinom razprave v prvi obravnavi in ne razumem tega populizma in potem tega krega, ki potem pride. Ta zakon bom v prvi obravnavi podprl, v drugi se bomo pa pogovarjali naprej.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi, je še želja po obrazložitvah glasu? Še. Izvolite. Prijava teče. Marijan Pojbič, Marko Pogačnik in Danijel Krivec.
Hvala lepa, spoštovana gospa predsedujoča. Glasoval bom proti temu zakonu, ker sem prepričan, da je antisocialen, tako kot sem že danes povedal, da bodo dvojno obdavčeni rezidenti, ki delajo v Avstriji in v Italiji. Ker prihajam iz občine Pesnica, Kungota in Šentilj, ki so vezani na avstrijsko mejo in je preko 30 % naših državljank in državljanov zaposlenih v Avstriji, ampak ne zaradi tega, da bi želeli delati v Avstriji, ampak zaradi tega, ker Slovenija ni dala možnosti oziroma jim ni dala priložnosti, da bi lahko bili zaposleni v tej državi. To je tisto, kar se mi zdi v tem trenutku zelo pomembno in ključno. Tiste ljudi, ki ne želijo biti breme slovenske države, ki so si poiskali delo v Avstriji in Italiji, bi jih mi sedaj dvojno obdavčili! Če je to pravično, če je to pošteno, potem pa moram reči, da ne vem, v kakšni državi živim. Druga stvar, danes je bilo velikokrat ali pa desetkrat že povedano zelo jasno, gospod Vizjak je zelo jasno razčlenil, zakaj bo prišlo za neto zmanjšanje minimalne plače. Zelo jasno je razčlenil in lepo vas prosim, kako lahko nekateri razpravljavci na pamet govorite, da to ni res, da zakon tega ne prinaša. Zakon v resnici prinaša in prizadel bo vse skupine v tej državi. Zelo pomembno je in tudi ta vladna koalicija je vseskozi govorila, da boste vse naredili, da bo država bolj socialna, kot je bila doslej. In delate ravno nasprotno. To sem prej povedal. Prosim vas ne počenjajte enega, kot sem že prej povedal, delate pa povsem nekaj drugega. Mi zmanjšujemo pravice našim državljankam in državljanom in tistim, ki jih je 40 tisoč, ki imajo minimalno plačo, se neto minimalna plača znižuje; pa tudi če za en evro, 5 evrov, 10 evrov ali pa 20. To je resnica, kateri se ne morete izogniti in to je prava resnica in prav je, da slovenski narod to ve.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi! Še enkrat vas lepo prosim, glasno klepetanje ne sodi v dvorano, če kdo razpravlja. Naslednji je na vrsti mag. Marko Pogačnik.
Spoštovana predsedujoča, hvala za dano besedo. Osebno ocenjujem, da Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini ni primeren za nadaljnjo obravnavo, zato ga tudi osebno ne bom podprl. Razlogov je veliko, predvsem pa je moteče to, da gre za enostranski poseg v plače, dejansko bi lahko rekli, da gre tukaj za skriti davek, ki si ga je izmislila vlada Alenke Bratušek, ki na prvi pogled izgleda tako nedolžen, potem pa vidimo, da bodo verjetno družinski proračuni zmanjšani, povprečni, letno tudi za več kot 600 evrov. Nadaljuje se, bi rekel, obremenjevanje gospodarstva, obremenjevanje davkoplačevalcev. Predvsem mi je pa moteče pri tej vladi, da dejansko povečuje prihodke za tiste, ki ne delajo, zmanjšuje pa prihodke za tiste, ki delamo. Mislim, da je to zelo narobe in da proračuna na tak način in države ne bomo mogli rešiti. Mislim, da imamo lepo izkušnjo z vlado Janeza Janše, ki je bila vlada dialoga, sodelovala je z vsemi socialnimi partnerji, za vlado Alenke Bratušek bi pa lahko rekli, da je to vlada monologa, vlada dvojnih meril in pa vlada nenačelnosti.
