Pozdravljam sve cijenjene zastupnike. Pred vama je Prijedlog o zakona o potvrđivanju Ugovora o jasmstvima između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke. Smisao ovoga zajma je da se isfinancira dovršenje autoceste na Koridoru X na potezu od Županje do Lipovca u dužini od 29 km. Ovaj posao se financira i zajedničkim kreditom Europske investicijske banke i Europske banke za obnovu i razvoj. Ukupan iznos kredita je 45 milijuna eura, poček je 5,5 godina, rok otplate je do sada najduži koji je postignut u pregovorima sa bankama 25 godina. Ugovor sa EBRD-om je već ratificiran u Saboru i molimo da se ovo u hitnom postupku usvoji radi financiranja ovoga posla koji je u tijeku.
Hvala lijepo. Žele li izvjestitelji Odbora? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice, poštovani zastupnik Šime Prtenjača. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege. Evo, prvo jedna mala isprika jer u izvješću Odbora koje je bilo napisano greškom radi obrasca koje je bilo pa je kazano da u raspravi u Zakonu o porezu na dohodak ili dobit, ne znam šta je bilo što se vidi odmah u Izvješću da nije to to. A i radi brzine jer smo sinoć morali pripremiti to Izvješće pa isprika u ime službi koje su to pripremale. I sada, pred nama je Zakon koji bi trebao potvrditi Ugovor o jamstvu između RH i Europske investicijske banke. Nakon mnogih sumnji, dvojbi i dilema pa i prognoza kako Hrvatska ne ide naprijed, kako se neće graditi infrastruktura bilo je, sjećamo se i prigovora kako se neravnomjerno regionalno razvija. Bilo je isto tako prigovora da nije dovoljno sredstava iz proračuna za pojedine županije ili regije. Ja bih kazao da mi se čini sada da ovim Zakonom, odnosno Ugovorom ispravljamo ili demantiramo sve te sumnje. Ovime zapravo ugovorom itekako značajno se doprinosi razvoju Slavonije u onome dijelu u kojem će taj Projekt biti realiziran u svakom obliku, gospodarskom a posebno u prometnom smislu blokadama i problemima koje taj kraj ima tijekom naročito, naročito tijekom ljetnih mjeseci. Hrvatska na ovaj način nastavlja izgradnju infrastrukture i konačno će završiti tzv. europski Koridor X koji povezuje istok i zapad, koji čini međunarodnu vezu preko Hrvatske. Ugovor između Europske banke i RH temelji se na ranijem Okvirnom sporazumu i protokolima koji su potpisani i on se odnosi u ovom dijelu na dovršetak Projekta jer je zajednički dogovoreno Europska investicijska banka i Europska banka za obnovu i razvoj zajednički financira ovaj Projekt. Vrlo kratko i radi javnosti i radi građana a vjerojatno i kolega koji nisu stigli pročitati sve podatke želim podsjetiti da je riječ o 29,43 km dionica Županja-Lipovac i to u dvije poddionice koje su ovdje istaknute. Međutim, želim istaći da u cijelosti se sa ovim sredstvima završava Projekt i to kaže: obuhvaća zemljane radove, izgradnju trase i objekata te postavljanje opreme i prometnih znakova, početak radova predviđen je početkom, odnosno nakon donošenja ovoga Zakona i nakon povlaćenja sredstava i njegov završetak vjerojatno 2006. godina. Ukupni iznos 90 milijuna podjeljeno po 45 milijuna Investicijska banka i Banka za obnovu i razvoj. Okvir i uvjeti koji su dati, već je ovdje istaknuto da je ovo razdoblje iznimno povoljno za razliku od dosadašnjih i očito da ćemo što kvalitetnija sredstva vući u idućim vremenima. I ono što vrijedi istaći da nakon i ovih sredstava, nakon nastavka radova na dionici autoceste prema jugu i nakon očekujemo predpristupnih fondova i u idućoj godini značiti će ozbiljni pomak i razvoj Hrvatske u tom sektoru. Tako da ovaj Zakon treba podržati, HDZ ga podržava i predlažemo da se prihvati po hitnom postupku ističući još jednom da će se sredstva vući već nakon donošenja ovog Zakona. Prema tome, što brže, što hitnije ta sredstva treba povući i treba početi realizaciju ovog Projekta. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. U ime Klub HSP-a, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Klub HSP-a podržava Prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke za Projekt završetka autoceste na Koridoru X u Republici Hrvatskoj s Konačnim prijedlogom zakona. Svi sami znamo kolika je važnost da izradimo sve autoceste i na taj način omogućimo i povezivanje Hrvatske u punom smislu te riječi a i lakše međunarodno povezivanje. Posebno nam je drago da je ovaj zajam koje Vlada Republike Hrvatske daje jamstvo, odnosno Hrvatski sabor, sklopljen je znači sa Europskom investicijskom bankom. I sada je tu vidljivo da je tu bitna razlika između ovoga zajma koji je sklopljen sa Europskom investicijskom bankom i ostalih zajmova koje sklapamo sa Svjetskom bankom. Zašto to kažemo? Zbog toga što u ovome zajmu nema konzultantskih usluga. To znači što dobijemo zajma sve ćemo utrošiti na ono što treba. Dok sa Svjetskom bankom dobivamo zajmove pa skoro 10% ide na konzultantske usluge. To znači da Svjetska banka određuje kome će tih 10% ići za tzv. projekte. Zbog toga podržavamo u punom smislu i predlažemo Vladi da i ubuduće se sklapaju ovakvi zajmovi a ne onakvi sa Svjetskom bankom. Hvala lijepa.
Hvala. Klub HNS-a, PGS-a poštovani zastupnik Antun Kapraljević. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, štovane kolegice i kolege. Klub HNS-a i PGS-a u svakom slučaju će podržati izgradnju ovih 30 km autoceste, znači podržati će, normalno u svakom slučaju potpisivanja ugovora o zajmu jer to je preduvjet za razvoj Slavonije, ne stoga što bi taj koridor koji je ovih 30 kilometara što je ostalo, to ustvari Hrvatskoj ne znači puno jer tih 30 kilometara ne povezuju u Hrvatskoj gotovo ništa jer zadnji grad na toj auto-cesti kojeg Hrvatska tamo ima je Županja. I iza Županje prema Srbiji iskreno rečeno mi nemamo nekakve velike potrebe za povezivanjem. Međutim kad se ta auto-cesta pogleda kao dio paneuropskih koridora pa od ona 4 koridora koji prolaze kroz Hrvatsku, jedan od njih je u svakom slučaju i taj koridor 10 koji povezuje Munchen, Ljubljanu, Zagreb, Beograd, Solun i Atenu. I kad se pogleda u tom, u tom značaju ta naša auto-cesta onda u svakom slučaju taj dio od 30 kilometara koji je još ostao treba biti izgrađen. Međutim šta bi htio ovdje istaći? Isto tako kako krećemo u ovih 30 kilometara ja se nadam da će i onaj koridor PC koji je žila kucavica Slavonije uskoro biti na sličan način ili mi ćemo vjerojatno u Parlamentu imati vrlo brzo priliku usvojiti nešto slično što bi trebalo odrediti financiranje auto-ceste koja bi povezala Ploče-Mostar-Sarajevo-Osijek i Budimpeštu što mi u Slavoniji smatramo da će biti žila kucavica i pokretač razvoja Slavonije. Nadam se da će evo i gospodin Glavaš kaže da hoće, znači vjerujem da će i on angažirajući se u svojoj stranci pomoći da što prije donesemo nešto slično i za taj koridor. Zbog toga u svakom slučaju Hrvatska narodna stranka i PGS će podržati, podržati ovaj Prijedlog zakona i zbog toga mi ćemo glasovati za ovo.
Hvala. Idemo na pojedinačnu raspravu. Zastupnik Nenad Stazić. Nema ga, gubi pravo na riječ. Zastupnik Ivica Klem.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege! Ne bih se složio sa gospodinom Kapraljevićem da ovaj dio neizgrađene auto-ceste ne znači za Hrvatsku puno. Dolazim iz zapadnog dijela Srijema koji direktno ima i imati će koristi od izgrađene auto-ceste nakon 2006., nakon što se ona dovrši. Ne moram govoriti da je područje zapadnog Srijema i Vukovarsko-Srijemske županije pretrpilo velike ratne štete i da očekuje kvalitetniju obnovu ne samo infrastrukture nego i gospodarstva. U tom dijelu velik dio općina, graničnih općina koje graniče sa Vojvodinom od ove auto-ceste očekuju jedan brži gospodarski razvoj. Za nas koji živimo direktno na tome području ova cesta zaista jako puno znači i kao zastupnik drago mi je da mogu reći da Vlada Republike Hrvatske ima punu potporu vezano za potvrđivanje ugovora o jamstvu i vezano za osiguranje svih potrebnih financijskih sredstava kako bi se ova auto-cesta u konačnici i u ovom srijemskom dijelu završila. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, zastupnik Antun Kapraljević.
Ja mislim da me gospodin, kolega Klem nije dobro razumio. Ja sam rekao da interes Hrvatske u ovom trenutku nije izgradnja te auto-ceste međutim ako se pogleda nju kao dio paneuropskog koridora onda u svakom slučaju je. A svaka cesta povezuje gradove, znači povezuje naseljena mjesta. Mi naseljena mjesta imamo tamo povezana, a zadnji grad, veliki grad koji je na toj auto-cesti je Županja. Zbog toga sam rekao da to nije prioritetni cilj, ali u svakom slučaju je interes Slavonije da ta cesta bude završena i napravljena.
Druga replika, poštovani zastupnik Mato Crkvenac.
Gospodine predsjedniče, podupirem zastupnika Klema u tvrdnji da je ovo važna cesta. Da je važna zbog toga što se upravo realizira na području istočne Slavonije i Slavonije uopće gdje nije dovoljno u razvoju učinjeno, ali nisu to jedini krajevi s tim što bih tu dodao i ovo. To je, ta cesta će se realizirati uz jedan od najpovoljnijih zajmova i aranžmana koji smo uspjeli napraviti u zadnje 4 godine sa svjetskim institucijama. Pri tome nije moguće uspoređivati zajmove te banke sa zajmovima Svjetske banke kao što je ovdje učinjeno. To su potpuno različite banke i različite mogućnosti za financiranje i vi ćete za ovu cestu dobiti najpovoljnija moguća sredstva, a njih je upravo moguće od Europske investicijske banke dobiti. Oko dvije godine smo radili na tom zajmu i on je takav ispao. Šteta je šta se ne rade i šta nema pripremljenih novih zajmova za druge projekte i ne samo infrastrukturne, a i u Slavoniji koje je ova banka spremna poduzimati ako se dobri prijedlozi i projekti podastru. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku zastupnik Ivica Klem.
Uvaženi zastupniče, molim da ipak priznate činjenicu da u Hrvatskoj postoji zapadni dio Srijema. Kad govorimo o istočnoj Slavoniji onda znamo dokle granice istočne Slavonije sežu. Isto tako Vukovarsko-Srijemsku županiju imamo. Znači imamo i dio zapadnoga Srijema na teritoriju Republike Hrvatske. Ovdje se apsolutno slažem s vama da je Vlada Republike Hrvatske na čelu sa doktorom Sanaderom ipak uspjela osigurati ovakve, ovakav povoljan kredit za dovršetak auto-ceste na koridoru 10. Hvala.
Poštovani zastupnik Miroslav Korenika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege, pa mislim da nitko ne spori važnost i značaj 10. koridora posebno ovom cestovnom, a i u željezničkom smislu za Republiku Hrvatsku. Međutim moram pomalo uči u polemiku sa gospodinom Klemom jer činjenica jest bez obzira što je 10. koridor i nastavak auto-ceste od Županje prema hrvatsko-srbijanskoj granici važan, međutim on što se tiče samog zapadnoga Srijema nije toliko bitan s obzirom na promet vozila sa hrvatske strane. Postoje i državne ceste kojima se može voziti. Međutim ja bih nešto drugo rekao. Velika je zasluga bivše hrvatske Vlade i bivšeg saziva Parlamenta što se u ovakve projekte uopće ušlo. Mi možemo sad polemizirati tko je sad na kraju, tko će potpisati ugovor, ali ovo što je kolega Crkvenac rekao da se dvije godine, su se vodili pregovori oko ovoga zajma i da se on sada realizira ne može se ne izreći pohvala bivšoj Vladi, hrabrosti da se krene u završetak i neposredno nakon rata, 10. koridora kad, i nadam se da će u izgradnji ovoga 10. koridora biti puno koristi za upravo mehanizaciju i firme koje se bave izgradnjom cesta sa područja Slavonije koja je bila devastirana. Pri tome mislim da će, da je ovaj 10. koridor u financijskom smislu zlatna koka za Repubiku Hrvatsku normalizacijom odnosa sa Republikom Srbijom i Crnom Gorom odnosno državnom zajednicom. Sasvim sigurno da će se ova auto-cesta vrlo brzo isplatiti u financijskom smislu. Međutim tu ne treba stati. Mislim da je sad situacija i prilika da progovorimo da je nužno istočnu Slavoniju i zapadni Srijem povezati i to očekujem da će hrvatska Vlada pokazati vizionarski odnos i da će napraviti ono što se od nje očekuje a to je podravska brza cesta koja će hrvatsko-slovensku granicu ovim sjevernim krakom povezati sa Osijekom i sa Vukovarom. Preko toga onda i sa Vinkovcima ići dolje prema ovim 5 C koridorom prema luci Ploče. Znači osobno dajem podršku međutim i ovime padaju još jedanputa maske. Bilo je skeptika i početkom mandata ove Vlade kada se govorilo i pričalo kako je ulaganje u auto-ceste nerazuman potez. Vlada, sadašnja Vlada sama sebe demantira prihvačanjem ovoga Zakona odnosno davanjam jamstava što smo uostalom mi koji smo danas opozcija stalno i tvrdili, da izgradnja i desetoga koridora ali i kompletna izgradnja infrastrukture je od velike koristi za razvoj Republike Hrvatske. Znači dajem podršku donošenju ovoga zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Državni tajnik Zdravko Livaković.
Imamo jedan amandman Odbora za zaknodavstvo gdje se u članku 3. iza riječi: "banke" dodaje tekset koji je glasi:”koji je prilog i satavni dio ovoga zakona". Amandman se može prihvatiti.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. I još ćemo nešto kratko odglasovati, nekoliko točaka. Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora o jmamstvu između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke za Projekt završetka autocestse na Koridoru X u Republici Hrvatskoj, hitni postupak, P.Z. br. 201. Rasprava o tekstu Zakona je završena. Amandman koji je dao Odbor za zakonodavstvo predlagatelj je prihvatio sukladno Prijedlogu Kluba zastupnika HDZ-a dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona dizanjem ruke. Tko je za ovaj Prijedlog zakona? Hvala. Tko je protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je jednoglasno sa 79 glasova za donesen ovaj Zakon u tekstu kako ga je predložila Vlada zajedno sa prihvaćenim amandmanom.
Hvala gospodine predsjedniče SAbora. Poštovane gospđe i gospodo saborski zastupnici. Evo pred vama su tri zakona, energetska zakona koja su vrlo značajna i bitna prije svega to je izmjene zakona o energiji te novi zakoni o trižištu električne energije i zakon o regulaciji energtskih djelatnosti. Reforna energetskog sektora u Republici Hrvatskoj započelo je u srpnju 2001. godine kada je Hrvatski sabor prihvatio koncept reforme donio paket energetskih zakona. Na taj način je između ostaloga omoguće i stvaranje institucionlanog okvira energetskog sektora sa posebnim naglaskom na liberalizaciju tržišta energije. Pet direktiva eurposke unije koje su stupile na snagu nakon 2001. na novi način reguliraju pitanja u energetskom sektoru. Dodatni razlog za izmjene ovih zakona je su i poteškće u provedbi reforme energtskog sektora prema postojećim zakonima. Naime neopohodno je obaviti preustroj postojećeg operatera sustava i tržišta osnivanjem operatera prijenosnog sustava koji će obavljati integrirane funkcije vođenja elektroenergetskog sustava i prijenosa električne energije. Te je nužno izdvojiti operatera tržišta iz HEPa. Takvo rješenje prinosi jednoznačnoj odgovornosti za sigurnost elektroenergetskog sustava i sukladno je s rješenjima u većini europskih država. Daljnje otvaranje tržišta zahtjeva operativnijeg regulatora energetskih djelatnosti. Dakle kratko par rečnica o svakom od ovih zakona. Izmjene zakona o energiji. Naime zakon o energiji predstavlja krovni zakon za sve zakone u energetskom sektoru i daje jedan sveobuhvatni zakonski okvir toga sektora. Jednoznačno su u ovom zakonu odosno izmjenama zakona utvrđene prije svega struktura reguliranih i slobodnih cijena energije. Metodloogija za utvrđivanje tarifnih stavaka s visiniam tarifnih stavki. I nadležnost nad njegovim donošenjem koja je razumno pridjeljena Vladi, ministarstvu regulatoru i energeskih subjektima kojih se pojedini tarifni sustav tiče. Također u zakonu su precizno formulirani opći uvjeti za opskrbu energijom i mjere zaštite kupaca. Radi ubrzanog rješevanja problema bespravne gradnje, ovim izmjenama zakona se zabranuje prikuljučivanje objekata bezgrađevinske dozvole na energetske mreže. Zakonom o tržištu električne energije utvrđuju se regulirane i tržišne elektroenergetske djelatnosti. Način stjecanja statusa povlaštenog proizvođača, i prava na poticaj. Kao i postupci izdavanja odobrenja za izgradnju novih elektrana, te objave i provedbe javnog natječaja ako se pristupa natječaju za tu izgradnju. Zakonom su utvrđene nadležnosti i odgovornosti operatora prijenosnog i operatora distribucijskog sustava. TE njihova neovisnost u vertiaklno integriranom poduzeću. Uređena je neovisnost opsrbe električnom energijom od djelatnosti prijenosa i distribucije električne energije, te utvrđena obveza svih opskrbljivača da preuzmu električnu energiju iz obnovljivih izvora energije i kod generacije kao i obveza opskrbljivača o javnom informiranju kupaca. Posebno je naglašena zaštita kupaca iz kategorije kućanstvo i mali kupac. Utvrđene su dodatne uloge operatora tržišta u obavljanju poslova, primjerice obračun energije uravnoteženja, te prikupljanje i raspodjela sredstava naknade za poticanje obnovljivih izvora energije i kogeneracije. Snižena je granica godišnje potrošnje za stjecanje statusa povlaštenog kupca, sa 40 na 20 gigavat sati, i utvrđena je dinamika do konačnog otvaranja tržišta. Na razvidan način je utvrđena obveza javne usluge opskrbe te prava i obveze povlaštenih i tarifnih kupaca. U prelaznim i završnim odredbama zakona utvrđuju se obveze HEPa za obavljanje javnih usluga i za uspostavu novoga ustroja, posebice razdvajanja opskrbe i distribucije. Izdvajanja operatora tržišta iz HEP-a te obveza javne usluge kupaca koji ostanu bez opskrbljivača, ili ne žele koristiti status povlaštenog kupca. Radi uspostave i provođenja regulacije energetskih djelatnosti, sustava reguliranog djelovanja energetskih subjekata, te uspostave i uređenja tržišta energije novim zakonom o regulaciji energetskih djelatnosti, predlaže se osnivanje samostalne, neovisne, neprofitne, javne ustanove pod nazivom hrvatska energetska regulatorna agencija. Osnivač agencije predlaže se da je Republika Hrvatska, agencija za svoj rad odgovara Hrvatskom saboru, ovim zakonom se uređuje unutarnje ustrojstvo agencije, precizno se utvrđuju i određuju njezini poslovi i aktivnosti kao djelatnost od posebnog državnog interesa. Primjerice to su poslovi izdavanja oduzimanja dozvola za obavljanje energetskih djelatnosti. Donošenjem metodologija i nadzora nad primjenom tarifinih sustava. Nadzor nad radom energetskih subjekata. Svi dosadašnji, to je važno za reći,akti vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti te sva rješenja toga vijeća i dozvole vrijede za na vrijeme an koje su izdana dakle jednostavno tu se osigurava kontinuitet dosadašnjeg vijeća i nove agencije. Razlozi da ovaj zakon j evrlo bitno i važno usvojiti već i ove godine su ne samo usklađivanje sa direktivama Europske unije već i naše međunarodne obveze i potreba za da budemo članovi u Europskim udrugama da možemo koristiti fondove, da što brže idemo u pravcu liberalizacije energetskog sektora. Da uredimo položaj obnovljivih izvora energije i kogeneracije koji do sada nisu pravno izregulirani. Zbog potrebe uspostave voše razine operativnosti u radu regulatora i normalno međusobne sukladnosti načian donošenja zakona o energiji, zakona o tržištu električne energije i zakona o regulaciji energestkih djelatnotsi. SToga vas molim da ove izmjene zakona o enegiji te nove zakone o tržištu električne enegije i zakon o regulaciji energetskih djelatnosti usvojite. Hvala vam.
