Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam nadaljevanje 22. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: gospa Irena Tavčar, gospa Janja Napast, gospod Jakob Presečnik, mag. Lejla Hercegovac do 13.30, mag. Stanko Stepišnik in gospod Marko Pavlišič. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SAMOZDRAVLJENJU v okviru rednega postopka. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina pettisočih volivk in volivcev. V zvezi s tem predlogom zakona Odbor za zdravstvo predlaga Državnemu zboru sprejem sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Besedo dajem najprej predsednici odbora Alenki Jeraj za dopolnilno obrazložitev predloga sklepa odbora. Izvolite.
Lep pozdrav vsem! ¸ Odbor za zdravstvo je na svoji 7. seji dne 19. februarja 2014 obravnaval Predlog zakona o samozdravljenju, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejem na podlagi 88. člena Ustave predložila skupina pettisočih volivk in volivcev. V imenu predlagateljev je uvodno obrazložitev k predlogu zakona podal Bogdan Krištofer Meško in poudaril, da je zaradi zaščite ustavnih in človekovih pravic pred interesi korporacij ter pred nevarnostmi lobiranja in korupcije nujno treba sprejeti takšno zakonodajno rešitev, ki omogoča odločitev o osnovni nedotakljivosti človeškega telesa, pravico do osebne lastnine in pravico do samozdravljenja. Zakon naj bi omogočil posameznikom, da sami odločajo o svojem telesu, o načinu zdravljenja ter ohranjanju ravnovesja imunskega sistema. Mnenje Zakonodajno-pravne službe je predstavil dr. Samo Divjak. Poudaril je, kaj sodi in kaj ne sodi v zakon; poudaril je, da to, kaj sodi in kaj ne sodi v zakon, predstavlja pomembno vprašanje, na katerega nam ustava ne daje natančnega odgovora, vsekakor pa se lahko pravice in obveznosti državljanov ter drugih oseb lahko določajo samo z zakonom. Ker predloženi zakon vpliva na številne druge zakone, je Zakonodajno-pravna služba posebej opozorila na napotke, ki jo daje Resolucija o normativni dejavnosti, da se zaradi preglednosti pravnega sistema in zagotavljanja pravne varnosti v posamezne zakone v čim manjši meri posega z drugimi zakoni. Mnenje Vlade je predstavila državna sekretarka Ministrstva za zdravje gospa Brigita Čokl in poudarila, da Vlada predloga zakona ne podpira in predlaga Državnemu zboru, da ga ne sprejme. Mnenje Komisije Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide je predstavil državni svetnik mag. Peter Požun in poudaril, da komisija predloga zakona glede na to, da ne prinaša dodane vrednosti ali nadgradnje pravic z vidika povečanja možnosti samoodločanja posameznika glede njegovega zdravljenja, ne podpira. Ocenjuje tudi, da bi predloženi zakon v določeni meri celo negativno vplival na obstoječi sistem skrbi za javno zdravje. Na predlog poslanskih skupin koalicije je bila o Predlogu zakona o samozdravljenju organizirana javna predstavitev mnenj, ki jo je Odbor za zdravstvo opravil v četrtek, 13. februarja 2014. V razpravi je bilo izpostavljeno stališče, da je bil namen civilne družbe, ki je uspela zbrati tudi toliko podpisov, sicer dober, je pa dejstvo, da je predlog zakona nesistemski, ker pravno neustrezno posega v že veljavno zakonodajo, ki je usklajena z evropskimi predpisi. Glede na navedeno je odbor z 8 glasovi za in nobenim proti sprejel naslednji sklep: Predlog zakona o samozdravljenju ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala. V nadaljevanju dajem besedo predstavniku predlagateljev predlog zakona, in sicer je na seji gospod Jaka Bitenc in ga prosim za uvodno predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Ljudska pobuda je za Predlog zakona o samozdravljenju zbrala 8 tisoč 800 podpisov. Glede nato, da so pogoji zbiranja podpisov težki in celo ustavno sporni, je dejstvo, da je bilo podpisov skoraj dvakrat toliko, kolikor je bilo potrebnih. Pomembno se govori o široki podpori javnosti pri omenjenem predlogu zakona. Predlog zakona je Ministrstvo za zdravje ustavilo. Tak razplet nakazuje, da niso zgolj pogoji za pridobivanje civilne podpore ustavno sporni, temveč je vprašljiv celoten postopek ljudske iniciative. Zdi se namreč, da namen zakonodajalca ni bila praktična izvedljivost izpeljave ljudske pobude za predlog zakona od podpisov pa vse do sprejetja zakona, temveč zgolj teoretična možnost, ki se v praksi nikoli ne uresniči. Če je bil predlog zakona skritiziran s strani Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, to pomeni, da bi morala, če bi bil namen dotične Zakonodajno-pravne službe, dosledna izpeljava postopka zakonodajo popraviti v tistih točkah, ki ne spreminjajo vsebine predloga zakona, ne pa da je predlog zakona zato zavrnjen, češ, naj se ljudstvo še malo ukvarja s pravnim izrazoslovjem. Saj ljudstvo ni v službi Državnega zbora, ampak je obratno: Državni zbor je v službi ljudstva! Zavrnitev Predloga zakona o samozdravljenju vsekakor ne meče pozitivne luči na parlamentarne postopke in ljudstvu ne vliva zaupanja v delovanje Državnega zbora, kar je še posebej pomembno v teh delikatnih časih. Nekoliko je vtis popravila nova ministrica za zdravje, gospa Alenka Trop Skaza, ki je za medije izjavila, da cepljenje otrok ne bo več obvezno in da se bomo glede tega približali civiliziranemu svetu. V ljudski pobudi upamo, da se bo tudi res čim prej zgodilo. Lahko rečemo, da je na ta način izkazala, kako je v očeh ljudstva še mogoče rešiti čast Državnega zbora. Ljudska pobuda namreč ni toliko osredotočena na črke in besede predloga zakona, temveč na njegovo vsebino in duha. Če se torej najdejo drugi načini, da se izpolni ljudska volja, bo ljudska pobuda to pozdravila. Moram pa dodati, da je to le en del vsebine omenjenega predloga zakona in dva bistvena dela še vedno nista izpolnjena, ljudstvo ju je namreč tako močno podprlo. Celoten predlog zakona namreč obravnava samozdravljenje, pravico do odločanja o svojem telesu v aktivnem ter pasivnem smislu. Torej, pravica do zavrnitve zdravstvenega posega in tudi pravica do gojenja in uporabe zdravilnih zelišč za vzdrževanje svojega zdravja in samozdravljenja. Kot je nujno pravico do zavrnitve zdravstvenega posega, ki jo odrasli opravilno sposobni državljani že imamo, razširiti na oskrbovance, torej svoje otroke in druge opravilno nesposobne družinske člane, za katere skrbimo, o čemer je govorila gospa ministrica, želimo državljani Slovenije, kot je pokazalo veliko število podpisov podpore, odločati tudi o zdravstvenih posegih na živalih, za katere skrbimo kot za svojo razširjeno družino. Naj omenim samo primer psov, za katere Veterinarska uprava Republike Slovenije zahteva obvezno cepljenje proti steklini, čeprav se mogoče vsako leto v kakšni občini najde komaj po eno steklo lisico, kar pomeni, da je samo tista občina potencialno okužena in ne celotna Slovenija, vendar pa Veterinarska uprava obravnava Slovenijo kot eno samo veliko občino in z manipulacijo protipravno služi na račun zdravja naših psov in lastnikov psov. Za podobno birokratsko diktaturo gre pri čipiranju psov. Ljudska pobuda je jasno povedala, da takšne nepotrebne posege v zdravje živali zaradi nezdravstvenih tub in nekonkretnih birokratskih razlogov odločno zavračamo in tudi na tem področju pričakujemo, da bo tu pristojno ministrstvo ustrezno ukrepalo. Podobno pričakujemo, da se bo z majhnimi korekturami obstoječe zakonodaje ugodilo tudi zahtevi ljudske pobude do pravice gojenja in uporabe zelišč za lastne potrebe. Hvala.
Hvala tudi vam. Predstavitev stališča Vlade do predloga matičnega delovnega telesa bo podala ministrica za zdravje dr. Alenka Trop Skaza.
Spoštovani, hvala za besedo! Predlog zakona o samozdravljenju zelo nejasno podaja definicijo, kaj to samozdravljenje je, in ne vsebuje meril, pogojev, dolžnosti, obveznosti, odgovornosti ter kazenskih določb, povezanih s samozdravljenjem. Poleg samozdravljenja ureja tudi vprašanje osebne nedotakljivosti in pravico do osebne lastnine ter posega na področje Zakona o zaščiti živali in Pravilnika o ukrepih za ugotavljanje, preprečevanje širjenja in zatiranja stekline. Navaja pravico posameznika, da odloča o tem, s katerim zdravilom oziroma zdravilnimi rastlinami se bo zdravil, in tudi, da sam odloča o načinu zdravljenja. Navaja tudi omejitve glede pravic do navedenega samozdravljenja ter pravico do gojitve in posesti katere koli rastline za namene samozdravljenja, pravico do izdelave preparatov iz teh rastlin za namene samozdravljenja, pravico do zamenjave semen in tako naprej. Navaja pravico zavrnitve zdravila ter zdravljenja, določa pravico do zdravljenja na domu ter določa omejitve svobode gibanja, določa, da odgovornost za samozdravljenje nosi vsak oziroma njegov skrbnik in razveljavlja nekatera določila Zakona o nalezljivih boleznih ter že prej citiranega Pravilnika o ukrepih za preprečevanje stekline. Predlog zakona o samozdravljenju glede na zgoraj navedena področja oziroma alineje posega na področja, ki jih že sedaj urejajo in zaključujejo predpisi s področja zdravstva, zdravil, pacientovih pravic in tako naprej. Torej posega na področje sedmih zakonov: Zakona o zdravstveni dejavnosti, Zakona o zdravniški službi, Zakona o zdravilih, Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, Zakona o pacientovih pravicah, Zakona o nalezljivih boleznih in Zakona o zaščiti živali. Z navedenimi posegi nekritično in predvsem pravno nesistemsko posega v urejena in zaključena vsebinska področja. V nadaljevanju vam za ilustracijo natančneje navajam posege na druga področja, ki jih povzroča Predlog zakona o samozdravljenju. Peti in šesti člen zakona o samozdravljenju posegata na vsebino, ki jo že na celovit način ureja Zakon o pacientovih pravicah. Zakon o pacientovih pravicah namreč v 26. členu določa pravico do privolitve v zdravstveno oskrbo, v 30. členu pa pravico do zavrnitve zdravstvene oskrbe. Z omenjenima členoma ima tako vsak pacient že danes pravico, da samostojno odloča o sebi, o svojem zdravljenju, zdravljenje pa vključuje vse posege oziroma tudi zdravstvene storitve, kot so predpisovanje in jemanje zdravil, hkrati pa pacient lahko medicinski poseg oziroma zdravstveno oskrbo seveda tudi zavrne. V 20. členu imenovanega zakona je že sedaj določena pravica pacienta do obveščenosti in pojasnilne dolžnosti, s katero se uresničuje pravica do samostojnega odločanja o zdravljenju in pravica do sodelovanja v procesu zdravljenja. Zakon o pacientovih pravicah v 21. členu določa pravico do dejavnega sodelovanja pacienta pri izbiri načina zdravljenja. Prav tako zakon posega v Zakon o zdravilih; namreč, 4. člen predloga Zakona o samozdravljenju posega na področje zdravil, ki ga že sedaj ureja evropska direktiva, na nacionalni ravni pa je že imenovani Zakon o zdravilih. V citiranem členu Predloga zakona o samozdravljenju so navedene definicije, ki so zelo pomanjkljive, tako je na primer definicija zdravila v celoti neskladna z definicijo zdravila, ki jo določa omenjena direktiva in seveda naš nacionalni zakon. 10. člen Predloga zakona o samozdravljenju pa posega na področje Zakona o nalezljivih boleznih. Ministrstvo za zdravje je v informativni program Vlade za leto 2014 že predlagalo spremembe Zakona o nalezljivih boleznih, in sicer v tistih členih, ki se nanašajo na cepljenje, in sicer se bo to uredilo na način, ki bo zagotavljal visoko precepljenost populacije, ki je najpomembnejši javnozdravstveni ukrep varovanja oziroma zaščite pred nalezljivimi boleznimi tudi v prihodnje. Hkrati pa bo dal možnost opustitve cepljenja tudi iz nemedicinskih razlogov, zato je nepotrebno in nesistemsko, da se cepljenje uredi v Predlogu zakona o samozdravljenju. Glede na vse navedeno menim, da je Predlog zakona o samozdravljenju nesistemski ter pravno neustrezen in posega v že veljavno zakonodajo, v citirane zakone, ki so usklajeni s predpisi Evropske unije. Ravno tako predlog tega zakona ne predstavlja višje ravni varovanja javnega zdravja ter prav tako nima pozitivnega javnofinančnega vpliva.
Hvala. Kristina Valenčič bo predstavila stališče Poslanske skupine Državljanske liste. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik, ministrica s sodelavko, kolegice in kolegi! Zakon o konoplji in zakon o samozdravljenju predstavljata zakonski dvojček, ki so ga sestavili in zanj podporo med ljudmi iskali in tudi dobili predstavniki civilne družbe. Ker sta zakona med seboj povezana, bomo o njiju v imenu Državljanske liste podala enotno stališče. Zakona, ki sta pred nami, v Državljanski listi ne moremo podpreti. Ne zaradi tega, ker se z njunim namenom in ciljem ne bi strinjali, temveč zato ker sta bila s strani pristojnega odbora spoznana za neprimerna za nadaljnjo obravnavo. Namen predlagateljev je bil zagotovo dober, vendar pa pri sprejemanju zakonodaje obstajajo določeni standardi, pravila in zakonitosti, ki se jim ni mogoče izogniti, in ta pravila so ustavila zakona na njuni poti skozi zakonodajni postopek. Nekaj pa je v zadnjem mesecu postalo popolnoma jasno. Politiki ne moremo več zamahniti z levo roko in se obrniti vstran, ko nam državljani popolnoma jasno dajo vedeti, da trenutna ureditev na področju konoplje in samozdravljenja ni ustrezna. Pet tisoč podpisov in javna razprava v Državnem zboru jasno kažeta, da sta temi dozoreli, da sta pripravljeni za strokovno in resno obravnavo. V Državljanski listi si ne zatiskamo oči. Marihuana se uporablja in se zlorablja. Zavedamo se, da v naši družbi obstaja utemeljena potreba po normiranju in legalizaciji konoplje. S pravilno ureditvijo tega področja bi lahko zagotovili boljše osveščanje o škodljivih učinkih konoplje, obenem pa zmanjšali njeno dostopnost mladoletnikom, zmanjšali stroške, povezane s pregonom kaznivih dejanj, vezanih na proizvodnjo in promet z marihuano, odvzeli vir dohodka kriminalnimi združbam in dosegli še druge pozitivne učinke. Hkrati pa se v Državljanski listi tudi zavedamo, da je konoplja, tako kot alkohol in tobačni izdelki, droga in ima kot taka seveda tudi pomembne negativne učinke, ki jih mora zakonodaja tudi ustrezno upoštevati. Prvi, resda majhen korak v želeni smeri, se lahko zgodi zelo hitro, že s spremembo Uredbe o razvrstitvi prepovedanih drog, kar lahko stori Vlada sama brez dolgotrajne zakonske procedure in tako marsikomu olajša življenje. Zahvaljujem se predlagateljem in podpisnikom peticije za opravljeno delo in trud, ki so ga vložili v pripravo zakona. Vložene ure nikakor niso bile zaman. Danes je prav zaradi vašega truda jasno, da teme, ki ste jih vi in ostalih več kot 5 tisoč podpornikov pripeljali pred nas, poslance, niso več marginalne in zanemarljive. Zaradi vašega truda sta bili temi, ki ju zajemata zakona, postavljeni na višjo raven družbenega dogovarjanja in prepričana sem, da bo kmalu prišel dan, ko ti dve temi ne bosta več strah vzbujajoči tabu. Kot sem povedala že v začetku, se v Državljanski listi strinjamo, da zakona nista primerna za nadaljnjo obravnavo. Podpiramo pa celostno in razumno razpravo v zvezi s predstavljenima zakonoma, ki naj v doglednem času pripeljejo do sodobnih zakonskih rešitev, osnovanih na liberalnih načelih in razumu, ne pa na strahu pred spremembami, ki je tako značilen za našo družbo. Saj veste, strah je znotraj votel, zunaj pa ga nič ni.
Hvala. Gospa Jasmina Opec bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa za besedo in lep pozdrav vsem skupaj! Bolj redko se zgodi, da kakšen predlog zakona v Državnem zboru obravnavamo na predlog skupine volivcev. Danes imamo na mizi kar dva; prvi je Predlog zakona o samozdravljenju. Kljub temu da nas je Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora opozorila na neusklajenost zakona s slovenskim pravnim redom in na poseganje zakona na številne druge zakone s tega področja, zaradi česar v Slovenski ljudski stranki tega zakona ne moremo podpreti, bi vseeno opozorili na dejstva, ki se nam zdijo ob obravnavi te tematike pomembna. Zagotovo se gre strinjati s trditvijo predlagateljev, da si je človek že skozi zgodovino skušal pomagati sam, s pomočjo nasvetov izkušenih ljudi in da je učinkovitost zdravljenja z uradnimi farmacevtskimi sredstvi močno odvisna od sodelovanja bolnika. Prav tako lahko mirno podpremo trditve, da tako v Sloveniji kot v svetu samozdravljenje pridobiva na pomenu, da narašča uporaba domače lekarne, zelišč oziroma zdravilnih rastlin, kar potrjujejo tudi nekatere raziskave. Razlogov za to je po našem mnenju več, ne nazadnje ne moremo spregledati niti čedalje slabšega finančnega stanja zdravstvene blagajne. Ne moremo tudi mimo dejstva, da je slovenski trg zdravil brez recepta in alternativnih oblik zdravljenja brez resne regulative in potrebnega nadzora in da je to področje potrebno določenih sprememb. Še posebej, če upoštevamo rezultate raziskave iz leta 2009, ki jo je opravila Medicinska fakulteta Maribor, da kar 72 % ljudi uporablja samozdravljenje. Nujen je torej resen razmislek o tem, kako čim bolj učinkovito povezati uradno in komplementarno medicino, da bo korist za bolnika kar največja, pri tem pa bo posameznik soodločal o načinu svojega zdravljenja. Predlagatelj navaja, da gre v zakonu o samozdravljenju tudi za zaščito ustavnih in človekovih pravic pred interesi korporacij ter pred nevarnostmi lobiranja in korupcije, s čimer bi se tudi lahko strinjali. V Slovenski ljudski stranki, kljub temu da zakon ni dobil zadostne podpore na matičnem delovnem telesu, pozdravljamo namero predlagatelja, ki se z obema vloženima zakonoma o samozdravljenju in o konoplji odprli za javnost zanimive teme in spodbudili javno razpravo o pomembnih elementih zdravja, ki jih moramo z vso skrbnostjo v prihodnje urediti v največjo korist vseh državljanov. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospod Ivan Hršak bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovana ministrica s sodelavko, spoštovane kolegice in kolegi! Pred nami je prvi od današnjih dveh zakonov, ki ju je vložilo 5 tisoč volivcev, in sicer Predlog zakona o samozdravljenju. Naj na tem mestu čestitam dobri organizaciji predlagateljev obeh zakonov, saj gre za zelo redek primer, da se predlog vloži v obravnavo na tak način. Po naši oceni gre tako pri tem zakonu kot tudi pri Predlogu zakona o konoplji za zelo aktualno vsebino, za katero veliko število državljank in državljanov meni, da jo je treba urediti. Tudi v Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije menimo, da gre za aktualne zadeve, vendar pa žal po naši oceni ne prvi ne drugi zakon nista bila primerno pripravljena. Zato bomo podprli sklep, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Na to, da predlog zakona ni primerno pripravljen in da preveč posega v drugo zakonodajo, sta opozorila tudi Vlada in državnozborska Zakonodajno-pravna služba. Tudi Vlada je v svojem mnenju ugotavljala podobno kot Zakonodajno-pravna služba, in sicer da Predlog zakona o samozdravljenju posega na področja, ki jih urejajo naslednji predpisi: Zakon o zdravstveni dejavnost, Zakon o zdravniški službi, Zakon o pacientovih pravicah, Zakon o zdravilih, Zakon o zdravstvenem varstvu in zdravstvenemu zavarovanju, Zakon o nalezljivih boleznih ter Zakon o zaščiti živali s Pravilnikom o ukrepih za ugotavljanje, preprečevanja širjenja in zatiranje stekline. V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije se strinjamo z ugotovitvijo Vlade, da določbe veljavne zakonodaje na obravnavanem področju ne omejujejo človekovih pravic kot to nepravilno navaja predlagatelj zakona o samozdravljenju. V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije razumemo dobronamernost predlagatelja, vendar se, žal, pridružujemo mnenju Vlade, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospod Darko Jazbec. Ne? Se opravičujem. Gospa Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije.
Spoštovani predsednik, spoštovana ministrica, kolegice in kolegi poslanci! Predlog zakona o samozdravljenju, ki ga je Državnemu zboru predložila skupina pettisočih volivk in volivcev, je z vsebinskega vidika skromen. Predlog zakona obsega zgolj 11 članov, s katerimi se želi urediti pravica do samozdravljenja, ki bi posameznikom omogočila, da sami odločajo o svojem telesu in načinu zdravljenja, tudi z gojenjem zdravilnih zelišč za lastne potrebe samozdravljenja. Poslanska skupina Nove Slovenije je sprejela predstavnika predlagateljev, o predlogu zakona pa je bila opravljena tudi javna predstavitev mnenj. V Novi Sloveniji menimo, da je človek poklican za svobodo in samoodločanje. Samo svobodna in odgovorna dejanja posamezniku omogočajo njegovo osebnostni razvoj in pomenijo samouresničevanje, ki ne temelji na izkoriščanju drugih. Svobodo v skupnosti lahko dosežemo le ob predpostavki odgovornosti do drugih. Ko zahtevamo svobodo zase, moramo priznati svobodo drugim, zato je koncept samozdravljenja nujno povezan ne samo s posameznikom zavedanjem o vrednosti skrbi za lastno zdravje, ampak je treba pri tem upoštevati tudi vpliv posameznikovih odločitev na javno zdravje, posebej v delu nalezljivih bolezni, ki pomembno vplivajo na zdravje drugih ljudi. Ljudem pomeni zdravje največjo oziroma najpomembnejšo vrednoto. Kot družba in posamezniki smo dnevno podvrženi nevarnostim in spremembam, ki nas fizično in psihično obremenjujejo. Skrbi nas zdravje, zaposlitev, klimatske spremembe, ekonomska in socialna prihodnost, varnost na cesti. Naš temeljni cilj je živeti v trajno zdravi in varni družbi. Zdravje je torej velika vrednota, za katero je najprej odgovoren vsak posameznik. Za nas v Novi Sloveniji zdravje ni samo zadeva bolnikov in zdravnikov, ampak je eno ključnih družbenih in političnih vprašanj. Veljavna zakonodaja že sedaj omogoča zdravljenje z določenimi alternativnimi metodami zdravljenja ter tradicionalno gojenje zdravilnih rastlin pri nas ni prepovedano. V Poslanski skupini Nove Slovenije predloga zakona ne podpiramo, saj menimo, da gre za nesistemske rešitve, nekonsistentne posege že v obstoječo zakonodajo. Prav tako pa ne vključujejo odgovornosti posameznika v samozdravljenju, kot tudi ne tistih, ki bi jim ta oseba dajala pridelane pripravke in bi se to lahko odrazilo v negativnih posledicah za javno zdravje.
Hvala. Gospod Darko Jazbec bo predstavil stališče Poslanske skupine Pozitivna Slovenija.
Spoštovani predsedujoči, kolegice, kolegi in ostali prisotni! Predlog zakona o samozdravljenju je v parlamentarno proceduro vložilo več kot 5 tisoč volivk in volivcev. Že na seji Odbora za zdravstvo je bilo rečeno, da gre za število ljudi, ki bi ga kot zakonodajno telo morali vzeti resno. Samozdravljenje je področje, ki ga ljudje poznamo več tisočletij, uporabljamo ga vsi, zato ni vedno treba spreminjati nove zakonodaje, ampak bi morali slediti vsem tistim pozitivnim primerom, ki nam na tem področju lahko pomagajo in s katerimi lahko napredujemo, gradimo svoje zdravje in ne nazadnje svojo odgovornost v lastni skrbi za boljše počutje in bolj kakovostno življenje. Materija, ki smo jo obravnavali na seji odbora, je bila sicer dobrodošla, saj smo lahko slišali kar nekaj različnih stališč in mnenj tako z vidika predstavnikov izvajalcev zdravstvenih storitev, druge strokovne javnosti in predlagateljev, vsem pa bi moral biti skupni interes, da na tem področju vsi skupaj sodelujemo kot partnerji. Kaj želim povedati? Vsi smo enakopravni in enako odgovorni, na tej relaciji je brez dvoma potrebno zaupanje, spoštovanje dogovora in seveda prevzemanje odgovornosti. Tudi zato je bila s strani Poslanske skupine Pozitivna Slovenija na področju pacientovih pravic, ki ga ureja poseben zakon, večkrat izpostavljena potreba, da se vanj poleg pravic umestijo tudi odgovornosti oziroma obveznosti, ki jih imamo do samega sebe oziroma do svojega zdravja. Poudarek predloga zakona je na zagotovitvi osebne nedotakljivosti ter pravici do samozdravljenja. V 8. členu določa, da odgovornost za samozdravljenje nosi vsak sam. Ja, tudi, recimo o alkoholizmu trdijo, da nosijo odgovornost sami, pa vendarle vemo, da se s posledicami ukvarja tako zdravstveni sistem kot družba v celoti. V Pozitivni Sloveniji se zavedamo, da je posameznikova svoboda najvišje postavljena elementarna vrednota in pravica, vendar ne sme posegati v svobodo drugega in mora biti uravnotežena z odgovornostjo. Glede pravice svobodne odločitve za cepljenje se v Pozitivni Sloveniji zavzemamo za spremembo zakonodaje s tega področja, da bo le-ta bolj usklajena z nacionalnimi zakonodajami drugih držav Evropske unije. Pravica zavrnitve zdravila ali postopkov zdravljenja je v tem predlogu preveč široko zastavljena. Omeniti še velja, da predlog zakona posega v 7 drugih zakonov in da je Zakonodajno-pravna služba imela pripombe na skoraj vse člene. Omenjeni predlog zakona pomeni tudi obratno smer od ravnokar sprejetega Zakona o zdravilih, kjer se povečuje varnost in zmanjšuje tveganje. Vsekakor je treba uporabnikom zdravstvenih storitev pustiti proste roke pri odločitvah, ki jih ti sprejemajo za svoje zdravje, pa vendar ne smemo zanemariti vseh sprejetih smernic in zakonskih podlag, ki so nastale zato, da je naša družba zdrava, da je naše življenje kakovostno. Zato z vidika priprave vsebine Predloga zakona o samozdravljenju, ki v polni meri zanemarja odgovornost, le-tega ne moremo podpreti. Tudi na podlagi mnenje pristojnega ministrstva, Zakonodajno-pravne službe, Državnega sveta, strokovnih institucij v Poslanski skupini Pozitivna Slovenija podpiramo sprejeti sklep, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Podpiramo pa pobudo predlagateljev, da se o tej temi razpravlja, saj tudi na tak način ljudje prihajajo do dodatnih informacij in smernic, ki se razvijajo na tem področju. Hvala.
Hvala tudi vam. Mag. Štefan Tisel bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Vsem lep pozdrav. Spoštovani gospod predsednik Državnega zbora, spoštovana gospa ministrica s sodelavko, poslanke in poslanci! Predlog zakona o samozdravljenju je pripravil Slovenski konopljin socialni klub in ga spravil v parlamentarno proceduro s 5 tisoč podpisi volivcev. Predlagatelji imajo prav gotovo dober namen, da bi čim širšemu krogu ljudi olajšali dostop do oblik samozdravljenja in alternativnih postopkov zdravljenja. Prav gotovo je na mestu prizadevanje, da ljudje sami naredijo nekaj več za svoje zdravje. Pomembna je preventiva, zdrava prehrana, omejevanje škodljivih razvad, primerna fizična aktivnost in skrb za psihosocialno stabilnost. Če bi ljudje več naredili za svoje zdravje, ko bolezen še ni nastopila, bi bili bolj zdravi in tudi stroški zdravljenja bi bili znosnejši. Zakon o zdravilstvu določa pogoje za opravljanje poklica zdravilec, nadzor nad delom zdravilcev, s čimer se posameznikom omogoča kakovostnejša in varnejša obravnava v primeru koriščenja alternativnih metod zdravljenja. Dostop do čajev in čajnih mešanic iz zdravilnih rastlin ni omejen, ni prepovedi gojenja zdravilnih rastlin, ki se uporabljajo v tradicionalni medicini na območju Republike Slovenije. Problem je lahko v zaupanju, ko bolniki svojemu zdravniku ne povedo, s čim se zdravijo dopolnilno. Tudi zdravniki v Sloveniji pogosto premalo vedo za metode in postopke alternativnega zdravljenja, zato najraje svojim bolnikom te oblike odsvetujejo ali celo prepovejo. Nekateri zdravniki poznajo in priznavajo tudi tradicionalne metode zdravljenja in so s svojim medicinskim znanjem lahko le v pomoč. Včasih se ne moremo znebiti občutka, da farmacevtski lobiji načrtno zavirajo alternativne metode. Nekateri zdravniki jim nasedejo, drugi pa se bolj poglobijo v probleme in potrebe bolnika, ki mnogokrat potrebuje le lepo besedo, pogovor in nasvet. To je holističen, celosten pristop k zdravljenju človeka. Homeopatija v Sloveniji sicer ni prepovedana, jo pa zdravnik z licenco ne sme opravljati, sicer licenco izgubi. V sosednjih državah pa zdravilec homeopat dejavnosti ne more opravljati, če nima zdravniške diplome. Zdravnik in zdravila sta bolniku samo v pomoč: zdravi ga bog ali narava. Star pregovor pravi: »Medicus curat, natura sanat – zdravnik zdravi, narava pa ozdravi.« Predlog zakona o samozdravljenju postavlja tudi vprašanje obveznega cepljenja proti nalezljivim boleznim. Dokler je večina prebivalcev precepljena, ne more priti do epidemije. Se pa epidemija že pojavljajo v državah, kjer preventivno cepljenje otrok ni več obvezno. Gotovo je na tem področju potrebno imeti človeški pristop. Če obstajajo kontraindikacije ali drugačne prepreke, se pač upošteva izjema. Te so lahko v nekaj procentih, precepljenost pa mora biti približno 85 %, da ne grozi epidemija. Predlog Zakona o samozdravljenju posega na področje številnih zakonov, ki urejajo posamezna področja. Zato v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smatramo, da zakon v tej obliki ni potreben, je pa vredno razmišljati o dobrih rešitvah posameznih problemov in jih upoštevati pri nadaljnjem spreminjanju zakonov. Hvala.
Hvala tudi vam. Dr. Andreja Črnak Meglič bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Spoštovani gospod predsednik, gospa ministrica, kolegice in kolegi! Predlog zakona o samozdravljenju je eden od treh zakonov, ki jih je v parlamentarno proceduro v paketu vložila civilna družba. Naj takoj na začetku poudarim, da Socialni demokrati pozdravljamo in podpiramo aktivno vlogo civilnodružbenih organizacij ter posameznic in posameznikov pri predlaganju zakona. Vložitev predloga zakona s 5 tisoč podpisi volivk in volivcev se ne zgodi prav pogosto, ravno nasprotno! V primeru teh treh zakonov pa je bilo zbrano veliko več podpisov, kot je potrebno, kar kaže na aktualnost problematike in na željo ljudi, da sodelujejo v procesih odločanja. Predlog zakona obsega zgolj 11. členov in določa pravico posameznika do samozdravljenja, da odloča o načinu zdravljenja in s katerim zdravilom ali zdravilnimi rastlinami se bo zdravil. Nadalje ureja pravico do zavrnitve zdravila in zdravljenja ter pravico do zdravljenja na domu. Določa, da odgovornost za samozdravljenje nosi vsak sam. Predlog zakona razveljavlja tudi nekatere določbe Zakona o nalezljivih boleznih in ustreznega pravilnika z namenom svobodnega odločanja o cepljenju. Zakonodajno-pravna služba je pripravila obsežno mnenje o predlogu zakona, ki nakazuje na veliko zakonskih, vsebinskih, nomotehničnih pomanjkljivostih predloga zakona. Pomembne pomisleke je podalo tudi ustrezno ministrstvo, zato je Odbor za zdravje sprejel sklep, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, s čimer se v Poslanski skupini Socialnih demokratov strinjamo. Pa vendar, ker je odprl veliko vsebinskih in pomembnih vprašanj, bi si jih želela dotakniti v nadaljnjem razmisleku. Socialni demokrati menimo, da predlog zakona postavlja pomemben mejnik v razmišljanju o načinu zdravljenja v Sloveniji, saj je predlagal nekatere alternativne metode zdravljenja in določil omejitve odgovornost in nadzorstva na tem. Ker je zdravje res naše največje bogastvo, smo se pripravljeni z boleznijo spopasti na najrazličnejše načine, samo da pomaga. Zato se v praksi vse pogosteje dogaja, da se pacienti poleg uradne medicine poslužujejo tudi več alternativnih načinov zdravljenja, o katerih pa njihovi ležeči zdravniki niso dovolj seznanjeni, kar lahko negativno vpliva na uspešnost, tako rečenega, uradnega zdravljenja. Socialni demokrati zato menimo, da bi bilo treba v procesu izobraževanja zdravstvenega osebja in kasnejših usposobljenih vključiti tudi znanja s področja alternativnih ali tradicionalnih načinov zdravljenja, pa tudi s področja zeliščarstva. Pri uradnem zdravljenju bi bilo namreč nujno potrebno upoštevati vse dejavnike, ki lahko vplivajo na končni rezultat zdravljenja, to pa niso samo uradno priznani medicinski postopki. Pomembno vprašanje, ki ga odpira predlog zakona, je tudi obveznost cepljenja. V javnosti se pojavlja vse več gorečih nasprotnikov cepljenja, ki se naslanjajo na informacije, ki krožijo po svetovnem spletu. V Poslanski skupini SD menimo, da bi predvsem strokovna javnost morala biti tista, ki bi morala jasno in glasno povedati razloge za cepljenje in vsa morebitna tveganja, ki iz njega izhajajo. Že prejšnji minister za zdravje gospod Gantar je napovedal, da je v pripravi novela Zakona o nalezljivih boleznih, ki bo ohranila visoko precepljenost, hkrati pa omogočila odklonitev cepljenja tudi iz nemedicinskih razlogov. Kot smo slišali, takšno razmišljanje podpira tudi nova ministrica. Pa vendar, ob tem se nam pojavlja senca dvoma in vprašanje, ali bo ob naraščajočem trendu nasprotovanja cepljenju v prihodnje res mogoče zagotoviti dovolj visoko precepljenost in kako se bomo soočili z morebitnimi posledicami ponovnega pojava že izkoreninjenjih bolezni. Socialni demokrati Predlog zakona o samozdravljenju, kot že rečeno, ne bomo podrli, podpiramo pa nadaljnjo širšo razpravo in razmislek o vseh vsebinskih problemih, ki jih je odprl razprava o predlogu zakona, ki so ga predložili volivke in volivci. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. S tem smo končali s prestavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali v četrtek, 6. 3. 2014, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O KONOPLJI V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 5 tisoč volivk in volivcev. V zvezi s tem predlogom zakona Odbor za zdravstvo predlaga Državnemu zboru sprejem sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Besedo dajem najprej predsednici odbora Alenki Jeraj za dopolnilno obrazložitev predloga sklepa odbora. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav še enkrat. Odbor za zdravstvo je na svoji 7. seji dne 19. 2. obravnaval Predlog zakona o konoplji, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejem na podlagi 88. člena Ustave predložila skupina 5 tisoč volivk in volivcev. V imenu predlagateljev je uvodno obrazložitev k predlogu zakona podal Bogdan Krištofer Meško, poudaril je, da področje drog pokrivajo tri ministrstva, in sicer za zdravje, kmetijstvo in prostor ter notranje zadeve. Ključni cilj predloga zakona je usklajevanje slovenske zakonodaje v zvezi s konopljo s podobnimi smernicami v okviru mednarodnih sporazumov, boj proti nezakoniti trgovini z drogami in s tem povezanim črnim trgom, drugačen pristop do ekologije ter rehabilitacijo odraslih uporabnikov za zdravilne namene uporabe konoplje. Pozitivne posledice zakona bodo lajšanje širokega spektra zdravstvenih težav, zaradi nadzorovanega izvoza bo imela korist državna blagajna, manjša bo obremenjenost zdravnikov, posredno pa tudi policije in sodstva. Poudaril je, da uporaba konoplje narašča, zlasti v starejši populaciji. V Sloveniji naj bi bilo okoli 150 tisoč rednih uporabnikov konoplje, vsaj 10 tisoč bolnikov pa se zdravi z njo ali njenimi pripravki. Pri tem so konoplje in njene pripravke prisiljeni kupovati na črnem trgu, kjer so cene visoke. Problematiko konoplje je po mnenju predlagateljev treba urejati celovito ne samo kot uporabo v medicinske namene, ampak tudi kot uporabo v rekreativne in industrijske namene. Mnenje Vlade je predstavila državna sekretarka Ministrstva za zdravje gospa Brigita Čokl in poudarila, da se s predlogom zakona uporaba konoplje v medicinske in industrijske namene ne ureja na celovit in uravnotežen način, temveč se celo povečujejo različna zdravstvena tveganja. Zato Vlada predloga zakona ne podpira in predlaga Državnemu zboru, da ga ne sprejme. Mnenje Komisije Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide je predstavil državni svetnik magister Peter Požun in poudaril, da komisija podpira napore predlagateljev za sistematično ureditev področja uporabe konoplje v različne namene, predvsem v smislu odpiranja širše strokovne razprave o možnih rešitvah. Na predlog poslanskih skupin koalicije je bila o predlogu zakona organizirana javna predstavitev mnenj, ki jo je Odbor za zdravstvo opravil v četrtek, 13. 2. V razpravi so člani odbora poudarili, da je javna prestavitev mnenj o Predlogu zakona o konoplji osvetlila marsikateri vidik tega področja. Uporaba konoplje v medicinske namene predstavlja namreč samo en vidik uporabe, pomembno vlogo ima še uporaba v kmetijske, industrijske in rekreativne namene. Če droge definiramo kot substance, ki spreminjajo zavest in počutje, ločimo med prepovedanimi in legalnimi drogami, med slednjimi pa med reguliranimi in komercialnimi. Prvo ureja prohibicija in črni trg, druge so medicinske in jih ureja zdravstveni predpisi, farmacevtski trg in industrija, tretje so zgolj komercialne – alkohol, tobak, kava – in so v prosti prodaji. Člani odbora so se strinjali, da Ministrstvo za zdravje v zadnjem obdobju temu področju ni posvetilo pretirane pozornosti. Predlog članov odbora, s katerim so se strinjali tudi predstavniki ministrstva, je zato bil, da ministrstvo skupaj s strokovnjaki in civilno družbo pristopi k spremembi Uredbe o razvrstitvi prepovedanih drog. Glede na navedeno je Odbor z devetimi glasovi za in nobenim proti sprejel naslednji sklep: Predlog zakona o konoplji ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Na podlagi razprave pa je odbor oblikoval in sprejel še dva sklepa, in sicer: Prvič. Odbor za zdravstvo predlaga, da Ministrstvo za zdravje v sodelovanju s strokovno javnostjo in civilno družbo preuči možnost ustreznejše zakonske in podzakonske znanstveno argumentirane ureditve uporabe konoplje v medicinske namene. Predlaga se torej sprememba Uredbe o razvrstitvi prepovedanih drog. In drugič. Odbor za zdravstvo predlaga, da se v okviru Komisije za droge na Ministrstvu za zdravje in v sodelovanju s strokovno javnostjo in civilno družbo preuči možnost uporabe konoplje v druge namene.
Hvala. Besedo dajem še predstavniku predlagateljev predloga zakona gospodu Jaki Bitencu za uvodno predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa.
Hvala za besedo. Še enkrat lep pozdrav! Ministrstvo za zdravje je torej Predlog zakona o konoplji zavrnilo in predlagalo zgolj legalizacijo konoplje v medicinske namene, kar pomeni dejansko monopol farmacevtske industrije nad konopljo. Ljudska pobuda s takim odnosom ni zadovoljna. Na predstavitvi mnenj in na seji Odbora za zdravstvo je bilo razvidno, da Ministrstvo za zdravje ne dohaja znanstvenih ugotovitev po svetu in da zavlačuje na področju, kjer to ne bi smelo. Pri vprašanjih zdravja in življenja je namreč vsako zavlačevanje popolnoma napačna in neopravičljiva strategija. Ministrstvo za zdravje je povedalo, da za spremembo statuta o konoplji ni treba sprejemati novih zakonov, temveč je rešitev lahko le veliko enostavnejša. Zadostuje namreč njen premik iz prve skupine prepovedanih drog v drugo skupino. Lahko se strinjamo, da je rešitev enostavna, vsekakor pa premik iz prve skupine prepovedanih drog v drugo skupino ni rešitev. Po znanstvenih merilih namreč konoplja sploh ne bi smela biti vključena v seznam prepovedanih drog, saj ne povzroča nič več zdravstvenega tveganja kot mnoga druga zdravilna zelišča, ki so vključena v seznam tradicionalnih zdravilnih zelišč. V skladu z znanstvenimi dognanji je torej konopljo treba preprosto izbrisati s seznama prepovedanih drog in jo hkrati uvrstiti na seznam tradicionalnih zelišč z zdravilnim učinkom. Hkrati je treba seveda izbrisati konopljo tudi iz uredbe o pogojih za gojenje maka in konoplje. Takšna sprememba je zelo enostavna, a učinkovita. Naj omenim izboljšanje javnega zdravstva, saj si bodo lahko državljani sami gojili zdravilo za svoje mnogokatere bolezni. Naj omenim tudi olajšanje kmetijstva, saj pridelovalcev najrazličnejših vrst konoplje v najrazličnejše namene ne bodo več po nepotrebnem ovirale birokratske omejitve. Ne nazadnje naj omenim spodbujanje ekologije, saj je ekološko neoporečna tako pridelava konoplje kot so ekološko neoporečni tudi izdelki iz konoplje. Vsaka nova njiva konoplje pomeni odločen premik v smeri ohranjanja zdravega okolja. Izbris konoplje iz seznama prepovedanih drog in njen vpis v register tradicionalnih zdravilnih zelišč torej reši več vsebinskih sklopov ljudskega Predloga zakona o konoplji. Ostane le še pomembno področje, namreč prodaja zdravilne konoplje. Ureditev tega področja učinkovito reši še tri pomembna vprašanje. Namreč, ukine črni trg, pospeši turizem in pomaga napolniti proračun s pomočjo konoplje. V te namene bi bilo treba sprejeti nek pravilnik o prodaji konoplje, ki se lahko zgleduje po nekaterih delih našega Predloga zakona o konoplji. Na ta način bi se lahko tudi preprečila uporaba konoplje s strani mladine. S tem se rešijo na najbolj enostaven način vsa vsebinska vprašanja glede našega predloga. Predlog zakona o konoplji je podprlo več kot 11 tisoč državljanov. Glede na težke pogoje zbiranja podpisov je to velikanska podpora vsebini predloga zakona. To potrjujejo tudi zadnje ankete v medijih, v anketi RTV Slovenija je Predlog zakona o konoplji podprlo kar 95 % glasovalcev, kar je absolutni rekord vseh časov. Pa tudi v anketi Dela je legalizacijo konoplje na ta način, kot je predlagala ljudska pobuda, podprlo štirikrat več oseb kot zgolj za legalizacijo v medicinske namene, kot ga je predlagalo Ministrstvo za zdravje. Število nasprotnikov legalizacije je manjše od 5 %. Naj ponovimo dejstvo, da je državljane Vlada Republike Slovenije zadolžila za nekaj manj kot 15 tisoč evrov po glavi, kar pomeni, da bi lahko odplačali svoj dolg, če bi državljani lahko predelali pet kilogramov medicinske konoplje za izvoz. To je izvedljivo v eni sezoni oziroma naslednji, kakor koli. V ljudski pobudi menimo, da te konkretne predlagane rešitve nima pravice zavrniti nihče, ki ne predlaga konkretnega, bolj učinkovitega in hitrejšega načina za odplačilo državnih dolgov. Ljudska pobuda je svoje zahteve oblikovala v skladu z zakonodajo, torej v obliki predloga zakona. Vse pa v ljudski pobudi ne gre toliko za sprejem zakonov kot za ureditev vsebinskih vprašanj teh predlogov. V skladu z veliko podporo, ki jo uživa naša ljudska pobuda v javnosti, pričakujemo, da se vsa vsebinska vprašanja v najkrajšem času ustrezno rešijo na državnem nivoju. V nasprotnem primeru bomo smatrali, da država zrelostnega izpita na področju ustanov zagotovljene neposredne demokracije ni opravila. Hvala.
Hvala tudi vam. Predstavitev stališča Vlade do predloga matičnega delovnega telesa bo podala dr. Alenka Trop Skaza, ministrica za zdravje.
Pozdravljeni še enkrat. Hvala za besedo. Predlog zakona o konoplji obravnava področje gojenja, pridelave, predelave in različne druge aspekte, vezane na promet oziroma na vzgojo te rastline. Opredeljuje konopljo kot eno samo rastlino, ki se v svojih različicah uporablja v industrijske ali zdravstvene namene in se v ta namen razvršča na navadno konopljo, ki je namenjena industriji, in zdravilno konopljo, ki je namenjena zdravljenju. Pri konoplji, namenjeni samozdravljenju, ne določa nikakršne omejitve, razen dopustne letne količine konoplje, ki znaša tisoč gramov na osebo oziroma več, če to terjajo zdravstvene indikacije. Ureja tudi skupnostno gojenje in rabo konoplje za samozdravljenje, pri čemer določa, da bi presežene količine konoplje odkupila in prevzela novoustanovljena javna agencija za konopljo in določa tudi vsebnost oziroma dovoljeno vsebnost tetrahidrokanabinola pri industrijski konoplji, in sicer do 5 %. Pri industrijski konoplji predlog zakona določa vrednost THC do 5 %, kar je v nasprotju z EU uredbo o neposrednih plačilih kmetom na podlagi shem podpore v okviru skupne kmetijske politike. Ta določa, da vsebnost THC ne sme preseči 0,2 %. Sprejetje takega določila bi pomenilo kršitev določil skupne kmetijske politike glede konoplje in s tem povezanih neposrednih plačil, saj konoplja, ki vsebuje več kot 0,2 % tetrahidrokanabinola, ni upravičena do plačil iz sredstev Evropske unije. Predlog zakona določa tudi ustanovitev nove javne agencije za konopljo s številnimi pristojnostmi. Predlagatelji navajajo, da s prehodom zaposlenih z Ministrstva za zdravje, Ministrstva za kmetijstvo in okolje ter Ministrstva za notranje zadeve na to novoustanovljeno agencijo ne bi bilo dodatnih stroškov za zaposlitev, vendar bi prehod uradnikov pomenil izpraznitev aktualnih delovnih mest na teh pristojnih ministrstvih, ki se ukvarjajo z zakonsko določenimi nalogami na področju drog. Ustanavljanje novih agencij z zaposlovanjem novih uslužbencev v času velike javnofinančne krize tudi ni primeren ukrep. Glede na to, da predlog zakona posebej ne navaja virov, ki bi omogočili začetek dela agencije, bo to obveznost Republike Slovenije kot ustanoviteljice, saj zakon, ki ureja javne agencije, določa, da mora ustanovitelj zagotoviti tudi sredstva in opremo za začetek dela. Predlog zakona tudi nejasno, kar sem že omenila v prejšnji predstavitvi, opredeljuje definicijo samozdravljenja. Ravno tako ne vsebuje meril, pogojev in obveznosti, povezanih s samozdravljenjem. Ne moremo se strinjati z obrazložitvijo predlagatelja, da pri samozdravljenju ni potrebna ustrezna statusna ureditev samozdravljenja osebe. Predlagana ureditev samozdravljenja nakazuje, da gre pri tem za popolno legalizacijo gojenja in uporabe konoplje, saj o tem, kaj pomeni samozdravljenje, odloča posameznik. Pri tem razen pridelave dopustne letne količine konoplje, ki znaša tisoč gramov na osebo oziroma več, če to terjajo zdravstvene indikacije, ne govori. Pri tem ima javna agencija za konopljo nalogo celo odkupiti presežne količine konoplje ob samozdravljenju v roku 4 mesecev po žetvi. Podatki tudi kažejo, da so slovenski mladostniki v primerjavi z vrstniki iz držav Evropske unije bolj izpostavljeni različnim tveganjem zaradi uporabe konoplje in zato promocija konoplje kot povsem neškodljive oziroma zdravilne rastline zlasti med mladimi lahko povzroči dodatne negativne posledice. Po podatkih Nacionalnega inštituta za javno zdravje se število oseb, ki iščejo zdravstveno pomoč zaradi uporabe konoplje, iz leta v leto povečuje, zlasti pri mlajših od 24 let. Znanstveni dokazi tudi navajajo več zdravstvenih tveganj zaradi uporabe konoplje, od psihičnih bolezni, ki graduirajo od depresije do psihoze, povečanega tveganja za srčno-žilne bolezni, povečanega tveganja za bolezni dihalnega sistema, na kar opozarja tudi stroka. Tudi v strokovni literaturi je dovolj preverljivih dokazov, ki potrjujejo možnost odvisnosti od konoplje in opozarjajo na povečano tveganje v prometu zaradi vožnje pod vplivom konoplje, pri tem pa glede nacionalnih podatkov v Sloveniji nimamo preverljivih oziroma strokovno argumentiranih podatkov. Prav tako je o predlogu zakona razpravljala komisija Vlade Republike Slovenije, ki je soglasno menila, da besedilo zakona ni primerno in vsebuje navedbe o zdravilnosti konoplje, ki pa niso strokovno podprte in vnašajo dvom v obstoječe načine zdravljenja, da se konoplja v medicini v nekaterih državah sicer že uporablja, a je področje povsem drugače urejeno, in da je uporaba konoplje v industrijske namene v Sloveniji ustrezno regulirana. S predlogom zakona se ne ureja uporaba konoplje v medicinske in industrijske namene na celovit in uravnotežen način. Uporaba konoplje v medicinske namene je enostavneje urediti s spremembami in dopolnitvami Uredbe o razvrstitvi prepovedanih drog, in sicer bi snovi iz konoplje, ki so primerne za uporabo v medicini, iz prve skupine prepovedanih drog v uredbi premestili v drugo skupino, v kateri so prepovedane snovi, ki se lahko uporabljajo v medicinske namene. Na ta način ne bi bilo nobenih ovir za uporabo konoplje v medicini, seveda pod zdravniškim nadzorom.
