Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 2. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanki in poslanci: Janja Sluga, mag. Matej Tonin, mag. Anže Logar in Roberto Battelli. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrice in ministre ter generalnega sekretarja Vlade k 1. točki dnevnega reda, predsednika Vlade dr. Miroslava Cerarja in ministra za finance dr. Dušana Mramorja k 2. točki dnevnega reda, dr. Matejo Kožuh Novak, dr. Ivana Kristana, dr. Mirana Mihelčiča in gospo Branko Kastelic, predstavnike 5 tisoč volivk in volivcev k 9. točki dnevnega reda, gospo Vlasto Nussdorfer, varuhinjo človekovih pravic k 11. točki dnevnega reda, mag. Ireno Praček, direktorico Agencije za energijo, k 12. točki dnevnega reda, predsednika Vlade dr. Miroslava Cerarja in gospod Alenko Smerkolj, kandidatko za ministrico brez resorja, pristojno za razvoj, strateške projekte in kohezijo k predlagani širitvi, predstavnika Sodnega sveta k 18.a točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 2. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v petek, 7. novembra 2014, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Najprej prehajamo na obravnavo in odločanje o predlogu za umik točke z dnevnega reda seje. Dr. Mateja Kožuh Novak, dr. Ivan Kristan, dr. Miran Mihelčič in Branka Kastelic v imenu predlagatelja Državnemu zboru predlagajo, da se z dnevnega reda 2. seje Državnega zbora umakne 9. točka, to je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o volitvah v Državni zbor, druga obravnava. Predlog za umik ste prejeli in je objavljen v e-klopi. Želi besedo dr. Mateja Kožuh Novak kot predstavnica predlagatelja? Prosim, dr. Mateja Kožuh Novak, imate besedo.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani poslanke in poslanci, naši zastopniki v najvišjem zakonodajnem telesu, ki vas prebivalci Slovenije hudo potrebujemo. Mi vas ne prosimo, da nasprotujete odločitvi Odbora za notranje zadeve, ki predlaga, da se zakon umakne z dnevnega reda kot neprimeren. Prosimo vas samo to, da odločanje o tem zakonu prestavite za mesec ali dva, da daste možnost strokovnjakom, vrhunskim strokovnjakom, ki so pripravili ta zakon, da stopijo skupaj s strokovnjaki vlade in parlamenta in z vodstvi političnih strank in še enkrat pretresejo nujnost sprejetja tega zakona. Vse politične stranke se že leta, desetletja strinjajo, da je treba spremeniti volilni zakon, zato smo se slovenski seniorji odločili, ne samo Zveza društev upokojencev, podpise so zbirale prav vse seniorske organizacije v Sloveniji, smo se odločili, da prosimo vrhunske strokovnjake, da napišejo zakon, ki bo najbolj po meri ljudi. Rada bi vas obvestila, da je bil zakon zavržen z 9 glasovi za in 8 proti, kjer ste dokazali, da si niste enotni v tem, ali je treba ta zakon zavreči ali ne. Kar nekaj od vas je pa reklo, da niste imeli časa zakona preštudirati, velika večina pa mislim, da vas ni bila na junijski seji, javni predstavitvi, ki je veljala za prvo branje, kjer so naši strokovnjaki prikazali tudi računalniško simulacijo, kaj prinaša ta zakon. Zakaj to povem? Eden od ugovorov strokovnjakov vlade je bil, da je treba narediti simulacije. Če bi nas pozvali, bi prišli k njim in pokazali te simulacije. Jaz vas lepo prosim, dajte še enkrat premisliti. Ni nobenega višjega cilja, višjega smotra, kot je smoter prebivalstva Slovenije, volivcev Slovenije. Ne zaničujte pripravljavcev zakona, kar smo začutili na sejo odbora. Prisluhnite nam! Glejte, jaz sem prepričana, da ste vsi nesrečni, ker ima Državni zbor tako nizek rating. Mi bi vam radi pomagali, da Državni zbor pridobi večjo veljavo, ker vas nujno potrebujemo. Potrebujejo vas vse generacije v Sloveniji, zlasti pa tisti, ki jih je sedanje življenje v Sloveniji povozilo. Lepo prosim, premislite še enkrat, dajte nam možnost še dveh mesecev odloga. Hvala lepa.
Želi besedo predstavnik Vlade? Ne. Želite besedo predstavniki poslanskih skupin? Da. Besedo ima gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegi, ministrski zbor, spoštovana predstavnica predlagateljev! V naši poslanski skupini bomo predlog predlagateljev za umik zakona z današnje točke dnevnega reda podprli. Moram reči, da so moji kolegi tudi na seji odbora podpirali rešitve, ki jih je predlagalo več kot 5 tisoč volivcev. Kot sem obveščen, so podprli rešitve tudi nekateri koalicijski poslanci. Vendar, žal, med besedami in dejanji v tej koaliciji je tako kot v nekaterih prejšnjih, tudi v tisti, ki je bila pred to, in recimo tudi pri Pahorjevi, velika razlika. Mi menimo, da so spremembe Zakona o volitvah v Državni zbor potrebne. Menimo da je te stvari treba urediti v čim krajšem času. Mislim tudi, da ni treba, da si Državni zbor z zavrnitvijo tega zakona, s seznanitvijo z zavrnitvijo tega zakona zapre vrata in onemogoči ta proces. Mi sicer podpiramo večinski volilni sistem, dvokrožni večinski volilni sistem, ki najbolje v okrajih odrazi željo, voljo ljudi, zagotovi, da ima vsak okraj svojega poslanca, zagotovi, da se lahko vsak poslanec, tudi če se tako zadeve uredijo, odpokliče neposredno. Ta volilni predlog, ki ga predlagajo podpisniki oziroma državljani, je približek tega, boljši korak k temu, ni celovit, ni popoln, ampak menimo, da je spremembe v smeri izboljšanja volilne zakonodaje, preglednosti in tudi zaostritve odgovornosti treba narediti. Državni zbor se sicer sedaj iz takih in drugih razlogov ukvarja s celim kupom drobnih zadev, kar zadeva volitve raznih funkcionarjev. Pravzaprav gre za nepomembne zadeve. Temeljne stvari, to pa je zakon o volitvah v Državni zbor, pa se ne loteva na nek resen, celovit način. Predlagam, da tudi drugi podprete predlog volivk in volivcev, da se točka umakne z dnevnega reda in se pač omogoči tudi dodatna razprava. Hvala lepa.
Besedo ima dr. Simona Kustec Lipicer.
Hvala lepa. Lep pozdrav, predsednik Državnega zbora, cenjeni zbor! V naši poslanski skupini pravzaprav spoštujemo oceno sedanjega predloga, kakršno je podalo matično delovno telo. Ta ocena je bila, da je predlog zakona dejansko neustrezen na tej predlagani točki, in sicer iz dveh razlogov. Eden je vsebinski, drugi je pa pravni. To pomeni, da je predlagana sprememba vsebinsko ne dovolj celovita za tako pomembno zakonodajo, po drugi strani pa je tako zakonsko kot tudi ustavno še nedorečena. Tisto, kar je bila ocena matičnega delovnega telesa, je to, da absolutno potrebujemo ustrezno spremembo volilne zakonodaje, vendar pa je pristop k tej spremembi treba peljati modro, celovito in predvsem inkluzivno. Kaj to pomeni? To pomeni, da si moramo vzeti dovolj časa za to, da bomo uspeli pridobiti različne vsebinske poudarke, vidike, tudi problemske, zakaj in na katerih točkah je volilna zakonodaja potrebna spremembe. In da bomo to pridobili ne samo s strani izbranih interesnih skupin ali pa nekaterih političnih strank, ampak v čim širšem možnem tako političnem kot družbenem in strokovnem konsenzu. S tega zornega kota, kot rečeno, ocenjujemo, da ta aktualni predlog ne izpolnjuje omenjenih pogojev, hkrati pa smo se prav v naši poslanski skupini na podlagi našega volilnega programa zavezali, da bomo s takšnim opisanim pristopom pripravili celovito spremembo celotne volilne zakonodaje in vse zakonodaje, ki tej volilni zakonodaji tudi posredno ali neposredno pritiče. Iz omenjenega razloga Poslanska skupina SMC danes glasuje proti umiku te točke z dnevnega reda, hkrati pa bi želela to priložnost izkoristiti tudi za to, da bi povabila predlagatelje ZDUS te predlagane spremembe, da se aktivno vključijo v prihajajoče zakonodajne postopke, ki jih bomo v povezavi s to zakonodajo organizirali tudi s strani Poslanske skupine SMC, in verjamem, da tudi koalicije. Hvala lepa.
Še kakšen predstavnik? Za Združeno levico dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Kot veste, je Združena levica izšla iz civilne družbe, vodi dialog s civilno družbo, včasih smo seveda tudi kritični do predlogov. Jaz sem že na tisti seji rekel, da se je razpletla tako, da je bilo sporočilo sedanje koalicije, državljanke in državljani, saj vas imamo radi, imate to možnost, da nekaj predlagate, ampak vas v bistvu ne jemljemo pretirano resno. Jaz se strinjam z večino tega, kar je rekla kolegica Lipicer, ampak v izpeljavi se ne strinjam. Ravno zaradi tega je treba nadaljevati s tem, kar je predstavila gospa Kožuhova in pri Združeni levici bomo glasovali za predlog tega umika. Se pa bojim, da bo pač koalicija glasovala brezglavo in da bomo žal poraženi. Hvala.
Besedo ima gospod Jani Möderndorfer.
Dober dan. Ta je bila sicer simpatična od mojega predhodnika, da izhaja iz civilne družbe. V bistvu na nek način vsi izhajamo iz civilne družbe, samo ko vstopimo v parlament, postanemo politiki in potem je konec. In to so bile besede gospoda Trčka, zato se ne moremo skrivati za civilno družbo. V naši poslanski skupini ne bomo podprli tega predloga iz vsaj treh razlogov. Prvič zaradi tega, ker v resnici ni parlamentarna praksa, da se umikajo predlogi in da se ne končajo, če ni tako matični delovni odbor ocenil in tudi opravil temeljito razpravo. Sam sem bil aktiven na tem odboru in lahko rečem, da sem naštel vsaj 10 razlogov, zakaj ta zakon ni dober. Res je tudi, da predstavljamo nek drugačen pogled na rešitev. Ta predlog, ki je bil predlagan, nam seveda izgleda bolj nagnjen k večinskemu sistemu kot pa h kombiniranemu proporcionalnemu, kot je bil iz same razprave podan. Večinskega sam osebno ne bom nikoli podprl, za razliko od kolegov iz SDS, ki seveda trdijo, da je ta sistem najboljši. Prav tako ne bom podprl predloga, da ima vsak volivec dva glasova in da ustvarimo mit dveh različnih poslanskih kolegov, ki bodo eni izvoljeni zato, ker so izbrani na neposreden način, eni pa na podlagi neke liste politične stranke. In bomo imeli prvorazredne in drugorazredne. Eni, ki se bodo šteli, koliko glasov so dobili. Ene bo možno odpoklicati, druge pa ne bo možno. Skratka, ta sistem ne funkcionira najboljše. In tretji razlog, ki je bolj pomemben, pa je, da razprava o tem ne bo končana, zagotovo ne. Razprava se bo nadaljevala, kajti točno na podlagi 5 tisoč podpisov in predlogov je več kot jasno, in to vsi ugotavljamo že vrsto let, da je potrebna sprememba. Vprašanje je pa samo, kakšna sprememba. Predlagatelji so prepričani, da je njihov predlog najboljši. Prepričan sem, da je dober v toliko, da je odprl določena resna vprašanja, kje so slabosti obstoječega sistema. Mi smo prepričani, da se da ta problem rešiti drugače, zato bomo predlagali tisti sistem, ki bo omogočal ohranitev proporcionalnega sistema, vendar z bistveno bolj jasno možnostjo neposrednega odločanja poslancev, to pa je z močnejšim preferenčnim glasom in pa ukinitvijo volilnih okrajev. Zato seveda bomo glasovali proti. Hvala lepa.
Še kakšen predstavnik poslanskih skupin? Ni replike pri tej točki. Sprašujem dr. Matejo Kožuh Novak kot predstavnico predlagateljev umika, ali želi ta umik še dodatno obrazložiti. Ne. Če je tako, zaključujem s predstavitvijo stališč o predlogu za umik in prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Odločamo o predlogu za umik 9. točke z dnevnega reda seje. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, 28, proti 53. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 53.]] Ugotavljam, da predlog za umik ni sprejet. Prehajamo še na obravnavo in odločanje o predlogu za širitev dnevnega reda seje. Državnemu zboru sem predlagal, da se dnevni red 2. seje Državnega zbora razširi z listo kandidatke in kandidata za ministrico in ministra Vlade Republike Slovenije. Predlog ste prejeli z dopisom dne 12. 11. 2014. Ker pa je predsednik Vlade dr. Miroslav Cerar danes umaknil predlog kandidata za ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo, je ta zadeva postala brezpredmetna, zato bo zbor predvideno širitev obravnaval kot predlog kandidatke za ministrico brez resorja, pristojno za razvoj, strateške projekte in kohezijo. Želi besedo predstavnik Vlade? Ne. Želite besedo predstavniki poslanskih skupin? Besedo ima gospod Jože Tanko.
Hvala lepa. Najprej se ne morem načuditi, da Vlada nima stališča o predlogu, ki ga predlaga. Bi pa ob tem opozoril, da imamo danes prvo poslansko vprašanje povezano prav s kadrovsko politiko Vlade. Prav danes ste nas seznanili z dvema odstopoma. Enega kandidata za ministra in pa šefa Sove. Kar zadeva področje gospodarstva, tukaj se vidi, da ekipa gospoda Mira Cerarja nima praktično nobenega kadrovskega nabora na tem področju. Kaže se, da za vodenje tega resorja, ki je po mnenju mnogih izjemno pomemben, kakšnih velikih ambicij in pa tudi rešitev ni. Nedopustno je, da se Vlada že v prvih dveh mesecih na tem področju sooča s takimi problemi. Zdajle imamo že tretjega ali bomo imeli četrtega kandidata za ministra za gospodarstvo, pa še vedno je to nekomu dodeljeno. Mislim, da tudi ekipa, ki se je lotila volilne kampanje za volitve, je to delala bolj na nek piar način. Se pravi, važno je bilo dobiti volitve, važno je bilo pripeljati zadostno podporo, ko pa pride do operacionalizacije politike zmagovite ekipe, pa je očitno, da se tukaj veliko ne da narediti. Trendi so slabi, to je zagotovo. Kakšnih perspektiv, kot kaže, na tem področju ni. Ni sistemskih ukrepov s področja gospodarstva. Tudi to, kar sedaj predlagate z rebalansom in tistimi paketnimi zakoni, ki sodijo zraven, gre v bistvu samo za podaljševanje najbolj nepriljubljenega zakona, ki ga je sprejela Janševa vlada. Ni nobenih drugih sistemskih rešitev. Jaz mislim, da na tak način se stvari ne da reševati, nerodnosti je več kot dovolj. Ampak kljub vsemu, gospod predsednik Vlade, gospod predsednik Državnega zbora, predlog za širitev dnevnega reda bomo podprli, ker vemo, da s škrbinami Vlada ne more funkcionirati. Ampak za škrbine je odgovoren predlagatelj, to je predsednik Vlade.
Želi besedo še kakšen predstavnik poslanskih skupin? Ne. Zaključujem predstavitev stališč o predlogu za širitev. Prehajamo na odločanje. Odločamo o predlogu za širitev dnevnega reda seje. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 79, proti 4. [[Za je glasovalo 79.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. Zbor bo izglasovano širitev obravnaval kot 16.a točko dnevnega reda v sredo, 19. 11. 2014. Prehajamo na določitev dnevnega reda v celoti. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, ki ste ga prejeli s sklicem ter s sprejeto dopolnitvijo. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev. Za je glasovalo 79, proti 3. [[Za je glasovalo 79.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je dnevni red 2. seje zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave za rekordnih triinsedemdeset poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen v skladu z 244. členom ter drugim odstavkom 245. člena Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanke vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec oziroma poslanka ima za postavitev vprašanja na voljo tri minute. Predsednik Vlade, ministrice in ministri odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razpravi o odgovoru predsednika Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave. Če poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, ministrica ali minister v tridesetih dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V temu primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko pa so se za danes opravičili gospod Karl Viktor Erjavec, minister za zunanje zadeve, dr. Dušan Marmor minister za finance in minister v funkciji ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo, gospod Janko Veber, minister za obrambo, od 17. ure dalje ter dr. Miroslav Cerar, predsednik Vlade, od 13. ure dalje. Na e-klopi je objavljen pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade dr. Miroslav Cerar. Poslansko vprašanje mu bo najprej postavil gospod Jože Tanko. Izvolite, gospod Tanko.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsednik Vlade! Pred volitvami ste zelo izpostavljali etičnost, spoštovanje inštitucij in pravil pravne države, poudarjali ste ničelno stopnjo tolerance do družbenih odklonov, predvsem do korupcije. Spin doktorji iz vašega zaledja so vas uspeli na volitvah prodati kot zaupanje vredno politično blagovno znamko. Te parole ste zapisali tudi v koalicijsko pogodbo, pri izvedbi pa se pojavljajo problemi. Razrešili ste že na desetine kadrov, ki jim niste očitali kršenja pravil pravne države, torej zakonov in drugih aktov, niti jim niste očitali neetičnosti ali koruptivnosti. To velja tako za razrešenega generalnega direktorja Policije Venigerja kot tudi za načelnika Generalštaba Božiča ali zamenjanega šefa OVSE Perneta. Za novega direktorja Sove, ki je danes odstopil, pa je Vlada imenovala osebo, ki ni izpolnjevala pogojev. Prav nasproten primer je vaš minister za pravosodje, mag. Goran Klemenčič. Njegovo delo na čelu KPK je ocenilo Računsko sodišče in ugotovilo, da je bilo v času njegovega vodenja KPK kršenih osem zakonov, tri uredbe in da so bile sklenjene pogodbe brez ustrezne pravne podlage. Tako na primer preureditev prostorov KPK v višini 22 tisoč evrov ni bila načrtovana v finančnem načrtu. Prav tako je KPK plačala izvajalcu za več kot 11 tisoč evrov dodatnih del, ki jih ni bilo v pogodbi in ni bil podpisan niti aneks za to. Leta 2011 je KPK nabavila za skoraj 18 tisoč evrov premičnega premoženja, kar tudi ni bilo načrtovano v finančnem načrtu za leto 2011. Samo v teh treh primerih je KPK nezakonito porabila več kot 50 tisoč evrov. Šlo je za kršitve tako zakona o javnih financah kot zakona o izvrševanju proračuna. Spoštovani predsednik Vlade, kakšni so razlogi, da ste v tako kratkem času tako radikalno spremenili stališča, ki ste jih samo nekaj mesecev prej ravno tako brezrezervno zagovarjali, ko zamenjujete osebe, ki jim ne očitate slabega dela, kršenja pravil pravne države ali naetičnosti, na drugi strani predlagate na funkcijo osebe, ki ne izpolnjujejo pogojev za delovno mesto ali pa so pripoznani kot serijski kršitelji zakona? Prosim za vaš odgovor.
Besedo ima gospod predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Spoštovani gospod predsednik Državnega zbora, spoštovane poslanke in poslanci! Spoštovani gospod Tanko, na vaše vprašanje odgovarjam na naslednji način. Če odmislim nekatere insinuacije, ki seveda ne držijo, recimo o spin doktorjih in podobno, bi rekel, da je kadrovanje Vlade doslej potekalo povsem normalno in v skladu z načeli, ki smo jih kot stranka in ki jih koalicija v Vladi še vedno zagovarjamo. Trudimo se in dejansko to tudi delamo, da na mesta, kamor je treba imenovati prave kadre, imenujemo kompetentne kadre, torej strokovno usposobljene kadre z integriteto, in tiste, ki so vredni zaupanja. Če dovolite samo nekaj podatkov. V glavnem je šlo pri tem kadrovanju v začetnem obdobju vlade v veliko primerih za kadre, ki so vezani na tako imenovani mandat funkcionarja, se pravi gre za delovna mesta na zaupanje. Se pravi, gre za kadrovanje v kabinetih. Tu smo najprej zmanjšali obseg možnih zaposlitev v kabinetih ministrstev in kabinetu Vlade. Prej je bilo to 6, sedaj smo šli na največ 5 zaposlenih takšnih kadrov. Tukaj smo kadrovali normalno kot vsaka vlada ljudi, ki jim namenjamo zaupanje, ki so dovolj kompetentni in tako naprej. Potem smo zelo pazili, da pri ostalih kadrovanjih enostavno ne gremo v neko nerazumno kadrovanje, kot ste rekli, da ne bi menjali kompetentnih, zanesljivih strokovnih ljudi, in smo opravili nujne menjave samo tam, kjer smo ocenili, da je to nujno potrebno za normalno delovanje te vlade in koalicije. Doslej smo od 71 možnih zaposlitev v okviru vlade, ministrstev in kabineta predsednika zasedli 31 mest, pri čemer smo sledili tem kriterijem, ki sem jih omenil. Ko ste recimo omenili nekatera kadrovanja, kot je recimo zamenjava gospoda Venigerja, gospoda Božiča in tako naprej, bi samo na teh primerih pojasnil, da se je gospod Veniger povsem profesionalno tudi sam izrazil o tej zamenjavi, da jo doživlja kot korektno. Odločil se je za upokojitev, dobil je precej visoko odpravnino, ki jo omogoča naš sistem, mislim, da je to čez 70 tisoč evrov, kajti takšna je zakonodaja, drugače se ne da. Je pa enostavno pristal na to rešitev brez vsakega problema in se je strinjal s to možnostjo, ki jo ministrica v tem primeru ima, da v roku enega leta postavi na mesto generalnega direktorja Policije osebo, s katero bo lahko sodelovala, ki je v tem primeru oseba vredna vsega zaupanja, strokovno, po integriteti in drugače zelo dobro sprejeta tako na strani policije kot javnosti. Podoben je bil proces pri zamenjavi načelnika Generalštaba, kjer je v sporazumu s sedanjim načelnikom, ki je izrazil željo, da odide na drugo funkcijo v tujino, prišlo do te zamenjave. Minister jo je izvedel po poprejšnjem posvetovanju in ustreznih obrazložitvah, in tudi tukaj stvar v ničemer ni sporna. Vsi ti postopki in tudi drugi, ki ste jih omenjali, so potekali zakonito. Naj omenim še, ker ste navedli ministra gospoda mag. Zorana Klemenčiča, vi ste mu že prej očitali, torej vaša stranka, nepravilnosti, ki naj bi jih ugotovilo Računsko sodišče v zvezi s poslovanjem KPK. Po natančni proučitvi vse dokumentacije, poročila Računskega sodišča kot tudi odgovora, ki je za vas pisno pripravljen in je na voljo vsakomur, da si ga ogleda, je zelo jasno, da več kot 90 %, tako v približni oceni, nepravilnosti, ki jih očitate gospodu Goranu Klemenčiču in njegovi skupini, torej članom KPK, ni nastalo in ne izvira iz časa njegovega mandata. To so bile nepravilnosti, ki jih je njegova komisija, da tako rečem, podedovala od prejšnje komisije, jih takoj detektirala, na nek način prijavila, se zavzela za njihovo odpravo in jih večino odpravila v zelo kratkem času, ostale pa kasneje. In tistih preostalih nekaj procentov, če se tako izrazim, teh nepravilnosti, je pa bilo spet posledica učinkov iz prejšnjih obdobij, s čimer so se morali soočiti v tej novi komisiji, kar je lepo obrazloženo pisno v gradivu, ki ga bo ministrstvo oziroma sam minister predložil. Iz tega vsega izhaja, da dejansko sedanjega ministra, takratnega predsednika KPK ni mogoče [[…]] [[znak za konec razprave]] oziroma mu očitati tukaj nekih nezakonitosti. Tako da zaključujem, da enostavno te trditve ne držijo, Vlada kadruje v skladu z zakonom, v skladu s stališči oziroma načeli, za katere smo se zavzemali, tako v [[izklop mikrofona]]
Dopolnitev odgovora, gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Vi pravite, da ste menjali ljudi, na ta mesta ste imenovali kompetentne ljudi. Razumeti je, kot da ti ljudje, ki ste jih zamenjali, niso bili kompetentni. Glede na to, ko ste že spomnili kolega vašega ministra gospoda Vebra, on je dejal, da ponuja formulo menjav tudi ostalih ministrov vlade. Torej ne gre za tako briljantna izhodišča in način, kot ste vi to povedali, ampak gre enostavno za zamenjave po sili na nek določen pritisk. Kar pa zadeva gospoda Klemenčiča, pa sem jaz vam v primeru, ki sem ga navedel, naštel samo stvari, ki so vezane na njegov mandat in na odločitev opreme prostorov KPK, ki jih je izvedla Komisija za preprečevanje korupcije po odločitvi senata, ki ga je vodil gospod Klemenčič. To si lahko pogledate v poročilu Računskega sodišča, tam je napisanih več teh zadev, 2.28 2.B, 2.28 2C, 2.82E. To so vse stvari, ki so vezane izključno na mandat gospoda Klemenčiča in na njegov senat. Gre pa najbrž za protizvočno zaščito prostorov, kjer je bila njegova pisarna pa najbrž tam so tudi kakšna zaslišanje opravljali. Pa še nekaj je, gospod Klemenčič je pozabil prijaviti tudi podjetja svoje žene na Komisijo za preprečevanje korupcije. Eno izmed teh podjetij je bilo ustanovljeno novembra 2011, globoko v mandatu senata, ki ga je vodil Klemenčič, pa ste najbrž tudi spregledali. To je najbrž težko razložljivo, da predsednik senata sam sebi ne poroča in ne prijavi družb, ki [[…]] [[znak za konec razprave]] [[…]]omejitve poslovanja. To najbrž vemo vsi. Moram reči, da v tem delu vaš odgovor ne odgovarja dejanskemu stanju in poročilu Računskega sodišča, gospod predsednik.
Dopolnitev odgovora, predsednik Vlade dr. Miroslav Cerar.
Hvala lepa. Bom samo na kratko dopolnil. Kar zadeva kompetence, je seveda jasno, da v vsaki sferi delovanja državne uprave, javne uprave, tudi širše je več ljudi, ki so lahko kompetentni za opravljanje določene funkcije, recimo poslanske, državnega sekretarja, načelnika generalštaba ali direktorja policije. To je popolnoma jasno. Tu gre za to, da včasih, in praviloma se to dogaja tudi po menjavah vlade, nastanejo neke nove okoliščine, oblikujejo se neke nove politične usmeritve znotraj vlade, zato mora predvsem minister, tudi celotna vlada gledati na to, kdo je v okviru visoko zahtevanih kompetenc najbolj usposobljena oseba, ki lahko najbolj skladno, kompetentno, koherentno deluje v skladu s takšno politiko vlade. Tu ne gre za to, da bi komurkoli, ki je bil na nek način v tem primeru zamenjan in je nastopil neko drugo, v teh primerih zelo pomembno,funkcijo, ali pa recimo je šlo kot pri gospodu Venigarju za upokojitev. Ne gre za to, da oni ne bi bili kompetentni. Šlo je enostavno za to, da so pristojni ministri videli, da za uresničevanje nadaljevanja politike te vlade, ki nadaljuje politiko države pač v nekem kontekstu, so primernejše lahko v tem momentu neke druge osebe. Kot sem pa rekel, je pa ravno v teh primerih, ki ste jih omenjali, prišlo do nekega celo sporazuma, do nekih bi rekel zamenjav, ki so sledile nekim željam. V enem primeru je prišlo kasneje do upokojitve, v drugem primeru je prišlo do tega, da se je bivši načelnik generalštaba pravzaprav premaknil oziroma odšel na drugo zelo pomembno in častno delovno mesto. Kar zadeva gospoda Klemenčiča, našega ministra, bi pa samo ponovno poudaril, da je iz poročila, ki je pisno in vam je seveda na razpolago, ki je podano prav na poslansko zahtevo, zelo natančno pojasnjeno, zakaj tudi tiste manjše kršitve, kot sem ji reče, ki so se nadaljevale iz prejšnjega mandata in so potem ostale v mandatu, ki ga je prevzel s svojim vodenjem v okvir gospod Klemenčič, zakaj te kršitve ne predstavljajo toliko resnih ali pomembnih kršitev, da bi bilo utemeljeno in upravičeno, da se mu postavlja pod vprašaj njegova integriteta ali njegova etičnost. Tako da stojim na stališču, ki sem ga izrazil. Nimam dvoma v to, da je minister Klemenčič oseba z integriteto, ki je to tudi v preteklosti vedno znova dokazala. Hvala lepa.
Postopkovno, gospod Jože Tanko.
Hvala lepa. Z odgovorom predsednika Vlade nisem zadovoljen, zato predlagam, da v skladu s Poslovnikom, z drugim odstavkom 246. člena, Državni zbor opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade. Jaz sem postavil tukaj dokaj jasno vprašanje spremembe kriterijev. Vi ste šli praktično vso to evolucijo, gospod predsednik Vlade, od tega, da ste izrazili ničelno stopnjo tolerance do nespoštovanja pravne države, do koruptivnih zadev, do nezakonitosti. V primeru gospoda Klemenčiča pa ste to zadevo zelo relativiziral, tudi sedaj. Gospod Klemenčič, če je šlo za ugotovitve slabega dela njegovega predhodnika, kot predsednik senata Komisije za preprečevanje korupcije ni ukrepal proti tistemu, ki je te nezakonitosti počel. Istočasno je po poročilu Računskega sodišča sam izpeljal vrsto postopkov mimo pravne podlage, mimo Zakona o javnih financah, mimo Zakona o izvrševanju proračuna. Več kot za 50 tisoč evrov v enem poslovnem letu je bilo odločitev KPK, ki niso bila pokrita s postopkom in zakonom. Istočasno je ta gospod na čelu KPK izrekal velike mandatne kazni oziroma za globe za kršitve, ki jih je pri teh nadzorih ugotavljal. Istočasno. In zdaj sprašujemo, saj se lahko vprašamo, kakšno integriteto ima človek, ki ni ukrepal proti kršitvam, če drži to, kar ste vi rekli, gospod predsednik, da se bile to kršitve njegovega predhodnika, proti svojemu predhodniku. Sam je nekaj stvari povzročil, Računsko sodišče je napisalo, kaj, vi pravite, da je tega samo 10 %. Ampak je to storil. Ni pa to ničelna stopnja, kar govorite, tolerance. Istočasno bo potem še kaznoval tiste, ki jih je v svojih pregledih obdeloval. Kakšno je to spričevalo nekoga, ki se potem usede, in ga vi predlagate ob ničelni stopnji tolerance do vseh napak, na mesto ministra za pravosodje. Vi ste pogrnili, gospod predsednik Vlade, na 1. točki, doslednost nikakršna. Ničelna stopnja tolerance, če ste rekli, da to ni vse njegovo, ste naslednjič pogrnili. Jaz ne razumem, zakaj izpostavljate neke stvari, ki jih v prvem naslednjem koraku porušite. Tudi pri imenovanju gospoda Očka na čelo Sove. Gospod ni izpolnjeval pogojev za imenovanje na funkcijo, pa ste to speljali. Torej kakšni kriteriji veljajo? Tisti iz predvolilnega obdobja ali praktikum? To se pravi tisto, kar vi uporabljate za izpeljavo ciljev, ki ste si jih zadali. Predlagam, da o tem opravimo razpravo. Hvala lepa.
Gospod Jože Tanko, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 19. novembra 2014, v okviru glasovanj. Drugo vprašanje predsedniku Vlade bo postavil gospod Luka Mesec.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem skupaj! Moje vprašanje se nanaša na prodajo Darsa, ki je bila nedavno razkrita v slovenskih medijih. Tednik Mladina je 7. novembra razkril, da uradniki Ministrstva za infrastrukturo in Ministrstva za finance po navodilu uprave Slovenskega državnega holdinga že izvajajo priprave na prodajo Družbe za avtoceste Republike Slovenije. Postopki potekajo v nasprotju z Zakonom o Slovenskem državnem holdingu, ki v 84. členu pravi, da mora za vse privatizacijske postopke dati zeleno luč Državni zbor. Iz zapisnika sestanka, ki je bil objavljen v Mladini, tako imenovane delovne skupine za Dars z dne, 9. 10. 2014, je razvidno, da uprava SDH ob sodelovanju teh dveh ministrstev pripravlja predloge predpisov in sklepov, s katerimi bi, prvič, nov koncesionar bil opravičen plačila nadomestila za stavbno zemljišče; drugič, bi necestninske ceste v upravljanju Darsa bile spremenjene v cestninske ali pa prenesene na Direkcijo Republike Slovenije za ceste; tretjič, hkrati bi z novim zakonom o cestah omogočili dvig cene vinjet. Vse te opisane aktivnosti so huda kršitev omenjenega člena Zakona o Slovenskem državnem holdingu. Ta namreč z družbami, kot je Dars, kot sem poudaril na začetku, ne sme razpolagati brez soglasja Državnega zbora. Zato ugotavljamo, da uprava SDH in vsi sodelujoči so presegli svoje pristojnosti in poleg tega gre tudi za očitno kršitev ločenosti upravljavske funkcije, ki je v rokah SDH, od regulativne funkcije države, ki jo izvajajo ministrstva, in Vlade, ki je prav tako utemeljena v zakonu o SDH. Gre za delovanje, ki je škodljivo za državo in državljane. Vse kar je nedonosnega, bi bilo preneseno na državo, vse kar je dobičkonosnega, pa bi bilo prodano. Novemu lastniku bi znižali dajatve in dvignili prihodke na račun državljanov in voznikov. Novi lastnik bi si na ta način v nekaj letih povrnil svoj vložek z dobičkom, državljani pa bi končali z izgubo. Podoben primer trenutno spremljamo na Hrvaškem, ker je bilo zbranih 500 tisoč podpisov proti oddaji avtocest v koncesionarstvo. Zato vas, spoštovani predsednik Vlade, sprašujem naslednje: Prvič. Ali ste seznanjeni z delovanjem delovne skupine za Dars? Ali ste potem, ko je bila obelodanjena v medijih, ukrepali in jo ukinili? Drugič. Kako boste ukrepali proti odgovornim za kršitve? Tretjič. Kaj se dogaja s tako imenovanim krovnim zakonom o poroštvu Dars, ki ga po naših podatkih Ministrstvo za finance pripravlja že od leta 2013? Hvala.
Besedo ima predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Spoštovani poslanec Mesec! Naj rečem, da na srečo navedbe iz medijev, kot ste jih povzeli, ne držijo. Če bi držale, bi to nadvse skrbelo tudi mene. Naj zagotovim najprej, da Darsa nihče ne prodaja. Za to ni nobene zakonite podlage, pa tudi naša vlada zaenkrat ni izrazila niti približno kakšnega takega namena, niti ni o tem razpravljala. Dejstvo je, da je oktobra 2013 prejšnja vlada oblikovala posebno koordinacijsko skupino, neko povezanost med predstavniki dveh ministrstev, torej za finance in infrastrukturo, ter takratnega, bi rekel usoda sedanjega SDH, ko se je pravzaprav res lotila ta skupina kot neka oblika dela, ne kot formalno ustanovljena delovna skupina, proučitve nadaljnjega razvoja Darsa. To je bilo seveda smiselno, kajti tako kot vsaka pomembna institucija tudi Dars potrebuje neko strategijo prihodnega dolgoročnega in dela neko vizijo. In je res tukaj, da med možnostmi, ki so bile preučevane, je bil naveden tudi scenarij privatizacije in predviden časovni potek aktivnosti, ki je bil tudi objavljen v medijih. Od tukaj dalje pa zadeva nikoli ni šla. Dejstvo je, da je bilo že v samem tem gradivu navedeno, in to so mediji žal izpustili, da za kakršno koli razpolaganje s kapitalsko naložbo, govorim torej o Darsu, tukaj potrebujemo soglasje Državnega zbora. Tega seveda ni bilo, niti ni Vlada kasneje na kaj takšnega sploh opozarjala oziroma kaj takšnega sprožila. Naša vlada pa seveda o tem tudi še ni nikoli razpravljala. Razumeti moramo, da so takšne razprave do neke mere smiselne, kajti Dars razpolaga tudi z nekaterimi vrstami premoženja, ki so nekoliko nenavadne. Če navedem en takšen primer. Po nekih nenavadnih pravilih, v katere se bo treba vsekakor poglobiti, je denimo Dars v preteklosti moral zgraditi marsikaj, če je hotel graditi državne avtoceste. Tako je recimo, če je želel pridobiti določeno soglasje v neki občini, moral za to občino zgraditi osnovno šolo. Danes je osnovna šola v lasti Darsa in zagotovo je pomembno ugotoviti, ali je to smiselno. Ali ni smiselno, da se ta del državnega premoženja prenese v sfero lokalne skupnosti, ali da je kakšen drug del, ki je na zelo čuden način prišel v lastnino države preko Darsa, tudi potreben takšne prenove. Bi pa poudaril, da za kakršen koli postopek privatizacije Darsa, torej razpolaganja z državnim premoženjem, je potreben sklep Državnega zbora. Vlada, poudarjam, o tem zaenkrat še ni razpravljala. Mi imamo sklep Državnega zbora o privatizaciji petnajstih podjetij. To je sklep iz prejšnjega mandata. V tem Dars ni zajet. Naj poudarim, da pravzaprav tista koordinacija, ki je še naprej potem živela v smislu ne neke delovne skupine, ampak v smislu oblike medsebojnega posvetovanja, usklajevanja med vsemi tremi institucijami, ni nikoli pripeljala do tega, da bi Vlada zadevo obravnavala v tej obliki, za katero ste iz medijev na ta način izvedeli. Na tej točki bi jaz ta odgovor tukaj zaključil. Hvala lepa.
Zahteva za dopolnitev odgovora, gospod Luka Mesec.
Hvala lepa. Mislim, da govorimo o sklepu z dne 10. 10. 2013, ki je dal v bistvu SDH pooblastila za to, da pripravi scenarij oziroma neko strategijo za nadaljnji razvoj Darsa. Tukaj prvi problem nastane v tem, da strategija ni bila pripravljena v dogovorjenem roku. Sklep je prenehal veljati 31. 12. 2013, medtem ko je strategija, pod katero je podpisan član uprave SDH Matej Runjak, prišla kasneje. To je prvi problem, se pravi je izven veljavnosti sklepa. Drugi problem je, da v tej strategiji je njen namen jasen, namen je prodaja Darsa. Če gremo gledat, bomo opazili, ne samo da je to tam notri dosti jasno opredeljeno, opazili bomo tudi dalje iz zapisnikov, ki so bili objavljeni, da je avstralska Macquarie Group, ki se zanima za prodajo Darsa, že bila na prvih sestankih, da ta delovna skupina že pripravlja določene posege v zakonodajo, recimo pripravlja se sprememba 15. člena Zakona o Darsu, s katero bi bil novi koncesionar upravičen nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča. Poleg tega se pripravlja predlog sklepa Vlade o prenosu ne-cestninskih cest na Direkcijo za ceste in pripravlja se Predlog zakona o cestninjenju, s katerim bi se omogočil dvig cestnin za novega lastnika. Skratka, posegi v zakonodajo in privatizacijski postopki so na nek način že v teku, kot je tudi v teku že dogovarjanje z družbo, ki se zanima za prevzem. Zato me zanima še enkrat: Ali boste to skupino ukinili in kdo bo za te kršitve odgovarjal? Hvala.
Dopolnitev odgovora, predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Hvala lepa. Če se izrazim slikovito, bi rekel, da kot predsednik Vlade menim, da država ne sme prodati slovenskih avtocest. Formalno institucionalno rečeno, naj še enkrat ponovim, ni niti sprožen niti ne poteka postopek prodaje Darsa. Kot vemo je v postopku privatizacije po sklepu Državnega zbora iz prejšnjega mandata 15 podjetij. Med njimi Darsa ni. Sedanja vlada ni obravnavala ničesar takega, kar bi lahko napeljevalo k temu, da želi bi rekel prodajati Dars. Je pa res, da Vlada bo oblikovala strategijo upravljanja državnih naložb. Na tej strategiji se intenzivno delo in predvidoma bi lahko že proti koncu leta imeli neki okvirni osnutek oziroma načrt te strategije na seji Vlade. Kot veste, se koalicija, ki sestavlja to vlado, zavzema za to, da strateški pomembnejši infrastrukturni objekti niso predmet privatizacije. In to je zelo pomembno poudariti, ker je mogoče tudi velik del premoženja, s katerim razpolagamo preko Darsa, šteti med neko temeljno infrastrukturo, seveda z določenimi izjemami in posebnostmi, kot sem rekel. Naj ponovim, če bo kdaj prišlo v razpravo tako stališče, kot je bilo v delovnih oblikah v nekih strokovnih razmišljanjih izpostavljeno, bo Vlada zagotovo izhajala iz tega političnega prepričanja, ki sem ga napovedal. Bo pa seveda proučila tako to kot vse druge aspekte razpolaganja z državnim premoženjem v prihodnje v skladu s strategijo, ki jo bo obravnaval na predlog Vlade in tudi sprejel Državni zbor. Nobena od teh stvari v nadaljnjih postopkih razpolaganja z državnim premoženjem ne bo potekala mimo tega spoštovanega zbora, zato menim, da je tukaj veliko varovalk, ki bi lahko tudi v primeru, če bi se dogajalo kaj takega, pa se ne, stvar postavile na pravo mesto. Kar se tiče vinjet, ki ste jih omenili, naj povem, da se zakon, ki ste ga omenili, to je Zakon o lastninjenju, spreminja zaradi prenosa novih evropskih direktiv, medtem ko je ureditev vinjet pravzaprav stvar domene uredbodajnega urejanja na strani Vlade. Vinjete ureja Vlada z uredbami, medtem ko gre tukaj za spremembo zakona zaradi prenosa novih evropskih direktiv v našo zakonodajo. Hvala lepa.
Postopkovno, gospod Luka Mesec.
Na podlagi drugega odstavka 246. člena Poslovnika predlagam, da to točko obravnavamo posebej v razpravi Državnem zboru, in sicer z namenom, da se razišče delovanje te delovne skupine in da se poda v razpravo predlog za njeno ukinitev. Hvala.
Gospod Luka Mesec, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo, 19. novembra 2014, v okviru glasovanju. Prehajamo na tretje vprašanje, ki ga bo zastavil gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani predsednik Vlade, spoštovani ministrski zbor! Drage kolegice in kolegi! Gospod predsednik vlade! V Sloveniji smo v zadnjem letu za doseganje kapitalske ustreznosti slovenskih bank v državni lasti namenili kar 3,2 milijarde pretežno davkoplačevalskega denarja. Velikost bančne luknje pa očitno ni največji problem. Problem predstavlja dejstvo, da se bančna luknja lahko ponovi oziroma se že ponavlja. Cilja sanacije bančnega sistema tudi s tako visokimi vplačili v banke očitno nismo dosegli. Pred kratkim je namreč Evropska centralna banka objavila rezultate celovite ocene poslovanja bank v okviru priprav na vzpostavitev mehanizma enotnega nadzora bančnega sistema in tudi zaradi povečanja zaupanja v evrski bančni sistem. Stresnih testov nista prestali tudi dve slovenski banki, Nova Ljubljanska banka in Novo Kreditna banka Maribor. Slovenske banke so zabeležile, to je sedaj zelo pomembno, najvišje znižanje kapitalske ustreznosti po opravljanem stresnem testu s predpostavkami iz neugodnega scenarija. Naš državni bančni sistem je izjemno ranljiv in pogoji zadolževanja za podjetniški sektor ostajajo neugodni. Kaj torej z bankami, ki ne kreditirajo gospodarstva, kjer se ustvarja nova vrednost? Ta gordijski vozel je po našem prepričanju možno presekati samo s čim prejšnjo privatizacijo obeh bank in na ta način zagotoviti učinkovito upravljanje bank. Vsako odlašanje na tem področju pomeni za državni proračun nujno nove in nove izdatke in posledično vedno manj sredstev za šolstvo, zdravstvo in druge javne službe ter razvoj, predvsem pa boleče varčevalne ukrepe v nedogled. Spoštovani gospod predsednik Vlade, sprašujem vas: Kakšne načrte ima vaša vlada glede privatizacije vseh bank v državni lasti oziroma v večinski državni lasti? Predvsem nas zanima konkreten terminski načrt privatizacije, torej iskanja odgovornega lastnika Nove Ljubljanske banke in dokončanja postopka prodaje Nove kreditne banke Maribor, pa tudi vseh ostalih bank. Najlepša hvala za vaš odgovor.
Besedo ima predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Spoštovani gospod poslanec Horvat! V zvezi z vašim vprašanjem naj najprej odgovorim, da tudi sam in Vlada vsi skupaj smo zaskrbljeni nad rezultati zadnjih stresnih testov. Seveda se ob tem zavedamo, da je bila metodologija preverjanja slovenskih bank zaradi določenih razlogov celo nekoliko zahtevnejša od preverjanj bank v drugih državah. Zavedamo se tudi dejstva, ki ga strokovnjaki ugotavljajo, da prihajajo nekateri pozitivni učinki dokapitalizacije naših bank z zakasnitvijo, tako da bodo razvidni šele v prihodnjih mesecih, pa vendar to ni razlog za opravičilo. Obe banki nista prestali stresnega testa. Kljub dejstvu da ju ne bo treba tokrat dokapitalizirati iz proračuna, se pravi iz davkoplačevalskega denarja neposredno, pač pa bosta z zadržanimi dobički zagotovili dovolj sredstev, da se sami dokapitalizirata, je to razlog za skrb. Skrb naše vlade, skrb vseh državljanov. Seveda bo Vlada na tem področju storila vse, kar more. Je pa res, da o tem Vlada ne želi biti vnaprej eksplicitna, kajti proučiti mora vse možnosti v okviru svojih pristojnosti in možnih postopkov. Vemo, da je ključna zaveza Vlade, ob tem da si želi dobrega delovanja bančnega sistema, da si želi kvalitetnega delovanja v gospodarstvu, tudi zaveza, da spoštuje načela korporativnega upravljanja, da torej prepusti pristojnim institucijam, da v skladu s pristojnostmi ukrepajo, torej tako upravam bank kot nadzornim odborom, da šele tam, kjer lahko posredno, tudi ukrene, kar je možno. Naj glede vašega vprašanja konkretno povem, da postopek prodaje kapitalske naložbe Republike Slovenije v NKBM vodi Slovenski državni holding na podlagi že omenjenega sklepa o prodaji 15 podjetij v državni lasti. In ta postopek prodaje NKBM naj bi bil predvidoma zaključen do konca leta. Zato je še posebej občutljiva zadeva, kjer je treba razumeti, da se bo lahko v zelo kratkem času ta prodaja izvršila. Zato je treba biti še toliko bolj previden, da ne ukrenemo kaj takega, kar bi zmanjšalo interes na strani kupca ali vplivalo slabšalno na ceno, da bi denimo cena padla. Bi pa poudaril, da je absolutno v ključnem interesu države, na to tudi Vlada opozarja, da se tu doseže ustrezna cena, da se zadeva ne proda pod ceno, da se preprečijo, in to bi želel posebej poudariti, koruptivne prakse, ta tveganja je treba tukaj absolutno proučiti v tem procesu sproti in skratka zagotoviti takšno prodajo, da bo smiselna. Glede Nove Ljubljanske banke bi omenil, da, kot veste, mora ta banka do konca leta 2017 zmanjšati obseg sedanjega državnega lastništva na 25 % in eno delnico. Glede SID banke, če ste spraševali za druge, veste, da je to banka v državni lasti, ki ni namenjena privatizaciji, to je banka s posebno funkcijo spodbujanja razvoja. Kot veste sami, ste omenili, vsaj mislim, da je omenjeno vprašanje, sta dve banki, Factor banka in Probanka v postopku nadzorovane likvidacije. Glede Abanke in Banke Celje pa se po zadnji dokapitalizaciji načrtuje združevanje, da dosežemo neke sinergije, ki bi ob posamičnem delovanju obeh bank lahko vodile v manjše koristi za državo. Tu potekajo aktivnosti. Država si želi, torej naša vlada si seveda želi ne samo to, da bi se te dokapitalizacije, ki so bile res enormne v preteklih letih, izkazale za uspešne, kot sem nakazal, vsaj v tistih vidikih, kjer lahko na to še upravičeno upamo in pričakujemo. Želimo pa si tudi, da bi te banke začele torej v še večji meri izvrševati svojo temeljno funkcijo, to je kreditiranje gospodarstva. To bomo seveda v prihodnje večkrat poudarili oziroma se zavzemali za ta proces. Hvala lepa.
Zahteva za dopolnitev odgovora, gospod Jožef Horvat.
Hvala, gospod predsednik. Hvala tudi vam, gospod predsednik Vlade, za te odgovore. Nimam razloga, da ne bi verjel, da je vaša zaskrbljenost iskrena, zaskrbljenost ob zadnjih objavljenih stresnih testih v Novi Ljubljanski banki in Novi kreditni banki Maribor. Sprašujemo se, čeprav vidimo na eni strani dobiček omenjenih bank, ampak vemo, da iz tega dobička mi davkoplačevalci pravzaprav ne bomo imel čisto nič. Iz tega dobička v državni proračun ne bo prišel niti en cent. In druga zadeva, gospod predsednik, mi ne bi želeli biti v skupini osmih držav, kjer ima država pretežno lastništvo nad bankami. Te države so Šrilanka, Kenija, Kuba, Etiopija, Sirija in še kakšna. Torej nobena od evropski držav, razen Slovenije. Mislim, da je tukaj zaskrbljenost, si lahko to delimo. Ko govorimo o našem razvojnem zaostanku za povprečjem Evropske unije, ta je bil nekje leta 2008 10 %, zdaj je razvojni zaostanek za povprečjem Evropske unije skoraj da že 20 %, to kaže, da potrebujemo v Sloveniji novo ekonomsko politiko. V Sloveniji potrebujemo nov poslovni model. Tega pa ne bo brez sanacije bančnega sistema. Seveda ga prav tako ne bo brez internacionalizacije slovenskega gospodarstva, brez izboljšanja poslovnega okolja in tako naprej. Gospod predsednik Vlade, bi vseeno želel, če smem, od vas zahtevati natančnejši terminski plan, kaj boste pravzaprav naredili konkretno zdaj s privatizacijo Nove Ljubljanske banke, ker tako, kot zadeve danes stojijo in kažejo, lahko sklepamo, da bančna luknja že nastaja. In to bo spet nov udarec slovenskim davkoplačevalcem. Hvala lepa.
Dopolnitev odgovora, predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Hvala lepa. Naj najprej opozorim, da obstaja evropska zaveza, po kateri se ne smejo izplačati dobički bank, ki so deležne pomoči v letu 2014. To sem prej verjetno pozabil omeniti. Kar se tiče zaveze Vlade, bi rekel, da je že ob rezultatu stresnih testov tako vrh koalicije kot tudi Vlada pravzaprav sprejela kritično oceno o tej situaciji. Finančni minister je v okviru svojih pooblastil opravil določeno posvetovanje in poizvedbe, da smo bili z zadevo lahko bili podrobneje seznanjeni. Predvsem pa bi poudaril, da Vlada o tem še ni opravila formalne razprave. Ko bo ta razprava na seji Vlade opravljena, potem bom lahko tudi predstavil formalna stališča Vlade. Lahko pa rečem, da so bila predstavljena mnenja tudi že javnosti vseh ključnih deležnikov te vlade, torej koalicijskih partnerjev. Tudi sam sem se na to odzval z veliko zaskrbljenostjo in s tem, da bo treba ustrezno ukrepati. Morate pa razumeti, da o tovrstnih ukrepih, ki morajo biti zelo premišljeni, ki morajo upoštevati, kot sem rekel, načelo korporativnega upravljanja in na drugi strani pristojnosti Vlade, je treba biti tudi zato zelo previden in natančen, da ne bi to vplivalo na kredibilnost Slovenije v tem gospodarskem, bančnem in finančnem okolju, kajti vemo, da so trenutno v Sloveniji prisotni pozitivni trendi tako na gospodarskem področju kot tudi če pogledamo zdaj v smislu upoštevanja teh rebalansov, lahko tukaj naredimo veliko napredka. Zdaj je zelo pomembno, kako se na to odzivajo tudi v tujini, od bonitetnih hiš do drugih akterjev. Zato, kot rečeno, nekih nepremišljenih potez tu ne smemo potegniti, treba pa je absolutno biti odločen in Vlada bo v prihodnje v okviru svojih pristojnosti sprejela vse tiste odločitve, ki so tukaj potrebne.
Postopkovno, gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa. Pomembno sporočilo slovenski javnosti iz tega najinega dialoga s predsednikom Vlade je to, da kljub temu da državni banki NLB in NKBM poslujeta z dobičkom, od tega davkoplačevalci oziroma proračun Republike Slovenije ne bo in ne sme imeti nič. Toliko o tem, kaj s takšnim državnim lastništvom. Gospod predsednik Vlade, glede na to, da ta vlada sicer v zelo okrnjeni sestavi funkcionira šele šestdeset dni, mojega proceduralnega predloga ne bo, napovedujem pa, da res pričakujemo v zelo kratkem času jasno politiko, kaj bo ta vlada naredila s privatizacijo slovenskega bančnega sistema in tudi z ostalim, predvsem z gospodarskimi subjekti v pretežni državni lasti. Hvala.
Najprej opozarjam, da to je pa bila malo zloraba tega postopkovnega instituta. Za četrto vprašanje prosim dr. Simono Kustec Lipicer.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik Vlade Republike Slovenije! Samo v letošnjem letu smo bili v Sloveniji priča petim velikim poplavnim in naravnim nesrečam. V aktualnem času je zato ta problematika upravičeno tudi ena od najbolj prioritetnih v državi. Z njo se dobesedno skozi boj za preživetje in eksistencialno varnost soočajo prizadeti posamezniki in njihove družine. Ponovno se je pokazala moč in pomembnost sistema prostovoljstva in pomoči. Prav tako kot se je zopet pojavilo tudi vprašanje o vlogi države in njenega delovanja v okviru protipoplavne varnosti in zaščite. Sodeč po videnem stanju razmer na prizadetih območjih v zadnjih desetletjih obstaja vtis, da se je do sedaj država pri urejanju problematike protipoplavne regulacije odzivala nezadovoljivo, glede na potrebe in pričakovanja ljudi. Zato vas sprašujem naslednje: Kako bo ukrepala 12. vlada Republike Slovenije pri odpravi posledic, v tem primeru že petih večjih poplav letos, in predvsem kaj bo v prihodnje storila za večjo protipoplavno varnost? Ali obstaja politična volja te vlade, da se sooči s problematiko? Kdo znotraj Vlade? Na kakšen način oziroma s kakšnimi konkretnimi ukrepi in v kakšnih časovnih rokih vse bo pristojen za urejanje te problematike? Ali bo v nasprotju z dosedanjimi izkušnjami ta vlada opredelila in določila tudi nosilce odgovornosti za izvedeno, še bolj pa za neizvedeno? Hvala lepa.
Besedo ima predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Hvala lepa, spoštovana poslanka Simona Kustec Lipicer. Spoštovani zbor, dovolite mi, da ob tej priložnosti, ko sem dobil to vprašanje, izrazim še enkrat na temu mestu iskreno zahvalo vsem predstavnikom civilne zaščite, gasilcem, predstavnikom Slovenske vojske, prostovoljcem vseh vrst in predvsem tudi državljankam in državljanom, ki so se tako zelo trudili in se še trudijo pomagati vsem, ki so bili tako zelo prizadeti letos in tudi zdaj v zadnjih dogodkih s temi poplavami in drugimi ujmami. Lahko rečem, da smo zdaj že priča izredno hitri odzivnosti na te dogodke in da pravzaprav na srečo smo jo v tem zadnjem primeru poplav odnesli brez smrtnih žrtev, čeprav žal z izjemno veliko materialno škodo in s težkimi človeškimi usodami. Vlada se je zelo intenzivno odzvala na vse te dogodke z obiski na terenu, pristojni ministri so bili na terenu, sam sem bil na poplavljenih in drugih območjih. Prejšnjo nedeljo, kot veste, sem sklical izredni posvet Vlade, povabil nanj pristojne strokovnjake s področja poznavanja voda, civilne zaščite in drugih sorodnih področij. Po poglobljeni razpravi, kjer smo ugotavljali, kako bo v prihodnje v Sloveniji, kako so se vremenske spremembe dogodile in kako bodo vplivale na Slovenijo, smo žal ugotovili, da to izmenjavanje sušnih in poplavnih obdobij, torej obilnih padavin na eni strani, na drugi strani suš, se zna na nek način ponavljati. To zna biti še vedno problem. Slovenija je tudi, da tako rečem, deležna teh vremenskih sprememb v tem negativnem smislu. Vse to terja urgentno ukrepanje. Žal smo se res soočali s situacijo, da je bilo v zadnjih 20 letih pravzaprav storjeno bistveno premalo na tem področju, zato sem se takoj odločil in zahteval, da mi do 27. novembra tega meseca pristojno ministrstvo, ki bo v neki delovni skupini, ki sedaj že deluje, oblikovalo ustrezne podlage, da mi dostavi akcijski načrt, kako je mogoče takoj v prihodnjih mesecih in do polovice leta 2015 s tistimi najbolj nujnimi intervencijami po celi Sloveniji, po vseh teh 61 poplavnih območjih, pa tudi po potrebi kje drugje, zagotoviti tiste najbolj nujne interventne ukrepe, od čiščenja strug, do gradnje teh manjših nasipov, do preusmeritve vodotokov, kjer je to možno. Skratka vse tisto, kar ni bilo storjeno v preteklih letih in kar bi moralo biti. O tem bomo razpravljali torej 27. 11. oziroma takoj za tem tudi na Vladi in upoštevajoč težavne situacije, kajti veste, da nekaj mesecev samo pozimi je možno čistiti vodotoke, torej v tem obdobju zdaj in kasneje, kasneje ne zaradi nekih posebnih razlogov, ki zadevajo varstvo živalskih vrst in podobno, kar je poseben problem. In na drugi strani ni mogoča gradnja določenih objektov v teh zimskih mesecih, pač pa le v spomladnih mesecih. Upoštevaje vse to, bo Vlada bedela nad tem, da se zdaj ti nujni projekti, ki ne terjajo tako velike finančne vložke, gre za recimo nekaj 10 tisoč evrov do recimo 100 ali 200 tisoč evrov, izvedejo. Potem pa bomo hkrati spremljali zelo intenzivno, ali pristojni organi izdelujejo ta načrt zmanjševanja poplavne ogroženosti za naprej ali pripravljajo ustrezno strategijo tega. Naj še omenim, ko sem bil prejšnji teden na pogovoru pri predsedniku Evropske komisije gospodu Junckerju, sem mu omenil, da je eden od ključnih tudi vsaj delno infrastrukturnih in okoljskih projektov, ki jih načrtujemo v Sloveniji, protipoplavna zaščita, in da jo mislimo med prioritetnimi projekti umestiti v tisti tako imenovani Junckerjev program, program Evropske komisije, ki naj bi prinesel 300 milijard novih investicij in bil torej tudi ustrezno distribuiran po državah. In to smo izpostavili kot enega od dveh najbolj ključnih projektov za Slovenijo, tako da Vlada absolutno izkazuje vso pozornost temu problemu in v prihodnje bomo bedeli nad tem, kako pristojni organi izvršujejo te svoje zadeve. Potrudili se bomo zagotoviti večja sredstva, kajti vemo, da z večjo preventivo bomo prihranili več, ne samo v smislu človeških življenj in varnosti prebivalstva ter premoženja, kar je najpomembnejše, ampak predvsem tudi v smislu izračuna stroškov, ki jih imamo v obliki škode po teh številnih ujmah, predvsem poplavah. Hvala lepa.
Predsedniku Vlade se zahvaljujem za podane odgovore. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev v prvem krogu. Mag. Branko Grims postavlja vprašanje ministru za finance Dušanu Mramorju, ki pa je opravičeno odsoten.