Hvala ministre. Žele li izvjestitelji odbora? Odbor za eurposke integracije. Predsjednik Neven Mimica izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Odbor za Europske integracije danas je objedinjeno raspravljao o ova tri prijedlogaz akona. Nazovimo ih energetskom paketu zakona. I kao zainteresirano radno tjelo pri tome je Odbor jednoglasno znači svih 7 nazočnih članica i članova Odbora, je potvrdio da su ovi zakoni u dovoljnoj mjeri u ovom trenutku usklađeni sa pravnom stečenovinom Europske unije. I da potpuno usklađivanje predstoji nakon donošenja podzakonskuh akata i to u vremenu do pristupanja Hrvatske Eurposkoj uniji. U raspravi je osim ove potvrde europske usklađenosti izneseno i izdvojeno mišljenje o tome da zbog važnosti ove materije za ukupno funkcioniranje sustava energetike, a i zbog činjenice da ne postoji rok usklađivanja koji bi tražio hitnu proceduru, da je bolje ići sa ovim zakonima bez primjene hitnog postupka, odnosno da ovi zakoni trebaju biti raspravljeni u redovitoj proceduri. Međutim, kažem, što se tiče europske usklađenosti, Odbor je potvrdio dovoljnu razinu usklađenosti. Hvala.
Hvala lijepa. Predsjednik ODbora za gospodarstva, poštovani zastupnik Drago Pukleš. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani ministre, poštovani zastupnici. Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu Hrvatskoga sabora na 21. sjednici održanoj 29. studenoga 2004. godine razmotrio je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o energiji s Konačnim prijedlogom zakona, Prijedlog zakona je regulacija energetskih djelatnosti s Konačnim prijedlogom zakona i Prijedlog zakona o tržištu električne energije s Konačnim prijedlogom zakona, koje je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 18. studenoga 2004. godine, uz prijedlog da se sukladno članku 159. Poslovnika Hrvatskoga sabora predloženi zakoni donesu po hitnom postupku. Odbor je u smislu članka 67. Poslovnika Hrvatskoga sabora o navedenim Prijedlozima zakona raspravljao u svojstvu matičnog radnog tijela. Na prijedlog predsjednika Odbora Odbor je objedionio raspravu o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o energiji s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, 1. i 2. čitanje, Prijedlog zakona o tržištu električne energije s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupoak, 1. i 2. čitanje i Prijedlog zakona o regulacijama energetskih djelatnosti s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak 1. i 2. čitanje. U uvodnom izlaganju predstavnik predlagatelja istaknuo je da je proces regulative energetskih djelatnosti počeo u 2001. godini, te da se nakon kraćeg zastoja ovim zakonskim prijedlozima navedeni proces nastavlja. Pri izradi ovih zakonskih prijedloga uzete su u obzir obvezujuće smjernice Europske unije, i to posebno njih 5 koje su vezane za ove zakonske prijedloge. Predstavnik predlagatelja posebno je istaknuo da po direktivama Europske unije, energetski sustav treba voditi na način da se temeljne odluke donose po mogućnosti na jednom mjestu. Ovi zakonski prijedlozi propisuju smjernice ostalim zakonima koji će se donijeti, a vezani su uz energetsku djelatnost. Uveden je i zahtjev za strukturiranom cijenom energije, kako bi svi potrošači znali što ulazi u tu cijenu. Posebno su zaštićene fizičke osobe i mala poduzeća, kao korisnici energije. Propisano je da svi korisnici imaju pravo izbora kupnje električne energije. Predstavnik predlagatelja također je istaknuo nadležnost hrvatske regulatorne agencije čije rješidbe su konačne, što znači da se protiv njih može zatražiti samo sudska zaštita. OVim zakonskim prijedlozima formiran je novi način obračuna prijenosa električne energije u inozemstvo. Donošenje ovih zakona je pretpostavka donošenja podzakonskih akata iz područja energetike što bi trebalo rezultirati većom liberalizacijom energetskog tržišta. Pri otvaranju rasprave predsjednik Odbora je upoznao članove Odbora sa materijalom Hrvatske gospodarske komore čija je predstavnica istaknula da HEP podržava donošenje predloženih zakona, dok INA i JANAF imaju primjedbe koje su objedinjene u navedenom materijalu. Osnovna primjedba INA-e i JANAF-a sastoji se u tome da zbog važnosti materije koju reguliraju ovi zakonski prijedlozi trebaju ići u redovitu proceduru donošenja bez primjene hitnog postupka. Predstavnica Hrvatske gospodarske komore predložila je da temeljni zakon vezan i za usklađivanje hrvatskog zakonodavstva sa zakonodavstvom Europske unije trebaju biti raspravljani u redovitoj proceduri. Predsjednik sindikata u okviru Hrvatske elektroprivrede istaknuo je da s ovim zakonskim prijedlozima počinje ukidanje monopola HEP-a i da se navedenim zakonskim prijedlozima nastavlja započeti proces restruktuiranja HEP-a. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno donio sljedeći zaključak. Podržava se donošenje Zakona o izmjenama i dopunama zakona o energiji, podržava se donošenje Zakona o regulaciji energetskih djelatnosti i podržava se donošenje Zakona o tržištu električne energije. Hvala.
Hvala lijepa, predsjedniče. Otvaram raspravu po klubovima. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice, poštovani zastupnik Krešimir Ćosić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo. Važeći Zakon o energiji iz 2001. godine kao što je poznato predstavlja krovni zakon za sve ostale zakone u području energetike. Pripreman je prije gotovo 5 godina, te razumljivo je danas nije u skladu sa novim direktivama Europske unije, donesenim 2003. godine i postoje opravdani razlozi za njegovo ažuriranje. On zbog svega toga nije dovoljan okvir za sve ostale zakone u energetskom sektoru i napori Vlade Republike Hrvatske da se on modernizira i ažurira bili su poptuno opravdani i zbog toga danas ovdje raspravljamo o ovom paketu zakona. Istaknut ću samo neke nedostatke ovog zakona. Važećim Zakonom o energiji određeno je da su energetske djelatnosti prijenos električne energije i vođenje elektroenergetskog sustava odvojene. To nije dobro iz više razloga. Ne samo zbog činjenice što to ne odgovara europskim današnjim saznanjima, nego jednostavno potrebna razina sinergije i jedinstvenog upravljanja sustavom vođenja elektroenergetskog sustava i prijenosnim sustavom omogućava daleko veću efikasnost sustava u cjelini. Dalje, direktiva 203 54 EZ ne poznaje odvojenog operatora sustava od energetskog subjekta za prijenos, već samo jedinstvenog operatora prijenosnog sustava, tzl TSO transmission sistem operater koji treba biti nadležan za sljedeće zadaće: osiguranje dugoročne sposobnosti sustava za podmirenje razumne potražnje, doprinos sigurnosti opskrbe, upravljanje tokovima energije u mreži, informiranje operatora susjednih mreža, nediskriminacija korisnika mreže, informiranje korisnika mreže itd. No, pored toga, ima i dodatnih razloga zbog kojih je bilo potrebno ažurirati postojeći zakon o energiji. Vrlo značajna problematika racionalizacije potrošnje energije, tj. povećanje energetske učinkovitosti nisu dovoljno dobro definirane i uređene važećim Zakonom o energiji, te nije postignuto isto tako usklađenje sa direktivima Europske unije. Važećim zakonom nadalje, nisu na adekvatan način i dovoljno jasno opisani tarifni sustavi i postupci njihova donošenja za pojedine energetske djelatnosti. Nadalje, važećim zakonom u području plinskog gospodarstva nije obuhvaćena energetska djelatnost opskrbe prirodnim plinom. Uz to, djelatnosti opskrbe prirodnim plinom i distribucije prirodnog plina kao javne usluge nemaju uređenu metodologiju tarifiranja cijena. Dalje, po pitanju nafte i naftnih derivata važeći zakon ne obuhvaća energetske djelatnosti proizvodnje bio goriva, transport nafte naftovodima, transport naftnih derivata i transport nafte te naftnih derivata i bio goriva cestovnim vozilima. To ima za posljedicu da prisutni energetski subjekti ne mogu dobiti dozvole za obavljanje djelatnosti za koje su inače osposobljeni. Dalje, donošenje ovog zakona te svih pratećih zakona o kojima danas razgovaramo, koji su vezani uz ovaj zakon, rezultirati će otvaranjem tržišta energije prema direktivama Europske unije te doprinijeti bržoj liberalizaciji energetskog sektora i racionalnijem ustroju energetskih subjekata u Republici Hrvatskoj. Naglasit ću samo još neke važne elemente koji se odnosi na usklađivanje s direktivama i dokumentima Europske unije, odnose se na usvajanje zajedničkih pravila za tržište električne energije, usvajanje zajedničkih pravila unutrašnjih tržišta prirodnog plina, usvajanje i promicanje uporabe električne energije proizvodnje iz obnovljivih izvora energije, promicanje kogeneracije na temelju potrošnje korisne topline i promicanju korištenja bio goriva te ostalih obnovljivih goriva u transportu. Dakle iz svega ovoga što je rečeno, sasvim je jasno da proteklih pet godina su nametnule važne promjene u postojećem Zakonu o energiji. Dakle osnovni cilj ovog prijedloga zakona je kvalitetnije utvrditi i regulirati sve energetske djelatnosti u Republici Hrvatskoj, osigurati jedinstveni pogled na sve energetske djelatnosti, jedinstven sustav upravljanja i menadžmenta sa svim onim važnim dijelovima ovog kompleksnog sustava energetskih djelatnosti u Republici Hrvatskoj. Uspostaviti sveobuhvatniji zakonski okvir za ostale zakone energetskog sektora radi pouzdanijeg i učinkovitijeg organiziranja proizvodnje, prijenosa, distribucije i opskrbe energijom svih kupaca u Republici Hrvatskoj. Uz to, u svim dokumentima je posebno naglašena pažnja u odnosu na mjere zaštite okoliša, obnovljivi izvor energije, kogeneraciju i energetsku učinkovitost. Dozvolite mi sada nekoliko riječi o Prijedlogu zakona o regulaciji energetskih djelatnosti. Nedavno smo u ovom Saboru raspravljali o godišnjem izvješću Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti. Primili smo ga na znanje uz određene primjedbe koje su se odnosile prije svega na činjenicu da Vijeće za regulaciju energetskih djelatnosti sukladno postojećem zakonu ima značajna sredstva koja naplaćuje osiguravanjem i davanjem dozvola za obavljanje djelatnosti u energetskom sektoru. No međutim, to Vijeće za regulaciju energetskih djelatnosti sa tako velikim značajnim prihodima imalo je svega tri zaposlena i zbog toga osobno sam predložio da nam se dostavi izvješće o financijskom poslovanju Vijeća za regulaciju Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti, no međutim evo mi danas raspravljamo o Prijedlogu zakona o regulaciji energetskih djelatnosti koji na neki način dokida ili ukida Vijeće za regulaciju energetskih djelatnosti što zaista ima smisla i opravdanja, o tome želim nekoliko riječi reći. Republika Hrvatska je potpisnik Europske energetske povelje temeljem koje se odredila da će ubrzati liberalizaciju energetskog sektora i omogućiti pristup trećim stranama na postojeće prijenosne i transportne sustave energetske u Republici Hrvatskoj. Cilj otvaranja tržišta je da svi dobavljači energije dobiju jednaku priliku opskrbe kupaca uz objektivne razvidne i nepristrane uvjete, a uspostava regulacije treba omogućiti nadzor nad ostvarenjem postavljenih ciljeva. Predloženim zakonom kao što sam rekao o regulaciji energetskih djelatnosti osniva se i to je u uvodnom dijelu istaknuto, Agencija za regulaciju energetskih djelatnosti kao javna i neovisna ustanova koja je strukturirana na sljedeći način. Ona ima svoje upravno vijeće, ona treba imati svog predsjednika upravnog vijeća, ona ima agenciju, tj. djelatnike agencije i ona treba imati ravnatelja kao odgovarajuću stručnu osobu. Upravno vijeće Agencije za regulaciju energetskih djelatnosti imenuje Hrvatski sabor. Nadam se da ćemo to vrlo skoro imati u Hrvatskom saboru u proceduri, a ravnatelja kao stručnu osobu na javnom natječaju izabire upravno vijeće. Statut Agencije donosi upravno vijeće Agencije uz prethodno pribavljenu suglasnost Vlade Republike Hrvatske. Poslovi Agencije su od posebnog interesa za Republiku Hrvatsku i Agencija ih obavlja na temelju javne ovlasti. To je sasvim razumljivo iz svega onoga što je do sada rečeno. Sve akte za čije donošenje je isključivo nadležna Agencija, donosi Upravno vijeće Agencije na prijedlog ravnatelja Agencije. Predsjednik Upravnog vijeća upravlja radom Agencije, zastupa i predstavlja Agenciju, a ravnatelj Agencije organizira stručni rad na pripremi svih prijedloga Upravnom vijeću. Godišnje izvješće o ukupnom stanju u energetskom sektoru, kao i financijsko izvješće, o ostvarenju financijskog plana Agencija podnosi Hrvatskom saboru i Vladi Republike Hrvatske. Postojeći ustroj Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti naglašavam i ponavljam, prema kojem se ono sastoji samo od pet članova kako ovdje stoji, ja sam rekao tri, onemogućava njegovo samostalno i aktivno nastupanje u području regulacije energetskih djelatnosti i mi smo zaista imali jednu važnu instituciju koja je ustvari bila fiktivna, ali kako se danas popularno kaže virtualna institucija, jer tako važne nadležnosti, odgovornosti djelatnosti ta institucija sa samo nekoliko zaposlenih nije mogla obavljati. Kako je ona obavljala te poslove? Obavljala ih je na sljedeći način, da je većinu, odnosno gotovo sve stručne poslove za potrebe Vijeća obavljao Energetski institut "Hrvoje Požar" kao ustanova nad kojem Vijeće nije imalo nikakvu kontrolo. U takvim okolnostima Vijeće nema potrebne uvjete ili nije imalo potrebne uvjete za ostvarivanje funkcije neovisno od regulatornog tijela u području regulacije energetskih djelatnosti i to je dovodilo i dovodi do poteškoća u obavljanju energetskih djelatnosti te uspostavi tržišta energije s mogućnošću nastanka dugoročno teških posljedica pa je ovakvu organizaciju rada Vijeća bilo potrebno ukinuti i to je ono što ćemo vjerojatno u petak glasovanjem i usvojiti. Svakako posebno treba još jedanput naglasiti da Agencija za regulaciju energetskih djelatnosti po opsegu svojih poslova, po nadležnostima, po težini financijskoj tih poslova, snažnija je od mnogih ministarstava u Republici Hrvatskoj. Ja se obično znam našaliti, to je praktički jedno snažno ministarstvo, ministarstvo energetike, ali iz razloga jednostavnijeg menadžmenta na razini Vlade ta institucija ima naslov kao što je dogovoreno i usvojeno, tj. Agencija za regulaciju energetskih djelatnosti. Utemeljenje jedne takve važne institucije ovim zakonom tek je prvi korak. Funkcioniranje, posebno kvalitetno funkcioniranje te Agencije je posao koji će zahtijevati dugo vremena, a prvi korak je izuzetno važan, tj. instaliranje kvalitetnih ljudi s obzirom na kompleksnost zadaća za koju će Agencija biti nadležna, posebno čelni ljudi. Dobar zakon ne mora biti dobar i u provedbi. Bez kvalitetnih dobrih ljudi, sposobnih da se nose sa svim ovim izazovima, Agencija neće bit u stanju odgovorit izazovima i nadam se da će se ovom pitanju, koje je jednako važno kao i sam zakon, pokloniti posebna pažnja. Dalje, nekoliko riječi o Prijedlogu zakona o tržištu električne energije. Kao što je poznato, provodeći odredbe Zakona o tržištu električne energije, te uvažavajući odredbe Zakona o energiji, 1. srpnja 2002. godine Hrvatska elektroprivreda preoblikovana je u sustav povezanih društava temeljnih i pratećih djelatnosti. Uvažavajući odredbe Zakona o trgovačkim društvima, Hrvatska elektroprivreda, kao što je poznato, organizirana je kao koncept pod nazivom HEP grupa koju vodi vladajuće društvo Hrvatska elektroprivreda, a sva ostala niže navedena su društva nad kojima Hrvatska elektroprivreda ima prevladavajući utjecaj. To je HEP proizvodnja, HEP prijenos, HEP distribucija i HEP opskrba. Usvajanjem Zakona o energiji, Zakona o regulaciji energetskih djelatnosti i Zakona o tržištu električne energije praktički zapotječe jedan ozbiljan i veliki proces restruktuiranja HEP-a. Koji su razlozi za restrukturiranja HEP-a sukladno ovom Zakonu već je bilo rečeno i ja želim još jedanput samo naglasiti. Osobito je značajno neodgodivo usklađivanje sa zahtjevima direktive 2003-54-EC. Zbog toga će se ovim Zakonom uz jedinstvenog operatora prijenosnog sustava, čemu smo rekli, znači, integracija prijenosa i sustava vođenja, uvesti i operator distribucijskog sustava, kao i operator tržišta. To je onaj važan element s obzirom da je danas operator tržišta u strukturi HEP-a i to sukladno o direktivama Europske unije, sukladno zahtjevima o liberalizaciji tržišta energije, nije dopustivo. Prema tome, pred HEP-om predstoje itekako složene i važne strukturne promjene iz svih ovih razloga. Na kraju, takvo rješenje kao što je poznato, je europski standard. Uspostavljanje tzv. TSO operatora je zadaća koja predstoji. Prije svega, to je, istaknuo bi, posebno i važno zbog međunarodnih obveza Republike Hrvatske, odnosno zbog pozicioniranja formalnopravnog i strateškog hrvatskog operatora prijenosnog sustava u međunarodnim okvirima. Naime, uskoro predstoji potpisivanje važnih međunarodnih ugovora, tj., pristupanje Europskoj udruzi operatora prijenosnih sustava, tzv., Udruzi ETSO. I pozicioniranje hrvatskog operatora prijenosnog sustava u tijelima Europske udruge za prijenos električne energije, UCTE. Zaključno, iz svih ovih razloga, Klub Hrvatske demokratske zajednice snažno podupire ovaj veliki napor Vlade Republike Hrvatske da se energetski sektor Republike Hrvatske u cjelini modernizira. I kao što sam rekao, prvi korak modernizacije tog energetskog sektora, tog energetskog sustava je usvajanje određenog paketa zakona. Opet naglašavam, na kraju, implementacija i provedba tih zakona je, ja bi rekao, daleko složenija zadaća i odgovornija nego što je bilo definiranje zakona i njihovo usvajanje. I zbog toga, Klub Hrvatske demokratske zajednice očekuje da se i provedba svih ovih zakona napravi jednako kvalitetno, organizirano i učinkovito kao što je napravljen ovaj prvi korak glede modernizacije zakonodavnog sustava Republike Hrvatske u energetskom sektoru. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a, PGS-a, poštovani zastupnik Jakša Marasović. Izvolite.