Hvala. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospa Jasmina Opec bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala za besedo še enkrat. Spoštovani! Po že obravnavanem Predlogu zakona o samozdravljenju je pred nami še drugi zakon, ki je vložen s podpisi volivcev. Tudi ta ni dobil podpore poslancev na matičnem delovnem telesu, zato bo Predlog zakona o konoplji na tej seji zaključil svojo zakonodajno pot. V Slovenski ljudski stranki smo prepričani, da je tudi pri tem zakonu treba pozdraviti namero predlagatelja, da se o tej zdravilni rastlini v Sloveniji javno spregovori in se odpravijo nekateri tabuji, po drugi strani pa tudi obelodanijo dejstva, povezana z njeno uporabo. Morda sicer držijo navedbe Vlade, da se s predlaganim zakonom področje uporabe konoplje v medicinske in industrijske namene ne ureja na celovit in uravnotežen način, res pa je tudi, da bomo tudi v naši državi slej ko prej morali prisluhniti volji ljudi, priznati realno stanje in ob tehtnem razmisleku o prednosti in slabosti deregulacije tega področja sprejeti tudi nekatere pozitivne rešitve. Pri tem je seveda treba ločiti med obema vrstama konoplje, katerih uporaba ima bistveno različne posledice. Medtem ko ima industrijska konoplja le malo negativnih lastnosti in bi bilo po našem mnenju smiselno razmisliti o popolni sprostitvi njene pridelave in uporabe, pa smo glede zdravilne konoplje mnenja, da je njeno pridelavo treba še naprej nadzirati, saj so zdravstvena tveganja pri njeni uporabi precejšnja. Vsekakor pa smo v Slovenski ljudski stranki prepričani, da je treba proučiti pozitiven učinek kanabinoidov na zdravljenje in v okviru dognanj tudi dopustiti njihovo uporabo v medicinske namene in pod skrbnim zdravniškim nadzorom. Nemogoče je namreč spregledati tudi dejstvo, da po nekaterih ocenah v Sloveniji uporablja konopljo že okoli 150 tisoč ljudi, med njimi več tisoč takih, ki jih uporabljajo kot zdravilo in da so že z vidika obvladovanja trga in tudi zdravstvenih tveganj določeni posegi v zakonodajo res nujno potrebni. Zato pričakujem od Vlade Republike Slovenije in Ministrstva za zdravje, da skrbno proučita izsledke dosedanjih raziskav in ob upoštevanju razprav na javni predstavitvi mnenj proučita možnosti spremembe veljavne zakonodaje. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospod Ivan Hršak bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovana ministrica s sodelavko, spoštovane kolegice in kolegi! V Poslanski skupini DeSUS bomo podprli sklep, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. S predlaganim zakonom se zgolj parcialno in v nasprotju z veljavno zakonodajo na področju zdravil rešuje problematika medicinske rabe konoplje. Če bi zdravila iz konoplje v Sloveniji pridobila dovoljenje za promet in bi bila zato dostopna v Republiki Sloveniji, bi o tem, ali bi bilo v tem primeru takšno zdravilo financirano iz javnih sredstev, odločal Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije v predpisanem postopku razvrščanja zdravila na liste po predhodni določitvi najvišje dovoljene cene zdravila s strani Javne agencije za zdravila in medicinske pripomočke. Šele s tem bi bila omogočena raba zdravil iz konoplje pod zdravniškim nadzorom, skladno z veljavnimi predpisi na področju zdravil in na podlagi strokovno usklajenih smernic za njihovo predpisovanje, ki jih pripravi medicinska stroka. Predlog zakona tudi nejasno opredeljuje samozdravljenje, ravno tako ne vsebuje meril, pogojev, obveznosti in kazenskih določb, povezanih s samozdravljenjem. Tudi v Poslanski skupini DeSUS se ne moremo strinjati z obrazložitvijo predlagatelja, da pri samozdravljenju ni potrebna ustrezna ureditev statusa samozdravljenje osebe. Predlagana ureditev samozdravljenja nakazuje, da gre pri tem za neke vrste legalizacijo gojenja in uporabo konoplje, o tem, kaj pomeni samozdravljenje, pa odloča posameznik. Pri tem ima javna agencija za konopljo, katera ustanovitev je s tem zakonom tudi predlagana, nalogo celo odkupiti presežne količine konoplje od samozdravilcev v roku štirih mesecev po žetvi. Naj za trenutek ostanem pri agenciji. Ustanavljanje novih agencij, zaposlovanje novih uslužbencev po naši oceni v času velike javnofinančne krize ni primeren ukrep. Hkrati bi ustanovitev agencije pomenila večanje števila subjektov v javnem sektorju, s tem pa tudi višanje potrebnega obsega sredstev za delovanje javnega sektorja. V Poslanski skupini DeSUS se strinjamo tudi z mnenjem Vlade, da bi se z rešitvami, kakršne predlaga zakon o konoplji, prispevalo k povečevanju rabe konoplje v Sloveniji v celotni populaciji in predvsem pri mladih. Raziskava ESPAT in druge raziskave kažejo, da so slovenski mladostniki bolj izpostavljeni različnim tveganjem zaradi uporabe konoplje, zato lahko promocija konoplje kot povsem neškodljive oziroma zdravilne rastline, zlasti med mladimi, povzroči dodatne negativne posledice. Po podatkih Nacionalnega inštituta za javno zdravje se število oseb, ki iščejo zdravstveno pomoč zaradi uporabe konoplje iz leta v leto povečuje. V letu 2012 je 61,7 % iskalcev pomoči v centrih za preprečevanje in zdravljenja odvisnosti iskalo pomoč zaradi posledic uporabe konoplje, zlasti v skupini mlajših od 24 let. V letu 2011 je bilo v starostni skupini do 24 let 36 % oseb, ki so prvič vstopile v program zdravljenja zardi težav s konopljo. Znanstveni dokazi navajajo več znanstvenih tveganj zaradi uporabe konoplje. Psihične bolezni, kot so depresija in psihoza, srčno-žilne bolezni in bolezni dihalnega sistema, na kar opozarja tudi razširjeni strokovni kolegij za psihiatrijo. Tudi v strokovni literaturi je dovolj preverljivih dokazov, ki potrjujejo možnost odvisnosti od konoplje in opozarjajo na povečano tveganje v prometu zaradi vožnje pod vplivom konoplje. Področje industrijske konoplje pri nas je usklajeno s kmetijskimi predpisi EU, dodatne poenostavitve glede pridelave industrijske konoplje glede na določila uredb, ki urejajo pridelavo in uvoz konoplje, praktično niso mogoče. V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije se strinjamo tudi z ugotovitvami Vlade, da se s predlogom zakona uporaba konoplje v medicinske in industrijske namene ne ureja na celovit in uravnotežen način. Nasprotno. S predlogom zakona se povečujejo različna zdravstvena tveganja, do katerih bi prišlo s predlaganimi rešitvami. Uporabo konoplje v medicinske namene bi se enostavneje uredilo s spremembami in dopolnitvami uredbe, ki ureja razvrstitev prepovedanih drog, in sicer bi snovi iz konoplje, ki so primerne za uporabo v medicini, iz prve skupine prepovedanih drog v uredbi premestili v drugo skupino, v kateri so prepovedane snovi, ki se lahko uporabljajo v medicinske namene. Pri uporabi konoplje v medicinske namene je treba upoštevati še določila Zakona o zdravilih. Kot sem napovedal že na začetku v predstavitvi našega stališča, bo Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije podprla sklep, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala. Gospa Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije.
Spoštovani predsednik, spoštovana ministrica, kolegice in kolegi poslanci! Predlog zakona o konoplji je bil v parlamentarno proceduro vložen s podpisi več kot 5 tisoč volivk in volivcev. O predlogu zakona je bila opravljena tudi javna predstavitev mnenj v Državnem zboru, v poslanski skupini pa smo se tudi srečali s predstavnikom predlagatelja. V Novi Sloveniji predloga zakona ne podpiramo. Naj v nadaljevanju predstavim samo nekaj razlogov. Predlog zakona o konoplji obsega 42 členov, kar kaže na terminološko in strokovno šibkost predlagane vsebine – terminologija je v delih neustrezna. Prav tako so izredno skromne določbe o nadzoru, saj o tem govorijo samo trije členi, brez kazenskih določb in določitve višine kazni. V Novi Sloveniji si ne zatiskamo oči, da je droga postala del vsakdana in se iz leto v leto veča število uporabnikov. Na notranjem trgu Evropske unije se pojavlja in širi vedno večje število novih psihoaktivnih snovi, in sicer se je to število med letom 2009 in 2012 potrojilo. Še posebej ogrožena je skupina mladih. Po raziskavah Eurobarometra je v Sloveniji nove psihoaktivne snovi uživalo že 6,6 % mladih, to pa predstavlja veliko tveganje za javno zdravje. Po podatkih, ki so bili predstavljeni na javni predstavitvi mnenj, je po eni izmed raziskav med mladostniki v starosti 15 do 16 let 23 % uporabnikov konoplje. Od leta 2012 pa je po podatkih kadar koli v življenju uporabljalo konopljo 230 tisoč prebivalcev v Sloveniji, v Evropi pa kar 20 milijonov. Vsak dan v Sloveniji uporablja marihuano okoli 6 tisoč oseb. Uporaba prepovedanih drog med mladimi v Sloveniji, vključno s konopljo, če jo primerjamo z drugimi državami, je precej velika. V Novi Sloveniji se zato nikakor ne moremo strinjati z grožnjami enega izmed zagovornikov zakona, ki je na javni predstavitvi mnenj o predlogu zakona grozil s kazensko ovadbo tudi politikom, ki bodo zakonu nasprotovali. V Novi Sloveniji ne nasprotujemo širši razpravi o konoplji, vendar je na drugi strani treba laično mnenje o zdravilnosti konoplje in njenih pripravkov tudi strokovno in znanstveno potrditi s strani uradne medicine. Zgolj nekaj pozitivnih laičnih izkušenj in nato ustvarjanje političnega pritiska ne bodo dovolj, saj do sedaj še ni bilo znanstveno dokazano, da bi kanabinoidi predstavljali alternativo zdravilom tudi na primer pri zdravljenju raka. Po mnenju strokovnjakov kanabis ni zdravilo, terapevtski potencial za lajšanje nekaterih simptomov in stranskih učinkov pa je treba dodatno raziskati. Predlog Zakona o konoplji torej zasleduje cilje legalizacije marihuane in posledično njene široke dostopnosti, zato ga v Novi Sloveniji ne bomo podprli.
Hvala. Gospod Branko Ficko bo predstavil stališče Poslanske skupine Pozitivna Slovenija. Izvolite.
Lep predpustni pozdrav vsem skupaj! Kaj bi predlagani zakon o konoplji prinesel v našo državo? To je osnovno vprašanje. Predlagatelji so nam v želji po potrebi samozdravljenja želeli razložiti, da je za boljše počutje in kakovostnejše življenje konopljo treba legalizirati. Ne moremo se strinjati, da se s predlogom zakona ureja uporaba konoplje v medicinske, industrijske namene na celovit in uravnotežen način. Celo več, v Sloveniji bi se lahko povečala različna zdravstvena tveganja, do katerih bi s predlaganimi rešitvami prišlo. Kaj pa nam v Sloveniji, ki naj bi bila tako zelo konservativna, določajo mednarodno sprejete konvencije in drugi akti? Področje prepovedanih drog je urejeno v skladu s konvencijami OZN in drugimi mednarodnimi akti. Konvencija vsaki državi dopušča razvijati lastno in specifično politiko na področju prepovedanih drog, ki pa mora slediti nakazanim smernicam in pogojem. V primeru konoplje na primer, Enotna konvencija o mamilih določa, da mora država v primeru, da se odloči za proizvodnjo kanabisa in smole, vzpostaviti nadzorni sistem, kakršen je predviden za nadzor nad opijskim makom. Taka dikcija konvencije dejansko omogoča nadzorovano uporabo vseh vrst konoplje v medicinske namene. Ob tem pa naj povem še, da se uporabniki konoplje v Sloveniji od leta 1999 kazensko ne preganjajo. Poglejmo najprej področja tako imenovane industrijske konoplje. Zakon o proizvodnji in prometu s prepovedanimi drogami določa, da se vrtni mak in konoplja lahko gojita samo za prehrambene industrijske namene na podlagi dovoljenja, ki ga izda ministrstvo, pristojno za kmetijstvo, v soglasju z ministrstvoma za zdravje in notranje zadeve. To dovoljenje pa je po oceni Poslanske skupine Pozitivne Slovenije preozko, saj 2. člen Pravilnika o pogojih za pridobitev dovoljenja za gojenje konoplje in maka določa, da se konoplja lahko goji za namen pridelave semen, za nadaljnje razmnoževanje, za pridobivanje olja, za pridobivanje substanc za kozmetične namene, za prehrano živali, za pridelavo vlaken in za industrijske namene. Kaj to pomen? To pomeni, da v Sloveniji nimamo ustrezno urejene predelave konoplje, kot je to določeno v nekaterih drugih evropskih državah. Verjetno na tem mestu ni treba poudariti, kako donosna je lahko ta kultura – ta dosega pet-, šestkratno donosnost drugih kulturnih rastlin – in da v tej fazi lahko predstavlja razvojni potencial. Naj jih nekaj naštejem: papirna industrija, gradbena industrija, prehranska, itn. – seveda vse pod nadzorom. Govorim o dovoljenjih in o označevanju teh izdelkov, pri čemer pričakujemo seveda tvorno sodelovanje ministrstev za kmetijstvo, zdravstvo in notranje zadeve. Pa preidimo na področje konoplje za medicinske namene. Konoplja je v Uredbi o razvrstitvi prepovedanih drog uvrščena v prvo skupino, ki skladno s 3. členom Zakona o proizvodnji in prometu s prepovedanimi drogami določa, da gre za rastline in substance, ki so zelo nevarne za zdravje ljudi zaradi hudih posledic, ki jih lahko povzroči njihova zloraba in se ne uporablja v medicini. Zakon sicer določa še dve skupini, ki pa se lahko uporabljajo v medicini v drugi skupini, kot je na primer kokain, opij, morfij, metadon. Torej bi se lahko to konopljo s podzakonskim aktom predstavilo v drugo skupino in bi bila lahko uporabna tudi v medicinske namene. Vse več je sicer držav, kjer so registrirana zdravila, v katerih so ključna učinkovina naravni ali sintetični kanabinoidi. Nobena država članica EU pa konoplja ali THC še ni legalizirala, saj bi s tem kršila konvencijo OZN, ki konopljo in THC uvršča med prepovedano drogo. V nekaterih državah EU so zdravila, ki so izdelana iz kanabisa, že registrirana. Gre za zdravila, ki se uporabljajo za blaženje simptomov in ne za zdravljenje. Uporabljajo se seveda po strogem nadzoru zdravnika. V Poslanski skupini Pozitivna Slovenija se zavedamo uporabnosti te rastline, zato smo na odboru podprli dva sklepa, ki nalagata pristojnim službam oziroma resornim ministrstvom proučitev možnosti priprave argumentiranih ustreznejših zakonskih in podzakonskih aktov za uporabo konoplje v medicinske namene. Je pa seveda materije ustrezno nakazano tudi v Predlogu resolucije o nacionalnem programu na področju prepovedanih drog, ki jo bomo obravnavali v kratkem. Prav tako je bil podprt sklep, da se v okviru Komisije za droge na Ministrstvu za zdravje in v sodelovanju s strokovno javnostjo in civilno družbo preuči možnost uporabe konoplje v druge namene. Naj spomnim, da smo bili poslanke in poslanci v velikem odstotku prisotni na zanimivi razpravi, javni razpravi, kjer je bilo slišati s stranice civilne pobude vse njihove razloge in pomisleke, nekaj strokovnih komentarjev, bilo pa je tudi nekaj nevtralnih nastopov. Verjamem, da se nihče izmed nas ne želi poleg uporabe konoplje v medicinske in industrijske namene tudi njene uporabe v rekreativne namene. Zaradi vsega povedanega zakona v takšni obliki, kot je predlagan, v Pozitivni Sloveniji ne moremo podpreti. Seveda pa lahko danes, na pustni dan legalno zaužijete krof z dodatkom konoplje. Ministrstvo za zdravje se do takšnega oglaševanja obnaša konzervativno – seveda pričakujemo spremembe. Hvala lepa.
Hvala. Mag. Štefan Tisel bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Še enkrat vsem lepo pozdrav, spoštovani gospod predsednik Državnega zbora, spoštovana ministrica in minister s sodelavkami, poslanke in poslanci! Predlog zakona o konoplji je pripravil Slovenski konopljin socialni klub, potem pa je izbral dovolj podpisov zainteresirane javnosti, da je bilo podano kot pobuda volivcev za vložitev predloga za začetek zakonodajnega postopka. V Državnem zboru je Odbor za zdravstvo organiziral javno predstavitev mnenj o Predlogu zakona o konoplji in udeležba zainteresirane in strokovne javnosti je bila zelo številčna, praktično polna dvorana. Mnenja so bila, kar je bilo pričakovati, različna in tudi nasprotujoča tako za sprostitev uporabe konoplje v zdravstvene namene, za lastno uporabo in tudi pridelavo in predelavo za lastno uporabo, da pomislekov strokovne javnosti, da zdravilni učinki konoplje niso dovolj raziskani. Zlasti se je izpostavilo vprašanje, ali izvlečki konoplje tudi zdravijo ali samo lajšajo bolezenske simptome. Niso raziskani vsi stranski učinki, niso znane vse kontraindikacije pri uporabi zdravil iz konoplje. Glavno vprašanje pa je, ali ne gre za neko obliko legalizacijo prepovedane droge, ki bi lahko postala tudi bolj dostopna ranljivim skupinam družbe, kot so otroci, mladostniki in že zdaj odvisne osebe. Dovoljeni drogi, kot sta alkohol in nikotin, povzročata veliko škode na zdravju ljudi kot tudi v socialnih odnosih. Vsaka dodatna dovoljena droga bi lahko predstavljala nove probleme. Če izhajamo iz dejstva, da v Sloveniji rekreativno uporablja konopljo 150 tisoč prebivalcev, da številni bolniki priznavajo pozitivne učinke in zaupajo svojemu društvu Slovenski konopljin socialni klub, si tudi poslanci ne moremo zatiskati oči, da tega problema ni. Predlog zakona je pregledala Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora in podala toliko tehtnih pomislekov, da zakon v taki obliki ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Predlog zakona se dotika mnogih drugih zakonov, ki to področje opredeljujejo. Najpomembnejši je Zakon o zdravilih, ki je bil noveliran in v Državnem zboru pred kratkim sprejet. Konopljo kot zdravilo, učinkovina THC in tudi druge morajo biti v rokah medicinske in farmacevtske stroke, ki raziskuje učinkovine, vpliv na zdravljenje, na stranske učinke, na kontraindikacije in tudi skrbi za stalno kontrolo kakovosti zdravil. Tudi če učinkovina ne zdravi določene bolezni, jo pa lajša in daje ugodnejše počutje, je z vidika bolnika izjemnega pomena. Že v antiki so poznali pregovor: Dolores sedarum opus divinum est – bolečino lajšati je božansko delo. Nekateri poslanci so na javni predstavitvi mnenj in na Odboru za zdravstvo podprli uporabo zdravil iz konoplje oziroma z neko stopnjo legalizacije. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ne nasprotujemo uporabi konoplje v zdravilne namene, mora pa biti pridelana, predelana in promet z zdravili iz konoplje v rokah medicinske stroke, da so zdravila pod strokovno in kvalitetno kontrolo, da se spremlja neželene učinke in da ne prihaja do zlorabe. Obstoječi Predlog zakona o konoplji ni primeren za nadaljnjo obravnavo in v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke se s tem strinjamo. Predlagamo pa pobudnikom zakona, da nadaljujejo prizadevanja in upoštevajo usmeritve strokovne javnosti, tako medicinske kot zakonodajno-pravne stroke. Hvala.
Hvala tudi vam. Doktorica Andreja Črnak Meglič bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Ponovno lep pozdrav! Poleg prej obravnavanega zakona o samozdravljenju sodi tudi zakon o konoplji v tako imenovani paket zakonov, ki so v zakonodajni postopek prišli preko civilne iniciative. Ravno Predlog zakona o konoplji je zbral največ podpisov, kar enajst tisoč, kar je spoštovanja vredno število. Še enkrat bom poudarila, da Socialni demokrati pozdravljamo angažma civilne družbe, njeno aktivno vlogo pri pripravi in vložitvi predlogov zakona v zakonodajno proceduro. Take aktivnosti je treba spodbujati, saj aktivne državljanke in državljane potrebujemo in so tisti, ki lahko izboljšajo stanje demokracije v naši družbi. Zelo dobrodošla in dobro obiskana je bila tudi javna predstavitev mnenj, na kateri so se izpostavili številni vidiki, kako bi bilo potrebno detabuizirati rabo konoplje ter storiti smelejše korake v smeri ustrezne regulacije tega področja. V nadaljevanju bi se dotaknila zlasti uporabe konoplje v medicinske namene. Dejstvo namreč je, da pri kanabinoidih in njihovih produktih že vidimo, da po njih posega mnogo ljudi. Cvetoči črni trg je popolnoma nenadzorovan. Policija redno odkriva tako imenovane laboratorije za predelavo kanabisa, hkrati pa se v svetovnem merilu dogajajo tako pomembni premiki v zvezi z dekriminalizacijo ali delno legalizacijo kanabisa. Vse to pomeni, da prebivalke in prebivalci potrebujemo zadostno informiranje, svetovanje in napotke o ustreznem ravnanju, hkrati pa potrebujemo tudi neodvisno in strokovno utemeljeno interpretacijo rezultatov opravljenih raziskav o uporabi konoplje v medicinske namene. Dejstvo je, da so v nekaterih evropskih državah, kot so Avstrija, Nemčija, Nizozemska in Belgija že registrirana zdravila, ki so izdelana iz kanabisa ali pa vsebujejo sintetične kanabinoide. Ta zdravila se uporabljajo predvsem za lajšanje bolečin in blaženje simptomov pri nekaterih hudih boleznih. V Poslanski skupini Socialnih demokratov menimo, da mora Vlada v najkrajšem času pripraviti spremembo Uredbe o razvrstitvi prepovedanih drog in konopljo premestiti iz prve skupine v drugo, s čimer bi se omogočila raba v medicinske namene. Predlagamo tudi, da se preučijo možnosti ustreznejše zakonske in podzakonske regulacije ter znanstveno argumentirane ureditve uporabe konoplje tako medicinske, ob ustrezni preučitvi pa tudi v ostale namene. Tiščanje glave v pesek, nereagiranje na tem področju po našem mnenju ne pomeni nič dobrega ne za stroko, ne za zakonodajalca, še najmanj pa za uporabnike, ki bodo s tem, z obstoječo prakso tako ali tako nadaljevali. Zaradi obsežnih pripomb Zakonodajno-pravne službe, ki je v svojem mnenju zapisala, da se predloga zakona tudi z amandmaji ne da ustrezno dopolniti, da bi zadostili vsem potrebnim kriterijem za pripravo zakona, Socialni demokrati podpiramo sklep Odbora za zdravstvo, da ta zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. S tem smo končali predstavitev stališč poslanskih skupin in o predlogu sklepa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v četrtek, 6. 3. 2014, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA TRETJO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DOSTOPU DO INFORMACIJ JAVNEGA ZNAČAJA V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada in za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo ministru za notranje zadeve doktor Gregorju Virantu.
Hvala, predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! To je kar pomemben zakon, ki ga danes obravnavate v tretji obravnavi in bo predvidoma tudi sprejet. Rekel bi, da gre za majhen korak za Državni zbor, zna biti pa, da bo to kar velik skok za Slovenijo. Namreč, ta zakon prinaša transparentnost delovanja na tisto področje, kjer do zdaj transparentnosti ni bilo. To je na področje podjetij, ki so v večinski državni ali občinski lasti, bodisi neposredno ali posredno, kar govori tudi o hčerinskih podjetjih in njihovih hčerinskih podjetij in tako naprej do X kolena. Zakaj je ta transparentnost tako pomembna? Po vseh mednarodnih študijah transparentnost povečuje odgovornost pri upravljanju in poslovanju; po domače povedano, če uprave gospodarski družbe vedo, da bodo posli, ki jih sklepajo, že jutri postali javni, da bodo objavljeni na spletu ali da bodo na zahtevo, recimo medijev, morali te posle razkriti, potem bodo verjetno trikrat premislili, preden bodo sklenili kakšen manj koristen posel, milo rečeno, recimo, ali pa kakšno sporno sponzorsko, ali donatorsko pogodbo, ali preden se bo nadzorni svet dogovoril s predsednikom uprave za kakšno nenavadno visoko odpravnino, kakšne čudne bonitete in tako dalje. Se pravi, odgovornost pri sprejemanju odločitev bo bistveno večja, ker bo kompleten ta paradržavni gospodarski sektor vedel, da je pod žarometi javnosti. Na ta način se omejuje tudi korupcijska tveganja in povečuje zaupanje, kajti pomanjkanje zaupanja je sigurno eno od osrednjih problemov slovenske družbe ta trenutek in vsi vemo, da se zaupanje gradi na transparentnosti. Bolj kot se nekaj skriva, včasih tudi če se ne skriva nič čudnega ali nič spornega, se ustvarja nek čuden občutek nezaupanja, zakaj pa ne pokažejo, zakaj pa skrivajo, že mora biti nekaj čudnega v ozadju. Zadnje čase se te družbe, njihova vodstva zelo veliko ukvarjajo s tem, da bi prepričala tudi vas, kako lahko ta zakon prinese gospodarsko škodo, kakšna tveganja povzroča, potem pa pozabljajo – mi pa ne smemo pozabiti –, da ne gre kar za katere koli firme, ne gre za katere koli gospodarske družbe, gre za gospodarske družbe, ki so naše skupno premoženje. Če se razlikujemo glede vprašanja, ali je prav, da imamo toliko gospodarstva v državni lasti, tu imamo pač različna stališča, se gotovo ne razlikujemo glede vprašanja, ali želimo da se s tem premoženjem gospodarno upravlja. Tukaj pa mislim, da smo vsi "za". In ker gre za naše skupno premoženje, gotovo ni nič narobe, če za te firme veljajo nekoliko drugačna pravila, kot veljajo za popolnoma zasebne družbe. Pojavlja se tudi argument, da transparentnost lahko poslabša konkurenčni položaj teh gospodarskih družb. Kako? Kako lahko transparentno poslabša konkurenčni položaj? Po vsej logiki – in spet po vseh mednarodnih raziskavah – transparentnost izboljšuje konkurenčni položaj, ker sili firme v gospodarno, učinkovito, odgovorno poslovanje. Kaj vse se je v tem segmentu gospodarstva dogajalo, mislim, da ni treba posebej naštevati, ker bi lahko našteval zelo dolgo časa, o marsičem so mediji poročali, če pa bi bile te stvari javno dostopne, bi verjetno poročali še o marsičem drugem ali pa mogoče do teh pojavov sploh ne bi prišlo: od visokih plač v firmah z izgubo do različnih skritih bonitet, milijonskih odpravnin, nepreglednega kadrovanja v teh družbah, nepregledne delitve sponzorskega in donatorskega denarja, negospodarnih nabav, fiktivnih pogodb, financiranja določenim političnim strankam naklonjenih medijev preko marketinških pogodb in tako naprej in tako naprej. Torej, ta zakon je velik korak v smer večje transparentnosti. Če bi ga imeli, če bi ga bili sprejeli že pred 20 leti, bi bilo danes v Sloveniji zagotovo bolje.
Hvala ministru. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Ivan Hršak bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani minister s sodelavci, spoštovane kolegice in kolegi! Pred nami je tretja obravnava novele Zakona o dostopu do informacij javnega značaja, s katerim se obveznost posredovanja tovrstnih informacij širi z organov javnega sektorja tudi na podjetja v večinski lasti države ali občin ter tudi na banke. Državljani bodo tako imeli pravico vedeti, kaj se v teh podjetjih dogaja, kako poslujejo, kakšne posle sklepajo, javne bodo postale med drugim vse donatorske in sponzorske pogodbe, odvetniške in svetovalne pogodbe, plače, odpravnine in vse druge bonitete članov uprav in članov nadzornih svetov. Osnovno besedilo predloga zakona je bilo v drugi obravnavi dopolnjeno tudi z določilom, da bo morala Družba za upravljanje terjatev bank oziroma DUTB javno objaviti tudi nekatere podatke o slabih posojilih, prenesenih nanjo. Javni bodo postali podatki o komitentu, o višini kredita, o tem, kdo ga je odobril, o zavarovanjih in o bruto stanju dolga. Gre za posojila, razvrščena v razreda D in E, torej tista, ki zamujajo več kot 90 dni in so praktično tako imenovani mrtvi krediti. Ker predlog novele zasleduje načelo sorazmernosti, kar pomeni, da podjetja ne bodo zavezana objavljati vseh podatkov, ampak samo ključne informacije, je s tem močno zmanjšano tveganje, da bi preveliko razkritje podatkov škodovalo poslovanju podjetij in bank. Po 3 mesecih veljavnosti zakona se bodo začela uporabljati določila, ki opredeljujejo objavo podatkov o kreditojemalcu in kreditodajalcu, o tem, kdo je odobril kredit, in o zavarovanju. Takojšnja objava je predvidena le za podatek o prevzemu terjatev med banko in DUTB ter končni bruto vrednosti. Do zamika objave bo prišlo zato, da se bodo vsi podatki, ki so se na DUTB prinesli v ogromnem številu fasciklov in škatel, natančno pregledali in prenesli na splet. Po 6 mesecih veljavnosti zakona pa se bodo začela uporabljati določila, ki opredeljujejo obveznost zbiranja in objave podatkov na Supervizorju, o plačilnih transakcijah javnih gospodarskih zavodov, javnih podjetij, ki izvajajo gospodarsko javno službo, ter drugih podjetij v 100-odstotni javni lasti. V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije bomo predlog zakona podprli tudi v tretji obravnavi. Še posebej pozdravljamo določbe, ki DUTB zavezujejo k razkritju podatkov o slabih kreditih, sploh, če se spomnimo, da bomo za sanacijo bank namenili več kot 4 milijarde davkoplačevalskega denarja. Prav zaradi tega menimo, da imajo davkoplačevalci pravico vedeti tudi tisto, kar je bilo do danes zaprto za javnost, danes pa javnost nima niti pravice niti možnosti vpogledati v plače v državnih podjetjih, bonitete, odpravnine, v pogodbe o sponzorstvih, donacijah, svetovanju in odvetniških storitvah. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospod Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije.
Spoštovani gospod minister s sodelavkama, spoštovane kolegice in kolegi! Sedanje spremembe in dopolnitve Zakona o dostopu do informacij javnega značaja prinašajo prepotrebne spremembe na področju transparentnosti poslovanja institucij, ki upravljajo državno premoženje. Novela zakona širi krog zavezancev za dostop do informacij javnega značaja na poslovne subjekte s prevladujočim vplivom države, samoupravnih lokalnih skupnosti in drugih javnih subjektov. Gre torej za širitev kroga zavezancev na javne zavode, javna podjetja in družbe v državni lasti ter lasti lokalnih skupnosti. Z razkrivanjem informacij o delu in poslovanju teh subjektov se bodo namreč v številnih primerih razkrivale koruptivne povezave pri kadrovanju in izvajanju postopkov javnega naročanja, neracionalni porabi finančnih sredstev in slabem gospodarjenju poslovodstva oziroma uprav teh institucij, zlasti v preteklosti. Težišče učinkov, ki ga bo prinesla novela zakona, pa se bo zagotovo odražalo pri poslovanju javnih zavodov, javnih podjetij in družb v državni lasti ter lasti lokalnih skupnosti v bodoče. Ker bodo podatki javnosti dostopni bodisi preko javne objave bodisi preko zahtev za dostop do informacij javnega značaja, se bodo morebitne nezakonitosti dela bistveno lažje ne le razkrivale, pač pa tudi prijavljale nadzornim organom in organom pregona ter sankcionirale. Glede na to, da ti poslovni subjekti upravljajo z državnimi oziroma javnimi sredstvi, mora imeti javnost možnost pregleda in posredno tudi nadzora nad poslovanje in nad porabo takih sredstev. V Novi Sloveniji zakonske rešitve, ki jih prinaša ta novela, pozdravljamo in hkrati obžalujemo, da te rešitve niso bile uzakonjene že pred leti. Zagotovo bi nadzor javnosti nad poslovanjem gospodarskih družb v večinski državni lasti oziroma občinski lasti mnogo pripomogel k zmanjšanju korupcije, zlasti sistemske korupcije. Ta se je najbolj razraščala prav v podjetjih v večinski državni lasti, saj se s strani države kot lastnice oziroma tudi s strani drugi nadzornih institucij ni bilo učinkovitega nadzora nad poslovanjem teh subjektov. Člane nadzornega odbora je postavljala vsakokratna vladajoča koalicija in ti so se v teh podjetjih menjavali, ne da bi bila zagotovljena neka kontinuiteta. Skratka, stanje, kakršno je sedaj na področju poslovnih subjektov s prevladujočim vplivom države in lokalnih skupnosti, je postalo idealno gojišče korupcije. Posebej pa poudarjamo, da bo za dosego pričakovanih učinkov tega zakona pomembno njegovo dosledno izvajanje. Na tem mestu naj izrazimo velika pričakovanja tudi od vsakokratnega pooblaščenca za dostop do informacij javnega značaja. Ta ima na razpolago primerna orodja, da bo zagotavljal izvajanje zakona v sprejetih zakonskih okvirih, morebitno nespoštovanje pa dosledno sankcioniral. Pomembna informacija javnega značaja je tudi podatek o slabih kreditih, torej tistih, kjer se obveznosti plačujejo za zamudo nad 90 dni. Po informacijah medijev namreč nekatere banke na Družbo za upravljanje terjatev bank ne prenašajo vseh slabih kreditov, največkrat zgolj iz razloga, da ne bi bila javnost seznanjena z višini posamičnega slabega kredita in njegovega prejemnika. To seveda pomeni izigravanje tega, danes obravnavanega zakona celo še prej, preden je sprejet. Predlog zakona, kakršnega je pripravila Vlada za tretje branje, je zato pomembno dopolniti z določilom, da so informacije javnega značaja podatki o vseh kreditih, kjer kreditojemalec zamuja z izpolnjevanjem obveznosti več kot tri mesece in sodijo v bonitetno skupino D in E, ne glede na to, ali so na slabo banko preneseni ali ne. Če bo amandma k temu zakonu sprejet, bomo poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o dostopu do informacij javnega značaja tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima gospod Jerko Čehovin, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine Pozitivna Slovenija.
Hvala, gospod predsednik. Lep pozdrav ministru z ekipo. Spoštovane poslanke in poslanci! Da je korupcija v Sloveniji resen in realen problem, več ali manj vemo vsi. Ne samo da na to opozarja Komisija za preprečevanje korupcije, pač pa smo tudi v raziskavi podjetja Ernst&Young v lanskem letu dobili poročilo, da je Slovenija celo na prvem mestu med državami po stopnji koruptivnosti v gospodarstvu. To neslavno mesto si dejansko zaslužili, med drugim tudi zaradi tega, ker do zdaj organi pa tudi ostala javnost ni imela orodij, da bi lahko pridobivala podatke, ki se nanašajo na poslovanje teh oseb. Ta vlada, z njo pa tudi njeni koalicijski partnerji, smo se zaradi tega zavezali k ostremu boju zoper korupcijo. In zakon, ki je danes pred nami, predstavlja ključen korak in orodje k dosegi tega cilja; korupcija je nedopustna, zatreti pa jo je treba na vseh področjih. Za gospodarski razvoj ter zaupanje državljank in državljanov v gospodarstvo, politikov in tudi pravno državo je nujno potrebno, da je delovanje državnih organov, organov lokalnih skupnosti ter vseh tistih, ki posredno ali neposredno upravljajo z javnimi sredstvi, transprentno, pregledno in odgovorno. Namen novele Zakona o dostopu do informacij javnega značaja je ravno v krepitvi transparentnosti poslovanja, zavezanosti javnosti, odgovornosti in integriteti pri upravljanju. V mandatu te vlade je bilo sprejetih že veliko korakov v pravo smer, ukrepi pa so bili sprejeti tako na področju boja zoper sivo ekonomijo, sanacijo bančnega sistema, dela na črno, učinkovitejšega davčnega postopka in drugih ukrepov, ki jih na tem mestu ne bi podrobno našteval. Dejstvo je, da bo v boju zoper korupcijo največ orodij za nadzor nad upravljanjem javnih sredstev ponudil ravno zakon, ki ga obravnavamo danes. Torej eden glavnih ciljev predloga je, da se preko dviga stopnje transparentnosti pri sklepanju poslov pripomore k bolj učinkovitemu upravljanju s premoženjem in finančnimi sredstvi poslovnih subjektov pod prevladujočim vplivom oseb javnega prava, predvsem gospodarskih družb v lasti države. To pa bo po drugi strani pripomoglo tudi k vzpostavitvi konkurenčnih pogojev na trgu predvsem za male in srednje velike gospodarske družbe, ki želijo poslovati oziroma konkurirati gospodarskim družbam pod prevladujočim vplivom države ali samoupravnih lokalnih skupnosti. Z novelo zakona se tako krog zavezancev širi na gospodarske družbe in druge pravne osebe zasebnega prava, ki so pod neposrednim ali posrednim prevladujočim vplivom države, občin ali pa drugih oseb javnega prava. Vse te osebe, ki do sedaj niso bile dolžne v javnost posredovati nobenih podatkov, bodo morale razkriti osnovne informacije, ki se nanašajo na njihovo poslovanje. Javni podatki bodo tako podatki o vrsti posla, pogodbenem partnerju, pogodbeni vrednosti in višini izplačil ter datumu in trajanju poslov. Razkrite bodo tudi donatorske, sponzorske, svetovalne, avtorske in vse druge pogodbe, ki imajo enak učinek. Prav tako pa bodo javno dostopni podatki, ki se nanašajo na pogodbe o izvedbi javnega naročila, koncesijske pogodbe ali pogodbe o javno-zasebnem partnerstvu. Predlog zakona pa med zavezance uvršča tudi Družbo za upravljanje terjatev bank, o čemer je bilo v zadnjem času največ govora. S sprejemom zakona bo torej DUTB postal eden od zavezancev za posredovanje osnovnih podatkov iz kreditnih map, ki jih je ali jih bo prevzel. Pa ne le glede slabih kreditov, ki jih prevzel od državnih bank, pač pa tudi od vseh bank, ki so bile deležne ukrepov po Zakonu o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank. DUTB bo tako na svoji spletni strani objavil podatke o vrsti in vrednosti posla, kreditojemalcu, osebah, ki so kredit odobrile, o vrsti in predmetu zavarovanja ter, končno, bruto izpostavljenost do posameznega neplačnika. Glede na količino denarja, ki ga je Slovenija namenila za sanacijo oziroma za dokapitalizacijo trg bank, menimo, da je v tem primeru interes, da se ti podatki razkrijejo, nesporno izkazan. Glede na ogromen korak, ki bo s predlogom narejen, pa menimo, da je pretiravanje v smeri razkritja tudi podatkov iz kreditnih map, ki jih DUTB ne bo prevzel, nepotrebno in nepremišljeno, saj bi s tem uspeli povzročiti bankam dodatno gospodarsko škodo, odliv kapitala in seveda odgovornost za nove nestabilnosti v bančnem sistemu, ki jih v naši stranki ne želimo prevzeti. Menimo, da je predlog, ki je pred nami, dober ter da bo predstavljal bistveni korak k večji transparentnosti in boju zoper korupcijo. V Pozitivni Sloveniji bomo zato Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dostopu do informacij javnega značaja ter amandmaje, ki jih je vložila koalicija, podprli. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospa Sonja Ramšak bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Minister, državna sekretarka s sodelavko, spoštovane poslanke in poslanci! Državni zbor je na svoji 21. redni seji 4. februarja 2014 opravil drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dostopu do informacij javnega značaja, na kateri je sprejel 15 amandmajev. Na podlagi sprejetega sklepa Državnega zbora je Vlada Republike Slovenije pripravila besedilo predloga zakona za tretjo obravnavo, ki je danes pred nami, poslankami in poslanci. V Slovenski demokratski stranki smo vseskozi podpirali tudi namero predlagatelja zakona, da je treba razširiti krog zavezancev na poslovne subjekte pod prevladujočim vplivom oseb javnega prava, da treba zvišati stopnjo transparentnosti poslovanja gospodarskih družb in drugih pravnih subjektov v lasti države in občin; da je treba zagotoviti, da je razpolaganje s sredstvi poslovnih subjektov v lasti države in občin učinkovito, odgovorno in zakonito; da je treba ustvariti konkurenčne pogoje na trgu za tista podjetja, ki želijo poslovati z družbami v lasti države in občin oziroma da je treba ustvariti zdravo poslovno okolje, o čemer je govoril tudi minister. Čeprav novi zavezanci ne bodo zavezani nuditi vseh informacij oziroma ne bodo zavezani do objave vseh dokumentov, temveč zgolj do specifičnih ključnih informacij, kot na primer pogodbe o izdatkih za naročilo blaga, gradenj, agentskih, svetovalnih storitev, sponzorske in donatorske pogodbe ter druge, pa v Slovenski demokratski stranki menimo, da bo s tem dosežen osnovni namen predlagane novele, to je večja transparentnost poslovanja na eni strani, na drugi strani pa se bodo zmanjšala korupcijska tveganja. Ne nazadnje se z novelo odpira tudi dostop do informacij javnega značaja za podatke o prejemkih in kadrovanju poslovodstva in članov nadzornih svetov zavezancev. Zmanjšan pa bo tudi kronizem in nepotizem, ki se bosta seveda morala umakniti strokovnosti in preglednosti. Glede na to, da koalicijske poslanke in poslanci pri drugi obravnavi zakona niste podprli amandmaja k 8. členu, ki smo ga vložili skupaj s Poslansko skupino Slovenske ljudske stranke, pričakujemo, da boste pri tretji obravnavi predloga novele zakona podprli amandma poslanskih skupin Slovenske ljudske stranke, Nove Slovenije in Slovenske demokratske stranke. Namreč, v Slovenski demokratski stranki v nasprotju s Pozitivno Slovenijo menimo, da morajo biti razkriti tudi tisti podatki o kreditih, ki niso preneseni na Družbo za upravljanje terjatev bank. Če resnično želimo doseči transparentnost, preglednost in tako naprej, potem menimo in apeliramo na vse vas, da podprete amandma predlaganih opozicijskih poslanskih skupin. Če našega amandmaja ne boste podprli, bomo v Slovenski demokratski stranki tudi razmislili o podpori zakonu, ki smo jo sicer napovedovali. Hvala.
Hvala tudi vam. Mag. Majda Potrata bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister s sodelavkama! Ob tretji obravnavi predlaganega zakona, ki dopolnjuje in spreminja osnovni zakon, Socialni demokrati ponavljamo svoje stališče, da je za obsežnejše noveliranje zakona ustrezen samo redni postopek. Prvotni predlog zakona je šel skozi predpisani postopek medresorskega usklajevanja javnih predstavitev, na katerih lahko različni deležniki povedo svoja stališča in pripombe, zato je tudi tista pot, po kateri mora tudi novelirani zakon, da ima ob njem zainteresirana in strokovna javnost možnost izreči svoje pripombe. To je ob zakonu, ki govori o dostopnosti do informacij javnega značaja, pričakovano in nujno, kajti to je tudi priložnost za preverjanje javnega interesa. Seveda pa je enako pomembno, koliko od predlaganega je tudi upoštevano. Pri tem pa smo Socialni demokrati imeli na postopke precej pripomb, zato ker menimo, da zakon zahteva skrbno pripravo in upoštevanje tudi pripomb Zakonodajno-pravne službe, saj gre za zakon s pomembno zakonodajno materijo. Omenjeno je že bilo, da je tudi temeljni zakon iz leta 2003 pomenil pomemben korak naprej v odpiranju podatkov za državljanke in državljane, s čimer se bližamo pomembnemu cilju, to je državi z državnimi institucijami, ki so v službi ljudi. Pomembno je torej zavedanje, da mora biti delovanje državnih institucij pregledno, da je pravica do dostopa do informacij javnega značaja temeljna človekova pravica, zapisana tudi v drugem odstavku 39. člena in ta predstavlja osnovo za odprto, pregledno in odgovornejše delovanje javne uprave, to pa je za ljudi ključnega pomena. Le tako bo mogoče uresničiti cilj, ki si ga je zastavila vlada Alenke Bratušek za prednostni cilj: namreč, povečati zaupanje državljank in državljanov v delovanje države in njenih institucij. Namen predlagane novele je določiti nove zavezance za informacije javnega značaja, vzpostaviti uradni register zavezancev pri AJPES in določiti centralizirane in enotne proaktivne objave javnih podatkov določenih zavezancev, za kar bo zadolžena Uprava Republike Slovenije za javna plačila. Socialni demokrati tudi sprejemamo cilj tega zakona, ki je definiran kot dvig stopnje transparentnosti pri sklepanju poslov za učinkovitejše upravljanje finančnih sredstev poslovnih subjektov pod prevladujočim vplivom oseb javnega prava. Tu ne orjemo ledine, ampak je ta cilj z rešitvami podoben ciljem v nekaterih drugih državah; denimo Hrvaški, Veliki Britaniji, Danski, Švedski, Srbiji ali pa celo oddaljeni Novi Zelandiji. Rešitve naj bi pripomogle k vzpostavitvi konkurenčnih pogojev na trgu predvsem za male in srednje velike gospodarske družbe, zlasti tedaj, ko želijo poslovati z gospodarskimi družbami pod prevladujočim vplivom države ali lokalnih skupnosti. Gre torej za zagotavljanje konkurenčnejšega poslovnega okolja. Drugi namen oziroma cilj je zagotoviti transparentnost prejemkov vodstvenih oseb v družbah v lastni države in občin in pa ustvariti pogoje, v katerih bo kadrovanje v teh družbah pregledno. To pa naj bi vodilo tudi k cilju, da bi na posamezne vodstvene položaje prišli ljudje, ki imajo ustrezne izkušnje in zagotavljajo kakovostno vodenje. Vse to bo tudi zmanjšalo korupcijska tveganja. Je pa vendarle treba poudariti tudi to, da se pri novih zavezancih kot informacije javnega značaja opredelijo zgolj specifične ključne informacije; da se novih zavezancev ne obremenjuje z administrativnimi obremenitvami in da se je pri proaktivni objavi absolutno javnih podatkov o izdatkih treba izogniti kakršnemu koli obremenjevanju novih zavezancev. To bo doseženo s centraliziranim in poenotenim načinom objave. Javnost zaznava, da je korupcija v Sloveniji resen problem. zato Socialni demokrati podpiramo sleherno zakonsko določbo, ki omogoča zmanjševanje korupcijskih tveganj in je na poti k zmanjševanju tudi obsega korupcije. Potem se Slovenija morda ne bo več znašla v krogu držav z največjo korupcijo. Vendar zaradi pričakovanja javnosti, da zaradi velikih obremenitev, ki za vsakogar pomeni opravljena dokapitalizacija bank, ne sme biti ogroženo poslovanje gospodarskih družb, ne sme biti zmanjšana njihova konkurenčnost, predvsem pa pričakujemo, da bo sprejeti zakon prinesel tudi morebitno ustavno presojo. Del pripomb informacijskega pooblaščenca, zlasti tisti del, ki jih predlagatelj ni upošteval, obeta odpraviti v naslednjem koraku, ko bo v letu 2014, se pravi letos, prevzemal tudi določila Direktive o ponovni uporabi informacij javnega sektorja. Prav tako se nam zdi obet vnosa oziroma implementacije Direktive o ponovni uporabi informacij pomemben zaradi pripomb varuha človekovih pravic. Naj sklenem. Socialni demokrati bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dostopu do informacij javnega značaja podprli, prav tako pa tudi amandmaje koalicijskih strank. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospa Kristina Valenčič bo prestavila stališče Poslanske skupine Državljanske liste.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem. Danes je pred nami tretja, zadnja obravnava novele Zakona o dostopu do informacij javnega značaja, ki je v prvem branju dobila soglasno podporo. Osnovni namen in cilj te novele je zvišati stopnje transparentnosti poslovanja gospodarskih družb in drugih zasebno-pravnih poslovnih subjektov v lasti države in občin. Gre za pomembne zakonske rešitve, ki bodo na srednji in dolgi rok lahko razkrile marsikaj, kar je danes skrito, pa bi moralo biti že davno razkrito. Kaj konkretna novela prinaša? Podjetja v večinski državni ali občinski lasti ter banke, ki so deležne ukrepov države za krepitev stabilnosti bank, bodo morale na svojih spletnih straneh proaktivno objavljati osnovne podatke iz sponzorskih, donatorskih, svetovalnih in drugih avtorskih pogodb v petih dneh po sklenitvi posla ter podatke o prejemkih vodstvenih oseb. V aplikacijo Supervizor bodo na novo vključeni javnogospodarski zavodi in javna podjetja. Javnosti bodo dostopni glavni podatki o slabih kreditih, ki so bili preneseni na Družbo za upravljanje terjatev bank oziroma tako imenovano slabo banko. Gre torej za rešitve in ukrepe, ki so po mnenju Državljanske liste nujni, primerni in sorazmerni glede na težo posledic. V Sloveniji je korupcija realen in pereč problem in prav transparentnost in javnost informacij sta pomembni orodji za preprečevanje korupcije. Prav je, da storimo vse kar lahko, da onemogočimo politično in interesno kadrovanje, klientelizem ter izčrpavanje državnih in občinskih podjetij, in to ne zgolj na normativni ravni, temveč tudi v vsakodnevnem političnem oziroma strankarskem delovanju. V javnofinančno blagajno sredstva prispevajo davkoplačevalci, zato morajo imeti možnost in pravico nadzora nad porabo teh sredstev. Tudi sami gospodarstveniki pravijo, da sta konkurenčnost in transparentnost osnova zdravega poslovnega okolja, ki v Sloveniji ni na zadovoljivi ravni. Da gre za zahtevno in občutljivo materijo, govorijo številna usklajevanja med pristojnimi organi kot tudi vrsta amandmajev, ki so spremljali obravnavo tega zakona. Novela, ki je danes pred nami, je zaradi sprejetih amandmajev tako vsebinsko kot funkcionalno še izboljšana. Kot rečeno, s predlaganimi rešitvami povečujemo transparentnost v državnih in občinskih podjetjih, ki delujejo na enotnem trgu in z enakimi ekonomskimi izzivi kot njihovi konkurenti, ki so v privatnem lastništvu. Zato so na mesto opozorila gospodarstva in finančne stroke, da je treba temeljito razmisliti in postaviti razumno mejo transparentnosti, ki teh podjetji ne postavlja v nekonkurenčen položaj. Tekom obravnave novele so tako bile sprejete spremembe, ki omogočajo tem subjektom izjemoma, torej, ko gre za tako imenovane temeljne posle, da tudi absolutno javnih podatkov o pravnih poslih ne razkrijejo, če v postopku dokažejo, da bi to huje škodovalo njihovemu konkurenčnemu položaju na trgu. Ves čas obravnave te novele in tudi pri pripravi amandmaja, ki ga je Državljanska lista v tej obravnavi vložila k 8. členu, smo tehtali med transparentnostjo in morebitno poslovno škodo, ki naj bi jo morda utrpeli gospodarski subjekti v državni oziroma občinski lasti. V Državljanski listi je prevladal javni interes, saj obsežna dokapitalizacija bank, pri katerih obstajajo slabi krediti z denarjem davkoplačevalcev, prenos slabih kreditov na slabo banko in nadaljnje poslovanje dokapitaliziranih bank ter Družbe za upravljanje terjatev bank predstavljajo izredne gospodarske razmere, ki terjajo visoko mero transparentnosti. Transparentnost pa je nujni predpogoj za izkaz odgovornega in preverljivo zakonitega in skrbnega ravnanja, kar je bistvo za dosego zaupanja javnosti v navedene ukrepe, v Vlado, Banko Slovenije in ne nazadnje tudi v slabo banko. Zato smo v Državljanski listi vložili amandma, ki določa javno objavo podatkov tudi tistih slabih kreditov bonitetnih skupin D in E, ki niso bili preneseni na slabo banko, temveč ostaja v teh bankah v državni lasti. Pri slabih kreditih gre za ogromno finančno in družbeno škodo in za dejanja, ki so resno ogrozila slovenski bančni sistem. Ker bodo slovenski davkoplačevalci iz svojih žepov plačali za to, da se bo bančni sistem vzpostavilo nazaj, obstaja prevladujoč javni interes za razkritje določenih podatkov v zvezi s slabimi krediti. Davkoplačevalci imajo pravico izvedeti, katera so tista podjetja, ki so dejansko dolžniki vseh davkoplačevalcev v Sloveniji, za kakšne višine kreditov gre in na kakšni podlagi so jim bili ti krediti odobreni. Kolegice in kolegi, predlagam vam, da prisluhnete našim argumentom in podprete vložene amandmaje Državljanske liste. Kot rečeno, bomo poslanke in poslanci Državljanske liste zakon podprli kot tudi amandmaje koalicije in seveda amandmaje, ki smo jih sami vložili, saj predlagane rešitve v veliki meri pripomorejo k zmanjšanju tveganj za možnost zlorab, korupcije in klientelizem. Imamo več kot milijardo dobrih razlogov, da zakon podpremo.