Hvala lepa. Še gospod Krivec, izvolite.
Hvala za besedo. Tudi sam se nisem imel namena oglasiti v obrazložitvi, vendar so bile razprave in obrazložitve take, da se moram oglasiti, protestirati proti nekaterim izjavam. Jaz se ne čutim tistega, ki v Državnem zboru laže in zganja demagogijo, kot so nekateri govorili pred menoj. Iz kasnejših obrazložitev so tudi določeni z nasprotne strani jasno povedali, da se določeni ukrepi, ki so bili tako zatrjevani in napovedani s strani Vlade in predsednice Vlade, dejansko izvršujejo. Se pravi, minimalna plača se znižuje. Govoriti o tem, ali se znižuje samo za en evro in toliko na mesec ali se za več ali manj, mislim, da ko smo prišli na ta nivo, sem pa res zaskrbljen za razprave v Državnem zboru. Kajti naslednjič bo prišlo do tega, da bo nekdo nekomu odvzel 50 evrov, pa bomo rekli, saj to ni važno, ni bilo dogovorjeno, to je minimalno za nekoga. Na tem nivoju ne bi želel pristati. Na tak način govoriti o težavah, ki so v slovenskem prostoru zaznane, in omalovaževati vsak evro, ki ga nekdo pogreša v svojem, na nek način zaključnem računu, in se nad tem skoraj zabavati s strani nekaterih, me skrbi. Želel bi, da resno razmislite, ali je ta zakon tako dober, da mu damo podporo. Ob tem, da so vsi, in Vlada in tudi nekateri vaši poslanci priznali, da je to enostranski poseg in da ni v skladu s tistim, kar ste se obvezali in kar ste tudi javno govorili in javno tudi zatrjevali. Zato tega zakona absolutno ne bom podprl.
Hvala lepa. Gospod Potočnik se je še javil k besedi.
Moram reči, da sem dolgo časa čakal, ampak [[...]]Seveda je bila interpretacija tega, kar smo danes obravnavali, popolnoma napačna. Treba je povedati – jaz bom zakon podprl, ni dober v celoti, dal se bo popraviti, normalno, zaradi tega je tudi prva obravnava, in tako smo tudi mi predstavili v splošni predstavitvi. Treba je povedati, da tisto, kar vi govorite, da bo padlo za 20 na letni ravni, seveda ne drži. Ne veste, kaj govorite, prosim, preberite zakon. Govori se o tem, da se odpravlja avtomatično usklajevanje, možnost usklajevanja pa ostaja, samo prenaša se v okvir sprejemanja zakona o izvrševanju proračuna. Gospod Vizjak, ujel sem vas na tistem, kar vi vedno govorite, da se ne dela. Morate govoriti resnico, drugače si ponovno oglejte te stvari. Upam, da boste replicirali. Hvala.
Ne, ne bo repliciral, ker mu ne bom dala besede. Upam, da ne bo zlorabil postopkovnega predloga, tako kot ste vi zlorabili obrazložitev glasu.
Spoštovana podpredsednica, predlagam, da se gospod Potočnik opraviči, kajti zavajal je in govoril neresnice. Jaz sem povzemal svoje trditve, da se bo minimalna plača za davčnega zavezanca, ki ima minimalno plačo in nima otrok oziroma drugih olajšav, znižala za približno 20 evrov, dodal sem kasneje tudi,da na letni ravni. Vi ste pa sedaj rekli, da je to sicer možno, lahko pa tudi ne, če se Vlada odloči, da tega ne bo naredila. Ja, če bo v zakonu o izvrševanju proračuna določila drugače. Zakaj bi, spoštovani gospod Potočnik, Vlada posegala v to pravico in avtomatsko usklajevanje, če ne bi imela namena zaustaviti usklajevanja v prihodnjem in v prihodnjih letih? In je to tudi že povedala, da bo naredila, ker je vključila te prihodke v proračunske dokumente za prihodnji dve leti. Kdo torej zavaja, spoštovani gospod Potočnik? [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] Ja, me zanima, kdo [[....]]In zato pričakujem, da se opravičite.