Hvala za besedo. Spoštovani! Že v minulih letih sem večkrat opozarjal na zgrešenost trošarinske politike, ki pri obremenitvi goriv, naftnih derivatov in seveda s tem tudi kurilnega olja bistveno presega sosednje države. V zadnjem obdobju po zadnjih pocenitvah na svetovnem trgu in spremembah cen, ki so temu sledile, pa je situacija postala že prav tragikomična. Razlike proti sosednji Avstriji ali pa Hrvaški so zdaj take, da je v posameznih prevozniških podjetjih znano, da morajo šoferji priti nazaj z napolnjenimi tanki iz Avstrije ali pa iz Hrvaške, kajti sicer so celo kaznovani, če tankajo v svoji matični državi. Razlika v ceni kurilnega olja, zdaj se bliža sezona, čez nekaj dni bo hladen val, je takšna, da tukaj, če govorimo pri navadnih gorivih, so razlike 5 do 10 % recimo proti sosednji Avstriji, pri kurilnem olju pa je razlika več kot 25 %. Seveda v škodo Slovenije, slovenskih davkoplačevalcev oziroma kupcev. Tako na Hrvaškem stane liter kurilnega olja pod 80 centov, za podobno ceno ga najdemo tudi v Avstriji, ki ima mimogrede bistveno višje plače in bistveno višji življenjski standard, v Sloveniji cena kurilnega olja presega en evro. Kaj to potem v praksi povzroči? To, da se ljudje med seboj pogovarjajo ob vsej severni meji, češ, gremo v Avstrijo v šoping, kar ima potem še kumulativne učinke, pa ne bi šli, ampak ker morajo mimogrede še napolniti tank, pa po možnosti še kakšno ročko kurilnega olja nazaj čez pripelje, ker je pač takšna razlika v ceni, pa ima vse poplačano, kar tam kupi. In se denar spet odliva v tujino. Če bi bila razlika v trošarinah minimalna oziroma naše cene primerljive vsaj s tema dvema sosednjima državama, potem bi bilo tudi ravnanje kupcev drugačno. Tako v Sloveniji kot tujcev. Tudi tujci imajo, tudi to je splošno znano, nekatere te izjave ste lahko videli v medijih, recimo ko gre za poklicne prevoznike, navodilo, da mora tankati v Avstriji in da naslednjič lahko tanka spet na Hrvaškem, sicer je sankcioniran. Takšna trošarinska politika je torej očitno pretirano obremenjujoča, je protirazvojna in pomeni odlivanje slovenskega denarja v tujino na način, ki bi se mu zlahka izognili z bolj razumno trošarinsko politiko. Zato sprašujem: Do kdaj bo takšna trošarinska politika? Ali bo Vlada ukrepala in se prilagodila vsaj sosednji Avstriji? Pričakujem, glede na to, da ministra ni, na naslednji seji ustni odgovor.
Ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Stanislavi Setnikar Cankar bo naslednje vprašanje postavil dr. Matej T. Vatovec.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovana gospa ministrica za izobraževanje, znanost in šport! V času letošnjih volitev se je v Kopru pripetil neljub incident, v katerega so bili vključeni javni vrtci in šole ter koprske mestne oblasti, verjamem pa, da to ni bil izoliran primer v Sloveniji. 2. oktobra je namreč v Kopru potekala akcija Objem mesta, ki jo je organiziralo korsko društvo Prijateljev mladine ob šestdeseti obletnici ustanovitve in v času Tedna otroka. Naj opozorim še, da je Teden otroka uradno potekal med 6. in 12. oktobrom letos. S prireditvijo ne bi bilo nič narobe,, če ne bi bil v akcijo vključen shod še na osrednjem mestnem trgu, na katerem so bila vidna gesla in elementi vizualne podobe županove stranke. Župan, ki je bil v tem času tudi kandidat za župana, je na tem shodu otroke tudi nagovoril. Organizatorji so otrokom delili tudi bele kapice, na katerih sta bila tudi dva simbola, ki sta bila ključni del grafične podobe kampanje dveh strank. Dogodek je bil tudi dobro medijsko pokrit, s fotografi, snemalci in celo s robotskimi helikopterji s kamerami. Prve slike so bile objavljene ravno na spletnem portalu ene od strank, ki so kandidirale na volitvah. Moje mnenje je, da je v tem slučaju prišlo do resne zlorabe otrok, poleg tega sem zaskrbljen nad ravnanjem odgovornih oseb v javnoizobraževalnih ustanovah in tudi pedagoškega osebja, ki so privolili v takšen razplet dogodkov. Vemo, da 72. člen Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja določa, da je v vrtcih in šolah prepovedano delovanje političnih strank, seveda pa se omenjeni člen lahko bere tudi zelo ozko oziroma dobesedno in tisti "v vrtcih" pomeni pravzaprav v fizičnih prostorih javnih vzgojno-izobraževalnih zavodov. Zato vas, gospa ministrica, sprašujem: Ali ste seznanjeni z omenjenim dogodkom? Ali morda veste, ali je bilo v času lokalnih volitev v Sloveniji več takšnih dogodkov? Kako bo Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport na tem mestu ukrepalo, da se zaščitijo interesi otrok? Hvala.
Besedo ima ministrica za izobraževanje, znanost in šport dr. Stanislava Setnikar Cankar.
Spoštovani dr. Matej Vatovec, hvala lepa za vaše vprašanje. Seznanjeni smo s to zadevo. Obravnavala sta jo dva sektorja za osnovno šolstvo in vrtce ter za srednje šolstvo in posredovala zadevo tudi na pristojni inšpektorat. Kar se tiče zakonodaje, ste že sami navedli člen zakona, ki je popolnoma jasen, da se v prostorih javnih zavodov, vrtcev, osnovnih šol ne sme izvajati nikakršna dejavnost, s katero bi bili otroci indoktrinirani s političnimi vsebinami. Ta primer je nekoliko specifičen, ker je bil dogodek, ki je bil načrtovan v okviru letnega delovnega načrta šole, očitno izrabljen v politične namene. Inšpektorat, v sestavi ministrstva, še ni podal vseh svojih dokončnih ugotovitev, ker še zbira nekatere informacije. Glede drugega dela vašega vprašanja pa bi odgovorila tako, da je ena od prioritet ministrstva med tremi prioritetami, ki smo si jih zastavili v letu 2015, tudi sprememba zakonodaje. Predvidevamo, da bodo delovne skupine, ki bodo začele s svojim delom, vključile tudi to vprašanje in poskušale morda v okviru sprememb zakona najti rešitev, ki bo bolj natančno opredeljevala tudi tovrstne dogodke. Katere so še druge prioritete, kjer se bodo obravnavala tudi ta vprašanja? Omenila sem spremembo zakonodaje, kurikula in zunanje evalvacije. Domnevam, da bo v okviru tudi te zunanje evalvacije mogoče opredeliti neka stališča, ki bodo omogočala, da se bodo ravnatelji, ki so odgovorni za delo v teh javnih zavodih, se pravilno opredelili tudi v takšnih primerih. Vsekakor nimamo podatkov, da bi razen v tem koprskem primeru prišlo do podobnih zlorab.
Ministru za obrambo gospodu Janku Vebru bo vprašanje postavila Erika Dekleva.
Hvala za besedo. Vlada je na seji dne 5. 3. 2014 sprejela Uredbo o državnem prostorskem načrtu za osrednje vadišče Slovenske vojske Postojna. V skladu z uredbo ima le-to zelo velik strateški pomen v sistemu obrambe države, saj je edino tovrstno območje, kjer lahko Slovenska vojska izvaja kakovostno usposabljanje za potrebe obrambe države in izpolnjuje zahteve zavezništva. Kot takšno je zelo obremenjeno, saj je dejansko v redni uporabi vseh enot Slovenske vojske. Objektivno gledano so se dejavnosti Slovenske vojske na vadišču Poček v zadnjih letih stalno povečevale. Zaradi tega dejstva, bi morala biti razmerja med občino in Morsom, ki so bila opredeljena v medsebojnem dogovoru v letu 2004, ustrezno dopolnjena oziroma spremenjena. Vse večja obremenjenost vadišča Poček se odslikava v različnih problemih v lokalnem okolju, ki v zadnjih letih načenjajo dobro odnose med Slovensko vojsko in lokalnimi prebivalci. V zadnjih letih ministrstvo ni niti redno izplačevalo 260 tisoč evrov letne rente oziroma nadomestila za uporabo vadišča Poček, niti ni sofinanciralo investicij v javno infrastrukturo na območju. Obveznosti s strani ministrstva so se običajno poravnavale z veliko zamudo in kompenzacijami, ki so bile za občino Postojna manj ugodne. Poleg omenjenih zapletov z rentami oziroma nadomestili pa problematika sega tudi na druga področja. Lokalna skupnost tukaj izpostavlja predvsem: nespoštovanje referendumskih rezultatov iz leta 2000, kjer so se prebivalci s 70-procentno večino opredelili proti vadišču, ter pozivov civilne pobude izpred treh let, v kateri je bilo zbranih 17 tisoč podpisov proti vadišču, izdajo vladne uredbe kljub negativnemu mnenju Agencije za okolje in Zavoda za gozdove ter ostremu nasprotovanju civilne pobude Za Pivško kotlino brez streljanja in občine Postojna. Postopek presoje vplivov na okolje ni bil izveden. Leta 2006 opravljene analize zemljin namreč kažejo na povišane v nekaterih primerih tudi presežene vrednosti predvsem bakra, kroma, cinka in celo arzena. Zaradi dvoma v zakonitost uredbe predvsem v luči navedenih nepravilnosti je občina Postojna na Ustavno sodišče vložila zahtevo za presojo ustavnosti in zakonitosti sprejete uredbe. V povezavi z vsem navedenim me zanima: Ali so se že začele odvijati kakšne aktivnosti za ustanovitev koordinacije, ki jo je na zaslišanju na pristojnem Odboru za obrambo omenil minister? Kdo je oziroma bo vključen v koordinacijo, iz katerih finančnih virov se bodo črpala sredstva za sanacijo škode in nadomestila za uporabo vadišča ter kakšne bodo prioritetne naloge in ukrepi koordinacij?
Odgovor bo podan na naslednji seji ustno. Ministra za pravosodje mag. Gorana Klemenčiča sprašuje gospa Eva Irgl.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, poslanci, spoštovani minister za pravosodje! Še posebej v zadnjih dneh se je zlasti glede na nezakonita ravnanja na Vrhovnem sodišču ponovno potrdilo, da opozarjanja, ki prihajajo iz vrst Slovenske demokratske stranke, glede neučinkovitega, nepravičnega in politično vodenega pravosodja še kako držijo. Kot predsednica Komisije za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti se redno soočam s peticijami oziroma pritožbami, ki nam jih posredujejo državljanke in državljani in kjer se vse prevečkrat izkaže, da je sodna veja oblasti storila nemalo napak v postopkih, v katerih pa so potem zaznamovali seveda življenja posameznikov, za katera pa nikoli nihče ne odgovarja. Glede na raziskavo dr. Šturma v zvezi s kršitvami človekovih pravic v sodnih postopkih, lahko vidimo, da je kar 613 sodnih sestavov kršilo človekove pravice. Zavedam se, da dr. Šturm pri delanju te raziskave morda ni imel vseh podatkov, prikazal pa je senate po 3 in 5 sodnikov, za katere pa ni imel podatkov, kako so glasovali. Ko smo na Komisiji za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti za prejšnji mandat naredili neko analizo stanja glede pritožb državljank in državljanov, smo ugotovili, da se jih največ nanaša prav na neučinkovitost pravosodja. Zaupanje v pravosodni sistem v naši državi je najnižje v primerjavi z ostalimi članicami Evropske unije. Podobno je pri učinkovitosti pravosodja. Naša sodišča pa tudi velikokrat še vedno ravnajo v skladu s totalitarno doktrino, zato so pri nas pač še vedno možni tudi politični procesi in tudi obsodbe brez dokazov. Zato vas, spoštovani minister, sprašujem naslednje: V kakšni smeri boste šli v spremembe Zakona o kazenskem postopku? Ali načrtujete spremembe Zakona o sodiščih in o sodniški službi in konkretno kakšne? Kako boste sistemsko zakonsko uredili odgovornost sodnikov, ko le-ti kršijo človekove pravice v sodnih postopkih? Najlepša hvala.
Besedo ima minister za pravosodje mag. Goran Klemenčič.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovana poslanka Eva Irgl! Težko vprašanje, ker je bilo bolj mnenje kot vprašanje, zato se bom na kratko poskušal dotakniti poante vašega vprašanja. Dejstvo je, da do največje kršitve s strani pravosodja v sodnih postopkih pride, če sojenje ni kvalitetno in ni hitro. Dejstvo je tudi, da slovenski pravosodni sistem ni optimalen in ni popoln. Dejstvo pa je tudi, po mojem trdnem prepričanju, da je nedostojno ga imenovati totalitaren, da v njem prevladuje totalitarna doktrina in da sistematično krši človekove pravice. Za to preprosto ni nobene podlage. In z ne samo dolžnim, ampak tudi pravim spoštovanjem do dr. Šturma, midva sva en maratonski krog glede tega že odtekla, njegova raziskava, ki jo, žal ne morem uporabiti druge besede, uporabljate kot na nek način pokvarjena gramofonska plošča, tega ne dokazuje. Govori o tem, koliko sodb nižjih sodišč je bilo razveljavljenih na višjih instancah. Te številke so povsem enake v Sloveniji, kot so recimo v Zvezni republiki Nemčiji. Ta raziskava ni ne vsebinsko ne metodološko primerna, kar poznamo instančno sojenje, in to je del vsake pravne države. Slovensko pravosodje ima svoje težave, vendar, kot rečeno, jih ne gre posploševati na način, ki je namenjen politizaciji tega sodstva in se ga potiska v še bolj defenzivno držo. Spremembe, za katere ste me konkretno vprašali, Zakon o sodiščih in Zakon o sodniški službi, ki jih bomo v zakonodajno proceduro poslali z Vlade in Ministrstva za pravosodje še pred koncem tega leta, se bodo v prvi vrsti nanašale na možnost hitrejšega sojenja na pravi stopnji in na vpeljavo nekaterih varovalk v smislu krepitve integritete in odpravljanje korupcijskih tveganj na podlagi priporočil skupine za boj proti korupciji Sveta Evrope. Rad bi pa dodal še to. Ker kot rečeno, ne morem pristati na to, da je slovensko sodstvo največji kršitelj človekovih pravic v tej državi. Da pokažem absurdnost te logike. Poglejte, po tej logiki je največji kršitelj človekovih pravic v tej državi Državni zbor. Ustavno sodišče je vrsto zakonov spoznalo kot protiustavne z vidika varovanja človekovih pravic. Tudi zakone, ki jih je podpirala recimo vlada ali minister za pravosodje, ko je bil gospod Šturm. Absurdnost tega se kaže tudi v tem, da smo prišli v situacijo, da iz ust istih ljudi ista sodišča samo v različnih časovnih obdobjih nekateri povzdigujejo v največjega garanta pravice in človekovih pravic, v drugem trenutku pa jih popljuvajo, pač skladno s pričakovanji trenutne politične opcije ali zasebnimi interesi, kar me navdaja zgolj s prepričanjem, da vendarle sodišča v tej državi naredijo tudi kaj prav, ker z njimi na različne trenutke nihče ni zadovoljen. Hvala lepa.
Zahteva za dopolnitev odgovora, gospa Eva Irgl.
Najlepša hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. Približno takšen odgovor sem od vas, spoštovani minister, pričakovala. Na splošno. Na tisto, za kar sem zastavila konkretna vprašanja, pa nisem dobila odgovorov, zlasti na to, kako boste zakonsko uredili odgovornost sodnikov, ki kršijo človekove pravice. Ampak lahko greva konkretno. Nekateri mediji, ki jim je še kaj mar do objektivnega poročanja, so poročali pred kratkim o sodniku, ki se je želel izločiti iz določenega postopka zaradi razlogov, ki so bili vsekakor utemeljeni. Vrhovno sodišče je to samo prelagalo, skratka ravnalo je neodgovorno, neprimerno. Na koncu se je o zadevi pritožnika, ki bi morala biti absolutna prednostno obravnavana, odločilo šele po letu dni in treh mesecih, in to kljub zavezi, ki so jo podpisali Branko Masleša, takratni minister za pravosodje Senko Pličanič in takratna predsednica vlade Alenka Bratušek. Očitno je šlo še za en piar in nasmehe v kamere, kaj več od tega pa nismo s to zavezo dobili. V primeru ki sem ga omenila, je prišlo do kršitev Zakona o kazenskem postopku, za namensko zavlačevanje, tudi za politizacijo. Na nepravilnosti v tem postopku opozarja sodnica Lipaj, pa sodnik vrhovnega sodišče Borivoj Rozman. Ta primer, ki pa ni edini, še več je takšnih, pa kaže na popolno anarhijo, ki vlada na Vrhovnem sodišču, ki ga vodi gospod Branko Masleša, ki je, mimogrede, ker govoriva o kršenju človekovih pravic v pravosodnih postopkih, te kršil vsaj štirinajstkrat. Namesto sankcij za takšno neodgovorno ravnanje in za kršitve pa je bil nagrajen z eno izmed najvišjih funkcij v pravosodnem sistemu. Spoštovani minister, jaz se zavedam, da vi niste odgovorni neposredno za takšna ravnanja, ki se tam dogajajo, ste pa nedvoumno odgovorni za zakonodajo in vaše izjave kažejo vse prevečkrat, da se skrivate za neodvisnostjo sodstva. In zdaj za vas konkretno vprašanje: Kdaj boste sprožili postopke oziroma dali pobudo za razrešitev Branka Masleše s funkcije predsednika Vrhovnega sodišča glede na vse to, kar sem do sedaj [[izklop mikrofona]]
Osnovno vprašanje je bilo v zvezi s kršitvami človekovih pravic v pravosodju. Dobesedno tako je bilo opisano. Sodim, da ta zahteva za dopolnitev odgovora ni zahteva za dopolnitev odgovora, ampak gre za zastavljanje dodatnega vprašanja. Vseeno sprašujem gospoda mag. Klemenčiča, če želi odgovoriti na to vprašanje? Izvolite, gospod mag.Klemenčič.
Hvala lepa. Spoštovana gospa poslanka, tako kot jaz vas nisem razočaral s svojim odgovorom, tudi vi mene niste razočarali s svojim vprašanjem, prvim in drugim. Povedali ste svoje mnenje. Te stvari, o katerih ste govorili, so predmet tekočih sodnih postopkov. Postavili ste se na eno stališče, kdo drug bi se postavil na drugo stališče, in to zgolj pove, da mesto za razpravljanje o konkretnih sodbah in postopkih v demokratični družbi sodi v sodne dvorane in ne v parlament. Mi je pa žal, še enkrat, mi je pa žal, da moram z vidika predstavnika izvršilne veje oblasti, ministra za pravosodje braniti vejo oblasti, ki naj bi bila zgodovinsko najbolj nevarna, braniti sodišča pred resnično nedostojnimi napadi predstavnice zakonodajne veje oblasti. Kot rečeno, žal mi je. Hvala.
Postopkovno, gospa Eva Irgl.
Poglejte, gospod minister, sodišč ni treba braniti, lahko pa delujete odgovorno. Če sem zastavila vprašanje, kdaj boste razrešili s funkcije na nek način gospoda Branka Maslešo, ki je evidentno dokazano več kot 14-krat kršil človekove pravice, je to, prvič, odgovorno vprašanje, ki sem ga zastavila, in bi pričakovala tudi odgovoren odgovor od vas kot ministra za pravosodje. Glede na to, da mi niste praktično odgovorili na niti eno zastavljeno vprašanje, pa verjamem, da imate ideje, kako izboljšati stanje v pravosodju, menim, da je treba opraviti razpravo o vašem odgovoru, ki ni bil odgovor, v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika. Menim, da je treba opraviti razpravo, kajti, kot že rečeno, zaupanje v pravosodni sistem v naši državi je najnižje v primerjavi z državami članicami EU. Prav tako učinkovitost pravosodja. Številni sodniki vzbujajo dvom v neodvisnost in poštenost sodnih postopkov. Kar je pa najbolj zanimivo, sodni svet teh zadev ne obravnava. Sploh ne vem, zakaj te organe imamo. Nihče, praktično res nihče v tej državi, ko govorimo o sodni veji oblasti, ne odgovarja za nič. Do leta 2013 je človekove pravice in temeljne svoboščine kršilo 613 sodnih senatov slovenskih sodišč, kar pomeni najmanj tisoč 705 slovenskih sodnikov. In, spoštovani gospod minister, to so zame alarmantne številke. Lahko se skrivamo za tem, da je pravosodje neodvisno in ne smemo posegati vanj, to se strinjam, ampak to še ne pomeni, da lahko ravnamo pišmeuharsko. Se pravi, da ne delamo vse v skladu s tem, da se bodo zadeve v pravosodju izboljšale. Treba je vzpostaviti osebno odgovornost sodnikov za sodbe, ki so krivične in v neskladju z veljavno zakonodajo in tudi ustavo Republike Slovenije. Treba je preprečiti zlorabo v pravosodju, povečati transparentnost, preglednost delovanja sodnikov. Mislim, da se s tem strinjava, gospod minister. Samo nekaj je treba še narediti, ne samo govoriti, ampak narediti. Jaz pač s tega mesta opozarjam. Vi lahko še bistveno več naredite. In treba je povrniti zaupanje ljudi v pravosodje, zlasti z vidika spoštovanja človekovih pravic. Državni zbor lahko to stori prek kvalitetne zakonodaje, ki jo, če je v interesu, mora pripraviti Vlada in minister, in seveda preko razprav. Zato predlagam, da se v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika opravi temeljita razprava glede odgovora ministra za pravosodje [[izklop mikrofona]]
Gospa Eva Irgl, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 19. novembra 2014, v okviru glasovanj. Naslednja zastavlja vprašanje gospa Ljudmila Novak, in to Ministru za zunanje zadeve gospodu Karlu Viktorju Erjavcu, ki pa je opravičeno odsoten.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane gospe ministrice, gospodje ministri, kolegice in kolegi! 5. novembra je bila na pobudo Nove Slovenije sklicana seja Komisije za odnose s Slovenci v zamejstvu in po svetu. Namreč v Italiji, v deželi Furlaniji - Julijski krajini se pripravlja reforma krajevnih uprav oziroma občin. Kot verjetno veste, imajo tudi Slovenci v nekaterih manjših občinah v tej pokrajini večino in svoje župane. S to reformo pa bi verjetno izgubili pomemben vpliv na svoj teritorij v teh občinah, kajti predvideno je združevanje teh občin v neke medobčinske teritorialne unije. To sejo smo sicer zaprli za javnost, kajti gre za občutljivo tematiko, kljub temu pa lahko rečem, da smo na koncu vsi poslanci iz te komisije soglasno sprejeli, potrdili štiri sklepe. Na seji so sodelovali tudi župani, slovenski župani iz teh občin, kjer so izrazili konkretne bojazni. Pa da mi ne zmanjka časa, bom prebrala sklep, enega od štirih sklepov: "Komisija za odnose s Slovenci v zamejstvu in po svetu poziva Vlado Republike Slovenije, da ob upoštevanju stališča slovenske manjšine v Italiji še naprej vlaga vse napore za zaščito njenih pravic." Ker se pa mudi, do konca meseca naj bi bil ta zakon sprejet in začel veljati naslednje leto, mislim, da mora ta vlada narediti čim prej vse napore, da vendarle stopi v bran manjšini. Zato sprašujem: Ali je dosežen kakršenkoli napredek pri zagotavljanju zaščite pravic slovenske manjšine v Italiji na omenjenem področju? Ali delovna skupina, ki naj bi jo imenovali na zunanjem ministrstvu, že deluje in ali je že podala kakšne konkretne predloge za rešitev teh težav? Ali se predstavniki zunanjega ministrstva pogovarjajo s pristojnimi organi na italijanski strani v zvezi s tem problemom? Kot sem dejala, do konca meseca naj bi bil zakon sprejet, z uveljavitvijo v prihodnjem letu, zato se mudi, in ni najbolj pomembno, da jaz danes ne dobim odgovora na to vprašanje, ker ministra ni. Bolj pomembno je, da Vlada izvaja vse aktivnosti. Kljub temu pa bi prosila za odgovor, za ustni odgovor na naslednji seji.
Hvala. Naslednji bo vprašanje zastavil gospod Uroš Prikl, in to Ministru za finance v funkciji ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo dr. Dušanu Mramorju, ki pa je opravičeno odsoten.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovane ministrice in spoštovani ministri, drage kolegice in kolegi! Ne malo polemike pa tudi vroče krvi je bilo prisotno v zadnjih tednih in mesecih zavoljo stečajev, v katerem se je znašlo nekdaj uspešno podjetje Športni center Pohorje. Predvsem iz razloga nadaljnje usode večjega števila tukaj zaposlenih, kakor tudi rešitve vprašanja prihajajoče smučarske sezone na največjem smučarskem centru v Sloveniji, ne nazadnje pa tudi nadaljnje usode Zlate lisice, kot vemo, ene izmed klasičnih tekem svetovnega pokala za ženske, je treba nastalo problematiko urediti v najhitrejšem možnem času in maksimalno učinkovito. Kot veste, je pred dnevi mestni svet Mestne občine Maribor sprejel oziroma potrdil pet odlokov, potrebnih za dodelitev koncesije za opravljanje žičniških naprav ter krožno-kabinske žičnice podjetju Marprom, sicer javnemu podjetju v 100-odstotni lasti Mestne občine Maribor. Za celovito rešitev pa je prav gotovo treba rešiti tudi vprašanje nočitvenih kapacitet oziroma hotelskih storitev propadlega športnega centra. Navedeni segment je v domeni države, konkretneje Družbe za upravljanje terjatev bank. Opozoriti je treba, da gre pri tem za nočitvene kapacitete preko 600 postelj, negotovo, kar je bistveno, usodo približno stotih zaposlenih na področju gostinstva in turizma na Pohorju, posredno socialno eksistenco njihovih družin, ne nazadnje pa tudi morebitni izpad znatnega dela prihodkov. Zanima me: Kako na ministrstvu vidite rešitev tega vprašanja? Kaj konkretno boste glede tega ukrenili in kdaj lahko pričakujemo konkretne rešitve, ki so za obstoj turizma na Pohorju, tako zimskega kakor tudi letnega ključnega pomena? Uspešne smučarske sezone oziroma prosperitete turizma v tem koncu Slovenije si nikakor ni mogoče predstavljati zgolj z zagotavljanjem delovanja smučarskih naprav, ampak tudi s celovito ali pa z izključno celovito ponudbo, kamor prav gotovo sodijo hotelske storitve in gostinske storitve. Iskreno se zahvaljujem za posredovan pisni odgovor.
Hvala. Naslednji bo vprašanje zastavil mag. Marko Pogačnik, in to ministru za finance dr. Dušanu Marmorju, ki je opravičeno odsoten.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Že uvodoma bi rad poudaril, da pričakujem ustni odgovor ministra za finance na naslednji redni seji. Ministru za finance pa zastavljam naslednje vprašanje: Kdaj bo vlada Mira Cerarja v Državni zbor poslala zakon o fiskalnem pravilu? Dejstva so, da je Državni zbor Republike Slovenije 24. maja sprejel spremembo Ustavnega zakona, in sicer 148. člena, kjer smo opisali tako imenovano fiskalno pravilo. Zaveza iz te odločitve Državnega zbora je bila tudi, da bo Državni zbor v roku šestih mesecev sprejel tako imenovani izvedbeni zakon. Od tega je minilo približno že eno leto. To pomeni, da eno leto je Slovenija že v neustavnem položaju. In zato zastavljam ministru vprašanje: Kdaj bo vlada Mira Cerarja v Državni zbor prinesla zakon o fiskalnem pravilu? In pa seveda tudi poglavitno vprašanje: Kakšna bo vsebina tega? Dejstvo je, da je bila v prejšnji sestavi Državnega zbora oblikovana medresorska komisija, ki je ta zakon že obravnavala. Medresorska komisija je bila sestavljena iz članov vseh parlamentarnih strank. Po informacijah, ki jih imam, je ta predlog že bil usklajen z Evropsko komisijo. Dejstvo je, da bo Državni zbor jutri obravnaval predlog rebalansa za leto 2014 in Slovenija je še vedno brez izvedbenega zakona o fiskalnemu pravilu. Zanima me predvsem, ker je pred nami tudi rebalans proračuna za leto 2015: Ali bo Vlada sposobna predložiti Državnemu zboru to fiskalno pravilo, izvedbeni zakon o fiskalnem pravilu? Jaz sem mnenja, da gre tukaj notri za enega izmed najpomembnejših dokumentov. Dokument naj bi tudi zavezoval, da se bo fiskalno pravilo upoštevalo že pri pripravi rebalansa proračuna za leto 2015. Poudaril bi še enkrat, da gre za neustavni položaj. Jaz sem od vlade Mira Cerarja pričakoval, da bo ta zakon ena izmed njihovih prioritetnih nalog. Treba se je zavedati, da brez tega zakona konsolidacije javnih financ, ki jo ocenjujemo v Slovenski demokratski stranki za najpomembnejšo, ne bo mogoče izvesti. Hvala.
Hvala. Naslednja bo vprašanje zastavila gospa Marija Bačič, in to ministrici za delo, družino in socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane gospe ministrice, ministri, kolegi poslanci in kolegice poslanke! V začetku letošnjega leta 2014 je prejšnja vlada sprejela program Jamstvo za mlade, ki je namenjen mladim osebam od petnajstega do devetindvajsetega leta starosti, s katerim Slovenija jamči, da bo vsaki mladi osebi v tej starostni skupini po štirih mesecih po prijavi v evidenco brezposelnih oseb pri Zavodu Republike Slovenije za zaposlovanje ponujena zaposlitev, tudi s pripravništvom, usposabljanja na delovnem mestu, vključitev v formalno izobraževanje ali krajša oblika institucionalnega ali praktičnega usposabljanja. Ključni cilji tega programa so tako izboljšati prehod iz izobraževanja v zaposlitev, hitrejša aktivacija mladih brezposelnih in zmanjšanje same brezposelnosti. Ker je Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti glavni koordinator in izvajalec programa, zato vas, spoštovana gospa ministrica, sprašujem: Ali ste od januarja do danes že pripravili evidenco rezultatov, ki so posledica izvajanja tega programa? Prav tako vas sprašujem: Kakšni so načrti izvajanja Jamstva za mlade v prihodnje in kakšne ukrepe pripravljate na področju ureditve študentskega dela? In tretje vprašanje. Ker ste v lanskem letu sprejeli tudi interventni zakon na področju trga dela in starševskega varstva, me zanima: Kakšni so rezultati izvajanja tega zakona?
Besedo ima ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovana poslanka gospa Marija Bačič, hvala za vprašanje. Drage poslanke in poslanci! Ministrstvo je skupaj s predstavniki mladih oblikovalo pomemben dokument, Jamstvo za mlade, ki vključuje 36 različnih ukrepov za obdobje 2004–2015. V okviru teh jamstev bo za obe leti, ki sem ju omenila, namenjenih 157 milijonov mladim. Zanimivi so podatki, ker jamstva za mlade so namreč morale pripraviti vse države članice. Mi smo v ta namen pridobili tudi dodatna sredstva v okviru pobude za mlade, in sicer 9 milijonov evrov, ki smo jih realizirali preko prvega izziva, ki je veljal za vzhod države, kjer smo predvideli 690 subvencij za mlade, do konca maja jih je bilo realiziranih 470, torej smo porabili večino denarja. Na splošno je ocena, ki je bila dana s strani predsednika komisije, ki je izpostavil, da je večina držav realizirala zgolj 25 % sredstev, medtem ko Slovenija po podatkih, torej tisto, kar smo zapisali, smo v 96 % porabili denar v letošnjem letu, torej do sedaj. Lahko rečemo torej, da smo s samo pripravo Jamstva za mlade, kjer smo tudi v okviru Evropske komisije dobili priznanje, ker je Slovenija bila ena redkih držav, ki je vključila mlade v samo izvajanje, da smo tudi pri sami implementaciji uspešni, relativno, seveda pa bi bili vedno lahko tudi bolj uspešni. V ta namen spremljanja izvajanja imamo mi tudi delovno skupino. V tej delovni skupini, v kateri sodelujejo predstavniki ministrstev, ki so zadolženi za posamezen ukrep, hkrati pa predstavniki mladih, na primer Mreža MaMa, Mladinski svet Slovenije, Sindikat Mladi plus. In ravno 7. novembra so se sestali, da so pregledali, na kakšen način poteka izvedba. Povprašali ste me, če spremljamo. To spremljamo. Od januarja do maja se je na novo prijavilo 14 tisoč 500 mladih v evidenco. 85 % teh je do maja pridobilo v štirih mesecih možnost ponudbe, tisto, kar je zaveza v okviru Jamstva za mlade. Dobili so 47 tisoč 266 ponudb, torej v povprečju 4 ponudbe na brezposelno mlado osebo. Do maja se je zaposlilo s pomočjo subvencijo 3 tisoč 423 mladih. To vključuje tako prvi izziv, torej subvencija v okviru prvega izziva, interventni zakon, ki daje rezultate, in bo tudi pred vami prošnja za podaljšanje še za eno leto. Preko tega ukrepa je bilo zaposlenih 2 tisoč 800 mladih. Se pa je dodatno v prvih devetih mesecih s pomočjo ukrepov aktivne politike zaposlovanja, ki pa niso del jamstev, zaposlilo 478 mladih s subvencijo za zaposlitev Zaposli me in v okviru zaposlitev za odpravo posledic žleda; tisoč 372 mladih se je zaposlilo v okviru programa javnih del; 48 mladih se je vključilo v program Formalno izobraževanje. V tem trenutku, če pogledamo število brezposelnih, imamo število 115 tisoč 591 registriranih, to je manj kot lansko leto, še zdaleč nismo s tem zadovoljni. Kar se tiče mladih je ta številka 30 tisoč 403 in je še vedno absolutno previsoka. Vendar so določeni pozitivni trendi. In sicer se je v evidenco brezposelnih na novo prijavilo od januarja do septembra letošnjega leta 24 tisoč 658 oseb v starosti od 15 do 29 let, torej ta starostna skupina mladih, kar je 3,8 % manj kot v enakem obdobju lanskega leta, odjavilo pa se je, to je pa pozitivno, 27 tisoč 702 brezposelnih v tej skupini, kar je 12,7 % več kot v enakem obdobju lani. Znotraj tega se jih je 19 tisoč 771 zaposlilo, kar pa je 23,1 % več kot lani. Seveda jamstva dajejo določene rezultate, treba se je tudi soočiti s sistemskimi ukrepi, ki so pomembni, in morda v nadaljevanju podam odgovor glede študentskega dela in prihodne ureditve tega področja.
Zahteva za dopolnitev odgovora, gospa Marija Bačič.
Hvala lepa za izčrpen odgovor. Želela bi še, da odgovorite še glede interventnega zakona na področju trga dela. Lepo prosim.
Besedo ima ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak.
Hvala. Lansko leto maja je Državni zbor sprejel interventni zakon, ki je dal možnost, da mlade brezposelne osebe v starosti do 30 let, ki so vsaj 3 mesece prijavljene na zavodu, lahko delodajalec zaposli za nedoločen čas. In če zaposli za nedoločen čas, ima za dve leti možnost neplačila prispevkov delodajalca za to mlado brezposelno osebo, kar pomeni, da ima za 16,10 % nižje stroške dela. Pomembno je, da smo s tem želeli spodbuditi zaposlovanje mladih, po drugi strani pa predvsem, da spodbudimo zaposlovanje za nedoločen čas. Ta ukrep daje rezultate, in sicer 2 tisoč 800 jih je bilo zaposlenih do septembra in zato je tudi predlog, vlada bo to v naslednjih dneh obravnavala in boste vi na koncu imeli zaključno besedo o tem, ali ta ukrep še za eno leto podaljšamo, ker je v veljavi do konca letošnjega leta. Predlog s strani ministrstva je šel v smeri, da še za eno leto ta predlog podaljšamo. Kar se tiče študentskega dela, iz javnosti ste verjetno preko medijev slišali veliko, ker je del proračuna za leto 2015. Jaz vsekakor zagotavljam, da se s predstavniki študentov in mladih pogovarjamo o tej ureditvi, da bo ureditev taka, ki bo v skladu s priporočili Evropske komisije, predvsem pa da se bomo lotili starostne segmentacije na našem trgu dela, kjer danes stroški dela za študentsko delo predstavljajo bistveno nižje stroške kot za vse druge oblike dela. Koncesijska dajatev je zgolj 25-odstotna, če primerjate recimo z obremenitvami drugih oblik dela. Tu imate predlog študentskega dela, ki je 25 %, medtem ko je na primer pogodba iz zaposlitve 73,98 %. Če pogledate avtorsko, ko je nekdo zaposlen in že plačuje prispevke iz pogodbe o zaposlitvi, je ta 50,39 %, če pa nekdo ni zaposlen, je pa njegova avtorska pogodba obremenjena 79-odstotno, pri podjemni pa je ta odstotek še višji. Tu znotraj bomo iskali izenačitev stroškov dela po logiki, "vsako delo šteje", mladi bodo imeli priznane pravice iz tega naslova, kar je zelo pomembno za zniževanje prekernosti, hkrati pa je treba misliti tudi na to, da je študentsko delo tudi socialni korektiv. Znotraj tega bomo skupaj s študenti iskali rešitve. Hvala.
Mag. Andrej Šircelj bo postavil vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju, ki je opravičeno odsoten.
Hvala lepa, spoštovani predsednik, spoštovani ministri, ki ste tukaj. Moje vprašanje se nanaša na agresivno davčno planiranje nekaterih držav v Evropi. Na eni strani je pravzaprav dobro, da bo imel minister za finance nekoliko več časa za pripravo tega odgovora. Zanima me: Kakšne bodo spremembe slovenske davčne zakonodaje na podlagi informacij oziroma izsledkov, da nekatere države nudijo davčnim zavezancev oziroma multinacionalkam posebne aranžmaje, kar pomeni, da je davčna stopnja lahko tudi 0,25 %, 0,30 %, kar seveda pomeni davčno konkurenco? Ali gre tukaj za t. i. pošteno ali škodljivo davčno konkurenco, o tem danes ne bom govoril, ker je premalo časa za to. Vendar kakorkoli že, koliko tujega kapitala lahko Slovenija dobi na podlagi tega, kar je možno v nekaterih drugih državah, kar z drugimi besedami pomeni, da se davčni zavezanec z davčno upravo ali nekom v državi dogovori za davčno stopnjo. Ne samo za pravne osebe, zanima me tudi, koliko je takšnih držav, ki to prakticirajo za fizične osebe. Z drugimi besedami, imate znanega športnika, znano umetnico in tako naprej, lahko je tudi znan znanstvenik, recimo Nobelova nagrada za ekonomijo, in ena država mu ponudi rezidentstvo, s tem da se dogovorita za davčno obravnavo te osebe. Tudi to obstaja. In me seveda zanima: Kakšno je stališče ministra za finance do tega? Ali bo Slovenija za to, da bo privabljala tuj kapital, da bo privabljala navsezadnje tudi znane osebe, šla v to? Zanima me: Kakšno je stališče oziroma kaj bo naredil minister Mramor glede sprememb sporazumov o izogibanju dvojne obdavčitve? Namreč tudi po OECD so dejansko ti sporazumi prišli ne v sporazume o izogibanju dvojne obdavčitve, ampak o sporazume o dvojni neobdavčitvi, kar pomeni, da se ne plačuje davek niti tam, kjer je ustvarjen, niti tam, kjer je transferiran, kar pomeni, da je veliko kapitala neobdavčenega. Zaradi tega me tudi zanima: Kakšne so njegove komunikacije s kolegi na Euroskupini iz Nizozemske, Luksemburga, Nemčije? Kaj bo naredil na Euroskupini, na ECOFIN, kamor hodi vsak mesec, vsaj moral bi po službeni dolžnosti, glede tega, da se te zadeve tudi v okviru Evropske unije uredijo?
Hvala lepa. Na naslednji seji boste dobili odgovor. Ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen bo zastavil vprašanje gospod Ljubo Žnidar.
Spoštovana ministrica, spoštovani ministri! Že več kot eno leto tečejo razprave in razgovori o 11 problematičnih okoljskih projektih s področja kohezije, ki jih peljejo občine. Sam menim, da sama država, tudi resorna ministrstva v tem segmentu ne naredijo dovolj oziroma se ne držijo tistega načela dobrega gospodarja, to se pravi rešiti to problematiko tako, da se dela najmanj škode. Ampak na teh projektih se že dela škoda, kajti ti projekti stojijo. Tako se povzroča škoda investitorjem, to se pravi občinam, povzročajo se stroški izvajalcem. Vemo, da tečejo bančne garancije, te garancije niso zastonj, stanejo, delajo se stroški brez potrebe. Vseskozi občine dobivajo načelne obljube, da bodo te investicije uvrščene v sedanjo perspektivo, to se pravi v perspektivo 2014–2020, ni pa jasnih zagotovil, da bo res tako. Spoštovana ministrica, sprašujem vas: Kakšni bodo ukrepi na vašem ministrstvu, da se bo teh enajst okoljskih projektov, katerih investitorji so občine, res praktično izvedlo, in to v čim krajšem času? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica Irena Majcen, izvolite.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani poslanec Ljubo Žnidar! Ministrstvo za okolje in prostor podpira izvedbo enajstih okoljskih projektov, ki so pripravljeni, vendar organ upravljanja ni izdal odločb o dodelitvi sredstev v finančni perspektivi 2007–2013, ker ni na voljo prostih pravic porabe, torej evropskih sredstev. Ministrstvo za okolje in prostor je v okviru priprave operativnega programa za obdobje 2014–2020 poskrbelo, da se v okviru poglavja Boljše stanje okolja in biotske raznovrstnosti vodilna načela za izbor projektov zapisana tako, da ima teh enajst pripravljenih projektov na nek način prioriteto pri obravnavi. Poleg sinergijskih učinkov sočasno izkazujejo pripravljenost na izvedbo, na primer pridobljeno gradbeno dovoljenje, in predstavljajo morebitne neizvedene faze projektov, ki so financirane v operativnem programu 2007–2013. Med Ministrstvom za okolje in prostor ter organom upravljanja je bilo dogovorjeno, da organ upravljanja vzpostavi stik z JASPERS-om, ki bo pregledal vloge za projekte, skladno s sprejetim sklepom Vlade Republike Slovenije z dne 10. 6. 2014. Ministrstvo za okolje in prostor pripravlja določene dokumentacije v zvezi s temi projekti, ki jo bo organ upravljanja posredoval na JASPERS. Z drugimi aktivnostmi v okviru izvajanja finančne perspektive 2014–2020 pa bo Ministrstvo za okolje in prostor lahko nadaljevalo, ko bo operativni program za izvajanje evropske kohezijske politike v obdobju 2014–2020 potrjen na Evropski komisiji, ko bo organ upravljanja pripravil navodila, pravila in ostalo dokumentacijo za izvajanje perspektive 2014–2020, ko bo Ministrstvo za okolje in prostor postalo posredniško telo in mu bo organ upravljanja prenesel naloge za izvajanje del v tej finančni perspektivi in ko bodo upravičenci posredovali ponovno vloge za teh enajst projektov za izvedbo v finančni perspektivi 2014–2020. Podlaga o tem, ali bo treba posredovati vloge v smislu sprememb ali ne, pa bodo prav ta navodila, pravila in ostala dokumentacija, ki bo predpisana s strani organa upravljanja.
Hvala lepa. Gospod Ljubo Žnidar, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite, gospod Žnidar.
Spoštovana ministrica, hvala za odgovor. Seveda ste navedli, jaz bi temu rekel del upravnega postopka samega postopka, ki je potreben pred samo umestitvijo za koriščenje kohezijskih sredstev pred izvedbo samega projekta. Vendar menim, da je treba tukaj občinam na nek način tudi pomagati predvsem s tem, da ni toliko teh obljub in nekih predvidevanj, ampak da se pri teh projektih dejansko opravi neka simulacija nadaljnjih korakov in da se ugotovi, kakšno je tveganje možnosti in realnosti izvedbe teh projektov. To je bistveno. Jaz bi rekel, tisti upravni postopek je eno, ki dejansko teče in mora imeti tiste določene pogoje, da pride projekt v izvedbo, vendar je treba v tej fazi realno oceniti, kateri projekti imajo pogoje in jih je možno realno rešiti, kateri projekti so pa tisti oziroma imajo takšno stopnjo tveganja, da jih ne bo moč izvesti. Tako da me zanima: Ali imate namen tudi opraviti tak pristop in pa po vseh teh postopkih, ki so, kdaj je vaše predvidevanje, da je možen pričetek teh projektov za samo izvedbo? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica Irena Majcen, izvolite.
V pripravi teh 11 okoljskih projektov je Ministrstvo za okolje in prostor že v preteklosti vse te projekte oziroma vloge pregledalo in jih odobrilo. Kot sem povedala že v odgovoru, ti projekti potem niso prejeli odločb o dodelitvi sredstev. Tako da ta del mislim, da sem dovolj jasno povedala. Kar se tiče pa potem samega izvajanja, mi ocenjujemo, da bo Evropska komisija tako kot pri drugih državah tudi pri nas operativni program za izvajanje evropske kohezijske politike v obdobju 2014–2020 potrdila mogoče še v letošnjem letu ali pa v začetku naslednjega leta. In v tem delu je potem na vrsti upravni organ. Jaz sem prepričana, da bo upravni organ že začel pripravljati navodila, pravila in pa potrebne postopke, ki so za koriščenje sredstev, tako da sami ocenjujemo, da bi v drugi polovici leta 2015 lahko te vloge začeli odobravati in dodeljevati odločbe.
Hvala lepa. Gospod Ljubo Žnidar, zahtevate razpravo na naslednji seji? Izvolite, gospod Žnidar.
Spoštovani, iz samega razgovora sem razbral, da bo jeseni leta 2015 možno začeti z izgradnjo teh projektov. Jaz sem sam nekako skeptičen do te realnosti oziroma moram reči, da temu odgovoru toliko ne verjamem. Ker gre za zelo pomembno materijo, gre za koriščenje evropskih sredstev in konec koncev gre tudi za vsa proračunska sredstva, ki so jih občine že vložile v te projekte, se mi zdi, da je tveganje vseh teh korakov, ki so jih občine do sedaj naredile, izjemno veliko, tako da menim, da je treba o tej problematiki spregovoriti na razpravi v širši obliki. V skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika prosim za razpravo. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo, 19. Novembra, v okviru glasovanja. Besedo ima gospod Marko Ferluga, ki bo zastavil vprašanje ministru za zunanje zadeve gospodu Viktorju Karlu Erjavcu, ki je opravičeno odsoten.
Hvala za besedo. V zadnjih letih v okviru zunanje politike Republike Slovenije vse večji poudarek dajemo gospodarski diplomaciji, s čimer se absolutno strinjam in jasno tudi podpiram. Ker smo izvozno, zelo izvozno naravnano gospodarstvo, je zelo pomemben suport slovenskim podjetjem pri vstopanju na tuje trge in prav tako pri spodbujanju internacionalizacije le-tega. Kakor razumem, je gospodarska diplomacija ena glavnih prioritet na Ministrstvu za zunanje zadeve. Pri tem me konkretno zanima: Na kakšen način bo Ministrstvo za zunanje zadeve povečalo promocijo interesov slovenskih gospodarskih subjektov tako v bilateralnih odnosih v mednarodnih organizacijah in institucijah? Ob tem bi želel še dodatno podvprašanje zastaviti ministru za zunanje zadeve oziroma gospodu ministru, in sicer: Ali obstaja kakšen protokol sodelovanja med Ministrstvom za gospodarstvo, razvoj in tehnologijo oziroma Spiritom, ki prav tako opravlja podobne naloge, da bi s tem čim bolj učinkoviteje uporabljali sredstva in resurse, ki so na voljo v Vladi? Jasno je, da v teh težkih pogojih in omejenih resursih in finančnih zadevah je to najpomembneje. Prosil bi za ustni odgovor. Hvala.
Hvala lepa. Na naslednji seji boste dobili ustni odgovor. Gospod Tomaž Lisec bo zastavil vprašanje ministrici za zdravje, gospe Mariji Milojki Kolar Celarc. Izvolite, gospod Lisec.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Spoštovana ministrica, ministrski zbor, kolegi in kolegice. Spoštovana ministrica, dober teden je, kar sva se srečala v Brežicah na otvoritvi prvega urgentnega centra v Sloveniji. Napovedali ste širitev urgentnih centrov po vsej Sloveniji. V skladu z vašimi prizadevanji pa imam kar nekaj vprašanj. Dejstvo je, da bo vzpostavitev urgentnih centrov prinesla tudi prenos in reorganizacijo dela služb nujne medicinske pomoči. Še celo več. Sami ste zapisali na spletni strani: "Vse nadaljnje spremembe glede reorganizacije naj bi bile sprejete na podlagi poglobljenih analiz v sodelovanju s skupino strokovnjakov, ki to področje dobro poznajo. Strokovna in organizacijska vprašanja bo ministrstvo za zdravje, ki je pristojno za organizacijo službe nujne medicinske pomoči, razrešilo s predstavniki lokalnih skupnosti." Prav tako pa so v preteklih tednih prišle tudi prve uradne informacije o delovanju urgentnih služb, kjer pa je nek zaključek, da se bodo nujne medicinske pomoči po terenu počasi zapirale, bodo ugasnile oziroma se bodo priključile urgentnim centrom, saj naj bi na ta način prihranili čas, naj ne bi prišlo do podvajanja storitev, pacient pa naj bi imel po mnenju določenih služb vse na enem mestu. Dejstvo in praksa pa je po mojem mnenju drugačna. V zdravstvenih domovih imajo stalen kader, ki dobro pozna ljudi na svojem terenu, poznajo demografsko sliko, poznajo vsak najbolj odročen kraj svoje občine. Glede na to, da se veliko teh urgentnih primerov ponavlja, poznajo tudi paciente in tako naprej. Spoštovana ministrica, imam občutek, da so včasih človeška življenja bolj v rokah tistih teoretikov na ministrstvu, kot pa dejanskega in empiričnega stanja na terenu. Zato me zanima: Kako bo organizacija, vzpostavitev mreže urgentnih centrov vplivala na reorganizacijo službe nujne medicinske pomoči? Katera je skupina strokovnjakov, ki pripravlja to reorganizacijo? Kdaj bo pripravljen strokovni dokument, ki bo podlaga za reorganizacijo? Kateri bodo negativni učinki za paciente iz bolj oddaljenih krajev zaradi reorganizacije nujne medicinske pomoči? Toliko za začetek. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Prav lepo pozdravljeni cenjene poslanke in poslanci! Poslanec gospod Lisec, zahvaljujem se za to vprašanje. Kot ste pravilno omenili, smo prejšnji petek odprli prvi urgentni center v mreži 10 urgentnih centrov, ki jih bo Slovenija zgradila letos in prihodnje leto z evropskimi sredstvi v višini 42 milijonov evrov in 7 milijonov evrov iz slovenskega proračuna. Glede samega vašega vprašanja moram poudariti, da dejansko s tem slovenski bolniki in vsi mi državljani veliko pridobimo. Pridobimo nujno medicinsko pomoč takrat, ko jo potrebujemo, in sicer na visoki, kvalitetni, varni ravni, in to samo na nivoju primarne ravni, kjer običajno takrat, ko pridemo tja, naš družinski zdravnik napiše napotnico in nas pošlje v prvi urgentni center. Ti urgentni centri bodo namreč organizirani in bodo delovali tako, kar ste se lahko nekateri prepričali tudi že pri odprtju prvega centra, da usposobijo in nudijo prvo pomoč, nujno medicinsko pomoč tako s kirurške in tudi druge sekundarne ravni, kar bi lahko zagotavljali, če tega centra ne bi bilo, v bolnišnici ali v urgentnem centru Ljubljane. Za potrebe delovanja teh centrov je Ministrstvo za zdravje že pred časom vzpostavilo posebno delovno skupino, ki pripravlja izhodišča in analize za reorganizacijo in oblikovanje nove mreže nujne medicinske pomoči. Naj omenim, da so v tej skupini priznani strokovnjaki, ki so se za te potrebe izobraževali tudi v tujini, celotne ekipe, skupaj z medicinskimi sestrami so bile na izobraževanjih v Londonu in v Manchestru, tako da so dejansko res zagotovljene vse tiste zahteve, ki jih to osebje v teh centrih mora imeti. Za te potrebe bo do konca leta pripravljen tudi nov pravilnik o nujni medicinski pomoči. Dejansko gre v bistvu samo za to, da v zdravstvenem domu ne bo več nujne medicinske pomoči od 8. ure zvečer pa do jutranjih ur, ko zdravstveni domovi začnejo delovati. Naj omenim, da že pri odpiranju Urgentnega centra Brežice smo opravili številne strokovne razgovore tako s predstavniki te delovne skupine kot tudi s predstavniki lokalne skupnosti, predvsem z območja občine Krško, ker se pač ta urgentni center odpira v bolnišnici Brežice, so bili izraženi lokalni pomisleki, da bodo ljudje z območja Krškega prikrajšani za pravo nujno medicinsko pomoč. Kot sem že v uvodu rekla, temu ni tako, temveč bo to ravno obratno. Podobno bomo opravili razgovore in sestanke tudi z drugimi akterji v posameznih regijah, kjer bodo pričeli delovati ti novi urgentni centri in nove organizacijske oblike. Še enkrat, in s tem bi zaključila, treba je tukaj pogledati pridobitev, ki jo dobimo vsi državljani, da takrat, ko se ponesrečimo, ob pravem času dobimo kvalitetno in pa varno pomoč. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Tomaž Lisec, boste dopolnili vprašanje? Izvolite, gospod Lisec.
Hvala, spoštovana ministrica, za odgovore. Jaz se strinjam, da bo sekundarna raven pridobila. Predvsem bodo pridobili zato, ker so na razpolago evropska sredstva. Imam pa občutek, da primarna zdravstvena oskrba, ki je v domeni občin, pa bo izgubila. Predvsem bo po mojem mnenju izgubila zaradi dostopnosti vsakega občana ali pa lahko rečem državljana naše občine, kajti s točke A do točke B bodo glede na zdajšnjo razvejanost nujne medicinske pomoči ponekod ukinjene, kar ste sami rekli, ponekod se bodo združevale, verjetno se bodo zaradi manj finančnih sredstev tudi za področje zdravstva ponekod te enote nujne medicinske pomoči krčile, bo verjetno manj zdravnikov, manj medicinskih sester, verjetno tudi manj vozil. Skratka, po mojem mnenju bo dostopnost manjša, in verjamem, da je tukaj nekaj na vagi, nekaj je v teoriji, kako bo vzpostavitev urgentnih centrov vplivala na nujne medicinske pomoči, nekaj pa je v praksi. Res, da prakse še nimamo, ampak saj veste, jaz osebno teoriji ne verjamem oziroma imam občutek, da ko država nekaj na novo ureja oziroma preureja, ceno plačajo državljani in državljanke. Tukaj ne gre za debato glede poslancev, ne gre za debato glede županov, ki imajo nujne medicinske pomoči v svojih občinah, ampak mislim, da gre za debato glede vseh državljanov in državljank. Ministrica, jaz želim, da se ne bi na račun urgentnih centrov zmanjšala dostopnost do nujne medicinske pomoči iz bolj odročnih krajev, da primarna zdravstvena raven ne bo osiromašena. Hvala.
Gospa ministrica Marija Milojka Kolar Celarc, izvolite.
Hvala. Bom odgovorila tudi na to. Dejstvo je, da se nujna medicinska pomoč v odročnih krajih ne bo nič zmanjšala, ker se ne zmanjšuje število urgentnih vozil. Tako da če mislite v tem konkretnem primeru tudi v zdravstvenem domu Krško ostane urgentno vozilo. In ne razumem te bojazni, ki je popolnoma neupravičena. Če so povsod v Evropi in po svetu že ugotovili, da je veliko pomembneje, ko potrebujemo nujno medicinsko pomoč, da dobimo ob pravem času kvalitetno specialistično pomoč, kot pa če nas mora reševalno vozilo z modro lučjo prepeljati recimo 10 kilometrov dlje, da to pomoč dobimo. Saj v mnogih primerih pa vemo, da dobimo napotnico, pa se moramo potem odpeljati v neko drugo večje središče ali bolnišnico [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Izvolite, gospod Tomaž Lisec.
Še enkrat ponavljam. Ne gre za to, koliko nas je poslancev in od kod prihajamo. Nisem govoril o primeru Krškega, čeprav sem s tem primerom dokaj dobro seznanjen. Dejstvo je, da se bodo spreminjale ekipe nujne medicinske pomoči, in posledica bo, da se bo spreminjala tudi dostopnost do nujne medicinske pomoči oziroma do urgence. Kot sem že rekel, od točke A do točke B se bodo te razdalje večale. Ker gre za ključno vprašanje, kako bo ministrstvo sodelovalo z lokalnimi skupnostmi, kdo so strokovnjaki, tudi niste odgovorili, rekli ste samo, da so priznani in da so se izobraževali. Niste zanikali, da bodo negativni učinki za paciente iz bolj oddaljenih krajev. Mislim, da gre za zadevo, ki se tiče vseh nas. Kot sem že rekel, teren se boji sprememb, teren se boji zmanjšanja zdravstvene oskrbe predvsem na primarni ravni. Ko ste rekli, med 22. uro zvečer in 8. uro zjutraj se bodo zdravstveni domovi zaprli, imam občutek, kot da se ponoči med 22. in 8. uro zjutraj pa na področju zdravstvene oskrbe naših državljanov in državljank nič ne dogaja, kot da se ponoči nihče ne ponesreči, ampak boste že jemali odročnejšim krajem in dali v urgentne centre. Še enkrat, podpiram urgentne centre, podpiram, da so financirani s strani Evropske unije, ampak resnično opozarjam na to, ne jemljite enote nujne medicinske pomoči na terenu, kajti na terenu najbolj vedo, kako se stvarem streže. Zato predlagam, kot sem že rekel, se to tiče vseh nas, da opravimo eno celovito razpravo v Državnem zboru. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Tomaž Lisec, o vašem predlogu bo Državni zbor glasoval v sredo, 19. novembra 2014, v okviru glasovanj. Besedo ima gospa Violeta Tomič, ki bo zastavila vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, mag. Dejanu Židanu.
Hvala za besedo. Spoštovani podpredsednik, spoštovani državni zbor! Zadnje čase smo priča grozljivim razkritjem na področju krutosti do živali, še posebej v obliki pasjih bojev, kjer podzemne kriminalne združbe za svoj lastni zaslužek grozljivo zlorabljajo pse. Posamezniki in različne civilne iniciative primere mučenja živali prijavljajo na Veterinarsko inšpekcijo. Prvič je bil boj proti organizatorjem pasjih bojev sprožen leta 2006, ko so v Litiji odkrili pogrizene pse. Veterinarski inšpektor je takrat ugotovil, da nepravilnosti ni. šele po umoru organizatorja pasjih bojev leta 2011, ko se resnično ni dalo več tiščati glave v pesek, so pristojni ukrepali. Pasje borbe so del slovenske realnosti, a Uprava za varno hrano, veterinarstvo in varstvo rastlin, katere generalna direktorica je Vida Čadonič Špelič, se na to perečo problematiko odziva z velikim ignoriranjem, s sprenevedanjem in brez ustreznega ostrega ukrepanja, kar kriminalcem in mučiteljem živali daje signal, da z živalmi lahko počnejo kar se jim zljubi. S tem kršijo zakone, ki urejajo varovanje živali, ki pa zaradi svoje ohlapnosti in milih kazni tako ali tako nimajo posebnega preventivnega učinka. Tako se znana mariborska pasjeborka Vesna Trifunović javno hvali s pasjimi boji, katerih posnetke objavlja celo na spletu. Kljub očitni vpletenosti v ta surovi posel in številnim prijavam ni bila nikoli kaznovana, ker veterinarski inšpektorji ne ugotavljajo nepravilnosti, njen pes pa še naprej kotira najvišje na lestvici najbolj zaželenih psov za ilegalne boje na svetu. To so le najhujši primeri neukrepanja uprave ob očitni zlorabi živali. Opažamo pa tudi vrsto drugih nepravilnosti, zavlačevanje, neodzivnost in nepravilno delovanje veterinarskih inšpektorjev, preslab nadzor nad varstvom pred mučenjem živali in zdravstvenim stanjem, predvsem pa aroganca in ignoriranje številnih pobud civilne družbe k odzivu za izboljšanje položaja živali, kar je vzbudilo vsesplošno javno nezadovoljstvo z delom generalne direktorice Vursa Vide Čadonič Špelič. Sprašujem: Kaj nameravate storiti glede neprimernega, nestrokovnega in neodločnega ravnanja generalne direktorice za Varno hrano, veterinarstvo in varstvo rastlin Vide Čadonič Špelič v odnosu do vseh oblik mučenja živali? Ali pripravljate spremembo zakonodaje, ki bo uvedla strožje kazni za mučitelje živali? Kako nameravate zagotoviti kvalitetnejšo in bolj učinkovito delo veterinarskih inšpektorjev na terenu v smislu pravočasnega ugotavljanja primerov mučenja živali?