Hvala. Gospod Janez Ribič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani gospod minister s sodelavkama, poslanke in poslanci! Še zadnjič je pred nami vsebinsko obširna in tudi izjemno pomembna novela Zakona o dostopu do informacij javnega značaja, ki je, kot vemo, v preteklih mesecih dvignila precej prahu. Poslanci Slovenske ljudske stranke smo bili predlogu zakona pozitivno naklonjeni vse od prve obravnave dalje. Aktivno smo se vključili tudi v pripravo amandmajev, ki so šli v smeri povečanja transparentnosti na področju preteklega in trenutnega poslovanja bank, ki so bile deležne ukrepov iz naslova predpisov o zagotavljanju stabilnosti bančnega sistema. Pri tem imam najbolj v mislih transparentnost terjatev, ki so že bile in še bodo prenesene s poslovnih bank na Družbo za upravljanje terjatev bank, tako imenovano slabo banko. V naši poslanski skupini smo zadovoljni, da nam je naproti prišla tudi Vlada oziroma minister Virant, ki je s predlogi amandmajev, ki so nato bili sprejeti na odboru, jasno določila način in sistematiko javnega objavljanja prenesenih terjatev, čeprav je bilo v koaliciji, kot smo lahko razbrali, precej negodovanja pri tem in je bila takšna odločitev sprejeta s stisnjenimi zobmi. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke seveda nismo imeli nobenih zadržkov v zvezi z javnim razkritjem vseh ključnih informacij v zvezi s prenosom slabih terjatev na slabo banko. Še več, na nujni seji Odbora za finance in monetarno politiko, ki je bila sklicana na našo zahtevo, smo celo predlagali sklep, da se tretja obravnava predlaganega zakona opravi čim prej, s čimer bi omogočili hitrejše sprejetje in uveljavitev zakona. Do glasovanja o navedenem sklepu zaradi nepristojnosti odbora, žal, ni prišlo, a vendar je bil naš pritisk na koalicijo slišan. Poleg tega smo s kolegi iz SDS že v drugi obravnavi vložili amandma, ki bi omogočil tudi javno objavo informacij o kreditih, ki so po mednarodnih bančnih standardih razvrščeni v bonitetni skupini D in E in še niso bili preneseni na slabo banko. Zaradi milijardnih dokapitalizacij z javnimi sredstvi, ki so jih bile deležne banke, je po našem mnenju edino razumno, da postanejo javne tudi te informacije. Konec koncev se lahko za tem skrivajo različni nameni, zakaj določene terjatve niso prenesene na slabo banko, čeprav so dejansko vrednotene kot najslabše. Z namenom odprave kakršnih koli dvomov v zvezi s temi terjatvami smo vas skupaj s kolegi iz SDS in Nove Slovenije ponovno vložili amandma k 8. členu predlaganega zakona, ki govori o javni objavi najslabše vrednotenih kreditov, ki še niso bili preneseni na slabo banko. V naši poslanski skupini bomo ta amandma seveda podprli. Podprli pa bomo tudi amandmaje poslancev Državljanske liste, ki so vložili vsebinsko zelo podobne amandmaje. Ob tem ne gre spregledati, da v koaliciji v zvezi s tem vprašanjem očitno ni enotnega stališča, kar nam v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke zbuja zaskrbljenost, da se celoten zakon v delu koalicije sprejema s figo v žepu. Upamo le, da so nameni resnično iskreni in nam je vsem v interesu, da se zagotovi popolna transparentnost poslovanja vseh poslovnih subjektov, ki so večinsko v posredni ali neposredni lasti države. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke predlagani zakon seveda podpiramo, podpiramo povečanje stopnje transparentnosti pri delovanju poslovnih subjektov pod prevladujočim vplivom oseb javnega prava, predvsem gospodarskih družb, ki so v posredni ali neposredni lasti države. Menimo, da bo tovrstno povečanje transparentnosti pripomoglo k bolj učinkovitemu upravljanju s premoženjem in finančnimi sredstvi navedenih subjektov, vendar si ne glede na to ne delamo utvar, da pri izvajanju zakona ne bo nobenih težav. Izogibanj in sklicevanj na takšne ali drugačne poslovne in druge skrivnosti, bo nedvomno veliko, a trenutno nam ne preostane drugega, kot da zakon čim prej sprejmemo, uveljavimo in ga takoj začnemo izvajati. Časovna komponenta pri navedeni materiji, še posebej na področju enega ključnih procesov stabilizacije javnih financ, prenosa slabih terjatev s poslovnih bank na slabo banko; ti postopki že potekajo, so vse prej kot transparentni, zato je razkritje informacij o slabih terjatvah ter jasnejša opredelitev postopkov razkrivanja izjemnega pomena za nadaljnjo sanacijo slovenskega bančnega sistema in posledično za izboljšanje gospodarske klime pri nas. V naši poslanski skupini bomo podprli amandma opozicijskih strank k 8. členu ter tudi amandmaje Poslanske skupine Državljanske liste, ki urejajo javno objavo informacij o najslabših kreditih, ki še niso bili preneseni na slabo banko. Upam, da bo temu sledila tudi koalicija. Kot rečno, bomo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke predlagano novelo Zakona o dostopu do informacij javnega značaja podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev o predlogu zakona v celoti. Prva ima besedo mag. Katarina Hočevar, za njo se pripravi mag. Matej Tonin, gospa Alenka Bikar, gospod Mirko Brulc. Izvolite, mag. Hočevar.
Hvala za besedo. Spoštovani minister, kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Že več mesecev je, odkar smo pričeli z obravnavo novele Zakona o dostopu do informacij javnega značaja. Veliko je bilo o tem že povedanega, še več napisanega. Burne razprave v določenih krogih na to temo v zadnjih dneh pa mi nekako same po sebi zastavljajo vprašanja, kot so kdo se boji razkritja informacij v javnih podjetjih v državni ali občinski lasti, oziroma še bolj, kdo se boji razkritja nekaterih podatkov v kreditnih mapah slabih kreditov. Ko tehtamo koristnost med javnim razkritjem podatkov ali pa na drugi strani med morebitnimi težavami, ki jih to lahko prinese v njihovem poslovanju, je rezultat jasen: če gre za evro davkoplačevalskega denarja, imajo davkoplačevalci pravico, da izvedo, kako je bil ta denar porabljen. In sponzoriranje privilegiranih elit, kar je bila praksa v nekaterih državnih, najbrž tudi v občinskih podjetjih, mora postati preteklost. Že v prvi obravnavi novele zakona sem opozorila na to, da je tipičen primer brezna brez dna denar; denar, ki ga mečemo v Novo Ljubljansko banko, od tam pa ne dobimo nobene informacije. Javnost je ažurno obveščena o tem, kdaj banke potrebujejo denar, ko pa je treba izvedeti, za kakšne namene je bil ta denar porabljen, pa je dostop do teh informacij omejen in prikrit pod krinko t. i. poslovne tajnosti. Tudi iz tega razloga v Državljanski listi vlagamo amandma k 8. členu, po katerem bodo podatki o kreditih z boniteto D in E dostopni ne glede na to, ali so bili preneseni na Družbo za upravljanje terjatev bank ali pa so še v aktivi bank, ki so bile sanirane z davkoplačevalskim denarjem. S tem želimo javnosti razgrniti podatke o tem, ali so bili v banki skrbni, ko so dajali te kredite; to, kar je od njih dejansko zahteval zakon oziroma tudi etične norme. V Državljanski listi želimo javnosti povrniti zaupanje, da se sled za davkoplačevalskim denarjem ne izgubi v črni skrinji ter pod pečatom poslovna tajnost. V prejšnji ali v tej vladi sem kot poslanka velikokrat dala glas za zakone, ki so omejevali določene pravice oziroma rezali denar na postavkah. Zato bom rekla, da državljani težko razumejo, zakaj je bil pa denar za banke, za reševanje bank. Sama razumem razloge, zakaj smo morali to storiti, ne razumem pa, zakaj bi potem skrivali podatke o bankah, ki smo jih z davkoplačevalskim denarjem rešili. Iz tega razloga je treba ta zakon potrditi in tudi amandmaje, ki te zadeve še izboljšujejo. Zato mislim, da bi morala biti podpora temu zakonu in amandmajem, ki omogočajo, da se bodo ti podatki razkrili tudi o kreditih, ki so ostali še na bankah, jasna vsakemu poslancu, ki zastopa davkoplačevalce, in mora biti ta podpora samoumevna. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Matej Tonin. Za njim se pripravi gospod Mirko Brulc.
Spoštovane kolegice in kolegi! Kdo se boji preglednega upravljanja z javnim denarjem? Tisti, ki s tem javnim denarjem upravljajo nemarno, oziroma tisti, ki ta denar izkoriščajo za svoje osebno bogatenje. Popravek zakona o dostopu do informacij javnega značaja, ki je danes pred nami, je na nek način korak naprej, korak v borbi proti takšnim zlorabam javnega denarja. Seveda pa v tem zakonu še vedno obstajajo tudi področja, kjer smo bili, morda, preveč boječi, morda tudi premalo odločni, morda celo nejasni. Naj izpostavim zgolj dve odprti stvari, ki se mi zdita omembe vredni; in sicer, če natančno preberete, nikjer ne piše, da bo zakon veljal tudi za nazaj. Vsi zakoni veljajo za naprej; retroaktivnost je problematična, kakor koli stvari obračate. Če nekdo ta sprejeti zakon, ki ga bomo danes – upam, da – potrdili, tolmači zelo uradniško, lahko celo trdi, da transparentnost in preglednost na DUTB, torej na slabi banki, ne velja za slabe kredite, ki so bili že preneseni, ampak samo za tiste, ki šele bodo preneseni. Zdaj, minister mislim, da je v razpravah večkrat pojasnjeval, da seveda je treba zakon razumeti in ga tolmačiti tako, da velja za vse slabe kredite, ki so trenutno na DUTB. Jaz močno upam, da bodo vsi zakon tako tolmačili in da bodo sprejeli ministrovo tezo. Zdaj, če smo razkrili slabe kredite na DUTB, potem se vprašajmo, zakaj te slabe kredite ne bi razkrili tudi na preostalih bankah, zlasti v tistih, ki jih bodo davkoplačevalci sanirali tako ali drugače. Zaradi tega tudi v poslanski skupini podpiramo tiste amandmaje, ki gredo v smer, da se vključi razkritje podatkov tudi za slabe kredite oziroma za bonitetnega razreda D in E. Ta zakon med drugim uvaja tudi, recimo temu, dvojno dostopnost do informacij javnega značaja; eno je proaktivna preglednost in druga je preglednost na zahtevo. Imamo majhen segment podjetij v 100% državni oziroma občinski lasti, ki bodo določene podatke dolžne proaktivno objavljati tudi na internetnih straneh,. torej uvajali bomo neke vrste novi Supervizor, če hočete. Skratka, ta javna podjetja v 100% lasti bodo dolžna te podatke sama po sebi razkriti in jih javno objavljati. Na drugi strani pa obstajajo podjetja v pretežni državni lasti, kot so Telekom, Petrol pa še kakšno takšno večje državno podjetje v pretežni državni lasti, kjer pa se dejansko vrtijo milijoni in stotine milijonov in kjer se sklepajo tudi zelo visoke in težke donatorske, svetovalne in druge sponzorske pogodbe. Za ta podjetja bo pa veljala preglednost samo na zahtevo. Torej, ta podjetja ne bodo dolžna sama objavljati teh detajlov, ampak bomo lahko do njih prišli samo, če bomo to zahtevali. Vprašanje je, zakaj takšno razlikovanje med podjetji v 100% lasti in pa v pretežni državni lasti, če pa kljub vsemu zakon uvaja neke varovalke, če bo šlo za zelo občutljive podatke, da kljub temu bo podjetje lahko zavrnilo objavo teh podatkov, če bi to škodovalo njihovemu delu in položaju na trgu. Torej, če se zavedamo, da taka varovalka obstaja, potem vsaj meni ni logična razlika med podjetji v 100% lasti, ki morajo objaviti praktično vse na spletu, in podjetij v pretežni državni lasti, kjer so podjetja zavezana, da dajo informacije na zahtevo. To je razlika, ki mene osebno še nekoliko moti. Vendarle bi si želel, da bi veljal na nek način enak princip za vsa podjetja, tista v 100% državni lasti in tudi tista v pretežni oziroma večinski državni lasti. Kot sem pa že uvodoma povedal ,ocenjujem, da gre za korak naprej pri tem zakonu in bom ta zakon seveda podprl.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Mirko Brulc. Za njim se pripravita gospod Jožef Jerovšek in doktorica Ljubica Jelušič. Izvolite, gospod Brulc.
Hvala lepa, lep pozdrav vsem prisotnim! Živimo res v času izjemnega nezaupanja, povsod govorimo o korupciji, o zlorabi položajev in tako dalje. Resnica je pa res ta, da še vedno ne pokažemo s prstom, ampak na splošno: vsi kradejo, vsi se okoriščajo, vsi imajo maslo na glavi in podobno. Da bi pa prišli od besed k dejanjem, pa še vedno ne. Zato mislim, da bo ta zakon le prispeval k temu, da bomo končno enkrat govorili ne na pamet, ampak na glede na podatke, ki jih bomo dobili v tem sistemu dostopa do informacij javnega značaja. Mislim pa še vedno, da je potrebna treznost, kajti neštetokrat vidimo, da je nekje udarjen pečat "poslovna skrivnost" in podobno in da je treba take, res prave poslovne skrivnosti zaščititi in to so te varovalke. Tako je to prav. Če pa jaz to omenjam, potem takoj nekdo z one strani misli, koga pa ščiti, ima sam maslo na glavi in tako dalje. Ne gre za to! So res poslovne skrivnosti tudi javnih podjetjih in tako dalje, ki morajo biti zaščitene. Mislim, da mnoga javna podjetja, take imajo občine, delujejo pošteno, zelo transparentno in da tam ni takih deviantnih primerov. Mislim, da je treba vrniti zaupanje državljank in državljanov, da bodo verjeli, da delajo ljudje tudi v teh zavodih, v teh firmah in tako dalje pošteno. Seveda smo sedaj obremenjeni s temi slabimi krediti, o tem je bilo danes že precej rečeno. Strinjam se, če davkoplačevalec vlaga denar v reševanje teh velikih velikih napak bankirjev, potem je prav, da popazimo, da bankirji, ki so v glavnem iste osebe, ne bi teh zadev ponavljali še naprej. Zato je ta javnost nujno potrebna, seveda pa moramo biti, kot sem rekel, tudi previdni, da ne bomo posegali v tiste pravice, ki jih ima vsak državljan in državljanka. Mislim, da – sam sem bil na primer nadzornik pomembne državne firme in nikakor nisem mogel dobiti informacije, kakšno plačo ima predsednik te uprave. Nemogoče! Nemogoče! So rekli pa nadzornik, župan in tako dalje: "Ne, to tebe ne zanima! Ni treba, da ti to veš, ve predsednik nadzornega …" in tako dalje. Te anomalije so bile prisotne, to je treba prerezati in s tem zakonom, sem prepričan, da bomo to tudi dosegli, s tem da – ponavljam – varovalke pa le morajo biti zelo temeljite in tiste je treba upoštevati takrat, ko grozi, da bi konkurenca ali kdor koli, pa ne nazadnje tudi tujina in še marsikdo, izrabil našo odprtost. Ta predlog zakona bom seveda podprl. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek in za njim potem dr. Ljubica Jelušič in gospod Ivan Hršak ter mag. Ivan Vogrin. Izvolite, gospod Jerovšek.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Spoštovane kolegice in kolegi, gospod minister s sodelavkama! Vedno doslej in dosledno sem podprl vsako rešitev in bi jo tudi, med tistimi, ki smo najbolj glasni zoper korupcije v tej državi, zoper skrivanje tistih podatkov, s katerimi so si posamezniki v Sloveniji ustvarili kapitalske imperije in s katerimi so iz državnih jasli prelivali denar v davčne oaze in podjetja, tudi po hotele po Jadranu in tako naprej. Seveda podpiram tudi ta zakon. In gospod minister, že zadnjič sem vam povedal, da pa me skrbi oziroma da sem v dvomih, da imate politično moč znotraj te koalicije, da se bo to res izvedlo. Slab znak sta bila amandmaja, ki odlagata izvedbo nekaterih stvari v prehodnih določbah, ki ju je koalicija podprla, na 3 oziroma 6 mesecev. Do takrat se bo marsikaj skrilo. Še dodaten slab znak pa je informacija, ki sem jo pač nekje ujel po kuloarjih, tu na hodnikih, da ima Pozitivna Slovenija krizni sestanek, ker ti krogi, ki sedaj norijo, kaj se bo s tem razkrilo, so jih pozvali, da očitno morajo biti proti temu, da bomo vam zvijali roke, da to ne bi smelo biti sprejeto. Ali je normalno, da največja vladna stranka bojkotira to razpravo? Ali je še stalno pod komando Zemljaričev, Isajlovićev in drugih delov Udbe, ki so se pretolkli v banke in krojijo usodo Slovenije na najbolj negativen način? To je škandal brez primere, gospe in gospodje! In glejte, zaradi takšnih razmer v tej državi in tej družbi, ko imajo sence preteklosti, iz prejšnjega režima še stalno absolutno oblast nad razporejanjem denarja v tej državi, moramo sprejemati takšne zakone, čeprav po mojem naša ustava in pozitivna zakonodaja že doslej jamči to, da ima, recimo vlada, parlament in drugi, pravico vpogleda v tisto, kar z zakoni tukaj odobravamo tem podjetjem in tem bankam in drugim. Zadnjič me je v tem potrdil tudi ustavni pravnik gospod Teršek, ki je v dobri izjavi rekel, da to je norčevanje iz ustave, saj to je samo po sebi umevno! Vendar, žal, v tej državi vlada podzemlje, izpeljano iz nekdanje Udbe, ki še sedaj vlada. Zaradi tega smo mi dolžni sprejemati te zakone in si utirati pot, na kakšen način našim državljanom pokazati, da ta parlament ali pa vsaj večina pa le diha z njimi in bi rad to državo rešil teh stek, teh okovov mafijskega podzemlja. Ampak že v tem trenutku nisem več siguren, če bomo uspeli, ker stranka, ki je podaljšana roka, očitno – ne vem, s čim bodo prišli. Ampak to, kar smo seveda slišali, kateri organi, katere državne firme se bojijo razkritja samo taksativnih podatkov, koliko dajo za odpravnine, koliko dajo za plače, koliko dajo za pogodbe sponzorske ali pa svetovalne – pol je fiktivnih! Vemo! Ne zakrivajmo si oči. V teh firmah je pol svetovalnih pogodb zato, da se državi spelje denar in da pride v točno določen žep, da to pride, na koncu, v točno določeno davčno oazo in tako naprej. Ali bomo presekali ta vozel ali ga ne bomo presekali? Ali se bo danes zopet izkazalo, da so te sile močnejše, da bodo spet novi predlogi odlaganja in tako naprej? Glejte, zaradi tega je seveda v tem zakonu treba določiti, da postane transparentno vse, ne samo tisto, kar je na slabi banki. Zaradi tega seveda pozivam slovensko javnost, naj se zaveda, da to ni edini zakon, ki nam mogoče odpira pot do tega, da bomo enkrat zaustavili to, da bomo vedeli, da je prav v takšni funkciji tudi preprečitev zakona, ki zapira udbovske dosjeje, udbovske arhive. Naj ljudje gredo, podpišejo zahtevo za ta referendum in na gredo na referendum. Kajti ti isti ljudje, ki so 1990. leta iz udbovskih podjetij v Celovcu, v Trstu, kjer je imela Udba podjetja, kjer se je transformiralo ogromno denarja, potem šli v banke in tam povzročili ta disaster, to katastrofo, slovensko. In vsepovsod skrivajo; pri arhivih in pri bankah; pri državnih podjetjih! Povsod so isti tajkunski krogi, ki iz tistih časov izhajajo. Zaradi tega moramo uspeti tako pri referendumu o arhivih in spet pri tem zakonu, drugače nas čaka katastrofa. Tega se ljudje morajo zavedati, da so to izjemno pomembne stvari. Brez njihove pomoči smo mi nebogljeni pred tem zmajem, pred to hobotnico, ki je v ozadju, ki ima ogromne milijarde denarja, ukradenega iz žepov davkoplačevalcev, s katerim – ukradenim denarjem – lahko plača vse in podkupi z malenkostjo vsakega. In tisti je potem nem in žrtev v bistvu, ki ne preprečuje več naprej korupcije. Upam, da smo osveščeni toliko, da se zavedamo, kako te stvari potekajo. In pozivam Pozitivno Slovenijo, naj prekine te vezi s to mafijo, naj na njihov ukaz ne gre iz parlamenta in [[…]]
Gospod Jerovšek, predlagam, da korektno razpravljate in ne pozivate nobene od strank na takšen način, še posebej bodite korektni pri uporabi besed.
Zakaj pa ne smem pozivati, gospa podpredsednica? Zakaj? Zato, ker ste vi bili med ustanoviteljicami tiste procesije, ko je to stranko ustanovila? Zaradi tega ne bi smel pozivati? Mislim, da je moja dolžnost, da pozivam k temu, da vse stranke potegnejo roke stran od tega, kar se je državi zgodilo s pomočjo podzemlja paradržave. Ta zakon je zakon, ki naj bi omejil možnosti paradržave. Pri nas vlada paradržava. Zato, gospod minister, vas dodatno sprašujem: Ali ste še v tem trenutku prepričani, da bomo uspeli, ali se bo vse skupaj oddaljevalo v daljno prihodnost? Ker slabo je, da smo sprejeli zadnjič dva amandmaja koalicije – z odlogom izvajanja tega zakona. Slabo je, čeprav ste vi bili zadnjič za to, da bi ta pravila sprejemali za vse slabe kredite, ki niso preneseni na slabo banko, pa je koalicija to flagrantno zavrnila – celo z kršitvijo Poslovnika Državnega zbora in tako naprej! Še enkrat sprašujem: Smo še dovolj močni – te stranke, ki trenutno sedijo v parlamentu? So še na teh pozicijah ali bodo podlegle? Ker ta prizadevanja za to, da se zvije roko, da se prepreči uveljavitev tega, da bo transparentno. To servilno, bi rekel, oziroma s sklicevanjem, da zdaj bodo pa konkurenčno slabši. To se mi zdi enako, kot so vsa ta leta, ko se je ta tajkunizacija dogajala, ko so bili ti podobni poskusi omejitve plač in zahtevanja transparentnosti za nagrade poslovodnih ljudi in nadzornih svetov, je bil vedno argument, da potem bodo pa najboljši menedžerji ušli v tujino. In jaz sem vedno rekel, da naj gredo! Samo, žal, ni šel nihče, ker niso tako dobri, ker so dobri samo v plenjenju – nekateri. In zdaj zopet s temi kvazi argumenti! Če bi v vseh teh leti bilo vse javno, se to ne bi zgodilo in bi bila današnja podjetja, zavarovalnice in to bistveno bolj konkurenčne in bi bile uspele tudi na kakem trgu kupiti kakšno podjetje. Pa se to ni zgodilo, ker je bilo vse zakrito, vse pod krinko, delali so lahko kar koli! Gospod Brulc je povedal odlično. Ko je bil, očitno, v Hitu nadzornik, mu vsi fantastični menedžerji, nikdar niso, niti nadzornemu svetu, razkrili, koliko denarja se razmeče za nagrade, za plače. Ali ni to kriminal? Ali ni to kriminal? In sedaj takšni kadri pledirajo in vplivajo na javnost, da se bo zgodilo nekaj neverjetnega, če bomo uveljavili ta zakon! Boljše bo. Boljše bo! Samo z nami bo morala sodelovati in policija in protikorupcijska komisija in ne vem kdo še vse in sodstvo tudi, za preventivo, drugače bomo mi poraženci. Skozi medije bodo prikazali, da smo tu skorumpirani ljudje, tako kot prikazujejo kar naprej. In nekritični mediji generalizirajo nepoštenost na vse poslance, na vse – prepričan sem, da je tu v tem trenutka večina na strani poštenosti, na strani državljanov, ampak jih bodo prepričali še bolj, kot so jih uspeli doslej, da je Državni zbor vir zla. Gospe in gospodje in naši državljani; ni Državni zbor vir zla! Vir zla so deli izvršne oblasti, državnih podjetij, tam, kjer je denar, kjer se porabe denarja ne kontrolira in se z vsemi kriplji trudijo, da bi to preprečili. In moramo poslušati te kvazi argumente, kaj hudega se bo zgodilo. Kdor ni pripravljen pod temi pogoji biti menedžer, naj odstopi in naj gre tja, kjer mu bo dovoljeno, da bo lahko – ne s svojim denarjem – "delal kot svinja s kurbusi", kot rečem na Štajerskem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod minister dr. Gregor Virant.
Hvala. Hvala, gospod Jerovšek, za podpro zakonu, ker razumem, da zakon podpirate. Hvala tudi ostalim opozicijskim poslanskim skupinam. Mislim, da bi bilo zelo dobro, če ta zakon sprejmemo skupaj, soglasno. To bi bilo zelo dobro sporočilo za slovensko javnost. Nekaj pojasnil mogoče za gospoda Tonina. Upam, da spremlja še naprej, da gleda, ker mi je postavil nekaj vprašanj. Namreč, že v prvi in drugi obravnavi se je zastavilo vprašanje tako imenovane retroaktivnosti. Ali bo zakon veljal tudi za tiste dokumente oziroma za tiste posle, ki so bili sklenjeni pred njegovo uveljavitvijo? To isto vprašanje se je postavljalo že pri osnovni različici zakona iz leta 2003 in praksa je dala na to zelo jasen odgovor: da – oziroma moram biti natančnejši, tukaj sploh ne govorimo o retroaktivnosti. Zakon se seveda uporablja za naprej, ampak dostopnost in javnost velja za vse dokumente, s katerimi zavezanci razpolagajo. Torej tudi za tiste, ki se nanašajo na prej sklenjene posle. Se pravi, podjetja so zavezana po računovodskih predpisih, po finančnih, davčnih in drugih predpisih, da morajo določen čas hraniti dokumentacijo, in če to dokumentacijo še hranijo, potem je tudi javno dostopna. Torej ne gre za retroaktivnost, gre za uporabo zakona, za javnost in dostopnost podatkov tudi glede tistih poslov, ki so bili sklenjeni v preteklosti, če podjetja še imajo, razpolagajo s to dokumentacijo. Kar se tiče različnih režimov javnosti – proaktivna, na zahtevo itn. –, je mogoče res stvar v zakonu nekoliko zapletena, pa jo bom na kratko pojasnil. V osnovi tisti najširši režim velja za vsa podjetja v večinski državni ali občinski lasti. Torej vse firme, ki so v večinski državni ali občinski lasti, neposredno ali posredno, so zavezane za razkritje določenega kroga informacij. Torej tudi hčerinske firme pa njihove hčerinske firme do x, y kolena. To so vse informacije o poslih, ki se tičejo izdatkov teh firm, se pravi, ko nabavljajo blago, storitve in seveda, ko sklepajo donatorske, sponzorske posle, marketinške, svetovalne, odvetniške in podobno; povsod tam, kjer gre denar ven iz teh podjetij. In vsi podatki, ki se tičejo kadrovskih zadev glede vodstev: nadzorni sveti, člani uprav; osnovni kadrovski podatki, iz katerih je razvidno, da ti ljudje izpolnjujejo pogoje in merila za imenovanje – se pravi neke vrste CV teh oseb bodo javno dostopni –, potem vsi podatki o njihovih plačah, nagradah, bonitetah, službenih avtomobilih, odpravninah in vseh ostalih bonitetah, tako tistih, ki so dogovorjene s pogodbo, kot tistih, ki so izplačane. To je najširši režim javne dostopnosti, ki velja za vsa podjetja v večinski javni lasti. Tukaj in iz tega ven lahko pridejo podjetja samo, če dokažejo, da bi razkritje škodovalo njihovemu konkurenčnemu položaju, pa še to ne more veljati za sponzorske, donatorske in svetovalne pogodbe. Tisto je vse absolutno javno. Druga stvar je proaktivna objava. To se pravi, podatki, ki jih podjetja sproti sama morajo objavljati na internetu. To so pa spet podatki iz donatorskih, sponzorskih in svetovalnih pogodb. Osnovni podatki iz teh pogodb se bodo sproti objavljali na internetu, torej ne bo niti treba vložiti zahteve s strani novinarja ali posameznega državljana, da bi do teh podatkov prišli. To bo proaktivno javno, kot rečemo. Tovrstna javnost bo veljala tudi za slabe kredite, tiste, ki so preneseni na DUTB, ali tudi za tiste, ki ostanejo na bankah, se bo pa videlo, če bodo izglasovani ustrezni amandmaji. Tudi za tiste kredite bo veljala proaktivna transparentnost. To pomeni, da bo moral DUTB vse te elementarne podatke – višino kredita, kreditojemalec, kdo je kredit odobril, vrsta zavarovanja – sproti objavljati na internetu. Seveda nek čas bo za to imela, kajti, ni tako enostavno, to so cele skladovnice in celi fascikli materiala in skozi to se bo treba prebiti, spraviti v obliko nekih preglednih tabel in potem objaviti na internetu. Glede vprašanja, ki je danes verjetno buril duhove, vprašanja, kaj je s tistimi slabimi krediti, ki ostajajo na bankah in ki niso preneseni na slabo banko. To je ena točka, kjer so mnenja očitno deljena. Moje osebno mnenje, ni pa to bilo sprejeto kot stališče Vlade, ker Vlada o tem ni razpravljala, je zelo jasno. Mislim, da po isti logiki, kot so javni krediti, ki gredo na slabo banko, morajo biti javni tudi krediti, ki ostajajo na bankah. Iz več razlogov. Prvič, ker so tudi to krediti, ki so zvrtali našo bančno luknjo, ki jo sedaj vsi plačujemo iz svojih žepov, in to ni floskula in to ni demagogija, ampak je dejstvo. In drugič, ker bo tudi zanimivo videti in vedeti, zakaj pa določeni krediti se ne prenašajo na slabo banko. Najbrž mora za to obstajati neka merila, neka argumentacija, neki razlogi. To je tudi ena temeljnih poant transparentnosti, da se vidi. Ko se vidi, ko javnost vidi, kaj se nekje v neki instituciji dogaja, potem tudi lahko zastavi ustrezna vprašanja. Ko zastavi ustrezna vprašanja, morajo institucije dati ustrezne odgovore. Meni ni všeč to, kar se dogaja na Družbi za upravljanje terjatev bank, na slabi banki. Preveč je bilo skrivanja, preveč je bilo netransparentnosti in tiste stvari, ki so potem prišle v javnost, so pa čudne in problematične, od višine plač, svetovalnih pogodb in še kaj. Tukaj imamo pravzaprav dva amandmaja, ki gresta v to smer, da tudi tisti krediti, ki ostanejo na bankah, slabi krediti, krediti D in E oznake, postanejo javni. Eno so amandmaji opozicijskih poslanskih skupin, drugo je amandma Državljanske liste. Glede te točke so ti amandmaji identični. Oboji zagotavljajo javnost tudi teh podatkov. V amandmaju Državljanske liste je še nekaj drugih sprememb, ki jih zakon potrebuje. Z drugimi besedami, če v opoziciji podprete ta amandma, potem boste dosegli tudi tisto, kar sami želite. Torej, da so slabi krediti, ki ostanejo na bankah, javni. To je eno pomembno vprašanje, ni pa, bi rekel, najbolj usodno vprašanje tega zakona. Mislim, da se vsi strinjamo, da s tem zakonom tudi brez takšnega amandmaja, pa upam, da bo sprejet, ampak tudi brez njega delamo zelo zelo velik korak naprej. Vsi ti strahovi, ki se kažejo in ki prihajajo iz teh podjetij, so po mojem iz trte izviti. Res si ne predstavljam, kako in zakaj bi lahko transparentnost nekomu poslabšala konkurenčni položaj. Ravno obratno! Po mojem transparentno poslovanje izboljšuje tvoj konkurenči položaj. Pa še možnost imamo izhoda v primerih, kadar bi podjetje dokazalo, da bi res neko razkritje škodovalo njegovemu konkurenčnemu položaju, imamo v zakonu tako imenovano way out oziroma možnost izjeme, možnost izhoda, da informacije ne razkrije, pa potem informacijski pooblaščenec presodi, na koncu sodišče, ali je podjetje to utemeljeno naredilo ali ne. Se pravi, vse varovalke imamo, nobenih težav in nobenih skrbi ni. Zanimivo, koliko hrupa v to smer, da bi zakon lahko povzročil neko gospodarsko škodo in oškodoval podjetja in tako dalje. Vse to negospodarno poslovanje in vsa ta oškodovanja skozi leta in desetletja – o tem pa nič. Ptički čivkajo in vse mednarodne raziskave kažejo, da so firme v državni lasti slabo upravljane. Firm v državni lasti se ne upravlja učinkovito, to je znanstveno dokazano, preverjeno, tisočkrat objavljeno. Mislim, da nas je vse več, ki smo trdno prepričani, da je edino pravo in dokončno zdravilo za dobro poslovanje teh firm, za več delovnih mest, za več plačanih davkov s strani teh firm samo to, da se prodajo dobrim strateškim lastnikom, tistim, ki bodo resnično zainteresirani za razvoj teh podjetij. Dokler so v rokah države, so tako ali drugače v rokah politike; in so v rokah tistih, ki niso neposredno finančno spodbujeni, motivirani, da bi te firme dobro poslovale. Praksa pač kaže, da mogoče to uspeva Švedom, da mogoče to uspeva Dancem, ki imajo seveda veliko manj državnega premoženja, ampak Slovencem pač, to kaže praksa zadnjih 20 let, to ni uspevalo. Če bi takrat, ko je bil čas za to, pa ko so se vsi tresli in govorili o nacionalnem interesu, potegnili prave poteze, potem bi bili danes bistveno drugje, kot smo. Če bi ob pravem času privatizirali in prodali podjetja strateškim lastnikom, bi dobili dobre kupnine, danes bi imeli denar, ne bi nam zmanjkovalo denarja za mostove, ki razpadajo, za urgenco na Kliničnem centru in tako naprej. Denarja bi imeli dovolj, pa še vsega tega neučinkovitega poslovanja bi se znebili. Če bi se takrat, ko je bil čas za to, dva slovenska pivovarja združila in bi njun lastnik postal nek strateg, torej firma, ki se spozna na pivo in je zainteresirana za nadaljnji razvoj teh podjetij, potem Laško danes ne bi bilo v situaciji, v kakršni je. Tako se pa firma ukvarja z vsem drugim, samo s pivom ne. Tisto, kar je core business tega podjetja, je bilo najmanj pomembno, vse drugo je bilo bolj pomembno: politika, mediji, Večer, Delo, Mercator, vse živo. In danes imamo podjetje, ki bi lahko krasno izdelovalo in prodajalo pivo, se mora pa ukvarjati s tem, kako se bo razdolžilo in deinvestiralo. Ampak da ne bom preveč daleč zašel. Skratka, dejstva so pokazala, da se ta podjetja upravljajo slabo, negospodarno, in zakon, ki ga danes sprejemamo, je eno od zdravil in eden od ukrepov za boljše poslovanje teh firm, dokončno in pravo zdravilo je pa seveda privatizacija.
Besedo ima dr. Ljubica Jelušič. Pripravijo naj se gospod Ivan Hršak, mag. Ivan Vogrin in gospod Matevž Frangež.
Najlepša hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Lep pozdrav vsem skupaj! Predlagana dopolnila k Zakonu o dostopu do informacij javnega značaja podpiram. Mislim, da je bil skrajni čas, da podjetja, ki so pod prevladujočim državnim vplivom, bodisi na ravni države bodisi na ravni občin, dajo svoje podatke na razpolago, tako kot jih morajo dajati državni organi in tako kot je za državne organe jasno, da morajo biti podatki, recimo o pogodbah, dostopni, kadar koli v zgodovini tega državnega organa so nastali, tako mora biti jasno tudi pri teh subjektih, da kadar koli v njegovi zgodovini so nastale neke avtorske, donatorske, sponzorske in druge pogodbe, morajo te biti na razpolago javnosti. Če iz tega, kar je sedaj zapisano v teh dopolnilih, to ni povsem jasno, ali pa če mislimo, da bo šele praksa zelo jasno to pokazala, minister, potem predlagam, da dokler je še čas, tudi v zvezi s tem kakšno dopolnilno sprejmemo. Se pravi, da bo zelo jasno, da ne gre za vprašanje retroaktivnosti tega zakona, ampak da gre za to, da so vsi podatki iz zgodovine vseh teh poslovnih subjektov, kadar koli so nastali, javno dostopni. Kar se tiče nekaterih kritik, ki jih je bilo slišati v javnosti, tudi vprašanje nekega drugega tipa retroaktivnosti, in sicer nekateri kritizirajo, češ da bi morali ti poslovni subjekti tudi takrat, ko bodo privatizirani, še 5 let dajati podatke o svojem poslovanju. Mislim, da bi bilo tem kritikom treba zelo jasno povedati, da je 4. odstavek – mislim, da je to 1. a člen –, zelo jasen glede tega. Namreč pravi, da gre za informacije javnega značaja, ki so nastale v času, ko je takšno podjetje oziroma poslovni subjekt bil pod prevladujočim vplivom države oziroma oseb javnega prava. Tako je jasno, da še pet let so dolžno poročati tudi o stvareh, ki so se dogajale pri njih, ko so bili v državni lasti oziroma bodisi večinski bodisi delni državni lasti. Vendarle bi opozorila na to, da ne moremo posploševati vseh državnih podjetij in glede vodenja, da so nekatera dobro vodena, da je upravljanje teh podjetij tudi takšno, da prinaša dobičke, tudi dobičke za državo oziroma za tiste lastnike, ki so osebe javnega prava. Mi smo imeli priložnost kot poslanska skupina spoznati nedavno eno tako podjetje, in sicer podjetje Letrika v Šempetru pri Gorici, za katerega bi težko uporabili oznake, da je slabo vodeno, da nima pravega korporativnega upravljanja in tako naprej. Mislim, da gre za podjetje, po katerem bi se bilo treba celo zgledovati. Je pa res, da prav taka podjetja, ki so odlično vodena, ki ustvarijo dobičke, ki odpirajo nove trge, se prebijajo v svet, ravno ta bodo prva na razpolago za privatizacijo, ker strateški partnerji so zainteresirani za dobro vodena podjetja, ne za slabo vodena podjetja, in bomo, tudi če bomo nadaljevali s konceptom privatizacije, zelo hitro prišli na čisto, katera od državnih podjetij so bila slabo vodena. Tistih namreč ne bo hotel nihče kupiti. Tudi se ne strinjam s tem, da bi, če bi ta privatizacija bila že izvedena v preteklosti, sedaj imeli dovolj denarja za druge javne potrebe. Tisti denar bi bil pač v preteklosti že porabljen za druge posle in danes bi ravno tako še zmeraj iskali denar za krpanje javnih cest ali mostov. Tako da glede tega si ne smemo delati utvar. Bilo je nekaj govora o problematiki prehodnih določb, in sicer da te v bistvu omogočajo uveljavitev zakona šele čez nekaj mesecev in v tem času naj bi se podatki, ki naj bi postali zdaj javni, skrili. Rekla bi, da tisti podatki, ki se jih daje na podlagi zahteve, se pravi, da se pojavi nekdo, ki ima potrebo po vedenju določenih podatkov, mislim, da tisti podatki bi lahko postali javni takoj, saj morajo podjetja itak vse svoje podatke oziroma vse svoje poslovanje na nek način vodijo in moramo biti sposobna tudi v okviru roka, ki ga ima pooblaščenec za javne informacije, dati te podatke na razpolago. To isto velja tud za državne organe, ki morajo v roku, določenem z zakonom, pač pripraviti odgovor na zahtevo; in to isto bi lahko veljalo tudi za ta podjetja. Po vsej verjetnosti je pa za tiste podatke, ki pa jih je treba proaktivno objavljati, to bistveno težje, kajti pripraviti te podatke za objavo pa najbrž zahteva nekaj časa, ker jih je treba poiskati in spraviti v primerno obliko. Nekateri, ki se čutijo sedaj prizadeti zaradi tega dopolnila zakona, govorijo, da jim bo zakon zmanjšal konkurenčnost na trgu in o tem ste nekateri danes že diskutirali. Mogoče je, da bo res prišlo do zmanjšane konkurenčnosti na trgu. Mislim pa, da bo prišlo do enega drugega pritiska s strani tudi upravljavcev teh podjetij, in sicer da bodo poskušali čim hitreje postati osebe zasebnega prava. Torej, ta zakon bo v bistvu silil h večji in hitrejši privatizaciji. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ivan Hršak.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Moje mnenje je, da je seveda zadnji čas za sprejem tega zakona. Ni mi pa razumljivo, zakaj se nekateri tako bojijo sprejetja tega zakona. Saj če je bilo vse v redu, potem ni nobenih problemov, vendar dejstva kažejo, da na tem področju ni bilo vse v redu. Mislim, da je nedopustno, da do vseh teh podatkov v teh družbah ne moremo priti. To se pravi, davkoplačevalci, ki vse te grehe plačujejo, ne morejo priti do podatkov o plačah, o donatorskih pogodbah, o svetovalnih pogodbah in vseh drugih zadevah. Recimo, tudi banke. Recimo, jaz sem tudi član preiskovalne komisije za zlorabe v bančnem sistemu. Pravzaprav smo vsi razočarani, da ta preiskovalna komisija do sedaj ni mogla priti do absolutno nobenih podatkov s strani bank, naše največje razočaranje pa je bilo, da tudi višje sodišče ni ugodili naši vlogi, da pridobimo podatke, na osnovi katerih bo potem preiskovalna komisija lahko delovala. Zdaj je naše upanje ta zakon, da bomo na osnovi določil tega zakona pa te podatke pridobili in bomo potem lahko normalno delali. Ko smo na preiskovalno komisijo, kar se tiče zlorab v bančnem sistemu, klicali priče, je bilo napol neplodno delo, ker smo lahko te priče spraševali na splošno. O nobeni zadevi nismo mogli konkretno postaviti vprašanj, ker nobenih podatkov nimamo. To je z našega vidika in vidika davkoplačevalcev nesprejemljivo in mislim, da je zadnji čas, da do sprejetja tega zakona pride. Ne dvomim, da bo do tega prišlo in da bo končno vse to transparentno. Če bi to delovanje že zdaj bilo transparentno in da bi ti podatki bili dostopni javnosti, davkoplačevalcem, sem prepričan, da do teh zlorab ne bi prišlo. Tako upam, da bo to pripomoglo k tej transparentnosti in da v bodoče do vseh teh malverzacij in zlorab ne bo več prišlo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo mag. Ivan Vogrin, katerega, vidim, zdaj ni v dvorani. Zatorej ima besedo gospod Matevž Frangež, za njim se pripravijo gospod Ivan Simčič, potem gospod Janez Ribič in zatem gospod Matjaž Zanoškar. Izvolite, gospod Frangež.