Hvala lepa. Postopkovni predlog je bil jasen. Če bo gospod Potočnik to želel, bo to naredil, sicer ni v moji moči. Želi še kdo razpravljati? Gospod Tanko. Postopkovno, gospod Tanko, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani kolegi! V teh obrazložitvah glasu je bilo izrečenih zelo veliko obtožb. Če poslušam tiste, ki ste obtoževali opozicijo, bi imel občutek, da danes sprejemamo davčne olajšave dohodninske, ne pa davčne obremenitve, tako ste se borili za to in obtoževali nas na tej strani, ko govorimo o tem, da se sprejemajo obremenitve. Spoštovana predsedujoča, predlagam, da prekinemo sejo za 20 minut, da nam v tem času priskrbite magnetogram izjave predsednice Vlade, ki je bil tu citiran, da nam v temu času priskrbite magnetogram izjave državne sekretarke, ki je v Državnemu zboru, ko smo obravnavali ta zakon, in da potem vidimo, ali so to dejstva, o katerih so moji kolegi poslanci govorili, prava ali so to trditve, ki so izmišljene. Namreč, z druge strani se je vsul plaz obtožb, da lažemo, da lažejo, da govorijo neresnice in predlagam, da preden zaključimo z razpravami oziroma z obrazložitvami glasu in opravimo glasovanje, da pridobimo gradiva in če je potreba, da tudi predsednik Državnega zbora skliče posvet vodij poslanskih skupin. To je edini način, da situacijo, v katero ste nas pripeljali s sodelovanjem na tej seji Državnega zbora, razčistimo in da ugotovimo, kaj so dejstva in kaj je tisto, kar je dejansko populizem, kar je dejansko obtoževanje brez osnove, kaj je dejansko laž. Ne bi rad, da gremo s te seje Državnega zbora, s tega dneva z bremenom lažnivcev, prav tako ne moji kolegi, da gremo z bremenom populistov, prav tako ne moji kolegi, in zato predlagam, da se te stvari najprej razčistijo, da pridemo do dejstev. V primeru, da se bodo pa takšna nerazumna stanja nadaljevala, bo pa treba tudi, spoštovani predsednik Državnega zbora, da pripravite pogovor tudi s svojimi kolegi poslanci, vodjo poslanske skupine, gospodom Frangežem, ki nas tukaj učijo kozjih molitvic in to na temi, pri kateri definitivno zmanjšujemo dohodninske prihodke oziroma zmanjšujemo prihodke s poviševanjem dohodnine. Bilo bi prav, da to naredimo, preden kar koli naprej [[...]] [[znak za konec razprave]]
Hvala lepa za vaš postopkovni predlog. Vendar, poslovnik mi omogoča, da prekinem sejo, če je treba dobiti kašno mnenje ali stališče. Gre za magnetogram, res da gre za potrditev besed, ki jih je izrekla ena ali druga stran. Glede na to, da je mag. Vizjak – predvidevam –, ko je obrazlagal svoj glas, bral magnetogram, verjamem, da je temu tudi resnično bilo tako. Magnetogram je bil jasen. Sama zaradi tega postopkovnega predloga seje ne bom prekinila. Imamo še, mislim, da eno obrazložitev glasu oziroma na tem seznamu ne več, je pa možnost, da se še kdo prijavi k obrazložitvi glasu, če želi. Nadaljujemo sejo. Želi še kdo besedo? Gospod Tanko, postopkovno.