Hvala lepa. Gospod minister mag. Dejan Židan, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Gospa poslanka, najlepša hvala za to vprašanje, ki je aktualno. Vprašanje, kako varovati živali, je pomembno, včasih bolj, kot se zdi. Dovolite nekaj informacij. Pri mučenju živali gre za kaznivo dejanje, ki je urejeno v Kazenskem zakoniku. Kazenska zakonodaja, ki to ureja, sicer ni v pristojnosti našega ministrstva, ampak Ministrstva za pravosodje. Bila je pa nazadnje spremenjena leta 2011. Takrat se je tudi podaljšala možnost zaporne kazni za ljudi, ki mučijo ali celo ponavljajo mučenje živali. Takrat se pa tudi poslanke in poslanci niso odločili, čeprav je bil predlog, da se višina posameznih kazni poviša. Če bo takšen predlog, ga bomo mi kot zainteresirano ministrstvo podprli. Rad bi povedal tudi naslednje, da leta 2011 se je prvič v zgodovini Slovenije dogodilo, da je bila storilcu izrečena kazen zapora zaradi mučenja živali. Veterinarski sistem v državi vsako leto opravi preko pregledov rej čez dvajset tisoč pregledov rej, ne gre pri tem samo za zdravstveno stanje, ampak tudi dobrobit živali. To je prvi sistem, ki ga imamo, vgrajen. Znotraj uradnih veterinarjev, ki jih imamo sto devetdeset, jih je dobrih dvajset pristojnih tudi za dobrobit živali. To so tile, ki odreagirajo. Na letni ravni dobimo približno devetsto prijav, kakšnih štiristo je prijav o nedovoljenih ravnanjih z rejnimi živalmi, približno petsto s hišnimi ljubljenčki. V nekaterih primerih pristojni inšpektorji odredijo nato odvzem živali. Tega odvzema živali je bilo lansko leto triindevetdeset primerov, v letošnjem letu do tega trenutka sto štirideset primerov. Izrekajo tudi globe. V lanskem letu je bilo izrečenih šesto triindvajset glob, v nekem trenutku pa predajo zadeve pristojnim, ki obvladajo kazenski pregon. To niso veterinarski inšpektorji oziroma uradni veterinarji. Primer, ki ste ga opisali, mi je poznan. Gospa direktorica je poročala, znano mi je tudi, kateri organi pregona so se vključili in zadeve preiskujejo. Več, morate dovoliti, ker je omenjen konkretni primer, nimam pristojnosti, da v tem trenutku govorim, vendar postopki potekajo. Kot zainteresirano in pristojno ministrstvo smo opazili, da postopki, ki se trenutno vodijo, dajo rezultat, pa bo javnost tudi obveščena. Dovolite pa mi, da na tem mestu omenim še nekaj. Naši inšpektorji, uradni veterinarji, vključno z generalno direktorico, so pa tudi deležni groženj, tudi groženj s smrtjo s strani posameznih skupin, ki delujejo preko internetnih in podobnih aplikacij. In dovolite tudi tukaj poziv, da se kaj takšnega v bodoče ne počne več. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Violeta Tomić, zahtevate dopolnitev? Izvolite, gospa Violeta Tomić.
Spoštovani minister, z vašim odgovorom sploh nisem zadovoljna. Če je nekdo na takšni funkciji, in zaradi groženj ne opravlja svoje funkcije, potem verjetno ni primeren, da jo še naprej opravlja. Tudi mi smo vsi deležni groženj. Jaz imam tukaj pred seboj od leta 2006 do danes skoraj trideset prijav napak vaših inšpektorjev, v mnogih primerih lastniki kazni nikoli niso dobili, kajti na Vursu so jim zagotovili, da imajo preveč dela, da bi se s takšnimi stvarmi ukvarjali. Če imajo preveč dela potem verjetno jih je premalo ali pa ne vem kako boste rešili ta problem. Tudi aroganca v medijih je popolnoma nedopustna, kajti če je človek na določeni poziciji, je nujno, da vsaj s politično korektnega stališča zagovarja pravice živali. Tukaj imamo primere, ko so veterinarski inšpektorji opozorili lastnika, da ga bodo snemali, tukaj najdete na Radiu Krka. Potem, ko je bilo prijavljeno s strani Društva za zaščito živali Ljubljana, končni odgovor: veterinarski inšpektor ne ugotovi nepravilnosti. Svet 24 ur. Potem hud primer je, ko so bika, pobeglega iz klavnice v Mariboru, usmrtili pred otroki in vso javnostjo in so spet trdili, da je vse v redu. Klavnica deluje baje brezhibno, vendar evropski inšpektorji pa so ugotovili težave. Skratka, nikakor ni vse tako brezhibno, kot pravite. In bi bilo zelo zdravo, da to malo bolje pregledate. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, Dejan Židan, izvolite.
Hvala za pobudo. V vsakem primeru bom zelo pozoren na to področje. Bi pa samo mogoče kot informacijo, imamo v državi tudi Zakon o zaščiti živali. Nazadnje smo ga poslanci in poslanke, takrat sem bil poslanec, tudi spremenili. Takrat nam je bila dana možnost, poslancem in poslankam, da enostavno vključimo tudi nevladne organizacije v sprejemanje zakona. Takrat je bilo tudi dogovorjeno, da smo v Sloveniji ena izmed držav, kjer ni dovoljeno klanje živali brez omamljanja, kar je sedaj celo postopek, je pred Ustavnim sodišče. Potem posegli smo v delovanje cirkusov in to vse na pobudo nevladnih organizacij, kar mislim, da je tudi pravilno. Jaz verjamem, da bomo korake za dobrobit živali delali naprej. Če se kje ugotovi, da je inšpekcijski organ naredil napako, je seveda primerno, da se potem to tudi obravnava na višjih instancah. Bi pa le rad tudi na nekaj opozoril, imamo tudi v zadnjih letih relativno dosti prijav, kjer pa prihaja do neke slovenske posebnosti: odnos soseda do soseda. Hvala.
Hvala lepa, gospod mag. Boste dopolnili oziroma zahtevali razpravo? Izvolite.
Zahvaljujem se za besedo. Ne bom nadaljevala s tem, ker vem, da bo treba to stvar rešiti drugje, zato bomo na Odboru za kmetijstvo to obravnavali in predlagali strožjo zakonodajo glede tega. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Franc Laj bo zastavil vprašanje ministru za finance v funkciji ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo dr. Dušanu Mramorju, ki je pa upravičeno odsoten.
Spoštovani predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovani ministrski zbor, drage kolegice in kolegi! Dovolite mi, da postavim vprašanje spoštovanemu ministru dr. Dušanu Mramorju. Ali vlada pripravlja strategijo za aktiviranje mrtvega kapitala in razvojnega potenciala, ki se nahaja na lokaciji Nafta Lendava, ki bi vsaj delno nadomestila izgubo več kot tisoč delovnih mest? Nafta Lendava je v večinski državni lasti. Dosedanje upravljanje in nadzorni sistemi s strani lastnika kapitala države so bili tako neuspešni in neučinkoviti, da so na tej lokaciji, kljub zadnji državni pomoči v višini 10 milijonov evrov izgubili več kot tisoč delovnih mest, žal, zadnjih 111 že pod skrbništvom SDH, z uvedbo stečajnega postopka nad hčerinskim podjetjem Nafta Petrochem z 8. 9. 2014. Poslovni sistem Nafte je z gospodarskega vidika za območje Lendave in celotne regije strateškega pomena, saj je nanjo vezana tudi koncesija za črpanje zemeljskega plina, katere ocenjena vrednost posla je 150 milijonov evrov. Počasno reševanje omenjene problematike bi zaradi oškodovanja tehnološke opreme, ki je izven uporabe, in seveda izgube kritične mase znanja in izkušenj s tega področja izredno negativno vplivalo na možnost ponovnega ekonomsko upravičenega zagona celotne industrijske infrastrukture. Seveda tudi na uporabo skladiščnih kapacitet za skladiščenja naftnih derivatov za potrebe državnih rezerv. Rešitev vidim samo v hitri in kvalitetni rešitvi problema, sicer bo država spet močno oškodovana, kot se spomnimo primera rafinerije, ko so staro razrezali in prodali kot odpadno železo, novo pa smo praktično podarili Kitajcem, državi in podjetju pa so ostale neizpolnjene obveznosti oziroma dolgovi. Hvala za ustno vprašanje in potem za ustni odgovor ministra. Hvala.
Hvala lepa, gospod Franc Laj, na naslednji seji boste dobili ustni odgovor. Besedo ima gospod Zvonko Lah, zastavil bo vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšič. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Lep pozdrav ministrici, spoštovanim ministrom, kolegicam in kolegom! V zadnjem letu smo veliko razpravljali o črpanju kohezijskih sredstev, predvsem iz operativnega programa razvoja okoljske in prometne infrastrukture, tako na Odboru za gospodarstvo kot organu upravljanja in vlade službe, kot organu upravljanja, kot tudi raznih odborih kot posredniških telesih. Večina razprav je bilo iz projektov na področju varstva okolja, kjer projekte pripravljajo občine, ker je bilo vprašanje, ali bodo vsa sredstva počrpana ali ne, ker so se določeni projekti dolgo pripravljali in tudi težko pričenjali z izvedbo. Malo pa je bilo govora iz druge skupine projektov, namreč ti okoljski projekti so imeli tudi rezervne projekte, overcommitment 1 in potem še overcommitment 2, kot rezervni projekt v primeru, da se projekti osnovni ne bi dokončali, da se pričnejo oziroma izvedejo ti rezervni projekti. V nasprotju s tem pa na področju prometne infrastrukture, ki se tiče vašega ministrstva, gospod Gašperšič, pa tega ni bilo in tudi malo razprav. Vlada je vedno govorila, da ni problematično črpanje, da projekti potekajo, sedaj pa vidimo, da na osnovi poročila črpanja evropskih sredstev kohezije do konca septembra ni tako in da je počrpanih še manj sredstev kot pa iz okoljskih projektov. Zato vas sprašujem, gospod minister: Ali bodo ti projekti z vašega resorja izvedeni pravočasno, da bodo počrpana vsa ta sredstva ali ne? Ali ste poskrbeli za to, da bodo projekti dokončani? Saj vemo, da morajo biti projekti končani nekje do jeseni prihodnjega leta, če hočemo vse potrebno pripraviti za povračilo evropskih sredstev. Prosil bi za odgovor, ker se bojim, da določeni projekti so v taki fazi, ker so ogromni, dolgotrajna izvedba nekaterih projektov je, sredstva na tem področju da bodo ostala, na področju, kjer so pa občine, so pa bistveno bolj aktivne kot pa tukaj.
Hvala lepa. Gospod minister dr. Peter Gašperšič, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovane poslanke, poslanci, spoštovani gospod poslanec! Hvala za tole vprašanje in dovolite mi, da najprej uvodoma osvetlim stanje na črpanju kohezijskih projektov s področja operativnega programa razvoja okoljske in prometne infrastrukture z vidika področja prometne infrastrukture. Tako je bilo od začetka tega kohezijskega obdobja do danes potrjenih 58 projektov v višini milijarde 50 milijonov evrov, kar je 107 % porabe pravic. Podpisanih je bilo za 962 milijonov evrov izvajalskih pogodb, kar predstavlja 98 % pravic porabe, izplačanih pa je bilo približno 589 milijonov evrov, kar predstavlja 60 % pravic porabe EU sredstev. Vse te potrjene projekte natančno spremljamo tako z vidika fizične izvedbe kot z vidika priprave zahtevkov za izplačila. Da bi zagotovili črpanje celotnih odobrenih sredstev, smo uporabili tudi možnost financiranja dodatnih pravic tako imenovanega overcommitmenta. To je izvajanje teh projektov v višini nad osnovnimi pravicami porabe, kot so bile projektom v pristojnosti Ministrstva za infrastrukturo dodeljene s tem operativnim programom OP ROPI 2007–2013. Tako je bila glede na višino finančnih prihrankov na področju železnic v letu 2014 na Ministrstvu za infrastrukturo sprejeta odločitev, da se med projekte za sofinanciranje iz kohezijskega sklada dodatno uvrsti železniški projekt Modernizacija dela glavne pristaniške postaje in ranžirne grupe tovorne postaje Koper, tako imenovana etapa D. S tem bo na prvi razvojni prioriteti pogodbeno zavezanih približno 104 % dodeljenih evropskih sredstev. Zaradi morebitnih finančnih prihrankov na področju trajnostne rabe energije je bilo tudi za ukrepe, ki se izvajajo v okviru šeste razvojne prioritete, razpisanih in odobrenih več sredstev, kot jih področju namenja osnovni operativni program. Dodatno k osnovnim pravicam porabe v višini 160 milijonov evrov je bilo tako projektom dodeljenih še 28 milijonov. Skupaj z drugimi projekti, ki so bili potrjeni za zagotavljanje 100 % realizacije, je sedaj potrjenih za milijardo 69 milijonov, skoraj 70 milijonov evrov, kar predstavlja 109 % pravic porabe, s čimer je morebitno nižje črpanje evropskih sredstev, dodeljenih, zelo malo verjetno in tako ocenjujemo, da bodo sredstva počrpana v celoti, saj se projekti tudi sedaj zelo intenzivno izvajajo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Zvonko Lah, izvolite.
Gospod minister, iz poročila črpanja teh sredstev do konca septembra je razvidno, da je na področju železniške infrastrukture 95% podpisanih pogodb, na cestni in pomorski infrastrukturi pa 92 %. Izplačilo iz proračuna pa so bila na prvi postavki komaj 38 %, na drugi 75 %, na prometni infrastrukturi pa 66 %. Tukaj gre za sredstva, ki so bila iz proračuna izplačana, to se pravi, dela so bila že izvedena, verjetno je bilo izvedeno tudi do današnjega časa nekaj več, ker niso še plačana, bodo plačana kasneje, mogoče tudi v naslednjem letu, ker tukaj piše, da vse, kar bo do konca oktobra izvedeno, se plača v tem letu, ostalo v naslednjem. Vendar vseeno, certificiranih zahtevkov v zadnjem tromesečju ni bilo nič na teh treh postavkah, v naslednje tromesečju pa je predvideno kar nekaj, se pravi verjetno tisto, kar naj bi bilo letos do konca oktobra izvedeno. Pa vseeno, odstotek je še vedno zelo nizek. Ali te informacije niso prave ali pa bo treba kaj še postoriti. Zanima me: Ali so že izbrani vsi izvajalci za te projekte, za katere so podpisane pogodbe? Ali imate mogoče kakšen rezervni scenarij v smislu prerazporeditev sredstev, če bi le prišlo do tega, da ne bi bilo vse dokončano? Lahko pride tudi do kakšnih neljubih dogodkov, kot je stečaj kakšnega izvajalca in podobno. Ali ste pripravljeni na to? Ponavadi se tudi 10 % sredstev zadrži, ko so že dela končana, do odprave pomanjkljivosti [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Odgovoril bo minister dr. Peter Gašperšič.
Hvala lepa. Kot rečeno, trenutno stanje je s temi dodatnimi overcommitmentom, da smo pogodbeno zavezali 109 % razpoložljivih sredstev. Tako da imamo, bom rekel, kar nekaj rezerve tudi za to, če kje v kakšnem projektu dela morda ne bodo dokončana do takšne mere, kot sedaj pričakujemo. In pravzaprav si nekako ne upamo več nekih dodatnih pogodb sklepati, ker računamo, da bi se potem pa lahko znašli v situaciji, ko teh projektov ne bomo mogli več potem pokrivati s predvidenimi evropskimi sredstvi. Dodal bi še to, da projekti, ki so sedaj v teku, se res zelo intenzivno izvajajo. Tako da mi tudi računamo, da bomo do konca letošnjega leta podali zahtevke za črpanje za vse aktivnosti, ki bodo opravljene približno zdaj, nekje do 20. novembra, zato da čim bolj zmanjšamo to razliko med sredstvi, ki so bila dana iz proračuna, in sredstvi, ki jih potem dobivamo iz EU. Skratka, resnično računamo, da bodo tukaj na delu prometne infrastrukture sredstva počrpana v 100 % obsegu. Če bi želeli morda še kakšno konkretnejšo, bolj točno informacijo o stanju kakšnega konkretnega projekta, pa lahko tudi to potem pisno podamo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Zvonko Lah.
Jaz se zahvaljujem ministru za odgovore, za jasne odgovore. Vendar, ker je ta operativni program razvoja okoljske in prometne infrastrukture zelo problematičen, bi vseeno predlagal, da se opravi razprava, da se stvari bolj razsvetlijo, tudi mogoče s področja okoljske infrastrukture, da dobimo bolj jasno sliko. S tem bi tudi verjetno spodbudili same izvajalce in tiste operativne moči na ministrstvu, da bi se bolj angažirale in da bi bila res ta sredstva počrpana v celoti, ker je škoda, da bi naš denar, ki ga vplačujemo v Bruselj, ostal neporabljen. Hvala.
Hvala lepa, gospod Zvonko Lah. O vašem predlogu bo Državni zbor glasoval 19. novembra v okviru točke glasovanj. Gospa Iva Dimic bo zastavila vprašanje gospe ministrici Mariji Milojki Kolar Celarc.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Spoštovana gospa ministrica! V naši državi je za otroke z avtizmom še nekako dobro poskrbljeno. Žal pa ne morem enako trditi, da je poskrbljeno tudi za odrasle osebe z avtizmom. Zato, spoštovana gospa ministrica, tudi na področju zdravstvenega varstva odraslih oseb z avtizmom prihaja do problemov zaradi prepočasnega delovanja oziroma reševanja zadev na samem Ministrstvu za zdravje. Predvidevam, da ste s problemom seznanjeni, saj se v začetku letošnjega oktobra prejeli pismo staršev, ki se borijo in zavzemajo, da bi njihovi otroci čim prej dobili možnost obravnave s strani psihiatričnega tima. V Sloveniji vse do danes odrasli z avtizmom namreč nimajo enakih možnosti specialistične zdravstvene obravnave, kar je žalostno in nesprejemljivo. Kot navajajo starši je vsa potrebna dokumentacija za pričetek izvajanja programa že na vašem ministrstvu in že od avgusta čaka na podpis odgovorne osebe. Zagotovljena pa naj bi bila tudi finančna sredstva za ta program, ki pa se ga, kot kaže, vedno bolj odmika in odlaga v prihodnost. Zaradi tega vas sprašujem, spoštovana ministrica: Ali držijo navedene trditve, da je program pripravljen ter da je za njegovo izvedbo tudi že zagotovljen denar? Kakšni so razlogi, da program še ni potrjen na vašem ministrstvu? Kdaj nameravate dati zeleno luč omejenemu programu? Za odgovor se vam zahvaljujem.
Hvala lepa. Izvolite, gospa ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc.
Hvala za besedo. Spoštovana gospa poslanka Dimic, pozdravljeni, še enkrat, v mojem imenu. Zdravstveni svet je leta 2011 odobril zdravstveni program celostne zdravstvene obravnave odraslih oseb z avtizmom, ki sta ga skupaj predlagala Inštitut za avtizem in sorodne motnje ter Pediatrična klinika v Ljubljani. Program celostne obravnave odraslih oseb z avtizmom je bil takrat finančno ocenjen z 224 tisoč 624 evrov letno in je predvideval timsko izvenbolnišnično specialistično obravnavo odraslih oseb vključno s psihiatrom, psihologom in specialnim pedagogom, s socialnim delavcem in delovnim terapevtom. Kljub vključitvi programa v splošni dogovor za pogodbeno leto 2011, žal, v temu letu zaradi pomanjkanja finančnih sredstev tega programa ni bilo možno realizirati. Maja 2013 je Inštitut za avtizem in sorodne motnje pridobil koncesijo na področju specialistične zunajbolnišnične zdravstvene dejavnosti s področja pediatrije avtizma na podlagi odločbe o podelitvi koncesije. S pogodbo o koncesiji sta pogodbeni stranki določili, da koncesionar opravlja javno službo na področju specialistične zunajbolnišnične zdravstvene dejavnosti pediatrija avtizem v obsegu 0,60 tima. Nosilka dejavnosti, ki se izvaja od 1. julija leta 2013, je doc. dr. Marta Macedoni Lukšič, dr. med. Oktobra leta 2013 je program avtizma za odrasle ponovno obravnaval zdravstveni svet in s sklepom uvrstil ta program na tako imenovani rangirni seznam vlog za splošni dogovor za let 2014. V aneksu številka ena k splošnemu dogovoru za pogodbeno leto 2014 so se zagotovila finančna sredstva Inštitutu za avtizem in sorodne motnje za program avtizma za odrasle, vendar pa ga inštitut za avtizem in sorodne motnje ni mogel začeti izvajati, saj takrat ni imel ustreznih dovoljenj in koncesije za specialistično zunajbolnišnično dejavnost psihiatrije za odrasle z motnjo za avtizmom. Na Ministrstvu za zdravje se zavedamo problema obravnave odraslih oseb z avtizmom in seveda celovite rešitve za celotno področje avtizma, tako za otroke kot za odrasle, vendar smo pri pridobivanju informacij in prav tako iz Psihiatrične klinike Ljubljana dobili pismeno obvestilo oziroma odgovor, da na enoti za psihoterapijo psihoz in nevroz Psihiatrične klinike v Ljubljani že poteka program odraslih oseb z avtizmom. Zaradi tega bo treba pri podelitvi te koncesije ponovno preveriti, ali je možna širitev znotraj Psihiatrične klinike v Ljubljani ali v Sloveniji potrebujemo podelitev nove koncesije za psihiatrijo za odrasle avtiste.
Hvala lepa. Gospa Iva Dimic, boste dopolnili vprašanje? Izvolite.
Hvala lepa. Hvala lepa, spoštovani ministrici, za odgovor. Vendar, poglejte, govorili vse o obdobju od leta 2011 do 2014, potrdili ste zagotovljena sredstva, vendar so neke birokratske ovire pri začetku izvajanja. Vseeno bi želela vedeti: Kdaj nameravate dati zeleno luč? Vseeno pričakujem in upam, da se ne bo to zgodilo, da ne bomo govorili naslednje leto o letu 2015. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, odgovor gospa Marija Milojka Kolar Celarc.
Ja, to se sigurno ne bo zgodilo v naslednjem letu. Bi pa želela vseeno poudariti, ker ste že omenili birokratske ovire, del problema, zakaj ni bilo narejeno oziroma storjeno, je bil že na strani tistega, ki povprašuje oziroma je dal vlogo na koncesiji, ker takrat je bil sklep Zdravstvenega sveta, da se uredi avtizem kot celoto, celovit program z vsemi ustreznimi timi in deležniki vključno. Žal takrat iz meni neznanih razlogov ni bilo povpraševanja oziroma zahteve po taki koncesiji, ker bi se naenkrat vse uredilo že takrat. Zaradi tega je tudi prišlo do ponovne obravnave na drugem Zdravstvenem svetu oktobra leta 2014. Ampak takoj, ko bomo preverili s Psihiatrično kliniko, bom jaz ustrezno ukrepala in se bo ta zadeva uredila, ker se zavedam težavnosti problema.
Hvala lepa. Dr. László Göncz bo zastavil vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak ter ministrici za okolje in prostor, gospe Ireni Majcen. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani ministrice in ministri, spoštovani kolegice in kolegi, gospe ministrici gospa Mrak Kopačeva in pa gospa Majcnova! Naravne katastrofe, ki smo jim priča, od odgovornih subjektov terjajo, da se vse dejavnosti preprečevanja katastrof v največji možni meri prilagodijo in pa usmerijo spremenjenim okoliščinam. Po moji oceni sme biti vsem nam edini cilj, da se v bodoče preprečijo ali vsaj ublažijo največje naravne katastrofe. Nekoliko v spodbudo so mi besede gospoda predsednika Vlade, ki je danes med drugim poudaril, da je protipoplavna varnost med ključnimi projekti Vlade, in je tudi poudaril, da naj bi pristojno ministrstvo do 27. novembra pripravilo akcijski načrt najbolj nujnih interventnih ukrepov. Jaz v okviru poslanskega vprašanja želim zgolj na nekem majhnem segmentu možnih nujnih ukrepov testirati to namero Vlade, in sicer dokler država ne zmore ali pa ne more zagotavljati sistemsko celovite rešitve na tem strokovnem hkrati pa seveda zahtevnem področju in ob zavedanju, da tudi največjih naravnih ujm in katastrof nikoli ni mogoče v celoti preprečiti, bi bilo smiselno tudi z razumnimi manjšimi intervencijskimi programi prispevati k ublažitvi težav, v primeru občin v okviru javnih del, ki pa žal formalno niso dovoljene, bi lahko po nekaterih tudi strokovnih ocenah naredili kar velik korak na tem področju. Torej, predlagam bolj intenzivno vključevanje javnih del na področju, kjer je to najbolj potrebno. Konkretne želje so se pojavile tudi že v Prekmurju, verjamem pa, da tudi drugje. Torej, z izvajanjem enostavnih in pomožnih del bi bilo mogoče že morda z dvema ali pa s tremi delavci v zimskih mesecih preprečiti nekatere katastrofe, pa morda tudi škodo na kmetijskih pridelkih. Sprašujem obe ministrici: Ali obstaja pripravljenost za tovrstne naloge?
Hvala lepa. Prva bo odgovorila dr. Anja Kopač Mrak. Izvolite, gospa ministrica.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Hvala, gospod poslanec, za vprašanje. Jaz imam dobro novico, mi smo na ministrstvu že pripravili dopolnitev vsebin programa javnih del, in sicer z naslovom Pomoč v primeru elementarnih nesreč, torej bodo vse tiste ključne podlage, da se bodo lahko tudi taka javna dela izvedla v naslednjem letu, pripravljena. V tej spremembi programa je torej ta podprogram Pomoč v primeru elementarnih nesreč in se bodo torej lahko v 2015 javna dela izvajala tudi v primeru izvajanja pomoči v primeru elementarnih nesreč, pomoči pri organiziranju, koordiniranju del, pomoči pri zbiranju podatkov, ki jih potrebujejo izvajalci javnih služb za pripravo in izvedbo načrtov v zvezi s sanacijo naravnih nesreč, ročnih del pri vzdrževanju, pomoči pri obnovi poškodovane opreme, enostavnih objektov, pomoči pri spremljanju pojava škodljivcev in bolezni. Še nekaj dobrih novic. Mi smo že začeli, prejšnji teden je bil sestanek ključnega izvajalca, to je Zavod Republike Slovenije za zaposlovanje, in zavod je ključne dokumente, ki so podlaga tako za naročnike kot za izvajalce, že pripravil, in sicer napoved objave je že dosegljiva na spletu, katalog programov javnih del prav tako. Ker morate vedeti, da se dejansko javna dela tako izvajajo, da imamo naročnine in izvajalce. Občine so lahko v nekaterih primerih tudi naročniki in hkrati izvajalci, drugače so pa praviloma izvajalci neprofitne organizacije. Mi želimo javna dela spodbujati zaradi tega, ker javna dela so najbolj učinkovit ukrep aktiviranja oziroma na nek način kreiranja delovnih mest in s tem tudi možnosti za zaposlovanje najranljivejših med nami. V letošnjem letu smo predvidevali za 9 tisoč vključitev, to je največ v celotnem obdobju osamosvojitve Slovenije, vendar na žalost nekatere občine niso izkoristile, tako da imamo v tem trenutku realizacijo 7 tisoč 29 zaposlitev. Ker namreč občine morajo določen delež sofinancirati. Primer dobre prakse – jaz imam jutri tiskovno konferenco v Parku Škocjanske jame – je namreč odprava posledic žleda, ko se je takratna vlada odločila, da oblikuje poseben program javnih del za odpravljanje škode, in predvsem skupaj, ker smo dobro sodelovali Zavod za zaposlovanje in pa Kmetijsko-gozdarska zbornica, ki je bila ves čas na terenu in usklajevala delo, ugotavljamo, da smo dejansko zadostili širšim družbenim ciljem in hkrati dali možnost aktiviranja brezposelnih oseb. Problem pri vsem tem so na žalost samo finančna sredstva. Proračun 2015, ki je trenutno veljaven, bistveno manj sredstev namenja za javna dela, kot smo v letošnjem letu imeli. Jaz verjamem, da bomo tukaj skupaj dosegli, da bomo ta sredstva povečali, ker vemo, da s tem zmanjšamo pritisk na denarna nadomestila in imamo več pozitivnih rezultatov. Če zaključim, ni treba nikakršnih sistemskih sprememb, program je že tak, da se lahko v tej smeri realizira, da bodo javni delavci pomagali pri odpravi tovrstnih nesreč. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica Irena Majcen, minuto in pol imate še časa.
Hvala. Spoštovani poslanec! Agencija Republike Slovenije, ki izvaja redna vzdrževalna dela, že sedaj z zainteresiranimi občinami sklepa tripartitne pogodbe o ureditvi medsebojnih razmerij zaradi sofinanciranja vzdrževalnih del na vodotokih. V okviru možnega sodelovanja občin pri vzdrževanju vodotokov bi lahko vključili tudi aktivnosti sodelovanja z občinami preko javnih del, zlasti kot pomoč pri enostavnejših delih: pri vzdrževanju in čiščenju vodotokov drugega reda, kot so na primer poseki za rasti, košenj obalnih in priobalnih zemljišč.
Hvala lepa. Dr. László Göncz, izvolite.
Hvala lepa za spodbudne novice. Še preden sem uspel končati konkretno vprašanje, sem že dobil nekaj dobrih odgovorov. Zato bi še kljub temu poudaril, da sem predvsem mislil tudi poudariti dela, ki so bolj enostavna in ki gredo v ta kontekst, ki ste jih na koncu omenjali. Kar se pa tiče odgovora gospe Mrak, sem predvsem vesel same namere, vendar, ker bo težava pri denarju, kot je vedno, žal, pri tem težava, jaz kljub temu menim, da v takih primerih z določenimi prerazporeditvami se da tudi marsikatero zadevo preprečiti. Prosim vas ali pa želimo, da do tega pride. Ker v primeru Prekmurja, situacijo tam najbolje poznam, bi lahko že tudi najmanjši posegi lahko preprečili marsikatero katastrofo, ki se je pa žal pred nekaj tedni zgodila. Na koncu bi še morda vprašal tole. Vi ste navedli, da so že objavljeni razpisi, da se tudi sklepajo tripartitne pogodbe, je omenila gospa ministrica Majcnova. Ali se pojavlja konkreten predlog in vprašanje konkretnega župana – ker takšne primere tudi imamo – ali obstaja tudi še bolj preprost in enostaven način, da preprečimo morebitne birokratske težave, ki lahko tukaj potem ovirajo dejansko realizacijo nekega projekta?
Hvala lepa. Boste odgovorili? Gospa dr. Anja Kopač Mrak.
Jaz lahko morda samo rečem, kar se tiče javnih del je najboljše, da se župani obrnejo na območno službo zavoda, ki pokriva njihovo področje, po navadi na terenu tudi to sodelovanja obstajajo, tam je najlažje. Zdaj bo, predvsem ker vemo, da javna dela tečejo tekom leto, torej zdaj so razpis za naslednje leto. V tem trenutku mora predvsem na lokalnih skupnosti pasti odločitev o tem, v katera javna dela bodo šli, na kakšen način, ali se bodo zagotovila tudi potrebna 15 % sredstva za sofinanciranje teh javnih del, ker vemo, da javna dela večinoma plača država, 85 %, ostalo lokalne skupnosti, razen pri najbolj ranljivih kategorijah, na primer, če zaposliš kot javnega delavca invalida ali katero drugo težje zaposljivo, je pa ta višina subvencije države 100 %. Zdaj predvsem čas, da se v lokalni skupnosti dogovorijo kako, katere prednostne probleme bodo z javnimi deli reševali. Vsekakor pa bomo mi v naslednjem letu tudi s prerazporeditvami, tako kot smo v letošnjem letu, že lansko leto smo imeli približno 2 tisoč 300 javnih delavcev, pa smo tekom leto 2013 prerazporedili, tako da smo imeli več sredstev in smo vključili 4 tisoč 500, letos pa pravim, prvotna želja je bila 9 tisoč, zdaj konec leta bo verjetno 7 tisoč 29. Žalostno je to, da so sredstva zagotovljena in smo jih zdaj prerazporedili, ker ni bilo realizacije v lokalnem okolju, tako da možnosti je bilo še za skoraj 2 tisoč javnih delavcev. Če pa povemo samo podatek, da je s tem, ker smo toliko več javnih del odprli, toliko več brezposelnih, teh dolgotrajnih, najdlje, najbolj ranljivih med nami, se je pa v letošnjem letu učinkovitost povečala pri zaposlovanju dolgotrajno brezposelnih oseb kar za 54 % v primerjavi z lanskim letom, kar seveda kaže na velik vpliv javnih del pri zaposlovanju teh, ki so najbolj dolgotrajno brezposelni v naši državi. Je pa tudi za razmisliti, kako bi peljali bolj učinkovito na primer, da bi javna dela tekla tudi potem, ko ni več direktnega subvencioniranja države, kar je pa tudi vprašanje navezave na morda socialna podjetja in druge oblike, kjer bi bilo morda za njih tudi te oblike sanacija zanimiva. Toliko, hvala.
Hvala lepa. Gospa Irena Majcen imate samo pol minute. Prav, hvala lepa. Gospod Žan Mahnič bo zastavil vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod podpredsednik, ministrice in ministri, kolegice in kolegi poslanci! Splošni družbeni in gospodarski razvoj v svetu in Sloveniji vse bolj obremenjuje naravno okolje. Naravni viri kot osnova hitrejšega razvoja so vse bolj onesnaženi, usihajo in se le počasi obnavljajo. Vodarstvo je eden nosilcev urejanja prostora, in s tem je tudi nujno pobudnik prehoda na urejanje in gospodarjenje z vodami v prostoru. Med drugim smo tudi zaradi neustrezne politike na tem področju smo v Sloveniji v zadnjih letih priča katastrofalnim poplavam. Naravne struge so skoraj vedno premajhne za zelo visoke pretoke, voda prestopi bregove in poplavi zemljišča, odvisno od pretočne količine. Rečemo lahko, da v Sloveniji katastrofalnih poplav, ki bi se jih s tehničnimi ukrepi ne dalo preprečiti, skorajda ni. V preteklosti so bile izvedene številne študije, na mizi imamo tudi konkretne projekte, vendar je financiranje vsega tega zaradi zmanjševanja sredstev za vodno gospodarstvo v preteklih letih prestavljeno neznano kdaj v prihodnost. Verjetno se strinjava, gospa ministrica, da če pade takšna količina vode, kot je v preteklih treh tednih na območju poplav, je verjetno težko zaustaviti to zadevo, pa kljub temu, z nekaterimi ukrepi, ki jih poznamo in ki bi bili izvedljivi ob pomoči s finančnimi sredstvi, pa bi vendarle lahko to škodo zavarovali oziroma celo preprečili. Na primer, država lahko marsikaj stori na področju zaščite pred poplavami, predvsem z naslednjimi ukrepi: povečanje pretočne sposobnosti vodotoka, ki povzroča poplave, izgradnja objektov za preprečevanje pretakanja visokih vod preko urbaniziranih in kultiviranih površin, izgradnja objektov, ki zadržujejo visokovodni val in tako naprej. Žal pa se tudi s tem ukrepom vedno bolj oddaljujemo, saj Vlada tudi v rebalansu postavke v proračunu za ta področja niža. V Slovenski demokratski stranki smo vložili amandmaje na ta rebalans, kjer smo predlagali, da se sredstva, postavke za to področje vrnejo, vendar so nas koalicijski poslanci žal zavrnili. Zaradi tega resnično ne razumem besed, kako bo treba, kaj je treba narediti, ko pa potem enkrat pride do glasovanja oziroma do dejanj, nastopijo povsem drugačne zamisli in ideje. Zato vas, gospa ministrica, konkretno sprašujem: Kako se boste lotili celovitega pristopa urejanja vodotokov v Republiki Sloveniji? Kdaj bo pripravljena nacionalna strategija urejanja vodotokov in kdaj lahko pričakujemo začetek izvajanja le-te? Kdaj lahko pričakujemo začetek del na najbolj ogroženih poplavnih območjih? Ali boste zagotovili 25 milijonov evrov za izvajanje rednih vzdrževalnih del na vodotokih, tako kot ste to obljubili v oddaji Tarča? Če ne, zakaj ne? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospa ministrica Irena Majcen, izvolite.
Hvala. Spoštovani poslanec Žan Mahnič, priznam, da je še nekaj vprašanj na to temo. Jaz povem, da odgovor bo vseskozi enak, ker odgovora na, bi rekla, takšen širok sklop vprašanj seveda ni mogoče spreminjati in se prilagajati spraševalcem. Če upoštevamo klimatske razmere – ne v Sloveniji, klimatske razmere vplivajo na cel svet –, potem je seveda govoriti o zagotavljanju protipoplavne varnosti kot o 100 % ukrepu zelo iluzorno. Tudi v odgovoru, ki ga bom prebrala, je pripravljen, ne govorimo o 100 % protipoplavni varnosti, ampak govorimo o zvišanju protipoplavne varnosti in jo ocenjujemo na 50 %. To ponavljam v temu smislu, da če pade takšna količina dežja, kot je padla v teh nekaterih nedavnih primerih, torej 200 litrov dežja v nekaj urah, potem izgradnja takšne struge pomeni, da je treba kar veliko umakniti iz prostora. V preteklosti temu, da mora imeti voda v okolju svoj prostor, ni bilo namenjene toliko pozornosti, kot je je sedaj. Še vedno je pa čas, da potem seveda to tudi uresničimo. Zdaj, mi na ministrstvu smo se zaradi razmer prioritetno lotili tega res kompleksnega področja. In v zadnjih 25 letih je bilo tej težavi ali pa temu reševanju razmer namenjenega ne samo malo denarja, ampak tudi malo pozornosti. Res pa je, to pa lahko povem, da sta trenutno v operativnem programu 2007–2013 izvajani dve investiciji, in sicer investiciji za zagotavljanje boljše protipoplavne varnosti na območju reke Drave in na območju reke Savinje. Prejšnjo nedeljo smo imeli v Vladi delovni posvet na to temo. Takrat smo se ne samo predstavniki ministrstva, ampak tudi strokovnjaki s tega področja in seveda celotna vlada opredelili in se odločili, da se pripravi akcijski načrt. Akcijski načrt, ki ga pripravlja delovna skupina, v njem bomo pripravili nabor najbolj nujnih in izvedljivih interventnih in drugih gradbenih del, ki se jih da na slovenskih vodotokih in vodni infrastrukturi izvesti v najkrajšem možnem času, to je v pol leta, iz razloga, da interventno preprečimo še večje škode v primeru ponovitve podobnih dogodkov v prihodnje. Dejstvo namreč je, da se je treba v čim krajšem času odzvati na razmere, ki so po vseh ekstremnih poplavnih dogodkih v letu 2014 pa vemo, da so bil takšni dogodki tudi leta 2011 pa 2010 in da so v teh dogodkih na slovenskih vodotokih in vodni infrastrukturi ostale velike poškodbe. Da bi čakali z odzivom do konca leta ali pa do sredine leta 2015, ko bo pripravljen dolgoročni in celovit načrt zmanjševanja poplavne ogroženosti v Republiki Sloveniji, bi bilo nedopustno in neodgovorno. To pomeni, da se je Vlada dela lotila nemudoma. Izvedba najbolj nujnih intervencijskih ukrepov bo kratkoročno najuspešnejši ukrep, hkrati pa moramo in že pripravljamo tudi druge ukrepe, ki jih je treba izvajati daljši čas, da se stanje na področju obvladovanja ali pa izboljšanja poplavne ogroženosti v Republiki Sloveniji izboljša. Dovolite mi, da jih na tem mestu nekaj omenim: zagotovitev več sredstev za redno vzdrževanje vodotokov in vodne infrastrukture – jaz vem, da me v medijih zdaj hočejo prikazati, kot da sem jaz nekaj obljubila, to nisem jaz obljubila, to je bil sklep ali pa bi rekla, v tem procesu se je Vlada temu zavezala, jaz sem mogoče na manj korekten način tudi povedala. Torej, to ni moja obljuba, to je eden od pristopov, da se Vlada tej tematiki bolje posveti. Več pa v nadaljevanju.
Hvala lepa. Dopolnitev vprašanja, gospod Žan Mahnič, izvolite.
Hvala za besedo. Hvala za ta odgovor, gospa ministrica, kljub temu, da nisem dobil vsega, kar sem želel slišati. Kot ste rekli, danes bo še veliko vprašanj na to temo, kar pomeni samo eno, da je ta tema pomembna in da smo si poslanci, ne glede na to, ali smo v koaliciji ali smo v opoziciji, o tem enotni. Jaz to pozdravljam, to ni neka ideološka tema, gre za varnost, gre za življenje naših ljudi, njihovega premoženja. Če kje, potem moramo na tej temi res stopiti skupaj in nekaj narediti. Jaz verjamem, da se o tem vsi strinjamo. Pa kljub temu, ker prihajam iz Poljanske doline, kot veste, Občina Gorenja vas - Poljane in Žiri sta bili zelo prizadeti, tudi sama ste si to področje ogledali. Vam samo nekaj povem, gospa ministrica, poglejte, proračun Občine Gorenja vas - Poljane bo približno 10 milijonov evrov, škode bo okoli 5 milijonov evrov. Takrat, na obisku ste dejali, da boste pomagali s približno 400 tisoč evri, zdaj je številka že 130 tisoč, tako da ne vem, ali sploh še kaj drži ali nič več ne drži. S tem, da bo, recimo, samo most stal 45 tisoč evrov, cesta v Kladje 40 tisoč, v Vinharje 10 tisoč, ribiška družina ima za 12 tisoč evrov škode in tako naprej. Tako da tudi tistih vaših 130 tisoč evrov kar hitro ponikne, pa sem naštel samo te nekatere najbolj vidne ukrepe, ki so nujno potrebni, da ne govorim še o vseh drugih, ki so nastali kot škoda, predvsem na lokalnih cestah. Jaz stalno poslušam: Posveti posveti posveti. Ja, boste prišli z nekimi sklepi, ampak recite mi prosim – kdaj? Še enkrat vprašanje, gospa ministrica: V Tarči ste dejali, da boste zagotovili 25 milijonov evrov. Ali jih boste? In če ne, zakaj? Govorite, da stalno znižujemo sredstva na teh postavkah, ja, pa v rebalansu jih spet znižujemo. Pa saj ste bi ministrica za okolje in prostor! Poglejte si postavke v proračunu pod ministrstvom, katerega vodite. Očitno, ne vem, ali ste pogledali proračun, ampak očitno ne veste, kakšne so številke, zato bi vas prosil še enkrat za te konkretne odgovore. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, Irena Majcen, izvolite.
Hvala. Ni lepo, da si tukaj razlagamo neke stvari drugače, kot so bile podane na terenu. Jaz sem takrat, ko sem bila na terenu, v Poljanski dolini povedala, da bomo na ministrstvu zagotovili finančna sredstva za nujno čiščenje vodotokov, kajti tega se zavedam, tudi iz prakse, ki sem jo doživljala v preteklosti, da se za enim elementarnim dogodkom lahko zgodi zelo hitro tudi drugi. No in iz tega naslova smo na ministrstvu tudi zagotovili sredstva, s katerimi je Agencija Republike Slovenije takoj pristopila k čiščenju vseh tistih vodotokov, ki so bili v okviru ujme poškodovani. Niso bili samo v Poljanski dolini, bili so tudi drugod. Tako da pristojnost Ministrstva za okolje in prostor je bila s tem izpolnjena. Za kakršnakoli druga sredstva, tudi po sanaciji po elementarnih nesrečah, je ministrstvo pristojno v okviru programa, ki ga Vlada sprejme. Za pripravo programa pa so zakonske določbe, ena med njimi je, da seveda mora škoda znašati tolikšen procent oziroma mora biti tako visoka, potem Vlada sprejme sklep, da se pripravi program in za tak program potem Vlada zagotovi tudi sredstva. To pomeni, da Ministrstvo za okolje oziroma jaz kot ministrica vem, da ne morem obljubljati nekaj, kar ne morem izvesti. In to z moje strani tudi ni bilo obljubljeno. Kar se pa tiče sredstev za vzdrževanje vodotokov, ni nobenih težav, znotraj vodnega sklada bo treba, ne glede na to, kdo je kot minister, zagotoviti ta sredstva, ker so ukrepi, ki jih je treba izvesti, potrebni ukrepi. Pa še enkrat ponavljam, ne samo po poplavah v letošnjem letu, še poplave v letu 2010–2012, še struge vodotokov iz tistih poplav niso ustrezno rešene. Mogoče je to tudi eden od razlogov, da je v letošnjem letu bila škoda višja, kot bi bila sicer. Kar se tiče podajanja ostalega dela odgovora priznam, da je seveda zdaj časa manj, sem pa v nadaljevanju, ko se bodo še pojavljala ta vprašanja, pripravljena odgovor podati celoviteje.
Hvala lepa. Gospod Žan Mahnič.
Hvala za besedo, predsedujoči. Hvala za odgovor ministrica, kljub temu, da tistega zadnjega o tistih 25 milijonih, ki ste jih izrekli v oddaji Tarča ne na terenu, še vedno nisem dobil. Pa naj samo preberem to, kar sem danes zjutraj prebral v Slovenskih novicah. Naslov je Milijoni za nove Arsove pisarne so, za urejanje vodotokov pa ne. Agencija Republike Slovenije za okolje ima letos na voljo 7,6 milijona evrov za redno vzdrževanje vodotokov, 6,3 milijona evrov za odpravo posledic po žledu in 3,5 milijona za nujna dela po jesenskih neurjih, čeprav bi za urejanje vodotokov potrebovali 25 milijonov evrov letno, pa jih ni. Denar pa se je našel za novo stavbo agencije, v kateri bo tudi laboratorij. To jih bo stalo 32,9 milijona evrov. Se pravi, za sanacijo bo šlo 6,3 milijona evrov, za novo stavbo pa skoraj 33. Gospa ministrica, jaz verjamem, da ne morete bdeti nad vsem, ampak že odnos vaših ljudi na ministrstvu marsikaj pove. Pretekli teden sem dvakrat klical na ministrstvo. Želel sem dogovoriti termin z eno od državnih sekretark, pa mi še zdaj niso sporočili nazaj. Še isti dan, ko so bile poplave sem klical ministra za obrambo Janka Vebra, ki je bil na sestanku in je tako prevzel klic. In na tem mestu minister zahvala tudi tem, kar je Slovenska vojska naredila na tem območju. Klical sem tudi dr. Gašperšiča isti dan, pa se mi je tudi minister takoj oglasil na telefon. Pri vas je pa v enem tednu nemogoče dobiti ne državne sekretarke, ampak termin za državno sekretarko. Poglejte [[…]]
Gospod poslanec [[…]]In predlagate?
Ja, seveda [[…]]In še to, jaz bi vas prosil na podlagi Poslovnika, pač zahtevam, dajem prošnjo za razpravo. In prosim ostale poslanke in poslance, da me pri tem podprete. Kot sem že dejal, to ni ideološka tema, jaz sem pač izpostavil Poljansko dolino. Vemo, da so problemi tudi na ostalih območjih, iz katerih vi prihajate, in da se opravi razprava na to temo, ker problemi so tudi drugje. Čiščenje vodotokov, vemo, pri tem boste imeli še velike probleme, Natura 2000, tam mi ne smemo posekati brežine zaradi tega, ker baje tam gnezdi nek ptič, ki ga nihče še nikoli videl ni. Prosim vas za podporo in upam, da se bomo te problematike resno lotili. Hvala.
Gospod poslanec, o vašem predlogu bomo glasovali v sredo, 19. novembra, v okviru glasovanj. Besedo ima gospod Benedikt Kopmajer, zastavil bo vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču.
Gospod podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovani ministrici in ministra, spoštovani kolegice in kolegi! Korošci smo zelo zaskrbljeni zaradi zadnjih dogajanj, izjav in stališč najbolj odgovornih na Ministrstvu za infrastrukturo, ki se tičejo tretje razvojne osi. Severni del le-te je bil prioriteta v izgradnji prometne infrastrukture v Republiki Sloveniji in je imel prednost, dandanes pa je severni del tako rekoč pozabljen. Kot je mogoče razbrati iz predloga resolucije o nacionalnem programu razvoja prometa v Sloveniji, lahko na nekaterih odsekih koroških cest pričakujemo izboljšanje šele leta 2030 oziroma leta 2040. Iz tega lahko sklepamo, da bo Koroška še dolgo prometno odrezana. Dejstvo je, da je tretja razvojna os za Koroško in za Republiko Slovenijo nasploh izjemnega pomena in ima oziroma bi morala imeti v vseh pogledih regijskega in državnega razvoja prioriteto. Zato vas, spoštovani minister sprašujem: Kdo nosi odgovornost za pripravljanje dokumentacije za gradnjo tretje razvoje osi? Zakaj je prišlo do zaostanka pri severnem delu? S kakšnimi ukrepi se bo zaostanek nadoknadil? Za traso Velenje–Slovenj Gradec je že sprejet državni prostorski načrt. Zato me zanima: V kakšni fazi so aktivnosti za pripravo projektne dokumentacije in odkup zemljišč? Ali ta odsek spada pod pristojnost Darsa ali Direkcije Republike Slovenije za ceste? Prosil bi tudi za terminski plan gradnje tega odseka v novem finančnem obdobju 2014–2020. Leta 2012 je bila izvedena študija prometne obremenitve koroških cest. Zakaj se je vlada ponovno odločila zanjo? Kdo je bil pobudnik in kdo je bil izvajalec? Višina stroškov, kdaj je bil razpis objavljen in kdo se je nanj prijavi? Zakaj se rezultati niso javno predstavili zainteresirani koroški javnosti? Zanimajo me tudi izvajalci prejšnjih študij, rezultati le-teh in v čem se razlikujejo rezultati med prejšnjim in zadnjo študijo. Zanima me: Ali je na ministrstvu zaradi pomanjkanja denarja v proračunu razmišljate o možnosti javno-zasebnega partnerstva za pospešitev modernizacije državne prometne infrastrukture in izgradnjo hitre ceste? Na koncu pa pričakujem, da predstavitev celovito časovnico izgradnje hitre ceste na odseku od A1 do Holmca. Zavedam se, da bodo odgovori na moja vprašanja obširni in zahtevajo veliko podrobnosti, zato danes pričakujem, da mi poleg današnjega ustnega odgovora podrobne odgovore pisno posredujete v najkrajšem možnem času. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Peter Gašperšič, izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani poslanec, hvala za postavljeno vprašanje. Projekt tretje razvojne osi v prometnem smislu poleg prečne povezave obeh avtocestnih koridorjev omogoča tudi medsebojno povezavo pomembnejših urbanih središč, in s tem zagotavlja primerno dostopnost in povezanost z mednarodnimi tokovi. V izvedbenem smislu pa ta projekt predstavlja investicijo v prometno infrastrukturo, ki je ekonomsko, finančno in tehnično obsežna, zahtevna in dolgotrajna, v to smo se že vsi lahko prepričali. Če grem kar na ta podvprašanja, ki ste jih navedli. Glede odgovornosti za pripravo projektne dokumentacije je tako, da v postopku prostorskega umeščanja za severni del tretje razvojne osi MZI, se pravi Ministrstvo za infrastrukturo, nastopa kot pobudnik za izdelavo državnih prostorskih načrtov, Ministrstvo za okolje in prostor deluje kot koordinator priprave, družba Dars pa nastopa kot investitor tega umeščanja v prostor. Vzrok za odstopanje od prvotnih časovnic priprave posameznih državnih prostorskih načrtov. Vzrokov je več. Na severnem delu tretje razvojne osi lahko izpostavimo naslednje, to je družbena in okoljska nesprejemljivost trase na odseku od priključka Šentrupert na avtocesti Šentilj–Koper do priključka Velenje – jug, to je ta prvi del nad avtocesto. Potem je tam že omenjena ponovna presoja prometno ekonomske upravičenosti prvotnih načrtovalskih izhodišč na odseku od Velenja do Dravograda ter nesprejemljivi investicijski stroški in denarno ovrednotenje koristi na odseku od Otiškega vrha do mednarodnega mejnega prehoda Holmec ter seveda okoljska problematika na sredinskem koridorju med Velenjem in Podlogom, ki je s prometnofunkcionalnega in ekonomskega vidika še edini izvedljiv. Glede tega drugega odseka, ki je pa že umeščen, se pravi med Velenjem in Slovenj Gradcem, pa pojasnjujem sledeče. Se pravi, po sprejemu uredbe o državnem prostorskem načrtu v avgustu leta 2013 je Dars začel z aktivnostmi za pridobitev poročila o vplivih na okolje, ki je potrebno za pridobitev okoljevarstvenega soglasja, ki pa je potem v nadaljevanju potrebno za zaključek postopka presoje vplivov na okolje. Za postopek izdaje okoljevarstvenega soglasja se pričakuje, da bo zaključen v prvi polovici leta 2015, s tem pa se bodo tudi pridobili projektni pogoji za pripravo projekte dokumentacije za ta odsek. Nadaljnje, aktivnosti v zvezi s pripravljalnimi deli bo v imenu in za račun države izvajal DARS, ki v skladu z Zakon o družbi za avtoceste ter v skladu z obstoječo in že sprejeto Resolucije o nacionalnem programu izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji opravlja nalogo v zvezi s pridobivanjem nepremičnin in pravic na nji. Se pravi, ta pripravljalna dela bo opravljal DARS. Terminski plan gradnje pa bo možno definirati po zaključenih pripravljalnih delih oziroma po izdaji gradbenega dovoljenja in dorečenem načinu financiranja projekta. Glede študije prometnih obremenitev je Vlada na 35. seji 25. oktobra 2012 v zvezi s severnim delom tretje razvojne osi sprejela sklep, s katerim je ugotovila, da na odseku Slovenj Gradec–Dravograd prometna obremenitev sedanjega cestnega omrežja ter njena prognoza v načrtovani planski dobi v celoti več ne utemeljuje prvotno načrtovanega profila ceste, zato je smiselna preučitev modernizacije obstoječe prometnice. Na podlagi navedenega sklepa je DARS v začetku 2013 naročil izdelavo novelacije prometnega modela za celotno vplivno območje poteka tretje razvojne osi, od Avstrije do avtoceste Kope–Šentilj. To prvotno študijo je izvajalo podjetje OMEGA Consult v letu 2008, za to novo študijo pa je na razpisu potem izvedbo pridobilo podjetje PNZ iz Ljubljane. [[znak za konec razprave]] Ja, čas se res hitro izteka. Bistvenih razlik med obema študijama pravzaprav ni bilo, še največje razlike so nastale zaradi pričakovanih vplivov gospodarske krize, ampak v tem končnem planskem obdobju so pravzaprav pričakovani prometni tokovi po obeh študijah dokaj podobni. Pri novelaciji prometnega modela gre seveda za strokovno podlago, ki sama po sebi [[znak za konec razprave]] vendar se bo to naredilo v sklopu posameznih faz prostorskega umeščanja v prostor. Mogoče še to, odseki, ki bodo grajeni kot štiripasovnica, bodo cestninski in se bodo gradili [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospod Kopmajer, zadovoljni? Dopolnitev? Izvolite. Aha, hvala lepa. Besedo ima gospod Andrej Čuš, zastavil bo vprašanje ministrici za okolje in prostor, gospe Ireni Majcen.
Gospod predsedujoči, hvala lepa za besedo. Spoštovana gospa ministrica oziroma ministrski zbor, spoštovani kolegice in kolegi! Čez dva oziroma tri mesece bo 2 leti, odkar sem poslanec Državnega zbora, in moram reči, da sem na dva do tri mesece ne glede na to, kdo je bil minister,pristojen za prostor oziroma lahko tudi rečem infrastrukturo, spraševal, kako daleč je s pripravo nacionalnega stanovanjskega programa. Skratka, danes lahko ugotovimo, da je bilo postorjenega zelo veliko, če smatramo, da je to, da kaj napišemo in sprejmemo, delo. V praksi pa seveda ni storjeno nič, tudi ni nič sprejeto. V roki imam Nacionalni stanovanjski program, leto 2013–2022, osnutek je bil objavljen 20. marca 2014. Temu dodano je tudi spremljajoče gradivo k osnutku, ki ga je pripravil Direktorat za prostor, skupaj 150, 160 strani. Nato je minister gospod Omerzel dejal, da je to odličen nacionalni stanovanjski program in da ga v bistvu sploh ni treba kaj dopolnjevati. Nato pa je naenkrat, preden je prišla vsa ta politična nestabilnost in padec vlade Alenke Bratušek, dejal, da pa to ni pravi model in da je treba pripraviti kaj novega. Tako da imam tukaj v rokah osnutek nacionalnega stanovanjskega programa iz začetka junija 2014. Spoštovana gospa ministrica, zanima me: Kako se boste posvetili reševanju te problematike, torej priprave samega nacionalne stanovanjskega programa? Ker pa sem tudi sam mlad in me ogromno sovrstnikov vpraša, kaj bo na področju tega storila država, pa bi tudi rad, da mi nekako odgovorite v luči problematike mladih. Namreč, statistike kažejo, da smo v Sloveniji v samem vrhu Evropske unije po deležu mladih od 18 do 34 let starosti, ki živijo pri svojih starših, to je, mislim, dve tretjin. To je zaskrbljujoče, slabši trendi so samo še v Grčiji, ampak mislim, da se z njo nihče tukaj noče primerjati. Ob tem pa bi tudi rad izpostavil, da podatki GURS kažejo, da je v Sloveniji več kot 75 tisoč stanovanj praznih, kar pa predstavlja velika socialna nesorazmerja in brezizhoden položaj za mlade. Spoštovana gospa ministrica: Prosim, če mi naštejete vaše konkretne aktivnosti. Ali načrtujete v postopek sprejema nacionalnega stanovanjskega programa vključiti mlade? Hvala.
Hvala lepa. Odgovorila bo ministrica, gospa Irena Majcen.
Hvala. Spoštovani poslanec Andrej Čuš, žal moram tudi jaz do določene mere ponoviti odgovor, ki ste ga že prejeli na podobna vprašanja v preteklosti. Torej, res je, da je bil do zdaj edini nacionalni stanovanjski program sprejet v Državnem zboru iz leta 2009, da je bil že v letu 2011 pripravljen osnutek novega nacionalnega stanovanjskega programa, da je potem vlada padla in je bil potem leta 2013 tudi pripravljen novi osnutek. No, v spomladi letošnjega leta pa je bilo gradivo, ki ste ga predložili, ko je prejšnji minister gospod Omerzel sam dal svoje gradivo v neuradno javno razgrnitev. Nova vlada je v svojem koalicijskem sporazumu zapisala, da bomo pripravili novi nacionalni stanovanjski program, ki bo nosil letnico 2014–2020, pa žal verjetno ne bo ta letnica 2014, 2015 pa bo letnica, v katerem bo pripravljen ta stanovanjski program, ki bo znal odgovoriti na aktualne potrebe po stanovanjih za posamezne kategorije stanovalcev, še posebej mladih, mladih družin, starejših in za gospodinjstva z dohodki pod določenim cenzusom. Si je pa Vlada oziroma koalicija privzela jasno zavezo, da bo nacionalni stanovanjski program ena od njenih nalog in zato s pripravo nacionalnega stanovanjska programa na Ministrstvu za okolje in prostor intenzivno nadaljujemo. Ker je znano, da imajo mladi z dostopnostjo do stanovanj zaradi zaposlitev za določen čas in relativno nizkih začetnih dohodkov večje težave kot nekatere druge skupine prebivalcev, se prav za to skupino v nacionalnem stanovanjskem programu pripravlja rešitev, ki povečuje dostopnost predvsem do najemnih stanovanj. V diskusiji so ukrepi, s katerimi bi tveganja najema posojil za banke zmanjšali, osnutek, ki ga pripravljamo, pa se več kot do sedaj ukvarja tudi z medgeneracijskim sodelovanjem. Rešitve, ki bodo predložene tako Vladi kot potem Državnemu zboru, bodo dokončno dorečene šele po ponovni javni obravnavi in usklajevanjih, ki bodo potekala na ravni ministrstev. Zato o končnih usklajenih rešitvah še ne morem govoriti. Oblikovana je delovna skupina, ki pripombe iz neuradne javne razgrnitve pregleduje in bo smiselne pripombe vgradila v nov osnutek, ki bo po sprejemu seveda na Vladi potem posredovan v uradno razgrnitev. Sama ocenjujem, da bo to težko urediti do konca decembra, lahko pa, da nam bo uspelo, v januarju je pa tisti zadnji rok, ko nam to mora uspeti. Istočasno pa bomo usklajevali pomembna določila z Ministrstvom za finance in Ministrstvom za delo, namreč pri tem svojem delu se posvečamo predvsem dvema populacijama, s katerimi bi radi tudi opravili dva posveta, gre za mlajšo populacijo pa tudi za starejšo populacijo. Vsi vemo, da je veliko stanovanj zasedenih tako, da je mogoče v večjem stanovanju le ena oseba. Če se posebej posvetimo tudi tej populaciji, lahko marsikaj rešimo in dodelamo. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Andrej Čuš.