Minister, najprej nekaj besed o temi, okoli katere se verjetno midva ne bova nikoli strinjala. Pivovarna Laško ni zašla v težave zaradi tega, ker je uspešno kupila Pivovarno Union in Pivovarno Union obvarovala pred sovražnim prevzemom belgijskega pivovarja, ampak zato, ker je nekaj let kasneje Pivovarna Laško zašla v projekt tajkunizacije, ko jo je menedžment poskušal prevzeti, s tem da je zastavil delnice podjetja in financiral odkup tega premoženja s pomočjo posojil v državnih bankah, ker je politika ta proces omogočila, ker je politika pri tej isti Pivovarni Laško prodala še Večer, pa Delo pa Mercator, in ne zato, ker sta se dva pivovarja, skupaj s pomembnim delom slovenske pijačarske industrije v začetku tega tisočletja združila. Če imamo problem z rano na kolenu, ni recept, ki vam ga bo predpisal zdravnik, da odrežite nogo, ampak bo skušal zdraviti to rano, zato da se ta rana čim prej zaceli in da bo koleno fit za svojo nalogo. In to je, da boste lahko normalno hodili, tekli, tekmovali. Povsem enako je s podjetji v državni lasti. Strinjam se, da je en od čudežnih receptov, kako zlomiti korupcijo v državnih podjetjih, tudi privatizacija. Ni pa to edini recept, ker je ta recept enak temu, da si boste zaradi rane na kolenu odrezali nogo. Lahko pa se odločite, da boste s povečevanjem transparentnosti, povečevanjem učinkovitosti, predvsem pa z uveljavljanjem odgovornosti nadzornikov, predstavnikov države v nadzornih svetih, poskrbeli za to, da bodo ta podjetja učinkovita in da bodo krepila svoj konkurenčni položaj na trgu. Torej ni čudežnega recepta. Strinjam se z vašim zavzemanjem za to, da se zagotovi transparentnost pri upravljanju državnega premoženja, tudi pri transparentnosti s prenekaterim podatkom o poslih, v katera so vključena podjetja v lasti države. Ne strinjam pa se s tem, da se pod populistično zastavo zloma korupcije predstavlja privatizacijo kot edini zveličani, ker mislim, da mora majhen narod, kot je Slovenija, svoje strateške interese zavarovati ne samo kot država, ampak tudi kot pomemben ekonomski igralec. Imamo primere podjetji, ki so v državni lasti, pa so zgledna podjetja, ki zelo učinkovito in uspešno prodajajo svoje izdelke ne le na domačem, pač pa tudi konkurenčnem, svetovnem trgu. Kolegica Ljubica je prej predstavila primer Letrike, popolnoma se strinjam z njo, pa tudi primer Krke pa še katerega drugega podjetja. To so podjetja, ki niso samo v slovenskem močvirju uspela ustvariti presežen konkurenčni položaj, ampak tudi v svetovnem merilu predstavljajo težavo in konkurenčno oviro za prenekaterega bistveno večjega globalnega igralca. Samo Letriko poglejmo in njeno razmerje z velikanom Boschem – kdo mislite, da je prvi interesent za nakup Letrike? Bosch, njen ključni in glavni konkurent! Da ne pozabimo, da je danes Letrika tista družba, ki v tudi prestižne znamke vozil vgrajuje plod slovenskega znanja in inovacij, to je električne motorje. Kar se tiče povečevanja transparentnosti, se z intenco popolnoma strinjam. Poudarjam pa, da se v primeru gospodarstva država ne sme več obnašati kot slon v trgovini s porcelanom, da je treba biti zmeren v pričakovanjih in previden v ravnanjih. Strinjam se, da je treba podjetjem, v katerih je udeleženo javno premoženje, razkrivati bistvene elemente vseh poslov. Hkrati pa misli, da je treba zaščititi tudi tiste informacije, ki bi utegnile poslabšati konkurenčni položaj podjetji. Na včerajšnji javni tribuni, ki je organizirala ena svetovalna družba, je bilo predstavljenih kar nekaj primerov takšnih pravnih poslov, ki bi, recimo, Zavarovalnici Triglav kot gospodarski družbi v javni lasti pomembno poslabšala konkurenčen položaj. Recimo, da gre za pravne posle v zvezi s pozavarovanji, se pravi pogoji, na kakšen način zavarovalnica pozavaruje predmet svojih zavarovanj. Mnogo drugih podobnih primerov je in pri teh stvareh je treba biti pozoren na to, da bodo podjetja imela tudi v teh primerih možnost zagotoviti določene informacije kot svojo poslovno skrivnost. Se pa strinjam s tem, da informacije o tem, o svetovalnih pogodbah, o piar storitvah, o donacijah podjetja ustrezno transparentno prikažejo. Pri tem pa ne pozabim, ko smo pogosto radi veseli rezultatov slovenskih športnikov, da ta uspeh ne temelji samo na relativno skromnih vložkih javnega denarja v šport in rekreacijo, izgradnjo javnih objektov za telovadbo ali, če hočete, smučarske polete. V veliki meri temeljijo uspehi slovenskega športa – od nogometa, do košarke ali do nordijskih disciplin – na tem, da imajo podporo slovenskega gospodarstva; tako tistega zasebnega, ki v tem vidi priložnost za lastno promocijo, kot tudi državnih podjetjih, ki v pomembni meri zagotavljajo podporo uspehov slovenskega športa, kulture in še prenekatere druge dejavnosti. Zato prosim, da s poskusom, da naredimo te aktivnosti transparentne – in po moji presoji so v veliki meri transparentne že danes zaradi tega, ker smo lahko na dresih slovenskih olimpijcev videli tudi logotipe slovenskih podjetij – ne kriminalizirajmo donacij in sponzorstev, od katerih živi pomemben del našega družbenega tkiva, bistva te skupnosti, ki nas pravzaprav dela nacijo in upravičeno dela ponosne. Kar se tiče povečevanja in razkritja informacij v tem bančnem segmentu, moram priznati, da ne vidim razlike med slabo naložbo, ki je bila prenesena na Družbo za upravljanje terjatev bank, in slabo naložbo, ki je neprenesena obtičala na neki poslovni banki. V enem in drugem primeru je bil uporabljen javni denar za to, da smo bodisi plačali prenos slabe naložbe ali dokapitalizirali poslovno banko, zato da je fit v soočenju s prihodnimi izzivi, da ima torej zagotovljeno ustrezno kapitalsko ustreznost. V enem in drugem primeru je prišlo do angažmaja javnega denarja in meni pravzaprav tudi definicija kreditov pod D in E ni najbolj primerna. Mislim, da smo v tej državi razumeli, kaj so slabe naložbe, v kakšni zamudi z odplačevanjem mora biti neplačnik, in v teh primerih se sam strinjam s tem, da je treba bistvene elemente takšnega posla razkriti. Tudi pri tem pa ne gre pozabiti, da slabe naložbe niso samo produkt malomarnosti, slabega gospodarjenja, netransparentnosti, premalo premišljenih poslovnih odločitev v bankah, ampak da so slabe naložbe tudi produkt gospodarskega cikla poslovne nesreče in da je prenekateri dolžnik danes le produkt v verigi predhodno izjalovljenih odločitev. Podjetje, ki je samo dolžno banki, je dolžno lahko tudi zaradi tega, ker samo ni dobilo plačano ustrezno izvedenih del. Zato tudi tega dela ne kriminalizirajmo preveč, ampak razumimo, da je Slovenijo zadela svetovna gospodarska kriza, da smo se pa na probleme očitno odzivali prepozno in prepočasi in da je zato danes slovenski del problema toliko večji. Prepričan sem, da je v pomembni meri k razrastu tega problema botroval tudi kriminal, malomarnost, ne nazadnje pa tudi tako imenovana sprega med politiko in gospodarstvom, vendar v veliko manjši meri, kot bi si jo populistično radi predstavljali v tej deželi. Moramo razumeti, da smo del povezanega sveta in da so identični problemi, s katerimi se Slovenija sooča, problemi, s katerimi se je soočila resda pogosto prej in učinkoviteje, praviloma celotna družba na zahodni hemisferi. Zakon bom podprl, četudi delim simpatijo tudi s kakšnim amandmajem koalicijskih partnerjev, ki predhodno niso bili usklajeni, bom pa o njihovi podpori še podrobneje razmislil. Predlagam pa, da v to razpravo ne vnašamo čudežnih rešitev, ker tako kot se je doslej že izkazalo, kakšni novi politični izumi tik pred volitvami, ki so mahali s čarobnimi palčkami, tudi danes te čarobne palčke nimajo in da je za rezultate, ki si jih vsi skupaj želimo, pač treba trdo garati in ne predstavljati poenostavljenih gesel, zato da izidemo iz težav.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Janez Ribič, za njim bo imel besedo gospod Matjaž Zanoškar, ki naj se pripravi, zatem gospod Tomaž Lisec in gospa Marija Plevčak. Izvolite, gospod Ribič.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica Državnega zbora. Moram reči, da me zopet nekako skrbi. Tako pomembna tema, kot se danes odvija tukaj v Državnem zboru; tema, preko katere na nek način lahko pridemo iz te krize, pa tako malo navzočih in levih in desnih politikov! Gospod Meh pravi, da se marsikomu morda tresejo hlače. Tudi jaz se temu pridružujem. Zato se mi zdi prav, da se pogovarjamo o teh stvareh, da nekako želimo priti stvarem na čisto in pozdravljam temo, o kateri se danes tukaj pogovarjamo. Danes obravnavamo zakon, ki je veliko bolj pomemben, kot se zdi na prvi pogled. Zakaj je to še toliko bolj pomembno? Ker trenutno poteka ena največjih nacionalizacij v zgodovini. Država je praktično podržavila tri največje banke v Sloveniji, hkrati pa vzporedno v Družbi za upravljanje terjatev bank poteka sanacija slabih dolgov oziroma slabih terjatev. V vse to skupaj je vloženih nekaj milijard evrov. Se sploh zavedamo, koliko je to? Se sploh zavedamo, kaj bi teh nekaj milijard pomenilo, če bi lahko za to vsoto našemu gospodarstvu znižali obremenitve, dali olajšave? Če bi teh nekaj milijard drugače porabili, ali bi bil danes še v krizi? Bi bili danes še v krizi? Ali bi bilo še 130 tisoč brezposelnih, katerih število še narašča? Verjetno ne. Verjetno ne. Toda več kot 3,5 milijarde evrov smo morali dati v banke in danes na tem mestu nekateri še vedno trdijo, da navkljub vsemu temu denarju ljudje ne smejo vedeti, kaj se v teh bankah dogaja. Spoštovani, pa saj nismo resni! Kakšna poslovna skrivnost? Kakšna bančna tajnost v bankah, kamor mečemo milijarde? V sistemu, ki je ravno to zakonodajo o zaupnosti brutalno izkoristil, tako da je oškodoval državljanke in državljane te države, in sedaj, ko se neplačani krediti podpisujejo oziroma se prenašajo na pleča davkoplačevalcev skozi Družbo za upravljanje terjatev bank, sedaj njih, državljane, in nas, poslance Slovenske ljudske stranke, nekateri prepričujejo, da mora vse to ostati skrito! Da ljudje ne smejo imeti informacij o teh kreditih, za katere vemo, da so številni izmed njih bili podeljeni na lepe oči, dogovorno, s telefonskimi klici, z izkoriščanjem vpliva, vez in poznanstev! Pozor, ne govorim za nove posle teh bank, za tekoče poslovanje; govorimo o obstoječih nepravilnostih, skritih v bilancah teh bank, zaradi katerih smo danes kot država tukaj, kjer smo; zaradi katerih se bivši direktorji teh bank z nami, poslanci, igrajo skrivalnice in nam dopovedujejo, da oni niso krivi za te milijardne luknje, medtem ko so si delili številne in številne nagrade. Zato smo v Slovenski ljudski stranki že ves čas zelo naklonjeni temu zakonu, ki zagotavlja širšo transparentnost na vseh področjih, ne samo na bančnem. Zakaj menimo, da je tako prav? Zato, ker se pri nas na žalost tam, kje zadev ni treba javno objavljati, vedno dogajajo nepravilno; najsi bodo to plače določenih ljudi, izplačane nagrade, dogovorna financiranja oziroma financiranja s korupcijskim tveganjem. Pri nas je pač tako, da če je nekaj skrito, potem denar teče po teh kanalih in zato imamo danes z redkimi izjemami več ali manj obubožana podjetja. V Slovenski ljudski stranki smo sicer pred nedavnim tudi sklicali izredno sejo Odbora za finance in opozorili, da je obnašanje državnih bank in tudi te družbe za upravljanje terjatev nedopustno; da si nadaljnjih skrivalnic ne morejo privoščiti, saj odgovarjajo državljanom, ti jih namreč plačujejo. Zato se zahteva popolna transparentnost in odprtost ter tudi odprta pojasnila za vsako pomembnejšo odločitev. Na te nepravilnosti sta opozorili tako Komisija za preprečevanje korupcije kot informacijska pooblaščenka. Danes oziroma ob glasovanju lahko z amandmaji to popravimo. S tem zakonom, seveda, če bodo sprejete rešitve v vseh amandmajih in ne samo ozki paket koalicijskih, bodo stvari postale bolj odprte in transparentne vsaj za nazaj. Tudi za tiste slabe kredite, ki bi jih lahko znotraj bank pometli pod preprogo in občutek imam, da se marsikdo boji tega razkritja, marsikdo se boji objave o tem, da je jemal kritje brez kritja, brez zavarovanja. Zato je velik pritisk na politiko, da tega ne sprejme. Toda danes lahko povem, da bomo v Slovenski ljudski stranki podprli vse amandmaje, tudi tiste od Državljanske liste, ki gredo v smeri večje transparentnosti in zagotavljajo podlago za nadaljevanje preiskav nepravilnosti v bančnem sistemu. Spoštovani! To so ukrepi k izboljšanju stanja v naši državi, ne pa najemanje novih in novih kreditov. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Matjaž Zanoškar.
Hvala za besedo, predsedujoča. Pozdravljen gospod minister, državna sekretarka! Tako jasno je bilo povedano, da Pozitivna Slovenija podpira novelo Zakona o dostopu do javnih informacij. Jasno je bilo tudi povedano, da je to pravzaprav prva vlada, ki se je resno lotila problema in je začela oblikovati zakonodajo na tak način, da bi bila korupcijska tveganja čim manjša oziroma da jih ne bi bilo. Odgovor na to je verjetno v tem, da so nekatere vlade oziroma nekatere politične stranke imele interes, da se ribari v kalnem, torej predvsem, ko gre za poslovanje državnih podjetij, javnih zavodov itn., od koder so nekatere politične stranke tudi črpale svoj denar, potreben za funkcioniranje svojih strank. Da ne govorim o nagradah, da ne govorim o kadrovanjih, kjer se je kadrovalo po nekih političnih pravilih; da ne govorim o odpravninah in vseh ostalih stvareh, ki so bili fantastični odvodi iz državnih firm, da so si na tak in drugačen način posameznik ali pa politične stranke opomogli oziroma pomagali pri svojem poslovanju. Prav zaradi tega je Pozitivna Slovenija, ki je mlada stranka in ni obremenjena s takimi stvarmi, tista, ki silno podpira to novelo, spremembo tega zakona, zato da se vnese večja transparentnost in ne nazadnje, da se tudi razširi krog zavezancev do dajanja informacij javnega značaja. S tem mislimo, da bo v veliki meri preprečeno korupcijsko tveganje na marsikaterem področju. Seveda je pa verjetno nekoliko razhajanj pri nadaljevanju, ko gre za sanacijo bančnega sistema, ko gre za dokapitalizacijo našega bančnega sistema. Vemo, da je Slovenija vložila kar precej denarja za sanacijo bančnega sistema in nekoliko na nek način razumemo stroko. Razumemo tudi Banko Slovenije, ki pri nekaterih amandmajih, pri nekaterih ambicijah, da razširimo krog javnih informacij tudi na odpiranje kreditnih kartotek oziroma kreditnih map, predvsem s področja D in E, ki ne grejo na DUBT, smatramo, da bi bilo prav, da bi tu nekoliko prisluhnili stroki in Banki Slovenije. Verjetno gre tudi za kakšne informacije, ki bi imele značaj nacionalnega interesa, interesa države. Torej, če odpiramo te informacije – pa ne gre za to, kar je bilo govora, da nekaj prikrivamo, ne gre za to, da prikrivamo, gre za to, da v celoti zaščitimo nacionalni interes. In če je nacionalni interes, da je poslovanje bank na tak način, da nekaterih informacij ne razkrijemo, kar bi bilo slabo za nadaljnjo urejanje bančnega sistema, kar bi bilo slabo za potencialne investitorje in tiste, ki bi nekatere kredite odkupili, potem bi bilo prav, da temu tudi prisluhnemo na tak način slovenski banki, Banki Slovenije in stroki. Seveda želje so, ambicije so, da se danes država razgali na celotnem področju, na tem bančnem sektorju. Ampak ne smemo pa pozabiti to, da je država dokapitalizirala bančni sistem pri treh slovenskih bankah in če razkrijemo nekatere podatke o kreditih pa odpremo kreditne mape, dajemo veliko možnost in priložnost tistim bankam, ki so še v Sloveniji in niso v državni lasti, za to, da bi lahko iz tega na nek način boljše poslovale oziroma, da bi se odločale pri poslovnih odločitvah. Gre izključno za to. Ne gre za prikrivanje ničesar, ampak gre za zaščito poslovnega interesa bančnega sistema. V tem smislu mislim, da so tudi vloženi nekateri amandmaji koalicijskih strank, do katerih se zaenkrat še nismo opredelili, niso bili usklajeni, ampak vsekakor bi pa bilo potrebno poslušati tu Banko Slovenije in strokovno javnost o tem, koliko lahko to razkrivanje pripomore k nadaljnjemu poslovanju oziroma koliko in do kakšne mere je treba zaščititi ta poslovni interes bančnega delovanja, delovanja bank v naprej, da ne bi ta dokapitalizacija, te milijarde, ki jih je država že vložila v sanacijo bančnega sistema, bile popolnoma izničene in ne bi imelo tistega rezultata, katerega si želim. Pa še enkrat; nas ni strah odpiranja prikritega – nas tega ni strah, pač pa gre izključno za interes zaščite nacionalnega, narodnega, državnega interesa v tem smislu, da se tu nekateri elementi ali pa nekateri drugi mehanizmi zaščite uveljavijo in da se obdržijo. Naprej v nadaljevanju pa najbrž, da se bomo do takih in podobnih amandmajev še posebej odločali. Predvsem pa na podlagi mnenja stroke in na podlagi tudi mnenja Banke Slovenije. Hvala.
Hvala lepa Besedo ima gospod Tomaž Lisec, vendar pred tem bi še povedala, kateri so naslednji na vrsti razpravljavci, glede na nekaj odjav. Potem za njim gospa Marija Plevčak, za katero vidim, da je trenutno ni v dvorani, ravno tako tudi ne gospoda Franca Pukšiča in gospoda Jožefa Horvata, potem za njim gospa Maša Kociper in potem gospa Ljudmila Novak. Gospod Tomaž Lisec ima sedaj besedo.
Hvala, predsedujoča, za besedo. Minister, državna sekretarka, kolegi in kolegice! Sam se strinjam, mislim, da je kar večina razpravljavcev govorila, da smer zakona je prava, javnost, transparentnost in tako naprej. Ampak prvo, morda retorično, vprašanje – ali javnost že zagotavlja transparentnost? Po moje se lahko le delno strinjamo, ne pa v celoti, posebej, ker smo v Sloveniji čuden unicum, kjer je vedno teorija ena zadeva, potem pa se na žalost praksa, velikokrat in čisto v napačni smeri, izrodi. In še več; eno so lahko besede, tudi besede danes nas, poslancev, drugo pa je praksa, ki se bo pokazala tudi na podlagi teh členov tega zakona. Včasih razmišljam, ali je minister idealist ali pa morda na drugi strani samo populist. Minister, se mi zdi, da včasih nikakor ne odstopa od svojih odločitev in ta trma je pri marsikaterem zakonu, ki smo ga z njegovega področja v tem mandatu obravnavali, že naletel na dokaj spolzka tla, predvsem v tistem smislu, kot sem prej govoril, eno je teorija, eno praksa; eno so besede, drugo dejanja. Če je idealist, se z njim strinjam, a ga opozarjam, da tudi biti všečen je lepo, ampak včasih nevarno, predvsem pa bodo določbe tega zakona tudi v nadaljevanju pri obravnavi amandmajev pokazale, da zakon kljub vsem sprejetim amandmajem bo verjetno v praksi doživel, ne samo marsikatero kritiko, ampak tudi marsikateri obvod, kljub vsem dobrim namenom tega zakona. Danes je bilo že nekaj govora glede časa, v katerem živimo. Govora je bilo tudi o slabi banki, o državnem premoženju, o prodaji oziroma razprodaji. Eni se nagibamo k privatizaciji, eni so še vedno na temeljih nacionalnega interesa. Verjetno ne ena ne druga skrajnost nista idealni, sta pa verjetno obe skrajnosti nevarni. Sam osebno nimam nič pri tem, da se vsa državna premoženja, kjer koli ima država kakršen koli lastniški delež od najmanjšega do največjega, prodajo, ampak tukaj lahko naletimo na velik problem, o katerem sem govoril že v prejšnji obravnavi, pa bom danes ponovil, glede problematike slovenskega športa, kulture ali še kakšnega drugega področja, kjer bi s tem, ko bi ali podjetja zaprli ali pa zaprli pipico financiranja, lahko postopoma uničevali slovenski šport. Kot sem že rekel, kljub temu poročilu, ki ga imamo pred seboj, in kljub tem amandmajem, še vedno mislim, da so v zakonu posamezne pomanjkljivosti oziroma podrobnosti, ki verjetno ne zdržijo niti teorijskega koncepta zakona, predvsem pa tudi praktičnega. Predvsem me moti, da spet ločujemo. Zadnjič smo se srečali pri Zakonu o gozdovih, kjer smo nekaj delali za zasebne gozdove, državne pa smo pustili pri miru. Tukaj zgodbo obračamo in se ukvarjamo samo z državnimi podjetji in z njihovo javnostjo in transparentnostjo, na drugi strani pa še vedno govorimo o tem, da zasebna podjetja pustimo, tam pa je vse O. K. Danes zjutraj sem prebral enega izmed slovenskih časnikov in moram reči, da v tem članku so v bistvu vsi argumenti "za" in "proti". Z nobenim od teh se ne morem popolnoma strinjati, so pa po mojem mnenju določene besede določenih pomembnih ljudi, ne politikov, ampak tistih, ki nas, politike, želijo prepričati, kako moramo odločati, zelo nevarne Primer, gospod iz protikorupcijske komisije: "Raven upravljanja je v teh družbah", torej v državnih," tako nizka, da je treba nadzor okrepiti." Dodaja: "Vodilni v državnih podjetjih koncepta odgovornosti pač ne poznajo." Spoštovani, nekdo iz državne službe govori, da "vodilni v državnih podjetjih koncepta odgovornosti pač ne poznajo". Tudi vodilni v državnih upravah oziroma v državnih službah ne poznajo odgovornosti. Se je komu kaj naredilo? Nič. Tu pa izhajamo s tega stališča, vsi menedžerji, predvsem tisti v državnih podjetjih, o katerih danes govorimo, pa ne poznajo koncepta odgovornosti. Po mojem mnenju je skrajno nevarna besedna igra in sam se z njo nikakor ne strinjam. Na drugi strani pa se v veliki meri strinjam z določenimi ljudmi, predvsem iz gospodarstva, ki pravijo, da če že obstaja želja po večji transparentnosti, naj se razkrijejo podatki, tudi za podjetja, ki niso v državni lasti. Minister, ko se bomo tega odkrito lotili, potem bomo lahko rekli, da delamo red in da delamo red za vse. Mislim, da je direktor Slovenske odškodninske družbe najbolj pravilno povedal: "Zakon stoji na domnevah, ki so žaljive, češ da so vsi menedžerji lopovi ter imamo nesposobne predstavnike organov pregona in nadzora." Lahko se delamo, strinjamo glede nadzora ampak verjamem, da je ta zakon ne bo toliko pripomogel, kot bi se sami želeli. Velikokrat je v Državnem zboru govora o odgovornosti vsakega posameznika, na kateri koli funkciji je: ali je to minister, ali poslanec, ali državni uradnik, ali funkcionar v lokalni samoupravi, ali pa čisto navaden obrtnik ali pa član nadzornega sveta kakšne gospodarske družbe. Da zaključim morda s tem: velika iluzija je, če država misli, da bo z javnostjo dosegla transparentnost. Kot sem že prej rekel javnost, transparentnost [[…]]Morda potem vprašanje za ministra in državno sekretarko – ali menita, da sta to dve besedi, ki ju lahko tudi združimo? Zakaj menim, da zakon ne bo doživel tistega učinka, katerega pa mislim, da le večinoma zasledujemo – morda na žalost nekateri s figo žepu, ali danes ne upajo spregovoriti, ali pa bodo vehementno govorili, kako je ta zakon najboljše, kar se je zgodilo, kako je ta vlada prva začela reševati korupcijo in tako naprej. Po drugi strani pa verjetno prav takšni gospodje in gospe največ klicev dobijo o tem, kaj se dogaja v državnih podjetjih. Skratka, samo poglejte globe na koncu tega zakona – smešne so, smešno nizke so! Poglejte, kaj smo v tem letu, v tej vladi sprejeli globe na posameznih zakonih, kjer smo izhajali v začetku 50, 60 tisoč evrov, 30 tisoč evrov za nek prevoz nekega lesa. Tukaj pa se pogovarjamo o globah, 300 evrov, 500 evrov, 800 evrov. Lepo vas prosim! O tolikih milijonih evrov govorimo v državnih podjetjih, potem pa take globe?! Če mislite, da bodo take globe rešile tiste izjeme, ki ne delujejo v skladu z neko javnostjo in transparentnostjo, potem se verjetno vsi veliko motimo. Skratka, mislim, da so slabe izjeme v slovenskem gospodarstvu državnih podjetjih, ampak zaradi teh slabih izjem nikakor ne smemo posploševati in izhajati iz koncepta, ki ga verjetno nekateri zagovarjajo, kot je bilo danes to slišano: vsi so slabi, s tem zakonom bomo pa naredili, da bodo le nekateri dobri. Napaka je! Če bi mi izhajali: vsi so dobri, slabe pa je treba kaznovati, bi doživeli pravi zakon. Sicer določeni amandmaji tako koalicije na podlagi Zakonodajno-pravne službe kot tudi nas, v opoziciji, kot tudi kolegi iz Državljanske liste rešujejo določena vprašanja najsibo to nek liberalen koncept, ki je za nekatere očitno še smrtonosen, ali pa nekatere čisto praktične rešitve. Mislim, da predvsem amandmaji kolegov iz Državljanske liste gredo v pravo smer, da so prisluhnili stroki ali pa tudi določenemu delu javnosti in jih bom tudi sam podprl. Sam sem že pred enih prejšnjih razprav izrazil zaskrbljenost, ko se je iz enega, mislim, iz 8. člena izpustilo to, kdaj je javni interes in kdaj se ga lahko prevlada z interesom drugih. In to se je izpustilo in že takrat sem ministra oziroma predstavnika Vlade opozoril, da se igramo z nevarnim orožjem. Javni interes – ja; kdaj in kdo in na kakšen način pa ga lahko preseže, pa v tem zakonu ni natančno opredeljeno. Zdaj pa morda še stavek ali dva o tistem, o čemer sem zadnjič že govoril pa moram reči, da sem dobil kar nekaj pritrdilnih stavkov tudi kolegov iz koalicije, predvsem tistih, ki se ukvarjajo oziroma so se ukvarjali z vrhunskim športom. S tem zakonom grozi slovenskemu športu – pa verjetno tudi kulturi ali pa še kakšnemu drugemu segmentu, da ne bom napačen – tisto, s čimer se strinjam z gospodom Matevžem Frangežem in o čemer sem zadnjič govoril. Slovenskemu športu lahko s tem zakonom damo, ne bom rekel smrtno rano, ampak veliko rano. Samo poglejte slovenske športne prireditve, ki odmevajo tudi v svetu, najsi bodo to skoki v Planici, Maribor, Kranjska Gora. Kateri logo je največji, kateri baloni so največji? Državnih podjetij! In to je tisto, o čemer sem prej govoril. Če bi vse privatizirali, verjamem, da tujim lastnikom verjetno "dol visi", ali je Planica, ali je Kranjska Gora ali je katero drugo športno prizorišče. Predvsem pa me je strah tistega: sedaj vem, da se predvsem s pomočjo državnih podjetij rešujejo delovanja posameznih športnih panog, najsibo to nogometna zveza, rokometna zveza, odbojkarska ali pa kakšna druga nordijska disciplina, kjer sicer je sistem tako sedaj zapeljan, da so posamezni predsedniki posameznih krovnih organizacij poklicali direktorja posameznega državnega podjetja in mu rekli, da če ne bo prispeval 100, 200 tisoč evrov, lahko počasi zapremo delovanje rokometne, nogometne ali pa košarkarske ali pa kakšne druge zveze. Ne samo nacionalnih panožnih zvez, tudi na lokalnem področju. Že zadnjič sem govoril o primeru, pa si bom izposodil – kaj se bo zgodilo na Primorskem, če bo, recimo, Luka Koper dala nogometašem 20 tisoč evrov, nekim, ne vem, rokometašem pa 50 tisoč evrov? Med seboj se bodo skregali, zakaj je kdo dobil več oziroma kdo manj, in potem se bomo mi spraševali, predvsem s pomočjo medijev, ali je ta predsednik uprave naklonjen ali rokometu, ali nogometu, ali gre tu za njegove osebne kaprice, ali gre to za njegove politične kaprice, kjer je predsednik nogometnega kluba njemu nenaklonjen, rokometnega pa in tako naprej. Ta direktor tega državnega podjetja se bo vprašal: "Pa zakaj hudiča jaz sploh financiram? Najlepši mir bi imel, če ne bi nič financiral in vsi bi mi celo ploskali. Rekli bi bravo, je transparentno, javno, nikomur nič ne da, sigurno je čisto čist in se noče nobenemu zameriti." Tako pa bomo dobili razne medijske zgodbe o tem, kako nek direktor, ki se ga morda tudi želi politično zamenjati, pomaga kakšnemu športnemu, kulturnemu, turističnemu društvu ali organizaciji. Pa tudi če gre za neke marginalne zneske na nekem lokalnem področju, 200, 500 evrov za neko društvo, ki je pač zaradi takšnih ali drugačnih priložnosti sodelovalo z državnim podjetjem. Skratka, zna biti v praksi veliko negativnega za slovenski šport, kulturo in določene druge segmente. Zna pa ta zakon biti pozitiven na segmentu, o katerem pa pri tem zakonu premalo govorimo, to pa je to financiranje medijev. Končno si bomo lahko nalili čistega vina, kdo in kako sponzorira posamezne medijske hiše. Naj se to odpre, potem pa bomo lahko res javno govorili, zakaj je politika posameznega državnega podjetja takšna, kot je oziroma kako se ta politika izvaja preko medijskih zapisov. Problem pa je, ker ne glede na to, ali govorimo o medijih, ali o športu, ali o kulturi, bodo verjetno ti subjekti našli pot, da bodo naredili kakšen ovinek in se bo ta zgodba, ki jo sicer v glavah zasledujemo in mislimo, da je prava, v praksi oziroma v življenju na žalost malo zameglila. Sam osebno tudi menim, da je v tem zakonu narobe, ker kar v isti koš mečemo svetovalne pogodbe, avtorske pogodbe, sponzorske, donatorske. Skratka, kakršna koli pogodba je, je po mnenju predlagateljev slaba in jo je treba dati javnosti v pregled, da jo s pomočjo medijev zgrizejo, verjetno včasih tudi za dnevnopolitične momente. Že pri prejšnji obravnavi sem rekel, da imamo en problem. Tukaj govorimo o državnih podjetjih, vsi pa vemo – in verjetno se boste tudi bivši župani strinjali –, da imate pa vsi v svojem občinskem proračunu oziroma ste imeli oziroma imajo nek določen del sredstev, ki ga namenjajo posameznim društvom, predvsem pa ga namenijo na lepe oči. In tam se kupujejo volitve na lokalni ravni, s tem ko se lahko zaradi tega, ker je nek predsednik nekega lokalnega društva zgleden politični sodelavec posameznega župana, ali pa se reče: "Joj, spoštovani, za vas pa ni denarja," – je pač na podlagi tega, ker verjetno politično ni kompatibilen z županom. Tudi tam bi morali narediti red, če delamo red vsepovsod. Skratka, o amandmajih morda malo več kasneje. Saj pravim, mi bomo podprli amandmaje tako nas, opozicije, kot tudi amandmaje kolegov iz Državljanske liste, kjer pa sicer zelo zanimivo dejstvo. Minister, ki prihaja iz Državljanske liste, sicer podpira amandmaje Državljanske liste, po drugi strani pa ima probleme, kako podpreti ali nepodpreti amandmaje koalicije – ampak saj vemo; ministra ni brez koalicije. Ko imamo prehodne določbe me je malo strah, da v teh težkih časih za gospodarstvo, ne glede na to, ali gre za zasebno ali državno, se bo določen del teh državnih družb kar nekaj časa ukvarjal sam s sabo, ko bi morale vse to prinesti na plano. Vprašanje pa je, ali bodo imeli pogum, da bodo vse prinesli na plano. Ampak to je isto kot tista debata o arhivih, ali se zapira ali odpira. Skratka, ukvarjali se bodo določeni segmenti teh državnih služb sami s sabo. Morda, da zaključim, še dva stavka glede koruptivnosti in konkurenčnosti. Veliko je bilo govora, da s tem zakonom pa dajemo stop koruptivnosti in kako ljudje mislijo, da so državna podjetja koruptivna. Ja, ljudje mislijo, da so koruptivna. Me pa zanima, koliko teh ljudi, ki so izprašani, je kdaj že kjer koli delovalo v državnih podjetjih. In to je tisto, o čemer sem prej govoril: z napačnega koncepta izhajamo pri tem zakonu, rešitve pa, upam, da vsi zasledujemo iste. Sam pravim, da so vsi dobri, tiste izjeme, ki so pa slabe, jih je treba sankcionirati. In ne nasprotno: vsi so slabi, dobri pa bodo že nekako. Skratka, to glede koruptivnosti je bolj tako: rekla – kazala. Se pa fino sliši in sta pa verjetno minister in Vlada dobila marsikatero pozitivno piko v očeh javnosti, glede na to, iz česar večina izhaja – vsi direktorji v državnih podjetjih so slabi. Glede konkurenčnosti ne bom stoprocentno verjel menedžerjem v državnih podjetij, verjetno pa marsikdo od njih le ve, kaj dela in da bo imel za razkrivanjem določenih podatkov ne samo problem z delovanjem, ampak tudi problem s sodelovanjem, predvsem tukaj, ko bomo trčili v državno in zasebno na drugi strani. Samo poglejte zavarovalnice, kaj se zgodi oziroma kaj se bo lahko zgodilo. Na drugi strani pa imamo še dokaj svež primer na področju bank; ali je državna ali privatna – če je slaba, je slaba. Mi pa lahko tukaj rešujemo privatne banke, včasih rešujemo državne banke, ampak vse tako malo stihijsko: tukaj vzamemo en delček, tam vzamemo en delček in tretjič vzamemo en delček. Namesto da bi rekli: "Kdor je dober, naj dela, kdor je slab, ni važna lastnina, treba mu je prepovedati njegovo delovanje." Skratka, sam bom zakon verjetno podprl, kljub temu da mislim, da praksa ne bo vzdržala tudi najboljših namenov teorije oziroma členov, predvsem pa upam, da tisti, ki bodo danes glasovali za zakon, ne bodo glasovali s figo v žepu in delali ravno nasprotno, kot predvidevajo dobre določbe tega zakona. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji na vrsti je gospod Franc Pukšič, za katerega vidim, da trenutno ni v dvorani. Na vrsti je zato gospa Ljudmila Novak, za njo se, prosim, pripravijo, gospa Maša Kociper, gospod Jožef Horvat, gospod Franc Jurša in potem magistrica Majda Potrata. Izvolite, gospa Novakova.
Hvala za besedo. Transparentnost je vsekakor potrebna, žal imamo preveč slabih izkušenj, zato moramo sprejemati takšne zakone. Podjetja v večinski državni lasti upravljajo z našim denarjem, zato je tudi prav, da vemo, kam gre tisti višek denarja oziroma tisti denar, ki je namenjen za posebne potrebe kot so donacije, sponzorstva, podpiranje različnih športov in podobno. Pravico imamo da to izvemo, žal se to prevečkrat izrablja, zato potrebujemo takšen zakon. Podjetja v državni lasti so na žalost prevečkrat plen politike in tudi zaradi tega potrebujemo ta zakon, da tudi politika ne bo mogla po svoje razpolagati z denarjem, ki je naša skupna last oziroma s podjetji, ki so naša skupna last. Žal slišimo največkrat samo o tistih podjetnikih oziroma tistih menedžerjih, ki slabo upravljajo z državnim premoženjem. Prepričana sem in vem in poznam pa tudi takšne, ki odgovorno upravljajo državna podjetja. Vendar, Nova Slovenije-Krščanski demokrati mislimo in smo prepričani, da lastniki najbolj odgovorno ravnajo s svojim premoženjem, zato je treba, da država proda podjetja v državni lasti, da dobimo odgovorne lastnike, ki bodo odgovorno upravljali s podjetji, ustvarjali delovna mesta, plačevali davke, seveda, ki ne bodo previsoki, da se jim bo splačalo ustvarjati nova delovna mesta, da se jim bo splačalo delati. Vsekakor pa v Sloveniji potrebujemo še nekaj: pravim, da zakon o odgovornem ravnanju na vseh mestih, na vseh delovnih mestih, na vseh pozicijah, v vsakem trenutku, ker nam je zmanjkalo prav tega odgovornega ravnanja, zato se srečujemo s tako velikimi problemi. Slišali smo o sponzorskih sredstvih, tudi sama sem bila nekaj časa županja in vem, da so sponzorska sredstva v občinskem proračunu precej omejena in da jih tudi župani morajo namenjati zelo transparentno. Tudi sama podpiram šport in vem, da so tudi takšna sredstva za uspešno delovanje športnikov pomembna in potrebna, čeprav menim, da je glavna naloga vendarle, da vrhunski šport podpira država, da pa drugi lastniki podjetij, drugi državljani podpiramo tudi te vrhunske dosežke. Vendar, podjetja v državni lasti vendarle ne morejo kar tako dodeljevati teh sredstev, po simpatijah, zato je tudi tukaj potrebna transparentnost. Zakon podpiramo, ker želimo, da se vsi skupaj obnašamo odgovorno, transparentno. Upam pa, da tisti, ki vedno najdejo luknje, ne iščejo, kje so tudi luknje v tem zakonu, kajti potem so vedno novi zakoni nepotrebni, si zakompliciramo življenje, tako da upam, da je teh lukenj čim manj in da bo ta zakon res pripomogel k večji transparentnosti porabe državnega denarja.
Hvala lepa. Za besedo je prosila gospa državna sekretarka mag. Renata Zatler.
Hvala lepa za besedo. Glede na to, da je bilo izrečenih kar nekaj pomislekov, vezanih predvsem na področje gospodarstva oziroma problematiko konkurenčnosti podjetij v državni lasti, predvsem pa podjetij pod prevladujočim vplivom države oziroma lokalnih skupnosti, bi predvsem rada izpostavila dve pomembni zadevi. Tudi sama sem včeraj prisostvovala okrogli mizi, na kateri smo se pogovarjali o morebitnih problemih, ki bi lahko nastali z odkrivanjem svetovalnih pogodb, predvsem na področju delovanja podjetij, ki delujejo tudi na trgu, kot so to zavarovalnice, kot so, recimo, podjetje Telekom in podobno. Sama sem posebej izpostavila, da tukaj, ko govorimo o proaktivni transparentnosti, govorimo izključno o samo treh podatkih, ki bodo proaktivno javni. To so podatki o partnerju, se pravi o prejemniku nekega nakazila plačila, potem bo ta znesek in seveda predmet pogodbe, ki je pač podlaga za izplačilo. Predmet je lahko zelo kratko svetovanje, seveda oseba na drugi strani, fizična ali pravna, in znesek. Mi sami menimo, glede na oceno, ki smo jo podali vsi skupaj, skupaj z informacijsko pooblaščenko, Komisijo za preprečevanje korupcije in tudi ostalimi kolegi s strani Ministrstva za finance, s katerimi smo usklajevali besedilo zakona, smo prišli do zaključka, da ti trije podatki ne smejo in ne morejo ogroziti konkurenčnega položaja teh podjetij na trgu. Vse ostalo, pogodba, svetovalna pogodba, da ne omenjam donatorskih oziroma sponzorskih, ki včeraj sploh niso bile predmet debate, o teh se vsi načeloma strinjamo, da je čas, da so javne, da so transparentne, ampak pri svetovalnih pogodbah je treba posebej poudariti, da je mogoče uveljaviti izjemo za poslovno skrivnost. To pomeni, da Zakon o dostopu do informacij javnega značaja v celoti velja kot določitev izjem v 6. členu tudi za vsa ta podjetja, ki bodo novi zavezanci. Seveda bo mogoče, da se bo ta oseba, ki bo zahtevala te podatke iz svetovalne pogodbe, pritožila na to, da je določena poslovna skrivnost in da se podatki ne razkrivajo s strani tega podjetja, vendar je potem ta pritožba pri informacijski pooblaščenki, nadalje gre lahko tudi do ustavnega spora oziroma sodišče obravnava zadevo, če se zadeva smatra za takšno poslovno skrivnost, da se pogodbe ne odpre. Torej, so varovalke, so tako imenovane way out, da se določene poslovne skrivnosti zakrijejo. Ti osnovni trije podatki pa bodo javni že na podlagi priporočil AUKN iz leta 2011, ko je bilo že nekako jasno zapisano tudi s strani te agencije, da je nujno treba določene podatke bolj transparentno oziroma proaktivno objavljati. Predvsem je bilo izrecno napisano s strani te agencije, da naj bi se objavljali podatki o sponzorskih, donatorskih in predvsem svetovalnih pogodbah. Tako nismo pri tem priporočilu izumili ničesar novega, upoštevali smo priporočila, ki so bila že podana. Ocenjujemo pa, da ima ta objava oziroma proaktivna transparentnost predvsem preventivni učinek. Preventivni učinek v tej smeri, da se bo vsekakor poslovanje teh podjetij, družb, ki so v naši skupni lasti, izboljšalo; se pravi, da se bo povečala učinkovitost teh podjetij, ker bodo predvsem tisti, ki bodo sklepali pogodbe, malce bolj odgovorno vstopali v pogodbena razmerja. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Naslednja ima besedo gospa Maša Kociper.