Na moje veliko iznenađenje u petak su uvršteni ovi zakoni u dnevni red. Sjetite se prije koji tjedan, koji mjesec rasprave o Izvješću Vijeća za regulaciju i bez obzira što kolega Ćosić kaže da smo ga primili na znanje, meni se učinilo da smo o tom Izvješću i onome što ono konstatira malo ozbiljnije razmišljali. Učinilo mi se da se u Saboru, a i u hrvatskoj javnosti počelo razmišljat, ja bi kazao, na drugačiji način nego do sada što se tiče energetike, a pogotovo što se tiče Elektroprivrede. Ja ću ponoviti i danas, u 7. mjesec 84. godine su donešene zadnje odluke o izgradnji energetskog objekta, izvora, dakle, izvora energetskog objekta za proizvodnju. To vam je više od 20 godina. To vam je jedna činjenica. Druga činjenica je da mi ovisno o hidrološkoj godini proizvodimo između 40 i 50% ukupne energije kao hidroenergije, a ostatak ili proizvodimo iz drugih izvora, dakle, i termo izvora ili uvozimo. Treća činjenica je da rast potrošnje energije u Hrvatskoj je u posljednjih godina između 4 i 8%. Nažalost, ne zbog toga što nam raste industrija, nego raste komoditet. Pa vi imate situaciju da na području Jadrana imate, bez obzira što se zimi ljudi griju na struju, imate jednaku potrošnju i ljeti i zimi u zadnjih godina. Još jednu činjenicu ću nabrojiti. Gubitci u mreži distributivnoj i prijenosnoj su na razini 17% u Hrvatskoj. Za ilustraciju, u svijetu vam je to negdje tako između 5 i 7%. E sad, ako to sve znamo i još puno toga što bi trebali znat, mi sad na brzinu kažemo, bez nekakvih analiza velikih, bez velikih rasprava u stručnim krugovima, kažemo idemo donijet energetske zakone, paket energetskih zakona. I što mijenjamo u njima u odnosi na one iz 2001. i 2002.? Ukidamo Vijeće za regulaciju, to je jedna stvar. Osnivamo Agenciju i ukidamo operatera tržišta kojega vraćamo u vertikalu u prijenos d.d., HEP prijenos d.d. Radi, sa obrazloženjem da to činimo radi usklađivanja sa direktivama Europske unije ili liberalizacije tržišta pa onda vraćamo tog operatera onome tko drži monopol. Tu smo jako, jako u skladu sa europskim direktivama i jako, jako liberalni što se tiče tržišta. Jer to, to vam je, znate kako bi to rekao, da kupujete, idete kupit auto i hoćete kupit Mitschubishija, ali dođete u dućan gdje se prodaje Mercedes i sad vi kupite Mitsubishia, je li. Dakle i to je jedan od razloga zašto se ovi zakoni mijenjaju . S treće strane meni, ja se ne mogu oteti sumnji da se ovakvom prišom, ovakvom hitnošću ne sprema nešto što mi se čini da bi bilo vrlo loše za hrvatsku energetiku a to je što brža prodaja hrvatske, hrvatskog energetskog sustava. Naime, ne mogu se oteti toj sumnji iz prostog razloga što se u većini zemalja tranzicije koje su već ušle u Europsku uniju nešto slično dogodilo i izvršena je prodaja na njihovu žalost, danas se kaju što su to tako napravili jer su daleko, daleko od BDP-a, per capita od Europske, od bivših članica Europske unije i sad su potpuno ovisni o energetskom sustavu Europe na našu sreću ili nesreću Europe, i ona je ovisna o Rusiji, pa danas oni ne upravljaju sa svojim sustavom nego upravlja Europska unija, upravlja Bruxellessu i upravljaju gazde koje su to kupile. Mi imamo, kao što rekoh, oko 40-tak % proizvodnje iz hidroenergije koja danas se proizvodi besplatno, jer su sve te elektrane izgrađene prije više od 20 godina, a neke i prije 40 godina, a neke Bogami i prije 100 godina i proizvode struju praktički besplatno izuzev, jer nemaju nikakvu amortizaciju i sad zamislite situacije u kojoj se mi možemo naći da se u Hrvatskoj vode rasprave o tome hoće se prodati, hoće li Jakša Marasović ili netko sličan prodati neko zemljište strancu koje je pitanje kakvu vrijednost ima. A da ćemo mi prodati nešto što je nacionalno bogatstvo, jer je to voda, jer je to pad koji postoji na tim našim vodotocima i stoga dobivamo električnu struju. To ćemo mi prodati i to mi se čini da je velika opasnost ove hitnosti o kojoj, koju smo evo danas shvatili, pa ja u najmanju ruku što bi mogao zamoliti zastupnike je da skinemo hitni postupak sa ovih zakona, da shvatimo ovo kao prvo čitanje i da vidimo šta se da napraviti u analizama u sljedećih nekoliko mjeseci prije donošenja ovih zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Klub HSP-a poštovani zastupnik Miroslav Rožić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospodo i gospođe zastupnici. Doista je koji puta rekao bih zabavno ili manje zabavno slušati kako se o jednoj te istoj temi mijenjaju stavovi i promišljanja ovisno o tome jeste li na vlasti ili ste u opoziciji. Ovdje je riječ zapravo o paketu zakona koji govori o regulaciji energetskih djelatnosti, odnosno o tržištu električne energije i o energiji. Ovaj paket zakona zapravo predstavlja početak raskida sa konceptom uređenja hrvatskog tržišta energije, posebno električne energije kakav je stvoren u razdoblju između 2000. i 2003. godine. Kad je taj koncept usvajan i to podsjećam vas tijekom ljetne izvanredne sjednice 2000. godine u kasne noćne sate, što bi rekao moj kolega Slaven Letica, kada mudre sove love miševe, tada te 2000. godine na toj izvanrednoj sjednici HSP je upozoravao na neodrživost i štetnost za hrvatske gospodarske interese takvoga koncepta. Čitav koncept bio je zbrzan i doista nema što opisan u materijalu koji je nosio naslov Prijedlog reforme hrvatskog energetskog sektora, u kojem se čak, čak na osam stranica bez ijednog financijskog pokazatelja predlagao ovakav koncept reforme hrvatskog energetskog sektora. Dakle, reformiranja i liberalizacije elektroenergetskog sustava. Ali zato nije nedostajalo obilatog pozivanja tada na direktive Europske komisije i članstvo u Europskoj uniji, sve da bi se zapravo opravdalo uvođenje jednog sustava koji tada 2000. godine još nigdje nije bio zaživio. A oni koji su ga zapravo testirali i probavali poput Italije i Grčke sada u ovo isto vrijeme kada i mi raspravljamo o tim, o tom konceptu sada od njega odustaju. Dakle danas smo svjedoci da kroz ove promjene zakona i Republika Hrvatska poput Italije i Grčke konačno odustaje od tog koncepta iz sustava. Promijene energetskog sustava naime nisu nimalo bezazlene, jer bez ikakve patetike, riječ je doslovce o gospodarskom krvotoku države, a tvrtke i firme u području energetike su u pravilu i po kapitalu i po dobiti najjače u svakoj zemlji na svijetu. Zato ni jednoj državi nije svejedno tko zapravo i kako, odnosno u čijem interesu usmjerava vizije razvoja energetike. Uostalom, INA i HEP vrijede zajedno najmanje, po najskromnijim prosudbama četiri i pol milijarde dolara, a svaka promjena cijena energije ili naftnih derivata dramatično se odražava i na gospodarstvo, a kroz gospodarstvo dakako i na standard građana. Ipak u Republici Hrvatskoj sve je bilo u rukama Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti koje se zapravo sastoji od 5 članova. I za tih 5 članova ovog Vijeća za regulaciju energetske djelatnosti nije stajala nikakva sofisticirana stručna služba, nego je svu stručnu potporu za njihove odluke davao Institut "Hrvoje Požar". Dakle, bilo da je riječ o tarifama električne energije ili plina, o restrukturiranju INE i HEP-a, o planiranju razvoja itd., sve su odluke bile podložne tom famoznom stručnom uticaju Instituta "Hrvoje Požar" i njegovog ravnatelja, čuvenog stratega energetike Gorana Granića i to naravno ne besplatno, ali jednako tako ne nužno stručno i nepristrano i naravno ne nužno u nacionalnom interesu Hrvatske. Preciznije, bez suvišnih okolišanja čitav sustav bio je dosada zakonski uređen tako da je ravnatelj Instituta "Hrvoje Požar" zapravo bio gospodar energetskog sektora Hrvatske. Zato je logično da se uz Vijeće osnuje i zasebna agencija kao njegova stručna služba kad se već ide na stvaranje neovisnog regulatora, liberalnog tržišta energije. Dakle, čemu sva žurba u svezi sa liberalizacijom energetskog sektora kad nitko u Hrvatsko još uvijek ne zna precizno koliko će električne energije naša zemlja trebati za 5 ili 25 godina. Koliko ćemo moći energije vratiti iz svojih investicija primjerice u Srbiji, Bosni i Hercegovini? Još nije izrađena nacionalna strategija razvoja. Navodni razlog reforme energetskog sektora, odnosno paketa Zakona o liberalizaciji tržište električne energije koje je tada Sabor 2000. godine raspravljao bilo je uključenje Hrvatske u europske integracije. No, to je dakako posve besmisleno. Zašto? Naime, direktiva Europske unije za liberalizaciju tržišta eleketrične energije iz 1997. godine zalaže se za nacionalni suverenitet nad vlastitim energetskim dobrima i transportnim sustavima, dakle dalekovodima, naftovodima, plinovodima itd. K tome, spomenuta direktiva predviđa 2 ravnopravna potcrtavam ravnopravna modela uređenja tržišta električnom energijom, tzv. model otvorenog tržišta, što je bio zapravo temelj te strategije iz 2000. godine. Po uzoru na dio članica Europske unije i na još čuveniju Kaliforniju. Odnosno, s druge starne model jedinog kupca koji je u Hrvatskoj na snazi i danas. A primjenjuju ga u Europskoj uniji između ostalog Italija, Francuska i Irska. Dakle, ako Talijani, Francuzi i Irci uz ovakav sustav jedinog kupca bilježi gospodarski rast unutar Europske unije, zašto on ne bi mogao dalje vrijediti i za Hrvatsku? Međutim, tada je Vlada izabrala model otvorenog tržišta koji je predviđao rastakanje INA-e i HEP-a na zasebna privatna poduzeća koja slobodno, dakle bez državnog nadzora trguju energijom i gorivom. Međutim, Hrvatski je nacionalni interes nadzirati svoje tržišne energije u modelu jedinog kupca. Ni najzagriženiji pobornici slobodnog tržišta u Europskoj uniji ili u SAD-u ne bi samo tako dopustili da im na primjer Kineske kompanije nadziru 75 do 80% tržišta energijom. Privatizacija HEP-a značila je i znači rasprodaju obiteljskog srebra Hrvatske. Uz to novonastala privatna poduzeća neće imati uvjeta za preživljavanje, pa će rado s veseljem povećati cijene struje i to različito u različitim dijelovima Hrvatske. Borba privatnih poduzeća za profit eliminirat će im volju za širenje elektrana i usavršavanje transportne mreže, a nasuprot sadašnjoj obvezi HEP-a da u modelu jedinog kupca osigura opskrbu strujom svakome na području Hrvatske, taj novi model otvoreno tržište podrazumijeva slobodu potrošača da izabere najpovoljnijeg dobavljača energije, pa makar i izvan Hrvatske, tj. slobodu uvoza struje na primjer iz Ukrajine. No, znači istovremeno i slobodu dobavljača energije da izabere kupca struje izvan Hrvatske, na primjer u Italiji. Neovisno o tome koliko Hrvatskoj ovog trenutka doista treba energije. Dakle, nitko od privatnika u tom modelu ne odgovara za primjerice neopskrbu strujom, jer im je zapravo cilj profit, odnosno izvoz struje tamo gdje se može bez rizika prodati. Sve navedeno dogodilo se u Kaliforniji. Nakon privatizacije i liberalizacije tržišta električnom energijom po modelu otvorenog tržišta i uzrokovalo je nestabilnost u opskrbi energijom i redukcije struje, pazite redukcije struje u Kaliforniji. To bi međutim, u Hrvatskoj prouzročilo još veće patnje i redukciju struje od onih kojima smo bili svjedoci 92. godine. S druge strane prouzorčilo bi streloviti porast cijena struje i goriva, što bi posve dotuklo Hrvatsko gospodarstvo. Iako je rad srećom daleko iza nas, Hrvatska danas nema nikakvog razloga ponavljati Kalifornijske pogreške. Svi stanovnici Hrvatske s nelagodom se sjećaju razdoblja redukcija struje tijekom ratnih godina. Moguće je ipak da ćemo doživjeti redukciju struje u čitavoj Hrvatskoj za par godina na primjer. Za one koji to ne smatraju mogućim, vrijedno je navesti vijest CCN-a od 18. siječnja ove godine u svezi s nestašicom struje u Kaliforniji. Dakle, u Kaliforniji sa tako uspješnim gospodarstvom da bi pripadala među osam najbogatijih država na svijetu kad bi kojim slučajem bila neovisna, u siječnju ove godine još je čak i čuveni guverner Schwarzeneger i njegova Vlada muku su mučili sa nestašicom struje. Kaliforniji je nedostajalo 18 gigavata dnevno, dakle upravo prije ljetnih vrućina kada uređaj za klimatizaciju neizmjerno povećavaju potrošnju energije. Kriza nije razriješena niti do danas. Država Kalifornija uvezla je nešto struje iz ostalih država, te je iz proračuna podmirila dio dugova samo najvećem privatnom distributeru, privatnom distributeru električne energije u Kaliforniju, a to je "Pacific GS and eletric" , koji je nakon svega toga pazite bankrotirao. Guverner je predložio mjere štednje veća cijena struje za veću potrošnju, te povećanje cijene električne energije za 150 do 300%. Zvuči vam vrlo poznato, jer tako? Ceh je dakle ispostavljen i u Kaliforniji građanima, koji su za sve najmanje krivi. Naravno, daleko od toga da ja ovdje želim uspoređivati Hrvatsku sa Kalifornijom, što više uopće ne treba niti sumnjati hoće li tako vitalno gospodarstvo što je Kalifornijsko znati izaći iz ovakve energetske krize pogotovo s obzirom na to da je guverner Arnold Schwarzeneger. Ipak ako je Kalifornija mogla sebi priuštiti ovoliko nevolja proisteklih iz te tzv. liberalizacije i modela otvorenog tržišta električnom energijom što bi se tek onda dogodilo Hrvatskoj? Zato mi u Klubu HSP-a ponavljamo ono što smo govorili i 2000. godine. Mora se pothitno napustiti model otvorenog tržišta i vratiti se modelu jedinog kupca kao što to primjerice je učinila Italija ili kao što takav model u Europskoj uniji imaju Francuska, Irska i još neke zemlje. I drugo, nemojte zaboraviti da uz ovaj paket zakona koji je ovdje danas predložen se mora promijeniti i Zakon o privatizaciji HEP-a, inače neće biti napravljeno ništa, ovo će ostati zakoni kao mrtvo slovo na papiru. Nažalost, INA-u smo većim dijelom izgubili. Dakle, napuštanje modela otvorenog tržišta i promjenom Zakona o privatizaciji HEP-a konačno bismo uz ovaj paket zakona zaštitili Hrvatski elektroenergetski sustav od rizika kolapsa i zaštitili Hrvatsko gospodarstvo od mogućeg kolapsa. Jedinu štetu bi možda tada pretrpio Hrvatski energetski strateg Goran Granić zbog pada vrijednosti dionica Instituta Hrvoje Požar, ali mislim da to šteta koju svi možemo podnijeti. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Slavko Linić Klub zastupnika SDP-a.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici, gospodine ministre. Klub SDP-a ocijenjuje da predloženi paket zakona došao je u raspravu po hitnom postupku i iznenađujuće. Zašto iznenađujuće? Iz razloga što ne vidimo razlog za ovu ... Zaista je ne vidimo. Prije četiri godine započela je reforma energetskog sustava i evidentno je da nakon četiri godine trebalo bi studiozno prići ocjeni stanja takve reforme i tada očekivati da stručnjaci predlože promjene, dopune i da oni preuzmu najveći teret novih izmjena i dopuna tog zakona. Nažalost, preko noći cijeli paket je pred nama što znači da stručnjaci nisu bili uključeni u izradu ovih dokumenata. Evidentno je da je to dio stručnjaka koji su zaposleni u HEP-u i da ovdje pred nama imamo stručnjake koji prije svega nastoje svoje mišljenje definirati na osnovu interesa HEP-a. Pitanje da li je to ono što se zove nastavak reforme, da li je to ono što se zove i pokušaj pripreme našeg sustava za europsko tržište ali isto tako pitanje da li je to ono što će nam napokon omogućiti daljnje ulaganje u elektro-energetski sustav i napokon gradnje energetskih kapaciteta koje nemamo već više od 20 godina. Prema tome, najveći nedostatak za sve nas koji moramo danas raspravljati je što nemamo te ocjene stanja, što se to dogodilo u četiri godine. U ovim materijalima koji su pred nama to nije navedeno. Dapače, vjerojatno iz političkih razloga evidentno je da se i prešućuje što se to dogodilo ove četiri godine, nemamo kvalitetnih komentara. Kao da se ništa nije dogodilo u prethodne četiri godine. A kao što vidimo iz dosadašnjih rasprava imamo i dosta, dosta oponenata dosadašnjih postupaka i koraka u procesu stvaranja energetskog tržišta u Hrvatskoj. Ali s obzirom da smo kao zastupnici dovedeni u takvu situaciju očito se moramo očitovati o prijedlozima koji su pred nama da bi mogli na neki način ipak odlučiti se kod samog glasanja. SDP ocjenjuje da sa predloženim zakonima imamo samo nekoliko bitnih promjena pa ih je bitno istaknuti. To je promjena kojom se regulator prijenosa vraća u HEP i HEP postaje sada vertikalna organizacija vezano za električnu energiju. To je najveća promjena. Povratak regulatora prijenosa ili operatera prijenosa u HEP. To je bitna promjena a o tome ćemo još porazgovarati da li je to dobro i da li se time nešto bitno mijenja. Drugo je sigurno ono što vidimo prijedlog politike Vlade a to je smanjenje neovisnog operatera u reguliranju tržišnih zakonitosti i to u energetskom sektoru i naravno formiranje agencije koja je direktno pod utjecajem Vlade, znači direktno miješanje Vlade u tržište električne energije i ostalih energenata s obzirom da agencija nije više neovisno tijelo i da ima utjecaja na cijeli sustav regulatora. I ono treće što je također važno napomenuti s obzirom da se ova reforma sada pokušava prikazati kao novi proces imamo odgodu od dvije godine, ja bih rekao privatizacijskih procesa. Ja bih rekao ulaganja u energetski sektor ali i dvije godine odgoda je tarifnih sustava. Prema tome, i naših očekivanja da ćemo moći napokon porazgovarati o tarifnim sustavima u pogotovo isporuci električne energije. To su otprilike bitne novine ovog paketa koji je pred nama. I zato kad govorimo o stavu SDP-a iako ga još nismo definirali teško da bi mogli prihvatiti ovakav