Hvala, gospod predsedujoči. Spoštovana gospa ministrica, sam nekako nad vašim odgovorom ne morem biti zadovoljen in me tudi v bistvu ne navdaja z nekim optimizmom za vnaprej. V Državnem zboru smo sprejeli tudi Nacionalni program za mladino, ki se je v kar nekaj točkah dotikal reševanja problematike mladih, od zaposlovanja, participacije, izobraževalnega sistema, tudi stanovanjske problematike, in da v rokah držim vse te programske usmeritve, katere je pripravil in sprejel Mladinski svet Slovenije. Če jih člani vlade še niste dobili, seveda se bom sam zavzel za to, da boste to pravi čas dobili, da boste kaj prebrali. Sem pa tudi razočaran nad tem, da sem dobil neke stare odgovore. Vlada Mira Cerarja se je zavzemala za novo politiko, torej, da mi nismo primerni. In danes nam tu berete stare odgovore. Kar se tiče ključnih izzivov stanovanjske problematike mladih v prihodnje, bi rad vseeno povedal, da so mladim stanovanja finančno tako težko dostopna, kot sami ugotavljate, pri tem pa je trajno najemniških stanovanj veliko premalo. Pri tržnem najemu stanovanj pa se mladi danes srečujejo z veliko težavami. Ob tem bi tudi rad povedal, da pri urbanističnem načrtovanju in sistemih javnega prevoza pogosto niso upoštevane potrebe mladih. Zaradi same lastniške strukture stanovanj v Sloveniji pa postaja predvsem pri mladih vse večji problem prijava stalnega bivališča, ki pa je osnova za uveljavljanje njihovih pravic. Bi pa rad za konec opozoril, da imamo 75 tisoč praznih stanovanj, samo ponuditi jih je treba. Če je to težko narediti, potem je najboljše da odstopi kar cela vlada. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite. Ne. Hvala. Izvolite, gospod Čuš Andrej.
Ja, saj v bistvu na začetku sem povedal nekaj vprašanj, bi pa vseeno rad povedal: Kako boste k sodelovanju pristopili s civilno družbo in predstavniki mladinskega sektorja?
Hvala lepa. Izvolite, gospa ministrica.
Kot sem povedala, je v tem, ko je bil ta program neuradno odprt oziroma dan v javno razpravo, prišlo veliko predlogov, veliko mnenj, da sta pa predvidena še dva posveta v času, ko bomo program pripravili do te vsebine. Gre za posvet z mladimi in gre za posvet s starejšimi. V tem času je velika možnost za vključevanje oziroma pripravo ustreznejših rešitev, kot so sedanje rešitve v obstoječem programu. Je pa res, da je ministrstvo pri samem delu prav zaradi finančnih obveznosti, ki izhajajo iz takšnega načina priprave rešitev, dolžno sodelovati prav tako z Ministrstvom za delo, družino in socialne zadeve kot tudi z Ministrstvom za finance. Ob tem bi si lahko zatrdila, da subvencioniranje najemnin trenutno, kot je zastavljeno, predstavlja višino sredstev, ki jih je treba zagotoviti v proračunu v obsegu, ki je nepredvidljiv. Namreč, dogaja se, da so prejemniki teh subvencij vezani ne le na stanovanja, ki so v državni lasti, ampak tudi na stanovanja, ki so v občinski lasti, in je obseg tega sofinanciranja za celotno skupino preobsežen oziroma v takšnem obsegu, da ni obvladljiv. Zato je v tem programu treba zagotoviti način rešitve, ki bo obvladljiv oziroma ki ga bo možno preko obstoječih sistemov spremljati in zagotavljati subvencioniranje tistim, ki so do subvencij upravičeni. Toliko.
Hvala lepa. Jaz se seveda opravičujem, ker sem dovolil. Ministrica si je premislila, je odgovorila na vprašanje, ki ste ga vi zastavili, pa sem vendar torej tudi to storil. Izvolite.
Hvala še zadnjič. V skladu s Poslovnikom predlagam, da opravimo razpravo o odgovoru gospe ministrice. Pa ne samo, da kritiziramo, ampak predvsem, da pomagamo. Hvala.
O vašem predlogu bomo razpravljali in glasovali v sredo, 19. novembra. Hvala lepa. Besedo ima gospod Miha Kordiš. Zastavil bo vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen ter predsedniku Vlade v funkciji ministra brez resorja, pristojnega za razvoj strateške projekte in kohezijo dr. Miroslavu Cerarju, ki pa je upravičeno odsoten od 13. ure. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Glede na to, da se je tematsko polje poplavne varnosti delno že izčrpalo in da je bil odgovor delno že podan, se s svojim vprašanjem želim izogniti nekemu podvajanju, pa ga zato prilagajam temu, kar smo danes že slišali. Samo v treh občinah na področju Škofje Loke je z zadnjimi poplavami nastala škoda v višini približno 15 milijonov evrov, pa govorimo le o enem izmed prizadetih območjih v enih izmed petih poplav. Predsednik Vlade Miro Cerar bi se s tem položajem rad spoprijel z – in tukaj navajam stališče, ki smo ga slišali na današnji seji – ukrepi po nekaj 10 tisoč evrov. To smo vsi prisotni danes tukaj slišali. Gospod predsednik Vlade, če se morda šalite, je ta šala slaba. Nravnost neslana pa postane, ko tako intervencijo postavimo ob bok – in to je bilo navedeno v isti sapi –, da je ureditev vodotokov prioritetni projekt te vlade. Od predsednika Vlade v vlogi ministra za področje razvoja, strateške projekte in kohezijo in od ministrice za okolje in prostor bi rad vedel: Kako bo zagotovljeno, da se bo načrt ukrepov, ki ga bo delovna skupina pripravila, začel nemudoma izvajati? Naprej me zanima: Ali vam je znano, kakšna so predvidena sredstva za celovito ureditev vodotokov, sploh v primerjavi s škodo, ki nastaja? Kakšni so predvideni učinki tovrstnih javnih investicij za gospodarstvo? Vprašanje zastavljam z željo, da postavimo interventne ukrepe, dimenzijo področja in pozitivne učinke celovitega urejanja v primeren kontekst in da se temu primerno k ukrepanju tudi pristopi. Za konec me, to je pa za voljo očitkov, ki izhajajo iz revizije Računske sodišča, zanima še: Ali in kako boste zagotovili, da bodo projekti, ki bodo izpeljani s pomočjo evropskih sredstev, izvedeni transparentno in na kakšen način boste zagotovili, da mnenje Računskega sodišča ne bo tudi naslednjič negativno? Najlepša hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, odgovarjate seveda na tisti del, ki je bil že pisno poslan. Izvolite.
Hvala. Jaz bi rada povedala, da je v letošnjem letu Ministrstvo za okolje in prostor zagotovilo za redno vzdrževanje vodotokov 18,7 milijona evrov. S programom oziroma z načrtom, akcijskim načrtom za naslednjih 6 mesecev se z ukrepi, ki jih bomo pripravili, zagotavlja sanacija škode ob poplavah, kot sem rekla, iz letošnjega leta, ker te poplave so pravzaprav že močno načele stabilnost strug, tudi pretočnost strug je zmanjšana, predvsem v tistih delih, ko so struge v svojem koritu naplavile veliko materiala, ali je to kamenje ali je to odpadel les, in vse to je treba seveda iz strug očistiti. V naslednjem letu je treba pripraviti načrt protipoplavne varnosti, ki bo zajemal investicije. Tisoč 200 je takih področij v Sloveniji, kjer se pojavijo poplave. Iz teh področij je izbranih 61 področij, kjer je poplavna ogroženost višja. In prav za ta področja je nabor investicij nujen. Tako, kot ste že rekli, študij je veliko, treba je vse pregledati in ugotoviti, koliko je pripravljena dokumentacija za posamezna ta poplavno ogrožena območja. Trenutno se izvajata dve investiciji, za dve investiciji pa je razpis za pridobitev projektov gradbenega dovoljenja. Gre za ureditev Gradaščice in gre za ureditev Selščice. Pri pripravi projektov, ki pa se bodo v prihodnje izvajali iz evropskih sredstev – gre za večletno finančno obdobje 2014–2020 – pa, kot je bilo že danes omenjeno, seveda je lahko teh investicijskih sredstev ali pa te pomoči Evrope pri izvedbi teh projektov še več, pa bo vsekakor treba formirati ekipo. To govorim iz tega, da se z obstoječim kadrom ne da obvladati tako velikega portfelja investicij. Je pač tako, da je znotraj Direktorata za vode trenutno ena oseba, ki je zaposlena na tej protipoplavni varnosti. Res je, da druge osebe delajo precej tudi na sodelovanju, ki je v primeru izvajanja del na vodotokih nujna, gre za bilateralo, je torej Italija, Slovenija, in trilaterale, torej gre za Muro, Dravo s sosednjimi občinami. Namreč, tudi znotraj teh postopkov se seveda dogovarjajo oziroma iščejo rešitve protipoplavne varnosti. Hočem reči, da tudi na Agenciji Republike Slovenije, ki skrbi za samo vzdrževanje, je trenutno ta zaposlenost tako skrčena, da v prihodnje na takšen način, ko bo treba tudi širše sodelovati z občinami, kar se je, kot kaže, sedaj pojavil problem, bo treba zagotoviti, ne samo več sredstev, ampak tudi več ljudi, da bodo dela potekala nemoteno oziroma da bo na izvedbo del manj pripomb. Torej za Računsko sodišče pa je: s sredstvi kohezijskega sklada so indikativno financirane naslednje protipoplavne investicije. Porečje Savinje, dokončanje projektov prve faze ter nadaljevanje prednostnih investicij za celostno protipoplavno ureditev porečja Savinje s pritoki. Obseg in natančnejši posegi bodo določeni na podlagi rezultatov izvedene hidrološko-hidravlične analize celotnega porečja Savinje, ki bo upoštevala tudi že izvedene protipoplavne ukrepe na področju Savinje, ki se izvaja v obdobju 2007–2013. Nadaljevanje projekta zagotovitev poplavne ureditve porečja Drave, dokončanje projektov prve faze ter nadaljevanje prednostnih investicij zmanjšanja poplavne ogroženosti ptujske Drave: Spodnji Duplek–Ptuj. Ureditev porečja Meže in Mislinje, zmanjševanje poplavne ogroženosti: Dravograd, Prevalje, Ravne na Koroškem, Črna na Koroškem, Žerjav. Za Gradaščico gre za zmanjšanje poplavne ogroženosti: Ljubljana – jug in Dobrova, Brezje pri Dobrovi. Poplavna ureditev Selške Sore pa gre za zmanjšanje poplavne ogroženosti v Železnikih. Kar se tiče izdelave odzivnega poročila oziroma priprave ukrepov za Računsko sodišče pa bo treba časovno in pa sistemsko [[izklop mikrofona]]
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite, gospod Kordiš.
Najlepša hvala, predsedujoča, za besedo. Najlepša hvala gospe ministrici za obsežno predstavitev. Bila je zelo poučna, praktično pregledno smo se sprehodili čez celotno področje. Žal je bilo pa v tem odgovoru in v tej predstavitvi bolj malo tistega, kar je mene zanimalo, in vprašanj, ki sem jih jaz postavil. Če ponovim zgolj enega samega, to je tisti, ki se meni zdi najbolj pereč in najbolj problematičen: Kakšna so predvidena potrebna sredstva za celovito ureditev vodotokov, sploh v primerjavi s škodo, ki nastaja? Kakšni so predvideni učinki tovrstnih javnih investicij za gospodarstvo? To sprašujem zato, ker na nek tak organiziran sistematičen način bi sam pristopil k urejanju takega področja oziroma verjamem, da je to pravilna pot, po kateri moramo iti. Vendarle pa danes v resnici niti ne pričakujem kakšnega dosti drugačnega odgovora od tega, ki sem ga prejel, pa predlagam, da to temo obravnavamo, kot je bil poziv v tem zboru na današnji dan že podan, na eni izmed prihodnjih sej oziroma na naslednji, prihodnji seji. Najlepša hvala za besedo.
Hvala. Gospa ministrica želite še podati odgovor? Izvolite.
Hvala lepa za besedo. V tem času, ko poplave ogrožajo življenje in pa seveda imovino in poplavljenci skrbijo za to, da se v poplavljenih ne samo objektih, ampak tudi v okolici objektov rešuje in vzpostavlja stanje za vsakdanje in običajno življenje, se uporablja veliko številka 600 milijonov, kot da se s 600 milijoni da rešiti vse. Jaz te številke ne želim uporabljati predvsem zaradi tega, ker ko vprašam, kako nastane ta številka 600 milijonov, kateri projekti so zajeti v tej številki 600 milijonov, ne dobim pravega odgovora. Torej, groba groba ocena strokovnjakov je, da naj bi ta številka zadoščala. Jaz si upam trditi, da bo ta prava groba groba številka podana znotraj priprave načrta izvedbe protipoplavnih ukrepov, ki jih bomo sprejeli v naslednjem letu. Sama bom uporabljala potem tisto številko, ker preveč akcijsko uporabljati nekatere številke, češ, samo toliko denarja je treba, pa bomo mi rešeni, se mi v tem času, ko nas naravne ujme v resnici zelo prizadenejo, in to veliko občanov, ne zdi vmesno.
Hvala. Gospod Kordiš, vaš predlog bo predmet razprave in glasovanja na seji v sredo, 19. novembra. Dr. Franc Križanič bo zastavil vprašanje ministru za obrambo, gospodu Janku Vebru. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, kolegi, ministri! Vsaka družba se pač na kritične situacije, kakršne so naravne nesreče, druge nesreče, konflikti, vojaški konflikti, tudi varnostni zapleti, odzove glede na svojo tradicijo, glede na kulturo sodelovanja prebivalstva, tudi tehnično kulturo, znanje, človeški kapital, s katerim razpolaga. V zadnjem času – že nekaj mojih kolegov je opazilo in omenilo –, smo z zadovoljstvom ugotovili, da je minister za obrambo uspel povečati fleksibilnost odzivnosti obrambnih podsistemov naše družbe, zlasti z aktivnim vključevanjem vojske v odpravljanje posledic in hitro reakcijo ob zadnjih poplavah. S tem je po moji oceni začel uvajati neke vrste integralni pristop, ki je seveda možen tudi v obratni smeri in za širitev baze obrambe tudi na ostalih področjih, ko bo do njih prišlo. Vprašanje je pa naslednje: Kako deluje sistem odzivanja in sodelovanja med Slovensko vojsko, sistemom zaščite in reševanja, predvsem z gasilci in še posebej z lokalno skupnostjo, ob samih dogodkih ter v nadaljevanju ob sanacijah prizadetih območij? Ali načrtujete na tem področju kakšne aktivnosti oziroma posodobitve? Hvala lepa.
Gospod minister, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Hvala tudi za vprašanje gospodu Križaniču. Če se dotaknem dogajanja v Sloveniji, potem mislim, da je res lahko zelo hitro dana ocena, da obstaja zelo velika ogroženost v Sloveniji zaradi naravnih nesreč. Temu primerno se je treba tudi organizirati, odzvati, zato da ohranjamo življenja in n nazadnje tudi premoženje, ki je ogroženo zaradi naravnih nesreč. Ob tej priložnosti bi se seveda tudi izjemno zahvalil tako gasilcem, pripadnikom Civilne zaščite, pripadnikom Slovenske vojske kot seveda tudi drugim enotam, ki so sodelovale pri reševanju, tukaj gre seveda tudi za komunalna podjetja in nenazadnje tudi vsem županjam in županom, ki so sodelovali pri tem, da smo lahko obvladali te zahtevne razmere. Lahko pa povem, da sistem deluje uspešno zaradi tega, ker imamo zelo veliko število prostovoljcev, vključenih v ta sistem. Brez prostovoljnih gasilcev si ne predstavljam, da bi lahko tako učinkovito odreagirali na naravne nesreče, kot to počnemo v zadnjih obdobjih, ko se srečujemo z izjemno intenziteto naravnih nesreč. Pomembno pri tem pa je seveda, da je tudi zelo usklajeno delovanje vseh, ki sodelujejo pri tem. Naj povem, da ima Slovenska vojska v ta namen izdelan načrt ukrepanja v primeru naravnih nesreč, imenuje se Vihra. Namen tega programa je, da je Slovenska vojska usposobljena, da lahko odreagira pri zaščiti vojaških objektov, ki so seveda ravno tako lahko izpostavljeni kot vsi drugi zaradi naravnih nesreč. V sklopu teh aktivnosti pa seveda ta program vsebuje tudi vključevanje pripadnikov Slovenske vojske v sistem civilnih objektov in tudi reševanja življenj, če je to treba. In v ta namen želim poudariti, da ohranjamo vseh 13 regijskih centrov, v katerih delujejo štabi Civilne zaščite, in v vseh 13 regijskih centrov so tudi pripadniki Slovenske vojske. Pripadnik Slovenske vojske oziroma častnik v temu sistemu je zadolžen tudi za nadzor delovanja in usklajevanja med vsemi ukrepi, tako da vključujemo resnično prav vse strukture in možnosti, ki jih imamo za to, da smo pri tem učinkoviti. Velikokrat seveda se je treba tudi natančno dogovoriti, kako naj izpeljemo določene aktivnosti, in tukaj moram povedati, da poteka tudi sprotna komunikacija med načelnikom Generalštaba Slovenske vojske in poveljnikom Civilne zaščite, ki pa je tisti, ki dejansko tudi odreja, kdaj se vključijo pripadniki Slovenske vojske v reševanje. Tukaj želim poudariti, da najprej počakamo na reakcijo poveljnikov Civilne zaščite na terenu in če ocenijo, da je zaradi utrujenosti ali zaradi premajhnega števila prostovoljcev treba okrepiti vse te enote, seveda se potem tudi aktivirajo pripadniki Slovenske vojske v to okolje. Želimo si, da bi bil ta sistem še bolje zgrajen in nadgrajen, zato bodo potekali v tem obdobju posveti z občinami, eden od teh je pravzaprav organiziran že jutri in bo potekal na območju gorenjske regije. Namen teh posvetovanj je, da poveljnik Civilne zaščite detajlneje seznani tako predstavnike občine kot seveda tudi vseh ostalih enot, ki se vključujejo v sistem reševanja, s postopkom vključevanja in ravnanja v primeru naravnih nesreč. To je nekaj, kar ugotavljamo, da je treba še nadgraditi, kajti pri nekaterih primerih se vendarle ugotovi, da se predolgo odlaša s tem, da se vključijo enote Slovenske vojske, in prihaja tudi do izčrpanosti prostovoljcev, gasilcev in seveda s tem tudi do možnosti poškodb. To je eden od ukrepov, ki smo ga začeli izvajati oziroma ga bomo začeli izvajati z jutrišnjim dnem. Nekatere druge ukrepe pa bi še v nadaljevanju odgovora podal, ko bom imel čas za to. Hvala.
Hvala. Dr. Križanič želite dopolniti, izvolite.
Hvala lepa za izčrpen odgovor. Mislim, da je še nekaj za dokončati, bi kar počakali in poslušali.
Gospod minister, izvolite.
Med drugimi ukrepi – poleg tega usposabljanja in seznanjanja – načrtujem tudi izpopolnitev delovanja na način, da bomo poskušali organizirati posebno enoto, ki se bo lahko še hitreje vključevala za potrebe reševanja. Ta hip lahko povem, da imamo v programu Vihra predvideno vključevanje tisoč pripadnikov Slovenske vojske, vse skupaj pa želimo še specializirati ravno z namenom, da smo še hitrejši in še učinkovitejši pri morebitnih nujnih ukrepih. V ta namen predvidevamo tudi organiziranje specialne skupine pripadnikov Slovenske vojske, ki bo štela 120 pripadnikov ali več. Ta program še nastaja in bo tudi v kratkem, ko bo seveda izdelan, predstavljen javnosti. V samo enoto pa, predvidevamo, bodo vključeni različni rodovi Slovenske vojske, glede na potrebe, ki se bodo pač dogajale na terenu. Tudi tukaj se želimo približati tem izzivom zaradi tega, da smo še učinkovitejši. Naj pa tudi omenim, da ta hip poteka zelo obsežen projekt, ki je na pobudo in na podlagi izkušenj znotraj uprave za zaščito in reševanje v Sloveniji bil prenesen tudi znotraj sistema Evropske unije, torej na podlagi direktive Evropske unije bo leta 2015 uveden tudi tako imenovani eKlic. Gre za tehnologijo, ki bo vgrajena v avtomobile, ki nam bo sporočala v trenutku hujše prometne nesreče, za kakšno vozilo gre, kje se nahaja, koliko je udeležencev v tej prometni nesreči, ali je možna komunikacija z njimi, kajti brez uporabe telefona bodo lahko udeleženci v nesreči komunicirali z našimi regijskimi centri za obveščanje preko številke 112. Seveda je to en sistem, ki ga gradimo preko omrežja Telekoma, ki ga v Sloveniji imamo, ravno zato, da učinkovito izvajamo vse ukrepe tako na področju uprave za zaščito in reševanje kot tudi na področju obrambnih potreb. To so res izjemno pomembni koraki, kajti čas, ki ga zmanjšujemo v primeru nesreč, je ključen za to, da ohranjamo življenja. Naš razvoj bo šel v to smer. Hvala.
Ministru Vebru se zahvaljujem za odgovor. Gospod Franc Breznik bo postavil vprašanje ministrici za okolje in prostor, gospe Majcnovi. Izvolite.
Najlepša hvala, gospa podpredsednica. Spoštovana ministrica, v letu 2008 so župani 12 občin in predstavniki mariborskega vodovoda podpisani medobčinsko pogodbo o medsebojnem sodelovanju v projektu Celovita oskrba severovzhodne Slovenije s pitno vodo. Gre za projekt obnove vodovodnega sistema v občinah, investicija je bila vredna več kot 14 milijonov evrov, bila je sofinancirana iz občinskih proračunov, iz državnega proračuna in predvsem sredstev kohezijskega sklada. Naj povem, da po letu 2008 je bila pogodba sklenjena junija 2010, v tem času so se po javnih razpisih, po sklenitvi pogodbe zgodile številne likvidacije gradbenih podjetij zaradi finančne krize, ki nam je poznana. Zaradi tega so se morali razpisi ponoviti in potem je projekt stekel v letu 2012. V tem projektu, ki je bil lansko leto zaključen, je bilo zgrajenih 53 kilometrov vodovoda, predvsem gre za ključni vodovod skozi Slovenske gorice, gre za ključno kvalitetno oskrbo Slovenskih goric s pitno vodo, kjer so bile cevi v vodovodnih sistemih še stare, azbestne, kjer je prišlo do številnih lomov, kjer je bilo veliko izlitij vode, šlo je tudi za vdore fekalij in ostalega v te vodovodne sistem. In ko je bil lansko leto projekt zaključen, smo dobili tudi 3 nove vodohrame in številna prečrpališča. Naj povem, da je vodovod prispeval tudi kvalitetne infrastrukturne priključke v številne obrtne cone. Tudi za potrebe zgraditve bodočega termalnega kopališča v Benediktu smo potrebovali infrastrukturni priključek za pretoka približno 20 litrov na sekundo zaradi potrebe hotela in številnih apartmajskih naselij. Žal so občine svoj dolg – torej projekt, ki je bil financiran približno 70 % iz kohezijskih skladov, približno 16 % iz občinskih proračunov in približno 12 % vseh dodatnih sredstev bi moralo plačati Ministrstvo za kmetijstvo, zdaj Ministrstvo za okolje. Naj povem, da sem to poslansko vprašanje že v prejšnjem mandatu postavil dvakrat ministru gospodu Židanu, ker tega denarja še nismo dobili izplačanega. Gre za več kot 2 milijona evrov. Te občine so morale v tem času najeti številne premostitvene kredite, torej kratkoročne kredite, ki se letos konec leta iztečejo. Zato vas ponovno sprašujem zdaj kot Ministrstvo za okolje: Kdaj bodo občinam iz državnega proračuna vrnjena sredstva zaradi najema kreditov, s katerimi so krile finančni delež države pri sofinanciranju projekta? Najlepša hvala za odgovor.
Hvala za vprašanje. Gospa ministrica, izvolite.
Spoštovani poslanec Franc Breznik. Projekt Celovita oskrba severovzhodne Slovenije s pitno vodo, kamor sodijo te investicije in v okviru katerega tega projekta se izvajajo novogradnje in hidravlične izboljšave, je res imela v samem času izvajanja kar nekaj nezavidljivo slabih stvari, številne stečaje izvajalcev gradbenih del. Bilo pa je tudi nekaj nejasnosti in pomanjkljivosti pri izvajanju projekta, in sicer na strani občin. Tudi na strani ministrstva ni bilo vse v idealnih razmerah, to si že upam povedati. Nosilna občina je angažirala izvajanje zunanjih svetovalcev. To se je v letošnjem letu izkazalo za zelo pozitivno, saj je dokumentacija v zvezi s projektom zdaj urejena. Ministrstvo je za nosilno občino podpisalo manjkajoče pogodbe o sofinanciranju, v postopku podpisovanja pa so še nekateri aneksi k pogodbam o sofinanciranju. Želimo, da bi bili podpisani čim prej. S temi akti bo možno potem izvajati sofinanciranja izplačila iz postavk evropske kohezijske politike tudi v letu 2014. Predmet Rebalansa za leto 2014 je seveda tudi del te finančne konstrukcije. Glede na povedano je čas, ki je še na voljo do konca leta, in pa postopki kontrole, ki jih sedaj Ministrstvo za okolje in prostor v vlogi posredniškega telesa mora izvesti pred vsakim izplačilom zahtevka za izplačilo iz postavk evropske kohezijske politike, bomo upravičencem torej izplačevali ali pa dali v izplačilo ta sredstva tekom meseca decembra in pa še v začetku leta 2015.
Hvala, gospa ministrica. Želite? Izvolite.
Gospa ministrica, če sem pravilno razumel, bodo torej ti aneksi – kot veste so bili upravičeni zaradi tega, ker ko sem prej omenil, je bilo do številnih likvidacij, številnih podjetij in potem smo morali nekako zagotoviti, najti nova podjetja, ki so sodelovala v temu projektu –, zdaj, če razumem, boste vi ta sredstva predvidevali za izplačilo še v rebalansu 2014 in izplačila bodo tekla še v letošnjem letu, del pa takoj ob začetku prihodnjega leta. Jaz upam, da sem dobil odgovor, da se zavezujete. Verjemite mi, da kot poslanec iz Slovenskih Goric sem glede tega izredno trmast, ker gre za občine, ki imajo izredno majhne proračune. Upam, da se zavedate, da so občine zaradi nedelovanja ne vas, ampak prejšnjega ministra Židana, zaradi izjemno pasivnega odnosa do tega morala najeti kratkoročne kredite, ki se konec tega leta tudi nekateri iztekajo. Zaradi tega je, upam in verjamem, da boste z največjo energijo nekako pristopili k reševanju te problematike, ker te občine, ki so tudi zaradi nedelovanja državnih institucij, zadolžene ne po svoji krivdi, torej krivdi države. In nekako vas še enkrat naprošam, zdaj kot novo ministrico. Ne bom vas kritiziral, ker vam to prvič postavljam. Verjemite mi pa, da če ne bo v januarju izplačan del tega denarja, da bom potem pa postavil še enkrat to vprašanje in da bom vztrajal. Najlepša hvala pa za odgovor v temu smislu.
Hvala. Gospod Jernej Vrtovec bo postavil vprašanje ministrici za zdravje, gospe Mariji Milojki Kolar Celarc.
Spoštovani kolegice in kolegi, spoštovana predsedujoča! Spoštovana ministrica za zdravje, verjetno se bova oba strinjala, eden izmed perečih problemov v Sloveniji je tudi slovenski zdravstveni sistem. Menim, da je zdravstveni sistem v Republiki Sloveniji, kakršnega poznamo danes, potreben temeljite prenove ne pa samo tako imenovanih hitrih ad hoc rešitev, tako imenovanih interventnih akcij. In prav tako je eden izmed perečih problemov našega zdravstvenega sistema tudi sistem dogovarjanja programa zdravstvenih storitev. Namreč, ta sistem je tak, da Zavod za zdravstveno zavarovanje in izvajalec se dogovorita za program, ki ga izvajalec v letu lahko izvede. In izvajalci imajo torej omejen program, ki ga plača Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije. Ta program pa dejansko ne vključuje tudi vseh potreb zavezancev. Vse to se odraža tudi v ogroženo delovanje nekaterih izvajalcev zdravstvenih storitev in v čakalnih dobah. Po poročanju medijev je UKC Ljubljana v izgubi, saj namreč dolguje kar milijonske zneske svojim dobaviteljem. Po podatkih naj bi v letošnjem letu zdravil 3 tisoč 200 bolnikov več, kot je dopuščal plačani program s strani Zavoda za zdravstveno zavarovanje. To je, spoštovana gospa ministrica, tako rekoč neke vrste plansko gospodarstvo, v katerem ne vemo, kdo pije in kdo plača. Ti podatki, po mojem prepričanju, toliko bolj potrjujejo zgrešenost sistema, da je zdravje vseh državljank in državljanov v rokah enega in istega financerja. To je zavoda. Vsi državljanke in državljani morajo biti avtomatsko člani oziroma avtomatsko plačujejo v zavod. Takšna ureditev, naj opomnim, je edinstvena v evropskem prostoru in povzroča tudi neodgovornost pri dodeljevanju finančnih sredstev, saj sanacijo primanjkljajev v Zavod za zdravstveno zavarovanje vedno financira državni proračun. To tudi oba veva. Spoštovana gospa ministrica, na koncu še vprašanje: Koliko znaša in kako bost uredili večmilijonsko zgubo v UKC Ljubljana, da bo ta lahko nemoteno deloval? In v povezavi z Zavodom za zdravstveno zavarovanje Slovenije imam še vprašanje glede razpisa za novega direktorja. Namreč, zanima me: Ali drži informacija, da je znanje vsaj enega tujega jezika zgolj priporočilo ne pa tudi eden izmed pogojev za zasedbo tako odgovornega mesta, kot je direktor Zavoda za zdravstveno zavarovanje? Hvala.
Hvala za vprašanje. Gospa ministrica, želite odgovoriti? Izvolite.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni! Gospod poslanec, strinjam se z vami, da je slovenski zdravstveni sistem potreben celovite prenove glede na dejstvo, da kakšnih večjih sprememb v tem sistemu zadnjih 20 let v bistvu ne beležimo. Mogoče glede podatka, po katerem me sprašujete, o izgubi v Kliničnem centru Ljubljana, naj povem, da je ta izguba v polletju znašala 8,9 milijona evrov in da je akumulirana izguba iz preteklih let po stanju konec leta 2013 58,8 milijona evrov. Kot se zavedate, je treba za sanacijo tovrstne izgube sprememba sistemske narave. Kajti, samo, kot ste tudi že vi sami omenili, gasilske akcije oziroma enkratno krpanje oziroma ukrepanje ne vodi k dolgoročnosti finančne vzdržnosti slovenskega zdravstvenega sistema. Jaz sem sicer opravila razgovor tako z vodstvom Kliničnega centra Ljubljana kot tudi z generalnim direktorjem Zavoda za zdravstveno zavarovanje kot financerjem zdravstvenih storitev, vendar je treba povedati, da sedanji sistem obračuna tako imenovanih espejev je zadeva zastarela, potrebna je prenove in zato smo tudi na Ministrstvu za zdravje že pristopili v okviru delovne skupine k prenovi tega obračunskega sistema prav zaradi razloga, da bi bolnišnice oziroma tisti, ki opravljajo te storitve, dobili korektno plačane storitve za opravljeno delo. Vendar je treba poudariti, da se to od danes do jutri ne da, da pa bomo skušali najti začasno vsaj rešitve v okviru aneksa 2 k splošnemu dogovoru za pogodbeno leto 2015, v večji meri pa k splošnemu dogovoru za leto 2015. Prav tako bomo tudi dolgoročno spremenili sistem dogovarjanja glede plačevanja storitev. Moram pa povedati, da je to problem celotnega zdravstvenega sistema, njegovega obračunskega dela, tudi pri drugih bolnišnicah, da pa je mogoče sam nekoliko bolj izpostavljen v Kliničnem centru v Ljubljani. In mogoče še odgovor na to vaše zadnje vprašanje. Naj povem, da je po Zakonu o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju in statutu Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije za generalnega direktorja zavoda lahko imenovan tisti, ki izpolnjuje splošne pogoje, ki so določeni z zakonom, in sicer s 74. členom tega zakona, in sicer da ima visoko strokovno izobrazbo ter najmanj pet let delovnih izkušenj, ki dokazujejo, da ima strokovne, vodstvene in organizacijske ter druge poslovodne sposobnosti za opravljanje tega dela ter seveda ob pogoju, da predloži ustrezen program z opredeljeno strategijo razvoja zdravstvenega zavarovanja. Tako v skladu z zakonom kot tudi s statutom, ki opredeljuje razpisne pogoje, ni predvideno, da bi bilo zahtevano znanje tujega jezika kot pogoj.
Hvala za odgovor. Gospod Vrtovec zahteva dopolnitev.
Spoštovana gospa ministrica, kolegice in kolegi! Spoštovana gospa ministrica, najlepša hvala za odgovor. Jaz sem delno zadovoljen, mislim, ne morem biti v vsej polnosti, predvsem z drugim odgovorom. Bi pa rad dodal, mi imamo dejansko problem z Zavodom za zdravstveno zavarovanje. Če mene vprašate, je ključen problem v tem, da ni konkurence na tem področju oziroma na področju zagotavljanja osnovnih zdravstvenih storitev, da imamo en megalomanski ZZZS, ki upravlja z več kot 2 milijardama evri, ostale konkurence ni. Potem lahko ta ZZZS dela to, kar se mu zaželi. Lahko to primerjamo tudi s področjem, pa ne gre zdaj primerjati avtomobilsko zavarovanje s področjem zdravstvenega zavarovanja, nikakor ne, ampak tam konkurenca niža cene storitev. V našem primeru temu ni tako. Sam vem, da niste enakega mnenja, ampak še enkrat poudarjam, več konkurence v tujini deluje, da so cene nižje. In kdo je potem na boljšem? Ja, na boljšem so davkoplačevalci, ki bodo v to blagajno ZZZS manj plačali. Kar se tiče vašega odgovora na moje drugo vprašanje. Poglejte, danes kamorkoli se prijavite na katerikoli razpis tudi v sistemu javne uprave, je večina razpisov napisanih tako, da je potrebno znanje vsaj enega tujega jezika, in v tem primeru pri tem razpisu nastaja vtis, da je razpis vnaprej prilagojen. Tak vtis nastaja, da je razpis vnaprej prilagojen. Zdaj, ja, po statutu se držijo in po zakonodaji, ampak ZZZS je takšna organizacija, ki bi morala imeti nekaj več, nekaj več ne samo statut. Se pravi, državljanke in državljani imajo lahko upravičeno mnenje na tem področju, kar se vodenja ZZZS tiče, da je to nek velik konglomerat, ki sedi na milijonih evrih, na milijardah in temu konglomeratu nikakor ni konca, da bi enkrat pošteno [[izklop mikrofona]]
Hvala. Gospa ministrica, želite dopolniti odgovor. Izvolite.
Poglejte, postopek razpisa in predlog izbire za direktorja Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije vodi in opravi upravni odbor tega zavoda. Imenuje ga skupščina za dobo štirih let, potrebno pa je še soglasje Državnega zbora. Kot sem že omenila, je dejansko ta zakon, ki je relativno star, opredelil pogoje, kdo lahko kandidira. Žal pač v teh pogojih ni zahtevan kot nujen pogoje tudi znanje enega tujega jezika. Bi pa lahko po moji oceni upravni odbor ne seveda kot pogoj ali kot nek izločilni kriteriji v tem razpisu napisal, da je zaželeno znanje enega tujega jezika, ker je seveda to možno. Ne more pa biti potem to izločilni pogoj, če to ni v zakonu in statutu zavoda določeno. Toliko glede zadnjega. Glede konkurence je pa treba vseeno pojasniti tudi ljudem, da bodo pravilno razumeli. Glejte, konkurenca zdravstvenih storitev ne deluje čisto tako kot konkurenca v vseh ostalih dejavnostih. To nam dokazujejo številni primeri tako v Evropi kot tudi v svetu. Delno lahko deluje konkurenca pri storitvah, pri izvajalcih zdravstvenih storitev, pri zavodu pa konkurenca, če govorimo o Zavodu za zdravstveno zavarovanje, kamor se vplačujejo prispevki za zdravstvene storitve, ne more delovati. Zakaj? Zaradi tega, ker ni nobenih elementov, na katere bi se lahko šli tako imenovano konkurenco. Prvič, z zakonom imamo predpisano prispevno stopnjo, predpisan imamo način pobiranja, z zakonom je predpisana višina osnove prispevka, v glavnem so vsi elementi zakonsko predpisani. V tem delu ne vidim in to vam lahko povedo tudi, recimo, že mnogi tujci, zadnji primeri kažejo, recimo, kaj se je zgodilo na Slovaškem, kaj je bilo v primeru, ko so uvedli večje število zavarovalnic, enostavno so jim šle premije in stroški zdravstvenega sistema v nebo. In zdaj se trudijo in celo neke mednarodne tožbe do svetovalcev, ki so jim to predlagali, so postavljene, kako bi nazaj prišli, v eni tako majhni državi, kot pa Slovenija je, spet bi rekla v en sistem oziroma v eno blagajno ali en sklad. Pomembno je, da je ta sklad pravilno upravljan in nadziran. To je ključnega pomena.
Hvala. Dr. Bojan Dobovšek bo zastavil vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju. Izvolite.
Hvala, spoštovana predsedujoča. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Glede na to, da je eno ključnih vprašanj privatizacije tako v Sloveniji kot v drugih tranzitnih državah, in da je ključno pri tem kritična infrastruktura, med katero spadajo predvsem promet, energetika in pa telekomunikacije, naši sosedje v Avstriji na primer razpravljajo že o tem, da je kritična infrastruktura tudi finančni sektor, ki ga je treba zaščiti, zato me zanima, kot prvič: Ali je privatizacija Telekoma že končana? V kakšni fazi? Ali so Sečoveljske soline del tega paketa, kajti s tem bi lahko izgubili del teritorija, ki je ključen za našo teritorialno enotnost? Kot drugo pa: Ali se poleg tega paketa prvih 15 podjetij prodaja del ali v celoti še kakršenkoli drugi delež podjetja ali podjetje v celoti? Ker ministra ni, bi prosil, da odgovori na to vprašanje pisno. Hvala.
Hvala. Gospa Suzana Lep Šimenko bo postavila vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Izvolite.
Hvala pa za besedo, predsedujoča. Spoštovani poslanci, spoštovani ministri! Spoštovani minister za infrastrukturo, 16. septembra, takrat še kot kandidat za ministra na predstavitvi, ste s svojimi izjavami precej razburkali množico. Med drugim ste tudi izjavili, da dokončanje avtocestne povezave Draženci–Gruškovje ni investicija, ki bi se je morali prioritetno lotiti, češ da bi do zastojev prihajalo četudi bi bila avtocestna povezava vzpostavljena in da bi s tem reševali le nekaj nemških turistov, da koristi za Slovenijo in njene državljane tukaj ne bi bilo. Z vašo izjavo ste si nakopali jezo županov in krajanov Spodnjega Podravja, zato ste se 23. oktobra odločili in obiskali Podlehnik, kjer ste se sestali z okoliškimi župani. Takrat ste zagotovili, da bo odsek končan v skladu z načrti, da bo prišlo le do nekajmesečne zamude, ker iščete možnosti za pridobitev dodatnih evropskih sredstev in da smo vas v Državnem zboru le napačno razumeli. Verjemite, da vas nismo, ker smo tudi magnetogram šli brati nazaj. Kakorkoli, vsem nam, ki živimo v bližini te trase, je še kako jasno, da ne gre tukaj za nekaj nemških turistov, da mejni prehod Gruškovje letno prečka okoli 8 milijonov avtomobilov in da gre tukaj za ljudi, ki živijo ob tej trasi, gre za razvoj regije, za gospodarstvo in nenazadnje za razvoj in ugled Slovenije. Niso tu ključne samo dolge kolone v času poletnih mesecev, ampak tudi samo prečkanje obstoječe ceste v temu času na temu odseku, ki je izjemno nevarno. Marsikdaj brez dodatnega angažiranja policistov, ki dejansko ustavljajo promet, prečkanje te ceste sploh ne bi bilo mogoče. Morda bi izpostavila tudi to, da smo na tem odseku imeli 33 smrtnih žrtev. Naj pojasnim da gre za izgradnjo 13 kilometrov avtoceste, z zadnjim manjkajočim odsekom na celovitem omrežju pyhrnske avtoceste in da je vrednost investicije v višini 246 milijonov evrov. Za začetek gradnje je tako rekoč pripravljeno vse, uredba o državnem prostorskem načrtu, izdelan je projekt, izdano je okoljevarstveno soglasje, odkupljene so vse nepremičnine razen nekaj zemljišč, izdelani investicijski programi in pridobljeno gradbeno dovoljenje za izgradnjo prve etape. Spoštovani minister: Kakšno je vaše stališče danes glede izgradnje avtocestnega odseka Draženci–Gruškovje? Kdaj se bo gradnja nadaljevala in v kakšni fazi je? O kakšni zamudi govorite pri dokončanju te gradnje? In predvsem me zanima: Kako se bo ta odsek financiral, kakšen je delež evropskih sredstev, delež lastnih sredstev in za koliko se bo treba dodatno zadolževati?
Hvala za vprašanje. Minister, gospod dr. Gašperšič, izvolite.
Hvala, gospa podpredsednica. Hvala lepa poslanki za vprašanje. Ja, v zvezi s tem odsekom, manjkajočim, edinim odsekom na pyhrnski avtocesti sem takrat s svojimi razpravami res, bom rekel, povzročil celo vrsto odzivov. Še vedno, bom rekel, je moj pogled na ta odsek takšen, da sama ta investicija, bom rekel, multiplikativnih učinkov za gospodarstvo Slovenije kot celoto zelo veliko ne prinaša. Seveda pa prinaša velike koristi za prebivalstvo, ki živijo ob tej manjkajoči avtocesti, in seveda bo prinesla velike koristi zlasti za, bom rekel, ves promet, ki po tej cesti tranzitira Republiko Slovenijo, in kjer zlasti v poletnem času prihaja do res ogromnih zastojev. Zdaj teh zastojev, recimo, v temu obdobju niti ni tako veliko. Takrat sem tudi nekako izpostavil, da še vedno, tudi če bo avtocesta zgrajena, bo do teh zastojev prihajalo dokler bo schengenski režim na mejnem prehodu izpostavljen. Res je potem tudi vse, kar ste navedli, da sem potem te kraje, te lokalne skupnosti konec oktobra obiskal skupaj s svojo ekipo. Župani so nas takrat lepo sprejeli, povabili so tudi predstavnike občin iz sosednje Hrvaške, kjer so nekako tudi potem vse stvari razložili. Omenili so tudi, da pričakujejo, da bo schengenski režim odpravljen nekje v letu 2018, to pa je tudi leto, ko se pričakuje, da bi bil ta manjkajoči odsek zgrajen. Tako kot že takrat, 16. septembra ob nastopni predstavitvi, sem že dejal, da si prizadevam, da bi glede na to, za kakšen namen se pravzaprav pretežno ta manjkajoči odsek gradi, da bi želel in pričakoval, da bi bil delež sredstev, evropskih sredstev za ta odsek večji. Zato sem se tudi takoj po nastopu ministrstva, ministrovanja zavzel, da bi ta delež sredstev povečali. Žal, bom rekel, kakšno veliko povečanje ni možno, ker je ta odsek cestninski, tega se ne da več spremeniti in je torej želeni obseg, recimo do 85 % evropskih sredstev nemogoče doseči, ker bo večina te investicije lahko pokrita s cestnino. Tako da vse, kar smo uspel v temu času le preveriti in zagotoviti, bomo ta predvidena evropska sredstva, ki so bila prvotno v višini 57 milijonov evrov, povečali na 63, torej za 6 milijonov evrov, oziroma za 10 % bomo lahko povečali, več pa žal ne bo možno. Tako, da ves manjkajoči del investicije, torej v skupni višini 247 milijonov evrov, bo moral zagotoviti DARS, in sicer bo to delno z zadolževanjem, delno pa z lastnimi sredstvi. Za to zadolževanje je tudi že bil sprejet poroštveni zakon, še iz časa gradnje prejšnjih avtocestnih odsekov, tako da s to zadolžitvijo ne bo nobenih težav. Računamo, da bo investicija stekla takoj v naslednjem letu, tako kot je bilo pravzaprav tudi v prvotnem planu predvideno. Mi moramo zdaj zaradi tega povečanja evropskih sredstev za 6 milijonov evrov popraviti investicijski plan. Ravno v petek smo ga prejeli od DARS, tako da v tem tednu ta investicijski plan pregleduje komisija za našo investicijsko dokumentacijo na ministrstvu, po potrditvi pa bo DARS lahko začel z izvedbo razpisa in zadeva bo potem v naslednjem letu, tako kot sem rekel, predvidoma, če ne bo nekih velikih zapletov pri oddaji del, stekla v pomladanskih mesecih. Zaključek gradnje pa se pričakuje nekje ravno pred začetkom poletne sezone 2018. Hvala.
Hvala. Zahteva za dopolnitev? Izvolite.
Najlepša hvala za odgovor, gospod minister. Če sem vas prav razumela, danes vi podpirate izgradnjo tega odseka in boste tudi naredili vse, da bo v nekem že dogovorjenem roku, to je do poletja 2011, ta odsek dokončan. Zdaj pa mene zanima, neka osnova je pa vseeno sklep o potrditvi investicije tudi s strani vašega ministra: Ali ste ta sklep že podpisali in pa kako daleč je s samim razpisom za izbiro izvajalca? Kaj teh 70 milijonov, ki pa jih mora DARS zagotoviti, že imate v samem proračunu za 2015 zagotovljene oziroma se verjetno boste zavzeli za to, da bo v proračunu za 2015 to tudi na razpolago oziroma tisti delež, ki bo nujno potreben za izvedbo začetka gradnje?
Hvala. Minister, boste dopolnili odgovor? Izvolite.
Ja, hvala lepa. Iz proračuna Republike Slovenije se ne bo financiralo nič, tukaj vsa manjkajoča sredstva zagotavlja DARS, ki bo najel posojilo, lastna sredstva pa tudi ima zagotovljena. Tako, kot sem rekel, v tem tednu je pri nas v pregledu investicijski program, ki je popravljen skladno s teh 6 milijonov dodatnih evropskih sredstev, po potrditvi na komisiji potem minister, torej jaz, še ta investicijski program podpišem, potem ima DARS podlago, da lahko začne z razpisom za izbiro izvajalca. Kot imam zagotovilo, imajo ta razpis pravzaprav že pripravljen, tako da bo takoj po podpisu investicijskega programa razpis šel v objavo. In računamo vsi skupaj, da bo izvajalec, če ne bo večjih zapletov, izbran v pomladanskih mesecih.Hvala.
Hvala. Gospa Anja Bah Žibert bo postavila vprašanje ministrici za notranje zadeve gospe Vesni Györkös Žnidar. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Gospa ministrica, stanje v slovenski policiji je alarmantno. Vlada je gluha za vse argumente in vse predstavljene številke, ki bi nas morale skrbeti, saj gre končno tudi za varnost državljank in državljanov. Še več, vaša stranka, torej Stranka Mira Cerarja, je z argumentom moči nasilno prekinila sejo matičnega telesa. S tem manevrom je bila preprečena vsakršna razprava o stanju v slovenski policiji. Razprava bi se morala nadaljevati danes, a tudi to ste odpovedali. Ob svoji predstavitvi za položaj ministrice za notranje zadeve ste izpostavili vaše sposobnosti na področju obvladovanja kriznega menedžmenta in področju pogajalskih sposobnosti, resnica pa je, da se na sejo o stanju v slovenski policiji sploh niste prikazali. Morda ste celo vedeli, da bo ta brezkompromisno prekinjena. Upam, da to vaše sporočilo ni nova oblika dialoga, o kateri ste govorili ob vaši predstavitvi za ta pomemben položaj. Poklic policista sodi v kategorijo specifičnih poklicev. Tega bi se morali zavedati vsi. Ta trenutek predvsem vlada. Danes se Policija sooča tudi z drastičnim zmanjševanjem števila zaposlenih. Namestnica generalnega direktorja Policije je opozorila, da se policija kadrovsko ne regenerira več. Končno pa bo vse to vplivalo na reakcijski čas izvajanja nalog, kar je lahko usodno. V Policiji opozarjajo, da tokrat ne gre več samo za plače, gre za odnos oblasti do policije. Naj vas ob tem spomnim tudi na vaše besede, da je treba ljudem vrniti učinkovito, zakonito in strokovno policijo. Očitno ste pri tem izpustili nekaj ključnega. Policijo boste pod vašim vodenjem vrnili ljudem lačno in boso. Predstavnik sindikata policistov je bil jasen, ko odpove miren in socialni dialog, je čas, da pridemo na ulice. Zato vas kot najbolj odgovorno v državi za področje policije sprašujem: Kaj boste storili, da bodo zagotovljena prepotrebna sredstva za operativno delo policije, še posebej policistov? In ob dejstvu, da policija nima zagotovljenih niti osnovnih pogojev za delo, gre tudi po vašem osebnem mnenju za minimalna sredstva, vas sprašujem: Kako boste ukrepali, če teh sredstev ne boste sposobni zagotoviti?
Hvala. Gospa ministrica, izvolite odgovor.
Gospe poslanki Bah Žibert se zahvaljujem za zelo premišljeno aktualno vprašanje. Namreč, problem pomanjkanja sredstev za delovanje Ministrstva za notranje zadeve z obema organoma v sestavi je bil problem, s katerim sem bila soočena takoj ob prevzemu funkcije ministrice. To je problem, ki traja že nekaj let. Kar se tiče konkretno Policije – ugotavljam, da Policija kot proračunski uporabnik vseskozi deluje v skrajno varčevalnih razmerah in da tudi vsa dodeljena finančna sredstva porablja zelo racionalno, in to kljub temu, da se ji konstantno dodeljujejo nove in nove naloge. Prav tako sem ugotovila, da zaradi zniževanja finančnih sredstev v preteklosti ni bilo možno vlagati niti v investicije pri Policiji, zaradi česar zdaj rešujemo povečane stroške rednega vzdrževanja osnovnih sredstev, kar tudi nekako vpliva na sposobnost delovanja policije. Že samo vprašanje poslanke nakazuje obstoj enega velikega problema, ki se v realnosti kaže predvsem v pomanjkanju sredstev za operativno delovanje, v zastarelosti in iztrošenosti voznega parka in druge opreme, na primer informacijskega sistema, v zastarelosti in nedograjenosti telekomunikacijske opreme, v težavah na področju investicijskega vzdrževanja objektov in tudi v težavah, nenazadnje, pri zagotavljanju sredstev za osebno in zaščitno opremo za policiste, skladno s sprejetimi predpisi. Vlada je že ob pripravi rebalansa proračuna za leto 2014 pravilno prepoznala težko situacijo v Policiji in ji tudi dodelila dodatna sredstva, in sicer z rebalansom 2014 bodo Policiji zagotovljena dodatna sredstva za področje kriminalitete, za materialne stroške za potrebe delovanja policijskih uprav ter za manjše investicije, ki bodo v prihodnosti prinesle zmanjšanje stroškov ter tudi za črpanje EU sredstev v večjem obsegu. Dejstvo je, da je Policija kljub temu, da so razmere takšne kot so, vse dosedanje naloge opravila tako, da državljani varčevanja niso občutili, moramo pa se zavedati, da ima tudi varčevanje svoje meje in da lahko eventualno to tudi vpliva na izvajanje operativnih nalog, kot vi že ugotavljate v svojem vprašanju, gospa poslanka. Kar se tiče leta 2015 – ker vem, da vas to najbolj zanima v okviru vašega vprašanja – s stališča opremljenosti in zagotavljanja pogojev za učinkovito delo policije, bo treba zagotoviti sredstva, ki bodo ustavila nazadovanje policije, ker namreč ugotavljam, da policija več ni sposobna slediti razvoju, dejansko je policija na robu svojih zmogljivosti, kot ste že sami ugotovili, to je nujno, če se želimo tudi v bodoče uspešno spopadati z gospodarskim in organiziranim kriminalom ter drugimi oblikami kriminalitete ter tudi prispevati k izboljšanju prometne varnosti, kakor tudi k izboljšanju oziroma zagotavljanju splošne varnosti naših državljanov. Konkretno z vidika ukrepov oziroma odločitev v bodoče smo že z vrhom Policije opredelili nujne potrebe in obseg sredstev, ki jih bomo potem argumentirano uveljavljali v procesu oblikovanja proračuna za leto 2015. To so dejansko v tej fazi še osnovni preračuni, dokončni izračuni še niso narejeni, tudi glede na to, da so pogajanja glede stroškov dela v teku. Nezadostna sredstva za leto 2015 oziroma njihovo zmanjševanje v letu 2015 bi namreč lahko povzročilo zmanjšanje učinkovitosti policije, daljšalo reakcijski čas, zmanjšalo preiskovanost, kar bi v skrajni fazi potem lahko kompromitiralo visoko stopnjo varnosti, kot jo trenutno uživamo v naši državi, kar je posledica zelo uspešnega dela policistov in policistk. Naj na koncu dodam, da bomo z ustreznim usmerjanjem, vodenjem in organizacijo dela še vedno skrbeli tudi za racionalno in učinkovito delovanje policije. Prepričani smo, da bomo tudi pri tem uspešni. Pri tem pa tudi verjamem v močno podpro, saj namreč je zagotavljanje varnosti vseh prebivalcev v Republiki Sloveniji ena od ključnih prioritet tako Republike Slovenije kot tudi Vlade in nenazadnje tudi parlamenta. Hvala.
Hvala. Zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Spoštovana ministrica, hvala za vaše poročilo, ampak ne morem reči, da je bil to odgovor, ker ste bolj povzemali moje besede. Zato z vašim odgovorom, kot takšnim pač ne morem biti zadovoljna. Zagotovo z njim tudi niso zadovoljni policisti, še manj pa državljanke in državljani, kajti kot ste povzeli po mojem vprašanju, gre za varnost vseh državljank in državljanov. Dejstvo je, da zaradi nevzdržnih razmer policisti že sedaj zapuščajo Policijo, rebalans pa dodatno kritično posega na to področje in bojim se, da se ta zgodba ne bo končala tako dobro, kot ste morda vi optimistično navedli. Dejstvo je tudi, da ne morem sprejeti argumente, da je bilo nekaj podedovanega [[…]]Absolutno se lahko strinjam, vendar pa danes ste ministrica vi in vaša naloga je, da stanje spremenite. Pred svojim imenovanjem na položaj ministrice ste izjavili, da boste enako goreče, kot ste se goreče zavzemali za mariborske vstajnike, zaradi katerih je mimogrede tekla tudi kri policistov, naredili tudi za policijo. Vendar jaz vašega glasu ne slišim oziroma ni slišan, tako meni tudi slovenska policija. Zato vas sprašujem: Ali vaš koncept ministrovanja sploh še zagotavlja varno državo? Kajti osebno tudi na podlagi vaših odgovorov se bojim, da temu ni tako.
Gospa ministrica, izvolite.
Tukaj bi na prvem mestu dodala to, da ima Policija kot proračunski uporabnik z rebalansom proračuna glede na sprejeti proračun 2014 dodatno odobrene pravice porabe v višini 11,8 milijona evra, od tega na integralnih postavkah 8 milijonov evrov, na plače milijonov evrov in 5,2 na materialne stroške ter 1,7 na investicije. Tako da z rebalansom 2014 smo dejansko nastavili pogoje za to, da bo vsaj do konca tega leta operativno delovanje policije nemoteno. To je v temu kontekstu. Glede na časovno stisko nekaj strukturnih ukrepov v temu trenutku nismo mogli predlagati, niti jih ni možno sprejeti. Kar se pa tiče za leto 2015; znano je, da izhodišča za rebalans še niso definirana za leto 2015. Ocena ministrstva pa je, da sredstva v sprejetem proračunu za leto 2015 ne bodo zadostovala za operativno delo policije in jih bo treba ob pogajanjih za proračun 2015 dodatno zagotoviti. Če še enkrat ponovim, temeljno izhodišče je, v prvi fazi, da se ustavi nazadovanje policije. Nazadovanje policije. Kot rečeno, tudi socialno ekonomske razmere policistov, ki tudi spadajo v ta kontekst, so zelo slabe. Tega se jaz zelo zavedam. In to je ena od mojih ključnih prioritet. Nujno je, da ne pride do poseganja v operativno delo policije. Če bodo stvar v letu 2015 se razvijale tako, kot menim, da je prav in za kar se tudi zelo trudimo znotraj ministrstva, sicer pogajanja so še odprta, v ta del se ne bi spuščala, ker mislim, da je to že prejudiciranje v določenim segmentu, ampak če bodo stvari tekle v pravi smeri, bomo tudi v letih 2016 in 2017 lahko govorili o tem, da bo dejansko prihajalo do napredka na področju policije in se bodo tudi izboljšale razmere policistov in tudi pogoji za delo policije bodo lažji. To so ne nazadnje le premiki, ki rabijo določen čas. Hvala.
Hvala. Izvolite.
Hvala lepa. Glede na to, da se na nek način tudi z menoj strinjate, da je problematika res pereča, predsedujoča prosim, ker govorimo o tako izjemno pomembnem področju, da to vprašanje sprožimo tudi v obliki razprave v Državnem zboru. Še toliko bolj zato, ker je bila seja matičnega odbora oziroma razprava o tem brezkompromisno prekinjena, ponovno sklicana seja odpovedana. Nenazadnje se tudi tukaj odpira vprašanje o smiselnosti sej matičnih teles, če koalicija z argumentom moči ne dopušča razprave poslancem in predvsem tistim, ki se jih tematika dotika. Zato prosim, da se ta moja zahteva postavi kot vprašanje, mislim da v sredo. Hvala lepa.
Hvala. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 19. novembra, v okviru glasovanj. Gospa Margareta Guček Zakošek bo postavila vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Hvala, spoštovana predsedujoča. Spoštovani kolegice in kolegi, spoštovani ministrice in ministri! Spoštovana gospa ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen, danes smo se že velikokrat dotaknili poplav, splošne ogroženosti Slovenije. Ob teh zadnjih poplavah pa sem vesela, da ste zavzeli stališče, da boste izdelali akcijski plan, da boste namenili dodatna sredstva tudi sanaciji vodotokov, ki so v bistvu bili oškodovani ravno zaradi tega, ker so bila v preteklosti tudi s sklepi tega Državnega zbora sredstva za tekoče urejanje vodotokov okrnjena, kar je velika težava. Tukaj apeliram na ministrstvo, da to zadevo čim prej reši. Sama bi se dotaknila tudi tega, kar je ugotovilo Računsko sodišče v zvezi s pripravo OP ROPI. Skratka, ni bilo izdelanih strokovnih podlag za te stvari in od tod verjetno tudi osnova za moje vprašanje, to je konkreten projekt zagotavljanja poplavne varnosti na porečju Savinje. Ta projekt se je v okviru finančne perspektive začel izvajati šele leta 2012. Sedaj je projekt v veliki časovni stiski. Kolikor mi je znano, je počrpanih šele 12 milijonov evrov od 45, čeprav so izvedena dela že na nivoju 35 ali celo več milijonov evrov. Še večja težava pa je, da dva suha zadrževalnika, ki sta nenazadnje ključna, Medlog in Arclin sploh še nimata odkupljenih zemljišč niti ne potrjenih situacij. In če se ta projekt ne izvede do konca, potem skratka s tem projektom ni smo naredili nič, saj bodo ogroženi ti prebivalci. Zato me zanima: Kako spremljate zastoje oziroma napredke na tem projektu? Kakšne so težave? Kakšne rešitve v tem trenutku že poznate oziroma kdaj bodo te rešitve znane? Kako bo ukrepalo ministrstvo, da bo projekt dokončan do julija 2015? Mimogrede, to je že podaljšan rok za izvedbo projekta in da bomo lahko počrpali seveda vseh 85 % sredstev od vseh 45 milijonov. Hvala za vaš odgovor.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala. Spoštovana mag. Margareta Guček Zakošek, projekt zagotovitve poplavne varnosti na področju Savinje, in sicer lokalni ukrepi, ima sklenjeno pogodbo z izvajalcem gradnje z rokom zaključka del, kot ste že sami rekli, konec avgusta 2015. Na MUP strokovne službe tedensko spremljajo fizični napredek del na vseh objektih kakor tudi napredek pri pridobivanju zemljišč, projektiranju ter pri odobritvi upravnih dovoljenj in pisno opozarjajo izvajalce k pospešitvi aktivnosti. Spremljanje projekta se izvaja na operativnih sestankih na gradbiščih kakor tudi na koordinacijskih sestankih deležnikov projekta. Nastale težave se rešujejo s pisnimi usmeritvami inženirja in naročnika izvajalcu za nadaljnje delo. Rešitve, ki omogočajo dokončanje projekta, so bile definirane ob sklenitvi pogodbe aprila 2012. Interes izvajalcev, interes lokalnih skupnosti pa večkrat ni enak interesom naročnika in definicijam projekta, zato neprestano prihaja in bo prihajalo do predlogov sprememb rešitev, kar pa povzroča zamude in podražitve. Naročnik ne želi odstopati od pogodbe oziroma dopušča zgolj najnujnejša odstopanja, da bi zmanjšal zamude in podražitve na minimum. Naročnik aktivno obvladuje spremembe in ima zavarovano dobro in pravočasno izvedbo del s finančnimi sredstvi 3,5 milijone in z bančno garancijo 4 milijone 300 evrov. Glede vaših konkretnih vprašanj pa odgovarja, da aktivno sodeluje pri zagotavljanju ustreznejšega pozicioniranja nemotenega izvajanja projekta v finančnem smislu in tudi pri tistem delu, ko je treba pridobivati zemljišča za izgradnjo zadrževalnikov. Ključni roki za izvedbo projekta so vezani na ti dve vsebini. V zadevi mnenja Računskega sodišča bomo v odzivnem poročilu prav gotovo že morali zapisati rešitev, res pa je, da se močno povezujemo, sodelujemo. Ampak jaz mislim, da ko bo ministrica [[nerazumljivo]]bo mogoče lažje. Torej, MOP sodeluje z Ministrstvom za finance in s Službo Vlade za regionalni razvoj oziroma za črpanje kohezijskih sredstev, kajti tako, kot ste sami zaključili, se z vami strinjam, to investicijo je treba zaključiti, pa če povem malo po svoje, na takšen ali drugačen način. Hvala.