Hvala lepa. Kot del vladne koalicije tudi v Pozitivni Sloveniji že ves čas zelo aktivno podpiramo ta zakon, pa ne samo ta zakon, pač pa vsa prizadevanja za boj proti korupciji. Mislim, da se zdaj že vidi, da pri tem mislimo zelo zelo resno. Stvari na tem področju seveda ni mogoče spremeniti z danes na jutri. Številne raziskave, ki ocenjujejo koruptivnost v Sloveniji, so nastale na podlagi zadnjih let, se pravi, na podlagi percepcije ljudi, menedžerjev in vseh ostalih v zadnjih letih. Vendar mislim, da vsi ukrepi, ki jih ta vlada sprejema v zadnjem letu na različnih področjih tako za zmanjševanje korupcije, za zmanjševanje dela na črno in tako naprej, kažejo, da mislimo zelo resno in tudi se že kažejo v praksi.¸ Tako bi morda vse tiste, ki so tako zelo opozarjali na poročilo KPK in na 15 predlogov KPK o tem, kako se boriti proti korupciji, opozorila na naslednje dejstvo. Namreč, ko je KPK odstopila in izdala svojih 15 priporočil, je praktično vsa civilna družba, vsi mediji in tako naprej zagnali velikanski vik in krik in tedne in tedne smo lahko poslušali o tem, kaj je treba narediti, zakaj še ni narejeno in tako naprej. In to večinoma tudi od tistih, ki bi v zadnjem letu pred nami ali še mnoga leta pred tem, ko so vladali, tudi sami imeli možnost kaj narediti. Mnogo manj pa je bilo objav v zvezi s sklepi Vlade, ki so bili sprejeti konec februarja. Pred sabo imam ta dokument, to so sklepi Vlade Republike Slovenije glede Programa ukrepov Vlade Republike Slovenije za preprečevanje, odkrivanje in pregon korupcije, in potem dalje, kako Vlada Republike Slovenije zavezuje resorje za izvrševanje in realizacijo teh sklepov v predvidenih rokih in zahteva poročanje. Gre namreč za to, da se je Vlada v tem dokumentu zelo konkretno opredelila do vseh petnajstih zahtev KPK, do vseh petnajstih, in kdor je pogledal dokument, praktično vsakega od teh predlogov aktivno podprla. Mislim, da je smo pri enem predlogu, dodatne inšpekcije, mnenje Vlade, da dodatna inšpekcija ni potrebna in potem predlaga neke druge ukrepe. Kar hočem povedati, je, da je Vlada pri vsakem tem ukrepu izrecno povedala, in to v uradnem dokumentu, da ga podpira, povedala, kaj je doslej bilo že narejeno – in bilo je narejeno zelo veliko –, povedla, kaj še bo narejeno, da pride do izpolnitve predlaganih ukrepov – nekateri ukrepi rabijo nekaj več časa, da se jih izpolni –, in tudi določila jasne roke, kdaj se bo to zgodilo. Nekateri od teh ukrepov so bili že sprejeti, recimo, zakonodajna sled o tem, da se zdaj v skladu s spremenjenim poslovnikom Vlade objavlja, kateri strokovnjaki so sodelovali pri pripravi zakonodaje, in še nekaj od teh številnih ukrepov je takih ukrepov, ki so že praktično v zaključni fazi. Eden od teh ukrepov KPK, ki jih je predlagala KPK in ki jih je Vlada podprla, je seveda tudi novela Zakona o dostopu do informacij javnega značaja, o kateri govorimo danes, in tudi tukaj Vlada ugotavlja, da je predlog, ki je trenutno v obravnavi v Državnem zboru, takšen, da vključuje praktično vse predlagane rešitve, ki jih je predlagal KPK. Tako mislim, da je na podlagi tega dokumenta in vsega, kar lahko vidimo v zadnjem času, videti, da Vlada misli resno in da Pozitivna Slovenija misli resno in zato zavračam zopet razna neumna namigovanja nekaterih, da koalicija ne misli resno, ali da se spreneveda, ali kaj drugega. Sprenevedajo se tisti, ki so imeli – in to me vedno znova čudi – v preteklosti možnost, da bi take škodljive prakse, zaradi katerih sprejemamo tako zakonodajo, spremenili, pa jih niso. Zdaj so tukaj vsi pametni in glasni, kako je ta zakon nujno potreben, ko pa sploh ne bi bil potreben, če bi takrat, ko so imeli možnost, poskrbeli, da do napačnih praks ne bi prišlo. In to je tisto, čemur se v Državnem zboru kot relativno nova poslanka ne morem in ne morem načuditi. Kar zadeva zakon, kot rečeno, v Pozitivni Sloveniji ga podpiramo. Zagotavlja, da bo razpolaganje s sredstvi poslovnih subjektov v lasti države in občin bolj učinkovito, odgovorno in zakonito, ustvarja konkurenčne pogoje na trgu za vsa tista podjetja, tudi za male in srednje gospodarske družbe, ki želijo poslovati z družbami v državni lasti in z njimi korporirati na trgu ter ustvariti zdravo poslovno okolje in pa zagotovi želi ta zakon večjo transparentnost prejemkov vodstvenih oseb v teh družbah in zagotoviti pregledno kadrovanje, da bodo na vodstvene položaje v teh družbah prišli najboljši posamezniki glede na zahtevane izkušnje. Se pravi, tukaj se zdaj, kot vidite, resno, tudi na normativni ravni, začne spreminjati praksa, ki je dolga dolga leta veljala v tej državi in pri kateri Pozitivna Slovenija ni mogla sodelovati, ker je takrat še niti ni bilo. Kar zadeva ta zakon, strokovnjaki opozarjajo, da je eden najbolj transparentnih, najbolj odprtih v celotni Evropski uniji. To je v neki meri treba pozdraviti. Absolutno je transparentnost tisto, kar lahko zagotovi tudi večja preglednost, večja zakonitost, boljše upravljanje države in tudi državnih podjetij in tukaj za nas v Pozitivni Sloveniji ni nobenega dvoma. Bom pa začela govoriti sedaj zase, osebno, me pa začne skrbeti, kadar pa v tem državnem zboru tudi moja vlada začne razmišljati o ukrepih, ki pa niso primerjalno pravno primerljivi, ampak so nekaj novega, neko izumljanje neke tople vode; in takrat me pa začne to skrbeti. Želela bi si, zato tudi razpravljam, da bi bili vsi, tudi tisti, ki imamo – prepričana sem, da nas je večina takih – dobre namene, zelo previdni. Namreč, v svetu so se uveljavili načini tudi za to, kako zagotavljamo to, da podjetja delajo transparentno in pregledno, pa tudi če so v državni ali pa privatni lasti. Dejstvo, na katerega je opozoril eden od kolegov, pozabila sem kateri, da se na ravni upravljanja v državnih podjetjih ne pozna koncepta odgovornosti, je dejstvo. Mislim, da je to zapisano danes v enem od časopisu, hkrati pa je dejstvo, da so v kapitalističnem svetu v Evropi in Ameriki že davno izumili načine, kako se ta odgovornost v podjetjih uveljavlja – to preko nadzornih svetov. Korporativno upravljanje je že stara zadeva, je zelo domišljena, deluje že celo stoletje in ne bi si želela, da zdaj z zakoni, kot je ta, uveljavljamo neke nove prakse. Gre namreč za to, da prevelik populizem, prevelika želja po tem, da bi bili všečni, lahko včasih pripelje ne samo do rešitev, ki niso dovolj domišljene, ampak, kar mene bolj skrbi, do protiustavnih rešitev. Zlasti ta minister je znan po svojem mišljenju, da najprej sprejmimo zakon, potem bomo pa na Ustavnem sodišču videli, ali je ustaven ali protiustaven. Kot vidite, jaz zagovarjam koncept, da že Državni zbor kot zakonodajalec pazljivo presodi, ali obstajajo elementi protiustavnosti. To vedno ni mogoče, zlasti ko gre za nove rešitve, včasih, ko pa praksa obstaja, pa je to mogoče. Zavedam se, da je vloga Zakonodajno-pravne službe ta, da opozori na vse številne probleme, včasih še na mnoge preveč, samo zato, da bi ja zagotovila, dan ne bo zakon protizakonit, protiustaven in tako naprej. Na nas pa je oziroma na strokovnjakih, ki se na te stvari spoznajo, da ocenijo, katere pripombe so realne, imajo realno osnovo, lahko pride do njih, pri katerih gre pa za teoretične premisleke nekoga, ki se s tem ukvarja. Tukaj je precej premislekov, tudi ustavnopravnih in tudi praktičnih. Na ustavnopravni ravni in tudi na nomotehnični ravni je pomembno to, da Zakonodajno-pravna služba opozarja, da dejanski obseg noveliranja tega zakona presega pravico skoraj obsega veljavnega zakona, zato bi bila primernejša nova zakonska ureditev. Tudi sama mislim, da bi bilo to nomotehnično ustrezneje, še posebej, ker se uveljavijo zelo zelo nove in revolucionarne rešitve. Zakonodajna služba tudi opozarja na nekatere nomotehnične pomanjkljivosti zakona, ki niso tako bistvene. Dejstvo pa je, da opozarja tudi na možne kršitve načela svobodne gospodarske pobude, zlasti v smislu konkurenčnosti in načela enakosti pred zakonom. To pa je nekaj, na kar mora biti koalicija tudi pazljiva. Če pogledamo na praktični ravni, ne želimo sprejemati zakonodaje, pa ne rečem, da je ta takšna, ki bi postavila državna podjetja v slabši položaj, kot ga imajo druga podjetja v smislu konkurenčnosti in kjer bi veljala za njih negativna neenakost pred zakonom. Zato si želim, da nas populizem ne bi zanesel v smer, da bi sprejemali nepreizkušene rešitve, ki jih v svetu ne poznajo. To je potem tako, kot da bi skakali na glavo v morje, pa ne bi vedeli, ali so pod gladino skale, meduze ali pa ježi. Skratka, kar nekaj pomislekov v praksi, ki so bili danes že izrečeni in jih ne bi naštevala, tudi glede financiranja športa, kulture in ostalih društev, seveda v izogib insinuacijam medijev in ostalih, zakaj nekdo financira tega ali onega, ker je vedno neka izbira, se bo modri upravljavec podjetja odločil, da bo sredstva ali razdelil enakomerno na vse, se pravi razdrobil, ali pa jih sploh ne bo dal, in potem opozarjajo naši športniki, kulturniki in ostali, da ima lahko to različne negativne posledice. Tudi gospodarstvo nad tem zakonom ni najbolj navdušeno, opozarjajo na konkretne probleme, ki izhajajo iz načela neenakosti pred zakonom in posledično na konkretne probleme zaradi možne manjše konkurenčnosti, čeprav je na nekatere te pomisleke odgovorila že državna sekretarka. Zaključila bi samo še z debato o bančnem sektorju. Še enkrat poudarjam, da je Pozitivna Slovenija aktivno podpirala vse rešitve do sedaj, v drugem branju in tudi nekatere rešitve, ki so zdaj predlagane v obliki amandmajev na podlagi priporočil Zakonodajno-pravne službe. Ta zakon je eden najbolj odprtih zakonov v Evropi. Tudi na področju delovanja bank oziroma bolj natančno, Družbe za upravljanje terjatev bank – DUTB, je bilo s strani stroke že v drugem branju kar nekaj pomislekov v zvezi s tem, kaj so lahko javni podatki. Ureditev, ki je bila sprejeta, je izjemno transparentna, praktično gremo v proaktivno transparentnost za objavo vseh bistvenih podatkov o kreditih, ki so bili preneseni na DUTB, na internetni strani. Seveda bo ta družba, dokler je v stoodstotni lasti države, absolutno zavezana k razkrivanju podatkov po tem zakonu. Problem nastaja sedaj, ko želijo predlagatelji amandmaja odpreti tudi kreditne mape, ki so ocenjene z bonitetno oceno D in E, na bankah, se pravi ne tiste, ki so bile prenesene, ampak tiste, ki so ostale na državnih bankah, zlasti na NLB, Abanki in tako naprej. Tukaj pa vidim velik problem v tem, da je praktično vsa stroka, ki se na to področje spozna, na področje finančnega poslovanja, izrazito proti. Zadnjič sem poslušala argumente gospoda Mavka, ki je izjemno natančno in utemeljeno razložil, zakaj je to lahko sporno. Povedal je, da so se prenašali krediti na DUTB pod določenimi pogoji, se pravi po jasnih – [[…]]Gospa Ramšak, ali lahko, prosim, nehate? Boste dobili besedo. Zelo me motite, če mi ves čas prigovarjate, ko razpravljam. Hvala lepa [[…]]Povedal je, da so se krediti prenašali pod jasnimi kriteriji, ki jih je odobrila Banka Slovenije, ki jih je potrdila Vlada Republike Slovenije in ki so bili pregledani s strani institucij Evropske unije. Hvala bogu, še enkrat več, da smo imeli ta pregled s strani Evropske unije, da ne rabimo teh očitkov poslušati, da so nekateri krediti bili preneseni, drugi pa ne, ker so interesi različni. Ne! Imamo najvišje institucije Evropske unije, ki stojijo za tem, da so bili preneseni krediti po jasno določenih kriterijih, tako kot je bilo vnaprej usklajeno tudi z Evropsko unijo in tudi na podlagi zahtev. O čemer govori amandma SDS in opozicije, pa tudi delno amandma Državljanske liste, so kreditne mape, označene z D in E, ki so ostale v bankah in ki imajo trenutno to bonitetno oceno, pri čemer bančniki opozarjajo, da se lahko ta ocena tudi spremeni v C ali A. Gospa iz Banke Slovenije je več kot pol ure argumentirano razlagala, zakaj je to ureditev, ki je nimajo nikjer po svetu. Pregled kreditov, ki ostanejo na banki, ki sicer nekoliko zamujajo s plačilom, vendar so bili ocenjeni, da imajo še nek potencial. Kot je nekdo prej razpravljal, lahko gre za trenutno slabše poslovanje, lahko gre za trenutno plačilno nesposobnost in tako naprej. Tisti, ki imajo pomisleke in bi radi videli, kako posamezna podjetja, ki so v dolgovih, poslujejo, imajo za to možnost, da se obrnejo na AJPES ali na Supervizor in tam bodo dobili vse potrebne informacije o stanju bilance, o dohodkih, o blokadah računov, vse živo. Nobenega razloga ni, da bi za transparentnost poslovanja v pravnem prometu morali gledati v banke. Je pa razlog, da se to ne naredi. Zakaj smo mi kot država dali 5 milijard v banke, če sedaj sprejemamo ukrepe, zaradi katerih gospodarske družbe in posamezniki ne bodo več poslovali z našimi bankami? Zato ker bodo rajši šli v banko Hypo ali katero koli drugo avstrijsko, nemško ali italijansko banko, kjer bodo v primeru, da bodo nekoliko zamujali s plačilom ali bodo imeli trenutne likvidnostne težave, zavarovani pred brskanjem, pa najsibo to medijev, poslancev ali kogar koli drugega. Bančna tajnost ima en smisel in velja po vsem svetu: gospodarske družbe in posamezniki ne želijo, da javnost razpolaga z informacijami o njihovem premoženju, o njihovih kreditih, o njihovih težavah. Tukaj se sprašujem, ali nismo tega denarja dali v banke zastonj, če sedaj z drugimi ukrepi vzbujamo pri ljudeh nezaupanje, ali bodo njihovi podatki tajni ali ne bodo. Nekatere banke že poročajo o tem, da se število depozitov v njihovih bankah zmanjšuje. Če je interes koga od vas, da tudi te banke čim prej propadejo in da gremo v privatizacijo totalno tudi na tem področju, potem povejte. Ne skrivajmo se za takimi določili! Poglejmo si v oči, recimo, da hočemo, da je vse privatno jutri in se ne trudimo z zakonodajo, ki dela v tej smeri bolj prikrito. Skratka, podpiramo zakon, najbolj transparenten zakon baje v Evropi. Upamo, da bodo učinki pozitivni, upamo, da bo prestal ustavno sodno presojo, če bo, menimo pa, da je na tej neki točki populizmu treba narediti konec in po zdravi pameti razmisliti o dolgoročnih učinkih nekih zakonodajnih sprememb in ne potem za nazaj plačevati velike odškodnine za napačne odločitve, kot se to v tej državi rado dogaja. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Naslednji ima besedo gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, spoštovana gospa podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi, predstavnice ministrstva, lepo vas pozdravljam! Seveda sem odločno za pregledno poslovanje gospodarskih subjektov, ki so v lasti države ali v lasti lokalnih skupnosti. Kdo pa ni? Mi imamo Zakon o gospodarskih družbah, imamo natančne definicije, pristojnosti in dolžnosti posameznih organov gospodarske družbe predpisane, natančno vemo, kaj so naloge, pristojnosti in dolžnosti uprave, nadzornih svetov – ja,predvsem nadzornih svetov! Povejte mi, gospe in gospodje, kdo od članov nadzornega sveta je v vsej poosamosvojitveni zgodovini Republike Slovenije plačal izdatno denarno kazen ali morda šel za zapahe. Nihče! Ne poznam nobenega priimka in imena! To pomeni dvoje, da je poslovanje gospodarskih subjektov v državni lasti povsem transparentno ali pa zakon ne deluje. Kje je odgovor? Odgovor je drugi: zakon ne deluje, ga ne izvajamo oziroma nimamo pravne države. Nimamo pravne države, po kateri enostavne vpije tudi slovensko gospodarstvo, tisto v zasebni lasti in tisto v državni lasti. In meni je zelo žal – zdaj bom začel kot udeleženec vojne za Slovenije – mi je zelo žal, da ima danes korupcija v Sloveniji domovinsko pravico, in to zelo veliko domovinsko pravico. Bom zelo vesel, če bomo lahko enkrat po parlamentarnih počitnicah v teh parlamentarnih klopeh dobili na mizo od gospoda Viranta – verjamem, da bo takrat še minister –, da bom lahko dobil rezultate delovanja tega zakona, ki ga danes sprejemamo in bo, kot izgleda, dobil podporo, zelo veliko podporo na četrtkovem glasovanju. Pomembno je, ali zakoni delujejo, ni toliko pomembno, ali so ta besedila zakonov, ki jih sprejemamo, tako dobra, pomembno je, kako se izvajajo. Tukaj imam tudi sam problem, ker dejansko tudi koalicija glede tega zakona ni usklajena in so različni signali, ki jih koalicija pošilja Sloveniji in tudi svetu. Predsednica Vlade v novoletnem intervjuju za Sobotno prilogo o javni objavi podatkov iz kreditnih map. Citiram: "Prepričana sem, da vse ne more biti javno. Zadnjič sem slišala gospoda iz slabe banke, ko je rekel, da lahko naredimo škodo državi, če objavimo, koliko si želimo dobiti za neko terjatev. In ne želim si, da bi na koncu preganjali nas, ker da smo nekaj prodali po taki ceni, čeprav bi lahko tudi po višji. Treba je biti pozoren, kaj je javno in kaj ni." Konec citata. Gospod Virant, minister, na nek način lahko rečem avtor tega zakona in zagovornik tega revolucionarnega zakona, nekoliko drugače: vse bo objavljeno, vse bo transparentno, vse bo na spletni strani, o tehnologiji objave se pravzaprav še nismo pogovarjali. Sem član preiskovalne parlamentarne komisije, ki raziskuje odgovorne osebe, nosilce javnih funkcij, ki so zakrivili bančno luknjo, v katero smo vrgli ogromne milijarde davkoplačevalskega denarja in danes nimamo garancije, da nova bančna luknja že ne nastaja! To sprašujem odgovorne v bankah in nihče mi ni dal garancije, da nova bančna luknja že ne nastaja. Prosili smo za podatke Banko Slovenije, komercialne banke v državni lasti, višje sodišče – in bili zavrnjeni! Ne dobite, ne morete dobiti nič v imenu bančne tajnosti. Seveda, hvala bogu, bančna tajnost je osnovni bančni postulat, na katerem bazira sploh bančno poslovanje. Postavljam si tudi vprašanje glede tako imenovanega Supervizorja 2. Nimamo dejansko natančne predstave, kako bo to delovalo, moram pozdraviti Supervizor, ki ga imamo na razpolago in nam postreže s finančnimi ali bolj točno s plačilnimi transakcijami vse od leta 2003 do danes. Zanima me, kako nazaj bomo lahko pogledali, na primer, s kom je podpisal, recimo Telekom, razne svetovalne pogodbe in sponzorske pogodbe in tako naprej. Ali bo morda Supervizor 2 deloval samo od datuma uveljavitve zakona naprej? Zame je premalo! Želim tudi za nazaj, vsaj deset let nazaj, potem bo to res neka prava rešitev, prispevek k večji transparentnosti in možnosti, da bomo nekoga klicali in ga sankcionirali zaradi neodgovornega opravljanja funkcije [[…]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa tudi vam. Naslednja ima besedo mag. Majda Potrata.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Sem v rahli zadregi zaradi tega, ker ne znam povezati tistega, kar je bilo slišati v stališčih poslanskih skupin, in potem v številnih razpravah. Iz stališč poslanskih skupin je bilo mogoče razbrati, da podpirajo zakon, o katerem danes govorimo, ko smo pa poslušali razpravo, se je pa obmetavalo tu čez z očitki, kako da skrivamo nekatere stari, kako da se nekateri bojimo, kako da ni pravne države, govorilo se je celo o podzemlju, mafijskem podzemlju, ki da vlada tej državi. Sploh ne vem, ali se nekateri, ki s takšno lahkoto obtožbe izrekajo, zavedajo, da iz tega prostora odmevajo naše izjave tudi v javnosti in da vsake takšne razprave imajo tudi določen učinek. Se spomnite, kako smo pred stresnimi testi zaznavali umike depozitov ali pa dvige denarja iz banke in podobne stvari? Tukaj se pogovarjamo, kot da živimo v neki gluhi lozi in da vse, kar se govori, ne gre v javnost. Naj samo za primer povem, radi se sklicujemo na severne sosede, ampak ena od bank severnih sosedov ima 19 milijard primanjkljaja ali veliko bančno luknjo, o kateri govorimo. Zaradi tistega je v severni sosedi govora tudi o tem, da bi se iz zasebnih sredstev pokrivala luknja, pa niso zasebne bančne institucije na to pristale. Na koncu, kot kaže, bodo morali dokapitalizirati banke – iz katerih sredstev? Iz javnih sredstev! Ali v tej sosedi zaznavate enako dostopnost in odprtost pri razkrivanju podatkov? Ne! Ta soseda je tudi nekatere druge postopke v okviru Evropske unije zaustavila, ker zahteva nerazkrivanje ali bančno dostopnost do podatkov. Živim pač v Mariboru, iz katerega, vam lahko povem, se bo marsikdo odločil, že zdaj imajo v severni sosedi naložen denar, zdaj bo marsikdo še raje tja odnašal denar. Se mi sploh zavedamo, da vse stvari, ki so tudi dobro mišljene, dobronamerne, nimajo samo ugodnih učinkov? Ali znamo vse predvideti? Mi danes razpravljamo o Zakonu o dostopu do informacij javnega značaja. Moja druga muka ob temu zakonu je ta, da je državnozborska Zakonodajno-pravna služba opozorila na tisto, o čemer je govorila kolegica Maša Kociper, obseg sprememb, ki jih ta novela prinaša. Dobro, vsaj redni postopek smo imeli. Ampak, poglejte, hkrati so bila tudi opozorila, da je v tem zakonu bila namera reševati nekatere stvari, ki pravzaprav sodijo v kateri drug zakon. To je moja muka, ker bi rada videla, da bi sprejemali zakone, ki bi bili sistemsko čisti. Zato ker smo v nekem drugem zakonu nekaj pozabili ali nismo v tistem zakonu rešili, ker se nam je pač mudilo ali pa ga je kdo drug predlagal, zdaj rešujemo nekatere stvari v tem zakonu. Ampak, zato ker imam nekatere težave s tem zakonom, sem že avtomatično sumljiva tudi zaradi tretjega razloga. Meni se zdi zelo normalno, da imamo v prehodnih določbah postavljena določila, ki kažejo na možnost izvedljivosti zakona. Mene ne zanima samo to, da nekaj sprejmemo, rečemo, da to mora začeti veljati takoj, potem se pa ugotovi, da je to neizvedljivo. Zelo lepo se sliši: takoj naj stopi v veljavo. Natančno sem pregledala, katere stvari so take in zakaj koga mučijo. Ja, zato ker so to zvezane tudi s vzpostavitvijo registrov in podobnimi rečmi, kar traja. Ne bi vas rada spominjala na to, kako je leta 2006 bil nek zakon sprejet, kako od takrat pa do danes nimamo dobrega registra vzpostavljenega oziroma natančnih podatkov, pa se potem jezimo in je baje zdaj sprejeti zakon kriv za to, da nimamo urejenih podatkov od leta 2006 naprej. Tako se meni zdi, pač, od poslank in poslancev primerno pričakovati, da neke stvari pač tehtamo – ne glede na to, ali smo v koaliciji ali opoziciji – s približno enakimi vatli in da ne kriminaliziramo takoj nekoga, če ima kak pomislek. Kaj si pa naj jaz zdaj mislim o tistih opozicijskih poslancih, ki kar naenkrat vidijo in znajo kaj dobrega o KPK reči? Pa še malo nazaj pa v neki situaciji bodo v KPK spet kaj slabega govorili. Ne bo prvič, da bom opozorila na to, da nimam niti malo slabe vesti zaradi tega; ker kaj si mislimo o nujnosti preglednosti poslovanja, raje potem govorimo o transparentnosti, zaradi tega, ker smo Socialni demokrati ves čas podpirali AUKN. In povedano je že bilo, da je AUKN bil tisti, ki je zahteval razkritje sponzorskih, donatorskih, svetovalnih pogodb. Pa po moje sponzorske niti niso tako zelo problematične zaradi tega, ker kdo bo pa dal kot sponzor denar, če se ne bo njegov logotip pojavil na dresu. Zakaj, mislite, je taka velika razlika med sponzorskimi in donatorskimi prispevki v športu ali v kulturi, da ne rečem v znanosti? Zaradi tega, ker na klavir pač ne obesimo vidnega napisa, da je to nek sponzor pomagal kupiti. Poslušala sem dolgoletnega direktorja Cankarjevega doma, ki je povedal, kako nove elite, v tem primeru mislim na gospodarske elite, niso več tako odprte za doniranje in sponzoriranje kulturnih prireditev in kulture. Pa smo pri javnem interesu, pa smo pri nacionalnem interesu in smo pri tistih rečeh, o katerih bi se morali spraševati malo večkrat in malo bolj natančno! Veste, ko sem znanost omenila, sem jo omenila zaradi ministrove navedbe, da je znanstveno dokazano in da obstajajo raziskave, kako je privatizirano in zasebno učinkovitejše od državnega. No, jaz nisem tako zelo prepričana, da to drži, zaradi tega ker so doktrine, tudi ekonomske doktrine, različne in ker bi bilo dobro opozoriti tudi na to, da je tudi tisto, kar odprodamo, pravzaprav javno; iz javnega prepuščamo v zasebno. Ampak to lahko storimo samo enkrat, zato je nemogoče misliti, da bi takšna privatizacija imela dolgotrajne učinke in da ne bi bilo treba razmišljati še o drugih možnostih. Ja, zagotovo nisem zagovornica privatizacije vse povprek in zdi se mi, da bi morali tu ravnati po logiki dobrega gospodarja, čakati na ugoden trenutek in odprodati tisto, kar je mogoče tudi pogrešati. Mislim pa, da je moja kolegica Ljubica Jelušič natanko povedala, za privatizacijo katerih firm je interes in za privatizacijo katerih ne. Se spomnim samo neke privatizacije, dve leti nazaj, morebiti manj ali kaj več, kjer je tisti, ki je odkupil podjetje, jamčil, da bo delo za zaposleno ostalo. Kaj je storil najprej? Odpustil 80 ali 120 delavcev. Tako, samo mimogrede, kako stvari tečejo, če smo že pri javnosti podatkov. O poslovni skrivnosti, ki jo nekateri tako očitajo, češ da s tem prikrivamo in skrivamo, je bilo v intervenciji državne sekretarke jasno povedano: seveda se je mogoče na poslovno skrivnost sklicevati, ampak obstajajo tudi postopki, kako je poslovni skrivnosti mogoče ugovarjati in kako so natanko izpeljani dvostopenjski postopki za to, kako je poslovna skrivnost tehtana s stališča javnega interesa in je lahko tudi umaknjena poslovna skrivnost. Ob tem se mi pa samo še ena stvar zastavlja. Informacijska pooblaščenka, KPK v odstopu oziroma senat KPK v odstopu in minister so imeli zelo odmeven nastop o tem zakonu, o dostopu do informacij javnega značaja. Tisto, kar se meni zdi bistveno, je, da v resnici znamo natanko definirati, kaj je javni interes. Bom samo ob enem primeru iz zadnjega časa povedala, kako je lahko to občutljiva stvar. Informacijska pooblaščenka je dosegla, da so rezultati mature javno dostopni, čeprav tam tudi Zakon o maturi govori o svojem – pustimo, da je bil zakon kršen in tako naprej, ker se ti podatki ne smejo uporabljati v druge namene. Domnevno zelo strokoven postopek je razvrstil šole po rezultatih NPZ in mature. Ta postopek, ki ga je izvedel zasebni visokošolski subjekt, je napravil natanko tisto, česar Zakon o maturi ne dovoljuje. In kako je to zdaj uporabljeno? Da se že razvrščajo šole po tem, kako so bile uspešne! Kakšne učinke bo to na posamezne srednje in osnovne šole imelo, bo pokazala prihodnost. Hočem povedati, da lahko tudi najboljše namere – lahko je javni interes tisto, na kar stavimo, ampak tudi javni interes ne more biti absoluten takrat, kadar se lahko ugotovi, da so učinki razkritja nekaterih podatkov uporabljeni na način, ki je zakonsko sporen. Prav zanima me, ali bo kdo za takšno ravnanje s podatki tudi odgovarjal. Tu gredo moji pomisleki v to smer, ali smo upoštevali pomisleke dovolj, ali smo bili dovolj preudarni, ko smo o stvareh razmišljali. Vem pa, da je vsak, ki kakšen dvom izreče, lahko v očeh javnosti že sumljiv. Ampak, jaz nosim krilo in se mi hlače ne tresejo in upam o tem v Državnem zboru tudi razpravljati. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Gospa Sonja Ramšak, imate besedo.
Hvala. Spoštovana podpredsednica, državna sekretarka, poslanke in poslanci! Meni je seveda žal, da je spoštovana poslanka Maša Kociper zapustila to dvorano, namreč glede na to, da sem reagirala na nekatere njene razprave. To je nekaj običajnega v razvitih parlamentarnih demokracijah, pri nas pa očitno nekateri želijo, da smo v tej dvorani popolnoma tiho in da je vsak komentar tudi negativen – gospa Potrata, jaz vas spoštujem in ste tudi zdaj komentirali. Z veseljem sprejemam vaše komentarje, ampak me to ne ovira pri moji razpravi zato, ker vem, kaj želim sporočiti javnosti. Pa bi se dotaknila nekaterih stvari, ki so bile v predhodnih razpravah izpostavljene. Predvsem moram reči, da glede na to, da sem v stališču jasno izrazila podporo Slovenske demokratske stranke temu zakonu oziroma da je Slovenska demokratska stranka ves čas, ko smo o predlagani noveli razpravljali tako pri javni predstavitvi kot tudi v drugem branju, da smo se zavzemali dejansko, da pride do noveliranja tega zakona, da spoštujemo določeno transparentnost in seveda boj proti korupciji, pa čeprav nam želijo nekateri očitati, da temu ni tako. Pa vendar, danes po teh razpravah, ko vidim, da niti koalicija znotraj ni usklajena – čeprav spoštujem to, da različnost mnenj ne vzeti negativno –,ampak to, da pa Poslanska skupina Pozitivna Slovenija, ki v svojih razpravah govori, da podpira boj proti korupciji, da so bile tudi ob podpisu koalicijske pogodbe izrečene visoke besede o tem, da ima prioriteto v delovanju te vlade in koalicije boj proti korupciji, na drugi strani pa Pozitivna Slovenija ne podpira predlaganih amandmajev opozicijskih strank in tudi Državljanske liste k temu, ko se zavzemamo, da ne da so razkriti samo slabi krediti, ki so preneseni na Družbo za upravljanje terjatev bank, ampak da so razkriti tudi slabi krediti, ki ostajajo v državnih bankah oziroma v tistih bankah, ki jih saniramo z davkoplačevalskim denarjem. To pa je v bistvu sprenevedanje in je – da ne rečem – tudi licemerno: govoriti o tem, da podpiraš boj proti korupciji, na drugi strani pa korupcijo dopuščaš. Zakaj niso vsi krediti, ki so okarakterizirani kot slabi krediti, preneseni na to družbo, na DUTB? Mene zanima, zakaj določeni krediti in kateri krediti katerih komitentov oziroma katerih podjetij niso bili preneseni? Pa bom rekla, pa bom dala konkreten primer. Pred kratkim smo v javnosti slišali, da je prišlo do zasega nepremičnin nekemu zasebniku, ker je dolgoval, seveda NKMB, visoke zneske in tudi Davčni upravi. To se je zgodilo samo dva dni prej, ko bi morale biti njegove terjatve prenesene na družbo za upravljanje s slabimi terjatvami. Kdo je to odločil? Na podlagi česa njegove terjatve niso bile prenesene na tako imenovano Družbo za upravljanje terjatev bank? Zakaj? Morda pa zato, ker je nekdo imel interes, da je to terjatev odkupil – lahko seveda namigujem, pa s tem ne želim nič slabega –, ker je imel nekdo interes, da to odkupi po nizki ceni. Zakaj? Zato ker ima mogoče politične povezave, ker ima mogoče kakšna druga ozadja, zato ker gre mogoče za nepotizem in tako naprej. Ampak ko govorimo o teh zadevah, veste, ljudje čutijo, kdo si dejansko prizadeva za boj proti korupciji. To se čuti iz razprav v tej dvorani. Če smo se odločili, da prenesemo slabe terjatve na Družbo za upravljanje terjatev bank in določene slabe terjatve ostanejo še vedno v bankah, ki se sanirajo z davkoplačevalskim denarjem, tudi z mojim, tudi z denarjem mojih otrok in mojih potomcev, želim vedeti, zakaj. Zakaj nastaja dolg in zakaj nimamo delovnih mest in zakaj ni zagona gospodarstva?! Kdo je okradel to državo? Jaz želim to vedeti! Ker jaz kot poslanka, ko grem v banko in želim kredit, moram predložiti takšna in takšna dokazila, takšna in takšna zavarovanja. Zakaj določeni krediti niso zavarovani na ustrezen način? Nihče me ne bo prepričal, da so banke – seveda, tiste, ki so v državni lasti, lahko podeljujejo tudi slabe kredite. Vemo, da je nekdo lahko samo telefon zavrtel, pa je dobil kredit, milijonski kredit. Poslanec ne more dobiti, če nima za zavarovanje, še poroka ali kar koli, zato ker imamo omejen mandat. Ja, kdo pa garantira, da ima neko podjetje neomejen mandat? Danes, ko smo priče, da se dnevno zgodita dva stečaja podjetij – kdo lahko garantira, da je danes neko podjetje, ki ga kujemo v zvezde, je izvozno naravnano, ima visoke dobičke, da jutri ne bo v postopku likvidacije oziroma stečaja? Če so ostali slabi krediti v bankah, ki niso preneseni, in takšno podjetje ne plačuje prispevkov in davkov državi oziroma ne izplačuje plač zaposlenim – takšno podjetje mora biti razkrito! Ravno tako njegovi slabi krediti, kdo mu je odobril kredite in tako naprej. In kdo je dovolil, recimo, nakup oziroma prodajo term Rimske Toplice za 8,5 milijona, ko vemo, da je država vložila v te Rimske terme 50 milijonov? Kdo je odločil in kdo je ta stečajni upravitelj, ki je dopustil takšno krajo družbenega premoženja oziroma državnega premoženja in premoženja vseh nas? Takšen stečajni upravitelj ne bi smel nikoli več opravljati takšne funkcije! Vse to so stvari, za katere smo se v Slovenski demokratski stranki vseskozi pri tem zakonu borili, da morajo biti vsi slabi krediti razkriti – seveda govorim o skupini D in E, da ne bo pomote. Mene nič ne zanima, kako poslujejo privatne banke, ki se ne sanirajo z državnim denarjem, za katere se država ne zadolžuje. Kaj bo naredila Hypo banka, ki ima center na Dunaju ali kjer koli drugje, je problem nekoga drugega, ne Slovenije. Ko pa rešujemo Probanko in Factor banko, takrat pa me zanima. Ti lastniki so si izplačali visoke dividende, dobili odpravnine in podobno, medtem ko na drugi strani ljudje nimajo niti za kruh niti za mleko. In tu je socialna država, ki jo zagovarjate, in tu se rešujejo problemi! Socialna država ni, da nekomu daješ socialno podporo, socialna država je tista, ki poskrbi za državljane, da imajo dostojno življenje. Mislim, da je šla razprava o tem zakonu vseskozi v pravo smer, da je treba zagotoviti transparentnost in javnost določenih podatkov. Tudi sama se strinjam, da vsi podatki ne morejo biti razkriti. Toda tisti, ki bistveno vplivajo na to, da se je danes Slovenija znašla v situaciji, v kateri je, pa morajo biti razkriti in morajo biti dostopni. Nedopustno je, da tožilstvo zahteva podatke od bank, pa jih ne more dobiti! Da sodišča zahtevajo podatke od bank, državnih bank, pa ne morejo teh podatkov dobiti! To je nedopustno! Seveda se strinjam tudi s tistimi, ki ste razpravljali v smislu, da so globe za tiste, ki podatkov ne bodo objavili oziroma vzpostavili ustreznih evidenc, in jih je treba kaznovati. Tu bi celo omenila, da se tudi jaz strinjam, da so morda globe na tem področju dejansko prenizke, ker če pogledamo, kako visoke globe imamo na drugih področjih – pri tem bi izpostavila tudi to, ko samo nek tednik oziroma novinar izpostavi, da je pa šlo morda pri nekaterih izjavah ali postopkih pooblaščenke za nedopustna ravnanja, dobi kazen 11 tisoč 600 evrov, na drugi strani pa tukaj govorimo o izredno nizkih globah. To so tiste stvari, kjer morda lahko še kasneje pride do popravkov, ker mislim, da je zdaj pač prepozno in da tudi ni vloženih ustreznih amandmajev, vendar pa upam, da se bo koalicija, dejansko tisti del koalicije, ki ne podpirate, da se razkrijejo slabi krediti, ki niso bili preneseni na slabo banko, dejansko tudi razkrijejo in da boste s tem dejansko tudi od besed prešli k dejanjem, da je treba preganjati korupcijo, nepotizem itn. Na tej točki bom zaključila. Tudi v Slovenski demokratski stranki smo že napovedali podporo, tudi če ne boste podprli našega amandmaja, bomo podprli amandma Državljanske liste k 8. členu, seveda pa se bomo na koncu odločali, ali dati podporo zakonu ali ne, glede na to, da očitno nekateri želite na vsak način zakriti, kdo in na kakšen način je dobil določene kredite, ki danes obremenjujejo Slovenijo, naše bančništvo, naš državni proračun, zaradi česar se mora država tudi zadolževati. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Sedaj sprašujem, če bi morda še predstavnica Vlade želela imeti v tem delu, pri zakonu v celoti, besedo.
Hvala. Glede na to, da so bile izpostavljene globe, sem dolžna eno pojasnilo. V osnovi je Zakon o dostopu do informaciji javnega značaja usmerjen v kaznovanje odgovornih oseb. To je pač pravilo zakona, ki ga v tokratni noveli nismo mogli spreminjati. Se strinjam, da z novo novelo oziroma s predvideno spremembo zakona, ki bo pač posledica te nove direktive, o kateri smo že danes govorili, bomo še enkrat prediskutirali oziroma naredili novo ureditev glede kaznovanja oziroma glede kazenskih določb. Ja, res, z okoli 500 do 800 evrov se odgovorna oseba kaznuje. Ta se lahko večkrat, če pač ne bo spoštovala vseh teh določb, ki so vezane na proaktivno objavo, recimo, glede donatorskih, svetovalnih in drugih pogodb. To se pa lahko kar sešteje, če se to zgodi večkrat, tako da vseeno ta znesek za fizično osebo kot tako, torej ali direktorje oziroma pač poslovodni organ, ni tako nizek. Vsekakor pa, kot rečeno, bomo te določbe v zvezi s sankcijami še enkrat proučili, ko bomo novelirali zakon na novo. Posebej bi poudarila še vprašanje oziroma bi odgovorila še na dve vprašanji. Supervizor bo veljal za naprej. Dejansko ga ne moremo vzpostavljati za nazaj. Tudi ta Supervizor, ki je že, Supervizor 1 je bil vzpostavljen za naprej in bi bilo res nesorazmerno, da bi za deset let nazaj podjetja vnašala podatke. Verjemite mi, da bi bilo pa res kršeno načelo sorazmernosti glede obremenitve podjetij. Vsekakor pa velja pravilo, da se ti podatki pridobijo na zahtevo, tako kot je pač pravilo Zakona o dostopu do informacij javnega značaja za javno upravo. Tako kot rečeno, za Supervizorja rabimo nekaj časa, da se zadeva vzpostavi, vendar, kot rečeno, velja za naprej. V Supervizor bodo vključena podjetja v 100% lasti: Telekom, Zavarovalnica Triglav, te ne bodo v Supervizorju. Za ta podjetja velja pravilo, da se bodo informacije pridobivale na zahtevo, razen tistih nekaj podatkov, ki so vezani na donatorske, sponzorske in svetovalne pogodbe, o katerih sem prej govorila. Pa še pri teh pogodbah bo mogoče, da bo lahko določena poslovna skrivnost v določenih primerih – predvsem govorim o svetovalnih. Posebej bi pa še to želela poudariti, ker je bilo prej ravno na moji desni posebej izpostavljeno, da je slabo, da je nekaj slabo, ko nekaj objavimo. Mislim, da je pa res na tem mestu posebej treba izpostaviti to: mi vzpostavljamo transparentnost. Določeni podatki bodo javno objavljeni, vsekakor pa to še ne pomeni, da so slabi. Nobene pogodbe ne prejudiciramo, da je slaba. Mi samo želimo, da so podatki transparentni, se pravi, želimo vedeti, komu nekdo daruje, komu nekdo sponzorira.Še vedno ocenjujem, da bodo to delali tudi v bodoče; vsekakor mogoče malce bolj premišljeno, mogoče bodo dodelili malo več subjektov na drugi strani, mogoče res ne bo več toliko sredstev, kolikor jih je bilo do sedaj, ampak zadeva se bo najbrž podelila ali dodelila po določenih kriterijih, ki jih bodo določili nadzorni odbori in bo sistem malce bolj transparenten. Nikakor pa ne pomeni, da je to slabo, da zato mi hočemo, da gre to na spletno stran, ker je to slabo. Tudi vsi slabi krediti niso, kot smo že večkrat rekli, posledica tega, ker je nekdo nekaj koruptivno zadaj deloval ali da je bilo neko kaznivo dejanje narejeno, ker je pač ta kredit postal slab. So slabi; so, iz več razlogov. Ampak mi želimo samo, da so transparentni, to pa ne pomeni, da so slabi. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. S tem zaključujem razpravo o predlogu zakona v celoti. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 3. 3. 2014, in sicer v razpravo dajem 2. člen in amandma poslanskih skupin Pozitivne Slovenije, Socialnih demokratov, Državljanske liste in DeSUS. Ali želi kdo razpravljati? Ne vidim želje po razpravi. V razpravo dajem 3. člen in amandma poslanskih skupin Pozitivne Slovenije, Socialnih demokratov, Državljanske liste in DeSUS. Ali želi tukaj kdo razpravljati? Ne vidim želje po razpravi. Prehajamo k 8. členu. Ker je amandma Poslanske skupine Državljanske liste k 8. členu pod številko 2 povezan z amandmaji istega predlagatelja k 12., 21. in 26. členu, bomo o vseh amandmajih k tem členom razpravljali skupaj. V razpravo torej dajem 8., 12., 21. in 26. člen in amandma poslanskih skupin Slovenske demokratske stranke, Slovenske ljudske stranke in Nove Slovenije, amandmaje Poslanske skupine Državljanske liste ter amandmaje poslanskih skupin Pozitivne Slovenije, Socialnih demokratov, Državljanske liste in DeSUS. Zdaj sprašujem, če želi kdo razpravljati. Odprla bom možnost za prijavo. Prosim za prijavo. Prijavljene imamo tri razpravljavce. Prvi se je prijavil gospod Marko Pavlišič.
Hvala za besedo. Bistvo amandmaja, ki ga predlaga Državljanska lista, je, da se širi vpogled v slabe kreditne mape s tistih map, ki bodo prenesene na slabo banko, tudi na tiste slabe kredite, ki iz takšnih in drugačnih razlogov niso preneseni na tako imenovano slabo banko, se pravi Družbo za upravljanje terjatev bank. Zdaj po informacijah iz medijev je takšnih kreditov še kar veliko, gre za 20 do 25 % kreditov v naši največji banki. Se pravi, govorimo o več milijardah, še vedno o več milijardah slabih kreditov v teh bankah, ki ostajajo. Prav je, da izvemo tudi, za kaj gre tukaj, ker državljani ne bomo krili stroškov samo tistih, ki se prenašajo na slabo banko, vendar tudi tistih, ki bodo ostali na tej banki, bodisi posredno bodisi neposredno. V javnosti so se tudi pojavile insinuacije, da se določene podatke želi prikriti na način, da se ne bodo prenesli na slabo banko. Ta amandma to rešuje. Morebitno prikrivanje, s tem da se nečesa ne prenese na slabo banko, ne bo mogoče, če bo sprejet ta amandma, ki ga predlaga Poslanska skupina Državljanske liste, saj bo zavezal k razkritju podatkov tudi banke same. Ni naključje, da naš amandma, amandma Državljanske liste tukaj na nek način združuje amandma koalicije k temu členu in amandma opozicije k temu členu. Državljanska lista je sredinska stranka in mi se ves čas trudimo združevati, kar je dobrega v Sloveniji. Poudariti želim posebej, da podatki tistih, ki svoje obveznosti izpolnjujejo korektno, pa najsi bodo to varčevalci ali kreditojemalci, fizične ali pravne osebe, da ostaja bančna skrivnost. In prav je tako. Depoziti niso podvrženi temu zakonu. Tako kot je bilo tukaj namignjeno, da bodo zaradi tega zakona šli depoziti iz Slovenije v Avstrijo in bo imelo to ne vem kakšne posledice – temu ni tako. Ta zakon depozite pušča čisto na miru in pušča na miru tudi vse kredite, od katerih tisti, ki so jih najeli, svoje obveznosti izpolnjujejo tako, kot so se zavezali, ko so te kredite jemali. Mi se moramo zavedati bremena, ki smo ga s sanacijo bank naložili našim davkoplačevalcem. To terja odgovore. V Državljanski listi menimo, da si državljani te odgovore zaslužijo in ta amandma jim bo te odgovore omogočil. Kot sem že dejal v eni prejšnjih razprav, sneg zapade zato, da zveri pustijo sledi. Tukaj govorimo o zvereh, ki plenijo naše skupno premoženje. Sledi bodo te zveri pustile tako v parlamentu, ko bomo glasovali o tem zakonu, kot tudi kasneje v podjetjih in bankah v državni lasti, kjer se bo skozi podatke, ki jih bo ta zakon razkril, pokazalo, kdo je to in kaj je počel. Razkritje teh zveri, ki plenijo državno premoženje, je temeljno poslanstvo Državljanske liste. V tej točki, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, državljanke in državljani, v tej točki boja zoper korupcijo se v Državljanski listi ne pogajamo.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Jožef Jerovšek.
Hvala lepa. Vsebinsko bi to, kar je tako v našem amandmaju poslanskih skupin Slovenske demokratske stranke, Slovenske ljudske stranke in Nove Slovenije, kakor tudi to, kar je v amandmaju Državljanske liste, lahko imeli že pod streho v prejšnji obravnavi zakona. Takšen amandma je bil na mizi, vendar ga je koalicija oziroma takrat predsedujoči tudi na flagranten način izločil s flagrantno kršitvijo poslovnika, češ da se izključuje. In seveda ste izglasovali drugačen amandma, ki je to vsebino že takrat izključil. Že takrat mi je bilo jasno, da obstaja ozadje, ki bo naredilo vse, da to, kar je ostalo na državnih bankah in ni bilo preneseno v slabo banko – in teh kreditov je, kot je dejal predhodnik, gospod Pavlišič, za več milijard –, da je to relativno varno skrito oziroma je interes, da se varno skrije. Seveda, če bosta zavrnjena oba amandmaja – mi bomo podprli oba –, potem sporočate slovenskim državljanom, da je ta zakon sicer hvale vreden trud, ampak je pesek v oči, kajti skrilo se bo vse, zaščitilo se bo tiste, ki so oropali banke, ki kot kontrolorji niso naredili vsega svojega. Slutnja je zelo huda, gospe in gospodje. Slutnja se je še povečala, potem ko sem poslušal Mašo Kociper v pisarni, ko je nastopala tukaj. Če prevedemo njen nastop ali zapišemo vse tisto, kar je med vrsticami povedala, potem je Pozitivna Slovenija že spremenila stališča. Vse bo naredila, da bodo tisti, ki zborujejo sedaj in govorijo o grozljivih posledicah za poslovne tajne in ne vem kaj vse, da bodo tisti za večno zaščiteni. Ropi se bodo nadaljevali, ščitenje zveri in zločina v bankah se bo nadaljevalo in bo enako, kot je na nekem drugem področju, kjer, recimo, zločini Udbe za vas niso problem. Za druge pa so! Ravno zaradi tega je država v takšno situacijo prišla, ko se je vsakršen zločin ščitil. Kot je že pred leti dr. Vehovar rekel, da to, kar se je zgodilo v naših bankah, je zločin, noče se pa določiti zločinca. Mi ne moremo brez tega, da bomo poiskali storilce, da državljani, ki smo jim naprtili sanacijo bank že tretjič ali četrtič, ne bodo smeli vedeti, kdo je to povzročil. Kakor ne smejo vedeti, kje je minister Čufer nabral nove kredite in plačal ogromne provizije spet v Ameriki in ne vem kje, ki so jih seveda znani ljudje v Sloveniji dobili za posredovanja. Poglejte, na takšen način te države ni mogoče rešiti. Želel bi, da bi eden od kolegov, ki so se zdaj začeli vračati, iz Poslanske skupine Pozitivne Slovenije, odkrito, iz duše povedal, ti, ki sedijo tukaj, za katere verjamem, da so pošteni, kaj so jim naročili. Kaj so jim naročili, kako zminirati vse to; kako ljudi peljati žejne čez vodo. Zanašati se na to, da se je lopovščina v tej državi še stalno splačala, je, kolegice in kolegi, po mojem neetično in tudi večno ne bo šlo, kajti Slovenci bodo znoreli. Bodo upravičeno znoreli in bodo koga "stresli iz gat" – če povem po domače. Gospe in gospodje, meni je celo malce zoprno, da imamo danes samo na tem zasedanju samo v četrtek glasovanje. Doslej še nikoli ni bilo, da bi bila seja čisto na koncu samo pokrita z glasovanjem. Tukaj so si nekateri vzeli dovolj časa, da bo zvijanje rok lahko uspešno in da bodo skozi svoje pisune v nekaterih medijih spravili skozi, da se je zgodila neka strašna stvar za uspešnost naših bank, ki so tako silno uspešne, in naša podjetja, ki so bila v takšnem obdobju, ko so lahko vse skrili, tako silno uspešna, da se je nabralo za enajst milijard raznoraznih kreditov. Pa so bila tako silno uspešna! In ti menedžerji kar naprej zagotavljajo, da najboljše delajo. Na preiskovalni komisiji o bankah, kolikor uspem slediti, eden – pa mislim, da eni nadzorniki niso krivi, da so takšni, kot je bil Brulc v Hitu, ko ni vedel nič, kot je sam priznal, ko mu niso povedali nič. Ampak nočejo povedati! In kar naprej govorijo, kako se je dobro vodilo slovenske banke [[…]]Potem pa denar nazaj, če je bilo vse v redu! Potem pa denar nazaj, pa da ne bomo sanirali. In ne prebijemo nikjer! Žalostno. In gospe in gospodje, na naš račun, na vaš račun gre to. Tri četrt vas zaradi tega ne bo izvoljenih, če boste tako glasovali, na naslednjih volitvah, pa če ne boste tukaj odkriti. Ker ljudje bodo znoreli in morajo znoreti. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Gospa Sonja Ramšak ima besedo.
Hvala za besedo. V Slovenski demokratski stranki smo skupaj z obema opozicijskima strankama, Slovensko ljudsko stranko in Novo Slovenijo, vložili amandma, ki smo ga napovedali že tudi ob drugi obravnavi predlagane novele Zakona o dostopu do informacij javnega značaja. Namreč, nedopustno se nam zdi, da slabi krediti, ki niso preneseni na družbo za upravljanja slabih terjatev, naj bi bili razkriti. S tem amandmajem in z amandmajem Državljanske liste boste dejansko podprli, da se ti slabi krediti razkrijejo, tudi tisti, ki niso bili preneseni na Družbo za upravljanje terjatev bank. Če samo za tiste, ki nas pred ekrani spremljajo, povem, da s tem našim amandmajem želimo, da se v novem 6.a členu doda nov sedmi odstavek, ki se glasi: Prosto dostopne informacije javnega značaja postanejo tudi informacije poslovnih subjektov iz 1.a člena tega zakona, ki so neposredno povezane s krediti, ki so po mednarodnih bančnih standardih razvrščeni v bonitetni skupini D in E, plačevanje obveznosti z zamudo nad 90 dni, in niso bili preneseni na Družbo za upravljanje terjatev bank. Tukaj ne gre za razkrivanje poslovnih skrivnosti bank kar tako, ampak gre dobesedno za razkrivanje tistih podatkov, ki izhajajo iz že sprejetih dopolnitev zakona, da ima slovenska javnost in tudi vsi ostali pravico zvedeti, kdo, na kakšen način in pod kakšnimi pogoji in na kakšen način so bili zavarovani tisti krediti, ki danes predstavljajo tveganje za banke, ki jih rešujemo z davkoplačevalskim denarjem. Še enkrat bi apelirala predvsem na Pozitivno Slovenijo, da prisluhnete, če že ne boste podprli amandmaja opozicijskih poslanskih skupin, da podprete amandma Državljanske liste in s tem dejansko pokažete, da niste stranka kapitala in korupcije, ampak da ste dejansko Pozitivna Slovenija, ki dela v dobro državljank in državljanov. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Ali obstaja še želja po razpravi? Bom odprla še en krog. Prosim za prijavo. Prijavljeno imamo še eno razpravljavko. Gospa Kristina Valenčič, imate besedo.
Hvala lepa. Žal mi je, ampak vseeno se mi zdi, da je bilo danes povedanih toliko različnih dvomov, da je prav, da še enkrat razjasnimo tisto, kar želimo v Državljanski listi s tem amandmajem doseči. Gre samo za to, da želimo, da se za tiste slabe kredite, ki so že zdaj opredeljeni kot slabi krediti in klasificirani v bonitetnih razredih D in E. Se pravi, v najnižjih bonitetnih razredih, ki pa so ostali na bankah, torej niso bili preneseni na slabo banko, samo za te kredite želimo, da se tudi javnosti odprejo. Prej je bilo od kolega Brulca veliko rečeno, da v Slovenijo posplošujemo. Res smo nagnjeni k posploševanju, zato res delam vse v tej smeri. Tudi Državljanska lista je cel čas v koalicijskem usklajevanju zagovarjala tovrstno objavo teh kreditov, zato ker želimo priti do imen in priimkov, ker ne želimo, da se posplošuje, in zato ker smo prepričani, da vsi slabi krediti niso tajkunksi krediti; ampak to bomo razrešili takrat, ko bomo dobili konkretne podatke. Veliko je bilo govora o tem, kaj bomo povzročili s to dostopnostjo bankam ali gospodarskim subjektom, ki bodo na ta način seveda nekje objavljeni in javnosti dostopni. Že v svojem stališču sem povedala, da se zavzemamo za zdravo poslovno okolje, in mislim, da tisti, ki želi zdravo poslovati, s tem nima problemov. To so tudi sami povedali! Ne vem, Zavarovalnica Triglav, včeraj sem brala v Delu, je jasno povedala, da ne nasprotuje temu, da pa opozarja na te pomisleke. In kot rečeno, mi smo tehtali, nismo spregledali opozorila gospodarstva ali bančnikov. In še enkrat. Ko govorimo o teh kreditih – v bančnem žargonu so ti krediti mrtvaki. Zelo majhna – seveda je verjetnost, obstaja verjetnost, da bo nekoč nek kredit, ki je sicer zdaj ocenjen v bonitetnem razredu D ali E, postal tudi C ali še višji, ampak tudi za te kredite smo davkoplačevalci že dali svoj denar. Tudi ti so v tej skupni masi, ki je šla. Zato je prav in resnično sem prepričana, da moramo tukaj vztrajati pri tem amandmaju, da se razširi dostopnost tudi do teh kreditov. Kot rečeno, ker potem puščamo nek dvom, da nismo razčistili, da nismo javnosti dali na razpolago vseh tistih podatkov, o katerih smo cel čas govorili; in to, seveda, ni dobro. Gospod Jerovšek je prej govoril, da smo si kupili čas, da nam stiskajo in zvijajo roke. Meni nihče ne zvija rok, jaz danes cel dan tu mirno sedim in nimam nobenih težav. Pa tudi v koaliciji, čeprav se včasih razlikujemo v svojem razmišljanju, nihče nikomur ne stiska rok, tako da brez skrbi, ta amandma bo šel svojo pot.
Hvala lepa. Mislim, da sem videla še gospoda Zanoškarja. Izvolite, gospod Matjaž Zanoškar, imate besedo.