pristup izradi paketa i da bi mogli pristupiti, prihvatiti ovakve prijedloge s obzirom da su ovo novine koje su ovdje pred nama. Možda je još potrebno naznačiti da ocjenjujemo iako se i ovaj cijeli paket poziva na direktive Europske unije evidentno je da su te direktive dobrim djelom prepisivane ali da se reforma koja proizlazi iz tih direktiva nije unijela u ove zakone. I da je u biti ovo samo jedan od početaka otvaranja hrvatskog tržišta energije i pokušaja ja bih rekao modernizacije tržišta energije bez onih poteza koje evidentno ćemo morati učiniti ono što će nam teško pasti nakon pregovora sa komisijom u toku postupaka sa pregovorom. Prema tome, pod tuđim pritiskom a ne zbog toga što bi imali danas pred nama prijedlog stručnjaka koji moraju vidjeti što je to za 20 godina tržište energetike u Republici Hrvatskoj. I nekoliko samo naznaka vezano po pojedinom zakonu. Karakteristika Zakona o energiji je postupak vraćanja regulatora u vertikalnu organizaciju HEP-a. To je ono što možemo ocjenjivati da li je dobro ili nije dobro. Evidentno da postupak vraćanja operatora prijenosa ne bi po SDP-u bilo dobro vratiti u HEP. Što god mi razmišljali o privatizacijskim procesima HEP-a moguće je da će se dogoditi. Što god mi razmišljali o novim ulaganjima u plinsku termo elektranu koja treba Hrvatskoj, u Hidroelektranu na Virje. Da li će to raditi HEP, da li će to raditi privatni kapital u Hrvatskoj uvijek je osnovno pitanje prijenosa električne energije, koliko će vraćanje prijenosa u HEP biti prepreka prijenosa električne energije proizvedene u Hrvatskoj od privatnog kapitala ili prijenosa električne energije izvan naših granica to će se tek vidjeti sa ovim novim rješenjima. Evidentno je i u dosadašnjim rješenjima posebno od 2000. godine da interes Hrvatske mora biti da operator u prijenosu električne energije mora biti tvrtka u vlasništvu Hrvatske države, to je monopol i nad tim monopolom mora se osjetiti politika Hrvatske države. Prema tome, nad tim monopolom ne bi smjelo biti niti privatizacijskih procesa a niti interesa privatne tvrtke ili recimo mješovite tvrtke ili bilo kako će biti sutra vlasništvo u HEP-u ovisno o budućnosti koja će se u Hrvatskoj događati vezano za procese privatizacije. Prema tome, vraćanjem prijenosa u HEP postoji problem pogotovo ako se ne promijeni Zakon o privatizaciji HEP-a da dobijemo i privatne vlasnike, neovisno da li će to biti strateški, da li će to biti financijski i nad prijenosom što ne bi smjeli dozvoliti i pokušajmo shvatiti da će radi nove gradnje i plinske elektrane i Hidroelektrane Virje biti potreban privatni kapital. Možda će to biti i mirovinski fondovi ali je neprihvatljivo da oni budu vlasnici prijenosa, neprihvatljivo je. I to je slabost ovog rješenja koje je ponuđeno. Toliko kad govorimo o rješenjima vezano za prijenos... Toliko kada govorimo o rješenjima vezano za prijenos. Ono što želim reći to su i popusti vezani za plin. Utvrđujemo da je skladištenje plina i distribucija plina javna djelatnost a ne komercijalna djelatnost što zbunjuje u ovim rješenjima je evidentno da ćemo probati riješiti amandmanima ove nedostatke. Ali još vidimo jedan problem. Najveći problem u Hrvatskoj je različite cijene. 28 različitih cijena u distribuciji plina. A sada je bila prilika da imamo jedinstven sustav cijena plina u distribuciji u Hrvatskoj. I to je moglo biti rješeno, nema toga rješenja koje je ponuđeno u Zakonu o energiji. Govoreći o tržištu električne energije, tu se ponovno vraćamo na ocjenu da li operator prijenosa znači stabilno tržište ako je samostalan. Da jednostavno sa vlasničkim ulozima Hrvatske države, potpunom kontrolom Hrvatske države nad samostalnim operatorom možemo omogućiti ulaganje u Hrvatskoj u nove kapacitete. U nove kapacitete koje nismo već 20 godina izgradili, u nove kapacite zbog kojih ćemo imati problema. Jer imamo problema u deficitu, imamo problema u novim investicijama. Jednostavno međunarodni financijski svijet nas pokušava zaustaviti i kontrolirati u investicijama. HEP neće biti u mogućnosti kompletno sam ulaziti i u novu plinsku elektranu nove hidroelektrane. Da li ćemo sa ovakvim riješenjima zaustaviti strani kapital, domaći kapital, ogromni kapital u mirovinskim fondovima koji bi mogao napokon krenuti i prema energetici i smanjiti hrvatsku ovisnost o uvozu energije. Prema tome, mislim da je taj dio koji govori o operateru prijenosa loše riješen i sa jednim i sa drugim zakonom. I naravno vraćamo se ovdje na osnovne sukobe u nadzoru a to je Zakon o regulaciji energetskih djelatnosti. Slušao sam i svog prethodnika koji govori o negativnoj ulozi Energetskog instituta Hrvoje Požar. Zaista se mi u Hrvatskoj moramo pitati što se to s nama događa. Ako je problem jedan čovjek, onda razgovarajmo o čovjeku ali Energetski institut znači sustav u Hrvatskoj gdje je evidentno da kroz institute moramo stvoriti stručnu bazu, bazu stručnjaka, ne političkih predstavnika koji će pokušati u Hrvatskoj modernizirati tržište bilo koje djelatnosti. I evidentno da instituti su ti koji moraju biti u funkciji neovisnih regulatora da bi imali što manji utjecaj politike, da bi imali što manji utjecaj problema državnog proračuna u odnosima između proizvođača usluga i korisnika usluga. Dosadašnje rješenje u kojem smo imali Vijeće za regulaciju energetskih djelatnosti kao potupno samostalno Vijeće koje je imala mogućnosti bez utjecaja Vlade i politike djelovati i na tarifne sustave, sigurnost opskrbe, kvalitetu isporuke prema kupcima u ovom dijelu smanjujemo. I ponovno se okrećemo prema jakoj državnoj intervenciji. Ocjenjujemo da to nije dobro. Ocjenjujemo da nije dobro kada imamo samostalne institucije, da nije dobro kada imamo stručne institucije koje su formirane u institutima jer su to otprilike rješenja koja postoje u modernom svijetu a pogotovo u modernoj Europi. Ne, nama je problem Goran Granić, nama je problem nešto drugo. To je tragedija Hrvatske. I što uvodimo? Uvodimo agencije. Direktni utjecaj hrvatske Vlade na regulatora. Ono što već u mnogim djelatnostima smo napokon izbjegli kada govorimo o nadzoru financijskih institucija, nadzoru mirovinskih fondova, znači institute koje smo formirali da bi jednostavno maknuli politiku, da bi maknuli utjecaj izvršne vlasti, da bi podjelili odgovornost, u energetici koja je problem Hrvatske, a problem Hrvatske je zato što nemamo dovoljno energetskih izvora a imamo prirodnog plina u Jadranu i imamo vode i vodnih resursa, mi ponovno imamo utjecaj politike, utjecaj politike. Mislim da ni to rješenje nije dobro. Sve su to razlozi koje Klub SDP-a će vjerojatno usmjeriti na negativan stav prema ovom paketu i nudimo rješenje i poziamo predstavnike predlagača da ove Zakone upute u prvo čitanje, da uključimo stručnu javnost iz energetike oko ovih rješenja, da probamo ocjeniti sa nešto više riječi što se to dogodilo od 2000. do 2003., koje su to pozitivne, negativne trenuci i u Hrvatskoj i u Europi zbog kojih bi nešto bitno morali mjenjati. Jer jednostavno nema potrebe da zaustavljamo reforme, da se vraćamo korak unatrag i da možda sutra pod pritiskom Europske komisije mijenjamo ove Zakone. Jer tada pokazujemo svoju nesamostalnost i svoju slabost. I mislim da bi drugo čitanje vjerojatno popravilo neke od ovih bitnih, bitnih stvari u regulaciji energetskih djelatnosti za našu novu generaciju. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Krešimir Ćosić.
Gospodin Linić je u svom izlaganju vrlo često miješao termine operatora i regulatora, to su bitno različite stvari. No, međutim, želim jednu stvar istaknuti, nije točno da je dosadašnja struktura Vijeća instituta bilo dobro rješenje i mi smo ovdje u ovom Saboru jasno istakli da Vijeće za regulaciju energetskih djelatnosti sa tri zaposlenika služi kao institucija za transmisiju novca prema institutu, energetskom institutu Hrvoje Požar, to nije dobro rješnje i to je neprihvatljivo rješenje. Ovo rješenje je daleko kvalitetnije jer će agencija imati one nadležnosti koje kao regulatorno tijelo u energetskom sektoru treba imati sa stručnim ljudima i sa odgovarajućim financijskim prihodima. Sa tri zaposlenika se ne mogu rješavati kvalitetno važna i odgovorna pitanja u energetskom sektoru Republike Hrvatske.
Ministar gospodarstva, rada i poduzetništva, Branko Vukelić, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Evo, dopustite mi nekoliko rečenica, još obrazloženja, s obzirom na ove konstatacije koje je izrekao poštovani saborski zastupnik gospodin Linić prije svega o agenciji koja se predlaže za osnivati i o njezinoj neovisnosti. Dakle, ne može se uopće govoriti o ovisnosti te agencije vezano za Vladu ili za politiku. Inače kada se u Europskoj uniji i, razgovara o neovisnosti agencija ili vijeća koje imamo sada za regulaciju energetskih djelatnosti onda se govori o neovisnosti od HEP-a a ne od Vlade ili od Sabora. Većina europskih zemalja ima vijeće ili agenciju koje imenuje Vlada. Mi smo ovdje išli sa prijedlogom da vijeće, odnosno upravno vijeće agencije imenuje Sabor hrvatski, dakle, da ne bismo stavili tu zadaću Vladi iako dakle da ne bismo stavili tu zadaću Vladi iako je to, ponavljam, u većini europskih država slučaj. Prema tome ova agencija za razliku od Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti sadašnjega ima još jednu neovisnu sreću da je njezino rješenje konačno i ne može u drugom stupnju ići prigovor i primjedba Ministarstvu ili Vladi nego se pokreće upravni spor, postupak. Prema tome u tom je također vidljiva neovisnost ove agnecije, a ono što bitno različito između ove agencije i Vijeća, to je da ova agencija će biti daleko snažnija, daleko stručnija, a time i neovisnija jer neće se temeljiti na 5 ljudi nego će se temeljiti na upravnom viječu sačinjenom od stručnjaka koje ćete vi izabrati ovdje u Hrvatskom saboru i od stručnjaka zaposlenika agencije i nažalost tek sada ćemo se s takvom agencijom približiti zemljama ovo, jugoistočne Europe ili rekao bih ove naše susjedstva vrlo bliskoga koje su u i energetskom sustavu i mnogim drugim sustavima daleko manje razvijeni od nas, a imaju agencije sa po 20 ljudi koji vode ove poslove. Prema tome to je dodatak i ispravak onoga što sada nije dobro. I još jednu stvar želim istaknuti: nije točno da rasprava o ovim zakonima nije provedena u stručnim krugovima. Svi su stručnjaci bili uključeni i članovi Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti, današnji, i sve primjedbe, većina primjedba je i ugrađena u ove zakone. Prema tome rasprava je provedena. Jedino ako želimo govoriti da je mišljenje ili stav stručnjaka kojemu ja vjerujem jedini ispravan, ne priznajem druge. Međutim moramo dopustiti i različite poglede stručnjaka, ali sigurno da je ovaj paket energetskih zakona koji je pred vama korak naprijed i poboljšanje postojeće situacije, zakonske regulative koja dotiče ovo područje, a da ne kažem da i rješavamo jednu bitnu stvar koju je važno s ovim zakonima riješiti jer svi ste bili i svjedoci i u tijeku su razgovori o stvaranju zajedničkog energetskog tržišta jugoistočne Europe. Svi smo bili itekako zadovoljni našim velikim postignućem, a to je povezanosti energetskog sustava jugoistočne Europe u, sa izgradnjom i obnovom trafostanice Ernestinovo, potrebom da se definira i regulira trgovanje električnom energijom unutar Europske unije. Dakle unutar tog zajedničkog tržišta a osnove zato upravo su u ovim zakonima koji su danas pred vama i mislim da je zato važno i što prije donijeti te zakone, a ponavljam zakoni su itekako dobro raspravljeni u svim stručnim krugovima koji su bitni za ovo, za ovaj sektor i za ovu problematiku.
Hvala. U 11 ima 5. Isteklo je vrijeme za prijavu za raspravu u trajanju od 10 minuta. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Sa ova tri zakona, Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o energiji pa onda o tržištu energije i o regulaciji energetskih djelatnosti, sigurno da će zanimati naše građane prije svega potrošaće i što će to biti sa tržištem električnom energijom. Naime do sada kako je to baš i razvidno iz sva tri zakona samo je dakle 16 velikih tvrtki koje su godišnje trošile više od 40 gigavata sati i mogle su birati dobavljača. Donošenjem predloženih zakona ta bi se granica smanjila na 20 međutim vidimo i jedno određeno razdoblje kada bi se to događalo. Tako bi 1.srpnja 2006. godine trebalo biti otvoreno tržište za potrošače koji troše više od 9, a godinu kasnije i za cijelo poduzetništvo. A od 1. srpnja tek 2008. godine za sve kupce odnosno za čitav, za sva kućanstva. Međutim ondje, ovo što je već i moj kolega u ime Kluba SDP-a, Linić, istaknuo da upravo među najbitnije i to je ono možda što je i najspornije zakonske izmjene spada ukidanje sada razdvojene djelatnosti vođenja elektroenergetskog sustava te se on ujedinjuje sa prijenosnim. Uz jedinstvenog operatera prijenosnog sustava uvodi se i operator distribucijskog sustava, a operator tržišta izdvaja se izvan organizacijske strukture HEP-a. Umjesto sadašnjeg Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti, to je ono što je najspornije, novim zakonom predviđeno je osnivanje hrvatske energetske regulatorne agencije kao samostalne i neprofitne institucije. Agencijom bi evo kao što smo upravo sada imali prilike čuti od ministra koji se grohotom smije, a meni se isto došlo za smijati kad je objašnjavao svu tu neovisnost članova koji će se nastaniti u ovu agenciju, predviđeno je dakle da sve metodologije odnosno sve tarifne sustave bez samih iznosa donosi regulacijsko tijelo, a visinu tarifnih stavki tj. cijene u svim tarifnim sustavima dakle opet bi određivala Vlada. U zakon se unosi odredba, to je nešto i pozitivno da građevinske, da građevine bez građevinske dozvole smiju biti priključene, da ne smiju biti priključene na energetski sustav dakle niti na strujnu, niti na plinsku niti na toplinsku mrežu. Međutim namjera je odnosno tako bi proizlazilo da Vlada ovim zakonima pokušava nastaviti drugi dio energetske reforme koji je započela bivša koalcijska vlada 2001. godine. Međutim čitav ovaj sada ubrzani paket kojeg je trebalo i detaljno razmotriti kako među stručnjacima a tako i među samim saborskim zastupnicima općenito među svekolikom javnosti došao je na brzinu i onda je normalno kao što je možda i logično da i sve reforme, a pogotovo ovako kada su nabrzinu predočene i ishitrene odnosno isforsirane da onda trpe dosta i kritika, a i primjedbi stručnjaka koji sami ističu kako nije provedena široka stručna rasprava. Zakoni po hitnom postupku nikako, a pogotovo u ovom segmentu ne stvaraju jamstvo da će rješenja biti odgovarajuća, da će rješenja biti konzistentna te upravo zbog toga mogu postići suprotan efekt da uspore ovu reformu. Upravo ovako je i zaključeno na sastanku Vijeća za energetiku Hrvatske gospodarske komore. Ali kako se Vlada i općenito vlast inače odnose prema struci svjedoči i činjenica da je predsjednik upravo Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti u javnosti iznio da je samo vijeće dalo svoje očitovanje na ovaj, na ove zakonske prijedloge koji su im bili dostavljeni na više od 20-tak stranica, a na to nije dobilo ministre nikakav odgovor. I to vidite u vremenu velike propagande, velikih ostvarenja vladinih i to u vremenu vladinih otvorenih vrata. Može biti da je u Vladi tom prilikom ostao i otvoren prozor pa je možda nastao i propuh gdje se sve primjedbe, gdje se svi zahtjevi bilo građana, bili stručnjaka jednostavno ih propuh otpuhne. Predsjednik tog Vijeća nadalje ističe da ne treba uništavati sve što je do sada postignuto. Ni u kom slučaju ne bi trebalo slabiti kaže položaj i važnost regulatornog tijela nego ga treba upravo suprotno jačati jer je dobra regulacija upravo od presudne uloge za nova ulaganja. Slabljenje položaja regulatora očigledno je upravo u tome da agencija sada samo, samo donosi tarifne sustave da bi visinu tarifnih sustava dakle određivala Vlada. Međutim Vlada bi se upravo trebala pomalo, ali sigurno povlačiti iz određivanja cijena jer upravo u tome i k tom, na tom putu jesu i trendovi u Europskoj uniji. Oni upravo idu prema jačanju uloge regulatora. To isto Vijeće također smatra da zadržavanje svih funkcija unutar jedenoga sudionika na tržištu znači upravo učvršćenje monopola, a upravo je smisao i svrhe daljnje reforme a tako je predočeno od strane predstavnika Vlade upravo da se postigne suprotno tj. da se uspostavi tržište. Vijeće također smatra da zadržavanje svih funkcija unutar toga jednoga sudionika izazvat će, a u to ne treba uopće sporiti, izazvati će također velike probleme već pri pregovorima sa Europskom unijom. I ne treba napominjati da članice Europske unije počevši Francuske, Velike Britanije do Slovenije ali jedanko tako i zemlje kandidatkinje poput Rumunjske i Bugarske one su izdvojile operatera prijenosnog sustava i strukture vertiaklne tvrtke. Vraćanje svega u vertikalno integriralnu kompaniju biti će zaista kako kaže predsjednika toga vijeća, crvena krpa Europskoj uniji. Međutim što u biti na to i ima li Vlada na to već sada odgovor jer zašto donositi sada po hitnom ishitrenom načinu ove zakone koje ćemo uskoro već pri početku pregovora morati mijenjati. I za građane možda najključnije pitanje oko svega ovoga hoće li u biti s ovimk pojeftiniti struja. To je nešto što g rađene ovoga trenutka i pri raspravi kod ovih zakona i dali će oni to i omgoućiti. TEško, teško jer ovo je inače gluho doba za probleme običnog građanina.