Hvala. Gospod Marijan Pojbič bo postavil vprašanje ministru za finance v funkciji ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo dr. Dušanu Mramorju. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! Gospodarska situacija v Sloveniji je zelo slaba, brezposelnost je velika, na vidiku ni prepoznavnih ukrepov, ki bi lahko izboljšali stanje na tem področju, so pa dodatne obremenitve, ki bodo po prepričanju gospodarstvenikov še dodatno poslabšali pogoje poslovanja. V ospredje se več kot očitno postavlja predvsem strankarske interese in ne interesov celotne države. To se odraža na vseh gospodarskih in ekonomskih kazalcih. Zgolj za primer naj navedem, da je Slovenija na lestvici Svetovne banke o pogojih poslovanja samo letos nazadovala za pet mest; nazadujemo pri odpravljanju nesolventnosti, pri plačevanju davkov, pri pridobivanju posojil, daleč najslabša pa je učinkovitost sodstva pri reševanju sporov. V skupnem merilu se je naša država uvrstila neposredno za Romunijo, Savdsko Arabijo in Katarjem. Tako imamo na eni strani zelo slabe pogoje za razvoj gospodarstva in na drugi strani vlada Mira Cerarja po napovedih ukrepov, ki jih namerava sprejeti, med drugim davek na finančne in zavarovalne storitve, dodatno obremenjuje gospodarstvo. Zato je normalno in upravičeno, da tudi Obrtno-podjetniška zbornica Slovenije nasprotuje dodatnim obremenitvam gospodarstva, ki so predvidene v predlogu varčevalnih ukrepov Vlade, saj se zaveda, da bodo takšni ukrepi dodatno poslabšali položaj slovenskega gospodarstva, ki je zaradi visokih obremenitev in slabega poslovnega okolja vsako leto manj konkurenčno. Večina v tej državi ve, razen seveda Vlade Republike Slovenije, ki očitno nadaljuje z nepremišljenimi ukrepi in tako dodatno obremenjuje gospodarstvo, da izhod iz sedanje slabe gospodarske situacije temelji izključno na gospodarski rasti in ustvarjanju novih delovnih mest z visoko dodano vrednostjo. Prav tako se večina državljank in državljanov in seveda tudi velika večina gospodarstvenikov zaveda in zavedamo, kako nujni so ukrepi za izboljšanje pogojev delovanja gospodarstva v naši državi in da je to edina pot k izboljšanju kondicije gospodarstva, prav tako je to podlaga za dvig konkurenčnosti gospodarstva, tujih naložb v slovensko gospodarstvo in seveda najpomembnejši pogoj za blaginjo vseh in vsakogar v naši državi. Tukaj bi seveda še posebej izpostavil izjemno problematično situacijo na Štajerskem. Vsi tisti, ki prihajamo iz Štajerske vemo, kakšna situacija je v Mariboru in okolju. Mislim, da če ne bo vlada v nekem časovnem obdobju sprejela nekih pozitivnih ukrepov za razvoj gospodarstva, je vprašanje, kaj bomo Štajerci v nekem doglednem času sploh še delali. Zato sprašujem: Kateri od ukrepov bodo pozitivno vplivali na pogoj poslovanja slovenskega gospodarstva? In pa drugo vprašanje: Kaj bo ministrstvo storilo, da se stanje na tem področju izboljša? Kdaj lahko pričakujemo ustrezne ukrepe? To se mi zdi izjemno pomembno – kdaj končno lahko pričakujemo ustrezne ukrepe. Hvala lepa.
Hvala. Dr. Franc Trček bo prav tako postavil vprašanje ministru za finance v funkciji ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo dr. Dušanu Mramorju.
Hvala za besedo. Spoštovani! Ta Državni zbor se je septembra in oktobra ukvarjal predvsem sam s seboj in z reševanjem usode trenutno odsotnega gospoda. Formalno smo se šele v začetku novembra začeli ukvarjati z zadevami, s katerimi bi se morali že sredi avgusta. Pred nami sta dva proračuna. Če pogledamo proračun za letošnje leto, ki ga jaz imenujem "vaja v slogu proračuna za naslednje leto", ki bo bolj korenito rezal. Kaj vidimo, kje se reže? Če po domače povem, bom kar prebral z lista, da bom krajši, lahko bi šel detajlno. Reže se na regionalnem razvoju, na razvoju turizma, na razvoju podjetništva, na razvoju podeželja, promociji kmetijstva, razvoju infrastrukture, kreiranju delovnih mest, vzgoji, izobraževanju, pri denarnih nadomestilih za brezposelne, pri družinskih prejemkih in starševskih nadomestilih, tu celo piše v pisni obrazložitvi dokumenta "zaradi tega, ker je situacija boljša in je manj upravičencev" – kolega Pojbič je povedal, kako je s tem na Štajerskem –, pri družinskih prejemkih, starševskih nadomestilih, pri zdravstvenem varstvu, raziskovalni dejavnosti, prehrani šolajočih se. Kolegica Anja Bah Žibert je zelo dobro povedala, kako je s stanjem na področju policije, mogoče se komu zdi to neko retorično dramatiziranje, kar seveda ni res, o čem smo več govorili na seji. Ob nastopu mandata je predsednik Vlade povedal, da se zaveda, kako bo morala vlada neke gasilske ukrepe izvajati, ampak kako je tudi potreben nek "razvojni razmislek". Sam bi dodal "nov razvojni model". Jaz se opravičuje, čeprav se 20 let profesionalno s tem ukvarjam, ga jaz v tem rebalansu in tudi v pristopu rebalansa za naslednje leto ne vidim. Ne vidim ne razvoja, ne razmisleka. Zato odsotnega ministra sprašujem: Kje je v letošnjem rebalansu razvojni razmislek? Kje je razvojni razmislek in novi razvojni model rebalansov za naslednje leto? Vztrajal bom seveda izhajajoč iz 247. člena na ustnem odgovoru ne le meni, ampak tudi ljudstvu na naslednji seji. Kolikor vem, je minister danes v Avstriji, sam grem jutri z malo delegacijo Državnega zbora na srednjeevropsko pobudo, dvodnevno, kjer me bodo o tem spraševali. Jaz lahko povem neko svoje mnenje, ampak očitno zaenkrat vlada še tega mnenja nima, bi bilo pa nujno. Hvala.
Hvala. Vaše vprašanje se bo uvrstilo na naslednjo sejo Državnega zbora. Gospod Primož Hainz bo postavil vprašanje ministru za finance, dr. Dušanu Mramorju ter ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, spoštovani kolegi, ministrice in ministra, spoštovani gospod Koprivnikar, kot resorni minister! Jaz sam sem seveda prepričan, da je dolgoročno prodaja domače srebrnine v paketu nekaj, kar ni modro dejanje, če lahko rečem z blagim izrazom. To seveda nedvomno velja tudi za prodajo Telekoma, d. o. o. Ampak vendar, ker nisem ekonomist, pa da ne bi na tej točki razpredal, imam en drug problem. Namreč podatkovno omrežje državnih organov, ki omogoča prenos podatkov med državnimi organi, upravnimi enotami in nosilci javnih pooblasti, ki zagotavlja tudi elektronsko pošto, internet, dostop do registrov, je HKOM. Trenutno je večina infrastrukture, na kateri deluje omrežje HKOM, v lasti in upravljanju Telekoma, saj se je država zaradi racionalizacije postopoma odpovedovala nadgrajevanju svojega lastnega omrežja in se je strinjala z najemanjem infrastrukture, ki jo profesionalno zagotavlja Telekom. Le-ta ima namreč tako zelo razvejano infrastrukturo, da omogoča v primeru morebitnih težav pri enem od vodov vzpostavitev povezav preko drugih vodov. Prenos infrastrukture v privatne roke bi pomenil prenos osnovne hrbtenice države, državne uprave in s tem nedopustno varnostno tveganje tako z vidika zagotavljanja delovanja celotnega sistema kot tudi z vidika obvladovanja vsebine podatkov. To je pomembno še posebej z vedno večjega poudarjanja potreb po podpori delovanja javne uprave z informacijskimi rešitvami, ki zagotavljajo ne le hitro, temveč vedno bolj tudi edino zagotavljanje storitev. Zanima me: Kako bo delovala javna uprava v primeru prodaje Telekoma v privatne roke? Ali obstaja možnost in kakšna je, da takšna prodaja pomeni, da se Republika Slovenija odpoveduje komunikacijski neodvisnosti? Ali na ta način prodaja vključuje varnostne komponente z vidika tujega nadzora nad komunikacijo naše države? Hvala lepa za odgovore.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala, predsedujoča, spoštovani poslanci! Hvala poslanec za vprašanje. Samo nekaj podatkov uvodoma. V omrežju HKOM je po podatkih iz konca leta 2013 v upravljanju tisoč 580 povezav, od tega je tisoč 270 povezav najetih, ostale so v lasti Republike Slovenije, od teh najetih pa jih je približno 90 % pri Telekomu, ostalo so pa pri drugih ponudnikih, ki jih na javnih razpisih izbiramo na trgu za potrebe HKOM. Varnost podatkov se zagotavlja v odvisnosti od varnostne klasifikacije podatkov, v osnovi pa so organi državne uprave povezani v HKOM preko namenskih povezav, ki jih uporabljajo samo oni kot državni organi na določeni lokaciji z zaščitnimi tehnologijami. Dodatno je promet na vsaki povezavi šifriran s posebnim kodirnim sistemom, z VPN protokolom in trenutno uporabljamo 256-bitni šifrirni algoritem, šifrirni ključi pa se periodično menjajo, to pomeni, da se menjajo večkrat na dan na vsaki povezavi na osnovi digitalnega potrdila. To se pravi, da že s samo namembnostjo povezave, ki je za točno določen namen in z dodatnim šifriranjem, zagotavljamo tisto varnost podatkov, ki smo jo tudi dolžni zagotavljati. Za podatke, ki jih pa državni organi klasificirajo z višjo stopnjo tajnosti, pa so vpeljani še dodatni mehanizmi, še dodatna kodiranja, ta pa so v pristojnosti Urada za varovanje tajnih podatkov. Zaradi varčevanja, tu pa občine in drugi nosilci javnih pooblasti, ki delujejo izven ožje državne uprave, uporabljajo tudi internetne dostope do HKOM, ki jih zagotavljajo sami, vendar tudi v tem primeru uporabljajo sisteme kriptiranja in šifriranja in tako zagotavljajo tajnost svojih podatkov. Mi zato ugotavljamo, da z vidika delovanja državnega komunikacijskega omrežja HKOM sama eventualna prodaja Telekoma ne bo imela praktično nikakršnega vpliva. Ministrstvo za javno upravo skladno z Zakonom o državni upravi je pristojno za zagotavljanje delovanja centralnega informacijsko-komunikacijskega sistema in uporablja linije, ki jih izbira na javnih razpisih od različnih ponudnikov. Res je, da je večina linij ta trenutek v uporabi od Telekoma, ampak tudi pri zadnjih razpisih ugotavljamo, da zaradi tega nimamo niti boljših cenovnih pogojev niti boljših tehničnih standardov, zato vedno večji delež prevzemajo tudi drugi ponudniki teh namenskih linij. Lastništvo države v odnosu do Telekoma in storitev, ki jih uporabljamo mi, v Telekomu dejansko ni imelo trenutno nikakršnega vpliva. Mogoče je v tem primeru pomembno tudi, da poudarimo to, da smo že zagnali projekt tako imenovanega državnega računalniškega oblaka, ki bo zagotavljal centralno informacijsko infrastrukturo, in seveda je en najpomembnejših delov te infrastrukture prav zagotavljanje varnih linij. S tem novim projektom pa vpeljujemo še dodatni nivo varnosti, kar pomeni, da bo poleg usmerjevalnikov na obeh straneh linij še dodatno kriptirni sistem na obeh straneh linij, in to bo varnost še povečevalo. Težko bi pa rekel, da z morebitno prodajo Telekoma izgubljamo komunikacijsko neodvisnost, saj je ta odvisna predvsem od razvoja infrastrukture, to se pravi, mi si želimo čim bolj razvito infrastrukturo, ki je dana na razpolago. Komponente varnosti, ki jih uporabljamo na linijah, ne glede na to, kdo je lastnik te linije, pa so tiste ključne komponente, ki omogočajo našo komunikacijsko in podatkovno varnost. Torej, podatkovno varnost gradimo na kriptirnih sistemih, na zaščitah, na uporabi namenskih linij in to ni del neke splošne pogodbe s Telekomom, ampak je del zahtev, ki jih vsakič določamo, ko razpišemo razpise za najeme linij, ki jih potrebujemo za potrebe HKOM. Upam, da sem se tem dovolj jasno odgovoril na vaše vprašanje, povzemam samo: bistvo varnosti podatkov je v kriptirnih sistemih, s katerimi pa razpolagamo absolutno sami in sami določamo, kakšne kriptirne sisteme bomo uporabljali za naše podatke, in do teh kriptirnih sistemov upravljavec ali lastnik linij nima nobenega dostopa.
Hvala za odgovor. Gospa Nada Brinovšek bo postavila vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu ter ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. 10. novembra je v Velenju potekala delovna seja, in sicer na temo tretja razvojna os, severni del. Na tem delovnem sestanku so sodelovali vsi župani iz naše regije, predsednik Obrtno-podjetniške zbornice Slovenije, predsednica Gospodarske zbornice za politiko in zakonodajo, predstavnik iniciative za tretjo razvojno os in pa tudi vse tri predstavnice oziroma poslanke Državnega zbora. Moram poudariti, da sta bila v prvi vrsti vabljena tudi minister za infrastrukturo in ministrica za okolje in prostor, ki se tega sestanka žal nista udeležila, prisotni so pa bili predstavniki s strani teh ministrstev. Na tem sestanku je potekel razgovor o problematiki umeščanja trase v prostor, ki se vleče že kar celih dvanajst let. Tukaj gre za umeščanje v prostor ene izmed treh možnih variant, za katero so že bile izdelane strokovne podlage, in sicer za cestni odsek Šentrupert, cestni odsek Podlog v Šempetru in cestni odsek Arja vas. Ta del trase bi namreč z izgradnjo med seboj povezal sedaj šibko povezavo med severovzhodnim delom Koroške, Zgornje Savinjske doline in tudi Šaleške doline z ostalim delom Slovenije, kar pa je najbolj pomembno, pa bi bila ta trasa izrednega pomena za gospodarstvo v tej dolini. No, na tem sestanku so bile predstavljene tudi vse prednosti in slabosti umestitve možnih treh variant v prostor, s poudarkom na težavah v zvezi s pridobitvijo ustreznih soglasij in v zvezi s sodelovanjem z ministrstvi. Zaznati pa je bilo na tem sestanku tudi kar precej neusklajenosti med predstavniki ministrstev, ki so bili na tem sestanku. Glede na to, da pri umeščanju v prostor te trase sodelujeta predvsem Ministrstvo za kmetijstvo in Ministrstvo za okolje in prostor, sprašujem oba ministra: Kdaj in katera trasa tretje razvojne osi, severni del, bo umeščena v prostor? Tu bi rada opozorila na besede, ki jih je izrekel gospod bivši minister Omerzel ob obisku v Velenju, da stroka smatra, da je edina najbolj smotrna trasa cestni odsek Šentrupert. Če je mogoče, bi prosila tudi za dinamiko samega izvajanja umeščanja teh tras v prostor. Pa če mi še lahko poveste: S katerimi pristojnimi osebami na ministrstvu bi lahko sodelovali predstavniki lokalne skupnosti [[izklop mikrofona]]
Hvala. Na vprašanje bo odgovorila gospa ministrica, izvolite.
Hvala. Spoštovana poslanka, gospa Nada Brinovšek, za začetek bi rada povedala, da je na tem sestanku sodelovala državna sekretarka Lidija Stebernak, ki pokriva ta del ministrstva, ki je zajet tudi v pripravo državnih prostorskih načrtov – torej prostor. Na ministrstvu se odgovornosti pri izvajanju in pripravi državnih prostorskih načrtov zavedamo, zato je zagotovitev njene udeležbe bila prioriteta. Za tretjo razvojno os so v pripravi državni prostorski načrti razdeljeni na štiri odseke. Govorila bi kar o tretji razvojni osi, številne to tudi zanima; in sicer gre za odsek od avtoceste do Velenja, kjer priprava državnega prostorskega načrta poteka. Potem je še odsek od Velenja do Slovenj Gradca, kjer je bila sprejeta uredba o pripravi državnega prostorskega načrta, in sicer leta 2013. Potem imamo pa še odsek od Slovenj Gradca do Dravograda in odsek od Otiškega Vrha do Holmca, priprava državnega prostorskega načrta pa stoji na podlagi sklepa vlade iz oktobra 2012. Ob upoštevanju skladnega regionalnega razvoja in policentričnega urbanega sistema, katerega nosilec je 15 mest in somestij nacionalnega pomena, v skladu s strategijo prostorskega razvoja Slovenije, severni del tretje razvojne osi povezuje 2 središči nacionalnega pomena, to sta Velenje in somestje Slovenj Gradec-Dravograd-Ravne na Koroškem. Slednje je edino od 15 središč nacionalnega pomena, ki je od najbližjega avtocestnega priključka oddaljeno več kot pol ure vožnje. Posledično pa je od najbližjega avtocestnega priključka tako oddaljeno celotno območje Koroške. Torej, Ministrstvo za okolje in prostor samo vodi postopke državnega prostorskega načrtovanja. Rekla bi, je v svojem delu relativno omejeno. Res je, da se v zaključku sprejetja potem odloči za eno od tras, vendar pripombe, ki so dane tekom postopka, tekom sprejemanja državnega prostorskega načrta, na našem ministrstvu ne moremo spreminjati. Pravzaprav jih moramo upoštevati. Seveda pa je pristojnost za realizacijo državne prometne infrastrukture na strani Ministrstva za infrastrukturo, zato o mogoči realizaciji kot ministrica za okolje in prostor ne morem govoriti. Rada bi povedala še to, da je obveznost našega ministrstva, vsake pol leta poročati Vladi o teh postopkih in naslednje poročilo bo pripravljeno v decembru 2014. Toliko z moje strani.
Hvala. Minister Židan, izvolite.
Hvala predsedujoča, spoštovane poslanke in poslanci, gospa poslanka! Čeprav Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano ni tisto, ki nosi postopek, smo pa eden od soglasodajalcev, moram tudi osebno povedati, da tudi sam vem, da potrebuje ne samo Velenje, ampak tudi Koroška boljšo cestno povezavo in da je to cokla v razvoju. Zdaj, kar se našega ministrstva tiče, zadnje mnenje smo podali, kolikor vidim, 8. 6. 2012. Poznano vam je, da je Vlada nekajkrat spreminjala stališče: marca 2011 je sprejela stališče, da se gre samo v rekonstrukcijo obstoječe ceste, potem maja 2013, da se gre kljub vsemu v umeščanje, takrat so določili varianto F3 B, ki so potem dograjevali, pa optimirali. Moram reči, da je naše ministrstvo tukaj sodelovalo, tako da s stališča Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, moram reči, da tukaj smo bili ves čas aktivno prisotni in da verjamem, da gredo stvari naprej, tako kot je bilo s sklepom Vlade tudi dogovorjeno. Hvala.
Hvala. Zahtevate dopolnitev? Izvolite.
Hvala. Hvala tudi za oba odgovora. Ampak s problematiko smo že bili tudi seznanjeni sami, žal tudi nisem dobila odgovora, kdaj; ali je to čez 3 mesece, čez 6 mesecev ali kdaj se bo ta trasa umestila v prostor. Nisem dobila odgovorov glede samega sodelovanja s pristojnimi na ministrstvu in tudi neke dinamike. Pričakovala sem bolj natančne odgovore – če jih še lahko kaj dopolnite, prosim. Tu bi pa rada poudarila, da je treba čim prej pristopiti k umeščanju te tretje razvojne osi v prostor. Kot sem tudi že prej v uvodu dejala, da je naše gospodarstvo v Savinjsko-šaleški dolini zelo zelo odvisno od te prometne povezave. Hvala.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Sicer ne vem, če je bilo to vse naslovljeno na Ministrstvo za okolje in prostor. Že prej sem povedala, pri nas, na našem ministrstvu je državna sekretarka, na njo se naj obračajo tudi župani, je gospa Lidija Stebernak.
Hvala. Minister Židan.
Hvala. Ministrstvo za kmetijstvo sodeluje preko Direktorata za kmetijstvo, to so seveda manj pomembne institucije, Direktorat za kmetijstvo je tisti, ki odloča o posegih oziroma v skladu s pristojnostmi daje mnenja s področja varovanja kmetijskih zemljišč. Ta direktorat to tudi počne in kolikor mi je znano, mi tedensko spremljamo, kaj ta direktorat počne, včasih so bili zaostanki silno dolgi, sedaj zaostanki so mogoče 30, 40 dni; torej, vse te stvari, na kar so včasih čakali tudi mesece, na kakšno stvar tudi leta, sedaj delamo skoraj v realnem času, poročanje je pa tedensko. Hvala.
Hvala. Gospa Jelka Godec bo postavila vprašanje ministru za finance v funkciji ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo dr. Dušanu Mramorju. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Lep pozdrav vsem. Moje vprašanje se nanaša na izvajanje operativnega programa IPA Slovenija-Hrvaška 2007–2013. Gre namreč za instrument predpristopne pomoči, kratica IPA, in to je finančni instrument, namenjen predpristopni pomoči državam kandidatkam oziroma potencialnim kandidatkam, tako da se tega čezmejnega projekta oziroma razpisa poslužujejo predvsem na območju, ki mejijo na Hrvaško, Avstrijo in Italijo. Do zdaj so bili objavljeni trije razpisi iz tega operativnega programa Slovenija-Hrvaška, in sicer dva še pod okriljem Službe Vlade Republike Slovenije za lokalno samoupravo in regionalni razvoj in zadnji pod Ministrstvom za gospodarstvo in tehnološki razvoj. Moje vprašanje se nanaša na drugi javni razpis operativnega programa. Ta drugi javni razpis je bil objavljen v letu 2010, to je v aprilu 2010, začel se je izvajati 2011 in zadnji projekti so bili končani v aprilu 2013. Ves čas izvajanja projektov, to je dvoletno izvajanje od 2011 do 2013, je pri kontrolah vmesnih poročil prihajalo do nenehnih zamud s strani Ministrstva za gospodarstvo in tehnološki razvoj. Tako je, recimo, prvi zahtevek vseh upravičencev bil izplačan oziroma pregledan šele po letu dni. No, danes, do današnjega dne, to je pa 31 mesecev po zaključku projekta in 9 mesecih po zadnjem oddanem skupnem poročilu vodilnih partnerjev, izvajalci še do danes niso prejeli niti obvestila o tem, ali je njihovo zaključno poročilo odobreno in ali se zahtevajo dopolnitve. Tako izvajalci že 31 mesecev po zaključenem projektu čakajo na izplačila, ta izplačila so za določene projekte nekje od 50 do 100 tisoč, v skupni vrednosti vseh je pa malo več kot 10 milijonov. Takšen način dela Ministrstva za gospodarstvo in tehnološki razvoj meče slabo luč na izmenjavo, torej na delo projektov Slovenija-Hrvaška, na to opozarjajo že hrvaški partnerji nekaj časa in tudi grozijo z neke vrstami tožbami našemu ministrstvu, potem pomeni tudi slabo črpanje evropskih sredstev, pri tem moramo vzeti v obzir, da so izvajalci in projektni partnerji, predvsem hrvaški, jemali tudi kratkoročne kredite za izvajanje projektov in to pomeni tudi likvidne težave izvajalcev. Tako Ministrstvo za gospodarstvo in tehnološki razvoj sprašujem: Kdaj bodo pregledana zadnja skupna vmesna poročila drugega javnega razpisa Slovenija-Hrvaška 2007-2013? Kdaj bo prišlo do izplačil IPA sredstev, torej evropskih sredstev, na tem program? Kaj bo naredilo samo ministrstvo, da do takšnih zaostankov ne bo več prihajalo? Prosim pa za pisni odgovor. Najlepša hvala.
Hvala. Dr. Dragan Matič bo postavil vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani! 22. oktobra 2014 je prišlo v Ljubljani do poplav na območju Viča, Vrhovcev in Rožne doline. Poplavljeno je bilo okoli 2 tisoč 300 objektov. To jutro je Agencija RS za okolje ob 6.30 izdala hidrološko opozorilo, da je na območju Ljubljane možno zgolj manjše razlivanje, kar je razvidno iz karte, kjer je to območje obarvano z rumeno. Vendar je bilo prav v tem času območje Rožne doline in Vrhovcev že močno poplavljeno. V hiše je vdirala voda, avtomobili na ulicah so bili zaliti, nastopila je velika materialna škoda. Šele ob 6.55 je Uprava za zaščito in reševanje izdala opozorilo, da vodotoki na tem območju poplavljajo. Ni jasno, zakaj tega dne ob 6.30 ni bilo rdečega alarma. Ker ni bilo pravočasnega alarmiranja, ni prišlo do obveščanja z zvočnimi signali, ko bi sirene tulile, pa bi bilo to zelo dobro, saj se je vse skupaj dogajalo, ko je večina ljudi še spala oziroma je bila nepripravljena na tak dogodek. Prav tako se ni odzvala Civilna zaščita, obveščanje prebivalstva preko službe gasilcev in policije ni steklo. Veliko premoženja bi prebivalci lahko sami rešili, ko bi vedeli za nevarnost. Iz kletnih in pritličnih prostorov bi odnesli vredne predmete v višja nadstropja ter prestavili avtomobile na višja področja. Pa se to ni zgodilo, prišlo je do ogromno škode, vsa sreča, da ni prišlo do človeških žrtev. Veliko tega bi bilo verjetno tudi prihranjenega, ko bi bili dostopni podatki z omenjenih postaj. Naknadno je bilo objavljeno, da je bil pretok 22. 10. ob 2. uri zjutraj skoraj 58 kubikov na sekundo, pa se nihče ni zganil, ob zadnjih poplavah pa je bil 5. novembra ob 14. uri razglašen rdeči alarm, že ko je bil pretok Gradaščice 1,5 kubičnega metra na sekundo. Zanima me: Ali boste ugotovili, kdo je odgovoren za nedelovanje pristojnih javnih služb 22. 10. 2014, predvsem glede obveščanja in alarmiranja,? Zlasti, zakaj ni bilo rdečega alarma? Nadalje me zanima: Ali bo Vlada vsem prizadetim prebivalcem namenila odškodnino, glede na to, da je njihovo premoženje bilo uničeno zaradi nedelovanja javnih služb, ki jih preko davkov plačujejo? Zanima me: Kdaj boste star in očitno pomanjkljiv vodomerni sistem posodobili? Ne nazadnje: Kdaj bo Vlada obudila v življenje Uredbo o državnem prostorskem načrtu za zagotavljanje poplavne varnosti jugozahodnega dela in Ljubljane in naselji v občini Dobrova-Polhov Gradec? Ali bodo projekti iz te uredbe uvrščeni na seznam prednostnih projektov, ki jih morate poslati Računskemu sodišču zaradi izboljšanja črpanja evropskih sredstev? Hvala za odgovore.
Besedo ima ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen.
Hvala predsedujoči, hvala tudi poslancu, dr. Draganu Matiću. Če začnem s prvim vprašanjem, lahko povem, da sistem opazovanja, obveščanja in alarmiranja določata med drugim Zakon o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami in Uredba o organizaciji in delovanju sistema opazovanja, obveščanja in alarmiranja. V okviru sistema opazovanja, obveščanja in alarmiranja je naloga Agencije Republike Slovenije za okolje opazovanje in obveščanje. To pomeni, da ta agencija ne razglaša, ne sproža ali izdaja alarmov, temveč le obvešča in opozarja na morebitno ogroženost pred naravnimi dogodki. Naloge sistema za javno alarmiranje so v pristojnosti državnega, regijskih in območnih centrov za obveščanje in alarmiranje, to je Uprava Republike Slovenije za zaščito in reševanje. Državna meteorološka in hidrološka služba Agencije sta pred tem, med in po tem dogodku delovali, opazovali in obveščali. Agencija Republike Slovenije je v tej poplavni situaciji z dne 22. 10. 2014 delovala kot tudi običajno, v skladu z internim navodilom o ravnanju ob izrednih okoljskih dogodkih. Dogodek je bil pravočasno napovedan, prva opozorila so bila izdana že več kot en dan pred dogodkom, opozorilo najvišje stopnje pa je bilo izdano 22. 10. ob 3.30 uri. Agencija je po ustaljenem protokolu o tem obveščala tudi strokovne službe in javnost in tudi še dodatno neposredno komunicirala z nekaterimi akterji na terenu, na primer z upravo za naravne nesreče, z Mestno občino Ljubljana. Zato ne bom ugotavljala, kdo je odgovoren za nedelo javnih služb, predvsem zaradi tega, ker smatram, da je Agencija svoje delo opravila. Lahko povem ali pa podam sporočilo, da način obveščanja preko medijev z rdečim oziroma oranžnim alarmom nima podlage v zakonodaji, gre le za približek tistega obveščanja, ki bi ljudem na območju, kjer je tak alarm razglašen, dal vedeti, da je treba pozorneje spremljati dogajanje v naravi. Centri za obveščanje oziroma centri za vodenje postopkov, to so regijski centri, 12 jih je, centri pri posameznih občinah pa morajo delovati v skladu z zakonodajo. Sistemi agencije za vodostaj – med tem dogodkom je res prišlo do težav z eno od vodomernih postaj zaradi izpada elektrike ob povišanju vodotokov. Lahko povem, da je z uporabo tega projekta BOBER, ki je bil danes že imenovan v tej dvorani, imenovan je bil takrat, ko se je reklo, da gre za izgradnjo pisarn za Arso, pa dejansko gre tudi za izgradnjo nekaj pisarn, ampak vrednost tega projekta je pri zgoščevanju mreže in izboljšanju te mreže, kajti med drugim se bodo prostorsko zgostile merilne postaje in bodo sporočale boljše hidrološke in tudi meteorološke podatke. Kar se tiče odškodnine – torej, če bodo prizadeti prebivalci deležni odškodnin – pa ugotovim, da država ni odškodninsko in dejansko odgovorna za posledice škode, ki jo povzroči naravna nesreča. Če bi ugotovili, da je treba v teh postopkih oziroma za škodo nekoga [[…]]bi rekla, da se prizadeti lahko poslužijo civilne tožbe. Namreč, sam zakon o odpravi posledic pa govori o drugih postopkih, ki jih verjetno že vsi poznate in jih tukaj ne bi ponavljala. Torej [[…]] [[znak za konec razprave]] sistem sem že povedala. To gre v sklopu projekta BOBER, glede izvedenih ukrepov pa lahko povem za navedene investicije, projekt javnega naročanja za izdelavo [[izklop mikrofona]]
Zahteva za dopolnitev odgovora dr. Dragan Matić, prosim.
Spoštovana gospa ministrica. Žal to, kar ste povedali, ne bo povsem držalo, kajti centri za alarmiranje skupaj s Civilno zaščito, gasilci in policijo začnejo ukrepati takrat, ko dobijo od Agencije Republike Slovenije za okolje in prostor opozorilo, da se kaj dogaja. Dne 22. 10. 2014 ob 6.30 – to je s spletnega mesta print, kakšno opozorilo je bilo izdano, pa vam ga lahko izročim, –,je območje Ljubljane obarvano z rumeno: manjša razlivanja. Ker je prišlo do takšne napačne ocene, posledično ni bilo alarmov, ker ni bilo alarmov, je voda tiho tekla, zalila pritlične in kletne prostore, poplavila avtomobile in povzročila veliko gmotno škodo. Sistem ni deloval, ta sistem pa je odvisen ravno od pravočasnega obveščanja službe, ki spada v pristojnost vašega ministrstva. To se pravi, da ta podatek ne bo držal. Prosim, še enkrat preverite. Tudi vse posledično v zvezi s tem je treba, po moje, ugotoviti, kaj je z vodomernimi mesti – ali delujejo ali ne. To je tudi napaka, ki ste jo priznali oziroma povedali, da ni delovalo. Imamo pet stopenj intervencijske vrednosti višine vodostajev od H1 do H5. V tem času, ko je prišlo do intervencij incidenta, je bila dosežena vrednost H5 in nihče ni ukrepal. Hvala.
Dopolnitev odgovora, ministrica za okolje in prostor, gospa Irena Majcen.
Hvala. Priznam, da midva verjetno danes v tej dvorani ne bova zaključila te razprave in če bo treba jo bom še dopolnila. Kot sem že povedala, da je Agencija Republike Slovenije prva opozorila izdala že več kot en dan pred dogodkom, opozorilo najvišje stopnje pa je bilo izdano 22. 10. ob 3. uri 30 zjutraj, ob 3.30. Ni to 15.30. Strinjam se, da je bil izpad elektrike in da med dogodkom samim je prišlo do težav z eno od vodomernih postaj zaradi izpada elektrike. Za ostalo pa predlagam, da se, če ne bo šlo drugače, pač srečamo tudi s predstavniki agencije in bo mogoče lažje najprej ustno, potem pa še pisno nekatere stvari obrazložiti. Prav gotovo pa se lahko na centru za obveščanje preveri, ali ta trditev, torej, če so na njihovo številko to opozorilo najvišje stopnje pridobili ob 3.30. Mislim, da to se pa da pridobiti. Hvala.
Naslednji sprašuje gospod Bojan Podkrajšek. Vprašanja zastavlja Ministrstvu za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Spoštovani predsedujoči, cenjena ministrica, ministrski zbor, kolegice in kolegi! Sam danes ne bom spraševal o poplavah, ki so povezane z vodami, ampak o poplavah, ki so povezane s težavami glede občinskih prostorskih načrtov. Te težave imajo številne občine po Sloveniji že vrsto let. Če je kje bil razvoj v preteklosti ali pa v sedanjosti, je prav gotovo na lokalnih ravneh oziroma v občinah širom Slovenije. Te občine se pa že vrsto let srečujejo s težavami glede OPN. Na tem področju je nenehno spreminjanje zakonodaje, pravilnikov in uredb, nedodelanost prostorske zakonodaje, predvsem pa največkrat prekoračitev izdaje mnenj, soglasij poročil. Naše državljanke, državljani, seveda občanke in občani posamičnih občin velikokrat ne razumejo, ko se v občinah tako dolgo sprejemajo ti OPN. Velikokrat se celo zgodi, da se zakonodaja križa med seboj, velikokrat se zgodi, da na ministrstvih včasih ne ve leva roka za desno, kaj dela. Zato me, spoštovana ministrica, zanima, to je tudi preteklost, tudi ni samo vaše ministrstvo vpleteno v to področje: Kaj vam je uspelo do sedaj na tem področju narediti? Kakšne so začrtane smernice za prihodnost na tem področju? Kajti, to je pomemben segment za razvoj lokalnih skupnosti, predvsem pa imam tu v mislih gospodarstvo. Hvala, spoštovana ministrica, za odgovor.
Besedo ima ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen.
Hvala. Spoštovani Bojan Podkrajšek! V odgovoru bi začela kar z vašim vprašanjem – dolgo sprejemanje OPN. Rekla bi tako, občine brez sprejetih občinskih podrobnih načrtov gradijo svoj razvoj na osnovi prostorskih planov, sprejetih v 80. letih prejšnjega stoletja. Ker sem sama delovala tudi na upravni enoti, si zato upam to tudi trditi. V teh prostorskih načrtih ali pa planih je uporabljeno tudi izrazoslovje, za katerega z današnjim sprejemanjem hitrega razvoja, gospodarskega razvoja, in če gremo tudi po letu 1991 samostojne poti, velikokrat v samem izrazoslovju ne najdemo enakosti ali pa ne znamo poiskati ustreznih izrazov, ki se danes uporabljajo. Zato sama na sprejemanje občinskih prostorskih načrtov gledam verjetno nekoliko drugače kot tisti, ki hočejo povedati, da je treba te postopke spremeniti. Namreč, več kot 100, približno 140 občin je takšnih, kjer je ta postopek – torej, v 104 občinah je občinski prostorski načrt že sprejet in gredo že v faze spreminjanja OPN, v 27 občinah je ta OPN v fazi predloga, kar pomeni, da bi ga lahko že sprejeli ali pa tik pred sprejemom, 12 občin še sploh ni začelo postopka. To pomeni, da so v tistih načrtih iz leta 1980 imeli zelo bogato možnost gradnje, ti načrti so obsegali mnogo več, kot je sploh možno zgraditi, je pa dejstvo, da je bilo takrat leta 1980 v Sloveniji – približno, je moja številka – 62 občin, danes jih je pa 213 in je seveda ta razkorak še večji kot v tistem mojem izvajanju. No, število občin, kjer pa je to sprejetje OPN v fazi osnutka, je pa 68. Res je, kot ste navedli, normativni ukrep, ki krovno ureja področje priprave občinskih prostorskih načrtov, je sicer relativno trajen in stabilen. Zakon o prostorskem načrtovanju, takrat je uzakonil OPN, je bil sprejet leta 2007. Od takrat pa se je v delu, ki ureja pripravo OPN, spremenil dvakrat, pri čemer so obakrat spremembe šle v smeri postopkovnih olajšav in večanja s tem povezane avtonomije občin. V leto 2007 oziroma 2008 datirajo vsi ključni, s tem področjem povezani podzakonski akti oziroma načrti, ki se od takrat pa niso spreminjali in dopolnjevali. Res pa je, da so se spreminjali sektorski predpisi, in sicer v letu 2008 je bila sprejeta tako imenovana poplavna uredba, v letu 2010 je bila sprejeta sprememba Zakona o kmetijskih zemljiščih in v letu 2013 je bila sprejeta sprememba uredbe o določitvi dodatnih območij Nature 2000. Ne glede na to, da smo na ministrstvu že pristopili k celoviti spremembi prostorske zakonodaje, katere namen je med drugim poenotenje normativnega okvirja na način, da bodo vsebinske in postopkovne zahteve glede priprave OPN urejene na enem mestu in brez nepotrebnih podvajanj in prekrivanj, pa je naše stališče, da morajo slovenske občine čim prej sprejeti OPN, saj je za to več razlogov. Omenila sem že, takrat je bilo 62 občin, danes jih je 213, prostorski plani so bili sprejeti v 80. letih prejšnjega stoletja, v starih planih niso povsod na ustrezen način upoštevane omejitve gradnje zaradi različnih naravnih dejavnikov – poplave, erozija –, vzpostavila se bo lahko na nek način enotna baza podatkov o namenski rabi zemljišča za celotno Slovenijo, s tem pa večja zanesljivost podatkov. Kaj več v nadaljevanju odgovora.
Zahteva za dopolnitev odgovora. Gospod Bojan Podkrajšek.
Spoštovana ministrica, hvala za vaš odgovor. Zavedam se, da ste vi na tem mestu dva meseca ali pa še mogoče kak dan več, da je to preteklo nedelo. Nekako vas razumem, delno razumem vaš odgovor, se pa bojim, da nas vse skupaj ne razumejo tisti ljudje, predvsem gospodarstveniki, ki bi želeli v teh lokalnih skupnostih graditi. Poznam primere, ko je podjetje že v lokalni skupnosti, pa bi rado dogradilo eno halo, še povečalo zaposlene, pa to ni mogoče. Še bolj žalostno pa je, ko se lokalne skupnosti trudijo, da bi privabile nove investitorje, v mislih imam gospodarstvo, pa seveda te stvari, ki so težava, jih razlagamo več let. Poznam primer iz občine, iz katere prihajam. Ko smo dve leti ameriškega investitorja vlekli za nos, je tretje leto pa odšel na Madžarsko. Iskreno bi želel, da se vi kot ministrica in vsi ministri, pod katere ta resor spada, predvsem pa vlada, potrudijo, da bi ta časovnica bila omejena vsaj na eno leto v dobrobit razvoja lokalnih skupnosti, gospodarstva, predvsem pa v dobrobit razvoja Slovenije. Hvala.
Dopolnitev odgovora ministrice za okolje in prostor, gospa Irena Majcen.
Hvala. S sprejetjem občinskih prostorskih načrtov se bo močno zmanjšala potreba po izvajanju celostne presoje vplivov na okolje, predvsem na postopkih na ravni OPPN. Tako imamo v pripravi rešitve in v ta namen in ob bok normativnim spremembam na ponovno vzpostavljenem Ministrstvu za okolje in prostor že potekajo organizacijske prilagoditve delovnih procesov, tako okoljskega kot prostorskega dela ministrstva, povezanih z vprašanji priprave državnih in občinskih prostorskih aktov. Podobne napore pa bomo izvedli tudi z drugimi ključnimi nosilci urejanja prostora, ki sicer ne sodijo v MOP. Napačno pa je razumevanje, po katerem je za zamude pri sprejemanju OPN kriv zgolj normativni okvir. Polovica slovenskih občin že ima sprejete OPN, to ponavljam predvsem zaradi tega, ne bo izgledalo, da je vse, kar se da rešiti, v okviru delovanja MOP. Veliko jih je v fazi predloga OPN, nekatere pa so izvedli in izvajajo že tudi spremembe in dopolnitve svojih OPN, zato pozivam vse občine, ki še nimajo sprejetih OPN, naj se tega čim prej lotijo v soglasju oziroma za izvajanje ne samo investicij gospodarstva, ne samo za izvajanje investicij svojih občanov, ampak tudi v smislu tega, da tako kot je od leta 1984 neka osnova dana, tako seveda mora biti tudi za nadaljnje postopke dano enotno merilo za vse občine. Hvala.
Postopkovno gospod Bojan Podkrajšek.
Ker sem mi zdi področje izjemno pomembno, prevečkrat poslušamo te težave, zato predlagam, da se odgovor ministrice uvrsti po Poslovniku Državnega zbora na naslednjo sejo. Hvala, gospod predsednik.
Da se opravi razprava potem ali ne? Na podlagi [[…]]
Seveda, na naslednji seji.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo, 19. novembra 2014 v okviru glasovanj. Zdaj sprašuje gospa Andreja Katič, in to ministrico za izobraževanje, znanost in šport dr. Stanislavo Setnikar Cankar. Prosim.
Hvala, predsednik. Spoštovani prisotni, spoštovana gospa ministrica za izobraževanje, znanost in šport! Pred natanko dvema letoma je moj strankarski kolega Samo Bevk tedanjemu ministru za izobraževanje dr. Žigi Turku postavil vprašanje v zvezi s problematiko javnega financiranja glasbenega izobraževanja. Vzrok za vprašanje je bila pomota, ki se je takrat primerila pripravljavcem proračunskih dokumentov za prihajajoči leti. Postavka za glasbeno šolstvo je namreč takrat pomotoma izpadla. Pomota je takrat vznemirila širšo javnost in sprožila ugibanja o namerah po privatizaciji javnih glasbenih šol. Postavka je bila potem v proračun uvrščena, a je bila okleščena za okoli pet milijonov evrov oziroma za več kot 12 %. Glasbeno šolstvo je očitno priljubljena tarča Ministrstva za finance tudi v tej vladi. Kot kaže, so stare ideje po enoinpolletnem miru vnovič prišle na plano. Omenjeno ministrstvo je namreč na svojih spletnih straneh konec oktobra objavilo dokument ukrepov, s katerim naj bi izpolnili fiskalne cilje za leto 2015 in kot je predvideno, naj bi med fiskalne cilje med drugim dosegli tudi s prevalitvijo stroškov programa glasbenega izobraževanja na starše. Socialni demokrati smo zagovorniki javnega glasbenega izobraževanja, na katerega je danes po zadnjih podatkih Statističnega urada vključenih preko 24 tisoč otrok. Glasbeno izobraževanje ima na Slovenskem tradicijo in kvalitetno, enkratno v svetovnem merilu. Vlaganje države v javno glasbeno izobraževanje kljub proračunskim omejitvam zato ne sme postati predmet kupčkanja z Ministrstvom za finance. Zavedati se moramo, da so vložki vanj nezamenljiva naložba v prvi vrsti v prihodnost otrok, posledično pa tudi v kulturno in gospodarsko prihodnost naše države. In kar je za Socialne demokrate še posebej pomembno, obvezno financiranje s strani staršev bi pomenila dodatno segregacijo otrok glede na njihov socialni položaj, na kar je, kot veste, opozorila tudi Akademija za glasbo. Akademija za glasbo je opozorila tudi, da je nesporno dejstvo, da bi kakršenkoli ukrep, ki bi presegel varčevalne ukrepe v luči enakovrednega položaja glasbenega šolstva v nacionalnem sistemu izobraževanja, pomenil enostransko rušenje strokovno utemeljenega in dobro delujočega izobraževalnega sistema, ki ima vsestransko pozitivne učinke. Zato vas, spoštovana gospa ministrica sprašujem: Kako bo Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport v prihodnje zagotavljalo pogoje za kakovostno in vsem dostopno javno izobraževanje na področju glasbe?
Besedo ima ministrica za izobraževanje, znanost in šport dr. Stanislava Setnikar Cankar.
Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in poslanci, spoštovana Andreja Katič! Vprašanje je res zelo pomembno, vem, da je veliko vznemirjanja v Sloveniji, vem, da je to posledica objavljenega dokumenta – imate prave podatke. Res je, Ministrstvo za finance je enostavno predlagalo, da bi v celoti breme tega glasbenega izobraževanja razbremenilo državni proračun in obremenilo druge deležnike, v prvi vrsti starše. No, ker se zavedamo pomena glasbenega izobraževanja, namreč v tem šolskemu 2014–2015 v Republiki Sloveniji deluje 54 javnih glasbenih šol – s 16 podružnicami, 99 dislociranimi enotami – in 13 zasebni šol, pri čemer je v preteklem šolskem letu bilo vključeno 16 % osnovnošolskih otrok, smo se z Ministrstvom za finance pravzaprav soočili z argumenti, v prvi vrsti, da je pomen tega izobraževanja izjemno pomemben kot dopolnitev obveznega izobraževanja, in nismo sprejeli utemeljitve, da naj gredo iz proračunske porabe vse tiste dejavnosti, ki niso obvezne. Pri tem pa se je nekako izpostavila dimenzija tega financiranja, na letni ravni se porabi približno okoli 44 milijonov za to glasbeno izobraževanje. Naj še povem, da je ta predlog bil v kontekstu, ki bi celotno vertikalo od vrtcev pa tja do znanosti in športa zmanjšal za 100 milijonov evrov. To se nam je zdela cena, ki je izobraževanje v Sloveniji ne more plačati, ki predstavlja nesprejemljivo zmanjšanje sredstev za izobraževanje, kar smo utemeljevali predvsem s primerjavo sredstev, ki jih v povprečju za izobraževanje iz javnega proračuna namenijo države OECD in monetarne države EU. Ugotovili smo, da je Slovenija s 5,9 % BDP pravzaprav primerljiva s povprečjem teh držav, ki so po zadnjih dostopnih podatkih porabile okoli 5,8. S tem in še drugimi argumenti, verjemite mi, da smo se resnično zelo angažirali, smo uspeli v zdajšnji fazi pogajanja za leto 2015 zmanjšati to pričakovano stomilijonsko zmanjšanje na desetino zneska, to je 10 milijonov. Zaradi zavez, ki jih je dala Slovenija, smo sprejeli obvezo, da bomo na tem področju na različnih nivojih, od vrtcev pa tja do visokošolskega izobraževanja in znanosti, poskušali predvsem z reorganizacijo in znižanjem tistih stroškov, ki po našem mnenju niso vitalni za delovanje sistema, prihraniti 10 milijonov. V okviru tega je tista zahteva oziroma tisti predlog po popolni izločitvi financiranja glasbenega izobraževanja bil odstranjen oziroma spremenjen v predlog, da se predvsem morda v sredstvih lokalne skupnosti najde 20-odstotni prispevek za financiranje glasbenega izobraževanja. Ne vem, kakšna bo delitev med starše in med lokalne skupnosti, zato ker je tudi zelo različna porazdelitev teh obveznosti, ampak nadejam se, da bomo tudi v dialogu s predstavniki glasbenih šol našli tiste možnosti, ki ne bodo posegale ne v dostopnost, ne v obseg in ne v kakovost izvedbe tega izobraževanja.
Zahteva za dopolnitev odgovora? Gospa Andreja Katič.
Najlepša hvala. To prevalitev bremena tudi na občine bo verjetno zelo težko izvedljivo s strani občin zaradi tega, ker tudi varčevalni ukrepi želijo občinam odvzeti sredstva. Mene zanima: Ali je ta ukrep enakovreden drugim ukrepom varčevanja na področju izobraževanja? V bistvu bodo ti posegi v glasbeno izobraževanje vplivali na nek način tudi na področje turizma. Razvito glasbeno izobraževanje, visoko strokovno ali ljubiteljsko, je prineslo nek obisk turistov, se pravi nek razvoj gospodarstva, tudi na področje razvoja mladih kot tudi na neke prihranke, ki bi jih drugače bilo treba, če mladi ne bi bili vključeni v sistem glasbenega izobraževanja, namenili za neke druge programe, ker to tudi preventivno vpliva. Ne nazadnje, tudi če se bo na področju glasbenega izobraževanja krčilo število zaposlenih, ima to prav tako nek vpliv na druga področja. Hvala.
Dopolnitev odgovora? Ministrica za izobraževanje, znanost in šport dr. Stanislava Setnikar Cankar.
Zavedamo se teh vidikov, ki ste jih izpostavili, zato smo vzpostavili dialog s predstavniki skupnosti ravnateljev glasbenih šol in z njihovo pomočjo sedaj iščemo take oblike, ki ne bi pomenile posegov, zaradi katerih bi se zmanjšal obseg dejavnosti in dostopnost. Sedaj ne bi šla v podrobnosti, ker smo še v fazi dogovarjanja, ampak verjemite mi, da bomo naredili vse, da bi to izobraževanje, katerega pomena se zavedamo, bilo še naprej dostopno, da ne bi bilo odvisno od finančnih možnosti staršev in da ne bi bistveno posegali na to področje. Moram pa se zavedati, da tista obljuba oziroma tisto dejstvo, da moramo vendarle desetino predvidenega zneska v letu 2015 prihraniti, na žalost ne omogoča, da bi vso porabo na tem področju pustili popolnoma v nespremenjeni višini.
Poslansko vprašanje bo zastavil gospod Danijel Krivec ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Lep pozdrav ministricam in ministru. Lep pozdrav tudi kolegicam in kolegom. Spoštovani ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen bom postavil vprašanje glede izvajanja Zakona o Triglavskem narodnem parku z nekaterimi poudarki, še posebej na izvajanje 56. člena. Treba se je zavedati, da je bil ta zakon sprejet v letu 2010 ob praktično soglasni podpori v Državnem zboru in tudi ob velikem prizadevanju vseh poslanskih skupin, da je ta materija bila dokončno potrjena. V tem zakonu je bilo kar veliko zavez, ki v zadnjem obdobju niso izpolnjene in zato tudi prihaja do precej negodovanja na terenu glede izvajanja samega zakona. Zakon je namreč že v preambuli in v začetnih členih izpostavil usklajen trajnostni razvoj območja narodnega parka in v svojo materijo, tudi zavezujočo, vključil razvojne spodbude in določil, da se poraba sredstev državnega proračuna enakomerno deli med razvojne in naravovarstvene dejavnosti. Problem pa nastaja, ker sta ministrstvo in izvajalec Zavod Triglavski narodni park popolnoma zanemarila izvajanje razvojne komponente, kar se med drugim kaže tudi v tem, da, prvič, ni še sprejet načrt upravljanja, ki bi moral biti praktično že dve leti pod streho in nič ni jasno, kdaj bo ta del zakona izveden, kar pomeni, da se zakon v tem delu krši. Sredstva iz državnega proračuna se namenjajo za izvajanje tudi razvojnih nalog v tem obdobju. Glede na to, da zakon velja od 2010, ni bilo nič v tej smeri izvedenega. Ob tem pa se vseeno izvaja zaposlovanje v javnem zavodu, leta 2010 je bilo tam 54 ljudi, v tem trenutku jih je po informacijah 65. Se pravi, da nekateri členi zakona se lahko izvajajo, nekateri členi zakona, ki pa se dotikajo prebivalstva na tem območju, pač ne dobijo zelene luči. Tudi razvojnih spodbud, ki jih določa ravno tako veljaven zakon, ki določajo, da so dane spodbude lokalnim parkovnim skupnostim kot dodatna sredstva, se ne izvaja. Zato sprašujem gospo ministrico, vem, da je na nek način nova v tem resorju, vendar verjamem, da so podedovali večino personala in uradnikov, ki tam delujejo, tako da verjamem, da ima odgovor. Zanima me: Kaj bo glede tega neizvajanja zakona, se pravi, nezakonitosti v tej državi, storila na tem resorju? Ali bo šla v smeri, da se dosledno izvaja zakon, kar zahtevamo od vseh državljanov in je prav, da tudi sami izvajamo, ali bo predlagala kakšno spremembo tega zakona? Hvala za odgovor.
Besedo ima ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani poslanec, gospod Danijel Krivec! Trenutno je glavna aktivnost Ministrstva za okolje in prostor v povezavi z Zakonom o Triglavskem narodnem parku zaključevanje priprave predloga uredbe o načrtovanju upravljanja Triglavskega narodnega parka. Prav gotovo pa je mnogim poznano, da teče tudi razpis za imenovanje direktorja Triglavskega narodnega parka, ki se počasi bliža zaključku. To omenjam predvsem iz razloga, ker je treba vseeno povedati, da je načrt upravljanja Triglavskega narodnega parka v veliki meri odvisen od ljudi, ki ga pripravljajo, in kot je bilo že povedano, bi moral biti sprejet v letu 2012. V juniju 2014 je bila imenovana projektna skupina, da bi se ta predlog pospešeno pripravil, delo na pripravi uredbe je v zaključni fazi, ampak jaz še vedno mislim, da je kar veliko odvisno od tega, kako bo direktor pristopil k pripravi. Upam, da je vsaj kdo od tistih, ki so se prijavili na to delovno mesto, nekaj stvari, ki so pomembne za pripravo takega osnutka predloga uredbe vključil v svoj program dela, mogoče je pa tudi, da ni. Torej, osnutek predloga uredbe gre potem na svet javnega zavoda in potem v javno obravnavo in po javni obravnavi šele v sprejem na Vlado Republike Slovenije. Teh postopkov še ni bilo izvedenih. 56. člen Zakona o Triglavskem narodnem parku pa pravi, da se poleg sredstev za javno službo, naloge strokovne pomoči, svetovanje, izvajanje javnih pooblastil in drugih nalog iz zakona iz sredstev državnega proračuna na podlagi programa dela javnega zavoda in načrta upravljanja zagotavljajo tudi sredstva za izvajanje naravovarstvenih in razvojnih nalog v enakem deležu za vsako nalogo. Izvajanje tega člena je, kot je bilo že povedano v preteklih letih, bilo oteženo, kljub temu pa so se v času od leta 2010, ko je bil uveljavljen ta zakon, na območju parka izvajali različni projekti. Če pogledamo samo tiste projekte, ki jih je izvajal Javni zavod Triglavski narodni park, je bilo v tem obdobju od leta 2010 pridobljenih štiri milijone evrov s strani različnih ministrstev, slovenski delež pa je bil okoli 970 tisoč evrov. Ti projekti so podpirali tudi vsebine, ki jih navaja 56. člen. Sredstva projektov so bila namenjena ohranjanju biotske raznovrstnosti, povečevanju okolju prijaznega turizma v regiji, povečevanju izrabe energije iz obnovljivih virov v lokalnem okolju, izboljševanju športne in rekreacijske infrastrukture, oblikovanju nove turistične ponudbe na italijansko-slovenskemu območju, izboljševanju ponudbe podeželja, zviševanju prepoznavnosti območja, podpori trženju lokalno tipičnih izdelkov, promociji turističnega gospodarstva, čiščenju zarasti na pašnih planinah, ureditvi poti, ki so namenjene oblikovanju. Pomemben delež sredstev je bil namenjen tudi izgradnji oziroma izboljšanju informacijskih centrov za potrebe lokalnega prebivalstva in turizma; tako v Trenti, Bohinju, Kobaridu, v upravni stavbi javnega zavoda na Bledu. Prav tako so bile urejene informacijske točke na podeželju. Zgornjo vsebino nedvomno lahko štejemo med vsebine 56. člena, dejstvo pa je, da so bila posebna dodatna sredstva izrecno po 56. členu Zakona o Triglavskem narodnem parku, javnemu zavodu dodeljena le enkrat. Ministrstvo je ob sodelovanju pri pripravi različnih operativnih programov za sredstva iz EU skladov skrbelo, da se ob teh programih ustrezno zastopane vsebine, ki bodo podprle izvajanje 10. in 11. člena Zakona o Triglavskem narodnem parku; in dva člena govorita o razvojnih pobudah za dejavnosti, ki spodbujajo trajnostni razvoj, prilagojen ciljem narodnega parka. Več pa v nadaljevanju.
Zahteva za dopolnitev odgovora, gospod Danijel Krivec.
Hvala, spoštovana ministrica, za te prve odgovore, ki so vam jih pripravili na ministrstvu. Kot sem rekel, verjamem, da nimate še celotnega vpogleda v zavedo, vendar se bojim, da se bo zadeva nadaljevala tako kot pod prejšnjim ministrom, čeprav je bil minister tiste vlade, ki je pomagala, da smo sprejeli ta zakon. Poglejte, v letu 2014 je bilo namenjenih 680 tisoč evrov za ogrožene gozdne ptice: divjega petelina, gozdnega jereba, triprstega in belohrbtega detla in tako naprej. Vse to podpiram, vendar zakon jasno piše, da je polovica sredstev namenjena za razvoj. Vi ste omenjali projekte, ki jih je Triglavski narodni park izvajal na svoji, bi rekel, infrastrukturi; na svojih stavbah, v svojih centrih, niso pa bili namenjeni direktno prebivalstvu, ampak, kot ste omenili, nekemu dodatnemu pritoku tako turistov kot nekih drugih storitev, ki jih lahko park upravlja. Do neke mere se lahko strinjam, da ni bilo stran vrženo, vendar izvajanje zakona se vseeno ne izvaja, tako kot je zapisano v samem besedilu. Bojim se, da so ti lobistični interesi, ki jasno poleg finančne krize tudi vplivajo, precej krojijo to, kako se zakon izvaja. Predvsem to, da se upravljavski načrt, ki bi obvezal posamezne subjekte znotraj parka izvede, je sigurno neka težava, kajti večina teh ljudi, ki so se vrteli znotraj zavoda Triglavski narodni park, so sedaj vezani oziroma so zaposleni na ministrstvu. Zato me vseeno zanima, glede na to, da javni zavod mora proračunska sredstva trošiti skladno s 52. členom zakona, v nasprotnem primeru pa mora, tako piše zakon, dopustiti voljo ljudi, da jo izrazijo na referendumu in tudi zahtevajo izločitev iz parka. Glede na vse te dopise, ki jih dobivam, se bojim, da bo šla zadeva v to smer, zato pričakujem bolj konkretne odgovore: Kako boste zagotovili izvajanje tega [[izklop mikrofona]]
Dopolnitev odgovora ima ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen.