Hvala za besedo, predsedujoča. No, o tem amandmaju smo v Pozitivni Sloveniji že povedali svoje. In ponovno trdim: novela je dobra, vendar zadeva, na katero se nanaša amandma, pa vzbuja določeno razmišljanje in nek dvom, ali bomo prišli do tistega želenega cilja, ki ga želimo doseči. Krediti, ki niso bili preneseni na slabo banko in spadajo v skupini D in E, so krediti, ki še vedno imajo neko dinamiko, še vedno se vračajo. Dobro, tu gre za 90-dnevni rok, v katerem nekatera podjetja oziroma kreditojemalci niso likvidni, nimajo sredstev za vračanje, vendar smo jih opredelili, da so še tisti krediti, ki lahko ostanejo na banki in se še vedno ta dinamika uveljavlja. Z razkritjem teh kreditov, še enkrat, Pozitivna Slovenija ni proti ničemer, vse se mora razkriti, ampak če razkrijemo take kredite, ki so v skupinah D in E, potem lahko povzročimo tem velike poslovne težave. Potem se lahko zgodi, da ti kreditojemalci, ki zdaj dosegajo neko dinamiko, ne bodo več uspešni in ne bodo mogli več teh kreditov plačevati. Tu smo pa naredili zopet škodo. Če smo dokapitalizirali banke v tem smislu, da se to sanira, potem bomo dosegli nasproten učinek. V Pozitivni Sloveniji menimo, da je treba o tem zelo pedantno razmisliti in se o tem odločiti, da ne bi z neko hitro potezo naredili škode; škodo samim sebi – škodo državi, škodo bankam, škodo celotnemu programu sanacije bank. Zato še enkrat, potreben je poglobljen razmislek o tem, ali se to da pod celoten sklop informacij javnega značaja ali ne. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Gospod Marko Pavlišič se je še javil k besedi.
Hvala za besedo. Večkrat je bilo že omenjeno, da s tem, ko bomo te slabe kredite razkrili javnosti, kriminaliziramo tiste, ki so vzeli te kredite. Temu sploh ni tako. Vsi vemo, da je jemanje kreditov sestavni del nekega normalnega poslovanja. Če je kakšen od teh kreditov kriminalen, se bo to videlo iz tega, ko se bo pogledalo vsebino, potem pa lahko govorimo o tem, ali je bil kriminal zadaj ali ni bil. Verjamem, da če kredit, ki ga je nekdo vzel dobronamerno, z namenom, da ga odplačuje, da širi svoj posel, in se je zaradi razmer na trgu, kot je bilo danes že omenjeno, izkazalo, da ni mogel tega poplačati, da je prišel med slabe kredite, da bo znal to tudi zelo dobro pojasniti, tako sebi, v prvi vrsti svojim delavcem, lastnikom podjetij in celotni družbi in ne bo s tem niti pod razno kriminaliziran. Tu moramo res ločiti, s tem ko rečemo, da je nek kredit slab, še nismo rekli, da je pa zdaj to kriminal. Absolutno ne, in iz naših ust kar koli takega nikoli ni bilo izgovorjenega. Tu gre na nek način za manipulacijo, ko se želi predstaviti, da pa zdaj želimo kriminalizirati vse lastnike slabih kreditov. Daleč od tega! Gospod Zanoškar, toplo pozdravljam to vašo idejo, da boste o tem še dodatno razmislili, in verjamem, da boste po tem poglobljenem razmisleku tudi naš amandma podprli. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Še vidim željo po razpravi. Gospod Lisec, izvolite.
Hvala. Naj samo ponovim, da bom podprl amandma opozicijskih strank SDS, Nove Slovenije in Slovenske ljudske stranke. Ker pa verjamem, da ni nekega resnega namena, kljub dobronamernemu opozorilu ministra, da je amandma sprejemljiv, bomo podprli amandma kolegov iz Državljanske liste in dali temu zakonu malo boljšo konotacijo. Oglasil sem se predvsem zaradi razprave gospoda Zanoškarja, ki povzema razpravo Pozitivne Slovenije, ne samo pri tem zakonu, ampak tudi pri marsikaterem drugem zakonu, ki pa gre nekako v tej smeri: bi – pa ne bi, bomo – pa ne bomo. Skratka, govori se lahko eno, kaj se pa dela, je pa popolnoma drugo vprašanje. Predvsem pa opažam na ključnem momentu te vlade, ki pa je neka tema zavlačevanja, to pa je privatizacija in slaba banka. Ko beseda v Državnem zboru nanese na ti dve ključni točki za reševanje slovenskega gospodarstva, se ogromno govori, kaj bi bilo potrebno, kako bomo, ampak na koncu se velikokrat pri glasovanju zgodi tisto: ne bomo. Sam obžalujem takšno delovanje in ravnanje poslancev, predvsem Poslanske skupine Pozitivna Slovenija, jih pa nekako razumem. Rinejo v evropski liberalni prostor, sami na domačem prizorišču pa ostajajo ujetniki nacionalnega interesa. Ta dvomljivost se kaže tudi pri njihovem tako govorjenju kot njihovemu delovanju. Če želite biti vsaj malo liberalni, če že ne boste podprli amandmaja opozicije, ker vem, da vam gre to težko od rok, podprite amandma koalicijskih kolegov iz vrst Državljanske liste, kjer pa je v zadnjem času ozirom tam pa tam še opaziti delček tega liberalnega duha v naši Sloveniji. Sam bom amandma SDS, Nove Slovenije in SLS kakor tudi amandma Državljanske liste podprl. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Gospod Zanoškar, želite repliko? Izvolite.
Hvala. Kolega Lisec, ne gre za to, ali bomo ali ne bomo. Vendar mi razpolagamo tudi s tem strokovnim mnenjem, mnenjem Banke Slovenije, ki opozarja, da je lahko takšen amandma oziroma takšna vsebina tudi škodljiva na drugi strani; in to je naš razmislek. Nismo za to, da skočimo pa rečemo: "Hop, zdaj smo pa, kjer smo. Pa če je napaka, je pač napaka …" Ta napaka se lahko silno obrestuje, v negativnem smislu, pri celotni stvari. Pri celotnem prizadevanju za sanacijo bančnega sistema lahko dosežemo absolutno zelo negativen učinek. Zato smo v Pozitivni Sloveniji, da še enkrat razmislimo, predvsem pa, da poslušamo stroko. Predvsem, da poslušamo tudi mnenje Banke Slovenije o tem, kar govori, in potem se odločimo za stvar, ki bo dobra; ne pa, da se odločimo za nekaj, za kar nam bo žal – sicer opozicija takrat verjetno ne bo prevzemala odgovornosti, če stvar ne bo šla tako, kot smo si zamislili. Odgovornost bo prevzela koalicija. Ne želimo, tako na vrat na nos, nekam iti, če ne vemo, kakšne bodo posledice; oziroma vsaj, dokler ne vemo, kakšne so posledice, ne moremo biti za to. Hvala.
Hvala lepa. Replika na repliko ni mogoča, žal. Če pa želi še kdo razpravljati, pa bi [[…]] Gospa Kristina Valenčič najprej. Izvolite, gospa Kristina Valenčič.
Samo na kratko, ker so bili omenjeni prej plačilni roki. Še enkrat, prej sem govorila, kaj so krediti D in E. Pa bom prebrala samo osnovne, tiste pod D skupino, "… plačujejo obveznosti z zamudo od 90 do 180 dni, občasno zamudo do 360 dni, ki so nesolventni, za katere je bil pri pristojnem sodišču vložen predlog za začetek postopka prisilne poravnave …". To so, recimo, osnovne kategorije kreditov pod bonitetno skupino D. Pod E pa vse to, poleg tega imajo še "sporno pravno podlago" in "se plačuje z zamudo nad 360 dni". Se pravi, ne govorimo o 90 dnevih, govorimo o 180 dnevih do 360 dnevih. Torej, tako sem rekla, gre dejansko za mrtve kredite. In še enkrat: zavedam se [[…]]Poglejte, tudi iz stare hiše lahko narediš čisto lepo vilo. Zakaj ne? Ampak, ko jo kupuješ, veš, kaj kupuješ. Tudi tukaj, če so slabi krediti, potem se bo seveda ustrezno odrazilo tudi v evidencah AJPES in bo tam ustrezna bonitetna ocena za ta subjekt. Torej ni nobene bojazni, če bomo še na tej strani te slabe kredite tudi poimenovali, če temu tako rečemo.
Hvala lepa. Gospod Lisec, imate razpravo.
Morda bo en del tudi kot del replike. Mislim, da vsak od nas poslancev prevzema odgovornost za svoje delovanje, pa ne glede na to, ali smo sedaj v koaliciji, opoziciji ali pa če se lahko zadeve kakor koli obrnejo. Če imate problem z obrazložitvijo kolegov iz Državljanske liste, za katere moram reči, da so se res potrudili in obrazložili amandma, bom rekel, ne samo tako, kot se šika, bodite, vzemite si petnajst sekund časa in si preberite obrazložitev predloga amandmaja SDS, Nove Slovenije in Slovenske ljudske stranke, ki pa je čisto preprost in popolnoma razumljiv in ne boste potrebovali dolgo časa, da boste v določenih strankah koalicije razmišljali, ampak se boste lahko tudi zelo lahkotno odločili za podporo teh amandmajev. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Gospod Grill, imate besedo.
Hvala lepa. K besedi sem se javil predvsem na izvajanje gospoda Zanoškarja, ki se sklicuje, kot dilema, za podporo temu amandmaju glede na stroko – Banka Slovenije. Kaj pa je Banka Slovenije? Je to neka institucija, ki ima še vedno lahko tako zaupanje, kakršno ji nalaga zakonodaja? Velika odgovornost Banke Slovenije je, da imamo bančni sistem takšen, kakršen je, pa je bila tudi stroka tista, ki je izvajala nadzore v bančnih sistemih in tudi izvajala sankcije, ki jih pa ni bilo. Tako se sedaj sklicevati na Banko Slovenije, za katero verjamem, da verjetno tudi marsikateremu njihovemu uslužbencu, ki je odgovoren za zadeve za nazaj, ne diši ali pa ima mogoče tu težave, da se bo mogoče skozi takšno zakonodajo marsikakšna zadeva tudi razkrila. Poglejte, bodimo tukaj res konstruktivni. Dajmo to, kar ljudje pričakujejo, odprimo te informacije in ta amandma, amandma Slovenske demokratske stranke kot tudi Državljanske liste, je prava rešitev za to. Kar se tiče pa odgovornosti, gospod Zanoškar – kdo je prevzel odgovornost za nepremičninski zakon? Bilo je s strani koalicijskih poslancev tudi posipanja s pepelom, kjer so sami povedali, da so bili zavedeni z informacijami, da so pač pritisnili tipko, tako kot je, ampak o odgovornosti ni ne duha ne sluha. Zato ne govoriti, da prevzemate v koaliciji kakršno koli odgovornost. Nobeden jo do sedaj za takšne slabe rešitve, žal, ni sprejel. Dajmo tu res pokazati, koliko smo konstruktivni in tudi odgovorni, da se ta zakon sprejme v takšni obliki, ki bo prinesel pričakovane cilje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Bi želel še kdo razpravljati? Gospod Zanoškar, imate repliko. Razpravo?
Moram replicirati na to. Davek na nepremičnine je odgovornost Vlade. Kot smo slišali tudi na poslanskih vprašanjih, je predsednica Vlade povedala, da se bodo te napake popravile in da bo zakon tak, kot mora biti. ZUJF – kdo je pa odgovarjal za ZUJF? Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Bi želeli še razpravljati? Več razpravljalcev je. Vidim gospoda Vizjaka. Izvolite, gospod Vizjak.
Spoštovani! Smo pri pomembnem amandmaju pri tem zakonu. Namreč, mislim, da ni treba predolgo razpravljati, ali imajo slovenski davkoplačevalci oziroma slovenska javnost pravico do informacij za slabe kredite oziroma za tiste kredite, ki jih bodo morali s svojimi žulji, z delom tega, kar ustvarjajo, poravnavati. Strinjam se, da vsi slabi krediti niso kriminal. Namreč, v času gospodarske krize je marsikateri gospodarski subjekt tudi zaradi neplačilne discipline svojih poslovnih partnerjev pristal v situaciji, ko ne more vračati posojil in ko je zabredel v težave, ki so še kaj večje kot samo to, da se bo njegov slab kredit objavil oziroma da bo informacija javnega značaja. Menim, da je ključno in odgovorno do slovenskih davkoplačevalcev in ne nazadnje tudi preventivno v prihodnje, da se vse tisto, kar bodo davkoplačevalci morali poravnavati, ne skriva več za neko bančno tajnostjo. Strinjam se, da morajo biti bančni posli, ko imamo neko korektno sodelovanje med posojilodajalci in posojilojemalcem, zaupne narave in da so pač ti posli bančna tajnost. Ko pa vstopijo davkoplačevalci, ko pa vstopi neka državna pomoč, kajti gre za shemo državne pomoči, dovoljene državne pomoči, se mi zdi pa, da to preseže to zaupnost in da je le prav, da tisti, ki plačujejo, tudi vedo, kaj plačujejo in komu plačujejo. Razumem pomislek Banke Slovenije, vendar morajo tudi oni razumeti naš pomislek, da so v očeh dela politike – mislim, da pretežnega dela politike – precej izgubili na svoji verodostojnosti, svoji kredibilnosti in svoji strokovnosti in da tisto, kar povedo, še posebej, ko ščitijo nekatere zaprte kroge, da je bistveno manj verodostojno, kot bi bilo, če se tudi njihova odgovornost ne bi izkazala s celo kopico slabih posojil in posledično državnimi pomočmi in davkoplačevalskimi obremenitvami. To, da je guverner Banke Slovenije, gospod Kranjc, še pred kakšnim letom dni zatrjeval, da je v slovenskem bančnem prostoru vse v redu – to so njegove javne izjave –, danes pa moramo nekaj milijard evrov davkoplačevalskega denarja nameniti za sanacijo slovenskega bančnega sistema, priča, da ta človek oziroma da Banka Slovenije tudi kot institucija, ki jo je takrat predstavljal, ali je zavestno zavajala in v nekem cilju pomirjanja javnosti lagala ali pa je nestrokovna. Samo ti dve stvari sta, obe sta pa slabi za njih in za njihovo kredibilnost. Spoštovani, mislim, da je treba še enkrat opozoriti na zavedanje, ki se je tukaj sprožilo, da smo tisti, ki sprejemamo odločitve, odgovorni za te odločitve. Če so bankirji, ki so jih podpisovali, in tisti, ki so posojila jemali, morali na nek način prevzemati neko odgovornost, potem moramo tudi mi prevzemati odgovornost za svoje glasove in odgovornost je približno premosorazmerna poziciji, v kateri smo. Tisti, ki imate večino in sprejemate predpise, morate tudi biti odgovorni za ta svoj glas, ki je omogočal sprejetje predpisov, tudi tega, ki je pred nami, in tudi takšnega amandmaja, ki je danes na mizi. In tisti, ki tudi glasujemo in glasujemo proti, pa smo pač v manjšini, in je odločitev sprejeta kljub našemu nasprotovanju, seveda nismo odgovorni za sprejetje tega predpisa, ker smo pač opozorili na pomanjkljivosti in glasovali proti. Zato je naša odgovornost glede na to, kako smo ravnali in v kakšni poziciji smo. Kot ste, gospod Zanoškar, opozorili glede na nepremičninski davek in da je z njim vse v redu – ja, potem ne vem, na katerem svetu živite. Verjamem, da ste med ljudmi, da zaznavate probleme, ki jih ljudje imajo, in da zaznavate nove in nove krivice, ki se zdaj dogajajo s temi pavšalnimi rešitvami. Poglejte, kakšna krivica se bo [[…]]Sploh ne razumem tudi tega reševanja problema nerezidenčnih stanovanj, nepremičnin ali rezidenčnih. Torej tisti, ki ima počitniško hišo, bo manj obdavčen kot pa tisti, ki ima kmetijski objekt ali pa zidanico.
Gospod Vizjak, naj vas opozorim, da smo pri 8. členu.
Ja, ja, saj sem, spoštovana podpredsednica, veliko razpravljal, navezujem se pa na prejšnje razprave, ki so tudi zašle v to smer. Mislim, da če niste prejšnje opozorili, tudi mene pustite pri miru, glede na to, da imam še nekaj časa. Ali pa bodite načelni do vseh.
Opozarjam, kadar je potrebno.
Ja, fino, ampak samo mene. Spoštovani gospod Zanoškar je omenil ZUJF. Pa ste ga opozorili? Kaj pa ima ZUJF s tem? Ste, gospod Zanoškar, omenili ZUJF ali ne? Zakon o uravnoteženju javnih financ. In če bi bilo kaj s tem ZUJF narobe – spoštovana gospa Barbara Žgajner Tavš, ki ste suflirali to gospodu Zanoškarju, naj omeni –, bi ga verjetno vi že razveljavili, ne pa, da ste mu hvalnico peli v programu stabilnosti in reformnem programu, ki ga je sprejela vaša vlada in s katerim se je seznanil Državni zbor. In je pravzaprav edini resni zakon, ki je kaj v tej državi naredil na odhodkovni strani, ker vemo vsi, da malo preveč trošimo in to čivkajo že pravzaprav vsi ptički. Torej, spoštovani, za sprejete odločitve v tem parlamentu je odgovorna koalicija oziroma tisti, ki to potrdite, ne pa tisti, ki temu nasprotujemo in argumentirano razlagamo, zakaj temu nasprotujemo. Torej tudi za takšno odločitev, ker če bo bodisi opozicijski amandma bodisi amandma Državljanske liste zavrnjen in bodo ti podatki še vedno nedostopni javnosti, boste vi sprejemali odgovornost, ne pa mi, ki ta amandma predlagamo.
Sprašujem, če bi še kdo želel razpravljati? Bom odprla možnost za repliko. Niste razpravljali, gospa Barbara Žgajner Tavš. K razpravi se je prijavila gospa Maša Kociper.
Saj bom kratka, ampak me je spodbudil gospod Vizjak. Gospod Vizjak, kje je pa vaša odgovornost? Mi zdaj sprejemamo en zakon, ki rešuje – in vsi ste zelo navdušeni – probleme, ki so se nakopičili v zadnjih letih in ki jih ne bi bilo, ne bi bilo slabih terjatev, ne bi bilo dokapitalizacije, ne bi bilo uporabe davkoplačevalskega denarja, če bi takrat, ko ste vi bili štiri leta minister za gospodarstvo v vaši vladi, ravnali drugače in bi v času dobrih krav nekaj prihranili za čas suhih krav. Kje pa je vaša odgovornost, da je ZUJF, ki ste ga vi omenili – ne da ga mi nismo razveljavili, štirikrat ga je Ustavno sodišče razveljavilo, pa plačujejo vsi davkoplačevalci za to, z zamudnimi obrestmi hkrati! Na takšno sprenevedanje pa človek res težko odgovori. Vi ste še vedno poslanec, vaša stranka je še vedno ena največjih, mi pa tukaj skupaj razmišljamo, kako bomo naredili bolj transparentno vse skupaj, da se v bodoče te stvari ne bi dogajale. Če bi jih takrat preprečili, se sploh ne bi rabili mučiti s takšnimi zadevami in se spraševati, če so ustavne, so protistavne, so ustrezne, kakšne bodo imele posledice. To, da zdaj nas kličete na odgovornost pri zakonu o transparentnosti, pri čemer je bilo toliko napak storjenih, zaradi katerih zdaj dokapitaliziramo banke in tako naprej, je pa res – milo rečeno – čudno.
Hvala lepa. Gospod Vizjak, imate repliko.
Torej, spoštovana gospa Maša Kociper, vi ste pravnica in vi gotovo poznate slovenski pravni red ali vsaj domišljate si, da ga, govorite pa povsem drugače. Zdaj mi pa povejte en predpis, en podpredpis ali kakršno koli določbo v Republiki Sloveniji, kjer je minister ali poslanec ali kateri koli politik seznanjen, ali lahko vpliva na kreditno aktivnost bank v državni lasti ali pa v kateri koli drugi lasti! Torej, spoštovana, povejte mi en formalni vzvod, ki bi ga kot minister v času 2004–2008, ko sem bil minister za gospodarstvo ali kateri koli drugi minister, tudi minister za finance ali celo predsednik Vlade, kateri formalni vzvod uporabil, da bi lahko preprečil slaba posojila? Povejte mi. Povejte mi ta vzvod in mi točno citirajte člen, zakon, ali podzakonski akt, ali kar koli. Ali Vlada vrši nadzor nad bančnim sistemom ali to vrši Banka Slovenije? Kdo vrši nadzor? Kajti, če je temu tako, potem lahko začnete spraševati tudi poslanske kolege iz SD, kajti v času od 2008 naprej so bili tudi podeljeni slabi krediti. Pa marsikateri vaš kolega je sedel takrat v vladni koaliciji, tako na levo kot na desno, in bi ga tudi lahko vprašali za to, ne pa, da politikantsko to želite naprtiti komu drugemu. Še nekaj. Kaj davkoplačevalci plačujejo za zgrešene in razveljavljene odločitve ZUJF?. Če teh odločitev ne bi bilo, spoštovana Maša Kociper, bi se plačevale tiste pravice naprej. Če teh rešitev ne bi bilo. Sedaj so se pa vrnile. In kaj je tukaj dodatnega davkoplačevalskega bremena? Z zamudnimi obrestmi. Fino! Saj bi jih plačevali takrat, zamudne obresti so prav zaradi tega. Še nekaj, če bi bil ta ZUJF takšen problem, potem bi ga verjetno vi želeli razveljaviti, ne pa, da se naravnost smešite: predlagate razveljavitev določenih določb ZUJF, pa jih umikate iz procedure. Tipično je, ko ste želeli vrniti dodatno zdravstveno zavarovanje veteranom vojne za Slovenijo. Pa ste predlagali zakon, pa ne vem, kje zdaj stoji in čepi ta zakon. Ste želeli zamegliti ljudem pogled s tem, da boste to vrnili takrat, ko bo gospodarska rast, ne vem, nad 2– ali 3 celih in ne vem koliko odstotkov. Skratka, poglejte, tukaj bo vsak moral prevzemati odgovornost za svoje odločitve, o tem govorimo. In vi, kot vidim, nasprotujete; nasprotujete amandmaju, s katerim bi podatki ki govorijo o [[…]]
Gospod Vizjak, se opravičujem, ampak tri minute je replike, tako da [[…]]
Glejte, točno pri prvi sekundi ste me spet prekinili [[…]]
[[…]]imate še 15 sekund [[…]]
[[…]]15 sekund dlje govoriti, tudi meni dajte to pravico in bodite, prosim, korektni do razpravljavcev [[…]]
[[…]]skušam biti korektna [[…]]
[[…]]pa žal vam to ne ratuje [[…]]
[[…]]vaše tri minute so potekle in dam vam še 15 sekund.
Želim vam samo povedati, da ne vem, koga ščitite, gospa Kociper, če ne želite, da se podatki o slabih posojilih razkrijejo slovenski javnosti. Koga ščitite? Gospoda Jankovića?
Hvala lepa. Odprla bi še en krog za razpravo, ker sem videla, da je še želja. Bi pa morda poskušali v nadaljevanju nekako brez obtoževanj drug drugih in se osredotočimo na 8. člen. Odpiram možnost za razpravo. Prosim za prijavo. Prijavljeno imamo še gospo Mašo Kociper.
Me je tako lepo pozival večkrat gospod Vizjak, da mu odgovorim, kateri so vzvodi, da mu z veseljem odgovorim: vzvodi so netransparentno kadrovanje po politični liniji. Ta vzvod je, saj o tem govorimo, ne? Tako da ne sprevračati, ko vam zmanjka argumentov in zaiti v diskredetacije, me začeti žaliti, omenjati gospoda Jankovića – to ni na vašem nivoju. Midva se pogovarjava o odgovornosti in to je vzvod, zaradi katerega mi zdaj sprejemamo zakonodajo. Netransparentno kadrovanje, tudi pod vašo vlado, zlasti pod vašo vlado, sprejemanje odločitev, ki so rezultirale v tem, da je naš gospodarski sistem in naš bančni sistem zdaj tam, kot je. In ko nam cel dan, ne danes prvič, ampak ob vsaki obravnavi Zakona o dostopu do informacij javnega značaja začnete na tej strani soliti pamet, kako je treba netransparentno kadrovanje v državnih podjetjih urediti in česa se mi bojimo. Glejte, mi se ničesar ne bojimo. Mi točno to delamo! Vi tega niste naredili, ko ste imeli priložnost, mi pa to delamo. Težko poslušam mirno, pa se trudim, kako vi vedno obrnete in to, kar so vaši grehi, potem poskušate nekomu drugemu priklopiti. Mi bomo temu naredili konec. Vi pa niste znali ali pa niste hoteli in zato smo danes tam, kjer smo.
Hvala lepa. Gospod Vizjak, imate repliko.
Čemu boste naredili konec? Skrivanju za bančno tajnostjo? Pa tega ne želite! Saj to je predlog amandmaja, ki ga ne podpirate, da bi slaba posojila in podatki o teh slabih posojilih bili dostopni javnosti. Tega amandmaja ne podpirate. In vi se borite za transparentnost? Ne, nasprotno! Vi se borite še za nadaljnje skrivanje teh podatkov. Mimogrede, ko ste govorili, kaj je naša odgovornost iz mandata 2004–2008 – netransparentno kadrovanje. Kdo je bil na čelu Nove Ljubljanske banke v mandatu 2004–2008? Gospod Marjan Kramar. Tisti gospod, ki je prejel 1 milijon evrov še dodatno – sramotno! – nagrade za svoje delo, za svoj prispevek k izpostavljenosti davkoplačevalcev. Kdo je bil gospod Marjan Kramar? Kader Slovenske demokratske stranke? Od kod ste vi? Gospod Marjan Kramar je bil najtesnejši sodelavec gospoda Drnovška in je bil politično nastavljen kader v Novo Ljubljansko banko, da je služil politiki, aktualni politiki. To čivkajo vsi, vsepovsod! In vi govorite, da smo mi zdaj odgovorni za to, da je gospod Marjan Kramar bil na čelu Nove Ljubljanske banke od leta 2004–2008?! Kaj vam pa je? In kdo je podpisal najbolj sramotno določbo v pogodbi, temu gospodu, po kateri je dobil kasneje, leta 2009, ker si prej v času Janševe vlade ni upal predlagati izplačilo te nagrade? Kdo je to podpisal? Zopet državni sekretar Ministrstva za finance, ki je bil v času pred Janševo vlado, torej Ropove vlade! To so ljudje in to so iz vašega, liberalnega gnezda! Prosim vas, ne zavajati slovenske javnosti ali pa tistih, ki nimajo vsaj spomina za zadnjih 10 let, ali pa niso tega spremljali – jim tudi ne zamerim, kdo bo pa vse te stvari spremljal! In vi zdaj kažete s prstom na nas! Glejte, dobro bi bilo neke samorefleksije, samokritike in ne nazadnje tudi opazovanja lastnih dejanj. Želimo vas opozoriti, kaj ste z lastnimi dejanji naredili pri nepremičninskem davku – kaos v tej državi, ogromni krivic, ki jih poglabljate! To je kot en primer, da se krivice ne smejo delati in da se mora neka odgovornost za sprejete odločitve le potegniti. Vi greste pa strumno naprej! Ta amandma je po mojem usoden in prelomen, ta amandma k zakonu! Kajti, govori o tem, ali bodo podatki o slabih posojilih dostopni javnosti, da se bo vedelo, da bodo davkoplačevalci – tisti, ki plačujejo ta slaba posojila –videli, kdo je bil podpisan pod temi pogodbami, kakšni so zneski in kdo je kriv.
Hvala lepa. Gospa Maša Kociper se je prijavila k razpravi, bi pa vseeno pozvala, da morda počasi zadevo pripeljemo do konca in da vsebinsko razpravljamo. Izvolite, gospa Maša Kociper.
Vsebinsko bi se dotaknila popolnoma napačne navedbe svojega predhodnika, da je ta amandma prelomen in da odpira možnost volivcem, državljanom, davkoplačevalcev, da vpogledajo v slabe kredite. Kakšno zavajanje! In mi na levici običajno obupamo in smo raje tiho, ko začnete s takšnimi zavajanji. Mi smo vse to odprli in naredili popolnoma transparentno že v drugem branju. Na prenesenih kreditih na DUTB imam transparentnost neprimerljivo s čimer koli v Evropi. Vse v zvezi s temi krediti ne bo samo, da bo mogoče vpogledati, ampak bo celo objavljeno na internetni strani – proaktivna transparentnost. Tako so ti vaši retorični zasuki res neverjetni. Midva govoriva o odgovornosti, nato vi meni vržete naprej Marjana Kramarja, potem pa me še obdolžite, da je moj, naš, ne vem kaj, in na Marjanu Kramarju naredite celo zaključek, da ne podpiramo transparentnosti in tega, da bi davkoplačevalci videli, kdo je dobil kredite. Ne! Pravimo pa, da je treba premisliti učinke tudi na delovanje bank, ker če bodo ljudje, mislim tukaj podjetja, vedeli, da bodo njihove slabo ocenjene kredite na navadnih komercialnih bankah lahko pregledovali poslanci, mediji ali kdor koli, nas skrbi – in mislim, da je ta več kot utemeljen pomislek na mestu –, da bodo raje nesli svoje prihranke v druge banke. O tem se pogovarjamo. Ko ste pa že omenili Marjana Kramarja, vam pa samo nekaj povem. Vi ste vedeli za njega v času pred enim letom vaše vlade in za ta problem. Veste, kaj pa mi delamo v Pozitivni Sloveniji? Osebno se s tem ukvarjamo! Študiramo možnosti in mislimo, da se bomo za to odločili, ampak po premisleku, da bomo tožili tega gospoda, da bomo dobili nazaj del te nagrade. To so konkretni ukrepi, ne pa samo, kaj bi bilo, pa kaj bi bilo treba in kaj ne. Proučujemo možnosti, da bi se lahko na podlagi odškodninske odgovornosti ta denar od njega dobil. Tako da boste vedeli!
Hvala lepa. Gospa Sonja Ramšak je še pred vami [[…]] Repliko ima gospod Vizjak. Sonja, se opravičujem.
Hvala lepa. Sicer bo gospa Ramšak za menoj verjetno vsebinsko pojasnila to zavajanje, ki smo ga zdaj slišali. Ampak glejte, dovolite. Spoštovana gospa Kociper, vi ste govorili in kazali s prstom name in na mojo odgovornost oziroma na odgovornost Janševe vlade v mandatu 2004. Potem sem vas vprašal, s katerimi zakonskimi določbami ali s katerimi konkretnimi stvarmi smo bili mi odgovorni in potem ste vi govorili o netransparentnem kadrovanju in jaz sem mu potem povedal, kdo je bil predsednik uprave Nove Ljubljanske banke, to se pravi ključne banke, ki ima največji tržni delež in je ne nazadnje največja sistemska banka v državi. Kdo je bil ključni človek, ki je tudi kadriral v tej banki, ki je imel vpliv na kreditne odbore in – sem prepričan – tudi na večino podeljenih slabih posojil. Skupaj smo lahko ugotovili, da to gotovo ni kader SDS, kajti ni bil nastavljen v mandatu nobene Janševe vlade in je bil nastavljen v mandatu prejšnje, Drnovškove, če ne Ropove vlade, in je bil tesen, politično izpostavljen sodelavec Liberalne demokracije Slovenije. Tukaj vas je kup, kako bi rekel, otrok, ali pa nekih pravnih naslednikov ali pa naslednikov Liberalne demokracije, saj imate ne nazadnje kup poslancev tudi iz teh vrst notri: gospod Kavtičnik, na primer. Sedela sva v mandatu 2004–2008 v parlamentu, ko je bil poslanec Liberalne demokracije – mimogrede. Pa lahko še koga naštejem. Ne se zdaj sprenevedati in reči, da nimate pa nič političnega sorodstva s temi akterji. In še nekaj. Ali ste sploh prebrali amandma, o katerem govorimo? Govorimo o tem, da so prosto dostopne informacije tudi informacije o poslovnih subjektih, ki niso bili preneseni na slabo banko, padejo pa pod slabe kredite, ker se obveznosti ne poravnavajo v obdobju devetdesetih dni. To so tudi zelo zanimivi problemi in očitno vam ni do tega, da se to vidi. In kdo je zdaj za transparentnost?
Hvala lepa. K razpravi sem videla prijavljena še dva razpravljavca, potem bomo počasi prišli do konca. Gospa Sonja Ramšak je bila prva prijavljena.
Hvala lepa. Seveda sem vesela, da je že moj poslanski kolega gospod Vizjak marsikatero stvar obrazložil in se odzval dejansko tako, kot se želim tudi sama na zavajanje spoštovane poslanke gospe Maše Kociper. To je naredila isto že prej v svoji razpravi, ko smo imeli splošno razpravo in potem odbrzela, seveda, iz dvorane. Ne gre za razkrivanje vseh kreditov – in tu gre za zavajanje –; gre dobesedno za kredite, ki so označeni z oznako D in E. To se pravi, da tisti, ki so dobili takšne kredite, niso sposobni že na devetdeset dni poravnavati teh kreditov. In prej je tudi gospa poslanka iz Državljanske liste lepo razložila, kateri krediti spadajo v skupini D in E. Ne gre za kredite nas, navadnih državljank in državljanov. Zakaj pa ne želite, da se razkrijejo tudi tisti krediti, ki niso preneseni na Družbo za upravljanje terjatev bank, si morate pa sami odgovoriti; in tudi javnosti. Morda pa gre tukaj za kredite Grepa, morda gre pa za tiste pogodbe, efektivne pogodbe, ki jih je podpisal minister Jakič, in podobno. Morda je pa tukaj razlog, zakaj ne želite podpreti amandmajev, če že nočete podpreti amandmajev Slovenske demokratske stranke, da nočete podpreti niti amandmajev svoje koalicijske partnerice, to je Državljanske liste! In kdo je vseskozi od prve razprave o tem zakonu že opozarjal na to, da je treba razkriti vse slabe kredite in ne samo tistih, ki so preneseni na Družbo za upravljanje terjatev bank? Ja, Slovenska demokratska stranka in še ostali dve opozicijski stranki! Prav tako kot smo opozarjali na to, da je treba razkriti tudi svetovalne pogodbe odvetnikov oziroma odvetniških hiš in podobno. In vse to je danes v tem zakonu in si štejem v čas, da smo to dosegli. Ampak ne zavajati slovenske javnost, lahko lažete sami sebi, ampak pred kamero povejte to, kar so dejstva. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Gospod Tomaž Lisec, imate besedo.
Veliko je obljub oziroma besed o tem, kaj je bilo vse razkrito in kaj je vse javni interes. Že v prejšnji obravnavi sem vprašal glede prvotnega predloga zakona. Potem skozi proceduro, ko je prišel amandma k temu 8. členu, ki je skušal nekako stvari odkriti, ampak dejstvo pa je, da jih zakriva. Pa dovolite, da vam preberem tretji odstavek 8. člena prvotnega besedila predloga zakona: "V primeru poslovnih subjektov pod prevladujočim vplivom oseb javnega prava se šteje, da je javni interes glede razkritja močnejši od javnega interesa ali interesa drugih oseb za omejitev dostopa do zahtevane informacije iz 4.a člena, kadar je informacija neposredno povezana z vprašanjem varstva okolja, ali kaže na verjetno kršitev zakona, ali je neposredno povezana z upravljanjem s sredstvi poslovnega subjekta v škodo Republike Slovenije, samoupravnih lokalnih skupnosti ali drugih oseb javnega prava." Javni interes – toliko govora s strani koalicije, kaj vse je javni interes in kaj vse bo razkrito [[…]]Še enkrat sprašujem predstavnike ministrstva, zakaj je ta določba tega člena oziroma to besedilo šlo ven – da je "javni interes glede razkritja močnejši od javnega interesa ali interesa drugih oseb v posameznih primerih". Toliko, pa da vidimo, koliko nas je glede javnega interesa v hlačah. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Predstavnica Vlade je še želela besedo in potem če lahko bi počasi [[…]]
Hvala. Naj odgovorim na vprašanje. Mislim, da je bilo to vprašanje postavljeno že v drugem branju, gre za to, da smo uskladili besedilo z Zakonodajno-pravno službo, gre pa za pomembno določbo. V bistvu so izjeme določene v 6. členu. In ta dikcija, ki je bila že prej v tem predlogu zakona, ni več potrebna, ker je že določena z zakonom v 6. členu, kjer so določene izjeme, drugi odstavek 6. člena, ki govori: "Ne glede na določbe prejšnjega odstavka se dostop do zahtevane informacije dovoli, če je javni interes glede razkritja močnejši od javnega interesa, interesa drugih oseb za omejitev dostopa do zahtevane informacije, razen v naslednjih primerih …," kjer so določene izjeme, med drugim tudi tajni podatki. Hočem povedati to, da se nam je v bistvu ta določba ponavljala, zato smo jo črtali na podlagi predloga Zakonodajno-pravne službe. In zadeva je jasna na podlagi že uveljavljenega ZDIJZ. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Še gospoda Jazbeca sem videla, da bi želel govoriti.
Hvala lepa za besedo. Z drugega zornega kota bom osvetlil ta problem, tako kot ga jaz vidim, ki nisem strokovnjak za področje bančništva. Mene zanima dejansko, kaj o tem menijo bankirji in strokovnjaki s tega področja. Tu ni samo Banka Slovenije. Kaj menijo gospodarstveniki, kako je to urejeno v Evropski uniji, kakšni so primeri dobre prakse v drugih deželah EU? Končno smo mi del tega prostora; smo tudi pred volitvami v EU, kjer se pogovarjajo tudi o bančni uniji. Tako da ne bi sedaj tu počeli nekaj eksotičnega, česar nima nobena druga država. Sprašujem se tudi, če bi tako odprli te mape – mi rečemo, da je to transparentno –, kaj dejansko bo javnost s tem počela? Funkcija javnosti ni, da nadzira te zadeve. Mediji bi polnili javnost, javnost bi polnila medije in bi se to vrtelo. To morajo imeti organi pregona dostop do teh podatkov in oni opravljajo to funkcijo nadzora, ne javnost kot taka. Meni je pomembno, ali stroka reče, da to lahko vpliva na poslovne odnose med posameznimi deležniki ali ne more vplivati. Kakor je pač to drugje urejeno. Najbolj pogost argument, ko tako poslušam, je, da davkoplačevalci plačujejo in imajo pravico za to izvedeti. Tu je treba biti previden. Davkoplačevalci oziroma vsi plačujemo tudi zdravstveni prispevek, pa marsikaj ne smemo izvedeti o pacientu ali zdravljenju. So podatki, kjer je lahko tudi škodljivo, da bi vsi vedeli za to, ker v neko blagajno plačujejo. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Bi želel še kdo razpravljati pri 8. členu? Ne vidim več želje po razpravi. Prehajamo na razpravo k 23. členu, in sicer amandma poslanskih skupin Pozitivne Slovenije, Socialnih demokratov, Državljanske liste in DeSUS. Ali želi kdo razpravljati? Ne vidim želje po razpravi. Prehajamo torej na 29. člen. V razpravo dajem amandmaje poslanskih skupin Pozitivne Slovenije, Socialnih demokratov, Državljanske liste in DeSUS. Ali želi kdo razpravljati k 29. členu? Ne vidim želje po razpravi, kar pomeni, da smo končali z razpravo o amandmajih, o katerih bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali v četrtek, 6. marca, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVI ZAKONA O VOJNIH INVALIDIH PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga pa dajem besedo predstavnici Vlade, dr. Anji Kopač Mrak, ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti.
Spoštovana podpredsednica, hvala za besedo. Lep pozdrav poslanke in poslanci tudi v mojem imenu! Pred vami so predlagane spremembe Zakona o vojnih invalidih, ki se nanašajo predvsem na pogoje za pridobitev pravice do družinske invalidnine po Zakonu o vojnih invalidih. S predlagano dopolnitvijo se olajša pogoje za pridobitev navedene pravice vdovam padlih borcev, ki so izgubili življenje pri opravljanju vojaških dolžnosti ali drugih dolžnostih za cilje obrambe in varnosti Republike Slovenije v vojaški agresiji leta 1991 na način, da vdove lahko uveljavijo pravico kot samostojne uživalke, če so živele s padlim borcem vsaj zadnje leto pred njegovo smrtjo. Pojem samostojne uživalke pomeni, da vdova po predlagani dopolnitvi lahko pravico uveljavi samostojno, torej neodvisno od dejstva, ali se skupni otroci redno šolajo ali ne. Z otroki se namreč lahko pravico uveljavi le kot souživalke, po predlagani dopolnitvi pa pravico lahko uveljavijo samostojno. Za uveljavitev pravice tudi ni več zahtevanega starostnega pogoja 55 let ali pogoj trajne popolne nezmožnosti za delo. Zakonci padlih borcev, ki so izgubili življenje pri opravljanju vojaških dolžnosti ali drugih dolžnosti za cilje obrambe in varnosti Republike Slovenije v vojaški agresiji na našo državo leta 1991, glede na starost ob smrti zakonca praviloma niso mogli uveljaviti pravico do družinske invalidnine kot samostojni uživalci, ker niso izpolnjevali predpisanega pogoja po Zakonu o vojnih invalidih, ki določa starost 55 let. Predlagana dopolnitev tako pomeni zgolj nadaljevanje pravnega varstva teh upravičenk. Predlog zakona dejansko pomeni ureditev pravnega položaja upravičenk, ki so, kot prvo, utrpele izgubo zakonca v dogodkih leta 1991. Nadalje so izgubile pravico do družinske invalidnine, ker so otroci odrasli in se ne šolajo več redno, hkrati pa še niso stare 55 let, da bi po veljavni ureditvi lahko pravico uživale kot samostojne uživalke. Pravico do družinske invalidnine po predlagani dopolnitvi torej lahko prvič uveljavijo zase in v svojem imenu tudi pred starostjo 55 let. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Predlog zakona je obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici dr. Andreji Črnak Meglič.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Lep pozdrav tudi ministrici in seveda ostalim kolegom! Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o vojnih invalidih, ki ga je Državnemu zboru predložila Vlada, s predlogom za obravnavo in sprejetje po skrajšanem postopku. Pri delu odbora so sodelovali predstavniki predlagatelja z državnim sekretarjem v Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, predstavnica Zakonodajno-pravne službe, predstavnik Državnega sveta ter predstavniki Združenja Sever, Zveze društev vojnih invalidov Slovenije in Združenja vojnih invalidov 91. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je predlog proučila z vidika njegove skladnosti z ustavo, pravnim sistemom in zakonodajno-tehničnega vidika. K predloženemu besedilu je podala pripombo k 1. členu. Komisija Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide je v svojem mnenju, ki ga je na seji odbora predstavil predstavnik Državnega sveta, predlog zakona podprla. Komisija se je seznanila s pripombami Zveze društev civilnih invalidov vojn Slovenije, ki je izrazila podporo reševanju situacije vdov po padlih borcih v agresiji leta 1991, a hkrati opozarjajo na necelovito urejanje vprašanj in posledično neenako obravnavanje ostalih upravičencev po Zakonu o vojnih invalidih. Zavedajo se, da je zaradi nastale pravne praznine treba vprašanje pravic za vdove po padlem borcu v agresiji na Republiko Slovenijo 1991 čim prej urediti. Zato s tega vidika podpirajo čimprejšnje sprejetje predloga zakona, hkrati pa pozivajo k nadaljnjim dogovorom med zainteresiranimi združenji in pristojnim ministrstvom za celovitejšo ureditev vprašanju družinskih invalidnin tudi za ostale upravičence po zakonu. K predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev. Predstavnik predlagatelja je na kratko predstavil predlog zakona, predstavnica Zakonodajno-pravne službe pa je na seji odbora predstavila pisno mnenje in opozorila, da besedilo predloga zakona daje glede upravljanja pravic bolj ugoden položaj le zakoncem padlih borcev, ne pa zakoncem umrlih vojaških invalidov in drugih oseb, ki so umrle zaradi posledic bolezni, dobljene pri opravljanju vojaških dolžnosti za cilje obrambe in varnosti Republike Slovenije v vojaški agresiji na Republiko Slovenijo leta 1991. Zakonodajno-pravna služba meni, da mora predlagatelj predloga zakona jasno navesti razloge za navedeno razlikovanje in izkazati, da izpolnjuje kriterije dopustnega razlikovanja v zakonskih pravicah, kot izhaja iz prakse Ustavnega sodišča Republike Slovenije v zvezi s 14. členom Ustave, ali pa ustrezno dopolniti predlog zakona. V razpravi so vsi razpravljavci predlog zakona podprli, nekateri pa tudi izpostavili dejstva, da bi takšen zakon lahko sprejeli že tri četrt leta prej, a takrat ni bila sprejeta odločitev, da je primeren za nadaljnjo obravnavo. Predstavnica Nove Slovenije je poudarila, da jo veseli, da ima Vlada razumevanje za to problematiko, treba pa je rešiti tudi status invalidov, ki jih je okoli sedemintrideset. Tak zakon so tudi že vložili in je bil zavrnjen, upajo pa, da bo kmalu rešena tudi ta problematika. Odbor je glasoval o obeh členih skupaj in ju sprejel. Ker k predlogu zakona na matičnem delovnem telesu niso bili sprejeti amandmaji, Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide Državnemu zboru predlaga, da Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o vojnih invalidih sprejme v predloženem besedilu. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Kot prva bo stališče Poslanske skupine Nove Slovenije predstavila Iva Dimic, izvolite.
Spoštovana podpredsednica, ministrica, kolegice in kolegi! Krščanski demokrati smo veseli, da je Vlada po slabem letu končno le spoznala, da je treba urediti status vdov oziroma njihovo pravico do družinske invalidnine po padlih borcih za samostojno Slovenijo. Ti možje niso padli kar v nekih dogodkih, ampak so padli za samostojno Slovenijo, zaradi tega ima zakon veliko na simbolni vrednosti. Vdove padlih borcev Teritorialne obrambe in policije, ki so izgubili življenje pri obrambi Republike Slovenije ob agresiji Jugoslovanske armade leta 1991, praviloma ne morejo uveljavljati pravice do družinske invalidnine po Zakonu o vojnih invalidih kot samostojne uživalke, saj ob izgubi moža še niso izpolnjevale starostnega kriterija 55 let. Lahko jo uveljavljajo le kot souživalke, skupaj z otrokom, ki bi mu takšna pravica pripadala. V Novi Sloveniji menimo, da je najmanj, kar lahko država tem štirim – ja, tem štirim – vdovam omogoči invalidno po pokojnem možu. Te žene in otroci so ostali brez moža, očeta, brez hranitelja. Gre za konkretne ljudi in konkretne težke situacije. Zato se nam zdi edino prav, da se jim izgubo, ki je nič in nihče ne more povrniti, vsaj delno omili. Predlog zakona je po našem mnenju treba sprejeti, saj ureja pravice majhne skupine ljudi vodov, ki so izgubile družinskega člana v vojni za Slovenijo. Štiri vdove, ki so upravičene oziroma bi bile po predlogu zakona upravičene do predčasne pokojnine, niso nikakor privilegirane in ne bodo privilegirane. Kljub vsem prizadevanjem za očiščenje pokojninske blagajne in vsem sprejetim ukrepom imamo še vedno številne privilegirane pokojnine, ki se jih mirno tolerira. Poslanke in poslanca Nove Slovenije bomo podprli novelo, saj odločno zagovarjamo stališče, da mora biti zakon čim prej sprejet.
Hvala lepa. Naslednje stališče bo predstavila mag. Barbara Žgajner Tavš. To je stališče Poslanske skupine Pozitivne Slovenije.
Hvala lepa, predsedujoča, za besedo, spoštovana ministrica, spoštovane kolegice in kolegi! To novelo zakona bo koalicija najbrž sprejela z očitki, da bi bilo mogoče rešitev uzakoniti že pred, bom rekla, približno pol leta, kar niti ni iz trte zvito. Resorno ministrstvo je izrazilo željo oziroma potrebo, da v vmesnem času opravijo določene preverbe v zvezi s predlagano rešitvijo in na matičnem odboru smo poslanke in poslanci potem sprejeli sklep, s katerim smo zavezali Vlado, da v zakonodaji uredi pravico do družinske invalidnine za vdove padlih v agresiji na Slovenijo, če so seveda s padlim borcem živele v skupnem gospodinjstvu, da ženske uveljavijo pravico do družinske pokojnine kot samostojne uživalke. O sami vsebini niti ne bi podrobneje razpravljala, ministrica je uvodoma povedala tiste ključne rešitve. Na matičnem delovnem telesu, jaz upam, da smo razčistili tudi določene dileme oziroma vprašaja, ki jih je izpostavila Zakonodajno-pravna služba. Ne nazadnje ni bilo vloženega niti enega amandmaja in upam, da zakon, kakršen je danes predlagan, bo soglasno sprejet – vsaj tako je bilo pričakovati oziroma je pričakovati, tudi glede na razprave,k ki so se odvijale na odboru. Če strnem, to pomeni, da lahko družinsko invalidnino upravičenke po novem, se pravi, po zakonu, ki je danes pred nami, uveljavljajo neodvisno od tega, ali se skupni otroci šolajo ali ne, ter brez zahtevanega pogoja – kot smo danes že slišali – 55 let starosti, kot je trenutno v veljavi, in neodvisno od popolne nezmožnosti za delo. Tudi finančni učinki tega zakona so minimalni, glede na poznano število možnih upravičenk, okrog 22 tisoč evrov na leto. Iz vsega povedanega izhaja, da bomo v Poslanski skupini Pozitivne Slovenije novelo Zakona o vojnih invalidih podprli.
Hvala lepa. Naslednje je stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, ki ga bo predstavil mag. Štefan Tisel.