Zastupnik Nenad STazić. nema ga. Gubi pravo na riječ. Zastupnica Ivana Sučec Trakoštanec.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, i vrlo kratko ću se podržavajući naravno svaki pokušaj da se uvede red na tržištu energije energenata, distribucije i opskrbe potrošača prikloniti onima koji iz opreza naranvo prate sve oove procese iz nekoliko razloga. Dakle prvo što dolazim iz županije koja je prebogata potencijalima, naravno hidropotencijalima prirodnim plinom i geotermalnim vodama i gdje nam nije svjejedno na koji način će se zakonski omogućiti vlasništvo nad tim potencijalima naravno proizvodnja i distribucija. I gdje naravno vodimo računa i onoj zaštit okoliša što je uvijek u korelaciji sa iskorištavanjem energenata. Dakle na jednoj strani imaš korist a na drugoj onu oportunu da tako kažem, štetu. I taj oportunitetni trošak što u ekonomiji, naravno ekonomsti znaju što on znači jenešto čemu naša županija pristupa posebnim oprezom. To je jedna stvar. DRuga stvar je što ču biti vrlo otvorena energija nije samo opskrba toplinom strujom ili nečim. Enegija je nacionalno bogatstvo, i strateški i nacionalni interes. Dakle, način na koji to rješavaju državne s kojima mi budemo u uniji je jedna stvar, i naravno dam i ne možemo biti izuzetak ali se duboko nadam da će svi oni koji sudjeluju u ovom procesu od vlade, Minitastva, regulatornog tijela i onih koji se bave proizvodnjom, distribucijom, opskrbom i prijenosnom voditi računa o zašitit i tih nacionalnih interesa zbog toga ću dati potporu ovim zakonima. ali žemo naravno i kao Sabor pretpostaljam, pratiti i donošenje tarifnih sustava i donošenje cijenovnih sustava. I neka mi ne bude zamjereno reći, da sam još vrlo oprezna iz jednoga drugoga razloga. Sjećam se kada je Hrvatska prodavala udjele u telekomunikacijama kada sam bila jedna od zastupnica koja je bila protiv toga da Hrvatska država prodaje većinski paket u telekomunikacijama i bila sam u pravu. Nama se onda govorilo da država Hrvatska kao država ne može biti vlasnik telekomuniakcija, treba liberalno tržište. Ispalo je sljedeće, prodali smo je Deutche telekomu a većinski vlasnik Duutche telekoma ja njemačka država. Dakle ispalo je da hrvatska država ne može biti vlasnik telekomunikacija ali to može u Hrvatskoj biti njemačka država. I duboko sam uvjerena da će st oneće dogoditi u ovom sektoru energije o kojem danas govorimo. Dakle s tom vjerom ću podražati ove zakone. Ali s oprezom ću pratiti njihovu primjenu. I neka mi kao potrošaću to je onaj kraj kojeg želim ovdje reći, bude dozvoljeno reći da želim da ja da se uvede reda. Ali da možda ponekad i pretjeramo sa tim željemama, jer sam zatekla u kasliću letak Hrvatske HEPa distribucije gdje naravno želeći otkriti one potrošače koji ne plaćaju doprinose koji nisu u sustavu evidentiranih potrošaća, da neki način poziva ljude na denuncijaciju dakle, umjesto da svojim kanalima stručnjacima iz svojim službama koje su za to nadležne otkrije gdje se energija neovlašteno koristi. Ona čak nudi nagrade onima koji denunciraju svoje susjede prijatelje ili ne znam koga već, ako takav slučaj postoji. Pa nisam sigurna da je to baš najbolji put. Dakle, želim uvođenje reda ali na način koji je primjereni nego je to nagrada za denunciranje. Zahvaljujem gospodine predsjedniče.
Hvala. Poštovani zastupnik Vlado Jekovac.
Pošovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre. Evo dakle pred nama su tri energetska zakona koji čine na neki način proces regulative energetskih djelatnosti koji je započeto 2001. godine te se nakon određenog zastoja ovim prijedlozima taj navedeni proces i nastavlja. Naravno da je i tijekom proteklih godina bilo određenih nadopuna, pa zbog toga bih na neki način i otklonio ili izrazio drugačiji stav u odnosu na one koji predlažu dakle odgađanje donošenja konačnih zakona nego predlažu dakle i drugo čitanje. Sasvim je sigurno da će i u narednom razdoblju biti nadopuna pa će se kroz te nadopune dakle i usklađivati sa europskim zakonodavstvom. Ali i sa onim što će svakodnevna praksa u Hrvatskoj od zakonodavaca i tražiti. Ovim zakonski prijedlozi propisuju dakle određene smjernice i ostalim zakonima koji će se donjeit, vezano za energetsku djelatnost pa je i utoliko potrebno što brže i što hitnije donjeti ove zakone. Danas se u raspravi i između pojedinih klubova i u pojedinačnim raspravama na neki način najviše koplja lomilo oko nadležnosti Hrvatske leguratorne agencije, i analize dali je njezino uvođenje pozitivno ili negativno. Pa pustimo vremenu d ai to riješi, ali mislim da je Hrvatski sabor ukoliko imenuje te ljude ili te članove, može ih uvijek i promjeniti. Odnosno uvjek utjecati i na njezine nadležnosti kroz svoja rješenja. Uvodi se i strukturirna cijena energije kako bi svi potrošači znali što ulazi u tu cijenu. Posebno se štite fizičke osobe i mala poduzeća kao korisnici energije i propisuje se da se svi korisnici imaju pravo izbora kupnje električne energije. Ovim zakonskih prijedlozima formira se novi obračun prijenosa električne eneregije u inozemstvo. I stvaraju se pretpostavke za donošenje podzakonskih akata što bi trebalo rezultirati većom liberalizacijom energetskog tržišta. Činjenica je i to je ono što na neki način posebno treba apostrofirati, da ovim zakonskim prijedlozima počinje i ukidanje monopola HEPa i nastavlja se započeti proces restrukturiranja HEPa i naravno da pri tim procesima treba biti vrlo oprezan. Nije do sada spominjano, mislim također da treba posebno naglastiti da se ovim zakonskim aktima stvaraju i pretpostavke za unapređenje korišćenja obnovljivih izvora energije u Hrvatskoj koji do sada niti približno nisu korišteni u dovoljnoj mjeri, kroz različite dakle beneficije i povlaštene uvjete i vjerujemo da ovime stvaramo taj nukleus poticaja boljem korištenju obnovljivih izvora. Podržavam dakle donošenje ovih zakona, svjestan da će i dalje ovu materiju trebati nadopunjavati zakonskim rješenjima, usklađivati sa europskim zakonodavstvom, ali i s životnim potrebama onako kako će to vrijeme i situacija nalagati. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, zastupnik Krešimir Ćosić.
Pa, evo kratka replika. Gospodin Jelkovac je ustvrdio da bi dilemu što je bolje rješenje, Vijeće za regulaciju energetskih djelatnosti ili agencija, trebalo prepustiti vremenu. ja bih to kratko komentirao. To nije pristup kojim se rukovodila Vlada i tako, ta metodologija, da vrijeme arbitrira šta je bolje rješenje, jednosstavno nije prihvatljiva. Vlada je tražila bolje rješenje, Vlada je našla bolje rješenje i Vlada nam je ovim zakonom predložila bolje rješenje i nadam se da ćemo to kvalitetnije i bolje rješenje uskoro usvojiti iz jednostavnog razloga. Vijeće za regulaciju imalo je 2 i pol zaposlena. Sa dva i pol zaposlena nije moglo obavljati tako složene i odgovorne poslove u ovoj državi. Agencija će biti strukturirana na taj način da može reprezentirati sve interese u energetskom sektoru koji je izuzetno kompleksan i heterogen. Prema tome, želim još jedanput naglasiti. Rješenje koje nam je dostavljeno, testirano i verificirano u stručnim krugovima, bolje je i kvalitetnije. Vlada ga je prepoznala, Vlada ga je predložila, vjerujem da će ga ovaj Sabor prepoznati i poduprijeti. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku. Gospodin zastupnik Vladimir Jelkovac.
Ja se u cijelosti slažem s ovim što je u vidu replike gospodine Ćosić rekao da je svakako bolje rješenje ovo koje je predložila Vlada. Možda ja u svojoj raspravi nisam bio dovoljno jasan, no htio sam tada naglasiti da će i vrijeme pokazati kako je to rješenje bolje.
Poštovani zastupnik Milan Meden.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Budući je Republika Hrvatska potpisnik Europske energetske povelje sa ciljem liberalizacije energetskih sektora i pristupa konkurencijskim sustavima na postojeće prijenosne i transportne sustave danas mi raspravljamo o zakonskoj regulativi na tržištu električne energije, ali i o regulaciji energetrskih djelatnosti. Osim što je Hrvatska potpisnik Europske povelje, moramo si postaviti temeljna pitanja kakav je danas energetski sustav Hrvtske u odnosu na europsko okruženje, koji su nam ciljevi, da li imamo jasnu strategiju, da li imamo resurse koji tomogu sprovesti, prije svega mislim na ljudski potencijal, kako će se ta regulativa odnositi na cijenu prema korisniku. Danas je HEP monopol u Hrvatskoj, ali svjedoci smo da nema prevelikih negativnih reakcija od strane tržišta na cijenu. Vjerujem da razlog tome nije cijena i kvaliteta isporuke usluge, odnosno energije. Razlog zapravo tome je što korisnik u monopulu nema izbora, pa politizacija i medijski pritisci bili bi uzaludni. Naravno, najjednostavije je ne mijenjati regulativu, ali to u konačnici za gospodarstvo i korisnike je najlošije rješenje. Kakvo nam je zapravo postojeće stanje? Reforma energetskog sektora i posebice reforma elektro-energetskog sektora predstvlja iznimno, iznimno složeni zadatak, koji je vrlo vjerojatno i najsloženiji zadatak s kojim se suočio energetski sektor u Hrvatskoj u cijeloj svojoj povijesti. Potrebno je uvesti potpuno nove odnose, definirati nove subjekte i uspostaviti potpuno novu zakonsku i ostalu regulativu u ovom sektoru. Da ovaj zadatak nije niti malo jednostavan, pokazuju primjeri problemi s kojim su se suočavale zemlje koje imaju bogatu tradiciju urazvoju tržišta i tržišnih odnosa i izgrađene institucije društvenog i gospodarskog sustava. Hrvatski energetski sektor ima tek nešto više od godinu dana iskustva u uvođenju tržišnih odnosa na energetskom sektoru. Predstoji izgradnja institucionalnih odnosa između subjekata u energetskom sektoru što je za svaku zemlju posebno delikatan zadatak s obzirom na postojeća univerzalna rješenja i s ozbiorm na modele u kojoj svaka zemlja prilagođava tradiciji, nasljeđu i organizaciji. Treba imati na umu kako je energetski sektor tek nužna pretpostavka za jedan nesmetani razvoj gospodarstva i društvo u cjelini i da kao takav nije svrha sam sebi. Cilj Zakona o regulaciji energetskih djelatnosti je otvaranje tržišta, uvođenje konkurencije, davanje neprestanih uvjeta svim dobavljačima, te uspostava regulacije koja omogućava nadzor nad ostvrenjem postavljenih ciljeva. Svakako je najteže ostvariv zadatak zaštita kupaca i energetskih subjekata, a taj se cilj postiže jedino sa pretpostavkom uspješnog uspostavljenog tržišnog natjecanja, dakle konkurencije. To znači da put do poduzetništva u području energetike nije jednostavan. On je nemilosrdan, ali je neminovan. Danas u Hrvatskoj ulogu regulatora formalno obavlja tek Vijeće za regulaciju, a danas smo čuli, a nisam ni znao da ono ima 3, 5 ili 2 i pol djelatnika, kako smo čuli u raspravi, a stručne poslove i većinu ovih akata obavlja Energetski institut "Hrvoje Požar". Jutros na Odboru za europske integracije predstavnik predlagatelja ovog zakona nazvao je Institu neprofitnom organizacijom čiji djelatnici usko surađuju sa VIjećem. Možda se i u toj definiciji neprofitnosti nazire zapravo ključni problem, jer sigurno jednu kvalitetnu regulativu ne mogu voditi volonteri, a Institut se financira iz različitih projekata koje financira pak država. Znači, definicija neprofitnosti po izrazu predlagatelja zapravo bilo bi državno, a kad govorimo o proračunskom deficittu, tada se to mjeri u milijardama dolara ili EUR-a. S druge strane je danas zastupnik Slavko Linić govorio o neovisnosti ovog Instituta, gdje je zapravo sigurno teško govoriti i politički o neovisnosti, jer se zna da mu je na čelu bivši potpredsjednik Vlade. Budući Vijeće po definiciji ne upravlja Institutom, postavlja se pitanje neovisnosti takvog tijela, ali i brzine procese koje bi trebale uvesti kompetetivnost na tržištu električne energije. U izvješćima Vijeća često se spoiminje i poziva na odredbe direktive 2003/54 o čemu je govorio zastupnik Ćosić u kontekstu neovisnosti i transparentnosti rada energetskih subjekata. No, mora se istaći da se funkcionalna i pravna neovisnost energetskih subjekata prema istoj direktivi ne povezuje sa vlasništvom, odnosno ne pretpostavlja nužno i prijenos vlasništva na određeni subjekat. Samim time je i neovisnost energetskog sustava na ovakav način vrloupittna. I dalje, želim reći, vezano uz organizaciju rada Vijeća, dakle postojećeg Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti, ono je do sada obavilo niz aktivnosti značajnih i po važnosti i po opsegu, no nužno je razmotriti potrebnu kadrovskog ekipiranja i organizacije i restrukturiranja ovog Vijeća. OSobito pri tome treba imati u vidu da je trenutna organizacija, organizacijska provedbe stručne potpore Vijeća nepovoljno kvalificirana u avisu Europske komisije. Kako bi se ova normativna regulacija energetskih djelatnsti uskladila sa direktivama Europske unije, ovim zakonom osniva se Agencija za regulaciju energetskih djelatnosti kao javna i neovisna ustanova, koja ima upravno vijeće na čelu sa ravnateljem. Temeljni zadaci Agencije biti će nadzor cjelovitog energetskog sustava, izdavanja dozvola za obavljanje energetskih djelatnosti, odobravanje planova za razvoj i izgradnju mreže, nadzor nad tarifnim sustavima i svim ostalim energetskim subjektima. Kad zapravo ovako raspravljamo, izgleda da je postupak osnivanja i djelovanja Agencije jednostavan i kao da zapravo Agencija sa radom može početi uskoro ili odmah iza Nove godine. Da to nije tako, svjedoci smo i Zakona o telekominikacijama iz srpnja prošle godine koji je jasno definirao ustroj Agencije u sljedećih šest mjeseci. Svi smo bili svjedoci u Hrvatskom saboru kada smo zbog različitih gledišta nestručnosti ili možda nerazumijevanja morali odgoditi rok za osnivanje upravnog vijeća te Agencije, a ovo sadašnje Vijeće za telekomunikacije je uz burne rasprave u ovom Domu imenovano tek prije nešto više od mjesec dana. Tada su neki od naših kolega jako oštro raspravljali o stručnosti članova Vijeća Agencije, o njihovoj pristranosti, o utjecaju i lobiranju od strane ... operatora, a naročito su bili oštri istupi vezani uz međunarodni tender trećeg GSM operatora i to nazivali razlozima od milijardu kuna. Možda su ti zastupnici zaboravili reći da će budući operator morati i uložiti milijardu kuna da bi tek 2014. možda očekivali dobit od milijardu kuna. Da li nas očekuju ovakve aktivnosti i iscrpljujuće rasprave sa Upravnim vijećem Agencije za energetske djelatnosti, to prepustimo vremenu, ali kratkom vremenu želio bih reći i dajmo punu potporu usklađivanju sa Europskom unijom i regulativom, a osobno držim da smo na području energetskih djelatnosti u prednosti. Zašto? Zato jer je HEP zapravo jedini monopolista ovog trenutka. Stvaranje kvalitetne zakonske regulative može osigurati ulazak u konkurencije bez velikih stresova u korist gospodarstva i malih potrošača. Agenciju za regulaciju čeka odgovoran posao, ali i utakmice sa nepovoljnim utjecajima možda iz državnih struktura, postojećih monopolista i budućih potencijalnih konkurenata. Nepristrani uvjeti za uključivanje i sudjelovanje na tržištu električne energije ostvariti će se usklađenim i funkcionalnim zakonima, a ne prijenosom vlasništva i odgovornosti sa ovog ili onog pravnog subjekta, a iskustva funkcioniranja elektroenergetskog sustava europskih zemalja kao i na drugim kontinentima ukazuju da je sigurnost i za dugoročnu pouzdanost … [[Ne razumije se.]] potrošača najvažnije promišljeno zakonsko uređenje sektora, a ne pozicioniranje vlasništva. Postavlja se pitanje da li je najbolja organizacija tržišta jamči i najnižu cijenu. To prije svega zanima naše korisnike i da li to osigurava najpouzdaniju opciju. U pravilu ne. Tržište je najbolje organizirano danas mislim u Velikoj Britaniji, Finskoj, Španjolskoj, čuli smo možda u Irskoj koje je potpuno otvoreno 100%, no međutim neke od ostalih zemalja u kojima je također tržište otvorenost 100% se odnosi cijena i otvorenosti ne potvrđuju. Sa druge strane pak u mnogim državama koje su uredile tržište i potpuno ga otvorile nakon početnog pada cijena prisutan je opet trend rasta cijena i to osobito za potrošače kategorije kućanstva. Dakle cijena nije najniža u svim državama sa potpunom otvorenošću. Danas smo ovdje razgovarali i o privatizaciji HEP-a kao jedinog monopolista. Postoji Zakon o privatizaciji HEP-a koji stimulira sudjelovanje radnika u vlasništvu HEP-a, ali vjerujem da još to nije detaljno poznato na koji način. Budimo otvoreni, vjerujem da danas neznamo koja je prava vrijednost HEP-a ali sam siguran da bi moguće suvlasništvo i upravljanje HEP-om od strane radnika bila zapravo dobro primljena u javnosti, a prema europskim iskustvima Vlada ne bi mogla usporiti takvu inicijativu. I na kraju zaključujem da bi važno bilo ne samo da energetski subjekti … svoje interese, već da prije svega u području elektroenergetike država prepozna dugoročne i nacionalne strateške interese i iskoristi svoju stratešku poziciju. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Zvonimir Puljić.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici, gospodine ministre. Pred nama su tri energetska zakona, Zakon o energiji, odnosno njegove izmjene i dopune Zakona o tržištu električne energije i Zakon o regulaciji energetskih djelatnosti. Ovim zakonskim paketom Hrvatska priprema podlogu za nastavak, odnosno drugi korak energetske reforme usmjerene prema liberalizaciji tržišta energentima i omogućavanja pristupa trećim stranama na prijenosne i transportne sustave. Prvi korak je učinjen 19. srpnja 2001. godine kada je Sabor usvojio Zakon o energiji kao krovni zakon iz energetske oblasti i još četiri zakona iz ove sfere. Međutim, danas skoro pet godina nakon donošenja ovih zakona razvidno je da važeći Zakon o energetici nije potpun, ne obuhvaća svu problematiku posebno one procese i aktivnosti koje su osnažile posljednjih godina ne samo u Europi nego i kod nas. Kao što su racionalizacija potrošnje i energetska učinkovitost razvoj kogeneracije, tj. istodobne proizvodnje električne i toplinske energije, odnosno barem dva medija u jedinstvenom procesu, razvoj obnovljivih izvora energije problematike bio mase i bio goriva, pitanja zaštite potrošača energije i zaštite okoliša uz ovu djelatnost. Ovi pojmovi nisu ni prisutni u važećem zakonu ili su nedovoljno kvalitetno obrađeni, pa je postojeći zakonski okvir postao preuzak za razvitak energetske djelatnosti i organiziranje tržišta energije, odnosno njegovog liberaliziranja. Osim toga potrebno je provesti usklađivanje sa nizom dokumenata Europske unije koji su doneseni nakon 2001. godine. Direktiva 2003. kroz 54 E.Z. predviđa jedinstvenog operatora prijenosnog sustava transmision sistem operator, zaduženog za prijenos i vođenje elektroenergetskog sustava dok naš važeći Zakon o energiji tretira te djelatnosti kao odvojene. Takovo rješenje realizirano do kraja dovelo bi do ugrožavanja sigurnosti pogona elektroenergetskog sustava i zato se ovim zakonom sljedeći logiku tehnološkog jedinstva postojećeg sustava ovo mijenja i uvodi se jedinstveni transmision sistem operator u Hrvatskoj. Nadalje, nedavno su stvoreni tehnički uvjeti za širenje trgovine električnom energijom u regiji što je objelodanjeno uz najviše predstavnike Europske unije u trafostanici Ernestinovo pa je žurnost usvajanja izmjene Zakona o energiji nužna da se ne zaustave procesi potpisivanja međunarodnih ugovora što bi nas spriječilo u pristupanju europskim udrugama i sporazumima, a također onemogućilo pristup fondovima. Zakonom o tržištu električne energije, članak 31. određeni su rokovi u kojima se kupcima postupno omogućava slobodan izbor opskrbljivača električne energije kojim se predviđa do 1. srpnja 2008. da se to pravo proširi na sve kupce čime će postupak otvaranja cjelovitog tržišta biti završen. Naravno on je postupan, ali već u prvoj fazi snižava se normativ povlaštenog kupca od 40 gigavat sati na 20 gigavat sati da bi 1. srpnja 2006. to vrijedilo za kupce sa potrošnjom većom od 9 gigavat sati, a 1. srpnja 2007. za kupce kategorije poduzetnici. Zakonom o regulaciji energetskih djelatnosti članak 6. i članak 7. definirano je osnivanje Hrvatske energetske regulatorne agencije HERA kao samostalne neprofitne organizacije koja će regulirati sudionike i odnose na cjelokupnom energetskom tržištu Hrvatske. To je sigurno bolje rješenje od ovog dosadašnjeg nedjelotvornog regulacijskog Vijeća koji nema vlastitu logistiku pa nije bio u stanju ispunit očekivane zadaće. I da ne duljim, predlažem da usvojimo ova tri energetska zakona po hitnom postupku kao što je i predloženo da bismo pokrenuli ovaj proces koji je nakon 2001. zapravo zaostao i nije ispunio očekivanja. Hvala.