Hvala. Že v prvem izvajanju sem povedala, da je za program, načrt upravljanja, predvidena javna obravnava. Seveda bo iz javne obravnave prav gotovo marsikaj razvidno, tudi to, kako so krajani, domačini zadovolji s funkcioniranjem Triglavskega narodnega parka. Sem pa zelo zgodaj povedala, da iščemo direktorja in da se pri takem delu delovanje direktorja – ali sedanjega ali bodočega, kakšna bo pač odločitev – zelo pozna, ker je komuniciranje z občani še kako pomembno. Bi pa rada še povedala, da v programu razvoja podeželja je predvideno, da bodo v okviru programa LEADER lokalne akcijske skupine, ki deluje in projekte izvajajo na območju Triglavskega narodnega parka, upravičene do 15% povečanja sredstev. Prav tako pri oblikovanju regionalnih razvojnih programov za gorenjsko in goriško regijo so bili pripravljeni medregijski projekti z vsebinami iz predloga načrta upravljanja za Triglavski narodni park in glede teh vsebin so bili v operativnem programu za izvajanje evropske kohezijske politike oblikovani nastavki, ki omogočajo oblikovanje integriranega pristopa pri načrtovanju in izvajanju projektov na teritorialno zaključnih enotah, kot je območje Triglavskega narodnega parka. S tem se lahko zagotovi med seboj usklajene projekte, ki se bodo dopolnjevali in ustrezno podpirali, še boljši razvoj tega območja. Prav tako so v OPN za izvajanje evropske kohezijske politike predvidene tudi investicije v okviru specifičnega cilja, izboljšanja stanja evropsko pomembnih vrst in habitatnih tipov, s prednostjo tistih s slabim stanjem ohranjenosti in endemičnih vrst, kjer bodo poleg opredeljenih horizontalnih načel pri izborih projektov prednost imeli tudi projekti, ki se izvajajo na zavarovanih območjih, ki jih je zavarovala država ob posebnem upoštevanju 10. člena Zakona o Triglavskem narodnem parku.
Postopkovno, gospod Danijel Krivec.
Hvala, spoštovani predsednik. V skladu s poslovnikom z drugim odstavkom 246. člena predlagam, da se opravi razprava o odgovoru ministrice za okolje in prostor. Menim, da odgovori na moje vprašanje niso bili v zadostni meri izčrpani in glede na dejstvo, ki sem ga v začetku izpostavil, da je bil ta zakon praktično soglasno sprejet v Državnem zboru, takrat v letu 2010; ob tem, da se je veliko poslancev, ki tudi še sedaj sedijo, veliko angažiralo za to, da se je lokalno prebivalstvo prepričalo v smiselnost in sprejetje tega zakona, ki je, kot sem rekel, vgradil tudi določene razvojne komponente, menim, da je prav, da se o tem opravi konkretna razprava, kajti odgovori, ki jih je ministrica podala – še enkrat opozarjam, da je nova na tem resorju –, vendar sem od novih ministrov, ki so bili najavljeni kot neka nova bodočnost, nek nov pristop znotraj te vlade, pričakoval, da imajo na posameznih segmentih vsaj neko svoje videnje, kako priti do rešitve, kako odpraviti nezakonitost, ki se vleče že dlje časa. Težko se zadovoljim z odgovori, ki jih pripravijo uradniki, ki vegetirajo na posameznih resorjih 10, 15 let, ki dobesedno že, bom zelo krut, zavajajo tudi nas, poslance s svojimi odgovori. In če nekdo spremlja neko problematiko in ugotovi, da se nič ne dogaja, in nekdo najavi, da bo nek svež veter zavel na posameznem resorju, jaz kot poslanec, ne glede na to ali sem v opoziciji ali v koaliciji, pričakujem neko ukrepanje, ne pa odgovore, ki sem jih poslušal zadnji dve leti, praktično na enak način. Zato predlagam, tudi ostalim poslancem, da o tej temi, ki mislim, da bo dobila verjetno v nadaljevanju še kakšne večje razsežnosti, kajti nezadovoljstvo je veliko in ne si predstavljati, da je to samo neko poslansko vprašanje, ki gre tako mimo. Dopisi, ki jih verjetno tudi vi dobivate s terena, jasno kažejo na to, da je treba v tem primeru vseeno neke stvari postaviti na svoje mesto. Opozorjeni smo na kršitve, da se zakon ne izvaja, in če mi kot poslanci, in vi kot vlada in ministrstva na to ne odreagiramo, mislim, da to ni dobro. Zato predlagam, da podprete razpravo na temo izvajanja Zakona o Triglavskem narodnem parku.
Gospod Danijel Krivec, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 19. novembra 2014 v okviru glasovanj. Naslednje poslansko vprašanje ima mag. Lilijana Kozlovič, in to ministrici za delo, družino, socialne zadeve, enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Hvala, spoštovani predsedujoči. Spoštovani poslanci in poslanke, spoštovana ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti! Dolga leta si na Obali prizadevamo, da bi imeli ustrezen zavod za osebe z motnjo v duševnem razvoju oziroma osebe s posebnimi potrebami, katerih starši zaradi potrebe po posebni in stalni negi ne morejo sami oskrbovati. Prizadevanja za njegovo izgradnjo na Debelem rtiču potekajo že dolgih trinajst let, za kar si je prizadevalo tudi ministrstvo samo. Po dolgotrajnih postopkih je bilo letos izdano gradbeno dovoljenje, kot kaže, verjetno projekt nima več finančne podpore. Za vse te starše, ki deset, dvajset ali več let zaradi oddaljenosti zavodov le enkrat tedensko obiskujejo svoje otroke oziroma svoje svojce, vas prosim za odgovor: Kakšen je trenutni status te investicije? Kdaj se bo začela izgradnja? Hvala.
Besedo ima ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, drage poslanke in poslanci! Hvala za vprašanje. To je zgodba, podobna, kot jo je imela ministrica za izobraževanje, šolstvo in šport, da ko enkrat ni finančnih sredstev, je težko zagotoviti. Ta zgodba ima dolgo brado. Kot ste omenili, 13 let se je vleklo, dejansko so potekali ti projekti pridobivanja soglasij služnosti tako s strani občine Koper kot tudi Rdečega križa in fizičnih oseb, tako dolgo, da se je dejansko vse skupaj zavleklo, ker Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti je planiralo, da bo samo gradnjo izvedlo kot investitor v letu 2013. Dejansko so se potem vsa ta potrebna gradbena dovoljenja, tudi dovoljenje, sklep o izdaji projektnega soglasja, zavlekla vse v leto 2014. Mi smo imeli na postavkah planirana finančna sredstva v 2014 in 2015, v celoti je bilo 3 milijone 400 namenjeno temu, lansko leto, glede na zaostreno finančno situacijo v državi, je bila prioritetna naloga ministrstva predvsem ohranitev nivoja socialnih pravic. Vem in se zavedam, da je voziti otroke tako daleč, čakati na ta projekt, zelo težko za vse vpletene, po drugi strani pa pravice, ki jih imajo ti otroci, so tudi pomembne, tako da daješ na žalost na tehtnico. Takrat je bila prioriteta tudi v dogovoru s takratno vlado, da zagotovimo predvsem izplačilo vseh socialnih pravic. Tako dejansko nismo posegli v nobeno socialno pravico, hkrati pa so se dejansko na teh investicijah na celotnem področju, mi smo imeli približno 11 milijonov investicij za celotno področje, zdaj imamo, smo imeli, v letošnjem letu manj kot 4 milijone, in smo dejansko samo tiste investicije nadaljevali, kjer je šlo za zmanjševanje škode, ki bi nastala, če investicije ne nadaljujemo. Tako je bilo na primer potem interventno zagotavljanje sredstev za dom upokojence v Kočevju. Zakaj – ker je bila lesena konstrukcija in ne bi preživela zime. Skratka, rešujemo situacije glede na posamezne probleme. To imam kot ključni cilj za zagotovitev sredstev v 2015, gradbeno dovoljenje, ki je bilo izdano v januarju v letošnjem letu, ima veljavnost 3 leta in v tem obdobju je treba s to investicijo začeti in tudi končati. Verjamem, da bomo skupaj lahko zagotovili ta potrebna sredstva, da bomo v naslednjem letu začeli z investicijo. Tudi v letošnjem letu smo v juliju, ko smo te prerazporeditve, kar boste videli tudi na postavkah v rebalansu 2014, ki ga boste obravnavali, da smo prerazporedili 398 tisoč evrov, da smo tiste najnujnejše stvari še s pridobivanjem zemlje zagotovili. Naslednje leto pa, upam, ampak bom potrebovala pomoč, predvsem tudi pripravljenost vlade kot celote. Je pa drugače na tem področju problem vključevanja v varstveno-delovne centre tudi to, da ti varčevalni ukrepi, ki trajajo že od leta 2009 dalje, s tem nezaposlovanjem, z držanjem, je v bistvu cena, ki jo plačajo predvsem zavodi, ki skrbijo za otroke in odrasle s posebnimi potrebami, najvišja. Tako smo tudi v koalicijski pogodbi zapisali, da je ena izmed prioritet vlade tudi širitev mreže na področju varstveno-delovnih centrov, kjer imamo približno čakalno vrsto – za 550. Dejansko so tu problemi širši, ne gre samo za vprašanje izgradnje, ki je tu na Primorskem specifična, ker je dejansko 100 kilometrov stran najbližji center. Drugod po Sloveniji imamo pa predvsem tudi problem premajhne možnosti vključevanja novih v mrežo. Imamo tudi problem pri varstveno-delovnih centrih, ker je vedno starejša populacija, tako da pripravljamo tudi načrte posodobitve same mreže, ker bo potreben drugačen pristop in delo. Na področju varstveno delovnih centrov in skrbi za osebe z duševno motnjo v razvoju oziroma z osebami s posebnimi potrebami je treba tudi nov razvojni moment, ki je vključen v nacionalni program socialnega varstva, ki ga je ta državni zbor sprejel leta 2013, in tudi znotraj prejšnji teden na vladi sprejetega operativnega programa se kažejo, da bodo investicije predvsem v smeri deinstitucionalizacije in programi kot pomoč za skupnostno obravnavo. Tu ima znotraj ta skupina posebno pozornost, na ministrstvu pa bo tudi določena skupina, ki se bo prav s tem ukvarjala. Upam, da bo drugo leto situacija drugačna. Hvala.
Poslansko vprašanje ima dr. Vinko Gorenak. Postavlja ga ministrici za notranje zadeve gospe Vesni Györkös Žnidar.
Hvala lepa. Spoštovana ministrica! Mediji na debelo poročajo, kako je direktor Veniger dobil 70 tisoč evrov, kar je bilo del odgovora predsednika Vlade, to je seveda bruto znesek, ki bi se ga lahko ministrica izognila, pa se ga ni. Ampak to ni predmet poslanskega vprašanja. Poslansko vprašanje, ki sem ga najavil, se nanaša na razmere med ministrstvom in policijo. Moram reči, da izražam zadovoljstvo, da vas vidim. Iz temeljnega razloga, ker vas prvič vidim, odkar ste ministrica, kljub temu da je Državni zbor imel že kar nekaj točk dnevnega reda, na katerih bi morali biti prisotni, pa niste bili. Bili so državni sekretarji. Kar se tiče razmerij med ministrstvom in policijo, moramo povedati naslednje. Pripravljavci zakona leta 1998 tega poglavja nismo vnesli v prejšnji zakon iz temeljnega razloga, ker smo bili prepričani v to, da splošna zakonodaja, ki ureja razmerja med ministrstvi in organi v sestavi, v zadostni meri določa ta razmerja in nismo predvideli, da bi lahko prišlo do kakršnihkoli zapletov. Kot je verjetno vam poznano – in jaz verjamem, da ste pregledali tudi dokumentacijo na to temo, zlasti po postavitvi poslanskega vprašanja –, je leta 2003 moralo reagirati celo Ustavno sodišče, ki je povedalo, da naj zakonodajalec opredeli ta razmerja med ministrom in policijo. Kajti takrat se je zgodilo nekaj, kar se ne bi smelo nikoli zgoditi. Namreč, direktor policije se je preprosto uprl ministru. In šele poseg Ustavnega sodišča je potem naredil svoje, zato smo tudi zakon popravili in ga dopolnili. Zakon, ki danes opredeljuje to področje, pa v členih od 3 do 13 relativno podrobno ureja, kakšna so razmerja ministra do policije in kaj minister v odnosu do policije sme, česa ne sme; skratka, kaj je policija dolžna v razmerju do direktorja. Moje poslansko vprašanje torej je bilo na to temo. Sprašujem vas v tem kontekstu: Kako se izvajajo ta določila tega zakona – torej, v členih 3 do 13? Ali še konkretneje: Kako usmerjate delovanje policije in kako nadzirate delovanje policije? To sta namreč dva temeljna postulata tega zakona oziroma dve temeljni stvari, ki ju zakon opredeljuje. Prosil bi, če mi poveste malo več na to temo: Kako torej poteka nadzor nad delovanjem policije in kako vi usmerjate delo policije? Hvala.
Besedo ima ministrica za notranje zadeve, gospa Vesna Györkös Žnidar.
Najlepša hvala poslancu Gorenaku za postavljena vprašanja. Glede na to, da je vprašanje dvodelno, bo tudi moj odgovor zasnovan v dveh delih, in sicer najprej vam bom govorila o usmerjanju policije, potem pa o nadzoru nad policijo. Od prevzema funkcije ministrice za notranje zadeve v septembru 2014, torej gre za relativno kratek čas, sem na področju usmerjanja policije v skladu s 4. členom Zakona o organiziranosti in delu v policiji izdala 29. 9. 2014 le Usmeritve in obvezna navodila za pripravo načrta dela policije v letu 2015. Ta določba je bila realizirana tudi v skladu s 4. členom Pravilnika o usmerjanju in nadzoru policije, torej v roku, ki ga ta pravilnik določa, torej do konca septembra. Tako sedaj pričakujem do 30. 11., da mi bo policija poslala letni načrt v potrditev. Kar se tiče vsebinskega uresničevanja določb v odnosu do usmeritev, ki so bile izdane, naj izpostavim, da gre v teh usmeritvah predvsem za uresničevanje strateških ciljev na področju kriminalitete ter priprave na širitev schengenskega območja na hrvaško zunanjo mejo. Kar se tiče gospodarske kriminalitete in organiziranih oblik korupcije ter nadaljevanja vzpostavljanja celovitega sistema za zgodnje prepoznavanje pojavnih oblik nasilne radikalizacije in novačenja za terorizem, so to strateški cilji na področju kriminalitete. Med pomembnimi strateškimi cilji so tudi vzdrževanje varnosti državne in zunanje schengenske meje ter preprečevanje nezakonitih migracij – torej, kar se tiče vsebinskih usmeritev. Na področju nadzora nad delom policije se nadzorna dejavnost izvaja v skladu z letnim načrtom nadzorov ter s presojo zakonitosti in strokovnosti izvajanja določene naloge ali uporabe pooblastil policista preko zahtev za poročanje v smislu 141. člena Pravilnika o usmerjanju nadzora policije. Trenutno se v pristojnih službah ministrstva izvaja redni nadzor nad izvajanjem dejavnosti za zagotavljanje nevtralne varnosti policije s poudarkom na odkrivanju kaznivih dejanj, katerih storitve so osumljeni policisti, katerega je odredil že moj predhodnik dr. Virant, in sicer v skladu z načrtom nadzora za leto 2014. Sama sem v času svojega ministrovanja izdala le dopolnitev odredbe, s katero je bil v nadzorno skupino dodan še en član zaradi lažjega izvajanja nadzora. Ta nadzor naj bi bil zaključen do konca tega meseca, poročilo pa bo izdelano v prvi polovici decembra. Vsi ostali nadzori so bili izvedeni v času ministrovanja dr. Viranta. Dva od teh, in sicer redni nadzor nad zagotavljanjem izvedbe policijske asistence pristojnim upravičencem ter ponovni nadzor nad izvajanjem nalog policije pri ugotavljanju prekrškov prekoračitve hitrosti z uporabo tehničnih sredstev, ki jih je tudi odredil moj predhodnik, sta bila ravno zaključena v času menjave vlade, tako da so v mesecu oktobru bile ugotovitve o nadzoru predstavljene meni. V teh nadzorih ni bilo ugotovljenih sistemskih pomanjkljivosti, zato tudi ni bilo izdanih usmeritev za odpravo v nadzoru ugotovljenih napak oziroma pomanjkljivosti oziroma policija je takoj pristopila k reševanju pomanjkljivosti. V posameznih pritožbenih postopkih zoper delo policistov ministrstvo izvaja naloge, kot izhaja iz 141. člena Zakona o nalogah in pooblastilih policije. Tudi tukaj ni nobenih posebnosti in tudi ni bil podan predlog za usmeritve na sistemski ravni. V praksi se tudi uresničuje določba zakona, ki se nanašajo na obveščanje ministrice in poročanje ministrici, in sicer v obsegu in na način, kot je podrobneje določen v Pravilniku o usmerjanju in nadzoru policije. Torej, obveščanje se omejuje zgolj na dogodek in dejansko stanje in nikakor se mi ne posredujejo operativni podatki o policijskih preiskavah. Hvala.
Zahteva za dopolnitev odgovora, dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. No, upam, da se to res ne dogaja, kar ste nazadnje rekli, da bi vas obveščali o tekočih operativnih zadevah, čeprav če pa pogledate odločbo Ustavnega sodišča iz leta 2003, pa se nič sramovati oziroma se nič izločati pri teh zadevah. Minister je dolžen oziroma minister lahko ve vse. Vse! To piše v zakonu in to piše v ustavni odločbi. Tako da ministri za notranje zadeve se pogosto – češ nisem, ne vem, ne bom, to je stvar policije [[…]]Ne! To je stvar jasna z odločbo Ustavnega sodišča. Tisto, kar sem vas želel v dopolnilnem vprašanju vprašati, je naslednje; zelo hude težave sem imel tukaj, pred tem državnim zborom, ko sem zagovarjal 12. člen zakona. Namreč ta 12. člen, saj vas bom spomnil, govori o tem, da minister, da generalni direktor policije oziroma oseba v določenih primerih ministra obvešča takoj; in to ustno. Bili so našteti primeri, recimo, da izgubi večja skupina ljudi življenje, da je atentat in slične zadeve. Sprašujem vas: Kakšen je vaš odnos do tega člena? Ali vam kaj koristi ali vam ne pri delu? Namreč, jaz sem imel težave v Državnem zboru s sprejemanjem. Drugo, kar vas sprašujem, je pa člen pred tem, to je 11. člen: Kak je vaš odnos do tega? Namreč, vi boste odredili nek nadzor in v nadzoru bo generalni direktor policije rekel: "Ne, tega ne boste nadzirali, ker gre za prikrite preiskovalne ukrepe." Kako boste vi ravnali v nadaljevanju? Namreč, vi imate v nadaljevanju reči možnost, da se bo nadzor opravil ali pa upoštevati stališče direktorja. Čisto za zaključek mogoče še to. Nekje ste šli čez, gospa ministrica. Komandiranje CVZ ni v vaši pristojnosti. To pa morava vedeti, tam je pa šlo čez. Hvala lepa.
Dopolnitev odgovora ministrice za notranje zadeve gospa Vesna Györkös Žnidar.
Kar se tiče 11. in 12. člena Zakona o organiziranosti in delu v policiji, glede na to, da ste v bistvu postavili eno hipotetično vprašanje, tukaj ne bi nekaj detajlnih razlag podajala, glede na to, da če pride do situacije po teh členih, bodo členi dosledno izvajani v skladu z namenom zakonodajalca. Kar se pa tiče menjave varnostnikov. Zdaj razumem, zakaj ste mi sploh to vprašanje postavili. Tukaj se z vami ne strinjam, ker menim, da to vprašanje ne sodi v drugo poglavje Zakona o organiziranosti in delu v policiji, torej razmerje med ministrstvom in policijo oziroma 3. člen razmerja ministrstva do policije. Moja želja po menjavi varnostnikov je bila dana izključno v svojstvu varovane osebe, torej ne kot ministrice, kar je povsem legitimen interes, glede na to, da menjava varnostnikov ni niti temeljna usmeritev za delo policije, niti ni upravljanja kadrovskih virov policije, prav tako ne moremo govoriti, da gre tukaj za posamično strokovno nalogo, tudi ne gre za izvajanje nalog in pooblastil policije, ker vi kot nekdanji minister za notranje zadeve veste, da je nadzor v bistvu celovit, sistematičen in načrten nadzor nad zakonitostjo in spoštovanjem človekovih pravic in temeljnih svoboščin pri izvajanju nalog policije. Prav tako ne gre za mednarodno sodelovanje policije v tem primeru. Ne nazadnje pa tudi ne gre za postopek obravnave pritožb posameznikov na delo policistov. Vse kadrovske menjave v ministrstvu in policiji so bile opravljene v skladu z zakonom. Menjava varnostnikov se ne more smatrati za kadrovsko menjavo. Menjave so se dogajale tudi v preteklosti, zato to ni noben nov pojav. Prav tako niso bili zamenjani vsi varnostniki, kar tudi ni res. V tem primeru tudi ne gre za strokovno vprašanje, ampak dejansko gre za dejansko vprašanje v specifičnem statusu statusa varovane osebe in dejansko vdora v njeno zasebnost. Menjava je bila opravljena po pogovoru z direktorjem Uprave za policijske specialnosti, pod katerega spada tudi CVZ. Obveščen je bil tudi takratni generalni direktor policije. Dogovorjena menjava ne odstopa od profesionalnih standardov, je pa takšne narave, da omogoča dejansko uravnoteženo rešitev in istočasno strokovno izvajanje varovanja. Mogoče bi tukaj dodala samo to, da v dani situaciji vidim potencial za izboljšavo v smislu večje dodelanosti postopkov oziroma mogoče spremembe pristopa pri dodelovanju varnostnikov, torej da se bodoča varovana oseba vsaj seznani z ekipo in da v izogib želji, po menjavi vsaj mogoče nekako v eni začetni fazi poda svoje mnenje.
Postopkovno dr. Vinko Gorenak.
Zdaj pa moram zahtevati razpravo, ker vidim, da zakona ne poznate. Oprostite! Glejte, vi ne morete reči, da ste zdaj ministrica, potem greste pa sem pa rečete, da niste ministrica. Ni res, vi ste ministrica v vsakem primeru in vedno ste ministrica. Tudi če zahtevate menjavo svojih varnostnikov. Ne morete reči, da ste menjali svoje varnostnike kot oseba z imenom in priimkom, če pa ste ministrica. Vi ste ministrica in vi morate v vsakem primeru spoštovati zakonodajo na tem področju. Ne morete reči, da ste dopoldne to, popoldne pa nekaj drugega. Vi ste ministrica 24 ur na dan, dokler vas ne bodo razrešili. To je eno. Drugo, zakaj želim razpravo. Glejte, ne držijo ti podatki. Če greva kar po vrsti – ministri za notranje zadeve od leta 2004 naprej. Niti eden minister za notranje zadeve, vključujoč mene, vključujoč gospoda Viranta, ni zahteval menjave varnostnikov. Vi ste pa to naredili v neki paniki – ne vem, česa vas je strah. Ti fantje so profesionalci, kolikor jaz vem, jaz nisem imel nobenega problema, da sem prevzel varnostnike gospoda Zalarja, tako rekoč, pa ni imel nobenega problema moj naslednik Virant, da je prevzel te iste varnostnike, zdaj pri vas pa je nastal problem. To je paranoja. Mislim, dajte no! Bodite resni pri teh zadevah. Zlasti pa zaradi tega, ker pravite, da ste to počeli in zahtevali ne kot v smislu usmeritev. Ja, tisto, kar minister reče, reče minister! Pa tudi če v sanjah minister govori, če vi v sanjah mogoče govorite, ste ministrica. Tako da tu pa res ne popuščam. Nisem pa postavil tega poslanskega vprašanja zaradi menjave varnostnikov – niti slučajno, niti slučajno! –, ampak zaradi želje po tem, da vidim, kako to poteka. Sam vem, koliko usmeritev sem dal v svojem času, koliko nadzorov je bilo opravljenih v tistem letu – tudi to vem, bom rekel. Nisem se držal tako kot vi samo tistega, kar morate dati, ampak ko sem zaznal nek pojav – ne vem, neko težko prometno nezgodo –, sem dal usmeritve tudi na tem področju, tako da se nisem držal samo tistega, kar je letni načrt in usmeritve v zvezi s tem. Vsekakor pa še enkrat ponavljam, poslansko vprašanje ni bilo postavljeno zaradi menjave varnostnikov, me pa moti, da mislite, da ste od 7. do 15. ure ministrica, popoldne pa niste več. Ne, ministrica ste pa ves čas, to pa je dejstvo. Kar sprejmite to funkcijo. Hvala lepa. Prosim za razpravo.
Torej, postavljate vprašanje po 2. odstavku 246. člena? O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 19. novembra 2014 v okviru glasovanj. Naslednje vprašanje zastavlja gospod Matjaž Hanžek, in to ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, dr. Anji Kopač Mrak.
Spoštovane ministrice, spoštovan minister, predsednik, dragi koleg! Evropska komisija za boj proti rasizmu in nestrpnosti, ECRI, je na svojem obisku že pred letom in pol ugotovila, da Slovenija nima sistematično urejene zaščite pred diskriminacijo. Podobno je na področju enakosti spolov ugotovila Evropska komisija, pa tudi Združeni narodi na drugih področjih, takrat, ko ste vi, spoštovana ministrica, bili ministrica v eni prejšnji vladi. Leto in pol zatem, letos, smo dobili uradni pismeni opomin od Evropske komisije, začetek postopka proti državi zaradi očitne kršitve prava Evropske unije glede neodvisnega telesa za enakost. Septembra smo dobili podobno opozorili od Evropske komisije za boj proti rasizmu in nestrpnosti, kmalu bomo verjetno dobili nekaj podobnega iz Združenih narodov, kak mesec, dva, tri se lahko pričakuje tudi podobno od CEDAW – Konvencije o odpravi diskriminacije žensk, da ne naštevam. Skratka, mednarodna sramota nad to državo, kjer se vladajoča politika že leta požvižga ne le na mednarodne zahteve in podpisane zaveze, ampak predvsem na potrebe lastnih državljanov v stiski. Tega, k čemur se obvezujemo z mednarodnimi konvencijami, ta država ne jemlje resno. Nima strategije varstva človekovih pravic po dunajski deklaraciji Združenih narodov, nič nima glede boja proti rasizmu, durbanske deklaracije 2001, še sektorskih nimamo. Niso dovolj opozorila Evropskega sodišča za človekove pravice o izbrisanih, varčevalcih NLB, ustavnega sodišča o ZUJF in podobno. Tisoče posameznih primerov. To niso slučajnosti, to so simptomi stanja; stanja, ki kaže na grobo brezbrižnost te države do svojih državljanov. V tej hiši poslušamo, da moramo prodati državno lastnino, ker je baje nekdo nekoč nekje nekaj takega nekomu obljubil, čeprav ne vemo niti kdo, kdaj, niti na kakšni pravni podlagi. Ko pa se država že desetletja izmika izpolniti mednarodne zaveze, s katerimi bi zaščitila ranljive skupine, je vedno problem denar. Šibki in tisti, ki so brez ekonomske moči, nas ne brigajo. Tudi izgovor je vedno enak – ni denarja, a pravičnost, človečnost ne moreta čakati na lepše čase. To ni obtoževanje, to je dejstvo. Zato ministrico sprašujem: Kdaj bo Slovenija dobila posebno telo, ki se bo ukvarjalo s problemi diskriminacije po mednarodnih standardih? Kdaj bo zagovornik načela enakosti dobil status neodvisnega organa? Hvala.
Besedo ima ministrica za delo, družino, socialne zadeve, enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik, drage poslanke in poslanci, gospod Matjaž Hanžek! Morda bi samo dopolnila, da ni samo od leta 2013, ko sem jaz prevzela resor, ta zgodba se dogaja bolj ali manj uradno ali neuradno od leta 2004, kar seveda ni izgovor, treba je ukrepati. Moram reči, da tudi preko leta 2013 smo – moram reči, da sem osebno bila na okoli h šestih sestankih tako z varuhinjo človekovih pravic, z uradom varuha človekovih pravic je bilo že pred tem več razgovorov o tem, kako bi se našlo rešitev, da bi imeli eno točko v državi, kjer bi se državljani in državljanke lahko obračali tja v zvezi z diskriminacijo. Vemo pa, da je problem v tem, da položaj varuha določa Ustava Republike Slovenije in da pokriva zgolj javni sektor, medtem ko zagovornik oziroma zagovornica pokriva tudi nevladni oziroma zasebni sektor in torej tu notri nismo prišli, iskali pa smo predvsem možnost, da bi urad varuhinje zagotavljal določena administrativna opravila tudi za zagovornika, torej da bi na nek način bila enotna vstopna točka, medtem ko bi bile pristojnosti in sama ločitev. Zgodil se je ta uradni opomin, ki smo ga pričakovali in Vlada je prejšnji teden uradno sprejela odgovor Bruslju glede tega opomina, ker gre za uradni opomin Evropske komisije v zvezi z nepravilnostjo pri prenosu treh direktiv Sveta in Evropskega parlamenta s področja enakosti spolov in nediskriminacije v nacionalno zakonodajo. Zaradi tega, ker sem prevzela ta resor marca oziroma marca 2013, sem se zavedala nujnosti ureditve tega področja, zato je tudi to jasno zapisano v koalicijski pogodbi, torej, da bo ta vlada uredila položaj zagovornika. Tudi v tem odgovoru, ki ga podajamo Evropski komisiji, predlagamo ustanovitev samostojnega telesa za spodbujanje enakega obravnavanja, torej zagovornika/zagovornico načela enakosti, ki mu bo zagotovljena ustrezna neodvisnost v skladu z zahtevami Evropske unije in mednarodnimi standardi. Pristojen bo za spodbujanje enakega obravnavanja in varovanja načela enakosti ter nudenje pomoči posameznikom/posameznicam, ki so žrtve diskriminacije. Ustanovitev novega organa zagovornika/zagovornice načela enakosti seveda zahteva zagotovitev kadrovskih in finančnih virov za opravljanje nalog, ocenjena finančna sredstva znašajo za leto 2015, v drugi polovici leta naj bi bil ustanovljen, cirka 100 tisoč evrov, mi jih bomo poskušali zagotoviti znotraj ministrstva, ker se zavedamo, da ne moremo izstaviti računa Ministrstvu za finance glede na situacijo, v kateri smo. Nov organ bi začel delovati po izteku mandata trenutnemu zagovorniku načela enakosti, to je s 1. 7. 2015. Tako se veliko stvari dogaja v zvezi s tem, upam, da bomo to zagotovili, ker je dejansko nujnost, potrebujemo pa v državi tudi razpravo, kako učinkoviteje povezati sektorsko ločen pogled na obravnavo nediskriminacije v naši državi, ker nimamo enotnega pristopa, tudi pristojnosti so ločene. Naše ministrstvo pokriva predvsem vprašanje enakosti spolov, medtem ko drugih oblik diskriminacije ne pokriva naše ministrstvo. Seveda to državljanom in državljankam ne pomeni kaj dosti, je verjetno vprašanje razprave na ravni vlade in koalicije, kako bi lahko to v prihodnje bolje zagotovili. Hvala.
Zahteva za dopolnitev odgovora gospod Matjaž Hanžek.
Hvala, gospa ministrica. Veste, da to leto in pol pogovarjanja z vlado, ki je bilo že od začetka nepotrebno. Že v času, ko sem jaz bil varuh, smo samo začasno vzpostavili oddelek za diskriminacijo, ki naj bi se prinesel na svoje, drugam. Bil je tam potem ukinjen, ni bil vzpostavljen novi in zdaj začeti tisto, kar je bilo pred desetimi leti samo kot rezerva, je bilo napačno. Sicer se strinjam, da je že od leta 2004 ta problem, leta 2004 smo z Varuhom in s pomočjo Komisarja za človekove pravice pri Svetu Evrope in s strokovnjaki iz cele Evrope naredili en koncept, kako bi lahko to reševali. Takratna vlada je to zavrnila, tudi parlament, nič se ni rešilo, mogoče lahko tam najdete kar dober koncept ali pa od tam naprej greste. Verjamem, da se to vleče deset in še več let, ampak vseeno, vi ste imeli leto in pol, tega področja se takrat niste niti dotaknili. Na zaslišanju za ministrico ste na vprašanje, zakaj niste govorili, se pogovarjali o zagovornikovem poročilu iz leta 2011, odgovorili, če bi vam ga poslal, bi o njem govorili. Če ne veste, vam jaz povem, da je zagovornikovo poročilo na spletni strani vašega ministrstva in zagovornik je vaš uslužbenec. In če vam ne pošlje, ga bi morali sami poklicati. Tako nisem čisto prepričan, čeprav to, kar ste mi prej povedali, me zelo navdušuje, ne morem pa zaradi preteklega dela biti prepričan, da bo to uresničeno, kar ste obljubili. Hvala lepa.
Dopolnitev odgovora, ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak.
Hvala za vaše mnenje. Vsekakor se strinjam, da ko pogledamo kateri koli problem ali odprto zadevo, je pričakovanje, da ministri oziroma ministrice rešujemo vse probleme, več kot upravičeno – tako s strani državljank in državljanov. Moram reči, da sem se na tem področju trudila. Jasno, ko bo enkrat rezultat, bo to vidno, prej je to moje govorjenje in stvar zaupanja vam ali ne – to nič ne šteje, tega se zavedam. V tem trenutku delamo na tem in tudi poskušali bomo zagotoviti finančna sredstva, kar ni enostavno, vendar ta zagovornik bo postavljen tako, kot mora biti, da je neodvisen. Kar se tiče njegovega poročila, pa vseeno, 2011, ker ste omenili letnico 2011 [[…]]Jaz z letom 2011 nimam nič, s tem poročilom; vem samo kot državna sekretarka, da so bili že takrat določeni problemi. Ker ni bilo to v moji pristojnosti, se z njimi nisem ukvarjala. On je bil pod okriljem Generalnega sekretariata Vlade Republike Slovenije. Po moji informaciji minister, ki je bil moj predhodnik, ni želel uvrstiti tega poročila na sejo vlade, jaz pa tega poročila nisem dobila. Verjetno se zdi prav, da če je pozvan, da se to poročilo da, ne bi o tem razglabljala, ampak dejstvo je, da jaz poročila nisem dobila in zato ga tudi naprej nisem posredovala. Dejstvo pa je, da ena oseba, ki trenutno deluje v okviru Ministrstva za delo, je vprašanje, kako lahko učinkovito izvaja naloge, ki jih ima po zakonu. Tako ne bi zdaj o tem poročilu, kdo je, kdo ni [[…]]Stvar je v tem, da imamo kot država problem, da nimamo primerne institucije v skladu z evropsko zakonodajo, ki bi zagotavljala na neodvisen, strokoven in avtonomen način možnost varovanja ljudi pred diskriminacijo in bila njihov glas. Tako je to naša skupna naloga, verjamem, da bomo tudi, ko bo predlog zakona pred vami, da boste to sprejeli in da bomo zagotovili v naslednjem letu ta urad. Hvala.
Postopkovno, gospod Matjaž Hanžek.
No, delno moram seveda ministrico malce lepše obravnavati, ker če bi bili tukaj še ministri pred njo, bi bile moje izjave še mnogo hujše. Tako smo tukaj vsaj nekje blizu. Ampak vseeno, vi niste v lanskem letu predlagali Vladi, da imenuje nove člane Sveta za uresničevanje načela enake obravnave. Tako da to – ampak ne bom več, ker imam še kar dolg spisek. Glede tega, s čimer se pa z ministrico strinjam, da je to velik problem, da je to sistemski problem politike v Sloveniji, brezbrižnost do manjšin, kakršnihkoli, ki se kaže leta in leta – to sam vem, 6 let sem se boril z mlini na veter. To je tako pomembna stvar, da sem prepričan, da se mora Državni zbor na naslednji seji o njej pogovarjati. Ne samo zaradi tega, da bi zdaj ministrico pribijali na križ, to smo zdaj že končali, ampak zato, da bi dali vsem ostalim poziv, da je treba Vlado, če bo to počela, kar je ministrica obljubila, na tem področju podpreti in se drugače obnašati do problema diskriminacije. Hvala lepa. Zato predlagam, da se pač na naslednji seji po ne vem katerem členu že [[…]]
246.
[[…]]246. členu da na sejo Državnega zbora. Hvala lepa.
Gospod Matjaž Hanžek, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 19. novembra 2014 v okviru glasovanj. Naslednja zastavlja poslansko vprašanje gospa Marinka Levičar, in to ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni gospod predsednik, ministrice, minister, kolegice in kolegi! Moje vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enak možnosti je sledeče. Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti je pripravilo predlog spremembe Zakona o matični evidenci, po kateri bodo upokojenci, ki imajo poleg pokojnine še dodatni zaslužek prek svojega espeja, tak zaslužek lahko imeli še do konca leta 2015, ne da bi zaradi tega izgubili pravico do izplačevanja svoje zaslužene pokojnine. Ministrstvo je tak predlog spremembe oziroma podaljšanje ter roka za uveljavitev statusa oziroma za opredelitev statusu v skladu s 106. členom ZPIZ-2 pripravilo po mojem mnenju šele po burnih odzivih prizadetih upokojencev v medijih. Upokojenci, ki delajo in nekaj zaslužijo preko svojega espeja, so po mojem mnenju v neenakopravnem položaju s tistimi upokojenci, ki imajo možnost, da delajo preko avtorske pogodbe ali pogodbe o delu z različnimi delodajalci. Ti slednji dve kategoriji upokojencev zaradi teh zaslužkov ne izgubijo pravice do uživanja pokojnine. Ljudje oziroma upokojenci, ki delajo preko espejev, pa to pravico izgubijo, ker se pač espe šteje kot delovno razmerje. Kot že rečeno, se bo s predlogom spremembe Zakona o matični evidenci omogočalo, da bodo preko espeja lahko delali upokojenci še do konca leta 2015.,v tem času pa naj ministrstvo pripravilo sistemske spremembe. Gospa ministrica, zanima me: V kakšno smer bodo šle te sistemske spremembe? Ali bodo zagotavljale enakopraven položaj upokojencev, ki še nekaj delajo – vsem upokojencem? V zvezi s tem, pa me tudi zanima: Na kakšen način bodo obveščeni vsi prizadeti upokojenci, ki so jim bile pokojnine že ustavljene in kdaj jim bodo vrnjene? Pa še eno vprašanje imam, ki se ne nanaša direktno na to, ampak en nesmiseln sem opazila v tem pokojninskem zakonu. Upokojenci, ki delajo najmanj 4 ure in se zaposlijo oziroma imajo pokojnino, lahko uživajo pokojnino v sorazmernem delu in sorazmerni del imajo pač plače. Tisti, ki se zaposlijo samo dve uri ali pa tri ure, torej manj kot 4 ure, pa izgubijo pravico do uživanja pokojnine. Zanima me: Boste tudi to kaj popravili ali se vam zdi, da je prav tako, kot je sedaj? Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak.
Hvala za vprašanje. Ja, to je res eno izmed perečih problemov letošnjega poletja oziroma letošnjega leta. Mi pa dovolite, da poskušam malce bolj pojasniti, kje je izvor problema, ali pa, zakaj je prišlo do vsega tega. Morate vedeti, da v celotnem obdobju naše pokojninsko in invalidske zakonodaje smo imeli bolj ali manj določeno, da ni mogoča kombinacija različnih statusov. Torej, ali imaš status zaposlenega, ali imaš status brezposelne osebe, ali imaš status upokojenca. Po ZPIZ-1 je bilo mogoče, da so določeni espeji – na primer, zakon je točno določal, v katerih primerih – da so imeli šest mesecev pred nastopom upokojitve espe registriran, da so enega človeka najmanj zaposlovali, so imeli možnost, da ohranijo ta espe tudi v nadaljevanju. To je dejansko bilo mogoče do spremembe ZPIZ-2, ki je začel veljati s 1. 1. 2013. ZPIZ-2, ki je bil sprejet s strani mojega predhodnika in tudi usklajen s socialnimi partnerji, je pa rekel, da to ni več mogoče: ali imaš status zaposlenega ali imaš status upokojenca. Ni mogoče prehajati oziroma ni mogoče oboje hkrati. Je pa uvedel, to je treba biti odkrit, tako imenovano delno upokojitev. Torej, prej, pred tem espe nisi mogel imeti samo za štiri ure, torej štiri ure bil aktiven imeti espe odprt, in potem biti še hkrati upokojenec. To je ZPIZ dovoli. Seveda so potem že v 2013 prišli k meni predvsem Obrtno-podjetniška zbornica z željo, da se ta možnost uskladitve statusa za te espeje podaljša še za eno leto. Predlog je bil potem v Državnem zboru za dve leti, vendar je takrat Državni zbor pač sprejel to podaljšanje za eno leto in to se letos oziroma sedaj z decembrom izteče. Mi smo se potem tudi v skladu s socialnimi partnerji pogovorili in je predlog, da se za eno leto ta status, to možnost ohranjanja obeh statusov, podaljša do rešitve sistemske narave. Drugo, kar pa omenjate, je pa to, da se je dejansko pogledalo, kdo je imel hkrati v sistemu, torej je bil upokojenec, je imel odločbo Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje in hkrati bil espe. Torej je kršil zakon že v preteklosti. Torej, ni bil ta izjema, o kateri sem sedaj govorila, da jo ZPIZ-1 dopuščal. In ker je v bistvu prišlo do preverjanja elektronskih evidenc AJPES, torej kje si, kdo je registriran, in ZPIZ, torej Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, se je letos ugotovilo, da je bilo takih 658. ZPIZ je v skladu z zakonom izdal odločbo, potem smo iskali možnosti, ker moja ocena je bila, ko se je to zgodilo, da je sam ukrep odvzema pokojnine za nazaj, torej izenačitev, da so pogledali, če si bil ti espe pred petimi leti, od takrat ti nisi imel pravice, da si upokojenec, ker dejansko si ravnal proti zakonu. Seveda je stvar vračila pokojnine in tudi plačila prispevkov za nazaj, ker je premo sorazmeren ukrep. Zato smo se mi odločili in v predlogu, kot vi pravite, torej novele ZMEPIS, ki bo pred vami v kratkem po nujnem postopku, predvidevamo, da se te pravnomočne odločbe, ki so bile izdane, odvzamejo. Seveda je pa ta zgodba, kaj jaz želim, kaj mi želimo, je ena plat, drugo je pa seveda, da pravno zdrži. V tem trenutku same člene tega zakona usklajujemo z zakonodajno-pravno službo vlade. Verjetno bo tudi v Državnem zboru. Skratka, ni tako enostavno pravnomočne odločbe z zakonom v njih poseči, tako da iščemo rešitve. Je pa ob tem treba povedati, da to zadeva dejansko 30 upokojencev, ker že od teh 658 smo iskali variante, da tisti, ki niso imeli višjega dohodka, kot je minimalna plača, ni šlo pri njih za neskladje statusov, ker smo jim priznali, da dejansko niso imeli statusa espeja, ampak so bili še naprej upokojenci. Tako smo iz tega naslova večino fotovoltaike rešili, dejansko ostaja po vsem tem pregledu 13 odločb, ki so problematične. V nadaljevanju pa lahko potem še, kako bomo naprej to reševali.
Hvala. Zahteva za dopolnitev odgovora.
Mogoče še to drugo vprašanje: Kako je ta zaposlitev za dve uri ali tri ure, pa izguba pokojnine? Hvala.
Besedo ima ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak.
Hvala za to vprašanje. V bistvu lahko delaš 4 ure, torej pol-pol, torej ta varianta delne upokojitve. Tako zaposleni kot tisti, ki ima espe, ima možnost, da se odloči, da bo polovično delal in bil polovično upokojenec. Tukaj smo dali 4 ure kot možnosti, ker ostalo težje izvedljivo, se pa ta del odgovora nanaša na prihodnjo ureditev. Na Ekonomsko-socialnem svetu smo se s socialnimi partnerji pogovorili, da so potrebne spremembe na tem področju – tudi druge evropske države dopuščajo več fleksibilnosti, večjo možnost prehajanja med različnimi statusi –, torej, da so lahko hkrati upokojeni in tudi zaposleni ali upokojeni in imajo espe, vendar po pregledu se kaže, da je predvsem ta dejavnost oziroma ta dvojni status omejen na polno pokojninsko starost. Večina sistemov. In 65 ali 67 let, ko toliko dopolniš, potem lahko delaš – tu znotraj. Potem je tudi vprašanje sistemskega plačevanja prispevkov, ker na primer to zdaj, ko smo podaljšali te espeje, ti ne plačujejo prispevkov in je seveda problem z druge plati gospodarstva, da so ti espeji, ki so hkrati upokojeni, nelojalna konkurenca ostalim espejem. Tako te stvari niso tako enostavne, da smo posežemo v en člen, dejansko gre za širšo družbeno spremembo, ki bo imela tudi posledice na trgu dela. Ker potem, če bodo lahko vsi delali, to pomeni tudi upokojeni zaposleni, ker med statusi ni enostavno reči, zdaj, če si ti upokojen, lahko imaš espe, ne moreš pa delati v delovnem razmerju, se postavlja popolnoma drugo vprašanje, kako bodo te različne skupine funkcionirale na trgu dela. Zato ta vprašanja niso tako enoznačna in vsekakor je treba širši družbeni dogovor in predvsem uskladitev s socialnimi partnerji. Smo se pa zavezali, da bo to eden izmed sklopov odprtja Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju in bomo v naslednjem letu tudi v okviru bele knjige – ki je drugo leto cilj, ki bo podlaga za strokovno razpravo o spreminjanju našega pokojninskega in invalidskega sistema –, tudi te razprave odprli. Ni pa absolutnega strinjanja s strani socialnih partnerjev. Vedeti morate, da je ob tem vprašanje, zakaj mi vztrajamo, da mi ne moremo delati do 67. leta, če lahko pa vsak, ki se upokoji, potem dela. Skratka, niso tako enostavna vprašanja, odvisno iz katerega zornega kota jih pogledamo, vsekakor pa razumemo, da je ljudem treba omogočiti legalen način dela, kar pa upokojenci že zdaj imamo, da ne bo izgledalo, kot da ne, avtorske in podjemne pogodbe in tudi občasno in začasno delo upokojencev, ki ga je treba narediti finančno bolj ugodnega, tako da to je tudi predmet v koalicijski pogodbi.
Poslansko vprašanje bo zastavil Ivan Škodnik, in to ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane ministrice, spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi poslanci! Prihajam s Koroške, kjer imamo problem zadnje čase velike brezposelnosti, med njimi pa je največja težava v tem, da je to največ mladih. Rešitev vidim na področju turizma in lesne industrije. Težava je v prvi vrsti v infrastrukturi, tu mislim na ceste, danes je bilo že kar nekaj govora o tretji razvojni osi, kolega je to izpostavil. O tretji razvojni osi se bo seveda še veliko govorilo na okrogli mizi v Dravogradu v petek, kamor ste, gospod minister, tudi vabljeni – upam, da boste prisotni. Sedaj pa bi vam postavil vprašanje, in sicer ceste iz Slovenj Gradca na Kope, ki se tudi tiče turizma, predvsem na Kopah se zadnje čase precej razvija in vlaga v turizem, bom pa poskušal to utemeljiti, v čem so pravzaprav težave. V letu 2008 je bilo ustanovljeno partnerstvo zahodno Pohorje, ki ga je podpisalo pet občin – Mestna občina Slovenj Gradec, Občina Mislinja, Občina Vuzenica, Občina Radlje ob Dravi, Občina Ribnica na Pohorju – z namenom sodelovanja občin, podjetij in države pri razvoju turističnega centra Kope. Kar nekaj je bilo tukaj narejenega, pri zastavljenih ciljnih lahko ugotovimo, da jih je bilo izpeljanih kar nekaj, izgradnja Lukovega doma – 2008, zasneževanje celotnega smučišča Kope, izgradnja kanalizacije v dolino – 2008, investicija v štirisedežnico Kaštivnik – 009, investicija v štirisedežnico Pungart – 2012. Največjo težavo pri uresničevanju njihovih ciljev jim povzroča državna cesta Slovenj Gradec–Kope, ki je v kritičnem stanju, za obnovo se Mestna občina Slovenj Gradec in Direkcija za ceste dogovarjata že od leta 2007. Do sedaj je bilo saniranih cirka 20 % celotne trase, na določenih odsekih cesta praktično ni prevozna. Kot poslanec Mislinjske in Dravske doline želim, da si gospod minister to cesto ogledava skupaj ali ob kakšni drugi priložnosti, da pošljete neko ekipo, da se prepričate, kakšno je stanje, da s takšno infrastrukturo ne moremo nadaljevati s širitvijo turizma na Kopah. Hvala lepa, gospod minister.
Besedo ima minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovan poslanec, ja, pri tem odseku gre res za obnovo vozišča in sanacij usadov približno trinajst kilometrov dolge ceste iz Slovenj Gradca na Kope. Celotna investicija je ocenjena na približno enajst milijonov evrov, do konca leta 2013 pa je bilo za te ukrepe porabljenih približno dva milijona 200 tisoč evrov. Tako so bile, recimo, v letu 2012 izvedene preplastitve na delu, ki poteka še v mestu Slovenj Gradec. V nadaljevanju pa se izdeluje prometna dokumentacija za ostali del trase, žal pa v tem trenutku še ne morem napovedati, kdaj bo prišlo do zaključka gradnje, saj sredstev v proračunu ni na voljo. Si bom pa kot minister vsekakor prizadeval, da zagotovimo višja sredstva za investicijo v cestno infrastrukturo, tudi in zlasti za njeno vzdrževanje. Vsi namreč vemo, da je takšnih odsekov, ki so v slabem, kritičnem stanju, v Sloveniji mnogo preveč in na tem področju bomo morali v naslednjih letih zagotoviti ustrezna sredstva, da bomo takšne kritične odseke, ki so dejansko praktično le pogojno prevozni ali pa neprevozni, sanirali. Takšni odseki so tudi na cestah, kjer je promet neprimerno večji in pogostejši, kot je pa v tem primeru tega odseka na Kope. Si bom pa ob priliki z veseljem ogledal ta cestni odsek, tako da sprejemam to vaše vabilo, mogoče bo priložnost že ta petek, ko ste omenjali, da se bomo mudili v Slovenj Gradcu. Hvala lepa.
Hvala lepa gospod minister. Vseeno bi [[…]]
Počakajte, prosim. Imate dopolnilno?
Dopolnilno.
Izvolite.
Vesel sem, da na tem delate, seveda bi pa rad, da bi se v nekem doglednem času vendarle začelo nekaj dogajati, ker ta cesta je res kritična, gre tudi za vlaganje v razvoj na Kopah. Nekako so se našli tudi tuji vlagatelji, ki pa imajo velike pripombe na to cesto. Tako bi tukaj bilo treba nekaj narediti. Hvala lepa.
Dopolnitev odgovora – minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič [[…]] Poslansko vprašanje bo zastavil gospod Srečko Blažič in to ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani ministri, poslanke in poslanci! Moje vprašanje se nanaša na ministrico za zdravje, in sicer glede kadrovske problematike v zdravstvu. V zadnjih dvajsetih, tridesetih letih se normativi v zdravstvu niso spreminjali. Recimo, moj primer: pred več kot 30 leti sem začel s specializacijo, sistematiziranih je bilo 8 mest za specialiste in ta številka velja še danes. Za določene zdravstvene profile, recimo za medicinske sestre, se je število na določenih področjih celo znižalo. Dodatno je zapletel problem še ZUJF, ki onemogoča dodatno zaposlovanje, kljub temu da imamo v Sloveniji že brezposelne zdravnike, tako diplomirane kot tudi srednje sestre. Z razvojem medicine se uvajajo nove diagnostične in terapevtske metode, prav tako nove metode v zdravstveni negi, ki pa jih zaradi preobremenjenosti kadra ne moremo izvajati. S tem ne sledimo enakovredno strokovnemu razvoju s primerljivimi evropskimi državami. Brez zaposlitve dodatnega zdravstvenega kadra se tudi čakalne dobe ne bodo zmanjšale, obstoječi zdravstveni kader je že zdaj preobremenjen. Naj poudarim še to, da so slovenski zdravniki in ostali zdravstveni delavci po znanju povsem enakovredni kadrom v razvitih evropskih državah in tudi v teh državah lahko zaposljivi. Vprašanje, ki se nanaša na ministrico: Kaj lahko Ministrstvo za zdravje stori, da se kadrovski normativi posodobijo in da se vsaj približno izenačimo z normativi v razvitih državah, da nam strokovni kader ne bo odhajal v tujino? In na koncu še primer, podatki so sicer iz leta 2013. V Sloveniji pride približno 50 družinskih zdravnikov na 100 tisoč prebivalcev, v Evropski uniji 87; ostalih specialistov pride v Sloveniji 192 na 100 tisoč prebivalcev, v Evropski uniji pa 243. V imenu izvajalcev in pacientov se vam zahvaljujem za odgovor.
Besedo ima ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc.
Hvala za vprašanje gospodu poslancu Blažiču. Prav lep dober večer, ker mislim, da smo se že prevesili kar v večerne ure. Gospod predsednik! Hvaležna sem za to vprašanje, ker je priložnost, da mogoče povemo tudi v številkah, koliko imamo zdravnikov na nivoju primarnega in sekundarnega zdravstva v primerjavi z ostalimi državami. In sicer imamo po podatkih pri nas zagotovljenega 0,51 zdravnika specialista primarne ravni, pri čemer tu štejemo družinsko splošno medicino in pediatre na tisoč prebivalcev. Stanje preskrbljenosti se razlikuje po regijah in občinah. Za dosego trenutnega cilja, to je tisoč 800 pacientov na enega zdravnika, s poenotenjem preskrbljenosti v Sloveniji potrebujemo tisoč 136 zdravnikov oziroma izvajalcev. To pomeni, da nam trenutno primanjkuje okoli 90 zdravnikov specialistov družinske medicine. Srednjeročno, to je v naslednjih petih letih, kar je tudi cilj mojega ministrstva, pa želimo vzpostaviti glavarino velikosti tisoč 500 opredeljenih pacientov za zdravnika. Prav zaradi tega smo oblikovali tudi posebno delovno skupino, ki bo nadaljevala s t. i. nadgradnjo primarnega zdravstva in katere cilj bo doseči, da bomo lahko v teh petih letih dosegli te cilje tisoč 500 pacientov na zdravnika in s tem predvsem razbremenili družinske zdravnike. Zato bomo morali zagotovi tisoč 364 zdravnikov za področje celotne Slovenije, kar pomeni potrebo po 318 zdravnikih specialistih družinske medicine v naslednjih petih letih. S tem bi jih razbremenili, kar bi izboljšalo ne samo njihovo obremenjenost, temveč tudi kakovost in varnost za obravnavo pacientov. Znižalo bi tudi stroške, kajti vsak zdravnik bi se imel potem možnost več časa posvetiti posameznemu bolniku, prisluhniti njegovim težavam in zato tudi v nadaljevanju ustrezno ukrepati. Rezultata tega bo sigurno manj napotovanja tudi na sekundarno raven zdravstvene dejavnosti, kjer je seveda obravnava pacientov dražja pa tudi mnogokdaj, kar se je izkazalo tudi po analizi podatkov, nepotrebna. Pomanjkanje zdravnikov specialistov in hkrati zaposlitev mladih zdravnikov rešujemo s povečanjem števila razpisnih mest za specializacijo ob upoštevanju potreb ter enake dostopnosti do zdravstvenega varstva vseh prebivalcev Slovenije. V letu 2013 je Ministrstvo za zdravje podalo soglasje na razpis specializacij za 330 razpisanih mest, leta 2014 pa na 360 razpisanih mest, kar pomeni celo 9,1-odstotno povečanje. Ker na Ministrstvu za zdravje vodimo javno politiko za dosego zgoraj navedenih ciljev in z namenom povečanja zanimanja za specializacijo predvsem družinske medicine in za delo specialista družinske medicine ter zdravnika specialista pediatrije na primarni ravni in hkrati s tem želimo dodatno povrniti ugled, vrednote in strokovnost delo zdravnika na primarni ravni, je bilo v prvem razpisu v letu 2013 kar 66 % razpisanih mest namenjenih družinski medicini. Ministrstvo pa je prav tako podprlo širjenje tako imenovanih referenčnih ambulant, ki so se odlično izkazale, pripomogle so razbremenitvi zdravnikov z družinske medicine, predvsem pa spremljanje kroničnih pacientov. Za dodatno razbremenitev teh zdravnikov se izvajajo tudi določene aktivnosti, in sicer so bile v Aneksu 1 k Splošnemu dogovoru za pogodbeno leto 2014 zagotovljena dodatna sredstva za tako imenovane okrepljene ambulante, na podlagi katerih bo omogočena zaposlitev 70 zdravnikov, z opravljenim strokovnim izpitom.
Poslansko vprašanje bo zastavil gospod Ivan Prelog, in to ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču.
Hvala. Spoštovani zbor, spoštovani minister za infrastrukturo! V kuloarjih pa tudi v medijih so se pojavile govorice oziroma informacije, da naj bi se v TEŠ 6 uporabil kot dopolnilno gorivo indonezijski premog z višjo kalorično vrednost od velenjskega. V TEŠ sem dobil informacijo, da bi naj šlo za 8-odstotni dodatek. Zanima me: Kdo bi naj bil dobavitelj le-tega? Če je znan: Na katerem javnem razpisu je bil izbran za ta finančno verjetno izjemno donosen posel? Zanima me tudi: Ali je bila takšna rešitev koncipirana že v osnovnem izvedbenem projektu TEŠ 6? In drugo vprašanje. Glede na dejstvo, da je Maribor, mesto nekoč mednarodno priznanih in uspešnih industrijskih velikanov, kot so bili Tam, Metalna, Tovarna železniških vozil, Elektrokovina, MTT, Svila, Tehnogradnje konstruktor da ne naštevam dalje, izgubil vse to ter posledično pristal z daleč največjo brezposelnostjo v Sloveniji, vas gospod minister sprašujem: Ali boste proučili možnost spremembe ustreznih predpisov tako, da se decentralizira upravljanje HSE in se sedež dela HSE prenese nazaj v Maribor, ki je center proizvodnje obnovljivih virov HSE? Sedaj so Dravske elektrarne, kljub temu da ustvarjajo daleč največ sredstev v celotni HSE, razvojno ohromljene. S tem bomo pa po eni strani stimulativno vplivali na decentralizacijo upravljanja HSE, nazaj v Maribor pa prenesli kar nekaj kvalitetnih delovnih mest, ki jih Maribor krvavo potrebuje in si jih, mimogrede, tudi zasluži. Hkrati bi ohranili minimalen razvojni potencial, ki za perspektive družbene skupine HSE, kot so Dravske elektrarne, Maribor, zelo pomembne. V nasprotnem slučaju bomo priča uničenju odvisne družbe HSE za TET, ki je žal že prepozno. Zato vas sprašujem: Ali boste kot pristojni minister predlagali spremembo akta o ustanovitvi HSE Vladi Republike Slovenije ter tako ustvarili pogoje za selitev sedeža družbe nazaj v Maribor? Hvala lepa.
Besedo ima minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovani poslanec, na vaše prvo vprašanje lahko odgovorim tako, da smo v zvezi z uporabo premoga za potrebe TEŠ 6 bili na nek način na novo seznanjeni tudi na Ministrstvu za infrastrukturo, še zlasti ob dejstvu, ker je tudi v investicijskem programu, tako imenovanem NIP 5, ki je bil leta 2012 podlaga za pripravo Zakona o poroštvu, da je bilo izrecno zapisano, in sicer v točki 6.8 – Tehnično-tehnološke analize, da se bo kot gorivo uporabljal izključno, torej izključno domači premog iz Premogovnika Velenje. To so dodatno potrdili še v točki 7.1.1.1, kjer je zagotovljeno, da razpoložljive odkopne zaloge v Premogovniku Velenje zadoščajo za obratovanje bloka 6 v predvideni življenjski dobi. V primeru, da bi TEŠ naročal tuj premog, bo morala družba dobavitelje izbrati v skladu z Zakonom o javnem naročanju na vodnem, energetskem, transportnem področju in področju poštnih storitev, tako da o tem, kdo je izbran oziroma kdo bo dobavljal ta premog, tukaj ne morem govoriti. Skratka, v kolikor bi šlo za neko tako naročanje, je treba dobavitelja izbrati na javnem razpisu. Glede drugega vprašanja pa lahko povem to, da Ministrstvo za infrastrukturo nima zakonske pristojnosti v zvezi z upravljanjem naložb Republike Slovenije, ker le-te upravlja Slovenski državni holding – SDH, zato kot minister v zahtevi Mariborčanom po vrnitvi HSE oziroma sedeža HSE v Maribor, nimam pristojnosti, vendar pa moram omeniti, da je organizacija družbe HSE že zdaj zasnovana tako, da so poslovne funkcije, ki so potrebne za skupno delovanje holdinga, locirane tam, kjer je mogoče najbolje izkoristiti konkurenčne prednosti. Tako se izvajajo v štirih poslovnih enotah, in sicer v Ljubljani in v Mariboru, kjer je center vodenja proizvodnje in izvajajo funkcije v zvezi z investicijami in telekomunikacijami, to je torej družba HSE Invest, v kateri je zaposleno približno 70 oseb, dodatne enote pa so še v Velenju in Novi Gorici. Ob tem bi omenil še, da imamo en del službe Direktorata za energijo, to je Oddelek za analizo, tudi v Mariboru, v njem je zaposlenih 8 ljudi, sedež pa ima v Mariboru tudi Agencija za energijo, v kateri pa je zaposlenih približno 50 ljudi. Toliko zdaj. Hvala.