Vsem lep pozdrav! Spoštovana predsedujoča, spoštovana gospa ministrica, poslanke in poslanci! Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o vojnih invalidih, ki ga je po skrajšanem postopku Državnemu zboru predložila Vlada Republike Slovenije, bomo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke podprli, saj gre za vsebinsko popolnoma enak zakon, kot ga je v lanskem letu predlagala vlada Janeza Janše oziroma ga je pripravilo Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti pod ministrom Andrejem Vizjakom. Zakon je bil predložen v postopek 13. 3. 2013, sedanja koalicija ga je večinsko zavrnila kot neprimernega, češ da problema ne rešuje sistemsko. Namen dopolnitve veljavne zakonske ureditve pa je v tem, da se omogoči vdovam po padlih borcih v vojaški agresiji na Republiko Slovenijo leta 1991, ki ne izpolnjujejo starostnega pogoja 55 let, da lahko uveljavijo pravico do družinske invalidnine, ne glede na starost, tudi kot samostojne uživalke. V skladu z 58. členom zakona so zakonci oziroma vdove padlih borcev to pravico lahko uveljavile kot souživalke skupaj z otroki, ki so glede na starost in redno šolanje – študenti do 26. leta, tisti z magisterijem pa do 27. Leta – in so izpolnjevali pogoje za priznanje pravice do družinske invalidnine. Seveda je minilo 24 let, otroci so se v glavnem izšolali, vdove pa še niso dopolnile 55 let, teh naj bi bilo, menda, po podatkih zdaj 4, verjetno jih je bilo lansko leto 5, ker je v enem letu že katera dopolnila 55 let. Vendar kdo bo odgovarjal za to, da eno leto niso dobivale teh sredstev? Gre za minimalna finančna sredstva, v primerjavi s privilegiranimi pokojninami so zanemarljiva. Tudi Komisija Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide je opazila nenačelno ravnanje te vlade glede na zavrnitev zakona pred enim letom. Komisija je lani ob obravnavi vsebinsko enakega predloga zakona o spremembi Zakona o vojnih invalidih na svoji seji 9. 4. 2013 zaradi opozoril o neenakopravni obravnavi prejemnikov družinske invalidnine predlog zavrnila in predlagala Vladi Republike Slovenije, da naj v parlamentarno obravnavo čim prej vloži novelo Zakona o vojnih invalidih, ki bo celovito in enakopravno urejala problematiko upravičencev do prejemanja družinske invalidnine. Komisija Državnega sveta je ugotovila, da je Vlada v zakonodajno proceduro vložila predlog zakona, ki ponovno prinaša zgolj delne rešitve, torej vsebinsko enak zakon kot vlada Janeza Janše pred enim letom. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo pričakovali, da bo Vlada ob odpiranju Zakona o vojnih invalidih prisluhnila prizadetim invalidom, ki so zamudili zakoniti rok za vlaganje predlogov za pridobitev statusa vojnega invalida. Gre za pripadnike Teritorialne obrambe, ki so sodelovali pri obrambi Republike Slovenije leta 1991 in utrpeli posledice, ki so privedle do invalidnosti, ter civilnim invalidom osamosvojitvene vojne, katerim se naj omogoči nov rok za vlaganje zahtev za priznanje statusa vojnega invalida. Tako smo se z novelo zakona oddolžili štirim vdovam borcev za osamosvojitev Slovenije, nismo pa se oddolžili cirka 30 invalidom, ki še čakajo na svoje pravice. Kot sem že omenil, v Poslanski skupini Slovenske demokratske novelo Zakona o vojnih invalidih podpiramo. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavila dr. Andreja Črnak Meglič.
Kot smo že slišali, je bistvena vsebina predloga zakona o spremembi Zakona o vojnih invalidih črtanje starostnega pogoja 55 let za pridobitev družinske invalidnine za vdove padlih borcev, ki so izgubili življenje pri opravljanju vojaških dolžnosti v vojni za Slovenijo leta 1991. Socialni demokrati smo tudi na 13. seji Državnega zbora aprila lani dejali, da taki možnosti ne nasprotujemo, da se nam zdi pomembno, da pozitivno rešimo nastalo situacijo, ko so vdove padlih borcev vojne za Slovenijo ostale brez dohodkov, saj so otroci zaključili šolanje in jim ne pripada več družinska invalidnina s tega naslova, same pa še niso dopolnile 55 let, da bi lahko samostojno uveljavljale pravice do tako imenovane vdovske pokojnine oziroma invalidnine. Predloga zakona takrat nismo podprli zaradi pomislekov Zakonodajno-pravne službe, ki je opozarjala, da gre pri predlagani rešitvi za različno obravnavo prejemnikov družinskih invalidnin, saj odprava starostne omejitve ni bila predlagana za razvezane zakonce niti za zakonce vojnih invalidov po njihovi smrti in ne za zakonce padlih v drugih vojnih obdobjih. Zato je Zakonodajno-pravna služba menila, da bi tak predlog lahko bil protiustaven oziroma bi moral zakonodajalec navesti utemeljene razloge, zakaj naj bi se taka rešitev uveljavila, ne da bi prišlo do diskriminatornosti. Ker je v času obravnave zakona na matičnem odboru aprila 2013 nova vlada šele nastopila svoj mandat, zakon je pripravljala prejšnja vlada, ni pa bilo dovolj časa, da se pripravijo dodatne utemeljitve in odpravijo pomisleki Zakonodajno-pravne službe, smo Socialni demokrati menili, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Še posebej sveže so bile izkušnje z Zakonom o uravnoteženju javnih financ, kjer je Ustavno sodišče do takrat razveljavilo že dve določbi z nezanemarljivimi finančnimi posledicami, zato smo Socialni demokrati vztrajali, da ustavno spornih zakonov ne moremo podpreti. Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti je v nadaljevanju preučilo stališče Zakonodajno-pravne službe in pripravilo dodatne utemeljitve, ki vključujejo tudi odločitve Ustavnega sodišča v podobnih primerih in s tem obrazložilo, zakaj je sprememba zakona potrebna in dopustna zgolj za vdove padlih borcev v vojni za Slovenijo iz leta 1991, ne pa tudi za ostale kategorije. Socialni demokrati menimo, da obstajajo zadostni argumenti, da ni več mogoče govoriti o neustavnosti predlagane spremembe Zakona o vojnih invalidih, zato bomo zakon podprli, saj smo reševanje položaja upravičenk, na katere se rešitve nanašajo, že vseskozi podpirali. Hvala lepa.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke ima besedo gospod Mihael Prevc.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovana ministrica, spoštovane kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke gledamo na ta zakon, kot na neke vrste popravo krivic, saj menimo, da se vse preveč mačehovsko obravnavajo vsi, ki so se borili za domovino. Zato bi pričakovali, da bodo take rešitve celovite in da ne bodo prinašale novih delitev med upravičenci. Ugotavljamo pa, da bodo po uveljavljeni dopolnitvi zakona upravičene do družinske invalidnine v mesečnem znesku 464 evrov le nekatere vdove. Predlog zakona namreč daje glede uveljavljanja pravic bolj ugoden položaj le vdovam padlih borcev, ne pa tudi vdovam umrlih vojaških invalidov in drugih oseb, ki so umrle zaradi posledic bolezni, dobljene pri opravljanju vojaških dolžnosti. Na to razlikovanje opozarja tudi Zveza društev civilnih invalidov voj za Slovenijo ter tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora. Kljub dodatni obrazložitvi Vlade kot predlagatelja, zakaj se predlog nanaša samo na nekatere vdove, v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da bi morali gledati na vse vdove po umrlih za domovino enako. Vse vdove so izgubile moža, očeta otrok, zato bi določanje njihovih pravic morali obravnavati enako, ne pa v odvisnosti od administrativnih, časovnih in drugih birokratskih pogojev. Poudariti želimo tudi dejstvo, da smo pričakovali, da bo Vlada tokrat predlagala celovitejšo ureditev vprašanja družinskih invalidnin tudi za ostale upravičence po zakonu ter uredila tudi druga vprašanja, kot je na primer problem zamujenega roka za ureditev statusa vojnega invalida. Zagotovo si veterani vojne za Slovenijo zaslužijo še eno priložnost za ureditev tega statusa, na kar smo večkrat opozorili, nazadnje pred kratkim ob obravnavi podobnega zakona, kot je ta pred nami. Kljub zgoraj omenjenim pomislekom bomo poslanci Slovenske ljudske stranke novelo zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa gospodu Prevcu. In še v imenu Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije gospa Jana Jenko.
Hvala za besedo, lep pozdrav vsem skupaj! Bistvena vsebina Predloga zakona o spremembi Zakona o vojnih invalidih je črtanje starostnega pogoja 55 let za pridobitev družinske invalidnine za vdove padlih borcev, ki so izgubili življenje pri opravljanju vojaških dolžnosti v vojni za Slovenijo leta 1991. Štiri vdove, ki so svoje može oziroma partnerje izgubile v naši osamosvojitveni vojni, bodo lahko tudi kot samostojne uživalke upravičene do družinske invalidnine. Doslej so jo lahko uveljavljale le kot souživalke z otrokom, ki mu takšna pravica pripada. Dejstvo pa je, da so ti otroci po triindvajsetih letih že odrasli in si že sami služijo kruh, bodisi imajo tudi že svoje družine, njihove matere, žene padlih borcev, pa za samostojno invalidnino še ne izpolnjujejo starostnega pogoja. V naši poslanski skupini smo se odločili za podporo temu zakonu. Tako smo se odločili, ne glede na mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki kakor že pri obravnavi te iste problematike lanskega leta, pravi, da rešitev, kot je predlagana, nesistemsko ureja vprašanje pravice in različno obravnava različne skupine. V naši poslanski skupini se namreč strinjamo s predlagateljem oziroma Ministrstvom za delo, ki stoji na stališču, da so različne dejanske življenje situacije zadosten in utemeljen razlog za različno pravno ureditev v smislu določitve različnih pogojev za uveljavitev pravic po zakonu, ko gre za varstvo družinskih članov. Hvala.
Hvala lepa, gospa Jenko. S tem smo končali tudi predstavitev stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni mogoče vlagati. Zato zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili v četrtek, 6. 3., v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O INŠPEKCIJI DELA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo ministrici dr. Anji Kopač Mrak. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovana podpredsednica, poslanke in poslanci! Zakon ki je pred vami, zakon o inšpekciji dela, je predvsem tehnično-organizacijski predpis, ki ureja predvsem organizacijske in postopkovne zadeve Inšpektorata Republike Slovenije za delo, ki niso urejene v drugih splošnih predpisih. Novi predlog zakona je bil pripravljen na podlagi analize izvajanja Zakona o inšpekciji dela in analize njegovih določb, ki je bila v sodelovanju med Inšpektoratom in Ministrstvom za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti opravljanja že leta 2011 in dopolnjena v letu 2013. Analiza je pokazala določene težave pri delovanju Inšpektorata Republike Slovenije za delo. Težave so izhajale predvsem iz neusklajenosti Zakona o inšpekciji dela z Zakonom o inšpekcijskem nadzoru, ki je bil sprejet kasneje, a gre za splošnejši in hierarhično nadrejeni predpis. Nadalje so se izkazale težave pri opredelitvi in razmejitvi pristojnosti Inšpektorata Republike Slovenije za delo na splošno in v razmerju do drugih institucij, predvsem Delovnega in socialnega sodišča in tudi drugih inšpekcijskih služb. In seveda pomanjkanje ustreznih resursov glede na obseg dela, pri čemer izstopa kadrovska podhranjenost ter neustrezna pomanjkljiva ali zastarela oprema na določenih področjih. Bistvene vsebinske novosti, ki jih prinaša Predlog zakona o inšpekciji dela, so: ustanavlja se tripartitni svet inšpekcije dela, ki bo sestavljen iz dveh predstavnikov Vlade, torej predstavnika ministrstva in inšpektorata, in po dveh predstavnikov delodajalcev in predstavnikov delojemalcev. S tem želimo krepiti vlogo socialnih partnerjev. Ta svet bo imel posvetovalno strokovno vlogo. Njegova vloga bo predvsem spremljanje izvajanja zakonodaje na področju dela inšpektorata ter tudi sprejemanje stališč in priporočil za učinkovitejše delovanje organa, opredeljeval pa se bo tudi do letnega poročila inšpektorata. Vpeljuje se nov institut strokovnega pomočnika, ki bo inšpektorje lahko razbremenil administrativnih nalog, hkrati pa bodo strokovni pomočniki lahko opravljali tudi nekatere enostavnejše naloge v okviru inšpekcijskega nadzora. Na ta način želimo optimizirati delo na inšpektoratu in znotraj posameznega inšpektorskega nadzora. Pristojnost za nadzor nad zaposlovanjem in zaposlovanjem na črno se skladno s Predlogom zakona o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno prenaša na Carinsko upravo. Inšpektorat pa bo kljub temu, kar je pomembno, ohranil možnost izdaje prepovedne odločbe v primerih, ko bo naletel na kršitev predpisov na tem področju, v nadaljevanju pa bo zadevo odstopil v reševanje pristojnemu organu. Če zaključim. S spremembo zakona se krepi Inšpektorat Republike Slovenije za delo. S tem se vzpostavljajo boljši temelji za učinkovitejšo pravno varstvo pravic delavcev. Ta zakon ob spremembi tudi drugih materialnih predpisov, predvsem Zakona o urejanju trga, Zakona o delovnih razmerjih, ki so bili že sprejeti, in tudi s Predlogom zakona o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno zagotavlja boljše pogoje za učinkovitejše delo Inšpektorata Republike Slovenije za delo in seveda s tem varstvo pravic delavcev. Hvala.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici dr. Andreji Črnak Meglič.
Hvala lepa. Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o inšpekciji dela, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejem po rednem postopku predložila Vlada. Seji odbora so prisostvovali: predstavniki in predstavnice predlagatelja z državnim sekretarjem Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, predstavnica Zakonodajno-pravne službe, predstavnik Državnega sveta, predstavnik Zveze svobodnih sindikatov Slovenije in predstavnik Obrtno-podjetniške zbornice Slovenije. Odbor je bil seznanjen z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, ki je navedeni predlog zakon proučila z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter zakonodajno-tehničnega vidika. Zakonodajno-pravna služba je k predlogu zakona podala pripombe k posameznim členom – pretežni del pripomb je bil upoštevan, sprejet je v predlogu za amandmaje odbora –, na nekatere predloge za amandmaje pa Zakonodajno-pravna služba podala dodatne pripombe. Komisija Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide je v svojem mnenju predlog zakona podprla. Komisija je bila seznanjena, da je bil predlog zakona usklajevan tudi s socialnimi partnerji, pri čemer sicer niso bile upoštevane vse njihove pripombe, a soglasje k predlogu zakona je bilo podano. Vloženih amandmajev ni bilo, pripravljeni pa so bili predlogi za amandmaje odbora. Predstavnik predlagatelja je na kratko predstavil temeljne razloge za sprejetje zakona, predstavnica Zakonodajno-pravne službe je povedala, da predlagani amandmaji v večji meri upoštevajo pripombe njihove službe, v okviru razprave pa je imela dodatne pripombe predvsem pri predlogih za amandmaje odbora k 7., 14. in 23. členu. V razpravi o posameznih členih predloga zakona in predlogih za amandmaje odbora je Zakonodajno-pravna služba v okviru 7. člena izpostavila element predlagane rešitve, ki predvideva, da naj bi se poročilo Državnemu zboru posredovalo 3 mesece po obravnavi. Zastavlja se namreč vprašanje, zakaj je potreben tako dolg rok, upoštevaje dejstvo, da gre za poročilo inšpektorata in ne vlade. Predstavnik Vlade je poudaril, da gre za skrajni rok, kar ne pomeni, da ne bi mogel Državni zbor poročila dobiti tudi prej. Širša razprava je potekala o 14. členu in predlogu za amandma odbora, s katerim naj bi inšpektorat prednostno obravnaval prijave, ki jih je vložil sindikat, organiziran pri zavezancu. Zakonodajno-pravna služba je imela pomisleke, saj se ji zdi vprašljiva rešitev, ki bi prednostno obravnavala primere, ki se ne bi vezali na kriterije vlagatelja. Menila je, da gre za pristop, ki je z razlikovanjem načina obravnave prijav različnih vlagateljev, pa tudi z razlikovanjem med ravnjo zaščite delavcev glede na to, ali je pri zavezancu organizirani sindikat, sporen z vidika enakosti, hkrati pa ni v ničemer pojasnjen. Vsako razlikovanje mora temeljiti na stvarnih, v naravi stvari izkazanih razlogih. Ti v obrazložitvi niso bili izkazani, še manj pa predstavljeni.¸ Večina razpravljavcev se je strinjalo s pomislekom Zakonodajno-pravne službe, saj so menili, da je takšno razlikovanje neutemeljeno, saj prijavitelj ne sme biti odločujoč faktor o tem, kdaj naj se inšpekcija odloči za prednostno obravnavo. Odbor je sprejel svoje amandmaje, glede na sprejete amandmaje pa je pripravljen tudi dopolnjen predlog zakona. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev poslanskih skupin. V imenu Poslanske skupine Pozitivne Slovenije ima besedo mag. Barbara Žgajner Tavš.
Hvala lepa za besedo, predsedujoča. Siva ekonomija je atomska bomba za socialno državo, sem dejala ob neki drugi razpravi, ki se je dotikala enega od zakonov v sklopu vladnega boja zoper sivo ekonomijo, kar je tudi ena od zavez oziroma prioritet koalicijske pogodbe te vlade. Glede na razpoložljive mednarodne analize je Slovenija v zgornji tretjini držav po obsegu sive ekonomije. V letu 2011 naj bi jo bilo kar za 24,1% bruto družbenega produkta. Po podatkih slovenske vlade naj bi se zaradi dela na črno oziroma sive ekonomije na leto izgubilo kar 7 milijard evrov, kar pomeni, da so tovrstni zakonski ukrepi več kot potrebni. Absolutno se zavedamo, da sam zakon ne bo rešil problema, lahko pa je dobra podlaga za: prvič, ustreznejšo zaščito šibkejše stranke v postopku, kar je delavec oziroma so delavci, in drugič, za pristop k odpravljanju pomanjkljivosti v sistemu in delovanju Inšpektorata za delo. Zakon o inšpekciji dela je tehnično-organizacijski predpis, kot smo danes že slišali, kar pomeni, da ureja zgolj delovanje inšpekcije za delo, ne opredeljuje pa kršitev delovne in socialne zakonodaje in tako dalje. V vsakoletnih poročilih Inšpektorata za delo namreč beremo, da se število prijav kršitev povečuje, da so te vse hujše, na drugi strani pa se srečujemo z resnim pomanjkanjem inšpektorjev, zaradi česar je tudi njihova prisotnost na terenu vprašljiva. Če pogledam samo delovne inšpektorje, po podatkih Ministrstva za delo naj bi jih bilo za področje cele države zgolj 65 – oziroma mislim, da je predstavnica inšpektorata izpostavila, da naj bi jih bilo po zadnjih podatkih v letu 2013 81. Situacijo je nedvomno na tem področju dodatno zaostril ZUJF, pa vendar verjamem, da gredo rešitve v tem zakonu tudi v smeri iskanja odgovorov na potrebne popravke zaradi samega ZUJF. Po podatkih glavne inšpektorice se je število prijav v letu 2013 povečalo za 50 % v primerjavi z letom prej. To pomeni, da se je razmerje delitev zadev na posameznega inšpektorja še zaostrilo. Zakonske možnosti torej ne pripomorejo v zadostni meri k učinkovitosti inšpektorjev na področju zagotavljanja pravnega varstva delavcev, še zlasti pa na področju preprečevanja zaposlovanja na črno. Kljub večkratnim spremembam in dopolnitvam matičnega zakona še vedno ni dosežena vsaj optimalna raven ugotavljanja kršitev in odpravljanja napak ter zagotavljanja pravne varnosti zaposlenega. Novi zakon o inšpekciji dela je bil pripravljen na podlagi analize izvajanja Zakona o inšpekciji dela v preteklosti in seveda analize njegovih določb, ki je bila v sodelovanju resornega ministrstva, Ministrstva za delo, in inšpektorata pripravljena leta 2011 in kot smo danes s strani ministrice že slišali, v lanskem letu je bila ta analiza posodobljena. Ta analiza je pokazala predvsem določene težave pri delovanju samega inšpektorata in upamo, da s tem zakonom določene pomanjkljivosti odpravljamo v smislu odpravljanja in preprečevanja sive ekonomije. Bistvene novosti, ki jih prinaša zakon so: večja vključenost in vloga socialnih partnerjev, nov institut strokovnega pomočnika, ki bo inšpektorje razbremenil administrativnih nalog. Seveda upam, da je to korak v smeri, da bodo inšpektorji svoje delo lahko opravljali ažurno na terenu. Tretja bistvena novost: tudi pristojnost za nadzor nad zaposlovanjem na črno se prenaša na Carinsko upravo; zaostruje se kaznovalna politika za prekrške, širijo se pristojnosti oziroma zakon izrecno opredeljuje tudi področje socialnovarstvenih storitev in tako dalje. Tisto, kar je ravno tako ključno z vidika dosedanjih ugotovitev inšpektorata, je, da se v zakonu opredeli in daje prednost obravnavi najhujših kršitev. Pri tem je vladna koalicija izhajala izključno iz potrebe po zaščiti delavcev. V ta namen je bil sprejet tudi amandma, ki smo ga predlagali s strani koalicijskih strank, kar je ne nazadnje tudi glavni namen samega zakona. Se pravi, v prvi vrsti zaščititi delavca. Zakon o inšpekciji dela je, kot rečeno, eden od treh v sklopu vladnega paketa zakonodaje s področja boja zoper sivo ekonomijo in glede na usklajenost tudi na matičnem odboru zakon v Pozitivni Sloveniji podpiramo.
Hvala lepa za to predstavitev. Naslednji je na vrsti mag. Andrej Vizjak v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Spoštovani! V Slovenski demokratski stranki bomo zakon podprli, še posebej zaradi tega, ker pravzaprav identificiramo tisto dodano vrednost, ki jo ta zakon prinaša v smislu organizacijskih in ostalih rešitev, povezanih z inšpekcijo dela. Tudi zelo ločimo med tem, kaj je siva ekonomija in da ta zakon nima nobene zveze s sivo ekonomijo oziroma s preprečevanjem dela na črno. Namreč, dobro je te pojme poznati. Siva ekonomija ali delo na črno je poslovanje ali pa delovanje posameznikov, subjektov brez registracije, brez prijave davčni službi, skratka neko šušmarstvo, delo brez dovoljenj in brez plačevanja davkov. Inšpekcija dela pa nadzira zaposlovanje na črno in ne sive ekonomije, kakor tudi ne dela na črno, kajti to je v pristojnosti Davčne uprave, govorimo o sivi ekonomiji in delu na črno, in tržne inšpekcije, ne pa inšpekcije za delo. Tako je zelo fino te stvari poznati in ločiti in da ta zakon nima nobene zveze v trojčku paketov zoper sivo ekonomijo Vlade. Ko govorimo o rešitvah, ki jih prinaša ta zakon, seveda pozdravljamo uvedbo strokovnega pomočnika, ki bo lahko opravil tudi del ugotovitvenega postopka, ki ga je doslej opravljal zgolj inšpektor. Na primer, lahko bo šel na gradbišče, popisal, kateri delavci so delali, in seveda s tem v nadaljevanju inšpektorju zelo olajšal opravilo. Skratka, celo kopico nekih opravil bo lahko počel nekdo drug in to bo prispevalo k večji učinkovitosti. Tudi pozdravljamo jasnejše razmejitve pristojnosti in določitve pristojnosti tudi v povezavi delovna inšpekcija in delovno in socialno sodišče. Mislim, da je tukaj prav, da se več stvari prenaša na delovno inšpekcijo, še zlasti, ko govorimo o terjatvah oziroma o izplačilih plač delavcev za opravljeno delo v predpisanih rokih. Pozdravljamo tudi to, da se vključuje Carinska uprava Republike Slovenije v nadzor na tem področju; skratka, da dobiva Carinska uprava nove in dodatne pristojnosti. Tako so to stvari, ki so pozitivne. Moramo pa potem opozoriti na nadaljnjo problematiko, ki je pa ta zakon ne rešuje, pa bi jo tudi lahko. Namreč, dandanes, v času gospodarske krize smo soočeni z res celo invazijo inšpektorjev na raznorazne legalno delujoče gospodarske subjekte, zelo premalo pa je odkrivanja te tako imenovane sive ekonomije s strani pristojnih drugih inšpekcij. Skratka, tudi Carinska uprava, ko obiskuje razne lokale tudi po nekajkrat na mesec, predvsem je pozorna na tiste neke malenkosti, ki nimajo nobene zveze s problematiko v državi, medtem ko se nihče pretirano ne ukvarja s koordinacijo raznoraznih inšpekcijskih služb na terenu, tako da so določeni gospodarski subjekti deležni inšpekcijskih nadzorov zdaj enega, zdaj drugega, lahko tudi v enem tednu ali v enem dnevu jih obiščejo kar trije različni inšpektorji za tri različne stvari. Mislim, da je ključna večja koordinacija in povezanost inšpekcijskih služb in neka toleranca tudi do gospodarskih subjektov, da gospodarski subjekti morajo prvenstveno delati in ustvarjati v tej državi, da lahko tudi izplačujejo plače in prispevke. Pozdravljamo tudi to, da se je pomembno osredotočiti na bistvene kršitve, ne pa dlakocepiti in iskati šivanko v senu, ko se želi v kakšnem dobro delujočemu gospodarskemu subjektu le najti neko nepravilnost. Seveda smo tudi priča eskaliranju oziroma naraščanju in čedalje večjemu pojavu kršitev pravic delavcev, kar je elementarna naloga inšpekcije za delo. To pa predvsem zaradi tega, kajti ni delovnih mest. In tisti delavci, ki so na delovnih mestih, so seveda izpostavljeni marsikdaj tudi zlorabiti s strani delodajalca; češ, če ti pa kaj ne paše, pa pusti in odidi, saj za teboj čaka vrsta ljudi, ki nimajo dela. Torej, zelo pomemben ukrep za manj kršitev delovnopravne zakonodaje so tudi ukrepi za gospodarsko rast in nova delovna mesta. Na tem mestu bi opozoril ministrico, da smo sprejeli kakšen mesec dni nazaj na odboru sklep, da naj Vlada pripravi nekaj konkretnih ukrepov za povečanje gospodarske aktivnosti za nova delovna mesta, in pričakujemo, da bo tak program tudi zaživel in ne nazadnje tudi rešil celo kopico problemov v povezavi s kršitvami pravic delavcev.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov dr. Andreja Črnak Meglič.
Še enkrat, lep pozdrav. Pred nami je predlog novega zakona o inšpekciji dela, ki je nastal na podlagi analize izvajanja določb do sedaj veljavnega zakona. Zaradi jasnosti naj že na začetku poudarim, da ta zakon ne opredeljuje kršitev delovne, socialne ali katere druge zakonodaje, saj to urejajo ustrezni materialni zakoni, kot so Zakon o delovnih razmerjih, Zakon o urejanju trga dela, Zakon o socialnem varstvu in podobni. Predlog zakona o inšpekciji dela postavlja enotno pravno podlago za organiziranost in delovanje Inšpektorata za delo ter prinaša določene razbremenitve in kadrovske okrepitve inšpektorata, kar bo le-temu omogočilo učinkovitejše delo. Tudi v medijih smo v teh dneh zasledili, da inšpektorat po novem ne bo več brezzobi tiger. Tako zakon uvaja institut strokovnega pomočnika, ki bo inšpektorje razbremenil pri administrativnih nalogah kot tudi pri enostavnejših nalogah v okviru inšpekcijskega nadzora. Pomembno razbremenitev bo prinesla tudi sprememba Zakona o preprečevanju zaposlovanja in dela na črno, ki določa, da se pristojnost za nadzor nad zaposlovanjem na črno prenese na Carinsko upravo. Zakon je bil usklajevan s socialnimi partnerji in rezultat teh usklajevanj je tudi tripartitni svet inšpekcije kot posvetovalno strokovni organ, ki bo spremljal izvajane zakonodaje ter sprejemal svoja stališča in priporočila za učinkovitejše delovanje inšpektorata. Svet bo sestavljen tripartitno, in sicer iz dveh predstavnikov vlade, delodajalcev in delojemalcev. Edini člen, ki ni bil do konca dogovorjen, usklajen, kakor koli že gledamo, je bil 24. člen zakona. Predstavnik Zveze svobodnih sindikatov Slovenije je namreč vztrajal pri določbi, da naj bi inšpektorat prednostno obravnaval prijave, ki jih vložijo člani sindikata ali vsaj sindikat, organiziran pri zavezancu. V zvezi s predlagano rešitvijo je svoje pomisleke predstavila Zakonodajno-pravna služba, saj bi prednostno obravnava prijav ene vrste prijavitelja brez stvarni izkazanih razlogov lahko bila sporna z vidika ustavne pravice do enakosti pred zakonom. Hkrati se je pojavilo tudi vprašanje neenakosti tistih delavcev, ki pri svojem delodajalcu nimajo organiziranega sindikata. Matični odbor je po daljši razpravi sprejel amandma, ki določa prednostno obravnavo vseh prijav, iz katerih nedvoumno izhaja verjetnost, da bodo izpolnjeni pogoji za izdajo prepovedi odločbe iz 19. člena zakona ali da gre za kršitev pravic večjega števila delavcev pri zavezancu na podlagi predpisov za nadzor, nad katerimi je pristojen inšpektorat. Socialni demokrati predlog zakona in vse naštete rešitve podpiramo in upamo, da bodo resnično pripomogle k zmanjšanju zaostankov in bolj učinkovitemu delu inšpekcije za delo. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. V imenu Poslanske skupine Državljanske liste gospod Branko Kurnjek.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovana gospa ministrica, poslanke in poslanci! Ne le zaradi krize, vsekakor pa tudi ali predvsem zaradi nje se Inšpektorat za delo srečuje z vedno večjim številom kršitev delovnopravne zakonodaje, prav tako pa se srečuje tudi z novimi pojavnimi oblikami kršitev. Ob izrazitem trendu povečevanja prijav kršitev na delovnopravni in socialni zakonodaji tega ni moč reči za kadrovsko zasedbo inšpektorjev, saj smo slišali malo prej, da ta šteje le 81 inšpektorjev. Da bi lahko delo pristojnih nadzornih služb potekalo učinkoviteje, je bilo treba pripraviti nov zakon o inšpekciji trga dela. Ker je v veliki meri nastal na podlagi analiz v sodelovanju z inšpektoratom, lahko pričakujemo, da zajema rešitve težav, s katerimi se inšpektorji dejansko srečujejo v praksi. Zakon prinaša izboljšanje ureditve organizacije, pristojnosti in nalog inšpektorata, prav tako pa pridobivanje pooblastil inšpektorjev, postopke nadzora in seveda tudi ukrepe proti kršiteljem. Z zakonom se odpravljajo tudi podvajanja in neusklajenost z Zakonom o inšpekcijskem nadzoru. S ciljem zmanjšanja prej omenjene kadrovske podhranjenosti samega organa in povečevanja učinkovitosti zakon uvaja strokovnega pomočnika. Strokovni pomočnik sicer ne bo nadomestil dela in pooblastil inšpektorja, bo pa nudil strokovno pomoč v skladu z zakonom ter sprejemal vloge in pobude za začetek postopka, pod samim nadzorom inšpektorja pa bo lahko odpravljal tudi določena procesna dejanja. V Poslanski skupini Državljanske liste se zavedamo nujnosti učinkovite zaščite pravic zaposlenih in v tej luči podpiramo predlagane ukrepe Vlade oziroma resornega ministrstva. Hkrati pa se zavedamo, da vsi ti ukrepi brez realizacije, brez izvedbe v praksi ne pomenijo nič več kot mrtvo točko na papirju, zato je pomembno, da so in bodo vzpostavljeni ustrezni organizacijski ukrepi, ki bodo strmeli k temu, da bodo sedanji in bodoči inšpektorji tem bolj prisotni na terenu, kot tudi da bodo sposobni samostojnega in strokovnega dela ter posledično sprejemanja zakonitih odločitev. Predlog zakona sicer predstavlja tudi svet inšpekcije dela, tripartitno sestavljen strokovni organ, imenovan s strani ministra, pristojnega za delo. Pristojnosti sveta bodo v sprejemanju stališč in priporočil za učinkovitejše delovanje inšpekcije dela. Danes je bilo že tudi povedano glede amandmaja k 14. členu. Torej, v razpravi na matičnem odboru smo temu členu posvečali precej pozornosti, sam pa govori o uvedbi postopka inšpekcijskega nadzora. Po prvotnem predlogu amandmaja naj bi inšpektorat prednostno obravnaval prijave, ki bi jih vložil sindikat, in sicer v primerih, ko bi bili izpolnjeni pogoji za izdajo prepovedne določbe iz 19. člena tega zakona, ali takrat, ko bi šlo za kršitev pravic večjega števila delavcev pri zavezancu. V tem primeru je treba poudariti, da glede na ti dve okoliščini ne more nikakor biti odvisna prednostna obravnava od vlagatelja prijave, temveč mora že iz razlogov samih inšpektorat takšne primere obravnavati prednostno in neodvisno od prijavitelja kršitve. V tej smeri je bilo podano tudi stališče Zakonodajno-pravne službe. Verjamemo, da so predstavniki sindikatov imeli dober namen, a bi uslišanje njihove želje nujno pomenilo, da bi nečlane sindikatov kot tudi zaposlene v podjetjih, kjer sindikat ni organiziran, postavili v neenakopraven oziroma slabši položaj. Pravzaprav se je na koncu razprave o tem členu pokazalo, da novi drugi odstavek 14. člena v bistvu sploh ne bi bil potreben. Sicer pa ne glede na slednje navedeno je zakon nastal v sodelovanju s socialnimi partnerji in z njihovo podporo. Tudi zato bomo zakon v Državljanski listi podprli. Hvala.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke gospod Mihael Prevc.
Še enkrat hvala za besedo. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo z veseljem podprli dopolnjeni Predlog zakona o inšpekciji dela v upanju, da bo s tem narejen korak naprej k odpravljanju nespoštovanja določb zakonov in kolektivnih pogodb o pravicah delavcev, predvsem pri plačah in denarnih nadomestilih ter glede neplačevanja prispevkov za socialno zavarovanje. Seveda pa pričakujemo tudi boljšo učinkovitost na področju preprečevanja zaposlovanja na črno. Pomanjkljiv inšpekcijski nadzor in okrnjene pristojnosti inšpektorjev so bile v preteklosti zagotovo vzrok marsikateri kršitvi delovne zakonodaje. Kljub temu pa je treba zagotoviti tudi dovolj inšpektorjev, če želimo uresničiti cilje tega zakona. Tudi pomanjkanje ustreznih kadrov je bil zagotovo eden od vzrokov za številne krivice in razmah sive ekonomije ter dela na črno. Nekatere novosti bodo pomagale k učinkovitejšemu delu inšpekcije, podpiramo pa tudi novosti, ki pomagajo delavcem, kot je na primer ta, da inšpektor pri opravljanju nadzora v konkretnem primeru prizadetega delavca opozori, da je za odločanje pristojno delovno sodišče in ga napoti na uveljavljanje pravic pred sodišče. Prav tako upamo, da bo k učinkovitejšemu delu inšpektorjev pripomoglo delo tako imenovanih strokovnih pomočnikov, ki bodo razbremenili inšpektorje določenih, predvsem administrativnih del in opravil. Upamo tudi, da bo s sprejetjem stališč in priporočil za učinkovitejše delovanje inšpekcije dela in delo inšpektorjev doprinesel svoj del tudi tripartitno sestavljen strokovni svet inšpekcije dela pri pristojnem ministrstvu, da ne bo postal le še "ena komisija" več oziroma en neučinkovit organ več. V kriznih razmerah in v času, ko imamo v državi preko 130 tisoč brezposelnih, se mora država zavedati, da potrebujemo učinkovit nadzor, da s tem preprečimo morebitne poskuse izkoriščanja stiske delavcev in brezposelnih. Ta zakon je vsekakor pomemben tudi v povezavi s preprečevanjem dela in zaposlovanja na črno, ki prinaša številne negativne posledice za delavce in državno blagajno. Dopolnjeni Predlog zakona o inšpekciji dela prinaša rešitve, ki izhajajo iz prakse ter izkušenj iz preteklosti, tudi je usklajen s socialnimi partnerji. Na matičnem odboru so bila sprejeta ustrezna dopolnila, zato kaže, da je to eden redkih zakonov, ki bo dobil soglasno oziroma veliko podporo poslancev. Hvala.
Hvala lepa gospodu Prevcu. V imenu Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije mag. Jana Jenko.
Hvala za besedo – ponovno. Poslanska skupina DeSUS je na pomen učinkovitega inšpekcijskega nadzora na področju zakonodaje s področja dela že večkrat opozorila. Dejstvo je, da gre v prvi vrsti pri tej vrsti inšpekcijskega nadzora za zaščito delovnih pravic oziroma za zagotavljanje pravne varnosti zaposlenih. Drugi vidik kršenja delovnopravne zakonodaje pa se pomembno odraža tudi v manjših prilivih v davčno, pokojninsko, zdravstveno in socialno blagajno, saj je delo na črno kot tudi vse druge oblike sive ekonomije problem, ki je v naši državi močno zakoreninjen, boj proti temu pa je naporen in zahteva celovit pristop preko vse področne zakonodaje. Na eni od prejšnjih sej Državnega zbora smo opravili prvo branje novega Zakona o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno, katerega cilj je okrepiti nadzor posameznih pristojnih inšpekcijskih služb na terenu, z višjimi sankcijami odvrniti potencialne kršitelje od zlorabljanja delavcev in z vsebinsko jasnimi materialnimi določbami zagotoviti podlago za učinkovitejše delo nadzornih organov. Če je sam inšpekcijski nadzor pomanjkljiv in če se okrnjene njegove pristojnosti, materialna zakonodaja, pa tudi če je še tako dobro zastavljena, ne more zaživeti. In ne samo to; če nadzorni organi nimajo ustreznih zakonskih pooblastil je to zelo ugodno za kršenje zakonodaje in izkoriščanje pravnih praznin. Zato je pomembno, da imamo poleg dobrih materialnih predpisov tudi ustrezne postopkovne vzvode za to, da bo reagiranje inšpektorjev zoper kršitelje čim bolj učinkovito. Cilj zakona, ki je danes pred nami, je izboljšanje organizacije, pristojnosti in nalog Inšpektorata za delo. V Poslanski skupini DeSUS zakon seveda v celoti podpiramo, saj ocenjujemo, da ustrezno ureja ključne, do sedaj zaznane težave pri delu Inšpektorata za delo. Še posebej pozdravljamo uvedbo instituta strokovnega pomočnika, to je pomemben korak k temu, da se inšpekcijska služba številčno okrepi. S 44 inšpektorji, ki so pristojni za nadzor delovnih razmerij na ozemlju celotne države, to je podatke iz Poročila o delu Inšpektorata RS za delo za leto 2012, je namreč kadrovska podhranjenost več kot očitna in verjamemo, da tako okrnjena nadzorna služba nikakor ne more temeljito opravljati svojega dela na vseh preglednih mestih, kar je okoli 187 tisoč poslovnih subjektov. Po predlogu zakona bo strokovni pomočnik razbremenil inšpektorja administrativnih del, ki se bo tako lahko bolj posveti delu na terenu. Kot rečeno, V Poslanski skupini DeSUS bomo zakon podprli. Hvala.
Hvala lepa, gospa Jenko. In še v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije gospa Iva Dimic.
Spoštovana predsedujoča, ministrica, kolegice in kolegi! V Sloveniji je, vsaj po občutku, veliko primerov kršitev delovnopravne zakonodaje. Krščanski demokrati menimo, da to velikokrat ni posledica slabe zakonodaje na tem področju, ampak predvsem pomanjkanje etike in morale pri zaposlovalcih ter drugih zavezancih za spoštovanje delovnopravne zakonodaje. Nova Slovenija ima v svojem programu jasno zapisano, da se zavzema za vključitev evropskih standardov v našo delovnopravno zakonodajo v zvezi z zagotavljanjem delovnih razmer, delovnega časa, dopustov, varstva pri delu, pogoju za zaposlitev oziroma za prenehanje zaposlitve. Urejanje delovnih razmer, ki presegajo te standarde, pa mora potekati v dialogu med delodajalci in delavci oziroma njihovimi združenji ali sindikati. Podpiramo kolektivne pogodbe kot pomemben pravni vir in socialni dialog kot obliko sodelovanja in sporazumnega reševanja sporov. Delovna inšpekcija ima po našem mnenju zelo pomembno vlogo pri zagotavljanju spoštovanja zakonov, tako preko ustrezne kaznovalne politike kot tudi s preventivnim in svetovalnim delom. Novela, ki jo imamo pred seboj, po našem mnenju v osnovi nakazuje pravo smer, ki bi lahko okrepila inšpekcijski nadzor in jasno določila pristojnosti delovnih inšpektorjev. Pomemben podatek je tudi dejstvo, da so predlog zakona v razpravi podprli predstavniki delodajalcev in delojemalcev. Smo pa Krščanski demokrati zadržani do vsaj dveh rešitev, ki jih novela predlaga. Sprašujemo se, ali bo novi organ, namreč svet inšpekcije dela ,pravi odgovor na izzive časa. Ustanavljanje novih in novih organov, svetov v okviru javnega sektorja po našem mnenju ni rešitev, ampak ima nasproten učinek; postopke samo podaljša in napravi manj pregledne. Tudi uvedba možnosti pomoči strokovnih pomočnikov je po našem mnenju tvegana. Prav lahko se zgodi, da bodo ti pomočniki, namesto da bi dejansko razbremenili inšpektorje administracije in drugih opravil, pomenili podvojitev tega dela in s tem ponovno upočasnitev postopkov. Vlada naj budno spremlja izvajanje zakona v praksi in upošteva pripombe inšpektorjev glede na novo uveljavljenih odločb. Poslanci Nove Slovenije noveli ne bomo nasprotovali.
Hvala lepa, gospa Dimic. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zato zaključujemo drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili v četrtek. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s 3. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE Z OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O KOBILARNI LIPICA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada in za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem državni sekretarki mag. Tanji Strniša.
Spoštovana podpredsednica, spoštovane poslanke in poslanci! Dovolite mi, da uvodoma spomnim, da je Kobilarna Lipica izvorna kobilarna konja pasme lipicanec, obenem pa vrhunska strokovna ustanova in osrednja kobilarna lipicancev na svetu ter hkrati mednarodno uveljavljen konjeniški center z varovanimi vrednotami kulturne krajine v okolju zgodovinsko zaščitenega stavbnega jedra in kraške krajine. S Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Kobilarni Lipica Vlada sledi usmeritvam Računskega sodišča in želi urediti naslednje: širitev plemenskega jedra črede konj lipicancev v Kobilarni Lipica na najmanj 80 plemenskih kobil; širitev rodov plemenskih kobil v kobilarni z novim rodom Rebecca Thais; črtanje določbe, ki javnemu zavodu omogoča ustanovitev družbe z omejeno odgovornostjo; natančnejšo opredelitev, kaj so naloge javne službe in gospodarske dejavnosti, povezane z javno službo; vire financiranja javnega zavoda in omogočiti začasno financiranje po dvanajstinah ter določiti postopek sprejemanja programa dela in razvoja in letnega poročila; organiziranost javnega zavoda uskladiti z Zakonom o javnih financah, tako da v poslovnih knjigah ne bo izkazoval kapitalskih naložb; razmejitev nepremičnin v zavarovanem območju Kobilarne Lipica na nepremičnine, ki jih za svoje delovanje potrebuje javni zavod, in na tiste nepremičnine, ki se namenijo gostinsko-hotelirski dejavnosti; oddajo nepremičnin za gostinsko-hotelirsko dejavnost v najem; zmanjšanje števila članov sveta javnega zavoda; najemna razmerja in ovrednotenje nepremičnin ter najemno razmerje med ministrstvom, pristojnim za kmetijstvo, in Lipico turizem d. o. o. za nepremičnine, ki se uporabljajo za gostinsko-turistično dejavnost. Na koncu želim poudariti, da je bilo osnovno vodilo pristojnega ministrstva in Vlade pri pripravi tega zakona kot tudi pri nadaljnjih aktivnostih varovanje in zaščita lipicanca. Hvala lepa.
Hvala lepa državni sekretarki za predstavitev stališča Vlade. Predlog zakona je obravnaval Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo, prehrano in okolje kot matično delovno telo in besedo ima podpredsednik odbora gospod Branko Ficko.
Lep pozdrav vsem skupaj! Odbor za kmetijstvo je Zakon o Kobilarni Lipica kot matično delovno telo obravnaval na 31. seji 5. februarja 2014. Odbor je bil seznanjen z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, ki je podala konkretne pripombe k nekaterim določbam predloga zakona, na podlagi katerih so koalicijske poslanske skupine pripravile amandmaje in jih je odbor tudi sprejel. Odbor se je seznanil tudi z mnenjem Državnega sveta, ki predlog zakona podpira. V razpravi so člani odbora predloženo zakonsko besedilo sicer podprli, nekateri člani pa so opozorili, da je to premalo ambiciozno, saj so pričakovali mnogo več kot le uskladitev z zahtevami iz revizijskega poročila Računskega sodišča iz leta 2012. S predloženo novelo se dejansko vračamo v leto 1996, ko je bil sprejet Zakon o Kobilarni Lipica, in popravljamo napake iz leta 2007, ko je bila z novelo zakona ustanovljena gospodarska družba Lipica turizem z namenom, da bi skrbela za gospodarsko-turistično dejavnost v Lipici. Predlog zakona ne ponuja niti prave vizije o tem, kakšen bo prihodnji razvoj Lipice, niti ne prave vsebine glede nadaljnjega razvoja turistične dejavnosti v Lipici. Veliko dilem in vprašanj se odpira predvsem glede tega, kakšna bo usoda turizma v Lipici, če resorno ministrstvo še pred izbrisom Lipice turizem ne bo uspelo pritegniti novega najemnika za dolgoročno oddajo nepremičnin za izvajanje gostinsko-hotelirske dejavnosti. V tem primeru se lahko celo zgodi, da turizma v Lipici v kratkem ne bo več. Izpostavljeno je tudi, da je bilo že v preteklosti veliko zmede glede tega, čemu dati v Lipici prednost: konju lipicancu ali turizmu. Zaskrbljujoče je, da tudi predložena novela ne rešuje tega osnovnega vprašanja in tudi ne daje ustreznih izhodišč, na podlagi katerih bi bilo mogoče pripraviti strategijo razvoja kobilarne in tudi ne smernic za razvoj turizma v njej. Poleg vprašanj, vezanih na turizem, pa v predlogu zakona ostajajo odprta še nekatera druga vprašanja, predvsem glede načina reševanja razmejitve nepremičnin. Tudi ni jasno, v katero smer se bo razvijalo golf igrišče pa tudi, v kolikšni meri je predlagano zakonsko besedilo sploh usklajeno z lokalno skupnostjo, predvsem v delu, ki se navezuje na enovito upravljanje posestva s strani javnega zavoda in ukinitve statusa vplivnega območja. Vsa ta vprašanja so po mnenju članov odbora tako zahtevna, da jih ne bo mogoče niti hitro niti zlahka rešiti. V zaključku pa je še posebej izpostavljeno prepričanje, da svet zavoda, katerega člani so bili tudi predstavniki več ministrstev, niso opravili svoje naloge, saj je bil nadzor nad poslovanjem in delovanjem javnega zavoda pomanjkljiv oziroma nezadosten, v nekaterih primerih pa ga sploh ni bilo. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjen predlog zakona je sestavni del poročila odbora. Hvala.
Hvala lepa gospodu Ficku. Na vrsti je prestavitev stališč poslanskih skupin in prvi ima besedo gospod Tomaž Lisec v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala podpredsednica, spoštovani predstavniki ministrstva! Sprejema se zakon, kjer pa še sedaj ni jasno, kaj se z njim sploh želi, zato mu v SDS odrekamo podporo. Zakon ima sicer nekaj minimalnih popravkov in dobrih nastavkov, a še vedno ne vemo, kaj bi in kako bi predvsem v relaciji lipicanec in turizem; in to je ključna dilema Kobilarne Lipice, predlog zakona pa tega odgovora ne poda. Nismo edini, ki imamo pomisleke pri tem zakonu. Veliko pomislekov je bilo izrečenih že na sami seji delovnega matičnega telesa in tudi v tem poročilu je jasno, da je skoraj celotna debata o tem potekala o vseh pomislekih, rešitve pa sam zakon ne prinaša. V Poslanski skupini SDS se nam zdi ključen 4. člen novele zakona, pa dovolite, da ga preberem: "Ne glede na prejšnji odstavek ministrstvo, pristojno za kmetijstvo, po predhodnem soglasju Vlade odda v najem nepremično premoženje zavarovanega območja, ki ni namenjeno opravljanju nalog javne službe iz 11.a in 11.b člena tega zakona, in za gospodarske dejavnosti, povezane z javno družbo iz 17.c člena tega zakona, do vključno 50 let." in potem se nadaljuje, "prihodki iz naslova oddaje nepremičnin so prihodki državnega proračuna in se namenijo za gradnjo, nakup, obnovo in investicijsko in tekoče vzdrževanje nepremičnin v državni lasti." Skratka, nekaj naj bi se naredilo, za obdobje 50 let, pa ne vemo niti kaj, niti komu, niti kakšni so nameni, niti za kaj se bodo ta sredstva od morebitne kupnine namenila. Menimo, da se Vlada na tem področju igra z usodo Kobilarne Lipica in bo verjetno tisto vprašanje – prej kura ali jajce oziroma konji ali turizem – ostalo zamegljeno, ta zakon te rešitve ne prinaša in pričakujemo, da bo naslednjič Vlada prišla z zakonom, ki bo to rešitev tudi predstavljal. Sami pomisleki, rešitev pa ni, zato zakona v SDS ne moremo podpreti. Hvala.