Hvala. Završni osvrt, ministar Branko Vukelić, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, poštovani gospođe i gospodo saborski zastupnici. Dopustite mi nekoliko rečenica nakon ovih rasprava vezano za ova tri vrlo važna energetska zakona, odnosno izmjene Zakona o energiji i dva ova nova zakona. Prije svega, želim jasno reći evidentno je da je potrebno donijeti ove zakone i to iz nekoliko razloga. Ja ću reći samo najvažnije. Prvo, što je od donošenja Zakona od 2001. godine do danas se dogodila okolnost da imamo nove direktive Europske unije, a ovi su zakoni, dakle, zakoni koje treba uskladiti sa zakonodavstvom Europske unije. I drugo, što su ove godine od 2001. do danas pokazale da postojeća zakonska regulativa nije dobra, da ju treba mijenjati jer je zbog postojeće proces, rekao bih, i liberalizacije energetskog tržišta, ali i restrukturiranja energetskih subjekata u Hrvatskoj zaustavljen. Dakle, bilo je nužno donijeti ove zakone. I isto tako želim jasno reći, ovi zakoni su rađeni uz konzultacije i suglasnosti sa Komisijom Europskom. Dakle, sa Europskom unijom. Ovi zakoni neće doživjeti nikakovu crvenu krpu u Europi. Dakle, oni su rađeni uz suglasnost sa ovim zakonskim rješenjima upoznata je Komisija Europske unije, dakle, imamo suglasnost za ovakav model ili ove izmjene ili ovakova zakonska rješenja. I isto tako što je važno za reći, ovdje je netko i spomenuo, primjeri Francuska i uopće da li je u primjerima zemalja Europske unije moguće da operator prijenosa u sustavu, dakle, HEP-a ili u sustavu, dakle, Vetirlne organizacije holdinga, moguće je upravo i konzultant je bio, npr., jedan od konzultanata iz Francuske jer Francuska ima taj model. Prema tome, moramo biti jasni o čemu govorimo, o činjenicama koje su neupitne. Dakle, ovakovi modeli postoje u Europi, oni mogu dobiti zeleno svjetlo Europske komisije i prihvatljivi su na nama jasno da u kasnijim donešenjem podzakonskih akata i u provedbi ovih zakona ostvarimo ono što treba ostvariti, a neovisnost pojedinih subjekata međusobno. I ono što isto želim još jednom jasno reći, Agencija, uopće nije upitno da li Agencija ili Vijeća za ... [[Govornik se ne razumije.]] energetskih djelatnosti. Nema zemlje u Europi koja nema agencije. Model agencije je prihvaćen svugdje i to je praksa svih zemalja Europske unije. Agencija je, dakle, kvalitetnije rješenje regulatora agencija je neovisnije, mijenjamo bitne stvari u odnosu na dosadašnji status Vijeća za ... [[govornik se ne razumije.]] energetskih djelatnosti. Dakle, povećavamo tu neovisnost i mislim da su upravo ova rješenja ta koja će i dobiti zeleno svjetlo i rekao bih, urediti naše zakonodavstvo kada se radi o energetskom sektoru u skladu sa Europskom unijom, ali isto tako da će ova zakonska rješenja biti kvalitetna podloga i za, uz donošenje jasno, podzakonskih akata za daljnju, i daljnje restrukturiranje energetskih subjekata u Republici Hrvatskoj za ukidanje monopola HEP-a i za, jasno, liberalizaciju energetskog tržišta u Hrvatskoj. Hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu o Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o energiji, o tržištu električne energije i o Zakonu o regulaciji energetskih djelatnosti. Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sa sjednicom. Imamo 33 točke za glasovanje, što zakona što drugih odluka. Od toga je 16 tzv. europskih zakona što u drugom čitanju što u prvom čitanju. Molim da se uključite i da utvrdimo kvorum za glasovanje. Molim te sjedni na svoje mjesto, molim te, gospodine Bebić, gospodine Bebić izvolite sjesti. Molim poslužitelje da uklone ove papire koji su nabacani na klupama oporbe. Možete to staviti na pod. Jesu li se zastupnici i zastupnice identificirali ključićem svi? [[Upadica: Nisu još.]] Molim da se zastupnici i zastupnice identificiraju sa ključićem jer se nisu identificirali svi. Gospođa Zdenka Babić. Gospodin Prgomet. Prtenjača. Lino Červar. Molim? Molim kvorum. 80 zastupnica i zastupnika je nazočno u dvorani. Imamo kvorum. Utvrđen elektroničkim putem. Idemo na glasovanje. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopumama Zakona o energiji, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. broj 202. Jedan trenutak. Na taj Prijedlog zakona imamo dva amandmana, pardon pet amandmana Vlade i seriju amandmana Odbora za zakonodavstvo. Na Zakon o tržištu električne energije imamo 20 i nešto amandmana Vlade isto kao i Zakon o regulaciji energetske djelatnosti. Gospodine Bebić izvolite.
U ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice nakon što smo utvrdili da je nazočno 80 zastupnika molio bih da se o amandmanima glasuje dizanjem ruku jer ide brže, a imamo puno najavljenih amandmana. Prema tome to je racionalno i predlažem da se to prihvati.
O amandmanima se radi, dobro.
O amandmanima, a ako bude potrebno bit će drugih prijedloga ako, ako [[Upadica: Hvala lijepa.]] Kako će se odvijati stvar. Hvala [[Upadica: Hvala lijepa.]]
Imate pred sobom tablicu amandmana Odbora za zakonodavstvo. Sad ćemo prvo budući da je Vlada poslije roka podnijela ovih 5 amandmana moramo prvo glasovati po članku 166. Da li ćemo o amandmanima Vlade koji su došli poslije roka glasovati? Molim uključite se. Možete glasovati. Tko je za to da se o amandmanima Vlade koji su došli poslije roka kod ovog Zakona raspravlja i glasuje? Rezultat? Utvrđujem da je 73 glasa za i 3, [[Upadica: 77.]] 77 glasova za i 3 protiv, dakle raspravljat ćemo i glasovati o amandmanima Vlade kod ovoga Prijedloga zakona. Ministar Vukelić izvolite. Obrazložite kratko amandman 1.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovane gospođe i gospodo saborski zastupnici, amandmanom 1. uređuje se nomotehnički članak 3. Zakona u skladu i sa amandmanima koje je dao Odbor za zakonodavstvo, ali dakle na ovaj način Vlada je uredila taj članak 3., 3. članak Zakona je li.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Tko je za amandman 1. Vlade? Hvala. Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je amandman 1. Vlade usvojen sa 78 glasova odnosno 78 glasova za i 6 suzdržanih. 2. amandman Vlade.
2. amandmanom se nomotehnički uređuje članak 17. Zakona.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman 2. Vlade. Tko je za njega? Molim pojedine zastupnike da pozorno prate rezultat i glasovanje. Hvala. Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je amandman 2 Vlade prihvaćen 78 glasova za, i 6 suzdržanih. Amandman 3.
Trećim amandmanom se nomotehnički uređuje članak 20. zakona.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. DAjem na glasovanje amandman 3 Vlade. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Amandman 3 usvojen 78 glosva za i 6 suzdržanih. Amandman 4.
Amandman 4 nomotehnički se uređuje članak 24. zakona.
Otvaram raspravu. Zaključujem. Dajem na glasovanje amandman 4. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? Gospodo ministri, mene ometa ja moram vrlo pažljivo oslušivati ja vas molim da ne razgovarate ako želite razgovarati ja ću prekinti malo sjednicu pa izvolite razgovarati na hodniku Sabora. Ja ne mogu čuti. Utvrđujem dae je amandman 4 usvojen sa 78 glasova za i 6 suzdržanih. I amandman 5.
Amandmanom 5 se u cijelom tekstu zakona riječi:"tijelo nadležno za regulaciju" zamjenjuje riječima: "agencija". Dakle nomotehnički.
Otvaram raspravu Zaključujem. DAjem na glasovanje amandman 5 Vlade. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržani? I molim zastupnike dok ja nekažem, dok a kada dobijem znak da ne spušaju ruke ovisno o tome kako su glasovali. Utvrđujem da je amandman 5 prihvaćen sa 78 glasova za i 5 suzdržanih. Idemo sada na amadmane Odbora za zakonodavstvo. Ministre prvi amandman na članak 3.
Prvi amadman se ne prihvaća, jer je Vladin amadmanom praktičko ugrađen prijedlog.
Predsjednik Boras Odbora za zakondavstvo.
Pošto je ovaj amandman zapravo konzumiran Vladinim amandmanom suglasan sam i povlačim amandman.
Amandman 1 povučen. Amandman 2 na članak 5.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Amandman na članak 6, treći.
prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Članak 7. Postaje satavni dio zakona. Osmi na članak 17.
Ne prihvaća se, jer je vladinim amandmanom praktički p rihvaćeno ono što je predlagao.
Suglasan i povlačim amandman.
Odbor povučen. Osmi. Deveti na članak 19.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 10 na članak 20.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 11 na članak 27.
Prihvaća se.
Postaje sastavi dio zakona. 12 na članak 28.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 13 na članak 30.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o energiji. MOlim uključite se. Molim glasati. Za čega. Rezultat. Utvrđujem da je sa 79 glasova za, 2 protiv bez suzdržanih. 2 suzdržana, bez glasova protiv donesen zakon o izmjenama i dopunanma zakona o energiji u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Na članak 8.
Prihvaća se. Postaje sastavni dio zakona. Na članak 9.
Postaje sastavni dio zakona. Na članak 11. 7 amandman.
Prihvaća se.
Gospođe i gospodo zastupnici, sada imamo na dnevnom redu tri zakona sljedu. - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o energiji, hitni postupak, prvi drugo čitanje P.Z.E. br. 202; - Konačni prijedlog zakona o tržištu električne energije, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z.E. br. 200; - Konačni prijedlog zakona o regulaciji energerskih djelatnosti, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z.E. br. 203; Obzirom na materiju predlažem a to je i prijedlog nekih klubova zastupnika da se provode objedinjena rasprava o ova tri prijedloga zakona. S time da predstavnici klubova imaju dodatnih 5 minuta u raspravi. DAli se Sabor slaže sa time? Da. Hvala lijepa. Molim ministra Branka Vukelića gospodarstva, rada i poduzetništva da dodatno obrazloži ova tri prijedloga zakona.
Hvala gospodine predsjedniče SAbora. Poštovane gospđe i gospodo saborski zastupnici. Evo pred vama su tri zakona, energetska zakona koja su vrlo značajna i bitna prije svega to je izmjene zakona o energiji te novi zakoni o trižištu električne energije i zakon o regulaciji energtskih djelatnosti. Reforna energetskog sektora u Republici Hrvatskoj započelo je u srpnju 2001. godine kada je Hrvatski sabor prihvatio koncept reforme donio paket energetskih zakona. Na taj način je između ostaloga omoguće i stvaranje institucionlanog okvira energetskog sektora sa posebnim naglaskom na liberalizaciju tržišta energije. Pet direktiva eurposke unije koje su stupile na snagu nakon 2001. na novi način reguliraju pitanja u energetskom sektoru. Dodatni razlog za izmjene ovih zakona je su i poteškće u provedbi reforme energtskog sektora prema postojećim zakonima. Naime neopohodno je obaviti preustroj postojećeg operatera sustava i tržišta osnivanjem operatera prijenosnog sustava koji će obavljati integrirane funkcije vođenja elektroenergetskog sustava i prijenosa električne energije. Te je nužno izdvojiti operatera tržišta iz HEPa. Takvo rješenje prinosi jednoznačnoj odgovornosti za sigurnost elektroenergetskog sustava i sukladno je s rješenjima u većini europskih država. Daljnje otvaranje tržišta zahtjeva operativnijeg regulatora energetskih djelatnosti. Dakle kratko par rečnica o svakom od ovih zakona. Izmjene zakona o energiji. Naime zakon o energiji predstavlja krovni zakon za sve zakone u energetskom sektoru i daje jedan sveobuhvatni zakonski okvir toga sektora. Jednoznačno su u ovom zakonu odosno izmjenama zakona utvrđene prije svega struktura reguliranih i slobodnih cijena energije. Metodloogija za utvrđivanje tarifnih stavaka s visiniam tarifnih stavki. I nadležnost nad njegovim donošenjem koja je razumno pridjeljena Vladi, ministarstvu regulatoru i energeskih subjektima kojih se pojedini tarifni sustav tiče. Također u zakonu su precizno formulirani opći uvjeti za opskrbu energijom i mjere zaštite kupaca. Radi ubrzanog rješevanja problema bespravne gradnje, ovim izmjenama zakona se zabranuje prikuljučivanje objekata bezgrađevinske dozvole na energetske mreže. Zakonom o tržištu električne energije utvrđuju se regulirane i tržišne elektroenergetske djelatnosti. Način stjecanja statusa povlaštenog proizvođača, i prava na poticaj. Kao i postupci izdavanja odobrenja za izgradnju novih elektrana, te objave i provedbe javnog natječaja ako se pristupa natječaju za tu izgradnju. Zakonom su utvrđene nadležnosti i odgovornosti operatora prijenosnog i operatora distribucijskog sustava. TE njihova neovisnost u vertiaklno integriranom poduzeću. Uređena je neovisnost opsrbe električnom energijom od djelatnosti prijenosa i distribucije električne energije, te utvrđena obveza svih opskrbljivača da preuzmu električnu energiju iz obnovljivih izvora energije i kod generacije kao i obveza opskrbljivača o javnom informiranju kupaca. Posebno je naglašena zaštita kupaca iz kategorije kućanstvo i mali kupac. Utvrđene su dodatne uloge operatora tržišta u obavljanju poslova, primjerice obračun energije uravnoteženja, te prikupljanje i raspodjela sredstava naknade za poticanje obnovljivih izvora energije i kogeneracije. Snižena je granica godišnje potrošnje za stjecanje statusa povlaštenog kupca, sa 40 na 20 gigavat sati, i utvrđena je dinamika do konačnog otvaranja tržišta. Na razvidan način je utvrđena obveza javne usluge opskrbe te prava i obveze povlaštenih i tarifnih kupaca. U prelaznim i završnim odredbama zakona utvrđuju se obveze HEPa za obavljanje javnih usluga i za uspostavu novoga ustroja, posebice razdvajanja opskrbe i distribucije. Izdvajanja operatora tržišta iz HEP-a te obveza javne usluge kupaca koji ostanu bez opskrbljivača, ili ne žele koristiti status povlaštenog kupca. Radi uspostave i provođenja regulacije energetskih djelatnosti, sustava reguliranog djelovanja energetskih subjekata, te uspostave i uređenja tržišta energije novim zakonom o regulaciji energetskih djelatnosti, predlaže se osnivanje samostalne, neovisne, neprofitne, javne ustanove pod nazivom hrvatska energetska regulatorna agencija. Osnivač agencije predlaže se da je Republika Hrvatska, agencija za svoj rad odgovara Hrvatskom saboru, ovim zakonom se uređuje unutarnje ustrojstvo agencije, precizno se utvrđuju i određuju njezini poslovi i aktivnosti kao djelatnost od posebnog državnog interesa. Primjerice to su poslovi izdavanja oduzimanja dozvola za obavljanje energetskih djelatnosti. Donošenjem metodologija i nadzora nad primjenom tarifinih sustava. Nadzor nad radom energetskih subjekata. Svi dosadašnji, to je važno za reći,akti vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti te sva rješenja toga vijeća i dozvole vrijede za na vrijeme an koje su izdana dakle jednostavno tu se osigurava kontinuitet dosadašnjeg vijeća i nove agencije. Razlozi da ovaj zakon j evrlo bitno i važno usvojiti već i ove godine su ne samo usklađivanje sa direktivama Europske unije već i naše međunarodne obveze i potreba za da budemo članovi u Europskim udrugama da možemo koristiti fondove, da što brže idemo u pravcu liberalizacije energetskog sektora. Da uredimo položaj obnovljivih izvora energije i kogeneracije koji do sada nisu pravno izregulirani. Zbog potrebe uspostave voše razine operativnosti u radu regulatora i normalno međusobne sukladnosti načian donošenja zakona o energiji, zakona o tržištu električne energije i zakona o regulaciji energestkih djelatnotsi. SToga vas molim da ove izmjene zakona o enegiji te nove zakone o tržištu električne enegije i zakon o regulaciji energetskih djelatnosti usvojite. Hvala vam.
Hvala ministre. Žele li izvjestitelji odbora? Odbor za eurposke integracije. Predsjednik Neven Mimica izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Odbor za Europske integracije danas je objedinjeno raspravljao o ova tri prijedlogaz akona. Nazovimo ih energetskom paketu zakona. I kao zainteresirano radno tjelo pri tome je Odbor jednoglasno znači svih 7 nazočnih članica i članova Odbora, je potvrdio da su ovi zakoni u dovoljnoj mjeri u ovom trenutku usklađeni sa pravnom stečenovinom Europske unije. I da potpuno usklađivanje predstoji nakon donošenja podzakonskuh akata i to u vremenu do pristupanja Hrvatske Eurposkoj uniji. U raspravi je osim ove potvrde europske usklađenosti izneseno i izdvojeno mišljenje o tome da zbog važnosti ove materije za ukupno funkcioniranje sustava energetike, a i zbog činjenice da ne postoji rok usklađivanja koji bi tražio hitnu proceduru, da je bolje ići sa ovim zakonima bez primjene hitnog postupka, odnosno da ovi zakoni trebaju biti raspravljeni u redovitoj proceduri. Međutim, kažem, što se tiče europske usklađenosti, Odbor je potvrdio dovoljnu razinu usklađenosti. Hvala.