Poslansko vprašanje bo zastavila mag. Bojana Muršič, in to ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču in ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Spoštovani predsednik, ministrice in spoštovani minister, kolegice in kolegi! Pereča problematika hišnikov s pravico uporabe službenega stanovanja se 7-mesečnim premorom vleče že skoraj 24 let. Leta 1991 je namreč začel veljati Stanovanjski zakon, ki je omogočil ugoden nakup stanovanja takratnim imetnikom stanovanjske pravice, ob tem pa povzročil mnoge krivice. Takšna krivica se je zgodila hišnikom. Za imetnike hišniških stanovanj zakon ni predvidel možnosti odkupa stanovanja, temveč je hišniško stanovanje obravnaval kot službeno stanovanje, ki je vezano le na čas opravljanja hišniških del, ne glede na to, iz katerih razlogov in po čigavi krivdi so se hišniška dela prenehala opravljati. Novela Stanovanjskega zakona leta 2003 je krivico popravila le delno. Povzela je formalno razlikovanje, in sicer med kategorijo najemnikov v hišniških stanovanjih, ki so bili imetniki stanovanjske pravice, ter tistimi, ki so imeli pravico začasne uporabe stanovanja. Spet nova krivica. Da gre le za razliko zgolj in samo v pojmovanju, je v obsežni študiji ugotovil tudi Inštitut za nepremičnine v Mariboru. Ker krivica še vedno ni bila popravljena, je Poslanska skupina Socialnih demokratov, zlasti ob velikem prizadevanju gospoda Mirana Potrča leta 2007 vložila spremembe Stanovanjskega zakona. Cilj je bil urediti negotov položaj približno 250 do 300 najemnikov teh stanovanj in njihovih družin v hišniških stanovanjih. Naš predlog zakona, ki bi uredil položaj, ni bil sprejet, Vlada pa je obljubila, da bo pripravila spremembe zakona, ki bodo ustrezno uredile položaj. Svoje obljube, žal, ni držala. Leta 2011 je Poslanska skupina Socialnih demokratov ob podpori še štirih poslanskih skupin po 20 letih krivic glede imetnikov hišniških stanovanj končno uspela. Sprejeta je bila novela zakona z rešitvami za ugodnejši odkup hišniških stanovanj v roku petih let. Žal pa je že po sedmih mesecih od uveljavitve sprejet interventni zakon, to je ZUJF, iz druge Janševe vlade, ki je hišnikom spet odvzel težko pridobljene pravice glede stanovanj. Zato so bile vse vloge za ugodnejši odkup stanovanj po 31. maju 2012 zavrnjene. Spoštovana ministrica in minister: Ali ste seznanjena s problematiko hišniških stanovanj, ki traja skoraj že 24 let? Ali oziroma kdaj bo Ministrstvo za okolje in prostor pripravilo spremembo zakonodaje, ki bi hišnikom omogočale odkup teh stanovanj, kot je s petletnim rokom opredelila novela stanovanjskega zakona iz leta 2011, ki pa je bila spremenjena zaradi interventne zakonodaje leta 2012 in je veljala le sedem mesecev? Hvala.
Minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič ter ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen imata skupaj za odgovor pet minut.
Hvala Spoštovana poslanka mag. Bojana Muršič, pri dodelitvi hišniških stanovanj v najem, je bilo ključno, da je, vsaj po našem vedenju, vedno šlo za službena stanovanja, ki so bila dodeljena v uporabo samo za čas opravljanj hišniških del, kar je potrdila tudi sodna praksa Upravnega in Vrhovnega sodišča. Je pa res, da se hišniška stanovanja ne nahajajo samo v večstanovanjskih stavbah, ampak večinoma v vrtcih, osnovnih, višjih šolah, tudi po sodiščih, drugih zavodih. In ponovna uveljavitev člena, kot ste ga sami citirali, bi lahko imela za posledico, da bi na enak način želeli uveljavljati pravice tudi uporabniki drugih službenih stanovanj, cariniki, policisti, učitelji, profesorji. Prav zaradi tega, to je, da gre za službena in ne klasična neprofitna družbena stanovanja in da gre velikokrat za stanovanja, ki so v sklopu nestanovanjskih stavb, tako na ministrstvu kot tudi sama ne razmišljam o ponovni oživitvi takšne ureditve, kot je veljala takrat tistega pol leta. Hvala.
Poslansko vprašanje bo zastavila Vojka Šergan ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani ministrici in spoštovana ministra! V imenu Kluba zastavskih poslancev, to je Matjaža Hana, Ivana Hrška, Marjana Dolinška, Irene Košnik Grošelj, Janje Sluga in svojem imenu sprašujem v luči dogodkov preteklega tedna v Termoelektrarni Trbovlje, ko je bil obravnavana energetska problematika tega prostora in je bil sestanek z Odborom za razvoj energetike v Zasavju s predstavniki sindikata Termoelektrarne ter zasavskimi župani: Ali zagotovo ostane zasavska energetska lokacija? Katere ukrepe boste najprej izvedli glede na to, da ste s strani Vlade koordinator vsebine ukrepov odgovornih subjektov SDH in HSE pri razreševanju aktualne problematike zasavske energetike s poudarkom na Termoelektrarni Trbovlje in izgradnji hidroelektrarn na srednji Savi? Hvala za odgovor.
Besedo ima minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič.
Gospod predsednik! Spoštovana poslanka! V zvezi z vprašanjem glede energetske zasavske energetske lokacije lahko odgovorim, da tam ostaja ne glede na to, kakšna bo usoda družbe TET, saj lokacijo samo zagotavlja že obstoječa infrastruktura, kot je, recimo, stikališče na prenosno omrežje za električno energijo, tam so tudi oljni rezervoarji, plinski bloki in ostalo. Skratka, na zainteresiranih družbah pa je potem odgovornost, da zagotovi vzdrževanje te infrastrukture. Dovolite tudi, da pojasnim, da si sicer zelo prizadevam, skladno s svojimi pristojnostmi, da spodbujam vse udeležene družbe k usklajenem delovanju, vendar pa nisem koordinator vsebine in za to nimam ustreznih pooblastil. Lahko pa povem, da skladno z dogovorom na zasedanju Odbora za razvoj energetike v Zasavju pretekli teden bi morale družbe HSE, SDH in TET proučiti vse mogoče opcije za ohranitev TET in socialno varnost zaposlenih. Pravim, bi morale, ker verjetno že veste, da so si danes, žal, odgovorni v družbah HSE, SDH in TET te dogovore razlagali po svoje in so izglasovali sklep o likvidaciji družbe TET. Kar zadeva hidroelektrarne na srednji Savi, pa bi želel poudariti, da bi moralo biti to seveda v interesu vseh, saj gre za pozitivne učinke tako na gospodarstvo kot tudi na okolje. Z gradnjo bi se začel nov investicijski cikel, ki bi odpiral nova delovna mesta. Več kot 80 % opreme del in storitev, potrebnih za izgradnjo hidroelektrarne na srednji Savi, lahko zagotovi domače gospodarstvo. Poleg proizvedene električne energije, ki dosega približno štiristo gigavatnih ur za tri hidroelektrarne v zasavski regiji, to je količina energije na leto, pa je treba upoštevati še ostale učinke, ki gredo Zasavju, to je koncesnina, nova delovna mesta, možnosti za zaposlene, ureditev infrastrukture in tako naprej. Vendar pa je treba pred začetkom gradnje za bodočo verigo hidroelektrarn izvesti še kar nekaj zahtevnih postopkov, skladno z zakonskimi določili. Tukaj gre zlasti za umeščanje verige v prostor, to pomeni, da je treba izdelati in sprejeti državne prostorske načrte, za kar je pristojno Ministrstvo za okolje in prostor, skleniti in podpisati je treba koncesijsko pogodbo med državo in investitorjem oziroma v tem okviru tudi prenesti koncesijo s HSE na družbo SRESA. Tudi ta naloga je v pristojnosti Ministrstva za okolje in prostor. Potem je treba odkupiti zemljišča, ki so potrebna za gradnjo, za kar je pristojen investitor, in pridobiti gradbeno dovoljenje za vsako hidroelektrarno posebej, kar je spet pristojnosti investitorja. Na Ministrstvu za infrastrukturo pa moramo spremljati investicijo s spremljajočimi projekti na državni cestni in železniški infrastrukturi. Tukaj gre zlasti za cesto Hrastnik–Zidani most in za predstavitev železniške proge, ki bo poplavljena zaradi akumulacijskih jezer. Hvala lepa.
Poslansko vprašanje bo zastavila dr. Jasna Murgel, in to ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc.
Spoštovani gospod predsednik, hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovana ministrica. Moje vprašanje bo kratko: Kdaj bo imenovan Zdravstveni svet? Gre za zelo pomemben organ v sistemu zdravstvenega varstva. Skladno z Zakonom o zdravstveni dejavnosti in Pravilnikom o Zdravstvenem svetu obravnava in potrjuje priporočila, smernice in obvezna navodila razširjenega strokovnega kolegija, ki vplivajo na vsebino in obseg zdravstvenega varstva in s tem na zdravstveno politiko in financiranje zdravstvenega varstva. Zdravstveni svet se po določbi 4. člena Pravilnika oblikuje na Ministrstvu za zdravje iz predstavnikov zdravstvene stroke, zdravstvene ekonomike in organizacije zdravstvenega varstva. Predsednike in člane Zdravstvenega sveta izmed teh kandidatov imenuje minister za zdravje. Prejšnjemu Zdravstvenemu svetu je, po informacijah, ki jih imam, mandat potekel, nekako leto in pol naj bi to trajalo in še ni bil imenovan. Gre za zelo pomemben organ, saj njegove odločitve vplivajo na vsebino zdravstvenega zavarovanja. Konkreten razlog, zaradi katerega sprašujem iz volilne baze, je to, da gre za vprašanje števila obravnav pri fizioterapevtu v razvojnih ambulantah zdravstvenih domov v primeru otrok s posebnimi potrebami. O tem, ali naj bodo ti otroci upravičeni do večjega števila obravnav ali bo torej Zavod za zdravstveno zavarovanje kril stroške teh terapij, odloča Zdravstveni svet. Pred kratkim smo imeli priložnost poslušati direktorja Zavoda za zdravstveno zavarovanje Republike Slovenije gospoda Fakina, da naj bi denar za povečano število fizioterapij bil zagotovljen, vendar mora o tem odločiti Zdravstveni svet oziroma sprejeti odločitev, ki bo temeljila na strokovnih podlagah. Zato je pomembno, da se ta organ ustanovi, da bi lahko odločil o tem in o ostalih vprašanjih, ki so pomembna za obseg pravic iz osnovnega zdravstvenega zavarovanja. Hvala lepa za odgovor.
Besedo ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc.
Hvala za besedo. Še enkrat lep pozdrav! Glede na kratko vprašanje bo tudi moj odgovor kratek: Zdravstveni svet bo imenovan še ta mesec. Torej v novembru. Naj povem, da je res, da Zdravstveni svet že nekaj časa ne deluje; pa ne samo to, tudi še sklepi in strokovna stališča, ki jih je sprejel prejšnji Zdravstveni svet, so ostala nekje v predalu nepodpisana, tako da bo prva seja tega nadzornega sveta, da v bistvu pregleda vse te sklepe, stališča in tudi zajetno število vlog, med njimi je tudi ta, ki jo vi omenjate. Samo tole bi še dodala, da je ne glede na to pa imenovana posebna medresorska delovna skupina, ki prav proučuje predlog tega društva, ki se imenuje Vesele nogice, tako da se tudi te zadeve rešujejo. V glavnem: Zdravstveni svet bo zelo hitro ustanovljen in bo imel veliko dela. Hvala.
Poslansko vprašanje bo zastavila mag. Tanja Cink, in to ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovana ministrica, ministrici, kolegice in kolegi! Vsi se spomnimo leta 2012, ko je stopil v veljavo Zakon o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, ki je prinesel nemalo težav in slabe volje takrat tako zaposlenimi na centrih za socialno delo kot državljankam in državljanom, ki so posledice še najbolj čutili. Ves ta čas, torej od uveljavitve, spremljamo problem nerazumnih in nedopustnih zaostankov pri reševanju pritožb na odločbe centrov za socialno delo. Vemo sicer, da je pristojno ministrstvo omenjeni problem vzeli resno in ga tudi prioritetno rešuje. Me pa skrbi in menim, da upravičeno, saj gre pri tem za ljudi, ki živijo tudi v težkih socialnih razmerah, poleg tega so s tem ogroženi temelji socialne in pravne države, zato ministrici resornega ministrstva postavljam naslednje vprašanje: Kakšno je trenutno stanje v zvezi s tem? In predvsem: Kdaj lahko pričakujemo, da bo ministrstvo zaostanke dokončno odpravilo? Hvala.
Poslansko vprašanje bo zastavil mag. Branislav Rajić, in to ministru za zunanje zadeve gospodu Karlu Viktorju Erjavcu, ki pa je opravičeno odsoten. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani zbor! Republika Slovenija zadnjih 15 let ni deklarativno oznanila osnovnih postulatov svoje zunanje politike v obliki ustrezne deklaracije, zato menim, da je izrednega pomena, da smo že tako zgodaj v okviru našega mandata pričeli z razpravo osnutka deklaracije o zunanji politiki Republike Slovenije. Osnutek te deklaracije je dobra osnova, a hkrati tudi vem, da bo ta dokument še dodatno nadgrajen na podlagi dobrih predlogov iz razprave na Odboru za zunanjo politiko. V osnutku deklaracije o zunanji politiki je omenjena tudi Evropska unija in vloga Republike Slovenije v njej. Pri tem me zanima: Na kakšen način bo v prihodnosti Republika Slovenija okrepila svojo vlogo v okviru Evropske unije ter povečala svojo aktivnost pri sooblikovanju zunanje politike Evropske unije? Posebej bi rad slišal komentar ministra o možnosti, da bi naša država izkoristila več desetletij grajen primat med sebi enakimi v regiji jugovzhodne Evrope in na podlagi tega ponovno postala primarno ekonomsko-politično prepoznavna in seveda posledično v tem vodilna. Hvala.
Poslansko vprašanje bo zastavila gospa Anita Koleša, in to ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču ter ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Lepo pozdravljeni vsi skupaj, predvsem predsedujoči, ministrice in ministri in seveda kolegice in kolegi, ki še vztrajate! Veseli me, da lahko zastavim vprašanje, ki je povezano z mojo občino, od koder prihajam, in sicer je občina Šentjur 18. oktobra 2011 sprejela Občinski podrobni prostorski načrt in vanj umestila navezovalno cesto Dramlje–Šentjur, to je cesto od izvoza Dramlje na avtocesti Ljubljana–Maribor do priključka na cesto R423 pri naselju Črnolica. Torej gre za objekt, ki je že umeščen v prostor, za kar so bila že angažirana in realizirana določena finančna sredstva tako lokalne skupnosti kot tudi države. Prostorska povezanost države, prostorske ureditve z lokalnim okoljem,je bila s strani države oziroma pristojnega ministrstva prepoznana kot upravičena investicija zaradi izjemno obremenjenega tranzita skozi mestno jedro Šentjur, predvsem tranzita težkih tovornih vozil, za katere obstoječa cestna povezava nima zadovoljivih tehničnih pogojev, pa seveda zaradi upravičenih zahtev lokalne skupnosti do prometne varnosti, da ne naštevam tudi drugih okoliščin, zaradi katerih je bila ta cesta umeščena v prostor. Dogovoru, na podlagi katerega je občina pripravila ustrezen prostorski dokument, se je pridružilo tudi Ministrstvo za kmetijstvo, in sicer zaradi projekta zadrževalnika visokih voda Črnolica, ki je sestavni del projekta navedene navezovalne ceste. Omenjeni zadrževalnik ima zelo pomembno vlogo kot protipoplavni ukrep ureditve in nadzora vodnega področja Voglajne, ki pomeni za mesto Šentjur in kraje do izlitja reke v porečje Savinje v Celju veliko poplavno nevarnost. Občina Šentjur ima že nekaj let pripravljeno temeljno dokumentacijo umestitve cestne povezave v prostor in zagotovila pristojnega ministrstva in njegove direkcije za ceste so bila, da se bodo aktivnosti za začetek izvedbe projekta začele v najkrajšem roku tudi zato, ker so realne možnosti financiranja z evropskimi sredstvi. Navedeni odsek ceste je namreč sestavni del cestnih povezav. Glede na to, da je občina vse obveznosti iz dogovora o pripravi, sprejemu in financiranju izdelave OPPN za prostorsko ureditev skupnega pomena ter strokovnih podlag za navezovalno cesto ter zadrževalnika visokih voda Črnolica izpolnila, in sicer že pred tremi leti, postavljam vprašanje: Kdaj Ministrstvo za infrastrukturo načrtuje začetek izvedbe projekta, in sicer geodetske odmere zemljišča, odkup zemljišča, projektno dokumentacijo? V zvezi s tem vprašanje tudi Ministrstvu za okolje in prostor: Kdaj in kako se bo vključilo v izvedbo protipoplavnega projekta, povezanega z izgradnjo te ceste?
Minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič ter ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen imata za odgovor skupaj 5 minut.
Hvala, gospod predsednik, spoštovana poslanka! Res je vse, kar ste navedli. Skratka, gre za zelo pomemben odsek navezave na avtocestno omrežje, pomemben je zlasti za občino Šentjur in mestno središče, kjer dejansko so razmere nevzdržne zaradi velikega težkega prometa. Tako kot ste že omenili, je bil v sodelovanju z občino in ministrstvom ta odsek potem tudi umeščen v prostor s podrobnim prostorskim načrtom, in sicer gre za približno 8 kilometrov dolgo novo cestno navezavo, katere ocena investicije je približno 32 milijonov evrov. Žal pa moram tukaj ugotoviti, da doslej v proračunih v preteklih letih država za to cesto ni namenila sredstev; tudi niso sredstva bila predvidena v letu 2015. Tako da si bom kot minister moral vsekakor in si bom prizadeval, da bodo sredstva za investicije tudi v novo cestno infrastrukturo zagotovljena, v skladu s strategijo razvoja prometne infrastrukture, ki je v pripravi. Tukaj vidim določene možnosti, da bi se tako, kot ste tudi že sama povedala, ta infrastruktura lahko financirala tudi z določenimi evropskimi sredstvi, ker gre za navezavo na obstoječe jedrno omrežje. Zato bomo v naslednji perspektivi proučili možnosti glede na to, da je dejansko bil projekt umeščen v prostor, bomo tukaj sredstva skušali zagotoviti. Tudi v okviru, bom rekel, vseh tistih prizadevanj, da bi v okviru tega tako imenovanega Junckerjevega paketa izvedeli čim več projektov, ki izboljšujejo cestno povezavo v jedrnem omrežju, kamor bi ta navezava tudi potem spadala. Hvala lepa.
Hvala. Protipoplavni ukrepi ob Voglajni s pritoki v Šentjurju opredeljuje potrebne ukrepe za izvedbo protipoplavnih ukrepov na območju občine Šentjur za zagotovitev poplavne varnosti. Ta sam projekt je vrednosti 12 milijonov skoraj 900 tisoč evrov in je razdeljen po posameznih sklopih. Trenutno je izvedba sklopa B3 v zaključni fazi, sam zadrževalnik pa je pravzaprav faza D, kar pomeni, da je treba še zagotoviti in izvesti fazo C, ki govori o ureditvi sotočja Kozarice in Voglajne ter Voglajne in Slomščice. Danes sem že enkrat povedala oziroma v odzivnem poročilu na Računsko sodišče bo treba tem projektom oziroma izvedbi teh del nameniti posebno pozornost, se aktivno vključujem v to. Ne upam si trditi, v časovno kakšnem terminu bo zadeva zaključena, čeprav je po sprejetem terminskem planu predvidena realizacija do leta 2015. Hvala.
Zahteva za dopolnitev odgovora, gospa Anita Koleša.
Hvala lepa. Vsekakor sem s tem odgovorom zaenkrat zadovoljna; seveda pa bom zadovoljna takrat, ko mi boste znali povedati nekaj več konkretnih datumov, konkretnih številk. Bodite pa brez skrbi, da vas bom o tem še kaj vprašala. Hvala lepa.
Predvidevam, da ne bosta odgovarjala na to. Poslansko vprašanje ima mag. Dušan Verbič, zastavlja pa ga ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovani poslanke in poslanci, člani, članice Vlade, lep pozdrav! Republika Slovenija je v nezavidljivi situaciji. Dejstvo je, da je potrebno resno pristopiti k racionalizaciji procesov, še posebno v ožji in širši državni upravi. Seveda, ob tem maksimalno upoštevati razvojno komponento. Vlada Republike Slovenije je na 8. redni seji 6. 11. 2014 sprejela sklep, da se v veljavni načrt razvojnih programov 2014–2017 uvrsti tudi projekt z nazivom Vzpostavitev državnega računalniškega oblaka. Sprašujem vas, spoštovani minister: Kaj je vsebina tega projekta in kakšne bodo posledice oziroma učinki za ožjo državno upravo in celotni javni sektor? Hvala za odgovor.
Besedo ima minister za javno upravo gospod Boris Koprivnikar.
Spoštovani predsednik, spoštovani poslanci! Projekt državni računalniški oblak je bil uvrščen in se dejansko že izvaja, temelji pa na dejstvu, da imamo dejansko v celotni državni informatiki okrog 100 milijonov letno bruto stroškov. V državni informatiki dela preko 900 različnih informatikov po različnih resorjih in ministrstvih, zagotavljajo pa opremo za približno 25 tisoč uporabnikov v ožji državni upravi. Ti podatki kažejo, da je naša informatika dejansko zelo neracionalna in tudi relativno draga. V zadnjem času je vse bolj razdrobljena, soočamo pa se tudi z enim zelo hudim problemom tako imenovanega s tujko vendor lock-in oziroma odvisnosti od pogodbenih partnerjev, brez katerih težko spreminjamo karkoli na področju informatike. Poleg tega imamo neusklajene standarde, nezdružljive podatkovne baze, aplikacije so pogosto neusklajene in podvojene. Za odpravo vseh teh težav smo uporabili projekt kvantni preskok, ki rezultira v državnem računalniškem oblaku kot temeljni informacijski infrastrukturi. Če na kratko povem, kaj je temeljna filozofija za tem projektom, ki ga močno zagovarjam; in sicer da se ločijo podatkovne strukture, da se ločijo od informacijske infrastrukture, se pravi strežnikov, komunikacij in vseh ostalih zadev, da se ločeno razvijajo aplikacije in da se ločeno zagotavlja varnost. Ločitev teh štirih slojev je nujno potrebno zato, da lahko neodvisno od izvajalca programske opreme, neodvisno od ponudnika strežniške opreme dejansko razpolagamo z našimi podatki in našimi aplikacijami. Državni računalniški oblak je osnovna infrastruktura za to spremembo k spremenjenemu pristopu k državni informatiki. In ta trenutek z veseljem povem, da smo zelo veseli, da je do te odobritve dejansko prišlo, kajti projekti so bili v veliki meri že pripravljeni in v zadnjih tednih smo jih dejansko dokončali do tiste faze, da so zreli za prijavo na razpise. Ta trenutek je imenovana delovna ekipa, ki je že podpisala tudi zaveze in osnovni način delovanja na tem projektu. Pripravljamo se na postopke natečaja javnega naročila za zagotovitev te opreme, ki se bo izvajala v sodelovanju z Direktoratom za javno naročanje ter informacijsko ekipo Ministrstva za javno upravo. Dejansko imamo že kompleten izvedbeni projekt, tako da pričakujemo po terminskem planu, za katerega smo zavezo tudi sprejeli, da bo v novembru naslednjega leta državni računalniški oblak polno operativen. To pa pomeni, da bomo imeli prvič centralno infrastrukturo, ki ne bo temeljila na velikih dragih strežnikih, tako imenovanih mainframih, na katero bodo lahko vsi državni organi odlagali svoje podatke. Predvsem pa bodo na tem oblaku zložene vse aplikacije, ki jih različni državni organi uporabljajo – in to enkrat in bodo hkrati ponujene na voljo vsem. Zdaj ima vsak svoje rešitve pri sebi v svoji lokalni informacijski infrastrukturi. Zelo pomembno je, da v tem oblaku zagotovimo nek univerzalen dostopni prostor, kjer bodo vsi lahko uporabljali podatke in tako ne bo prihajalo do ločenih razvojev. Danes imamo celo situacijo, da isti državni upravi, različnim sektorjem ista firma isto rešitev prodaja večkrat po različnih cenah. Temu se z državnim računalniškim oblakom dejansko lahko izognemo, to je osnova za razvoj. Načrtujemo pa, da bo ta oblak dobil tudi mlade, če se tako izrazim, kar pomeni, da bo en osnovni, ki ga zdaj gradimo, namenjen ožji državni upravi; nov naslednji, ki ga načrtujemo, bo namenjen celotnemu javnemu sektorju. Načrtujemo pa tudi tretjega, ki bo v prihodnje odprt, ta pa bo namenjen tudi malemu gospodarstvu, nevladnim organizacijam in razvojnim namenom. Vsi ti oblaki pa tudi v osnovi v tehnologiji temeljijo na odprtokodnih rešitvah, kar pomeni, da je tudi vzdrževanje in odprtokodna oprema bistveno cenejša za vzdrževanje in nakup kot pa sedanja draga licenčna oprema.
Poslansko vprašanje bo zastavila gospa Irena Grošelj Košnik, in sicer ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču.
Spoštovani predsednik,spoštovaničlanice in člani Vlade, spoštovani kolegi in kolegice! Zaradi likvidacije Termoelektrarne Trbovlje si poslanci iz Zasavja prizadevamo, da bi bil razplet za zaposlene, njihove družine in celotno družbeno okolje čim manj boleč. Že sedaj je v Zasavju, še posebej pa v Trbovljah kritična stopnja brezposelnosti, veliko propadlih podjetij in številna bodo še izgubila delo zaradi ugašanja energetike. Zato vas, gospod minister, sprašujem: Kakšne so možnosti za nadaljnje programe prestrukturiranja zasavske regije zaradi ugašanja energetike po tem, ko je že tudi skoraj opuščeno rudarjenje? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Prosim ministra dr. Petra Gašperšiča.
Hvala, predsedujoči. Spoštovana poslanka! Ker je Termoelektrarna Trbovlje ostala brez svojega edinega energenta in danes, kot smo slišali, tudi že v postopku likvidacije; je bil že leta 2000, ko je bil sprejet Zakon o postopnem zapiranju Rudnika Trbovlje-Hrastnik in razvojnem prestrukturiranju regije, ko je bil na tej lokaciji še potencial za nadaljevanje skladiščenja, torej obstaja še potencial za nadaljevanje skladiščenja rezerv lahkega kurilnega olja, potem za vzdrževanje in obratovanje obstoječega stikališča za elektroenergetski sistem in obstaja tudi možnost morebitne tako imenovane terciarne regulacije s plinskimi bloki. Sicer pa energetsko prestrukturiranje vidim zlasti v luči izgradnje hidroelektrarne na srednji Savi in razvoju družbe SRESA. Se je pa treba ob tem zavedati, da je pred začetkom gradnje teh hidroelektrarn, te verige hidroelektrarn treba izvesti zaporedje, celo vrsto aktivnosti, ki sem jih že v enem od predhodnih vprašanj razložil. Ti postopki so lahko tudi kar dolgotrajni in trajajo vrsto let. Vemo, da je tukaj lahko največji požiralec časa dolgotrajno umeščanje v prostor. Bi pa kljub vsemu omenil še nekaj stvari, ki pa so bile v zvezi z družbo TET že s strani države v preteklosti narejene. Država je v okviru sheme prevzema obveznosti uporabe domačega vira primarne energije za zagotavljanje zanesljive oskrbe z električno energijo v letih 2001–2012 družbi TET namenila nekaj več kot 175 milijonov evrov. Ta shema se je sicer s prenehanjem pridobivanja premoga v RTH zaključila, je pa v tem času omogočala obratovanje družbe TET. Poleg tega je država do sedaj namenila več kot 86 milijonov evrov za zapiranje rudnika RTH. Od tega je bilo več kot 20 milijonov namenjenih za kadrovski in socialni program, kar pomeni, da je vsakdo, kdor je delavca zaposlil, dobil tudi znesek približno v protivrednosti letne plače. Ob tem pa si je država prizadevala, da bi zagotovila čim lažje prestrukturiranje z dodatnimi denarnimi pomočmi za razvojne programe v regiji, kar pa je v pristojnosti tudi Ministrstva za gospodarstvo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Irena Kotnik, zastavila bo vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani ministrici in ministra, spoštovani kolegi in kolegice! Na Bledu se že dalj časa pogovarjamo o tem, da bi bilo zelo nujno, da bi se zgradili dve cesti, dve obvoznici; in sicer severna in južna razbremenilna cesta. Na Bledu vsak dan mimo dveh reprezentativnih objektov Toplice Bled in Vila Bled vsak dan prepelje 20 do 30 tisoč osebnih in tovornih vozil. Med poletno sezono občani in občanke čakajo do prihoda domov v več kilometrskih kolonah. Infrastruktura do Pokljuke in Gorij je speljana skozi ožji del Bleda. Predvideva se, načrtujejo se tudi novi lesnopredelovalni centri v Bohinju, v Gorjah in Radovljici, kar bo infrastrukturo še dodatno obremenilo. V tem trenutku je pripravljen podrobni občinski prostorski načrt, ki bo po vsej verjetnosti sprejet na decembrski seji; po novem letu pa se pripravlja tudi izvedben načrt za del, ki poteka ob obstoječih cestah – Račiške in Ljubljanske ceste. Na tej podlagi bi lahko prvo fazo gradili že poleti 2015. Za južno razbremenilno cesto je že pripravljen projekt za pridobitev gradbenega dovoljenja, opravljene so bile vse parcelacije, odmere in cenitve. Do sedaj je vse postopke vodila občina in jih tudi financirala. Ker je Bled turističen kraj, poznan tudi v svetu, da nima samo lokalnega pomena, ampak tudi regionalnega in državnega, me zanima in imam vprašanje za gospoda ministra: Ali planirate gradbene aktivnosti na omenjeni obvoznici? Ali imate zagotovljena evropska ali državna sredstva za odkup zemljišč? Kdaj je predviden pričetek prve faze del, ki bi potekale po obstoječih cestah? Hvala.
Hvala lepa. Dr. Peter Gašperšič, izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Projekt južne razbremenilne ceste na Bledu je izdelan na podlagi odloka o lokacijskem načrtu za južno razbremenilno cesto, ki je bil sprejet, kot ste že rekla, leta 2002. Zaradi nekaterih nejasnosti in pomanjkljivosti je potem občina dodatno sprejela tudi OPPN, ki pa je bil sprejet pred nekaj leti. Za celotno traso obvoznice je zaključena projektna dokumentacija PGD in PZI. Projektiranje poteka v skladu s terminskim planom, prav tako se izdeluje tudi presoja vplivov na okolje, ki je potrebna za pridobitev okoljevarstvenega soglasja. Potrjena je predinvesticijska dokumentacija, torej investicijski program, podpisan je protokol o ureditvi medsebojnih razmerij ter sporazum o financiranju z občino. Izvedena je parcelacija na celotnem odseku, pričet je tudi postopek pridobivanja zemljišč. Pričetek gradnje obvoznice oziroma posamezne faze bo mogoče izvajati po pridobitvi gradbenega dovoljenja, ki ga je investitor pridobil skladno z zakonom na podlagi dokazil o razpolaganju z zemljišči ter potrjene in revidirane OVD dokumentacije. Še podatek o ceni investicije, ki je ocenjena na približno 39 milijonov evrov. To je, kar se tiče južne obvoznice. Severno razbremenilno cesto Bled pa v prostor umešča občina Bled, kot ste že dejala, z OPPN, ki se pričakuje, da bo sprejet zelo v kratkem. Podatek, vi ste postregla z njim, se pričakuje že na decembrski seji občinskega sveta. Ker gre v obeh primerih za državno cesto, gre strošek gradnje obeh povezovalnih cest na breme države. Projekt je zahteven, pričakuje se tudi težave z odkupi zemljišč, razlastitveni postopki. Ocenjujem pa, da bi lahko v dveh do treh letih pridobili vsa zemljišča, nato pa se lahko začne faza gradnje, ki bi trajala še nadaljnji dve leti. Žal pa se spet vse ustavi pri zagotavljanju sredstev za izgradnjo, v sedanjih proračunih sredstva za gradnjo namreč niso bila zagotovljena. Tako da ostane na meni, da bom v naslednjih proračunih zagotovil ustrezna sredstva za začetek obeh investicij, kar pa bomo skušali storiti tudi v skladu s strategijo razvoja prometne infrastrukture, ki pa je v pripravi in bo v javni obravnavi posredovana predvidoma še konec tega leta. Hvala lepa.
Gospod Matjaž Nemec bo zastavil vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču.
Hvala za besedo. Spoštovani Državni zbor, draga ministrska ekipa! Jaz se bom tokrat obrnil z vprašanjem na ministra za infrastrukturo Petra Gašperšiča. Kot smo namreč priča, je danes videti, da so na področju infrastrukture in cest potrebe velike. Na vas se obračajo kolegi iz vseh koncev Slovenije, govora je bilo danes o četrti, o tretji razvojni osi, avtocestnem kraku Draženci–Gruškovje, kot zadnje je kolegica omenila tudi blejsko problematiko. Jaz se na vas obračam zaradi vaših posrednih pristojnosti. Rad bi govoril o primorskem kraku avtoceste in konkretno o H4, govorim o kraku Razdrto–Vrtojba. To je vam, kot sva to že govorila, precej dobro poznan krak avtoceste, ker tukaj ne govorimo o izgradnji, govorimo o vzdrževalnih delih. Zaradi tega menim, da so vaše pristojnosti na nek način omejene. Ampak ker sem se jaz pred dobrim mesecem obrnil na predsednika uprave Matjaža Kneza z vprašanjem in z obrazložitvijo problematike, se tokrat obračam tudi na vas. Na vas pa se obračam zaradi tega, ker imate kopico problemov, kjer vemo, da niso tako hitro [[…]]s priporočilom, da z relativno majhnim vložkom lahko rešite vsaj en del Slovenije. In da tudi jaz kot poslanec, seveda se o tem ne bova več pogovarjala, to mislim predvsem dobronamerno. Jaz sem se na mag. Kneza obrnil v smislu kritike dosedanjih vzdrževalnih del. Ne vem, če imate priložnost iti, jaz namreč že vrsto let potujem dnevno na tem odseku avtoceste, od Ajdovščine do Bazare je cesta praktično nevzdržna. Na videz sicer ne, ampak je polna lukenj; videti je, da od same izgradnje, tako kot tudi seže moj spomin, nikdar ni bil ta krak avtoceste resno obnovljen. Vsa leta gospodarstveniki, vsaj uradno leta 2006, opozarjajo tudi na fenomen burje in na obljube, ki so bile dane, ki bi morale biti sicer po nekih obljubah izpolnjene že v letošnjem letu, za izgradnjo 20 kilometrov dolgo protivetrno zaščito, ki bi na nek način omogočilo brezhibno delovanje našega gospodarstva v tem koncu, ki je v tem letnem času in nasploh zelo ranljivo. Govorimo o protisvetlobnih vmesnih zelenih pregradah, govorim o samem postajališču oziroma cestninski postaji na Bazari. Vse skupaj je prepuščeno zobu časa. Po mojem mnenju in upam, da boste tudi vi tako razmišljali kot jaz, da bi bil ta problem z majhnim finančnim vložkom in veliko dobre volje lahko relativno hitro odpravljen. Jaz se na vas obračam predvsem v obliki pomoči, da mi le pomagate, da se ta krak avtoceste čim hitreje lahko obnovi in smo enega problema manj deležni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala. Spoštovani poslanec, v zvezi s tem odsekom lahko povem, da Dars sicer redno spremlja stanje vseh vozišč avtocestnega omrežja in omrežja hitrih cest, ki jih ima v upravljanju. Tako so skladno s svojimi opažanji že pred leti začeli s prvimi postopki ugotavljanja vzrokov za nastale poškodbe na več odsekih hitre ceste H4. Trenutno je že pripravljena razpisna dokumentacija, s katero bo Dars pričel naročilo projektov za izvedbo obnove voziščne konstrukcije za najbolj poškodovane odseke te ceste. Izvedba obnovitvenih del pa je predvidena po predložitvi ustrezne projektne dokumentacije in zagotovitvi ustreznih finančnih sredstev. Govorimo, da se naročajo sedaj projekti, izvedba bo pa potem temu sledila. Ker bodo ta dela precej obsežna, pričakujemo, da se bodo obnovitvena dela izvajala v več fazah, vseskozi pa bo Dars zagotavljal izvajanje lokalnih popravil na asfaltih, s katerimi bo zagotavljal varno odvijanje prometa. To pomeni, da bodo izvajali določena krpanja, kar seveda ni idealno. Bi pa pri tem tudi dodal svoje opažanje, da Dars v preteklih letih ni vlagal v obnovitvena dela toliko, kot je bilo predvideno z načrtom, kar bomo morali v nadaljevanju vsekakor odpraviti in poskrbeti, da se bo to izvajalo ustrezno v obsegu, saj opažamo, da tudi avtocestno omrežje vse bolj pospešeno propada; in ne samo omrežje državnih cest. Glede protivetrne zaščite lahko povem, to gre na odseku Razdrto–Vipava, da je bil v letu 2014 izveden postopek oddaje javnega naročila za izdelavo projektne dokumentacije PGD in PZI. Projektanti so bili ravno v preteklem mesecu uvedeni v delo, tako da se projektiranje že izvaja in bo projektna dokumentacija izdelana predvidoma do konca leta 2015. Izvedba protivetrnih ukrepov pa je nato odvisna od zagotavljanja potrebnih finančnih sredstev, ki jih, kot vemo, mora zagotoviti Dars. Računamo, da bodo tudi za ta del zagotovljena sredstva v skladu s pričakovanji. Namreč, mi moramo tudi v koncesijsko razmerje z Darsom s strani države zagotoviti, vstaviti neke pogoje in zahteve, kakšne standarde mora Dars pri upravljanju avtocestnega omrežja zagotavljati. Ugotavljamo, da je to namreč zelo slabo urejeno in da posledično Dars potem tudi omrežje vzdržuje oziroma zagotavlja neke standarde po neki lastni presoji. Tu vemo, da je bilo v preteklosti zaradi burje veliko število dni, ko je bila avtocesta zaprta. Tu mislimo, da bo treba zagotoviti nek standard, koliko dni recimo na leto bo avtocesta zaradi burje lahko zaprta; oziroma bo treba zagotoviti take ukrepe za zaščito pred burjo, da do teh zapiranj več ne bo prišlo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Klavdija Markež. Zastavila bo vprašanje ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc.
Hvala, gospod podpredsednik, za besedo. Spoštovani gospod minister, spoštovane ministrice, dragi kolegi in kolegice! Drži, svoje poslansko vprašanje bi postavila ministrici za zdravje gospe Milojki Kolar. Nanaša se na področje reorganizacije urgentne službe v Republiki Sloveniji. Gospa ministrica, poznano nam je, da Republika Slovenija vzpostavlja mrežo urgentnih centrov, katere bo imenovala delovna skupina za organizacijo mreže urgentnih centrov, ki je bila imenovana s strani Ministrstva za zdravje in je pravzaprav v zaključni fazi svojega dela. Po naših informacijah naj bi konec meseca novembra sprejeli sklepe o mreži urgentnih centrov. Ker prihajam iz ptujsko-ormoškega območja, se name obrača stroka iz teh občin. Splošna bolnišnica Ptuj je bila sicer naknadno vključena v to mrežo urgentnih centrov, vendarle je bila naknadno edina izpadla iz te tako imenovane mreže, ki še ni določena. Sicer je prejšnja vlada dala obljubo, da bo tudi urgentni center Ptuj–Ormož financiran, vendarle pa temu ni tako. In sedaj nekako strahoma pričakujemo, kaj se bo zgodilo. Kajti dejstvo je, da so pridobile naziv urgentnega centra prav vse splošne bolnišnice in tudi oba UKC. Le naša ptujska splošna bolnišnica tega ni pridobila. Menimo, da je izločitev iz mreže urgentnih centrov neupravičena, kajti ptujsko-ormoško območje dosega kriterije, sploh kar se tiče števila prebivalcev, geografske pokritosti za nudenje nujne pomoči prebivalcem. Tudi bi opozorili, da je bilo uvrščenih kar nekaj krajev oziroma splošnih bolnišnic, ki dosegajo precej manjše število prebivalcev kot ptujsko-ormoško območje. S tega stališča sprašujem: Kaj se je zgodilo, da je ptujska bolnišnica edina izpadla iz tega programa izgradnje urgentnih centrov? Ali je sploh kakšna možnost, da se izgradnja urgentnega centra v Splošni bolnišnici Ptuj predvideva v proračunu za leto 2015? Hvala lepa.
Hvala lepa. Ministrica, izvolite.
Spoštovana gospa poslanka Markež! Projekt mreže centrov za urgentno medicino je bil vključen v Resolucijo o nacionalnih razvojnih projektih za obdobje leta 2007–2013, ki ga je sprejela Vlada Republike Slovenije leta 2006 in je bil nato naknadno dopolnjen leta 2008. Ministrstvo za zdravje je v aprilu 2011 prejelo potrjen sklep komisije Evropske unije, s katerim je preko operativnega programa krepitve regionalnih razvojnih potencialov za obdobje 2007–2013 dobilo možnost sofinanciranja omrežja urgentnih centrov v Sloveniji v višini 30 milijonov evrov; ob slovenski udeležbi 5,2 milijona evrov. To je bil prvi paket izgradnje osmih urgentnih centrov. Kasneje sta se priključila še dva, tako da je celotna mreža, kot sem že omenila, financirana s strani Evropske unije v višini 42 milijonov evrov in nekaj čez 7 milijonov slovenske udeležbe. V črpanje omenjenih sredstev pa urgentni center Splošne bolnišnice Ptuj ni bil vključen. Splošna bolnišnica Ptuj namreč spada v podravsko regijo, kjer je predvidena izgradnja urgentnega centra v Univerzitetnem kliničnem centru Maribor, kamor po podatkih Nacionalnega inštituta Slovenije za javno zdravje prihajajo vsi težji primeri s področja, ki ga pokriva Splošna bolnišnica Ptuj. Pri pripravi enotne metodologije oblikovanja urgentnih centrov v Republiki Sloveniji in sedaj tudi pri pripravi organizacije dela v urgentnih centrih pa je bilo sprejeto stališče, da mrežo zaokrožuje tudi urgentni center Ptuj, in je zato zajet v vseh navedenih dokumentih. Želela bi poudariti mogoče tudi to, da tudi ljubljanska urgenca oziroma tako imenovana izgradnja Diagnostično-terapevtskega servisa v Ljubljani prav tako ni zajeta v način financiranja z evropskimi sredstvi, temveč je v celoti financirana iz proračuna, tako da je predvideno tudi, da se urgentni center Ptuj financira iz državnega proračuna. Zaenkrat pač v tem predlogu proračuna, ki je sedaj veljaven, za 2015, ta urgentni center oziroma sredstva za to niso namenjena. Si pa bom kot ministrica za zdravje prizadevala, da bo v proračunu namenjen izdaten del za investicije; in med njimi tudi izgradnji tega urgentnega centra Splošne bolnišnice Ptuj; skupaj tudi še s kandidiranjem oziroma možnostjo, da bi iz evropskih sredstev zgradili dispečerski center, ker bi s tem pač zaključili celovito mrežo urgentnih centrov po celi Sloveniji. Hvala.
Hvala lepa. S tem smo zaključili tako imenovani prvi krog. Prehajamo na drugi krog vprašanj poslank in poslancev. Gospod Luka Mesec bo zastavil vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, moje vprašanje se nanaša na današnjo likvidacijo Termoelektrarne Trbovlje oziroma začetek postopka likvidacije, in sicer če nekoliko širše začnem. Leta 1999 je bil sprejet referendum, na katerem se je zavrnila gradnja tretjega bloka Termoelektrarne Trbovlje, s čimer je bil poslan jasen signal, da na srednji rok elektrarna tam ne bo obstala. Že leta 2000 je bil sprejet Zakon o postopnem zapiranju Rudnika Trbovlje-Hrastnik, ampak je bila večina denarja, ki je po tem zakonu pripadala, porabljena za predčasno upokojevanje delavcev; medtem ko za razvoj delovnih mest in razvoj regije v srednjeročni perspektivi ni bilo storjeno nič. Recimo, glede Termoelektrarne Trbovlje niso bili realizirani številni projekti, ni bila preoblikovana v plinsko elektrarno, bi bila preoblikovana v toplarno, niti se ni začela gradnja hidroelektrarn na srednji Savi, ki naj bi vsaj delno kompenzirala delovna mesta, izgubljena v Termoelektrarni Trbovlje. Zadeva prihaja v sklepno fazo. Danes je prišla na dan novica, da je Holding Slovenske elektrarne s Factor banko, ki je drugi največji deležnik na skupščini Termoelektrarne Trbovlje, sprožil postopek za likvidacijo, kar pomeni, da bo še preostalih 160 zaposlenih v roku nekaj mesecev izgubilo službe, in to v kraju, ki predstavlja drugi največji socialni problem v Sloveniji. Namreč, samo v Trbovljah je na zavodu za zaposlovanju prijavljenih kar 4 tisoč 286 iskalcev zaposlitve. Moja vprašanja so: Prvič. Kakšno je stališče Vlade do današnje poteze Holdinga Slovenske elektrarne, ki je pač v državni lasti in zato pod nadzorom države? Drugič. Kaj se še da napraviti glede Termoelektrarne Trbovlje oziroma kaj vi nameravate? Tretjič. Kaj boste v svojem mandatu storili za reševanje socialne katastrofe v zasavski regiji? In četrtič. V kakšni fazi je gradnja hidroelektrarn na srednji Savi? Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Peter Gašperšič, izvolite.
Hvala, gospod predsedujoči. V zvezi s Termoelektrarno Trbovlje je bilo danes že kar nekaj povedanega. Sami ste rekli, da ima zgodba že dolgo brado, že dolgo časa se o teh zadevah ve, da se bo rudnik v Zasavju zaprl, da bo termoelektrarna ostala brez energenta in da bi bilo potrebno v tem času najti neke druge rešitve za njeno obratovanje. Pa vendar se odgovorni v vsem tem času nekako očitno niso uspeli organizirati in najti teh rešitev. Danes pravzaprav na nek način vsi s presenečenjem ugotavljamo, da je pred nami izvršeno dejstvo likvidacije, ki je pač nekaj, česar si nihče od nas ni želel, verjetno še najmanj ne država in delavci; ampak pred to dejstvo smo nekako vsi bili postavljeni. Želel bi poudarjati, da odgovornost za to in za reševanje problematike zaposlenih delavcev ni na ministrstvu, ni neposredno na državi, temveč so za to odgovorni direktorji teh družb in potem posredno tudi Slovenski državni holding, preko katerega se izvaja korporativno upravljanje družb v državni lasti. Iz razgovorov, ki sem jih imel v ponedeljek na Odboru za razvoj energetike v Zasavju s temi direktorji in tudi še kasneje v minulem tednu, pa lahko povem, da mi je znano, da določene možnosti za nadaljevanje določenih dejavnosti obstajajo. Pričakovali smo, da bodo direktorji te možnosti predstavili danes, vendar se to ni zgodilo. Sprejeti dogovori z minulega tedna so bili na nek način prezrti in je bil sprejet sklep, brez da bi se te možnosti predstavile. Kot sem lahko prebral, je ta naloga – se pravi, da se pripravi podroben načrt likvidacije, v kateri bo tudi predstavljeno, kaj se načrtuje z nekimi dejavnostmi, ki bi se tam še lahko izvajale – preložena na likvidacijskega upravitelja, ki mora takšen načrt pripraviti zdaj v roku enega meseca. Pričakujem, da bo v okviru tega likvidacijskega načrta ugotovljeno, da se lahko čim večje število zaposlenih lahko še ohrani na nekih dejavnostih, ki sem jih že prej omenjal. Skratka, tukaj so neka upravljanja stikališča, neke rezerve kurilnega olja, potem možnost terciarne rezerve plinskih generatorjev in tako naprej. Glavno razvojno priložnost pa mi kot ministrstvo vidimo v razvoju hidroenergije v Zasavju, tudi o tem smo danes že govorili. Glavna priložnost je tukaj izgradnja teh hidroelektrarn, za katere resnično upam in si bomo prizadevali, da bo do njihove izgradnje prišlo čim prej; čeprav je – kot sem že tudi razlagal – pred nami še kar nekaj zahtevnih postopkov, zlasti umeščanje v prostor. Ampak, kot rečeno, v tem delu ne pričakujemo nekih hujših zapletov z recimo Naturo 2000, kar pa pričakujemo v hidroelektrarnah, ki so potem višje, proti Ljubljani. Toliko mogoče z moje strani na ta vprašanja. Hvala.
Hvala lepa. Dopolnitev vprašanja, izvolite, Luka Mesec.
Čisto na kratko. Glede hidroelektrarn na srednji Savi me zanima: Kdaj približno bi bili lahko ti projekti začeti oziroma kdaj bi bili lahko tudi končani? Kdaj lahko tam pričakujemo prva delovna mesta? Glede likvidacijskega postopka se mi zdi, da gre malo za prelaganje odgovornosti zdaj na likvidacijskega upravitelja. Ne nazadnje je država tukaj lastnik, država je tudi tista, ki bi lahko od direktorjev zahtevala odgovornost, glede na to da niso kljub očitno drugačnemu dogovoru, če sem prav razumel, podali nikakršnih načrtov za nadaljnji razvoj. Pa me zanima, to je moje drugo vprašanje: Kakšno je vaše stališče do tega, kar se je danes zgodilo? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Glede izgradnje hidroelektrarne na srednji Savi – nehvaležno je zdaj govoriti, kdaj bo prišlo do izgradnje, vendar če ne bo nekih nepričakovanih zapletov, bi neko umeščanje v prostor lahko bilo izvedeno – govorim za te spodnje tri hidroelektrarne Suhadol, Renke in Trbovlje – v nekih dveh letih. Ministrica, oprostite, če bom kaj preveč govoril, ampak takšna so nekako pričakovanja za umeščanje v prostor, ki poteka brez večjih zapletov. Potem pa je seveda treba pridobiti še zemljišča, izdelati projektno dokumentacijo, kar spet lahko po izkušnjah iz podobnih projektov traja nekje dve leti. Se pravi, če bi bilo vse po sreči, bi lahko gradnjo pričakovali nekje proti koncu leta 2018. Kar pa se tiče upravljanja oziroma pristojnosti države. Država je za upravljanje družb ustanovila SDH in to upravljanje poteka preko te družbe; za upravljanje neposredno so odgovorni tudi direktorji posameznih družb. Tukaj smo želeli, da se država in vmešavanje države oziroma politike nekako loči od korporativnega upravljanja družb, zato na nek način jaz kot minister v to dejanje ne smem posegati, čeprav se z njim ne strinjam. V ponedeljek sem na Odboru za razvoj energetike v Zasavju v bistvu lahko le prosil oziroma na nek način zahteval v upanju, da bodo direktorji na to pristali, da pripravijo nek načrt, da potem na podlagi tega načrta izvajajo nadaljnja ravnanja. Vendar, kot smo danes lahko z žalostjo ugotovili, tega niso upoštevali, ravnali so tako, kot pač oni mislijo, da je potrebno v skladu z zakonodajo, ki njim nalaga določeno ravnanje. Tu gre za Zakon o gospodarskih družbah, ki – vemo – govori, če družba ni likvidna, mora razglasiti postopek likvidacije; oziroma če več kot dva meseca ne zagotovi plač, potem celo sledi stečaj. Oni morajo ravnati po tej zakonodaji in sklenili so, da morajo ravnati tako, kot so. Kot sem pa rekel, upam, da bodo v okviru tega načrta likvidacije uspeli zagotoviti čim več možnosti zaposlitev obstoječih delavcev; tudi kar je sam direktor rekel, da si bo za to prizadeval. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Suzana Lep Šimenko bo zastavila vprašanje ministru za finance v funkciji ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo dr. Dušanu Mramorju, ki je opravičeno odsoten. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani vsi prisotni, lepo pozdravljeni še enkrat! Nedavni prispevek v uglednem tedniku The Economist uvršča Slovenijo med tiste države, v katere vlaganja odsvetuje. Pri tem se sklicuje na podatke Svetovne banke, na lestvico Doing Business, kjer je Slovenija tudi letos padla za dodatnih pet mest. Zakaj izpostavljam prav to lestvico? Zato, ker je poznana po tem, da izpostavlja najboljše države za začetek podjetniške poti. Je velik pokazatelj konkurenčnosti države in kot taka pokazatelj tujim investitorjem, v katere države je smiselno vlagati. Področja, kjer smo po navedbah te lestvice najslabši, so vezana na gradnjo, posojila in sodstvo. Številne države so ugotovile, da ima spodbujanje neposrednih tujih investicij izjemen pomen tako na odpiranje delovnih mest kot tudi na pridobivanje novih znanj in seveda stekanje novih davkov v državni proračun. V preteklosti se je pogosto izpostavljalo, da je Slovenija za tuje investitorje zanimiva predvsem zaradi ugodne geografske lege. Danes te prednosti, ki smo jo nekoč imeli, več ne moremo izpostavljati, kajti tudi Hrvaška je že v Evropski uniji. Lahko se le še pohvalimo z zelo dobro izobraženim kadrom. Slovenija zato za investitorje ni zanimiva, zlasti zaradi tega, ker ima zelo visok strošek dela, ki je posledica visoke davčne obremenitve, zaradi nefleksibilne delovne zakonodaje in predvsem zaradi številnih administrativnih ovir in dolgih postopkov pri pridobivanju tako okoljevarstvenih kot tudi gradbenih dovoljen, zaradi nestabilnega bančnega sistema in tudi neučinkovitega sodstva. Po deležu neposrednih tujih investicij v bruto domačem proizvodu smo na samem repu med evropskimi državami. Zato ministru Mramorju, ki je trenutno v vlogi ministra za gospodarstvo, postavljam naslednje vprašanje: Katere ukrepe oziroma konkretno katere spremembe zakonodaje boste naredili za pritegnitev tujih investitorjev v Slovenijo? Prosim za pisni odgovor ministra. Hvala.
Hvala lepa. Pisni odgovor boste dobili. Gospod Jožef Horvat bo zastavil vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Izvolite.
Hvala, gospod predsedujoči. Spoštovani gospe ministrici, spoštovani gospod minister, dragi kolegice in kolegi! Nedavne poplave, ki so že drugič v tem letu hudo prizadele posamezna območja naše države, so povzročile veliko materialno škodo na stanovanjskih objektih, prometni, vodni infrastrukturi ter na kmetijskih površinah. Dejstvo je, da narava sama ne bo poskrbela za manjšo ogroženost, vse napovedi namreč kažejo na to, da bodo posledice dosedanjega neukrepanja oziroma zgolj iskanja parcialnih rešitev na tem področju ob vsakem obilnejšem deževju zahtevale večje reze v državni proračun in v proračune lokalnih skupnosti ter seveda tudi v proračune naših družin. Vsi vemo, da so ključni dejavniki povzročanja poplav neočiščeni vodotoki, slabo oziroma nezadostno vzdrževanje objektov vodne infrastrukture ter neodgovorna uporaba prostora. Tudi nedelujoč sistem koncesionarstva na tem področju vzbuja skrb. Trije koncesionarji so v zadnjih desetih letih za vzdrževanje vodotokov prejeli skupaj 75,4 milijone evrov proračunskih sredstev, v enakem obdobju smo doživeli štiri velike poplave, ki so povzročile škodo v višini 730 milijonov evrov. Država ima načrtovanih več protipoplavnih projektov v skupni vrednosti približno 615 milijonov evrov, vendar njihovo realizacijo, žal, iz leta v leto prelaga. Povzročena škoda je bila tako večja od načrtovanih investicij. Večje naložbe v sistem investicije vodne infrastrukture bi namreč prinesle dolgoročne rešitve in s tem zmanjševanje obsega povzročene škode zaradi poplav in tudi zaradi suše. Agencija Republike Slovenije za okolje in prostor, ki je v skladu z Zakonom o vodah pristojna za vzdrževanje vodne infrastrukture in podeljuje koncesije gospodarskim javnim službam, doslej svojega dela ni najbolje opravila. Spoštovana gospa ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen, sprašujem vas: Kako boste razrešili to, v tem trenutku največjo problematiko zagotavljanja protipoplavne varnosti naših državljanov? Implementacija Strategije Evropske unije za Podonavsko makroregijo bi lahko prinesla pomembne rezultate. Se strinjate z mojo trditvijo? Hvala za vaše odgovore.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani poslanec gospod Jožef Horvat! Na temo poplav – ne na vaše vprašanje – ampak na temo poplav je danes bilo že nekajkrat govorjeno. Jaz bom nekatere stvari ponovila, bom poskušala biti pa dovolj hitra. Na posvetovalni seji Vlade smo govorili o tem, da je treba za redno vzdrževanje vodotokov nameniti več sredstev, da bi se to redno vzdrževanje opravljalo v obsegu, kot je potreben po celotni Sloveniji, in sicer vsaj 25 milijonov evrov letno. Sam razpis za izbiro koncesionarjev je potekal tekom letošnjega leta, pogodbe oziroma odločitve so sprejete, pogodbe so podpisane za dva koncesionarja, medtem ko na ostalih področjih še potekajo postopki pritožb. Ne samo Ministrstvo za okolje in prostor, ampak širša skupina, v katero so vključena tudi ostala ministrstva, mora pripraviti akcijski načrt, ki bo zavzemal nujne gradbene posege za intervencijske ukrepe na strugah, ki so poškodovane po letošnjih poplavah. Pa jaz povem, da ne samo po letošnjih, ampak tudi po poplavah iz leta 2010 in 2012. V nadaljevanju pa bi ukrepali na način, kjer bi večji poudarek posvetili preventivnemu protipoplavnemu ukrepanju. Danes smo govorili že o OPN in prostorskih planih iz leta 1980, ki se še uporabljajo v nekaterih občinah. Prav pri OPN so študije o protipoplavni varnosti narejene in občani takih občin imajo seveda zagotovljeno tudi pri izdaji gradbenih dovoljenj višjo varnost kot tisti občani, pri katerih OPN še niso sprejeti. Danes sem iz te diskusije, ki mi je bila posredovana, razbrala, da nekateri mislijo, da se da brez teh dokumentov tudi prostorsko načrtovati v občinah. Jaz se s tem ne strinjam. Prav gotovo je eden od ukrepov večji poudarek na preventivnem protipoplavnem ukrepanju, da se prostorski akti ustrezno pripravijo. Prav gotovo bo potrebna večja aktivacija obstoječih in zagotovitev novih, ne samo finančnih, ampak tudi kadrovskih resursov za izvajanje teh protipoplavnih ukrepov. Mi bomo v naslednjem letu pripravili načrt izvajanja investicij na 61 območjih, kjer je potrebno zagotoviti višjo stopnjo protipoplavne varnosti. Sama sem seznanjena s številko 600 milijonov, ki bi naj po nekih grobih ocenah zagotovila boljšo protipoplavno varnost. Res pa je, da smo pri pregledu dokumentacije oziroma s sodelavci – pa na žalost je na protipoplavni varnosti samo en sodelavec – ugotovili, da je za teh 61 območij izdelanih kar veliko študij; v finančnem smislu pa nekako do številke 600 milijonov še nismo prišli in bo znana, vsaj jaz jo bom potem podajala, ne bi želela zavajati kogarkoli, samo sebe pa še najmanj. Jaz bom to vrednost potem iz tega projekta izvajanja protipoplavnih ukrepov na 61 območjih lahko podala, pa osebno sem prepričana, da ne bomo niti tega uspeli zagotoviti, da bi za vseh 61. Verjetno bodo za nekatera območja pripravljene projektne dokumentacije omogočile izvajanje prej, za druga območja bo pa potrebno projekte oziroma študije še naročiti. Nisem prepričana, da so za vsa območja izdelana. Prav tako moramo redefinirati Sklad za vode kot enega ključnih virov za financiranje protipoplavnega ukrepanja. Tukaj imamo sedaj še ukrepe Računskega sodišča, ki jih je treba izvesti, da bodo odpravljene nepravilnosti. Potem je temeljita reorganizacija in optimizacija delovanja služb na tem področju, odprava normativnih in sistemskih ozkih grl, s katerimi se srečujemo v prostorskem umeščanju in izvedbi gradbenih protipoplavnih ukrepov, kot so suhi in mokri zadrževalniki ali visokovodni nasipi. Več pa v nadaljevanju, nimam več veliko.
Hvala lepa. Gospod Jožef Horvat bo dopolnil.
Jaz bi prosil, če daste gospe ministrici še čas, da pove vse, kar je želela v okviru tega mojega poslanskega vprašanja, ker vidim, da je zmanjkalo časa. Prosim.
Irena Majcen, izvolite.