Hvala lepa. Predlagam, da se seja prekine, ponovno, zato ker je treba te obtožbe, ki so prišle z ene na drugo stran, razčistiti. To ni mogoče z obrazložitvami glasu, to ni mogoče na drugačen način, kot da se pridobijo relevantni materiali, ki jih zdaj ne more dobiti vsak od poslancev. Predlagam, da to storite. Nima nobenega smisla, da za deset ali dvajset minut prekinitve, ki bi jo sprejeli, dvajset minut predlagam, da se pustijo te sledi sumov obtožb, lažnih obtožb in da potem trpimo ta bremena tudi v nadaljevanju obravnave pri tej seji ali pa pri nadaljnji seji Državnega zbora. Ni nobena stvar tukaj, ki bi kar koli presegala, magnetograma predsednice Vlade nima vsak, tako da bi preveril, izjav državne sekretarke tudi ne, izjav drugih poslancev tukaj tudi ne, tako da zberemo te stvari in pogledamo, kaj dejansko od tega stoji in kaj ne. Bi pa rad ob tem opozoril, da se mi zdi pristop, ki ga je ubrala koalicija, kadar predlaga kakšne slabe teme, in to so dejansko slabe teme, kadar državljanom jemlje, in to tistim, ki jim ni bilo treba jemati, na drugi strani prevzema bremena od tistih, ki jim tudi ne bi bilo treba prevzemati bremen, recimo pri sanaciji obeh bank, da pač meri te stvari z enakimi vatli. Mi takšnim ukrepom, ko se na eni strani ščiti privilegirane skupine, na drugi strani pa jemlje socialnim, nasprotujemo, to je jasno. Ampak, zato da bi se te stvari razčistile, da ne bo slabe volje, da ne bo porušenih odnosov, predlagam, da sejo prekinite in da na posvetu vodij poslanskih skupin pri predsedniku Državnega zbora te zadeve pregledamo in se dogovorimo za nadaljnji potek seje danes in tudi za naprej. Hvala lepa.
Sprašujem vas, gospod Tanko, da pojasnite svoj postopkovni razlog. Povedala sem, da zaradi razloga, da pridobimo magnetogram, seje ne bom prekinila, da je bil tekst, ki ga je bral mag. Vizjak, najbrž magnetogram tistega, kar je včeraj povedala predsednica, in nobenega razloga ni, da temu magnetogramu, ki pač ni šel v korist predsednici Vlade, ne verjamemo. Verjamem, da je bil resničen in pravilno prebran. Samo trenutek, gospod Tanko. Veliko obtožb je bilo izrečenih. Menim, da je mnogo stvari tukaj stvar tudi kulture posameznika, ne samo določb, ki so v našem poslovniku. Še enkrat predlagam, da umirimo situacijo in nadaljujemo s sejo. Bom pa prekinila sejo, če boste zahtevali sklic Kolegija predsednika Državnega zbora, ne pa zaradi magnetograma. Vendar še enkrat, pozivam vse, da umirimo strasti, da nadaljujemo sejo, da nimamo nobenega razloga, da ministru Vizjaku ne verjamemo in da te zadeve glede obtožb rešujemo na drugem mestu. Gospod Frangež, trenutek, gospod Frangež, samo trenutek. Gospod Möderndorfer ima besedo. Mislim, da je želel postopkovni predlog.