Hvala lijepa. Predsjednik ODbora za gospodarstva, poštovani zastupnik Drago Pukleš. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani ministre, poštovani zastupnici. Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu Hrvatskoga sabora na 21. sjednici održanoj 29. studenoga 2004. godine razmotrio je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o energiji s Konačnim prijedlogom zakona, Prijedlog zakona je regulacija energetskih djelatnosti s Konačnim prijedlogom zakona i Prijedlog zakona o tržištu električne energije s Konačnim prijedlogom zakona, koje je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 18. studenoga 2004. godine, uz prijedlog da se sukladno članku 159. Poslovnika Hrvatskoga sabora predloženi zakoni donesu po hitnom postupku. Odbor je u smislu članka 67. Poslovnika Hrvatskoga sabora o navedenim Prijedlozima zakona raspravljao u svojstvu matičnog radnog tijela. Na prijedlog predsjednika Odbora Odbor je objedionio raspravu o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o energiji s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, 1. i 2. čitanje, Prijedlog zakona o tržištu električne energije s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupoak, 1. i 2. čitanje i Prijedlog zakona o regulacijama energetskih djelatnosti s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak 1. i 2. čitanje. U uvodnom izlaganju predstavnik predlagatelja istaknuo je da je proces regulative energetskih djelatnosti počeo u 2001. godini, te da se nakon kraćeg zastoja ovim zakonskim prijedlozima navedeni proces nastavlja. Pri izradi ovih zakonskih prijedloga uzete su u obzir obvezujuće smjernice Europske unije, i to posebno njih 5 koje su vezane za ove zakonske prijedloge. Predstavnik predlagatelja posebno je istaknuo da po direktivama Europske unije, energetski sustav treba voditi na način da se temeljne odluke donose po mogućnosti na jednom mjestu. Ovi zakonski prijedlozi propisuju smjernice ostalim zakonima koji će se donijeti, a vezani su uz energetsku djelatnost. Uveden je i zahtjev za strukturiranom cijenom energije, kako bi svi potrošači znali što ulazi u tu cijenu. Posebno su zaštićene fizičke osobe i mala poduzeća, kao korisnici energije. Propisano je da svi korisnici imaju pravo izbora kupnje električne energije. Predstavnik predlagatelja također je istaknuo nadležnost hrvatske regulatorne agencije čije rješidbe su konačne, što znači da se protiv njih može zatražiti samo sudska zaštita. OVim zakonskim prijedlozima formiran je novi način obračuna prijenosa električne energije u inozemstvo. Donošenje ovih zakona je pretpostavka donošenja podzakonskih akata iz područja energetike što bi trebalo rezultirati većom liberalizacijom energetskog tržišta. Pri otvaranju rasprave predsjednik Odbora je upoznao članove Odbora sa materijalom Hrvatske gospodarske komore čija je predstavnica istaknula da HEP podržava donošenje predloženih zakona, dok INA i JANAF imaju primjedbe koje su objedinjene u navedenom materijalu. Osnovna primjedba INA-e i JANAF-a sastoji se u tome da zbog važnosti materije koju reguliraju ovi zakonski prijedlozi trebaju ići u redovitu proceduru donošenja bez primjene hitnog postupka. Predstavnica Hrvatske gospodarske komore predložila je da temeljni zakon vezan i za usklađivanje hrvatskog zakonodavstva sa zakonodavstvom Europske unije trebaju biti raspravljani u redovitoj proceduri. Predsjednik sindikata u okviru Hrvatske elektroprivrede istaknuo je da s ovim zakonskim prijedlozima počinje ukidanje monopola HEP-a i da se navedenim zakonskim prijedlozima nastavlja započeti proces restruktuiranja HEP-a. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno donio sljedeći zaključak. Podržava se donošenje Zakona o izmjenama i dopunama zakona o energiji, podržava se donošenje Zakona o regulaciji energetskih djelatnosti i podržava se donošenje Zakona o tržištu električne energije. Hvala.
Hvala lijepa, predsjedniče. Otvaram raspravu po klubovima. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice, poštovani zastupnik Krešimir Ćosić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo. Važeći Zakon o energiji iz 2001. godine kao što je poznato predstavlja krovni zakon za sve ostale zakone u području energetike. Pripreman je prije gotovo 5 godina, te razumljivo je danas nije u skladu sa novim direktivama Europske unije, donesenim 2003. godine i postoje opravdani razlozi za njegovo ažuriranje. On zbog svega toga nije dovoljan okvir za sve ostale zakone u energetskom sektoru i napori Vlade Republike Hrvatske da se on modernizira i ažurira bili su poptuno opravdani i zbog toga danas ovdje raspravljamo o ovom paketu zakona. Istaknut ću samo neke nedostatke ovog zakona. Važećim Zakonom o energiji određeno je da su energetske djelatnosti prijenos električne energije i vođenje elektroenergetskog sustava odvojene. To nije dobro iz više razloga. Ne samo zbog činjenice što to ne odgovara europskim današnjim saznanjima, nego jednostavno potrebna razina sinergije i jedinstvenog upravljanja sustavom vođenja elektroenergetskog sustava i prijenosnim sustavom omogućava daleko veću efikasnost sustava u cjelini. Dalje, direktiva 203 54 EZ ne poznaje odvojenog operatora sustava od energetskog subjekta za prijenos, već samo jedinstvenog operatora prijenosnog sustava, tzl TSO transmission sistem operater koji treba biti nadležan za sljedeće zadaće: osiguranje dugoročne sposobnosti sustava za podmirenje razumne potražnje, doprinos sigurnosti opskrbe, upravljanje tokovima energije u mreži, informiranje operatora susjednih mreža, nediskriminacija korisnika mreže, informiranje korisnika mreže itd. No, pored toga, ima i dodatnih razloga zbog kojih je bilo potrebno ažurirati postojeći zakon o energiji. Vrlo značajna problematika racionalizacije potrošnje energije, tj. povećanje energetske učinkovitosti nisu dovoljno dobro definirane i uređene važećim Zakonom o energiji, te nije postignuto isto tako usklađenje sa direktivima Europske unije. Važećim zakonom nadalje, nisu na adekvatan način i dovoljno jasno opisani tarifni sustavi i postupci njihova donošenja za pojedine energetske djelatnosti. Nadalje, važećim zakonom u području plinskog gospodarstva nije obuhvaćena energetska djelatnost opskrbe prirodnim plinom. Uz to, djelatnosti opskrbe prirodnim plinom i distribucije prirodnog plina kao javne usluge nemaju uređenu metodologiju tarifiranja cijena. Dalje, po pitanju nafte i naftnih derivata važeći zakon ne obuhvaća energetske djelatnosti proizvodnje bio goriva, transport nafte naftovodima, transport naftnih derivata i transport nafte te naftnih derivata i bio goriva cestovnim vozilima. To ima za posljedicu da prisutni energetski subjekti ne mogu dobiti dozvole za obavljanje djelatnosti za koje su inače osposobljeni. Dalje, donošenje ovog zakona te svih pratećih zakona o kojima danas razgovaramo, koji su vezani uz ovaj zakon, rezultirati će otvaranjem tržišta energije prema direktivama Europske unije te doprinijeti bržoj liberalizaciji energetskog sektora i racionalnijem ustroju energetskih subjekata u Republici Hrvatskoj. Naglasit ću samo još neke važne elemente koji se odnosi na usklađivanje s direktivama i dokumentima Europske unije, odnose se na usvajanje zajedničkih pravila za tržište električne energije, usvajanje zajedničkih pravila unutrašnjih tržišta prirodnog plina, usvajanje i promicanje uporabe električne energije proizvodnje iz obnovljivih izvora energije, promicanje kogeneracije na temelju potrošnje korisne topline i promicanju korištenja bio goriva te ostalih obnovljivih goriva u transportu. Dakle iz svega ovoga što je rečeno, sasvim je jasno da proteklih pet godina su nametnule važne promjene u postojećem Zakonu o energiji. Dakle osnovni cilj ovog prijedloga zakona je kvalitetnije utvrditi i regulirati sve energetske djelatnosti u Republici Hrvatskoj, osigurati jedinstveni pogled na sve energetske djelatnosti, jedinstven sustav upravljanja i menadžmenta sa svim onim važnim dijelovima ovog kompleksnog sustava energetskih djelatnosti u Republici Hrvatskoj. Uspostaviti sveobuhvatniji zakonski okvir za ostale zakone energetskog sektora radi pouzdanijeg i učinkovitijeg organiziranja proizvodnje, prijenosa, distribucije i opskrbe energijom svih kupaca u Republici Hrvatskoj. Uz to, u svim dokumentima je posebno naglašena pažnja u odnosu na mjere zaštite okoliša, obnovljivi izvor energije, kogeneraciju i energetsku učinkovitost. Dozvolite mi sada nekoliko riječi o Prijedlogu zakona o regulaciji energetskih djelatnosti. Nedavno smo u ovom Saboru raspravljali o godišnjem izvješću Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti. Primili smo ga na znanje uz određene primjedbe koje su se odnosile prije svega na činjenicu da Vijeće za regulaciju energetskih djelatnosti sukladno postojećem zakonu ima značajna sredstva koja naplaćuje osiguravanjem i davanjem dozvola za obavljanje djelatnosti u energetskom sektoru. No međutim, to Vijeće za regulaciju energetskih djelatnosti sa tako velikim značajnim prihodima imalo je svega tri zaposlena i zbog toga osobno sam predložio da nam se dostavi izvješće o financijskom poslovanju Vijeća za regulaciju Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti, no međutim evo mi danas raspravljamo o Prijedlogu zakona o regulaciji energetskih djelatnosti koji na neki način dokida ili ukida Vijeće za regulaciju energetskih djelatnosti što zaista ima smisla i opravdanja, o tome želim nekoliko riječi reći. Republika Hrvatska je potpisnik Europske energetske povelje temeljem koje se odredila da će ubrzati liberalizaciju energetskog sektora i omogućiti pristup trećim stranama na postojeće prijenosne i transportne sustave energetske u Republici Hrvatskoj. Cilj otvaranja tržišta je da svi dobavljači energije dobiju jednaku priliku opskrbe kupaca uz objektivne razvidne i nepristrane uvjete, a uspostava regulacije treba omogućiti nadzor nad ostvarenjem postavljenih ciljeva. Predloženim zakonom kao što sam rekao o regulaciji energetskih djelatnosti osniva se i to je u uvodnom dijelu istaknuto, Agencija za regulaciju energetskih djelatnosti kao javna i neovisna ustanova koja je strukturirana na sljedeći način. Ona ima svoje upravno vijeće, ona treba imati svog predsjednika upravnog vijeća, ona ima agenciju, tj. djelatnike agencije i ona treba imati ravnatelja kao odgovarajuću stručnu osobu. Upravno vijeće Agencije za regulaciju energetskih djelatnosti imenuje Hrvatski sabor. Nadam se da ćemo to vrlo skoro imati u Hrvatskom saboru u proceduri, a ravnatelja kao stručnu osobu na javnom natječaju izabire upravno vijeće. Statut Agencije donosi upravno vijeće Agencije uz prethodno pribavljenu suglasnost Vlade Republike Hrvatske. Poslovi Agencije su od posebnog interesa za Republiku Hrvatsku i Agencija ih obavlja na temelju javne ovlasti. To je sasvim razumljivo iz svega onoga što je do sada rečeno. Sve akte za čije donošenje je isključivo nadležna Agencija, donosi Upravno vijeće Agencije na prijedlog ravnatelja Agencije. Predsjednik Upravnog vijeća upravlja radom Agencije, zastupa i predstavlja Agenciju, a ravnatelj Agencije organizira stručni rad na pripremi svih prijedloga Upravnom vijeću. Godišnje izvješće o ukupnom stanju u energetskom sektoru, kao i financijsko izvješće, o ostvarenju financijskog plana Agencija podnosi Hrvatskom saboru i Vladi Republike Hrvatske. Postojeći ustroj Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti naglašavam i ponavljam, prema kojem se ono sastoji samo od pet članova kako ovdje stoji, ja sam rekao tri, onemogućava njegovo samostalno i aktivno nastupanje u području regulacije energetskih djelatnosti i mi smo zaista imali jednu važnu instituciju koja je ustvari bila fiktivna, ali kako se danas popularno kaže virtualna institucija, jer tako važne nadležnosti, odgovornosti djelatnosti ta institucija sa samo nekoliko zaposlenih nije mogla obavljati. Kako je ona obavljala te poslove? Obavljala ih je na sljedeći način, da je većinu, odnosno gotovo sve stručne poslove za potrebe Vijeća obavljao Energetski institut "Hrvoje Požar" kao ustanova nad kojem Vijeće nije imalo nikakvu kontrolo. U takvim okolnostima Vijeće nema potrebne uvjete ili nije imalo potrebne uvjete za ostvarivanje funkcije neovisno od regulatornog tijela u području regulacije energetskih djelatnosti i to je dovodilo i dovodi do poteškoća u obavljanju energetskih djelatnosti te uspostavi tržišta energije s mogućnošću nastanka dugoročno teških posljedica pa je ovakvu organizaciju rada Vijeća bilo potrebno ukinuti i to je ono što ćemo vjerojatno u petak glasovanjem i usvojiti. Svakako posebno treba još jedanput naglasiti da Agencija za regulaciju energetskih djelatnosti po opsegu svojih poslova, po nadležnostima, po težini financijskoj tih poslova, snažnija je od mnogih ministarstava u Republici Hrvatskoj. Ja se obično znam našaliti, to je praktički jedno snažno ministarstvo, ministarstvo energetike, ali iz razloga jednostavnijeg menadžmenta na razini Vlade ta institucija ima naslov kao što je dogovoreno i usvojeno, tj. Agencija za regulaciju energetskih djelatnosti. Utemeljenje jedne takve važne institucije ovim zakonom tek je prvi korak. Funkcioniranje, posebno kvalitetno funkcioniranje te Agencije je posao koji će zahtijevati dugo vremena, a prvi korak je izuzetno važan, tj. instaliranje kvalitetnih ljudi s obzirom na kompleksnost zadaća za koju će Agencija biti nadležna, posebno čelni ljudi. Dobar zakon ne mora biti dobar i u provedbi. Bez kvalitetnih dobrih ljudi, sposobnih da se nose sa svim ovim izazovima, Agencija neće bit u stanju odgovorit izazovima i nadam se da će se ovom pitanju, koje je jednako važno kao i sam zakon, pokloniti posebna pažnja. Dalje, nekoliko riječi o Prijedlogu zakona o tržištu električne energije. Kao što je poznato, provodeći odredbe Zakona o tržištu električne energije, te uvažavajući odredbe Zakona o energiji, 1. srpnja 2002. godine Hrvatska elektroprivreda preoblikovana je u sustav povezanih društava temeljnih i pratećih djelatnosti. Uvažavajući odredbe Zakona o trgovačkim društvima, Hrvatska elektroprivreda, kao što je poznato, organizirana je kao koncept pod nazivom HEP grupa koju vodi vladajuće društvo Hrvatska elektroprivreda, a sva ostala niže navedena su društva nad kojima Hrvatska elektroprivreda ima prevladavajući utjecaj. To je HEP proizvodnja, HEP prijenos, HEP distribucija i HEP opskrba. Usvajanjem Zakona o energiji, Zakona o regulaciji energetskih djelatnosti i Zakona o tržištu električne energije praktički zapotječe jedan ozbiljan i veliki proces restruktuiranja HEP-a. Koji su razlozi za restrukturiranja HEP-a sukladno ovom Zakonu već je bilo rečeno i ja želim još jedanput samo naglasiti. Osobito je značajno neodgodivo usklađivanje sa zahtjevima direktive 2003-54-EC. Zbog toga će se ovim Zakonom uz jedinstvenog operatora prijenosnog sustava, čemu smo rekli, znači, integracija prijenosa i sustava vođenja, uvesti i operator distribucijskog sustava, kao i operator tržišta. To je onaj važan element s obzirom da je danas operator tržišta u strukturi HEP-a i to sukladno o direktivama Europske unije, sukladno zahtjevima o liberalizaciji tržišta energije, nije dopustivo. Prema tome, pred HEP-om predstoje itekako složene i važne strukturne promjene iz svih ovih razloga. Na kraju, takvo rješenje kao što je poznato, je europski standard. Uspostavljanje tzv. TSO operatora je zadaća koja predstoji. Prije svega, to je, istaknuo bi, posebno i važno zbog međunarodnih obveza Republike Hrvatske, odnosno zbog pozicioniranja formalnopravnog i strateškog hrvatskog operatora prijenosnog sustava u međunarodnim okvirima. Naime, uskoro predstoji potpisivanje važnih međunarodnih ugovora, tj., pristupanje Europskoj udruzi operatora prijenosnih sustava, tzv., Udruzi ETSO. I pozicioniranje hrvatskog operatora prijenosnog sustava u tijelima Europske udruge za prijenos električne energije, UCTE. Zaključno, iz svih ovih razloga, Klub Hrvatske demokratske zajednice snažno podupire ovaj veliki napor Vlade Republike Hrvatske da se energetski sektor Republike Hrvatske u cjelini modernizira. I kao što sam rekao, prvi korak modernizacije tog energetskog sektora, tog energetskog sustava je usvajanje određenog paketa zakona. Opet naglašavam, na kraju, implementacija i provedba tih zakona je, ja bi rekao, daleko složenija zadaća i odgovornija nego što je bilo definiranje zakona i njihovo usvajanje. I zbog toga, Klub Hrvatske demokratske zajednice očekuje da se i provedba svih ovih zakona napravi jednako kvalitetno, organizirano i učinkovito kao što je napravljen ovaj prvi korak glede modernizacije zakonodavnog sustava Republike Hrvatske u energetskom sektoru. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a, PGS-a, poštovani zastupnik Jakša Marasović. Izvolite.