Za konkretno izjavo je potrebno šele dodati, da se dve investiciji že izvajata, in to sta ureditev protipoplavnih ukrepov na reki Dravi in Savinji, financirani s pomočjo sredstev Evropske unije, za operativni program 2007–2013. V naslednjem operativnem programu je prav tako nekako predvidenih sredstev – 50 milijonov gre za kohezijo, 30 milijonov za regionalne ukrepe, prav tako za protipoplavno varnost. To se mi zdi že potrebno povedati. Vendar pa povem, da bo ključno vodilo mojega delovanja, da se Slovenija končno premakne od predolgega študiranja k izvedbi na terenu in za ljudi. Saj protipoplavni ukrepi, ki so pripravljeni in zasnovani samo na papirju, poplavno ogroženim subjektom – to pa so ljudje, gospodarstvo, kmetijstvo – ne pomenijo prav veliko; oziroma tukaj dajem pač moj način izražanja – ne pomenijo nič.
Hvala lepa. Gospa Nada Brinovšek bo zastavila vprašanje ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju, izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. V zvezi s 26. členom Zakona o financiranju občin se občinam zagotovijo dodatna sredstva iz državnega proračuna v višini 50 % za opravljanje nalog v okviru skupne občinske uprave. Posamezne naloge, ki se lahko opravljajo znotraj skupnega organa, so v tem trenutku naloge občinskega inšpektorata, naloge notranjega finančnega nadzora in proračunskega računovodstva, upravne in strokovne naloge na področju urejanja prostora ter naloge na področju zagotavljanja in izvajanja nekaterih javnih služb. Glede na proračunsko postavko o proračunu za leto 2015, iz katere je razvidno, da je precej povečano in da ste v koalicijski pogodbi tudi zapisali, da boste to področje nadgradili, me zanima: Ali bo ta procent sofinanciranja skupnih občinskih uprav tudi v bodoče ostal 50 %? Ali nameravate širiti posamezne naloge glede na drugi odstavek 26. člena zakon o sofinanciranju teh organov? Tu bi bilo, vsaj tako pravijo lokalne skupnosti, potrebno razmišljati o nalogah, kot so naloge na področju kadrovskih zadev, na področju turizma, javnega pravobranilstva in sociale. Ministra za javno upravo prosim za kratek odgovor glede višine sofinanciranja in širitve teh nalog ter katere naloge so to, ki jih imate v mislih. Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospod Boris Koprivnikar, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Hvala za vprašanje, spoštovana poslanka. Sistem delovanja skupnih uprav se je do zdaj pokazal kot dober – povečuje učinkovitost in uspešnost delovanja občin. Izkušnje na področju delovanja občinskih uprav so pozitivne, ker skupne občinske uprave dejansko zagotavljajo strokovno opravljanje tistih nalog, za katere so občine zadolžene; njihovo izvajanje pa tudi v občinah, v katerih bi jih bilo sicer zelo težko organizirati, sploh v tistih zelo majhnih občinah, ki imajo nekatere dejansko samo po nekaj sto občanov. Osnovna izkušnja je dobra, kot ste že sami navedli; namen je predvsem, da se poveča strokovnost pri izvajanju nalog s tistimi strokovnimi ekipami, ki so točno za to namenjene, da se doseže polna zaposlitev kadrov, da se tudi ne nazadnje pridobi sredstva za financiranje skupnih uprav, kar je velika motivacija za povezovanje. Posledično se zmanjšujejo stroški delovanja občinskih uprav. Tisti sklopi nalog – najbolj pomembni so inšpekcijski nadzori, komunala, ceste, prostor, redarstvo, urejanje prostora, notranja revizija je tudi pogosto predmet skupnih občinskih uprav – so se do zdaj izkazali kot zelo dobri in učinkoviti. To pa kaže tudi dejanska vključenost, saj recimo že iz samega zemljevida vidimo, da je izredno malo občin, ki ne bi bile vključene v skupne občinske uprave. Trenutno je v 48 skupnih občinskih upravah vključenih že 195 občin. Če pogledamo samo na kratko, recimo leta 2005, ko se je to začelo izvajati, je država za ta namen namenila 466 tisoč evrov; leta 2014 pa bo ta poraba že 4 milijone 800 v tistem delu polovičnega zneska in v letu 2015 načrtujemo še povečanje. Do tega povečanja pa prihaja enostavno zato, ker se vedno več občin vključuje v skupne občinske uprave, po drugi strani pa so tudi naloge teh občinskih uprav vedno širše; plačuje se dejansko po obsegu financiranja skupnih občinskih uprav. Menimo, da ta mehanizem zelo dobro povečuje učinkovitost delovanja občin. Tudi sami se strinjamo, da bi bilo dobro naloge skupnih občinskih uprav širiti, predvsem na občinsko pravobranilstvo, javne službe in razvojne naloge. Skupne občinske uprave pa zagotavljajo strokovno opravljanje tistih nalog, ki jih občine same ne bi mogle konkretno izvajati. Bolj konkretno lahko tudi s številkami predstavim, kaj dejansko se na tem področju vlaga. Za povzetek pa mogoče samo ta enostaven razmislek. Na sofinanciranje občin gledamo predvsem z dveh vidikov. Eno so občinske uprave, s katerimi združujemo in povečujemo racionalnost delovanja občin v tistih tako imenovanih vertikalah, v rednih nalogah, ki jih morajo redno izvajati. Drug način povezovanja, ki pa ni identičen z občinskimi upravami, pa vidimo predvsem v regijskem povezovanju občin pri pripravi, kandidiranju in izvedbi velikih infrastrukturnih projektov. To pa je razvojno povezovanje in v tem delu smo si tudi na Ministrstvu za javno upravo zadali interno nalogo in tudi večkrat že o tem govorili, da poskušamo vzpostaviti nazaj občinam tisto podporo, ki so jo nekoč že imele v obliki posebej za to namenjene službe; kar pomeni, da bi imele na enem mestu tudi podporo pri razvoju, pri prijavi na evropske projekte, pri koordinaciji v tem razvojnem smislu, medtem ko bo delovanje skupnih občinskih uprav seveda nadaljevalo s svojim delom. Po mojem osebnem prepričanju in ker me zaradi pristojnosti lokalne samouprave, ki sodi pod naše ministrstvo, pogosto sprašujejo, kaj bomo naredili na področju prevelikega števila občin, vedno pojasnjujem, da je lokalna samouprava po ustavi avtonomna kategorija. Država se v to nima nikakršne pravice vmešavati, koliko je občin in kakšne so. Lahko pa učinkovito povečujemo delovanje teh občin s spodbujanjem takih mehanizmov, kot so skupne občinske uprave. Mi bomo s tem mehanizmom nadaljevali. Upam, da bomo vzdržali tudi ta nivo sofinanciranja, predvsem pa bomo razvijali tudi sofinanciranje občin pri razvojnem povezovanju v regijskem smislu. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Nada Britovšek? Je v redu, hvala lepa. Gospa Jelka Godec bo zastavila vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Dober večer ministrici in vsem ostalim! Danes smo že veliko govorili o brezposelnosti mladih, o zaposlovanju mladih s pomočjo aktivne politike zaposlovanja, ki jo omogoča vaše ministrstvo. Govorili smo tudi o tem, da lahko postanejo socialni problemi oziroma že tudi dlje časa o tem govorimo. Jaz pa bi izpostavila neko drugo stvar. Zdaj, ko je toliko spodbud aktivne politike zaposlovanja za mlade do 30 let, pa se realno pojavljajo problemi zaposlovanja tistih, ki so med 30 in tam nekje 55 let. Če pogledamo stopnjo brezposelnosti v mesecu septembru, imajo tisti, ki so med 30 in 39 let, največjo stopnjo brezposelnosti, in sicer 23 %, skoraj 24 %. Tisti med 40 in 49 let pa skoraj 20 % brezposelnost. Seveda govorim med tistimi, ki so brezposelni. Zanima me torej: Kaj boste v prihodnji perspektivi oziroma kar v naslednjem letu naredili za vse tiste, ki so v starostni skupini med 30 in 50 let na področju aktivne politike zaposlovanja? Kajti dogaja se namreč na terenu tudi to, da delodajalci odpuščajo tiste, ki so 30 let in več, in zaposlujejo mlajše od 30 oziroma 26 let, ker za to pač dobijo neke olajšave. Naslednje vprašanje je: Kako se odziva ministrstvo oziroma kako se namerava ministrstvo odzivati na področju izobraževanja in prekvalifikacij tistih, ki so potencialne brezposelne osebe? Kdaj bodo v Sloveniji končno nacionalne poklicne kvalifikacije dobile večji pomen? Vemo namreč, da nacionalne poklicne kvalifikacije za marsikoga pomenijo prekvalifikacijo in s tem tudi večjo možnost zaposlovanja. Dandanes pa tudi delodajalci poleg osnovne izobrazbe iščejo še dodatne kvalifikacije, reference in tako naprej. Nacionalna poklicna kvalifikacija je v Sloveniji že nekaj časa prisotna, vendar pa je uveljavljenost med delodajalci in tudi na splošno v izobraževanju zelo nizka. Prosim vas za odgovor. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Hvala, spoštovani podpredsednik, za besedo. Hvala poslanki za vprašanje. Tudi lep pozdrav vsem, ki ste še v dvorani! Ukrepi aktivne politike zaposlovanja, kot ste pravilno ugotovili, so namenjeni ranljivim skupinam na trgu dela. In seveda poskušamo aktivno politiko zaposlovanja čim bolj usmeriti v tiste skupine, ki na trgu potrebujejo največjo pomoč, in sicer tako, da naslavljamo njihove specifične probleme, ki jih imajo na trgu. In s tem je potem zelo pomembno tudi merjenje učinkovitosti teh ukrepov aktivne politike zaposlovanja. Eno izmed priporočil Evropske komisije Sloveniji je tudi, da še bolj targetiramo, torej ciljno usmerjamo naše ukrepe aktivne politike zaposlovanja in izvajamo evalvacije, in to je tudi ena izmed ključnih usmeritev ministrstva. Mi smo v letošnjem letu naredili evalvacijo učinkov ukrepov aktivne politike zaposlovanja, tako da smo vsakemu od ukrepov – tam, kjer gre za subvencijo – dali tudi kontrolno skupino, s katero smo ugotavljali, kakšne učinke smo s tem ukrepom dosegli. In so zelo zanimivi podatki – največja učinkovitost, torej da so subvencije upravičene, ker se ljudje drugače ne bi zaposlili, gre pri starejših dolgotrajno brezposelnih in tistih, ki so brez potrebne izobrazbe. Največ tako imenovane mrtve teže, torej da se ljudje bi zaposlili – ko gledaš kontrolno skupino – tudi brez subvencij, je pa predvsem v tej starostni skupini, ki jo vi omenjate: pri mladih z visoko stopnjo izobrazbe in tistih, ki so krajši čas brezposelni. In znotraj ukrepov aktivne politike zaposlovanja, če imamo mi 115 tisoč brezposelnih, je največji izziv, da država sredstva, ki jih ima, najbolj usmerja v tiste, ki se brez teh ukrepov ne morejo drugače zaposliti na trgu dela. Te evalvacije so zelo pomembne, da lahko potem bolj ciljno reagiramo. Pri skupini, ki jo omenjate – od 30 do 39, tudi do 45 –, so seveda razlike znotraj njih. Imajo različne stopnje izobrazbe, različno je trajanje njihove brezposelnosti. Zato ni res, da se ljudje v tej starostni skupini ne morejo vključiti v noben ukrep. Lahko se, vendar če izpolnjujejo tako imenovane pogoje težje zaposljivih oseb. Na primer, če nimajo niti poklicne stopnje izobrazbe, če so brezposelni več kot eno leto, potem je tudi ta ciljna skupina upravičena do npr. subvencije Zaposli.me in druge. In v naslednjem letu v okviru aktivne politike zaposlovanja in novega operativnega programa – kjer je Evropska komisija tudi [[…]], ko smo usklajevali ta operativni program, ki je podlaga za črpanje v novi finančni perspektivi – smo morali zelo jasno targetirati skupino mladih brezposelnih in tako imenovano dolgotrajno brezposelne, znotraj katere imamo v Sloveniji največji problem s tistimi, ki so starejši in ki imajo nizko stopnjo izobrazbe. Na podlagi tega in seveda čim bolj racionalne rabe teh sredstev bomo drugo leto pripravili tudi poseben paket ukrepov, podobno kot so jamstva za mlade, za dolgotrajno brezposelne osebe. In vsi tisti, ki so danes 30 ali do 45, če so dolgotrajno brezposelni, to je biti brezposeln več kot eno leto, se bodo lahko vključili v enega izmed teh ukrepov. Torej nadaljujemo to politiko targetiranja. Jasno pa je in treba je odkrito povedati, da je bilo v zadnjem obdobju proporcionalno več sredstev namenjenih mladim. Če pogledate 157 milijonov v dveh letih, se to jasno vidi proporcionalno, kam smo targetirali ta sredstva. Je pa podatek dolgotrajna brezposelnost v Sloveniji vedno večji strukturni problem. Mi imamo znotraj vseh registriranih brezposelnih v tem trenutku 51 % takih, ki so dolgotrajno brezposelni in s tega vidika je tudi zelo pomembno to targetiranje. Tukaj se lahko navežem na tisto, kar ste rekli, zelo pomembno je tudi, da damo mehanizme, da dvigujemo zaposljivost tem ljudem. In seveda je priznavanje neformalnih oblik izobraževanja poleg formalnih – in nacionalne poklicne kvalifikacije sodijo v to polje uradnega priznavanja neformalno pridobljenega znanja – zelo pomembno, da razvijemo oziroma spodbujamo delodajalce, da to prijavljajo. Je pa osnovna institucija na trgu Center Republike Slovenije za poklicno izobraževanje. Kar se tiče poklicnih kvalifikacij, je zelo pomembno, katere pobude pridejo s strani delodajalcev za potrebo po razvijanju in potem oblikovanju standarda. V tem trenutku imamo 370 katalogov priznavanja različnih nacionalnih poklicnih kvalifikacij. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Jelka Godec, izvolite, dopolnitev.
Jaz moram reči, da vse lepo in prav, da se trudimo za mlade, za ciljne skupine. Vem, koliko je bilo denarja vloženega in koliko je bilo mladih zaposlenih, to kažejo statistike, ampak vseeno. Poglejte, tisti, ki so med 30 in 50 let, imajo po navadi družine. Recimo primer, v naši občini, v Šentjurju, ko je Alpos šel v stečaj, enostavno trg oziroma niso bili pripravljeni na zavodu za zaposlovanje. Nobenih usmeritev jim niso dali, kam se lahko preusmerijo. Recimo delavcem AHA Mure ste takrat dejali, da gredo lahko v kovinsko, elektroindustrijo. Danes govorimo o zaprtju Termoelektrarne Trbovlje in me zanima: Kaj boste konkretno naredili za tiste, za katere vemo, da bodo brezposelni, kakšne prekvalifikacije jim boste ponujali? Vem, koliko imamo NPK, koliko katalogov in da tudi delodajalci povprašujejo na zavodu, dajejo pobude, vendar dostikrat zavod za zaposlovanje teh pobud enostavno ne upošteva. In če govorimo o ciljnih skupinah, ki so ogrožene, meni se zdi, da družina, kjer dva – oče in mati – naenkrat izgubita službo, da so to ranljive skupine. S tem, ko v tem sklopu med 30 in 50 let nimamo nekih konkretnih spodbud, povečujemo tudi socialno stisko družin, povečujemo tudi proračunske odhodke na tem področju in se torej povečujejo socialni transferji oziroma socialna pomoč tem družinam. Jaz bi vseeno od vas prosila, če lahko poveste: Kakšni bodo ukrepi v nadaljnji perspektivi, kako boste pomagali tistim, za katere vemo, da bodo postali brezposelni, kakšne bodo prekvalifikacije, ali jim bo zavod za zaposlovanje že predčasno dal usmeritve? Danes smo govorili o Termoelektrarni Trbovlje, tam točno vemo, da bo toliko in toliko brezposelnih. Ali že sedaj potekajo določene aktivnosti za prekvalifikacije za možnosti drugih zaposlitev? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Moramo ločevati, ko gre za ukrepe za brezposelne, torej tiste, ki so že registrirani, potem so namenjeni na osnovno institucijo – zavod. Po drugi strani, kar se tiče že prekvalifikacije s strani zaposlenih oziroma usposabljanje zaposlenih, pa se izvajajo projekti preko Javnega sklada Republike Slovenije za štipendiranje in razvoj kadrov. Tam znotraj imamo programe usposabljanja in izobraževanja, imamo razvoj kompetenčnih centrov, kjer nekatera podjetja to zelo dobro počno. Na primer Steklarna Hrastnik je pridobila evropska sredstva, s tem izobrazila svoje delavce, preusmerila delavce, razvila, posodobila svojo proizvodnjo in danes ustvarja visoko dodano vrednost in ima dobiček. Jaz verjamem, če imajo podjetja dobre ideje, je možno pridobiti evropska sredstva, ministrstvo vedno prisluhne, da lahko dobre projekte tudi realiziramo. Se je strinjam z vami, več je treba narediti na tem, da aktiviramo ljudi že pred odprtim prehodom v brezposelnost. Ko podjetje že ve, da je v prestrukturiranju – na tej podlagi je bilo v Zakonu o delovnih razmerjih in s spremembami zakona o urejanju trga dela, ki je bilo v času ministra Vizjaka dogovorjen, je bila možnost, da se brezposelne osebe oziroma takrat še zaposlene aktivira v času čakanja oziroma tega odpovednega roka. Tukaj se z zavodom dogovarjamo, da je treba več narediti, da bomo bolj aktivno pristopili k temu; to je ena od odprtih tem z zavodom. Ko ste omenili primer Muro AHA, zelo pomembno je sodelovanje ključnih institucij v tistem okolju, kjer so, v lokalni skupnosti. Na primer, vprašanje Mure, potem zelo pomembna povezanost Gospodarske zbornice, ki deluje na tistem, kar oni vedo, skupaj z zavodom, katera so podjetja, kakšne so potrebe teh podjetij in da se pač dogovori. Zelo pomembno je to sodelovanje in krepitev sodelovanja na lokalnem nivoju. Programi so, tudi v bodoče bodo, na primer pri krepitvi vseživljenjskega kariernega izobraževanja zaposlenih. Ampak ključna zgodba je, da podjetja vedo, kaj bodo v prihodnje delali; zaradi tega, da lahko potem v skladu s tem predlagajo projekte usposabljanja in izobraževanja delovne sile. Povem vam na primer, ko je bil ukrep subvencioniranje delovnega časa in čakanje na delovnem mestu, pred leti, je bil največji problem, da podjetja niso znala pokazati, za kaj bi izobrazila, ker jim je država dala, namenila jim je denar za to, da bi lahko usposobili in preusposobili delovno silo. Res je zelo pomembno sodelovanje in povezovanje vseh subjektov in morda tudi jasnejša gospodarska politika, ker potem aktivno politiko zaposlovanja zelo jasno vežeš na to. Potem je seveda učinkovitost te aktivne politike zaposlovanja še večja. Vsekakor se bodo vsi ti projekti, ki so že, nadaljevali, je pa tudi možnost izboljšav. In ljudje, ki so med 30 in 50 letom, bodo v paket dolgotrajno brezposelnih seveda vključeni, če bodo več kot leto registrirani.
Hvala lepa. Izvolite, gospa Jelka Godec.
Ja, se strinjam z vami; če podjetje ve, kam gre in kakšne bodo nove usmeritve za podjetje, kakšna so prestrukturiranja. Poznam primer Steklarne Hrastnik, tudi Steklarna Rogaška dela zdaj na tem, da bi [[…]]nove NPK za prekvalifikacijo svojih delavcev. Vsekakor je vse to v redu. Ampak govorila sem o podjetjih, ki nimajo perspektive, kjer se točno ve, koliko bo brezposelnih. Bilo bi pametno, da so tukaj sodelovanja zavoda, ministrstva in gospodarstva veliko boljša, da bodo tisti ljudje, ko pride do stečaja, vseeno imeli možnost se prekvalificirati v kakšen drug, v realnem sektorju, kam drugam ali kakor drugače, ali se samozaposliti. Je pa res, da samo Ministrstvo za delo ne more narediti vsega, da je tukaj tudi veliko na gospodarstvu, torej da dvignemo gospodarstvo in s tem zmanjšamo stečaje in manj zaposlenih. Zato jaz vseeno predlagam širšo razpravo v Državnem zboru na temo, kaj bomo v Sloveniji naredili za dvig zaposljivosti, kako bomo izboljšali to aktivno politiko zaposlovanja, dolgotrajno brezposelnih oseb in kako bomo izboljšali pomoč tistim podjetjem ali tistim zaposlenim, katerih podjetja ne vedo, kam gredo in kam bodo delavce dali; vedo samo to, da delavci gredo na zavod za zaposlovanje. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Jelka Godec, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo, 19. novembra, v okviru glasovanja. Gospod Miha Kordiš bo zastavil vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak ter ministru za zunanje zadeve gospodu Karlu Viktorju Erjavcu, ki je opravičeno odsoten.
Najlepša hvala za besedo. Pri nas se je, še zlasti to velja za zadnjih nekaj let, razvila praksa neplačanih volonterskih pripravništev, ki sega na zelo različna področja. Pripravništva v vzgoji in izobraževanju, pravu in socialnem delu pa so celo zahtevana kot pogoj za pristop k opravljanju strokovnega izpita, ki je hkrati pogoj za zaposlitve na teh področjih, kar pomeni, da je veliko število mladih prisiljeno opravljati to prakso. Druga pripravništva, kot so na primer pripravništva v okviru diplomatsko-konzularne mreže Republike Slovenije, pa niso obvezen pogoj za zaposlitev, ampak so pričakovana in pomenijo prednost pri zaposlovanju. Praksa volonterskih pripravništev je sramotna, še posebej zaradi tega, ker omogoča pripravništva in posledično zaposlitve samo tistim, ki so si lahko taka pripravništva v osnovi privoščili, in s tem onemogoča dostop do teh služb šibkejšim skupinam oziroma tistim s slabšim ekonomsko-socialnim položajem. Ker Republika Slovenija večino zgoraj omenjenih pripravništev razpisuje kot volonterska pripravništva, ministru Karlu Erjavcu zastavljam naslednje vprašanje: Kateri pravni akti so podlaga za prakso neplačanih pripravništev na diplomatsko-konzularnih predstavništvih Republike Slovenije v tujini? V konkretnem primeru Stalnega predstavništva Republike Slovenije pri EU v Bruslju je navedeno tudi, da se neplačana praksa izvaja po belgijski zakonodaji, zato, prosim, obrazložite: Zakaj se pri praksah v tujini ne upošteva določb slovenske zakonodaje? Kateri pravni akti v Sloveniji dovoljujejo takšno stanje? Kdo odloča o tem, koliko pripravniških mest bo odprtih; in ali bodo to plačana ali neplačana pripravništva? Ker je minister za zunanje zadeve izjavil, da nasprotuje neplačanim pripravništvom, prav tako pa je tudi v koalicijski pogodbi zaveza k odpravi tega izkoriščanja, me zanima: Kako bo MZZ ukrepal, da bodo tako obstoječi kot prihodnji razpisi vsebovali plačana pripravništva? Ker ministra Erjavca danes ni, bi ga naprosil za ustni odgovor na naslednji seji Državnega zbora, ker gre za zelo perečo temo, ki prizadeva mnogo ljudi; in zadnje čase postaja vedno bolj odmevna veja oblasti in prav je temu tako. Potem pa še vprašanje za ministrico Kopač Mrak: Koliko neplačanih pripravništev se opravlja v okviru javne uprave v Republiki Sloveniji in kakšno je stališče MDDSZ do vprašanja neplačanih pripravništev? Kateri pravni akti dovoljujejo neplačano pripravništvo v javni upravi, javnih zavodih, ministrstvih in tako dalje? Kako namerava ministrstvo nasloviti ta problem in katere pravne akte bi v tem primeru morali spremeniti, glede na to da se neplačana volonterska pripravništva razpisujejo vsaj v okviru diplomatsko-konzularne mreže RS v tujini, pripravništvo v vzgoji in izobraževanju ter pripravništva na sodišču v okviru priprav na pravniški državni izpit? Najlepša hvala za besedo.
Hvala lepa. Gospod zunanji minister bo odgovoril na naslednji seji. Dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Hvala. Bom skušala biti hitra, da bom pustila ministru dovolj časa, ker se večinoma vprašanje nanaša na njega, ker vas zanima predvsem volontersko pripravništvo v okviru diplomatske mreže in predvsem Zakon o zunanjih zadevah. V splošnem je potrebno pojasniti, da možnost opravljanja volonterskega pripravništva daje Zakon o delovnih razmerjih, ki določa, da se takšno pripravništvo lahko opravlja le v skladu s posebnimi zakoni. Zakon ZDR določa to možnost, ki pa mora biti natančno opredeljena s področno zakonodajo. Zakon o delovnih razmerjih kljub temu da pravi, da pri volonterskem pripravništvu ne gre za delovno razmerje, priznava določene pravice; in sicer se nanašajo v zvezi z odmorom, s počitkom med delom in povračilu stroškov v zvezi z delom ter varstvom in zdravjem pri delu. Po ZDR lahko to prostovoljno volonterstvo traja maksimalno eno leto. Dobivamo tudi pobude, da Ministrstvo za delo prepreči in v ZDR absolutno prepove prostovoljno pripravništvo. Jaz v osnovi za takšno radikalno rešitev nisem, ker se mi zdi, da je treba stvari pustiti, ker lahko, da je kakšna izjema v sistemu. Treba je pa zelo jasno pogledati, vlada mora imeti, kot je tudi v koaliciji zapisano, da to ni dopustno, in je treba res v sektorskih zakonih pogledati, ali je to nujno. Če je še nujno, moramo potem dejansko zagotoviti možnost, da znotraj državne oziroma javne uprave zagotovimo plačano pripravništvo, če menimo, da je to še vedno nujno tudi opraviti za kakovost dela. Mi na Ministrstvu za delo, od vedno, imamo Zakon o socialnem varstvu, obvezno pripravništvo za socialne delavce, mi to z evropskimi sredstvi financiramo že od leta 2010. Ne da jaz govorim, da sem proti volonterskim pripravništvom, mi smo v okviru evropskih sredstev zagotovili plačilo za opravljanje te prakse. Tudi v okviru Jamstva za mlade imamo predvideno pripravništvo, zdaj bo v kratkem razpis S faksa takoj praksa, kjer bomo dodelili sredstva. Z resornimi ministri oziroma tudi ministricami smo se pa že pogovarjali, da pregledamo obseg volonterskega pripravništva, na katerih področjih je, koliko bi kolegiji za delovanje sistema – in seveda pritok mladih, vključevanje mlade delovne sile v javno upravo – potrebovali teh pripravništev; in da zagotovimo plačilo v okviru operativnega programa, torej v novi finančni perspektivi. Tukaj poteka kar nekaj sestankov in usklajevanj; ko bo šlo za realizacijo operativnega programa, bodo razdelana tudi finančna sredstva direktno za ta namen in tudi število mest. Če ponovim, na Ministrstvu za delo, naš resor sociale dejansko izvajamo tako, da volonterskega pripravništva ni.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Miha Kordiš.
Najlepša hvala, gospa ministrica. To se sliši strašno lepo, jaz upam, da bodo vaša prizadevanja porodila kakšen sad. Sprašujem pa: Kakšna časovnica je tukaj na delu, kdaj lahko pričakujemo kakšne rezultate? Res je, da se je mogoče malo bolj na glas začelo o volonterskem pripravništvu govoriti v zadnjih nekaj letih, ampak to zgolj zaradi tega, ker se je problem stopnjeval. Omenili ste plačevanje oziroma kompenzacijo z nekimi evropskimi sredstvi. Mislim, da se vsi zavedamo, da evropska sredstva ne pomenijo sistemske rešitve. Zato pač ponavljam svoje vprašanje: Ali imate nemara kakšen terminski načrt do tega, da se problem sistemsko naslovi in sistemsko razreši, dokonča, da nam o njem ni več treba sploh govoriti? Najlepša hvala za besedo.
Hvala lepa. Gospa ministrica, boste odgovorili.
Mislim, da se je vlada kot celota zavezala s koalicijo, da ne podpira volonterskih pripravništev, tako da bo treba, kar zadeva v okviru OP, bomo tam znotraj reševali stvari, predvsem zagotavljali finančna sredstva. Na primer, že zdaj je v okviru jamstev prvi izziv in pripravništva, ki se financira iz pobude za mlade in je predvideno 24,9 milijonov in je v tem okviru 1 tisoč 300 udeležencev. Že zdaj so sredstva za to namenjena, sem vam povedala, da bo zdaj tudi razpis S faksa takoj praksa, ki bo objavljen ob koncu novembra; torej stvari potekajo. Je pa ključno vprašanje za vsakega od resorjev, da pogleda, ali nujno potrebujemo sploh pripravništvo za to, da nekdo po koncu fakultete, ko se zaposli, ali lahko opravlja delo. Moje razmišljanje na področju sociale je, da vsekakor je treba ljudem dati mentorja, jim omogočiti, da imajo od začetka malce več podpore; in lahko tudi brez pripravništva opravijo ob koncu enega leta strokovni izpit, ki je podlaga za nadaljnje delo v zavodu, kjer so. Ključno je, da kolegij vsak na svojem sektorju premisli, ali še potrebuje zakonsko regulacijo, da sploh govori o nujnosti pripravništva; ali pa bi lahko na drugačen način zagotovili. Tam, kjer pa bo ocena kolegov, da je res nujno pripravništvo, tam pa je treba zagotoviti sredstva, da bomo znotraj javne uprave lahko to tudi plačali. Ker dostojno delo – kjer je ključ, da je plačilo za to delo – je osnovna pravica in temeljna usmeritev, ker seveda verjamem, da bo ta vlada to tudi storila. Ne zanemarjati sredstva operativnega programa, evropska sredstva, ki so ključna sredstva, to so slovenska sredstva, ki jih dobimo preko Bruslja, tako da bom jaz zelo vesela, ko bomo vsi to zagotovili, da bodo to plačana pripravništva. Ne gre to za neke kratkotrajne rešitve ali kaj takšnega. Kot ste tudi pravilno ugotovili, da se ta praksa poslabšuje predvsem zaradi zaprtosti zaposlovanja v javnem sektorju. Zaradi tega, da mladi lahko vstopajo, ker nima moj kolega denarja, da bi zagotovil več sredstev na sodiščih, je varianta, da če želimo mlade vključiti in jim dati možnost, je pač možno tudi na ta način. Ni najboljše, zato iščemo variante, da bomo financirali ta pripravništva.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Miha Kordiš.
Najlepša hvala za besedo. Ponovno se gospe ministrici zahvaljujem za odgovor. Vendarle predlagam, da se to točko umesti na naslednjo redno sejo Državnega zbora, da se o vprašanju neplačanih pripravništev odpre širšo diskusijo, kjer bi lahko o vaših idejah, o katerih ste nam danes natresli nekaj drobtinic, razpravljali nekoliko širše, z nekoliko širšim inputom tako javnosti kot vseh ostalih poslanskih skupin; in da se ne nazadnje tudi mladim, ki so danes prisiljeni v volonterska pripravništva, pokaže, da pa se vendarle nekaj v tej državi dogaja, da se vendarle problematizira obstoječe stanje in da bomo mogoče prišli v nekem doglednem času do rešitve. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Gospod Miha Kordiš, o vašem predlogu bo Državni zbor glasoval v sredo, 19. novembra, v okviru glasovanj. Gospod Danijel Krivec bo zastavil vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Lep pozdrav ministroma in ministrici, še posebej lep pozdrav dr. Petru Gašperšiču, katerega bom spraševal o izvajanju Zakona o ukrepih za odpravo posledic žledu med 30. januarjem in 10. februarjem 2014! Tako kot v prejšnjem vprašanju, ko sem problematiziral izvajanje Zakona o Triglavskem narodnem parku, mislim, da je tudi ta zakon predvsem v povezavi z zadnjimi poplavami zelo pomemben; in pričakujem nekatere odgovore. Ta zakon je namreč konec februarja in na začetku marca dal neko podlago ministrstvu za hitrejše ukrepanje na določenih področjih, predvsem je določil nujne interventne sanacijske in preventivne ukrepe za odpravo posledic žledu v 1. členu. V drugi alineji pa je ta zakon dal tudi nujne interventne sanacijske in preventivne ukrepe za odpravo posledic poplav, ki so nastale neposredno po žledu. Te poplave so bile tudi v tem zadnjem obdobju na istih območjih. Zato me zanima: Ali je bilo na osnovi tega zakona, ki je to predvidel, karkoli opravljeno iz tega naslova? V 3. členu ta zakon pravi, da ureja ukrepe za odpravo posledic, ki se nanašajo tako na gospodarsko infrastrukturo, na kmetijska zemljišča in drugo. In tudi v primeru gospodarske infrastrukture – predvsem na prometno javno infrastrukturo. Zato me zanima: Kaj od tega je bilo skozi ta zakon narejeno? Predvsem pa me zanima: Ali je bila ta podlaga, ki je na nek način v zakonu predvidena za to, da se tako neposredne škode kot dodelitev drugih državnih sredstev dodeli oškodovancem; se pravi ali je bilo to končno poročilo o sami škodi predloženo Vladi Republike Slovenije? Kajti če je bilo predloženo, ta zakon zahteva, da se s tem poročilom seznani Državni zbor v roku 15 dni od predložitve tega poročila Vladi. Meni se zdi to zelo pomembno, kot sem rekel, ravno z vidika novih naravnih nesreč, ki se nas praktično vsakodnevno dotikajo. In menim, da je resorno ministrstvo, ki je po tem zakonu tudi predvideno za izvajanje večine tega zakona, ključno, da nam pojasni, ali je bilo iz tega interventnega zakona, ki je dajal odlično orodje ministrstvu in vsem službam, da odpravijo določene težave, tudi na področju varnosti pred poplavami. Ali je bilo na tem kaj storjenega? Drugače je ta zakon neučinkovit. Ali je bilo to poročilo, kot ga predvideva zakon, dostavljeno Vladi v teh rokih, kot jih zakon predvideva?
Hvala lepa. Dr. Peter Gašperšič.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani poslanec! Tukaj imam pripravljene informacije v zvezi z izvajanjem del po zakonu, ki se nanašajo na cestno in železniško infrastrukturo. Glede ostalih zadev bom pač poskušal navesti to, kar pač poznam. Vlada Republike Slovenije je na 53. redni seji 3. aprila letos sprejela ta delni program odprave posledic poplav, visokega snega in žledu med 30. januarjem in 27. februarjem 2014 v skupni višini 13 milijonov evrov. Od tega je Ministrstvu za infrastrukturo in prostor namenila sredstva v skupni višini 4,8 milijona evrov, in sicer je bilo 2 milijona evrov namenjeno za vzpostavitev prevoznosti in izvedbo nujnih del na državni cestni infrastrukturi; 2 milijona evrov pa za izvedbo nujnih del na železniški prometni infrastrukturi; 800 tisoč evrov pa je bilo namenjeno za izvedbo plačila stroškov porabe agregatov v gospodarstvo. Naknadno je bilo v mesecu oktobru 2014 Direkciji Republike Slovenije za ceste dodeljen še dodatni milijon evrov za odpravo posledic žleda. Odprava posledic škode po žledolomu na javni cestni in železniški infrastrukturi poteka skladno s programom in z razpoložljivimi sredstvi. Zavedati se moramo, da je bila škoda, predvsem na železniški infrastrukturi, resnično velika v primerjavi s sredstvi, ki jih država lahko namenja iz proračuna za odpravo teh posledic. Če na kratko povem, kaj je bilo narejeno na področju cestne infrastrukture. Tu so bila sredstva najprej porabljena predvsem za odstranitev podrtih dreves ter vej, ki so segala v prometni profil ceste. Sledila so popravila prometne opreme in signalizacije, odstranitev lesne biomase iz obcestja, ki je oviralo oziroma še ovira košnjo in tudi sicer predstavlja nevarnost za udeležence v prometu, in odstranitev potencialno nevarnih dreves na brežinah nad cesto, obsekovanjem in obrezovanjem vej ter popravilom oziroma zavarovanjem brežin. Na področju železniške infrastrukture predvidevamo, da bo v tem letu sanirano električno vozno omrežje na progi Prestranek–Logatec in bo omogočena električna vleka na tem odseku. Do polovice naslednjega leta pa bo zaključena celotna sanacija. Če malo podrobneje pogledamo, kaj je bilo do sedaj že narejeno, to je: začasno je bilo sanirano električno vozno omrežje na postajah Pivka in Prestranek, dokončno je bila sanirana električna vozna mreža med Pivko in Prestrankom, začasno je bil saniran tudi odsek med Rakekom in Logatcem, trenutno pa se izvajajo dela na vozni mreži na odseku med Prestrankom in Postojno, kjer se izvaja dokončna sanacija. Potem se izvajajo dela na vozni mreži med Postojno in Logatcem, kjer se izvaja začasna sanacija, ter na vozni mreži med Logatcem in Verdom, kjer se izvaja celotna elektrifikacija proge, vključno z izgradnjo vseh temeljev vozne mreže in postavitvijo novih konstrukcij vozne mreže. Kot rečeno, predvideno je, da bodo ta dela končana v prvi polovici naslednjega leta. Vlada Republike Slovenije je za namen odprave posledic škode po žledu, za izvedbo nujnih del na železniški infrastrukturi že zagotovila del finančnih sredstev, kot je bilo rečeno, v višini 2 milijona evrov. Prav tako smo prejeli delno odškodnino od zavarovalnic v višini 5 milijonov evrov. Dokončna višina odškodnine pa bo znana po končanih postopkih s strani zavarovalnice, predvidoma do konca tega leta. Preostanek potrebnih sredstev v višini 23,5 milijona evrov pa bo zagotovljen v skladu s sklepom Vlade o pripravi sprememb proračuna za leto 2015. To bo potem omogočilo tudi to dokončno sanacijo. Glede poročila moram reči, da mi ni poznano, da bi ga Vlada obravnavala; vsaj v tem času, ko sem jaz minister, tako da kaj več na to temo ne bi mogel povedati. Glede poplavnih ukrepov pa tudi, v okviru tega, kar sem povedal, nekaj posebnih zadev na cestni in železniški infrastrukturi ni bilo. Kaj je na področju okolja, okoljskega področja, bo pa ministrica mogoče lahko kaj več na to povedala. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Krivec.
Ja, hvala še enkrat za besedo. Hvala ministru za te podatke oziroma te odgovore, ki so bili korektni, kar se tega tiče. Vendar se jaz vseeno sprašujem, zakaj v tem primeru sprejemamo neke zakone, ki dokaj decidirano predpišejo določeno proceduro, če se je v nadaljevanju dejansko niti ne držimo. Tudi sam nimam informacije, da bi to poročilo obravnavali, ker sem bil v Državnem zboru tudi v prejšnji sestavi, vendar je v 4. členu jasno zapisano, kako se povračila škode in določene pristojnosti izvajajo. Podlaga, pravi, je točno končno poročilo o oceni škode, ki mora biti predloženo po tistem, ko ga vlada obravnava, v 15 dneh na Državni zbor. Tega ni. Se pravi, ponovno pišemo določeno zakonodajo, ki se je ključni resorji ne držijo. Kajti če bi to obravnavali, bi verjetno v Državnem zboru ugotovili, da določeni interventni, sanacijski in preventivni ukrepi za odpravo posledic poplav niso izvedeni – to, kar tudi vi v odgovoru ugotavljate. Še enkrat poudarjam, da je vaše ministrstvo, torej Ministrstvo za infrastrukturo, pristojno za vse te postopke, tako je definiral ta interventni zakon. In kot dodatno zanima me, glede na to, da je 6. člen predvidel zagotavljanje sredstev tudi iz solidarnostnega sklada Evropske unije, na kar je bilo takrat veliko polaganega: Koliko je bilo iz tega vira pridobljeno sredstev? Zakon tudi nalaga, da morajo pri pripravi predloga proračuna za naslednje leto pristojna ministrstva v okviru svojih finančnih načrtov zagotavljati zadosten obseg pravice porabe za sanacijo škode, ki jo ureja ta zakon. Če nimamo krovnega dokumenta, se pravi poročila o škodi, ki bi ga obravnavali [[…]] [[znak za konec razprave]] tako ta organ kot Vlada, me zanima: Kako bodo pristojna ministrstva zagotavljala potreben obseg pravic za sanacijo škode, ki jo ureja ta zakon? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Glede teh sredstev, ki so bila pridobljena iz odškodnine iz Evropske unije, sredstva, ki so bila dodeljena potem za cestno infrastrukturo, lahko povem, da je bil to ta dodaten milijon evrov, medtem ko pa za celoten znesek moram pa reči, da zdaj ne razpolagam s tem podatkom; bi pa vam lahko to naknadno posredovali v pisni obliki.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Danijel Krivec.
Hvala za dodaten odgovor, ker dejansko ugotavljamo, da nimamo vseh podatkov in da bi bilo treba o tem opraviti dodatno razpravo. S tem tudi omogočimo ministru, da se podrobnejše posvetuje s svojim resorjem in ugotovi, kaj še vse je potrebno na tem segmentu narediti. Predlagam, da v skladu s Poslovnikom, z drugim odstavkom 246. člena, opravimo razpravo o odgovoru ministra, kot sem rekel, v pomoč njemu in resorju; predvsem da ugotovimo, kako je potrebno ta zakon izvajati, zato da se lahko kvalitetno pripravijo predlogi proračunov za naslednja leta in da se na nek način tudi izognemo dodatnim škodam z vidika nove poplavne varnosti, ki nas bo verjetno v pomladnih mesecih doletela. In na ta način tudi ugotovimo, ali je smiselno sprejemati neke interventne zakone, v katerih predpišemo zelo eksaktno proceduro, ki se pa je nato v celem dejanskem letu in v fazi izvajanja ne držimo. S tem si povzročamo velike težave na operativnem področju pa tudi delamo težave na nek način ministrstvu in tistim, ki bi morali zakon izvajati in s tem zagotoviti tako odpravo nekaterih posledic kot tudi preventivne ukrepe, ki bi preprečili nadaljnjo škodo tako na državni infrastrukturi kot tudi na premoženju državljanov.
Hvala lepa. Gospod Krivec, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal 19. novembra, v sredo, v okviru glasovanj. Gospod Andrej Čuš bo zastavil vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju, ki je sicer opravičeno odsoten.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. Dober večer vsem kolegicam in kolegom kot tudi ministrskemu zboru, ki še vztrajate v teh večernih urah. Naj na začetku izrazim razočaranje, da ministra za finance danes ni v Državnemu zboru. V končni fazi, načrt dela in aktivnosti Državnega zbora za leto 2014 in 2015 je znan. Malo hecno je, da si ljudje oziroma ministri iščejo obveznosti v tujini v času, ko bi morali odgovarjati nam. Naj povem zelo na kratko za začetek, sem poslanec s spodnjega Podravja, nekako zastopnik občin Ptuj, Destrnik, Dornava, Juršinci, Gorišnica, Trnovska vas, Vitomarci in Markovci. In žal, ker je naša spodnje Podravska regija ena najslabše razvitih regij v državi nasploh, da tudi ponuja zelo malo delovnih mest, se je ogromno iskalcev zaposlitve, predvsem pa mladih, raje odločilo za iskanje zaposlitve v tujini, predvsem v sosednji Avstriji. In ker seveda priložnosti doma ni, jim ni problem se vsak dan peljati eno uro več tja in nazaj iz svojega stalnega naslova bivališča. Je pa velik problem v tem, da je takšnih posameznikov vedno več. In ta dvojna obdavčitev, o kateri sprašujem ministra za finance, je ena neprijetna ali kriminalna reč, saj v končni fazi te dvojne migrante – ne samo da plačujejo davke v Avstriji, kjer delajo, Slovenija jim še dodatno pobere eno četrtino letnega dohodka oziroma prihodka. In če se komu to zdi moralno, namesto da bi mi rekli tem posameznikom hvala, da raje greste iskati denar ali plačo v tujino in ta denar potem zapravite v Sloveniji, kot da ste doma na sociali, kar je ponekod praksa; ne – mi jih raje dvojno obdavčimo. Mislim, da to ni korektno; tudi oni plačujejo naše plače, in mislim, da jih je potrebno v tem državnemu zboru korektno zastopati. Tudi Evropska komisija se je na začetku letošnjega leta do tega opredelila zelo kritično, na kar že opozarjam dve leti kot poslanec Državnega zbora, so dejali: ne sme prihajati do diskriminacij in pravice delavcev do prostega gibanja, ki ne sme biti ovirana. Državljanom Evropske unije moramo zagotoviti, da se bodo ta načela tudi praktično odražala v davčnih predpisih vseh držav članic, je dejal evropski komisar za obdavčenje in carinsko unijo, revizijo in boj proti goljufijam Algirdas Šemeta. Gospod minister Mramor, minister za finance, prosim, da mi konkretno odgovorite: S kakšnimi aktivnostmi boste preprečili to nekorektno ali nemoralno dvojno obdavčitev dnevnih migrantov, katerih je iz dneva v dan žal več? Prosim za ustni odgovor na naslednji seji Državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister bo odgovoril na naslednji seji. Gospa Anja Bah Žibert bo zastavila vprašanje ministru za pravosodje, mag. Goranu Klemenčiču. Izvolite.
Dober večer, gospod minister, kolegice in kolegi, po svoje je prav zanimivo ob teh večernih urah, da smo še vedno skupaj. Državljani so do delovanja pravosodnega sistema kritični in nezaupljivi ter v neodvisno sodno vejo oblasti praktično ne verjamejo več. Priča smo celo dvojnim merilom. Žal ob tem pada slaba luč tudi na vse tiste v sistemu, ki se trudijo, da bi do pozitivnih sprememb vendarle prišlo. O kritičnem stanju pričajo tudi sodbe, ki padajo pred Evropskim sodiščem za človekove pravice. Tudi številne mednarodne raziskave kažejo, da je nekaj v našem sistemu zelo narobe. Ob tem pa se ravno najbolj odgovorni in poklicani za pravičen pravosodni sistem sklicujejo na nepravilne metodologije, ki so mimogrede za vse države enake, in vse ugotovitve raziskav ignorirajo. Ustava Republike Slovenije je jasna. Med drugim pravi, da smo pred zakonom vsi enaki. Ustava tudi pravi, da se dejanja, ki so kazniva, ugotavljajo in kazni zanje se izrekajo po zakonu. Pa to velja za vse enako? Namreč, organi oziroma njihovi nosilci, ki so najbolj poklicani za spoštovanje ustave in zakonov, le-te brez posledic kršijo in ne prevzemajo odgovornosti. Naj na kratko izpostavim nekaj ključnih. Sodni svet – zamuda z oddajo zakonskih poročil; državno pravobranilstvo – kršilo kar pet zakonov; vrhovno državno tožilstvo – kršitev lastnega zakona; znane so tudi kršitve delovnih sodišč; informacijska pooblaščenka – kršitev več zakonov; KPK – 8 zakonov, med njimi tudi zakon, na podlagi katerega je bila institucija ustanovljena oziroma naj bi skrbela za njegovo izvrševanje. Minister, zato vas več kot upravičeno sprašujem: Kaj konkretno boste storili, da bo vzpostavljena vladavina prava in preprečena omenjena oblastna ravnanja predstojnikov državnih organov in inštitucij, ki pod plaščem neodvisnosti in samostojnosti kršijo Ustavo in zakone ter s tem razgrajujejo demokracijo, vladavino prava in pravično družbo? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik Državnega zbora, spoštovana poslanka! Ne delim mnenja z vami. Kot sem že v dopoldanskem delu povedal, ne menim, da je stanje v slovenski pravni državi oziroma vladavina prava na zadovoljivi ravni. Ne morem pa pristati kot minister za pravosodje na termine, kot so: pod plaščem neodvisnosti in samostojnosti zlorabljajo pravne norme ter s tem razgrajujejo demokracijo in pravičnost. Imate seveda pravico, da tako mislite. V tem mandatu se bom osredotočil predvsem na aktualne izzive, ki so pred slovenskim pravosodjem, izboljšanje učinkovitosti, transparentnosti, s tem pa tudi pravne varnosti slehernega posameznika, ki se znajde v sodnih postopkih. Drugače pa, če mi dovolite uporabiti vašo retoriko, ker je bil vaš nagovor seveda zelo jasen, vprašanje pa izjemno splošno. Ne dvomim pa, če prej zaključim, ker imate možnost vprašanje konkretizirati, da boste bolj konkretni; in to je to, kar moram reči. Stvari, ki ste ji govorili, pa smo se jih dotaknili že dopoldan. Vam bom pa z veseljem odgovoril na kakšno bolj konkretno vprašanje.
Hvala lepa. Gospa Anja Bah Žibert, izvolite, dopolnitev.
Hvala lepa, minister, za vaš neodgovor. Nekako ste podcenjujoči do nas poslancev oziroma trenutno do mene. V bistvu je vaš odgovor nesprejemljiv. Mislim, da sem bila zelo konkretna in sem vprašala, kaj boste storili. Zato dopolnjujem, ponovno vas sprašujem: Kaj konkretno boste storili do omenjenih kršiteljev, odgovornih oseb oziroma nosilcev funkcij, da do teh dejanj ne bo prišlo in da bodo zakoni in Ustava veljali za vse enako? Tudi za vas, ki ste bili nekdanji predsednik KPK. Ali boste poskrbeli za to, da bodo zakoni veljali tudi za vas? Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, mag. Goran Klemenčič.
Ne zamerite mi in resnično ne želim, da izpadem podcenjujoč do vas. Ampak – ali bom poskrbel, da bodo zakoni veljali tudi zame? Bom!
Hvala lepa. Izvolite, gospa Bah Žibert.
V skladu s Poslovnikom predlagam, da se omenjena tematika obravnava na naslednji seji Državnega zbora. Spoštovani minister je obljubil, da bo poskrbel, da bodo zakoni veljali tudi zanj. Se pravi, obravnavajmo tiste, ki kršijo zakon v tej državi, in to ne samo en zakon – osem zakonov, lastne zakone, pet zakonov. Na drugi strani pa so nosilci funkcij, ki so najbolj poklicane za to, da do kršitev v državi ne bi prišlo. In verjamem, da bo minister pomagal, da bodo ljudje končno verjeli v to, da v državi vlada vladavina prava. Nikakor pa se ne morem strinjati z vami, da je v naši državi vse tako lepo in prav, kar se tiče pravosodnega sistema, če že mednarodnim raziskavam ne verjamete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Anja Bah Žibert, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo, 19. novembra, v okviru glasovanj. Dr. Vinko Gorenak bo zastavil vprašanje ministru za pravosodje mag. Goranu Klemenčiču.
Hvala lepa. Današnji večer se nekako končuje nenavadno. Najdaljši je baje med poslanskimi vprašanji v vseh sestavah Državnega zbora, pa še koalicija je tu, tudi to je nekaj novega, običajno je ni bilo. Pa gremo na poslansko vprašanje. Minister, glede na to, kako ste zdaj odgovorili, me malo muči, odnosno imam malo pomislekov, kako vam zastaviti poslansko vprašanje. Tam sem sedel kot vi zdaj, kot minister, in vem, kako je odgovarjati na poslanska vprašanja. Vem, kako je zagovarjati zakone; hkrati pa tudi vem, kako je postavljati poslanska vprašanja. Jaz bom izhajal iz tega, da zagotovo v dveh mesecih ali nekaj takega ministrovanja niste mogli stvari postaviti na glavo. In tudi niste odgovorni verjetno za stvari, ki so se dogajale v preteklosti, v času, preden ste postali minister. Pa vendarle, v času, ko ste sprejemali funkcijo šefa KPK, sem bil jaz kar vesel. Sami ste omenili enkrat en esemes iz tistega časa, zato bom zdaj previden, ko ste postali minister; previden iz razloga, ker imam nekatere slabe izkušnje iz časa vodenja KPK. Moje poslansko vprašanje se je glasilo: Kako je z izvajanjem 8. člena Zakona o sodniški službi? 8. člen Zakona o sodniški službi leta 1994 je zelo jasno rekel – tisti sodniki, ki so s svojimi odločitvami v sodnem sistemu v času pred osamosvojitvijo kršili človekove pravice po normah iz leta 1994 do odnosno v času po osamosvojitvi, ne morejo biti imenovani v trajni sodniški mandat. Kolikor je meni znano, jaz sem se trudil, da bi našel kakšne podatke – teh podatkov ni na voljo. Predsednik Sodnega sveta je enkrat rekel na Odboru za pravosodje, da jih je bilo nekaj sto. Prosil sem ga za kakšen seznam, kakšno število po sodiščih in tako dalje, vendar tega nikoli nisem dobil. Tudi predstavnica Sodnega sveta je na zadnjem odboru govorila o tem, da niso bili vsi sodniki imenovani v trajni mandat, pa vendarle nikoli ni bilo nekih eksaktnih številk. Zato vas sprašujem: Kako je pravosodni sistem leta 1994 spoštoval to določilo? Koliko takratnih sodnikov ni bilo imenovanih v trajni mandat? Sem zapisal ta poslanska vprašanja in mislim, da ne boste imeli težav, da odgovorite nanje. Kar naprej prihajajo neki podatki na dan, da je sodnik ta izdal tako in tako sodbo leta 1981, kjer je kršil človekove pravice. Zadnji primer je gospa Žalikova; pa mislim, da ni zadnja. In zato se mi zdi smiselno, da enkrat odgovorimo s številkami na ta vprašanja, kako je torej s tem. Hvala lepa za odgovor.
Gospod magister, izvolite.
Spoštovani poslanec dr. Gorenak! Res je, poslali ste vprašanje vnaprej, pogledali smo. Sicer je pa tako: zakon, na katerega ste se sklicevali – tako imenovana kvazilustracijska določba, ki je bila edina lustracijska določba v slovenskem pravnem sistemu –, podatkov o tem, kako je bil uporabljen, Ministrstvo za pravosodje nima. Tudi Sodni svet tega nima, kot vam je bilo pojasnjeno, mislim da, s strani članice Sodnega sveta dr. Končina Peternelove tudi na odboru. Gre namreč za določbo, ki je naslavljala Državni zbor. Ministrstvo za pravosodje ali samo sodišče ni imenovalo ali opravljalo reelekcije sodnikov. Številke o tem, koliko sodnikov ni zaprosilo za reelekcijo v 90. letih, se gibljejo med 80 in 100. To so bili podatki, ki smo jih uspeli pridobiti. Da je bila ta določba konkretno uporabljena s strani Državnega zbora – govorim o Državnem zboru, ne o Ministrstvu za pravosodje, ker teh pristojnosti nima in jih ni imel –, je bilo v enem ali dveh primerih. O sami tej določbi obstaja tudi odločitev – odločba Ustavnega sodišča, v kateri sta v pritrdilnem ločenem mnenju vse skupaj podpisala dr. Boštjan M. Župančič in dr. Jožef, Jože Jerovšek, ki sta napisala: Iz tega sledi, da je predmetna norma v najširšem smislu lex imperfecta, ker nima pravnega remedija, ki bi ga sankcioniral, ampak je v najboljšem primeru moralna zaveza Državnega zbora samemu sebi. To je največ, kar vam lahko povem, če me sprašujete. Za implementacijo te norme je bil vedno pristojen zgolj in samo Državni zbor, ki opravlja elekcijo ali reelekcijo sodnikov. Če me pa sprašujete, ali se bom zavzemal za sprejetje nove lustracijske zakonodaje, pa je moj odgovor negativen. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Vinko Gorenak, izvolite.
V tem delu se z vami ne morem strinjati, da je Državni zbor tisti [[…]]Predsednik Državnega zbora je tukaj in on točno ve – ali pa še ne ve, pa bo vedel –, ko pride na dnevni red točka dnevnega reda – imenovanje nekega sodnika, mi dobimo, in tako so dobili tudi leta 1994, 1995, vsaj verjamem, da je tako, na mizo predlog, da imenujejo za sodnika tega in tega sodišča, osebo to in to, s takimi in takimi podatki; in konec. Jaz verjamem, da bo tako sedanji predsednik Državnega zbora to dal na dnevni red, kot je tisti leta 1995. Torej, za izvrševanje tega člena, ki je rekel, da ne morejo biti imenovani v trajno sodniško funkcijo tisti, ki so, kar sem prej citiral, je po mojem odgovorno pravosodje in ne Državni zbor. Jaz mislim, da je pravosodje tisto, ki je pripravljalo predloge za imenovanje v trajni mandat. Tukaj se z vami ne morem strinjati. Jaz mislim, da je temu tako. Ali se boste vi zavzeli za nov lustracijski člen ali ne – jaz niti nisem tega pričakoval, da se boste zavzeli, ker je tudi verjetno iz pravnoformalnega vidika to danes težko speljati, po tolikih letih. Je pa druga resnica ta, da lahko zdaj skupno ugotovimo na podlagi vašega odgovora in tistega, kar je rekel predsednik Sodnega sveta, da pravzaprav sploh nimamo podatkov. Ta država nima podatkov, koliko je bil ta člen spoštovan, koliko ni bil. Dobro; vem, da dva ni imenoval Državni zbor. Domnevam, da ste verjetno mislili na dr. Toneta in ne Jožeta Jerovška pri tistem mnenju. Ja, saj je v redu. Torej, ta država nima podatkov o tem. Mirne duše bom torej tudi v bodoče verjetno lahko rekel, da sodstvo tega ni spoštovalo. Vsaj menim, da ni kriv takratni predsednik Državnega zbora, tako kot ste vi rekli. Menim, da je treba ta del gledati, po mojem mnenju drugače [[…]] [[znak za konec razprave]] ne more biti kriv, ampak pravosodje, da je prišlo do tega. Ne vem. Kaj menite o tem? Prosim.
Hvala lepa. Mag. Goran Klemenčič, izvolite.
Hvala. Ja, za dr. Jerovška se opravičujem, se mi je zdelo, da se ne sliši v redu. Poglejte, iskreno povedano, za to ni moglo biti takrat, govorimo po letu 1990, kar koli si že mislimo, ni moglo biti krivo sodstvo. Vsi sodniki so morali takrat iti v reelekcijo in reelekcijo je takrat opravljal Državni zbor. In tudi iz tega, kar sem vam prebral, sledi, da je pač edini, ki bi lahko to določbo uporabljal, ker če pogledate zakonsko določbo, je ta edini bil Državni zbor. In še takrat, ko jo je uporabil – mislim da v enem primeru –, jo je uporabil po mojem nepravično in zoper osebo, ki je kasneje, pod dr. Šturmom pisala Kazenski zakonik. Oba poznava profesorja in mislim, da ga tudi oba spoštujeva. Ta očitek oziroma ta ost ne more biti v tem primeru uperjena zoper pravosodje, ampak zoper Državni zbor v devetdesetih letih. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Gorenak, izvolite.
Na tej točki moram predlagati razpravo; ampak res jo moram predlagati. Državni zbor zagotovo ni imel podatkov v tistem času, zagotovo ne. Ker če je nek sodnik, ne vem, leta 1975 izdal neko sodbo, v kateri je kršil človekove pravice, in sodstvo, predlagatelji s tem podatkom niso seznanili Državnega zbora; Državni zbor ni mogel zavrniti takšnega kandidata, vsaj po mojem mnenju. Tu so trije pravniki in jaz upam, imam občutek, da se strinjajo, vsaj sodeč po njihovih obrazih. Zagotovo ni mogel Državni zbor biti tisti krivec, ki je pripeljal do takšnega stanja. Ampak po mojem mnenju in še vedno ponavljam – pravosodje. Zakaj? Ker ni dalo podatkov. Če bo sedanji predsednik Državnega zbora dobil na mizo nek predlog za imenovanje te in te osebe za sodnika tam in tam, saj vsi poznamo, kako izgledajo ti predlogi Sodnega sveta; pač je neka obrazložitev o delovni karieri in formalnih pogojih za izpolnjevanje imenovanja v sodniško službo, v trajni mandat in konec. In če bo sodstvo danes, govorim čisto hipotetično, zamolčalo, da je ta oseba, ne vem, bom rekel na pamet, nekoga ubila, bila obsojena pa je kazen izbrisana [[…]]Pa dobro, to je bil mogoče slab primer, da je bila kazen izbrisana; ampak recimo, da je nekaj ukradla, nekaj poneverila, slabo vodila stečajni postopek in je bila zaradi tega obsojena – pa jo bomo vseeno imenovali. Jaz ne bi krivil predsednika Državnega zbora, če tega ni vedel, ne bi krivil poslancev, če tega niso vedeli. Jaz predlagam, da se o tem pogovorimo na plenarni seji Državnega zbora in zavzamemo neka stališča glede tega. Hvala lepa.
Hvala lepa, dr. Gorenak. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo, 19. novembra, v okviru glasovanj. Spoštovani, lepo se zahvaljujem po desetih urah tistim, ki ste vztrajali do konca. S tem prekinjam 1. točko dnevnega reda Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali v sredo, 19. novembra, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Prekinjam tudi 2. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Hvala lepa.