Spoštovana podpredsednica, tam imamo poslanca Vizjaka, ne ministra. Ampak tisto, kar je bistveno. Glejte, gospod Tanko prekleto dobro pozna poslovnik in točno ve, kaj sme in kaj se lahko danes tukaj pravzaprav počne. Vsi postopki so – tisto, kar on želi –, že bili izkoriščeni v času razprave. Kar se tiče magnetogramov, vsi imamo od Državnega zbora računalnike in ves čas lahko beremo te magnetograme, ne rabimo nič posebej printati pa zaradi tega delati odmore. Drugače pa imate plačno strokovno službo, ki vam ves čas kar naprej lahko to nosi, če želite. Tretje, kar je bolj pomembno, je pa to, gospa podpredsednica, da je že dvakrat uporabil postopkovno, in vas lepo prosim – sicer namen je dober, ampak imam občutek, da se nekako ne zmorete z gospodom Tankom zmeniti, ker ne veste, če bo prehuda zamera. Dajmo, lepo prosim, izpeljati to do konca brez teh prekinitev. To, kar predlaga gospod Tanko glede kolegija, jaz vam obljubim, da bom to sprožil na kolegiju, brez da se karkoli sklicuje, zaradi tega ker je postalo neznosno to, kar danes gledamo in me je v resnici kar naprej sram, kar se tukaj dogaja. Ampak, zato vas prosim, to, da bomo imeli posvet zaradi nekih printov, lepo vas prosim, na Kolegiju predsednika Državnega zbora! Pa saj to je že abotno in smešno! Točno se ve, kdaj in kaj počnemo; in to veste tudi vi podpredsednica, zato cenim, ker boste ves svoj trud vložili v to, da bomo nadaljevali in zaključili to sejo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Möderndorfer, nič naj vas ne skrbi. Odreagirala bom tako, kot mislim, da je po poslovniku prav. Tokrat sem presodila, da razlog za prekinitev seje ni utemeljen. Še enkrat poudarjam, da je mag. Vizjak vse prebral tako, kot je dejansko bilo, da bomo to na nekem drugem mestu še vedno imeli priložnost razčistiti in da sedaj mirno zaključimo in nadaljujemo s to sejo. Ne, tokrat ne, gospod Vizjak. Gospod Tanko, izvolite. Postopkovno?
Hvala lepa. No, če je tako težko odrediti 20 minut za to, kar sem predlagal, predlagam, da daste 40 minut za posvet v poslanski skupini. Hvala lepa. Pred glasovanjem ali pa [[...]]
Trenutek, samo trenutek. To je seveda predlog, ki ga je gospod Tanko dal v skladu s poslovnikom in ga moram upoštevati in ga tudi bom [[...]]Ali lahko samo trenutek?! Poznam poslovnik, gospod Han, in vem, da lahko to naredimo tik pred odločanjem. Pred tem moramo opraviti še vse obrazložitve glasov in seveda sprašujem vse poslanke in poslance, ali želi še kdo razpravljati. Gospod Frangež, zdaj pa vam dajem možnost za postopkovni predlog, če sem prav razumela.
Če je moja prejšnja razprava in, priznam, neprimerna reakcija na glasne intervencije nasprotne strani prispevala k tem proceduralnim zapletom, to obžalujem in se gospodu Vizjaku in vsem prizadetim opravičujem za preostre besede, ki sem jih namenil v svoji obrazložitvi glasu. Iskreno upam, da je to lahko en ponižen korak k temu, da se premaknemo z mrtve točke in gremo dalje. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Frangež. Sprašujem še enkrat, gospod Tanko. Vaš postopkovni predlog ostaja enak, zahtevate 40 minut odmora? Samo trenutek. Sprašujem najprej, preden izvedemo ta postopkovni predlog, ali želi še kdo obrazložiti svoj glas Gospod Prevc. Izvolite.
Proceduralno.
Postopkovno. Izvolite.
Hvala za besedo. Bom čisto kratek. Mi v Slovenski ljudski stranki se dejansko ne strinjamo s takšnim vodenjem seje oziroma s tem, da zadeve že gredo predaleč. Menimo, da bi morali sejo zaključiti. Mi smo povedali svoje mnenje, kar se tiče glasovanja, in vse to, kar zdaj počenjamo, mislim, da nam poslancem res ni v prid. Tako napovedujem v tem trenutku obstrukcijo Slovenske ljudske stranke. Seveda ne moremo sodelovati pri tako, bom rekel, neproduktivni seji, kot se v tem trenutku dogaja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mi je žal, da ste napovedali obstrukcijo, vendar zadeva poteka v skladu s poslovnikom. Poslovnik je pač tak, kot je, in jaz sem ga dolžna kot vodeča na tej seji upoštevati. Ima še kdo željo po obrazložitvi glasu? Ne. Zaključili smo z obrazložitvami glasu in odrejam na predlog gospoda Tanka 40 minut odmora. Nadaljujemo ob 21. uri.