Hvala lepa, gospod Lisec. V imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov gospod Mirko Brulc. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo predlagano novelo Zakona o Kobilarni Lipica podprli. O Kobilarni Lipica in njenih statusnih rešitvah je bilo od sprejetja osnovnega zakona v letu 1996 že veliko povedanega in sprejete so bile različne rešite, vendar pa dejansko stanje kaže, da je trenutna statusna ureditev neprimerna. Zato upamo, da bo s to novelo zakona, ki sledi priporočilom Računskega sodišča, status Kobilarne Lipica urejen, kot se za kulturnozgodovinski spomenik spodobi. Ne smemo pozabiti, da je Kobilarna Lipica edini kulturni spomenik državne pomena, ki je bil razglašen s samostojnim zakonom. Zakonodaja na tem področju je zelo pomembna, ker se z njo ohranja celovitost in nacionalni pomen kobilarne, ki je bila ustanovljena že leta 1580. Novela zakona sledi predvsem priporočilom Računskega sodišča in pušča odprte roke Vladi, da uredi vprašanje vračila kapitalske naložbe podjetja Lipica turizem in oddaja nepremičnega premoženja, ki je namenjena turistično-gostinski dejavnosti. Cilji predlagane novele Zakona o Kobilarni Lipica so: širitev plemenskega jedra črede konjev lipicancev, širitev rodov plemenskih kobil v Kobilarni Lipica, črtanje odločbe, ki Kobilarni Lipica omogoča ustanovitev d. o. o., natančnejša opredelitev nalog javne službe in gospodarske dejavnosti, povezane z javno službo, definirati organe upravljanja, določiti vire financiranja Kobilarne Lipica in omogočiti začasno financiranje po dvanajstinah ter določiti postopek sprejemanja programa dela in razvoja letnega poročila, prenos gospodarske dejavnosti, povezane z javno službo in zaposlenimi, iz Lipice turizem, d. o. o., na Kobilarno Lipica, uskladitev organiziranosti Kobilarne Lipica z Zakonom o javnih financah, razmejitev nepremičnin v zavarovanem območju Kobilarne Lipica na nepremičnine, ki jih za delovanje kobilarne potrebuje javni zavod, nadalje, oddaja nepremičnine za gostinsko-hotelirsko dejavnost, zmanjšanje števila članov sveta Kobilarne Lipica, sklenitev najemnih pogodb in ovrednotenje nepremičnin v območju Kobilarne Lipica po njihovi tržni oceni in sklenitev najemnega razmerja za turistično infrastrukturo med ministrstvom, pristojnim za kmetijstvo, in Lipico turizem. Zanimivo je, da nas iz Sindikata delavcev gostinstva in turizma obveščanju o nekih svojih stališčih in opozarjajo ministra, da bo Lipica turizem dobesedno ugasnil in da bo delo izgubilo 35 delavcev. Naj v ta namen preberem le 6. člen, ki pravi: "Do oddaje nepremičnin za izvajanje gostinsko-hotelirske dejavnosti v dolgoročni najem ministrstvo, pristojno za kmetijstvo, z Lipico turizem, d. o. o., sklene pogodbo za najem turistične infrastrukture, ki jo na dan uveljavitve tega zakona uporablja Lipica turizem, d. o. o." Torej, Lipica turizem ne bo ugasnila in bo v tem prehodnem obdobju lahko v najemu opravljala svojo dejavnost. V poslanski skupini bomo, kot je že bilo rečeno, Predlog zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o Kobilarna Lipica podprli. Ker je Kobilarna Lipica kulturni spomenik državnega pomena, lipicanec je eden od slovenskih simbolov, upodobljen tudi na slovenskem evro kovancu za 20 centov, pa upamo, da bomo našli zakonske rešitve in dovolj poguma, da Lipici povrnemo sijaj, ne le v obliki nove pobarvane ograje. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Brulc. V imenu Poslanske skupine Državljanske liste gospod Branko Kurnjek.
Še enkrat hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovana gospa sekretarka s sodelavkami, poslanke in poslanci! Primarni cilj in glavna naloga Kobilarne Lipica je v zagotavljanju vrhunskih storitev na področju reje lipicancev in konjeništva, prav tako pa tudi varovanje, ohranjanje in razvoj kulturne ter naravne dediščine. Poleg teh dejavnosti pa je Kobilarna Lipica, ki ima status kulturnega spomenika državnega pomena, ena najznamenitejših slovenskih turističnih destinacij svetovnega slovesa. Turizem je tudi eden glavnih motorjev kobilarne, po drugi strani pa je lahko tudi njena ovira, saj je omejen z njenim primarnim ciljem, torej rejo lipicancev. Novela zakona, ki s svojimi dopolnitvami sledi pripombam oziroma ugotovitvam Računskega sodišča, prinaša nekaj bistvenih sprememb oziroma novosti. Na področju reje predlog zakona povečuje plemensko jedro črede v kobilarni z dosedanjih najmanj 48 na najmanj 80 plemenskih kobil, prav tako pa se bo razširil rod plemenskih kobil. Širitev je potrebna zaradi večje genetske raznovrstnosti in preprečevanja genetskih motenj. Z novelo zakona se črta določba, po kateri je lahko Kobilarna Lipica ustanovila družbo z omejeno odgovornostjo. Naloge javne službe in z javno službo povezane gospodarske dejavnosti v kobilarni so s predlogom natančno določene in so neločljivo povezane z rejo lipicancev in upravljanjem zavarovanega območja ter kulturne dediščine. Predlog zakona natančno določa sestavo organov upravljanja kobilarne in opredeljuje njihove naloge, za svet in direktorja pa tudi pogoje za njihovo imenovanje. Nepremičnine, ki niso neposredno vezane na opravljanje javne službe, bo ob soglasju Vlade mogoče oddati v dolgoročni najem, ki bo pogojeval tudi investicije v njihovo obnovo in razvoj. Možnost vlaganja zasebnega kapitala v te nepremičnine pa pomeni tudi velike možnosti za razvoj s turističnega vidika in dvig turistične ponudbe na višji nivo. Opozoril bi še na eno spremembo, ki jo prinaša predlog zakona. Zapisana je namreč možnost, da se lahko v prihodnosti tradicionalno označevanje z žigosanjem nadomesti označevanje s čipiranjem. Na to moramo gledati z etičnega vidika, saj lahko v današnjem času klasično označevanje vidimo tudi kot mučenje živali. Sicer vem, da predstavljam stališče poslanske skupine, vendar če bi lahko imel sam kakršno koli možnost, bi osebno takšno spremembo v praksi takoj podprl. Glede Kobilarne Lipica je bilo, žal, v slovenski javnosti v zadnjih letih veliko slišati, predvsem z vidika negativnih ocen in težav z upravljanjem, finančnim stanjem, pa tudi navsezadnje s poginom oziroma zdravstvenim stanjem konj. V Državljanski listi upamo, da bodo predlagane spremembe zakona pripomogle tako pri osnovni kot tudi turistični dejavnosti Kobilarne Lipica. Predlog zakona bomo v Državljanski listi podprli. Hvala.
Hvala lepa za vaše stališče. Naslednji je na vrsti gospod Janez Ribič s stališčem Slovenske ljudske stranke.
Hvala za besedo. Spoštovana podpredsednica Državnega zbora, predstavnice Vlade, spoštovane poslanke in poslanci! Skoraj dve leti po precej obremenjujočem revizijskem poročilu Računskega sodišča v zvezi s stanjem v Kobilarni Lipica in z njo povezano družbo Lipica turizem smo v Državnem zboru dočakali predlog sprememb krovnega zakona, nad katerim pa smo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke kljub nekaterim dobrim rešitvam nekoliko razočarani. Naj pojasnim, zakaj. Predlog novele Zakona o kobilarni Lipica se namreč osredotoča le na najnujnejše rešitve, ki odpravljajo najpomembnejše pomanjkljivosti, na katere je opozorilo Računsko sodišče. Določa se torej prepoved ustanavljanja gospodarskih družb s strani javnega zavoda, natančneje se opredeljujejo naloge javne službe in gospodarskih dejavnosti, povezanih z javno službo. Določa se tudi razmejitev nepremičnin v zavarovanem območju kobilarne kot tudi brezplačna uporaba nepremičnin v lasti Republike Slovenije, ki jih je za izvajanje javne službe in gospodarskih dejavnosti, povezanih z javno službo, uporabljala kobilarna ter sklenitev najemne pogodbe med Ministrstvom za kmetijstvo in okolje ter družbo Lipica turizem, d. o. o., za nepremičnine, ki jih ima ta družba v uporabi. Poleg navedenih sprememb se s predlaganim zakonom še zmanjšuje število članov sveta javnega zavoda, urejajo se pogoji začasnega financiranja v primeru nepravočasnega soglasja Vlade k letnemu programu dela in razvoja kobilarne ter širi plemensko jedro črede lipicancev na najmanj 80 plemenskih kobil. Z razliko zadnje določbe se torej s predlaganim zakonom osredotočamo le na glavne pomanjkljivosti trenutnega stanja v Kobilarni Lipica, medtem ko še vedno nimamo strategije in vizije, na kakšen način Lipico sploh razvijati – ali bo to v smeri ohranjanja kulturne dediščine, ki je v Lipici neprecenljiva, ali v smeri komercializacije storitev? Dejstvo namreč je, da se stanje v Lipici od leta 2007 naprej poslabšuje. Stabiliziralo se je šele v preteklem letu, ko je sedanje vodstvo zavihalo rokave in sprejelo nekatere težke, a nujne odločitve, da je družbo ohranilo nad vodo. Po mnenju poslancev Slovenske ljudske stranke bi bilo treba jasno določiti strategijo razvoja lipiškega turizma, saj je njegova usoda v primeru nepravočasnega ukrepanja pri iskanju strateškega investitorja, ki bi zagotovil zadostna sredstva za nadaljnji razvoj infrastrukture v Lipici, precej negotova. Na odsotnost strateškega razmisleka o nadaljnji usodi opozarja tudi Računsko sodišče, ki svari pred posledicami nenadzorovanega stečaja družbe Lipica turizem v primeru, da država do konca leta ne najde strateškega partnerja, ki bi bil pripravljen vlagati v razvoj lipiškega turizma. Žal v predlaganem zakonu ne najdemo nobenih smernic, kako in na kakšen način zagotoviti razvoj tako kobilarne kot turistične dejavnosti, kar v naši poslanski skupini obžalujemo. Lahko le upamo, da bo pristojno ministrstvo imelo srečno roko pri iskanju najemnika za iskanje gospodarske dejavnosti oziroma ostalih dejavnosti, ki niso povezane z opravljanjem javne službe. Ne glede na izrečene pomisleke v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke predlaganim spremembam ne nameravamo nasprotovati, saj predstavljajo minimalen kompromis, ki izboljšuje trenutno situacijo. Ob tem pa Vlado pozivamo, da resnično stori vse, da Kobilarna Lipica in vse, z njo povezane turistične dejavnosti ne bodo pristale na smetišču zgodovine. Hvala.
Hvala lepa, gospod Ribič. V imenu Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev bo stališče predstavila mag. Jana Jenko.
Hvala za besedo. Računsko sodišče je v revizijskem poročilu leta 2012 ugotovilo, da je bilo ravnanje Kobilarne Lipica in Vlade pri ustanovitvi družbe Lipica turizem neučinkovito in negospodarno. To poročilo pa je pomembno, zato ker na ugotovitvah, ki so v njem predstavljene, temelji predlog sprememb in dopolnitev Zakona o kobilarni Lipica. Tako se s predlogom novele Zakona o Kobilarni Lipica črta določba, ki je kobilarni doslej omogočala ustanavljanje družb z omejeno odgovornostjo. Posledično bo morala družba Lipica turizem ugasniti. Predlog poleg tega omogoča oddajo nepremičnin, ki se ne uporabljajo za izvajanje javne službe in so namenjena za gostinsko-hotelirsko dejavnost, prek javnega razpisa. Opredeljena je organizacija javnega zavoda Kobilarna Lipica, ki ga bosta sestavljali enota kobilarna, ki bo opravljala javno službo, in enota turizem, ki bo tržila produkte na trgu. Opredeljeni so organi upravljanja, in sicer bodo to direktor, 7-članski svet in 5-članski strokovni svet. Z novelo se bo razširilo plemensko jedro lipicancev z dosedanjih 48 na vsaj 80 plemenskih kobil, povečalo pa se bo tudi število klasičnih rodov kobil s sedanjih 16 na 17. Kljub temu da bomo poslanke in poslanca Poslanske skupine DeSUS predloga zakona podprli, pa smo vseeno pričakovali, da bo vsebina zakona zastavljena bolj ambiciozno. Tako pa se z novelo zgolj vračamo v leto 1996, ko je bil sprejet Zakon o Kobilarni Lipica, in popravljamo napake iz leta 2007, ko je bila z novelo zakona ustanovljena gospodarska družba Lipica turizem z namenom, da bi skrbela za gospodarsko-turistično dejavnost v Lipici. Žal nam je, da predlog zakona ne ponuja nobene prave vizije o tem, kakšen bo prihodnji razvoj Lipice, prav tako pa tudi ne prave vsebine, glede nadaljnjega razvoja turistične dejavnosti v Lipici. Obenem pa se sprašujemo, zakaj je tako težko ohraniti in uspešno voditi takšen javni zavod, kot je Kobilarna Lipica. Znan je primer uspešnega vodenja podobne kobilarne v Avstriji, kjer tudi vzrejajo znamenite lipicance. Tukaj pa se podobnosti med obema kobilarna bolj ali manj tudi končajo. Medtem ko slovenska država ne ve prav dobro, kako naj upravlja kulturno, zgodovinsko in naravno dediščino, ki jo predstavlja lipiška kobilarna kot zibelka lipicanskih konj, se je Avstrija s posebnim zakonom zavezala, da bo skrbela za trajni obstoj kobilarne Piber in znamenite španske jahalne šole na Dunaju. Če sta pred leti obe omenjeni avstrijski ustanovi poslovali s tudi do 3-milijonskimi izgubami letno, sta predlani ustvarili 30 tisoč evrov dobička. Sčasoma se je ta avstrijska kobilarna iz državnega podjetja spremenila v delniško družbo in zdaj posluje pozitivno, saj so sami odgovorni za svoje poslovanje, kar pomeni, da morajo sprejemati racionalne odločitve. V Poslanski skupini DeSUS menimo, da bi bil čas, da se tudi v Kobilarni Lipica neha s političnim kadrovanjem in zaposlovanjem ter nastavljanjem "naših" in "vaših" direktorjev in se na čelo zavoda postavi strokovnjak, ki bo znal iz tega javnega zavoda potegniti najboljše, ga narediti uspešnega, prepoznavnega in dobro poslujočega. Hvala.
Hvala lepa, gospa Jenko. V imenu Poslanske skupine Nove Slovenije ima besedo gospa Iva Dimic.
Spoštovana predsedujoča, državna sekretarka z ekipo, kolegice in kolegi! Lipica je ena najbolj prepoznavnih blagovnih znamk v Sloveniji, žal pa v zadnjih letih potisnjena na stran in v zatonu. Vzroki so po našem mnenju različni. Očitno v Sloveniji ne znamo ravnati dobro, dobro upravljati s svojimi blagovnimi znamkami in je stanje takšno, kakršnega imamo. V primeru Kobilarne Lipica je glavno vprašanje strateško upravljanje. Krščanski demokrati menimo, da mora biti strateško primarna, prednostna usmeritev Lipice konj, torej lipicanec. Ves turizem in druga gospodarska dejavnost pa mora po našem mnenju delovati kot podporna dejavnost primarnemu sektorju. Dosedanja stagnacija oziroma bolj klavrno stanje kobilarne kaže, da so bile rešitve neprimerne in niso pripomogle k razvoju osnovne dejavnosti. S Poslansko skupino Nove Slovenije smo v okviru terenskih obiskov pred kratkim obiskali tudi Postojnsko jamo. Bili smo prijetno presenečeni, kako tam zadeve funkcionirajo. Del prihodkov iz turizma, 35 %, se namensko vlaga v infrastrukturo. To je lahko primer dobre prakse za ureditev upravljanja turistične dejavnosti tudi v Lipici. Morebitnega koncesionarja se lahko obveže, kakšen odstotek prihodkov iz turizma se mora obvezno vrniti nazaj v primarno dejavnost, torej v konjerejo. Krščanski demokrati menimo, da naj ostane Kobilarna Lipica ena celota, naj se ne ločuje na javni in zasebni, pridobitni gostinski del. Vsekakor pa je mogoče, da se gostinski del odda v koncesijo, če javni zavod ni sposoben v kratkem dokazati, da lahko pridobitno dejavnost izvaja uspešno in v dobro javnega kulturnega dela Kobilarne Lipica. S svojo dediščino smo dolžni bolj odgovorno ravnati. Poslanska skupina Nove Slovenije zakonu ne bo nasprotovala.
Hvala lepa. In še v imenu Poslanske skupine Pozitivna Slovenija gospod Branko Ficko.
Hvala predsedujoča. Še enkrat lep pozdrav! Tako javna razprava kot tudi usklajevanja med koalicijskimi partnerji so pokazala na različne načine mnogokrat nasprotujoče si poglede na problematiko kobilarne in z njo povezanimi rešitvami. Zaradi tega je moral predlagatelj od javne razprave lansko poletje pripraviti več osnutkov predloga novele. V obravnavi oziroma pred nami so predložene zgolj spremembe v smeri popravljalnih ukrepov, ki jih je MKO naložilo Računsko sodišče. Predlog zakona torej predstavlja minimalen možen poseg. Tako oblikovan predlog zakona s predlaganimi rešitvami bomo v Pozitivni Sloveniji sicer večinoma podprli zaradi zahtev Računskega sodišča, vseeno pa opozarjamo, da bo način upravljanja državne kobilarne spet podoben tistemu, že rečeno, iz leta 1996 oziroma vračamo se zopet na ureditev, ki je bila ob sprejetju mišljena kot začasna rešitev, s katero se je želelo takrat preprečiti privatizacijo. V Pozitivni Sloveniji obžalujemo, da se je predlagatelj odrekel ambiciji, da bi proučil možnosti izvajanja gospodarske dejavnosti v obliki javno-zasebnega partnerstva. Novi zakon predvideva oddajo nepremičnin za lipiško gostinko-hotelirsko dejavnost v najem za največ 50 let, v vmesnem obdobju pa bo pristojno ministrstvo sklenilo najemno pogodbo z Lipico turizmom, da bo še naprej opravljal gostinko-turistično dejavnost. V Pozitivni Sloveniji menimo, da bo ob nespremenjenem režimu varovanja v Lipici gostinsko-turistično dejavnost zelo težko oddati v najem, poleg tega pa organizacijska razčlenitev otežuje razvoj celotnega kompleksa. Varstveni režim in vplivno območje se še vedno ohranjata v nespremenjeni obliki. Pri tem velja opozoriti, da gostinskih in turističnih objektov ni moč uvrščati med kulturne spomenike in jih je nesmiselno varovati. Tudi samo Računsko sodišče opozarja, da je treba revidirati zaščito kulturnega spomenika oziroma zavarovanega območja v delu zemljišč, ki niso namenjeni izvajanju javne službe. Kljub temu da je Kobilarna Lipica izpostavljena kot nosilec turizma v Sloveniji, razglašena kot kulturni spomenik državnega pomena in da je v bistvu državna kobilarna, se še vedno nismo sposobni zgledovati po bližnjih vzorih v Avstriji in še bi lahko naštevali. Torej žal ugotavljamo, da tudi po 18 letih enotne in domišljene vizije razvoja glede Lipice ni. Odprt seveda ostaja tudi finančni delo poslovanja Lipice turizem od ugotovljenih nepravilnosti, ker svoje naloge niso opravili člani sveta zavoda kot nadzorni organ, da ne govorimo o sporni dokapitalizaciji v višini 1,5 milijona evrov. Vse bodoče odločitve bodo seveda odvisne od pozitivnega ali negativne poslovanja Lipice turizem, da o črnih scenarijih ne razmišljamo. Hvala lepa.
Hvala lepa. S tem smo končali predstavitev stališč poslanskih skupin. Tudi tu amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zato zaključujemo drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili v četrtek v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA RESOLUCIJE O ZAŠČITI KRANJSKE ČEBELE. Predlog resolucije je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada in za dopolnilno obrazložitev prosim državno sekretarko, gospo mag. Tanjo Strniša.
Hvala, predsedujoča. Čebelarstvo je kot samostojna kmetijska dejavnost zelo pomembno. S svojim večnamenskim poslanstvom pomembno vpliva na druge kmetijske panoge in kulturno krajino in, kar je najpomembnejše, na ohranjanje naravnega ravnovesja in kakovosti okolja. Med najpomembnejše vplive na okolje sodi opraševanje rastlin in s tem posledično na vpliv, na obseg pridelkov rastlin v kmetijstvu. Neprecenljiva je tudi arhitekturna in kulturna dediščina – čebelnjak in poslikava panjskih končnic, česar drugi narodi pri čebelarjenju ne poznajo. Zato je prav, da dobi posebno mesto tudi z Resolucijo o zaščiti kranjske čebele, ki jo Vlada predlaga v sprejem Državnemu zboru. Naše zavedanje o pomenu čebel in čebelarstva se zrcali v skrbi za celotno podporo slovenskemu čebelarstvu na vseh ravneh, zato je ta uvrščena med prednostne naloge ministrstva, pristojnega za kmetijstvo. Naj spomnim, da je kranjska čebela v Sloveniji zaščitena na podlagi Zakona o živinoreji, ki jo v 68. členu opredeljuje kot avtohtono pasmo, 70. člen pa določa njeno posebno varstvo. S tem je Sloveniji priznana pravica in dodeljena dolžnost skrbeti za avtohtono populacijo kranjske čebele. Kljub vsem podporam, ki so namenjene slovenskemu čebelarstvu, so se predvsem v zadnjem času pojavila nova kritična področja, ki zahtevajo dodaten pristop k reševanju. Ta resolucija opredeljuje vizijo in cilje na področju zaščite kranjske čebele v naslednjem obdobju ter predstavlja odgovor na izzive, s katerim se sooča sodobno čebelarstvo. Skupaj s strokovnimi institucijami in deležniki smo tako pripravili to resolucijo, s katero želimo dati okvir odločanju o politiki, ki se navezuje na ohranjanje kranjske čebele v Sloveniji. Resolucija vsebuje presojo problemov in cilje za vodenje politike v čebelarstvu, navezuje se na trajnostno kmetijstvo ob širokem razumevanju vloge in pomena kranjske čebele za Slovenijo. Njen glavni namen je celovito opredeliti prednostna razvojna vprašanja in politiki ponudi izhodišča za dodatne ukrepe za ohranitev kranjske čebele. Prav tako se ta resolucija lahko uporabi pri pripravi različnih nadaljnjih dokumentov o zaščiti kranjske čebele in čebelarstva. Resolucija bo tako dopolnila že obstoječe ukrepe za čebelarstvo z dolgoročnim ciljem ohraniti kranjsko čebelo v Sloveniji tudi za prihodne rodove čebelarjev, obsega pa področje tehnologije čebelarjenja, trženja čebeljih pridelkov, zdravstvenega varstva čebel, vzreje čebeljih matic in izobraževanja čebelarjev. Tako je glavni cilj te resolucije ohraniti pasemsko čistost kranjske čebele ob hkratni ohranitvi obstoječe biološke pestrosti, saj je nujno, da populacijo kranjske čebele v Sloveniji ohranimo in vzpostavimo pogoje, ki jo bodo varovali pred pritiski sosednjih ras čebel. Drugi glavni cilj te resolucije je ohraniti enakomerno in zadostno poseljenost čebeljih družin po vsej Sloveniji. Želimo imeti najmanj 150 tisoč čebeljih družin, zato je treba omogočiti kar največje izkoriščanje čebeljih paš, zmanjšati izgube čebeljih družin zaradi bolezni in drugih vplivov, zagotoviti trajno zdravstveno varstvo in nadzor nad stanjem čebeljih družin ter spodbuditi ljudi k čebelarjenju.
Hvala lepa. Predlog resolucije je obravnaval Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo, prehrano in okolje kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsedniku, gospodu Zvonku Lahu.
Spoštovana podpredsednica, državna sekretarka, kolegice in kolegi! Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo, prehrano in okolje je Predlog resolucije o zaščite kranjske čebele kot matično delovno telo obravnaval na 31. seji 5. februarja letošnjega leta. Odbor se je seznanil z mnenjem Zakonodajno-pravne službe in mnenjem Državnega sveta, ki predlog resolucije tudi podpira. Na seji odbora so sodelovali predstavniki Ministrstva za kmetijstvo in okolje, Državnega sveta, Čebelarske zveze Slovenije, Kmetijsko-gozdarske zbornice Slovenije in Zakonodajno-pravne službe. V razpravi so člani odbora podprli predlog resolucije in ga ocenili kot dobro osnovo za pripravo nadaljnjih ukrepov v čebelarstvu. Izražena je tudi podpora prizadevanjem in delu Čebelarske zveze Slovenije, predvsem pri izobraževanju čebelarjev na področju zdravstvenega varstva čebel in krepitve zanimanja za to dejavnost med mladimi kmeti. Glede na to, da je kranjska čebela ena izmed močnih nacionalnih blagovnih znamk in da smo s čebelarstvom lahko konkurenčne tudi na zunanjih trdih, je po mnenju članov odbora nujno, da ta dejavnost dobi ustrezno mesto tudi v zakonodaji, predvsem v Zakonu o kmetijstvu. Smiselno bi tudi bilo, da se v navedenem zakonu predvidi možnost, da bi se čebelarstvo na kmetijah opravljalo kot dopolnilna dejavnost, kar bi v povezavi s sadjarstvom nedvomno prispevalo k zagotavljanju primernega dohodka predvsem manjših kmetij na območjih z omejenimi dejavniki kmetovanja. V razpravi je še posebej izpostavljeno, da se danes čedalje bolj krepi spoznanje, da čebelarstvo ni več le ljubiteljsko ukvarjanje s čebelami in ni samo kmetijska dejavnost, temveč je vse bolj perspektivna poslovna dejavnost, ki je tesno povezana z izobraževanjem, turizmom in varovanjem okolja ter je lahko zgled tudi drugim dejavnostim. Glede na njegov pomen je nujno, da k njegovemu razvoju aktivno prispeva tudi država, predvsem z zmanjševanjem birokratskih ovir in poenostavitvijo razpisnih pogojev pri kandidiranju na razpise za sredstva za tehnično opremo v čebelarstvu. Opozorjeno pa je bilo tudi, da čebelarstvo ni samo stvar kmetijskega resorja, temveč se v veliki meri tiče tudi Zakona o prostorskem načrtovanju, ki pa pred to dejavnost postavlja številne prepreke. Namreč, po tem zakonu morajo biti vsi objekti grajeni na komunalno opremljenih zemljiščih, kar pomeni oviro za postavitev čebelnjakov, ki tudi potrebujejo vodo, elektriko in drugo. Zato bi bilo nujno, da se področje čebelarstva ustrezno uredi v vseh zakonih, ki na kakršen koli način urejajo to dejavnost. Poleg pohval in priznanj pa je bilo izraženo tudi mnenje, da iz predloga resolucije ni razvidno, kateri so sploh strateški cilji na področju zaščite kranjske čebele in kakšno vizijo prinaša tako čebelarjem kot tudi zaščiti kranjske čebele. Dva strateška cilja resolucije sta: ohranitev avtohtone populacije kranjske čebele in njene pestrosti ter ohranitev enakomerne in zadostne poseljenosti s čebeljimi družinami po vsej Sloveniji. Zapisana sta le na splošni, deklarativni ravni. Ker Državni zbor na podlagi določbe Poslovnika Državnega zbora z resolucijo sprejme nacionalne programe na posameznih področjih, je opozorjeno, da v tem dokumentu operativnih programov, ki bi določali in konkretizirali zavezujoče cilje in naloge na področju čebelarstva v prihodnjem obdobju, sploh ni. Zato je predlog resolucije dejansko mogoče razumeti le kot moralno podporo čebelarjem, kakšna bo dejanska podpora, pa se bo pokazalo ob obravnavi zakonodajnih predlogov, ki bodo urejali nadaljnji razvoj čebelarstva. Po končani razpravi je odbor sprejel amandmaje koalicijskih poslanskih skupin. Glede na sprejete amandmaje je pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga resolucije, v katerega sta vključena tudi sprejeta amandmaja. Dopolnjeni predlog resolucije je sestavni del tega poročila.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Mirko Brulc v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Spoštovani! V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo predlagano Resolucijo o zaščiti kranjske čebele podprli. Kranjska čebela, tudi kranjska sivka, je avtohtona čebelja pasma, ki je nastala na območju Slovenije. Najdemo jo sicer tudi na ozemlju širše Koroške in Štajerske, tudi v Avstriji, na Madžarskem, v Romuniji, Hrvaški, Bosni in Hercegovini, Srbiji in Nemčiji ter ponekod drugod. Trenutno je druga najbolj razširjena čebelja pasma na svetu, ki se veliko uporablja v čebelarstvu. Resolucija daje kranjski čebeli dodaten pomen in dodatno zaščito, določa pa tudi okvire politike, ki jih država izvaja na tem področju. Resolucija pa dopolnjuje že obstoječe ukrepe, ki obsegajo zlasti tehnologijo čebelarjenja in trženja čebeljih proizvodov, zdravstveno varstvo čebel, vzrejo čebeljih matic, čebelje paše in izobraževanje čebelarjev. V resoluciji o zaščiti kranjske čebele sta dva pomembna cilja; prvi cilj je ohraniti pasemsko čisto kranjsko čebelo ob ohranitvi obstoječe pestrosti in drugi glavni cilj je ohraniti enakomerno in zadostno poseljenost čebeljih družin po vsej Sloveniji. Cilj je, da se ohrani vsaj 150 tisoč čebeljih družin. Resolucija bo dopolnila že obstoječe ukrepe za čebelarstvo z dolgoročnim ciljem ohranjanja kranjske čebele v Sloveniji tudi za prihodnje rodove čebelarjev. Kot že rečeno, v Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo predlagano resolucijo z veseljem podprli. Kot velikokrat slišimo, da ko ne bo več čebel, ne bo več človeštva. Poskrbimo, da se to ne bo zgodilo. Hvala.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Državljanske liste gospod Branko Kurnjek.
Hvala za dano besedo ni še zadnjič danes, prav lep pozdrav vsem! Od Antona Janše pa vse do današnjih dni slovenski čebelarji, čebelji izdelki in naša avtohtona kranjska sivka uživajo velik ugled. Slovenski čebelarji sodijo med največje inovatorje na področju čebelarstva in tudi med tiste, ki odločilno prispevajo k razvoju stroke. Če ima čebelarstvo zavidljivo in bogato tradicijo, pa tudi danes predstavlja pomembno dopolnilno dejavnost na marsikateri kmetiji, nastajajo pa tudi prvi zametki podjetništva na tem področju, kjer se že kažejo obrisi čebelarstva kot gospodarske panoge. Resolucija o zaščiti kranjske čebele je strateški dokument, ki bo podlaga za ukrepe v čebelarstvu. Predstavlja okvir odločevalcem v politiki in določa cilje za vodenje politike v čebelarstvu. Za razvoj in pozitivne premike na tem področju je vsekakor zaslužna tudi Čebelarska zveza Slovenije, ki povezuje več kot sedem tisoč slovenskih čebelarjev, njihovo članstvo pa se je v petih letih povečalo za več kot dva tisoč članov. Potem bi v Državljanski listi radi opozorili na dejstvo, da je članstvo v Čebelarski zvezi Slovenije prostovoljno in da je očitno slovenski čebelarji ne čutijo kot breme. To je dokaz, da je čebelarska zveza usmerjena k uporabniku in nudi storitve, ki jih čebelarji potrebujejo, zato se tudi številčno in prostovoljno vanjo vključujejo. Menimo, da je resolucija dobra podlaga za to, da bo število čebelarjev v prihodnosti še večje, da bo čebelarstvo postalo gospodarska panoga in da se bo poraba slovenskega medu še povečala. V času velikega števila brezposelnih oseb pomeni čebelarstvo tudi posebno tržno nišo, saj ne gre zanemariti dejstva, da Slovenija s predelavo medu ni samozadostna in da je tuji trg po besedah predstavnikov čebelarske zveze široko odprt in lačen tudi slovenskega medu, v katerega kvaliteto seveda ne gre dvomiti. Je pa kvaliteta medu in ostalih čebelarskih pridelkov odvisna tudi od potrebnega in strokovnega nadzora, ki bo preprečeval zlorabe dobrega imena, ki ga slovenski med in pridelki uživajo doma in po svetu. V Državljanski listi smo tudi mnenja, da bi lahko kranjsko čebelo "bolje izkoristili" v promocijske, turistične in izobraževalne namene – učne poti, seminarji, vzreja čebeljih matic, med in ostali čebelji pridelki imajo velik potencial, vendar pa brez skupnega marketinškega pristopa še večjega preboja morda ne bo. Resolucijo je pripravila delovna skupina, v kateri so bili tako čebelarji kot predstavniki stroke in predstavniki podjetij, ki tržijo med in medene izdelke. Tudi zato to resolucijo razumemo kot konsenz vseh deležnikov, ki tvorijo in predstavljajo slovensko čebelarstvo. V Državljanski listi bomo prisluhnili njihovim pobudam in predlogom ter resolucijo podprli. Naj ob koncu še izkoristim priložnost in spomnim na pomore, ki so v zadnjih letih prizadeli slovensko čebelarstvo zaradi človeškega faktorja. Apeliram na vse pristojne in odgovorne, da storijo vse, kar je v njihovi moči, da za morebitne pomore čebel v prihodnosti ne bo več kriva človeška roka. Ne pozabimo, kaj je nekoč dejal Einstein! Hvala.
Hvala lepa tudi vam. V imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke gospod Janez Ribič. Izvolite.
Hvala za besedo spoštovana podpredsednica Državnega zbora, spoštovani gospe in gospodje! Predlagana resolucija o zaščiti kranjske čebele je pomemben strateški dokument na področju čebelarstva, ki tej panogi na deklarativnem nivoju zagotavlja dolgoročno stabilnost in razvoj. Ključni pa bodo seveda izvedbeni dokumenti, ki bodo to resolucijo izvajali, predvsem operativni program o zaščiti kranjske čebele in čebelarstva. Čebelarstvo v Sloveniji spada med tradicionalne kmetijske dejavnosti, ki imajo za seboj že častitljivo zgodovino in po mnenju poslanke in poslancev Slovenske ljudske stranke tudi svetlo prihodnost. Kot vemo vsi, je znanje slovenskega podeželskega malega kmeta o čebelarjenju svetu predstavil Anton Janša, prvi učitelj čebelarstva na cesarskem Dunaju. Sto let pozneje je območje zaslovelo s svojo čebelo, znano pod imenom kranjska sivka oziroma kranjska čebela, ki je kmalu postala znana po vsem svetu. V zadnjih letih se čebelarstvo vztrajno uveljavlja kot enakopravna kmetijska dejavnost, Slovenija pa si je v predpristopnih pogajanjih za včlanitev v Evropsko unijo zagotovila tudi možnost, da z nacionalno zakonodajo uredi način trženja plemenskega čebeljega materiala in tako uveljavi zaščito avtohtone kranjske sivke. Slednje danes nadgrajujemo s sprejemanjem Resolucije o zaščiti kranjske čebele, ki vsebuje večletna prizadevanja strokovne organizacije na področju čebelarstva, Čebelarske zveze Slovenije, po priznanju pomena slovenskega čebelarstva in njenega ključnega elementa – kranjske čebele kot nacionalne vrednote najvišjega pomena. In katere so bistvene rešitve, ki jih obravnava resolucija vsebuje ter kakšen je njen glavni namen? Njen glavni namen je celovita opredelitev prednostnih razvojnih vprašanj na področju problematike čebelarstva z dolgoročnim ciljem ohraniti kranjsko čebelo v Sloveniji tudi za prihodnje rodove čebelarjev. Predstavlja temelj za izhodišče stališč Slovenije pri sprejemanju politike in predpisov skupne kmetijske politike, ki se navezuje na ohranjanje avtohtonih pasem in drugih, čebelarstvu sorodnih področij, tudi na ravni Evropske unije. Kranjska čebela je v Sloveniji zaščitena na podlagi Zakona o živinoreji, s čemer je Sloveniji priznana pravica in dodeljena dolžnost skrbeti za avtohtono populacijo kranjske čebele. Resolucija to dolžnost po večji skrbnosti bistveno nadgrajuje, saj je njen glavni cilj ohranitev pasemske čistosti kranjske čebele ob ohranitvi obstoječe pestrosti. Populacijo kranjske čebele v Sloveniji je namreč nujno treba ohranjati in vzpostavljati pogoje, ki jo bodo varovali pred pritiski sosednjih ras čebel. Poleg tega cilja, ki je glavni cilj resolucije, še krepitev enakomerne poseljenosti čebeljih družin po vsej Sloveniji z željo po povečanju števila čebeljih družin na 150 tisoč in naprej. To je mogoče doseči s povečanjem izkoriščanja čebeljih paš, zmanjšanjem izgube čebeljih družin zaradi bolezni, zagotavljanjem trajnega zdravstvenega varstva in nadzora nad stanjem čebeljih družin ter spodbujanjem ljudi k čebelarjenju. Pa vendar je predlagana resolucija le osnovni dokument, s katerim država priznava tako kranjsko čebelo kot čebelarje in daje podporo slovenskim čebeljim proizvodom. Ključni dokument, ki bo predlagano resolucijo dejansko spravil v življenje, pa je operativni program o zaščiti kranjske čebele in čebelarstva, sprejetje katerega nas še čaka. S tem se bo dediščina najbolj znanega slovenskega čebelarja Antona Janše ohranjala še naprej. V poslanski skupini bomo Resolucijo o zaščiti kranjske čebele seveda podprli. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. V imenu Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije ima besedo mag. Jana Jenko.
Hvala za besedo. Še zadnji pozdrav z moje strani za danes! Čebela vse nas, posebej pa še čebelarje, spremlja skozi vse življenje. Kot otrokom je simbol pridnosti, varčnosti in skrbnosti za druge, ko pa odrastemo, občudujemo njeno učinkovitost, organiziranost, socialni red in gospodarnost. Od čebel se naučimo opazovati in razmišljati, še posebej čebelarji pa se veselijo bogatega medenega pridelka in z njimi tudi delijo žalost, če se v čebelnjaku pojavi bolezen. Izjemno vlogo čebelarstva vidimo v dejstvu, da okoli 90 % sadja in zelenjave oprašujejo čebele, še do danes pa niso odkrili alternative za opraševanje. O tem nazorno govori svarilo, ki ga je že leta 1949 izrekel Albert Einstein, citiram: "Ko bo izginila čebela z obličja zemlje, bo človek preživel le še štiri leta; saj ko ni več čebel, ni več opraševanja, ni več rastlin, ni več živali, ni več človeka." Ker se tudi v Poslanski skupini DeSUS zavedamo pomembnosti ohranitve čebel in predvsem, kako zelo pomembno je, da se ohrani in zaščiti kranjska čebela, bomo podprli Resolucijo o zaščiti kranjske čebele. Njen cilj je ohraniti pasemsko čistost kranjske čebele ob ohranitvi obstoječe pestrosti ter enakomerno in zadostno poseljenost čebeljih družin po vsej Sloveniji. Uspešno ohranjanje vrst in podvrst je mogoče le v naravnem okolju, ki je pripeljalo do njihovega nastanka. To velja tudi za kranjsko čebelo v Sloveniji. V pristopnih pogajanjih z Evropsko unijo smo si s posebno pristopno izjavo izbojevali pravico in dolžnost opravljati to za svetovno čebelarstvo dragoceno podvrsto medenonosne čebele, ki ima v Sloveniji upravičeno svoj domicil. Kranjska čebela je eden izmed simbolov slovenstva in tudi izvozni produkt. Da dosežemo cilj, ki si ga je zadalo pristojno ministrstvo, to je imeti najmanj 150 tisoč čebelnih družin, je treba omogočiti kar največje izkoriščanje čebeljih paš, zmanjšati izgube čebeljih družin zaradi bolezni, zagotoviti trajno zdravstveno varstvo in nadzor nad stanjem čebeljih družin ter spodbuditi ljudi k čebelarjenju. Zelo pomembno nalogo pri ohranjanju kranjske čebele imajo tudi vzrejevalci čebeljih matic. Oprašena matica je genski material, zaradi česar se nanjo navezujejo glavno selekcijsko delo, katerega cilj je poleg ohranjanja kranjske čebele genetski napredek. Tako vzrejevalci širijo genski material svojih čebel. V Poslanski skupini DeSUS pričakujemo, da bo Resolucija o zaščiti kranjske čebele dejansko pripomogla k ohranitvi in zaščiti kranjske čebele. Obenem pa si želimo, da letos ne bi več doživeli niti ene množične smrti čebeljih družin, kakršnim smo bili priča zadnjih nekaj let. Vzroki zanje še vedno niso v popolnosti jasni, se pa bojimo, da gre precejšen delež krivde pripisati preveliki uporabi pesticidov, ki jih žal mnogi še vedno uporabljajo brezglavo in nestrokovno. Zato apeliramo na pristojno ministrstvo, da poostri nadzor nad uporabo fitofarmacevtskih sredstev in spodbuja uporabo naravnih sredstev za odstranitev škodljivcev in bolezni rastlin. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. V imenu Poslanske skupine Nove Slovenije bo stališče predstavila gospa Iva Dimic.
Spoštovana predsedujoča, državna sekretarka s sodelavci, kolegice in kolegi! Tudi kranjska čebela je ena izmed močnih, prepoznavnih znamk Slovenije, ki si po mnenju Krščanskih demokratov res zasluži vso zaščito, zato podpiramo Predlog resolucije o zaščiti kranjske čebele. Sprejetje resolucije bo še okrepilo pomen te pasme čebel, ki je tudi edina pasma, ki jo je v Sloveniji dovoljeno gojiti. V Novi Sloveniji z veseljem spremljamo delo Čebelarske zveze Slovenije in se jim zahvaljujemo za vse delo, za skrbno pridelavo medu, ohranjanje pasme kranjske čebele ter pri izobraževanju in zbujanju zanimanja za čebelarstvo med mladimi. Glede na to, da so čebele nepogrešljiv člen pri opraševanju sadnega drevja, je nujno, da se tudi čebelarjem omogoči sobivanje s kmetijstvom. Na čebelarje moramo nehati gledati kot na nasprotnike kmetijstva. Sama resolucija verjetno ne bo rešila vseh težav, s katerimi se čebelarji pri svojem delu srečujejo, bo pa vsaj opozorila na nekatere in, upamo, spodbudila odgovorne, da primerno ukrepajo. Krščanski demokrati menimo, da je čebelarstvo treba prepoznati kot pomembno gospodarsko panogo v Sloveniji, še posebej v povezavi s turizmom. Vedno več ljudi je uspešno rešilo problem nezaposlenosti s tem, da so začeli s čebelarsko dejavnostjo. Poleg tega pa imajo čebelarji velike težave pri trgovanju z medom, še bolj pa z maticami kranjske čebele, z državami izven Evropske unije. Pozivamo kmetijsko ministrstvo v povezavi z gospodarskim ter zunanjim ministrstvom, da reševanje takšnih preprek ne prepustijo naključju oziroma vztrajnosti in iznajdljivosti posameznega čebelarja, ampak naj opravijo delo, za katerega so, ne nazadnje, tudi plačani. Slovenije je čebelarska dežela. Edini na svetu poznamo čebelnjake, edini na svetu jih polepšamo s panskimi končnicami. Čebele so pomemben del narodne identitete. Pomagajmo jim obstati in se razvijati! Brez čebele tudi nas ne bo več. Poslanci Nove Slovenije bomo glasovali za Resolucijo o zaščiti kranjske čebele.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Pozitivna Slovenija bo predstavil gospod Dragan Bosnić.
Hvala. Lep pozdrav predsedujoča, hvala za besedo. Pozdravljeni predstavnici ministrstva, kolegi in kolegice! V Pozitivni Sloveniji bomo resolucijo podprli. Podpiramo oba cilja, oba strateška cilja, in sicer tako gensko stabilnost in čistost in pestrost kakor tudi enakomerno distribucijo in širjenje družin na vsaj 150 tisoč – če govorimo o distribuciji, mislimo na enakomerno distribucijo po Sloveniji, ki je tudi edina garancija za revitalizacijo populacije v primeru, če bi ta bila nujna. Seveda, vzrokov za podporo je več, o nekaterih so govorili moji predhodniki, ki niso pozabili omeniti človeka, ki ga je treba omeniti – jasno, Antona Janše, ki je oče modernega čebelarstva, čeprav akademski slikar se je s čebelarstvom vse bolj izkazal kot z umetninami – in pa citiranje Einsteina [[…]]Vendar bi jaz na nekaj drugega opozoril, namreč v Pozitivni Sloveniji smo mnenja, da se organizem ščiti na ta način, da se zaščiti okolje, v katerem živimo, to je neka splošna doktrina. Če bo ta imel stabilno okolje, bo preživel, drugače bo preživel zgolj na kovancih, če se ne motim, na petdeset stotinov je bila čebela, zdaj na novih je ni. Še ena stvar, ki se nam zdi pomembna, je vključevanje čebel, čebelarstva v izobraževalni sitem. Namreč, ko otroci nekoga, nekaj posvojijo, potem je velika garancija, da se bo to ohranilo – govorim, seveda, v temu primeru o čebelah. Tudi za nas je čebela zelo pomembna v nekem smislu vzora. Namreč, gre za žival, ki živi v skupnosti in žival v skupnosti in življenje v skupnosti zahteva neko komunikacij; se pravi zelo poučno za nas. To pomeni, da je za preživetje ključna sposobnost komunikacije. Čebela ima to lastnost, da komunicira z drugimi čebelami med seboj in z vsemi hkrati – zelo pomembno sporočilo nam pošilja! Druga stvar je pa specializacija pri delu, pri čemer govorimo o neki visoki dodani vrednosti; skratka, nekoga, ki je za svoje delo visoko specializiran. Delavke se delijo glede na posamezna področja svojega dela, da ne govorimo o stražarkah in tako dalje. Je pa tu neka varovalka. Namreč, posameznik lahko preživi samo znotraj skupnosti. Kar pomeni, visoka specializacija pomeni izgubo identitete – zopet nekaj pomembnega za nas. Edina možnost preživetja je skupnost, komunicirati med seboj, živeti v skupnosti. Na koncu bi opozoril na nekaj, kar mi pri čebelah ni najbolj všeč, kljub temu da podpiramo resolucijo. Namreč, to je dejstvo, da kadar pride do pomanjkanja hrane, se najprej odpovedo trotom. To pomeni, delavke takrat trote naženejo, ti odletijo v mrzlo noč in poginejo. In ta del zgodbe bi mogoče kazalo zamolčati takrat, ko učimo mlade, ker je potem naša funkcija nekoliko sporna. Je pa dejstvo, da tudi brez trotov lahko svojo skupnost ohranijo, ker imajo možnost razvoja iz neoplojenih jajčec. Se pravi, tu so šle čebele v eno smer, ki nam mogoče ni najbolj povšeči. Hvala.
Hvala lepa. Kot zadnji bo stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke predstavil gospod Zvonko Lah.
No, kolega, tudi troti niso tako nepomembni. Namen resolucije je zaščititi kranjsko čebelo ter s tem povezano slovensko kulturno dediščino in posebnost čebelarjenja na Slovenskem ter ohranitev biotske raznovrstnosti. Kranjska čebela je pomembna za ves svet, saj je poleg italijanske čebele v svetu najbolj razširjena. Razlog za to je v njenem mirnem značaju, ki omogoča čebelarjenje blizu naselij. Čeprav je Slovenija država z eno največjih gostot čebel, je kranjska čebela pri nas ranljiva. K temu je v veliki meri pripomogla želja po povečanju dobička ter legalno in nelegalno preizkušanje čebeljih podvrst in odvisnost od človekove gojitve. Prav tako pa je njeno preživetje ogrozil tujerodni zajedavec varoja. Kranjska čebela trenutno še ni ogrožena, namen te resolucije je, da do tega tudi ne bi prišlo. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke menimo, da mora čebelarjenje dobiti ustrezno mesto tudi v zakonodaji, predvsem v Zakonu o kmetijstvu. Čebelarjenje bi moralo dobiti status dopolnilne dejavnosti na kmetiji, kar bi v povezavi s sadjarstvom prispevalo dodaten dohodek, predvsem na manjših kmetijah na območju z omejenimi dejavniki kmetovanja. K razvoju čebelarjenja mora prispevati tudi država, predvsem z zmanjševanjem birokratskih ovir in poenostavitvijo razpisnih pogojev pri kandidiranju na razpise za razna sredstva v čebelarstvu. Velika ovira čebelarjem je tudi prostorska zakonodaja, ki v veliki meri preprečuje postavitev čebelnjakov na kmetijskem zemljišču, saj tudi čebelnjaki potrebujejo neoporečno pitno vodo in elektriko. Zato je treba čebelarjenju ustrezno prilagoditi tudi ta del prostorske zakonodaje. Ker sta strateška cilja resolucije ohranitev avtohtone populacije kranjske čebele in njene pestrosti ter ohranitev enakomerne in zadostne poseljenosti s čebeljimi družinami po vsej Sloveniji zapisana le na splošni, deklarativni ravni, je ta resolucija le moralna podpora čebelarjenju. Kakšna bo dejanska podpora, pa se bo pokazalo pri sprejemanju konkretnih zakonov, ki bodo urejali tudi to področje.
Hvala lepa. Tako smo končali predstavitev stališč poslanskih skupin. Amandmaji k dopolnjenemu predlogu resolucije niso bili vloženi. Odločanje o predlogu resolucije bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili v četrtek, 6. marca 2014, v okviru glasovanj. S tem prekinjam točko dnevnega reda. Prekinjam tudi 22. sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Naredite si lep dan in srečno.