Spoštovane poslanke in poslanci! Nadaljujemo z delom. Glede na to, da je bila seja prekinjena na predlog vodje Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, sprašujem, če želi predstaviti stališče skupine po prekinitvi. Gospod Tanko, želite besedo? Izvolite.
Hvala lepa. V tem času prekinitve je poslanska skupina opravila posvet in tudi pregledala vse materiale, gradiva, ki smo jih zahtevali za pojasnilo navedb, ki so jih izrekli poslanci v Državnem zboru in tudi državna sekretarka in včeraj tudi predsednica Vlade. Včeraj je gospod Han posebej vprašal predsednico Vlade glede enostranskih posegov v minimalne plače in ob tej obrazložitvi je dejal, da Socialni demokrati temu izrecno nasprotujejo, tem enostranskim posegom. Gospa Bratušek je dejala, da temu nasprotuje tudi Pozitivna Slovenija. Citiram: "Tudi Pozitivna Slovenija nasprotuje kakršnemu koli enostranskemu posegu v minimalne plače. To naj bo jasno tudi s tega mesta. In to je tudi eden od ukrepov, v katerem se govori, bom rekla, kar tako, po medijih, brez vnaprejšnjih pogovorov, dogovorov in tako naprej." Zakon, ki ga je vložila Vlada Republike Slovenije v zakonodajni postopek, Zakon o dohodnini, je zakon, ki ni usklajen s socialnimi partnerji, in ki je v popolnem nasprotju s to verbalno komunikacijo med vodjem druge največje poslanske skupine v Državnem zboru in predsednica Vlade. Obe stranki sta konstitutivni stranki koalicije. V obrazložitvi Zakona o dohodnini, ki ga je vložila Vlada, piše, da "ob predpostavki, da zavezanec uveljavlja samo splošno olajšavo, bo imel pri dohodku v višini minimalne plače, ki za leto 2013 znaša 9 tisoč 403 evre oziroma 784 evrov bruto, dohodnino višjo za nekaj manj kot 20 evrov letno". Se pravi, vse te izjave, obtožbe, da poslanci Slovenske demokratske stranke ne govorijo resnice, da njihova dejstva, njihove trditve niso prave, da obtožbe, da lažejo, ne stojijo. Ne stojijo! Vsi tisti, ki ste jih izrekli ali niste prebrali zakona ali pa se zaradi populizma grobo sprenevedate. Dve največji konstitutivni stranki koalicije sta stranki Pozitivne Slovenije, stranka predsednice Vlade, in stranka Socialnih demokratov. Gospod Han je spraševal predsednico Vlade o tem, ta je to izrecno zanikala, s tem da je bil zakon že v zakonodajnem postopku Sprašujem, kdo laže? Kdo govori neresnico in čemu je cilj to, da se za to neresnico, njegovo lastno, obtožuje nasprotno stran? To je vrhunska manipulacija.
Hvala. Ugotavljam, da smo izčrpali možnost tudi obrazložitev glasu, zato prehajamo na glasovanje. Glasovali bomo o naslednjem predlogu sklep: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini je primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 48 poslank in poslancev, za je glasovalo 43, proti 4. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. zato bo predlog zakona dodeljen v obravnavo Odboru za finance in monetarno politiko kot matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Spoštovani! Glede na dejstvo, da mora danes zasedati še Odbor za finance, in glede na dejstvo, da nas čaka še glasovanje o 1. točki dnevnega reda, to so Vprašanja poslank in poslancev, bom v skladu z drugim odstavkom 86. člena prestavil glasovanje o 1. točki dnevnega reda na četrtek, 26. 9. 2013, v okviru glasovanj. O vprašanjih bomo glasovali po opravljenih glasovanjih o vseh drugih točkah, ki so že bile predvidene za glasovanje v četrtek. Tako za danes zaključujem delo. Prekinjam 17. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9., hkrati pa članice in člane Odbora za finance in monetarno politiko obveščam, da se bo čez 10 minut v veliki dvorani na Tomšičevi začela 67. nujna seja Odbora za finance. Hvala in lahko noč.