Na moje veliko iznenađenje u petak su uvršteni ovi zakoni u dnevni red. Sjetite se prije koji tjedan, koji mjesec rasprave o Izvješću Vijeća za regulaciju i bez obzira što kolega Ćosić kaže da smo ga primili na znanje, meni se učinilo da smo o tom Izvješću i onome što ono konstatira malo ozbiljnije razmišljali. Učinilo mi se da se u Saboru, a i u hrvatskoj javnosti počelo razmišljat, ja bi kazao, na drugačiji način nego do sada što se tiče energetike, a pogotovo što se tiče Elektroprivrede. Ja ću ponoviti i danas, u 7. mjesec 84. godine su donešene zadnje odluke o izgradnji energetskog objekta, izvora, dakle, izvora energetskog objekta za proizvodnju. To vam je više od 20 godina. To vam je jedna činjenica. Druga činjenica je da mi ovisno o hidrološkoj godini proizvodimo između 40 i 50% ukupne energije kao hidroenergije, a ostatak ili proizvodimo iz drugih izvora, dakle, i termo izvora ili uvozimo. Treća činjenica je da rast potrošnje energije u Hrvatskoj je u posljednjih godina između 4 i 8%. Nažalost, ne zbog toga što nam raste industrija, nego raste komoditet. Pa vi imate situaciju da na području Jadrana imate, bez obzira što se zimi ljudi griju na struju, imate jednaku potrošnju i ljeti i zimi u zadnjih godina. Još jednu činjenicu ću nabrojiti. Gubitci u mreži distributivnoj i prijenosnoj su na razini 17% u Hrvatskoj. Za ilustraciju, u svijetu vam je to negdje tako između 5 i 7%. E sad, ako to sve znamo i još puno toga što bi trebali znat, mi sad na brzinu kažemo, bez nekakvih analiza velikih, bez velikih rasprava u stručnim krugovima, kažemo idemo donijet energetske zakone, paket energetskih zakona. I što mijenjamo u njima u odnosi na one iz 2001. i 2002.? Ukidamo Vijeće za regulaciju, to je jedna stvar. Osnivamo Agenciju i ukidamo operatera tržišta kojega vraćamo u vertikalu u prijenos d.d., HEP prijenos d.d. Radi, sa obrazloženjem da to činimo radi usklađivanja sa direktivama Europske unije ili liberalizacije tržišta pa onda vraćamo tog operatera onome tko drži monopol. Tu smo jako, jako u skladu sa europskim direktivama i jako, jako liberalni što se tiče tržišta. Jer to, to vam je, znate kako bi to rekao, da kupujete, idete kupit auto i hoćete kupit Mitschubishija, ali dođete u dućan gdje se prodaje Mercedes i sad vi kupite Mitsubishia, je li. Dakle i to je jedan od razloga zašto se ovi zakoni mijenjaju . S treće strane meni, ja se ne mogu oteti sumnji da se ovakvom prišom, ovakvom hitnošću ne sprema nešto što mi se čini da bi bilo vrlo loše za hrvatsku energetiku a to je što brža prodaja hrvatske, hrvatskog energetskog sustava. Naime, ne mogu se oteti toj sumnji iz prostog razloga što se u većini zemalja tranzicije koje su već ušle u Europsku uniju nešto slično dogodilo i izvršena je prodaja na njihovu žalost, danas se kaju što su to tako napravili jer su daleko, daleko od BDP-a, per capita od Europske, od bivših članica Europske unije i sad su potpuno ovisni o energetskom sustavu Europe na našu sreću ili nesreću Europe, i ona je ovisna o Rusiji, pa danas oni ne upravljaju sa svojim sustavom nego upravlja Europska unija, upravlja Bruxellessu i upravljaju gazde koje su to kupile. Mi imamo, kao što rekoh, oko 40-tak % proizvodnje iz hidroenergije koja danas se proizvodi besplatno, jer su sve te elektrane izgrađene prije više od 20 godina, a neke i prije 40 godina, a neke Bogami i prije 100 godina i proizvode struju praktički besplatno izuzev, jer nemaju nikakvu amortizaciju i sad zamislite situacije u kojoj se mi možemo naći da se u Hrvatskoj vode rasprave o tome hoće se prodati, hoće li Jakša Marasović ili netko sličan prodati neko zemljište strancu koje je pitanje kakvu vrijednost ima. A da ćemo mi prodati nešto što je nacionalno bogatstvo, jer je to voda, jer je to pad koji postoji na tim našim vodotocima i stoga dobivamo električnu struju. To ćemo mi prodati i to mi se čini da je velika opasnost ove hitnosti o kojoj, koju smo evo danas shvatili, pa ja u najmanju ruku što bi mogao zamoliti zastupnike je da skinemo hitni postupak sa ovih zakona, da shvatimo ovo kao prvo čitanje i da vidimo šta se da napraviti u analizama u sljedećih nekoliko mjeseci prije donošenja ovih zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Klub HSP-a poštovani zastupnik Miroslav Rožić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospodo i gospođe zastupnici. Doista je koji puta rekao bih zabavno ili manje zabavno slušati kako se o jednoj te istoj temi mijenjaju stavovi i promišljanja ovisno o tome jeste li na vlasti ili ste u opoziciji. Ovdje je riječ zapravo o paketu zakona koji govori o regulaciji energetskih djelatnosti, odnosno o tržištu električne energije i o energiji. Ovaj paket zakona zapravo predstavlja početak raskida sa konceptom uređenja hrvatskog tržišta energije, posebno električne energije kakav je stvoren u razdoblju između 2000. i 2003. godine. Kad je taj koncept usvajan i to podsjećam vas tijekom ljetne izvanredne sjednice 2000. godine u kasne noćne sate, što bi rekao moj kolega Slaven Letica, kada mudre sove love miševe, tada te 2000. godine na toj izvanrednoj sjednici HSP je upozoravao na neodrživost i štetnost za hrvatske gospodarske interese takvoga koncepta. Čitav koncept bio je zbrzan i doista nema što opisan u materijalu koji je nosio naslov Prijedlog reforme hrvatskog energetskog sektora, u kojem se čak, čak na osam stranica bez ijednog financijskog pokazatelja predlagao ovakav koncept reforme hrvatskog energetskog sektora. Dakle, reformiranja i liberalizacije elektroenergetskog sustava. Ali zato nije nedostajalo obilatog pozivanja tada na direktive Europske komisije i članstvo u Europskoj uniji, sve da bi se zapravo opravdalo uvođenje jednog sustava koji tada 2000. godine još nigdje nije bio zaživio. A oni koji su ga zapravo testirali i probavali poput Italije i Grčke sada u ovo isto vrijeme kada i mi raspravljamo o tim, o tom konceptu sada od njega odustaju. Dakle danas smo svjedoci da kroz ove promjene zakona i Republika Hrvatska poput Italije i Grčke konačno odustaje od tog koncepta iz sustava. Promijene energetskog sustava naime nisu nimalo bezazlene, jer bez ikakve patetike, riječ je doslovce o gospodarskom krvotoku države, a tvrtke i firme u području energetike su u pravilu i po kapitalu i po dobiti najjače u svakoj zemlji na svijetu. Zato ni jednoj državi nije svejedno tko zapravo i kako, odnosno u čijem interesu usmjerava vizije razvoja energetike. Uostalom, INA i HEP vrijede zajedno najmanje, po najskromnijim prosudbama četiri i pol milijarde dolara, a svaka promjena cijena energije ili naftnih derivata dramatično se odražava i na gospodarstvo, a kroz gospodarstvo dakako i na standard građana. Ipak u Republici Hrvatskoj sve je bilo u rukama Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti koje se zapravo sastoji od 5 članova. I za tih 5 članova ovog Vijeća za regulaciju energetske djelatnosti nije stajala nikakva sofisticirana stručna služba, nego je svu stručnu potporu za njihove odluke davao Institut "Hrvoje Požar". Dakle, bilo da je riječ o tarifama električne energije ili plina, o restrukturiranju INE i HEP-a, o planiranju razvoja itd., sve su odluke bile podložne tom famoznom stručnom uticaju Instituta "Hrvoje Požar" i njegovog ravnatelja, čuvenog stratega energetike Gorana Granića i to naravno ne besplatno, ali jednako tako ne nužno stručno i nepristrano i naravno ne nužno u nacionalnom interesu Hrvatske. Preciznije, bez suvišnih okolišanja čitav sustav bio je dosada zakonski uređen tako da je ravnatelj Instituta "Hrvoje Požar" zapravo bio gospodar energetskog sektora Hrvatske. Zato je logično da se uz Vijeće osnuje i zasebna agencija kao njegova stručna služba kad se već ide na stvaranje neovisnog regulatora, liberalnog tržišta energije. Dakle, čemu sva žurba u svezi sa liberalizacijom energetskog sektora kad nitko u Hrvatsko još uvijek ne zna precizno koliko će električne energije naša zemlja trebati za 5 ili 25 godina. Koliko ćemo moći energije vratiti iz svojih investicija primjerice u Srbiji, Bosni i Hercegovini? Još nije izrađena nacionalna strategija razvoja. Navodni razlog reforme energetskog sektora, odnosno paketa Zakona o liberalizaciji tržište električne energije koje je tada Sabor 2000. godine raspravljao bilo je uključenje Hrvatske u europske integracije. No, to je dakako posve besmisleno. Zašto? Naime, direktiva Europske unije za liberalizaciju tržišta eleketrične energije iz 1997. godine zalaže se za nacionalni suverenitet nad vlastitim energetskim dobrima i transportnim sustavima, dakle dalekovodima, naftovodima, plinovodima itd. K tome, spomenuta direktiva predviđa 2 ravnopravna potcrtavam ravnopravna modela uređenja tržišta električnom energijom, tzv. model otvorenog tržišta, što je bio zapravo temelj te strategije iz 2000. godine. Po uzoru na dio članica Europske unije i na još čuveniju Kaliforniju. Odnosno, s druge starne model jedinog kupca koji je u Hrvatskoj na snazi i danas. A primjenjuju ga u Europskoj uniji između ostalog Italija, Francuska i Irska. Dakle, ako Talijani, Francuzi i Irci uz ovakav sustav jedinog kupca bilježi gospodarski rast unutar Europske unije, zašto on ne bi mogao dalje vrijediti i za Hrvatsku? Međutim, tada je Vlada izabrala model otvorenog tržišta koji je predviđao rastakanje INA-e i HEP-a na zasebna privatna poduzeća koja slobodno, dakle bez državnog nadzora trguju energijom i gorivom. Međutim, Hrvatski je nacionalni interes nadzirati svoje tržišne energije u modelu jedinog kupca. Ni najzagriženiji pobornici slobodnog tržišta u Europskoj uniji ili u SAD-u ne bi samo tako dopustili da im na primjer Kineske kompanije nadziru 75 do 80% tržišta energijom. Privatizacija HEP-a značila je i znači rasprodaju obiteljskog srebra Hrvatske. Uz to novonastala privatna poduzeća neće imati uvjeta za preživljavanje, pa će rado s veseljem povećati cijene struje i to različito u različitim dijelovima Hrvatske. Borba privatnih poduzeća za profit eliminirat će im volju za širenje elektrana i usavršavanje transportne mreže, a nasuprot sadašnjoj obvezi HEP-a da u modelu jedinog kupca osigura opskrbu strujom svakome na području Hrvatske, taj novi model otvoreno tržište podrazumijeva slobodu potrošača da izabere najpovoljnijeg dobavljača energije, pa makar i izvan Hrvatske, tj. slobodu uvoza struje na primjer iz Ukrajine. No, znači istovremeno i slobodu dobavljača energije da izabere kupca struje izvan Hrvatske, na primjer u Italiji. Neovisno o tome koliko Hrvatskoj ovog trenutka doista treba energije. Dakle, nitko od privatnika u tom modelu ne odgovara za primjerice neopskrbu strujom, jer im je zapravo cilj profit, odnosno izvoz struje tamo gdje se može bez rizika prodati. Sve navedeno dogodilo se u Kaliforniji. Nakon privatizacije i liberalizacije tržišta električnom energijom po modelu otvorenog tržišta i uzrokovalo je nestabilnost u opskrbi energijom i redukcije struje, pazite redukcije struje u Kaliforniji. To bi međutim, u Hrvatskoj prouzročilo još veće patnje i redukciju struje od onih kojima smo bili svjedoci 92. godine. S druge strane prouzorčilo bi streloviti porast cijena struje i goriva, što bi posve dotuklo Hrvatsko gospodarstvo. Iako je rad srećom daleko iza nas, Hrvatska danas nema nikakvog razloga ponavljati Kalifornijske pogreške. Svi stanovnici Hrvatske s nelagodom se sjećaju razdoblja redukcija struje tijekom ratnih godina. Moguće je ipak da ćemo doživjeti redukciju struje u čitavoj Hrvatskoj za par godina na primjer. Za one koji to ne smatraju mogućim, vrijedno je navesti vijest CCN-a od 18. siječnja ove godine u svezi s nestašicom struje u Kaliforniji. Dakle, u Kaliforniji sa tako uspješnim gospodarstvom da bi pripadala među osam najbogatijih država na svijetu kad bi kojim slučajem bila neovisna, u siječnju ove godine još je čak i čuveni guverner Schwarzeneger i njegova Vlada muku su mučili sa nestašicom struje. Kaliforniji je nedostajalo 18 gigavata dnevno, dakle upravo prije ljetnih vrućina kada uređaj za klimatizaciju neizmjerno povećavaju potrošnju energije. Kriza nije razriješena niti do danas. Država Kalifornija uvezla je nešto struje iz ostalih država, te je iz proračuna podmirila dio dugova samo najvećem privatnom distributeru, privatnom distributeru električne energije u Kaliforniju, a to je "Pacific GS and eletric" , koji je nakon svega toga pazite bankrotirao. Guverner je predložio mjere štednje veća cijena struje za veću potrošnju, te povećanje cijene električne energije za 150 do 300%. Zvuči vam vrlo poznato, jer tako? Ceh je dakle ispostavljen i u Kaliforniji građanima, koji su za sve najmanje krivi. Naravno, daleko od toga da ja ovdje želim uspoređivati Hrvatsku sa Kalifornijom, što više uopće ne treba niti sumnjati hoće li tako vitalno gospodarstvo što je Kalifornijsko znati izaći iz ovakve energetske krize pogotovo s obzirom na to da je guverner Arnold Schwarzeneger. Ipak ako je Kalifornija mogla sebi priuštiti ovoliko nevolja proisteklih iz te tzv. liberalizacije i modela otvorenog tržišta električnom energijom što bi se tek onda dogodilo Hrvatskoj? Zato mi u Klubu HSP-a ponavljamo ono što smo govorili i 2000. godine. Mora se pothitno napustiti model otvorenog tržišta i vratiti se modelu jedinog kupca kao što to primjerice je učinila Italija ili kao što takav model u Europskoj uniji imaju Francuska, Irska i još neke zemlje. I drugo, nemojte zaboraviti da uz ovaj paket zakona koji je ovdje danas predložen se mora promijeniti i Zakon o privatizaciji HEP-a, inače neće biti napravljeno ništa, ovo će ostati zakoni kao mrtvo slovo na papiru. Nažalost, INA-u smo većim dijelom izgubili. Dakle, napuštanje modela otvorenog tržišta i promjenom Zakona o privatizaciji HEP-a konačno bismo uz ovaj paket zakona zaštitili Hrvatski elektroenergetski sustav od rizika kolapsa i zaštitili Hrvatsko gospodarstvo od mogućeg kolapsa. Jedinu štetu bi možda tada pretrpio Hrvatski energetski strateg Goran Granić zbog pada vrijednosti dionica Instituta Hrvoje Požar, ali mislim da to šteta koju svi možemo podnijeti. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Slavko Linić Klub zastupnika SDP-a.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici, gospodine ministre. Klub SDP-a ocijenjuje da predloženi paket zakona došao je u raspravu po hitnom postupku i iznenađujuće. Zašto iznenađujuće? Iz razloga što ne vidimo razlog za ovu ... Zaista je ne vidimo. Prije četiri godine započela je reforma energetskog sustava i evidentno je da nakon četiri godine trebalo bi studiozno prići ocjeni stanja takve reforme i tada očekivati da stručnjaci predlože promjene, dopune i da oni preuzmu najveći teret novih izmjena i dopuna tog zakona. Nažalost, preko noći cijeli paket je pred nama što znači da stručnjaci nisu bili uključeni u izradu ovih dokumenata. Evidentno je da je to dio stručnjaka koji su zaposleni u HEP-u i da ovdje pred nama imamo stručnjake koji prije svega nastoje svoje mišljenje definirati na osnovu interesa HEP-a. Pitanje da li je to ono što se zove nastavak reforme, da li je to ono što se zove i pokušaj pripreme našeg sustava za europsko tržište ali isto tako pitanje da li je to ono što će nam napokon omogućiti daljnje ulaganje u elektro-energetski sustav i napokon gradnje energetskih kapaciteta koje nemamo već više od 20 godina. Prema tome, najveći nedostatak za sve nas koji moramo danas raspravljati je što nemamo te ocjene stanja, što se to dogodilo u četiri godine. U ovim materijalima koji su pred nama to nije navedeno. Dapače, vjerojatno iz političkih razloga evidentno je da se i prešućuje što se to dogodilo ove četiri godine, nemamo kvalitetnih komentara. Kao da se ništa nije dogodilo u prethodne četiri godine. A kao što vidimo iz dosadašnjih rasprava imamo i dosta, dosta oponenata dosadašnjih postupaka i koraka u procesu stvaranja energetskog tržišta u Hrvatskoj. Ali s obzirom da smo kao zastupnici dovedeni u takvu situaciju očito se moramo očitovati o prijedlozima koji su pred nama da bi mogli na neki način ipak odlučiti se kod samog glasanja. SDP ocjenjuje da sa predloženim zakonima imamo samo nekoliko bitnih promjena pa ih je bitno istaknuti. To je promjena kojom se regulator prijenosa vraća u HEP i HEP postaje sada vertikalna organizacija vezano za električnu energiju. To je najveća promjena. Povratak regulatora prijenosa ili operatera prijenosa u HEP. To je bitna promjena a o tome ćemo još porazgovarati da li je to dobro i da li se time nešto bitno mijenja. Drugo je sigurno ono što vidimo prijedlog politike Vlade a to je smanjenje neovisnog operatera u reguliranju tržišnih zakonitosti i to u energetskom sektoru i naravno formiranje agencije koja je direktno pod utjecajem Vlade, znači direktno miješanje Vlade u tržište električne energije i ostalih energenata s obzirom da agencija nije više neovisno tijelo i da ima utjecaja na cijeli sustav regulatora. I ono treće što je također važno napomenuti s obzirom da se ova reforma sada pokušava prikazati kao novi proces imamo odgodu od dvije godine, ja bih rekao privatizacijskih procesa. Ja bih rekao ulaganja u energetski sektor ali i dvije godine odgoda je tarifnih sustava. Prema tome, i naših očekivanja da ćemo moći napokon porazgovarati o tarifnim sustavima u pogotovo isporuci električne energije. To su otprilike bitne novine ovog paketa koji je pred nama. I zato kad govorimo o stavu SDP-a iako ga još nismo definirali teško da bi mogli prihvatiti ovakav pristup izradi paketa i da bi mogli pristupiti, prihvatiti ovakve prijedloge s obzirom da su ovo novine koje su ovdje pred nama. Možda je još potrebno naznačiti da ocjenjujemo iako se i ovaj cijeli paket poziva na direktive Europske unije evidentno je da su te direktive dobrim djelom prepisivane ali da se reforma koja proizlazi iz tih direktiva nije unijela u ove zakone. I da je u biti ovo samo jedan od početaka otvaranja hrvatskog tržišta energije i pokušaja ja bih rekao modernizacije tržišta energije bez onih poteza koje evidentno ćemo morati učiniti ono što će nam teško pasti nakon pregovora sa komisijom u toku postupaka sa pregovorom. Prema tome, pod tuđim pritiskom a ne zbog toga što bi imali danas pred nama prijedlog stručnjaka koji moraju vidjeti što je to za 20 godina tržište energetike u Republici Hrvatskoj. I nekoliko samo naznaka vezano po pojedinom zakonu. Karakteristika Zakona o energiji je postupak vraćanja regulatora u vertikalnu organizaciju HEP-a. To je ono što možemo ocjenjivati da li je dobro ili nije dobro. Evidentno da postupak vraćanja operatora prijenosa ne bi po SDP-u bilo dobro vratiti u HEP. Što god mi razmišljali o privatizacijskim procesima HEP-a moguće je da će se dogoditi. Što god mi razmišljali o novim ulaganjima u plinsku termo elektranu koja treba Hrvatskoj, u Hidroelektranu na Virje. Da li će to raditi HEP, da li će to raditi privatni kapital u Hrvatskoj uvijek je osnovno pitanje prijenosa električne energije, koliko će vraćanje prijenosa u HEP biti prepreka prijenosa električne energije proizvedene u Hrvatskoj od privatnog kapitala ili prijenosa električne energije izvan naših granica to će se tek vidjeti sa ovim novim rješenjima. Evidentno je i u dosadašnjim rješenjima posebno od 2000. godine da interes Hrvatske mora biti da operator u prijenosu električne energije mora biti tvrtka u vlasništvu Hrvatske države, to je monopol i nad tim monopolom mora se osjetiti politika Hrvatske države. Prema tome, nad tim monopolom ne bi smjelo biti niti privatizacijskih procesa a niti interesa privatne tvrtke ili recimo mješovite tvrtke ili bilo kako će biti sutra vlasništvo u HEP-u ovisno o budućnosti koja će se u Hrvatskoj događati vezano za procese privatizacije. Prema tome, vraćanjem prijenosa u HEP postoji problem pogotovo ako se ne promijeni Zakon o privatizaciji HEP-a da dobijemo i privatne vlasnike, neovisno da li će to biti strateški, da li će to biti financijski i nad prijenosom što ne bi smjeli dozvoliti i pokušajmo shvatiti da će radi nove gradnje i plinske elektrane i Hidroelektrane Virje biti potreban privatni kapital. Možda će to biti i mirovinski fondovi ali je neprihvatljivo da oni budu vlasnici prijenosa, neprihvatljivo je. I to je slabost ovog rješenja koje je ponuđeno. Toliko kad govorimo o rješenjima vezano za prijenos... Toliko kada govorimo o rješenjima vezano za prijenos. Ono što želim reći to su i popusti vezani za plin. Utvrđujemo da je skladištenje plina i distribucija plina javna djelatnost a ne komercijalna djelatnost što zbunjuje u ovim rješenjima je evidentno da ćemo probati riješiti amandmanima ove nedostatke. Ali još vidimo jedan problem. Najveći problem u Hrvatskoj je različite cijene. 28 različitih cijena u distribuciji plina. A sada je bila prilika da imamo jedinstven sustav cijena plina u distribuciji u Hrvatskoj. I to je moglo biti rješeno, nema toga rješenja koje je ponuđeno u Zakonu o energiji. Govoreći o tržištu električne energije, tu se ponovno vraćamo na ocjenu da li operator prijenosa znači stabilno tržište ako je samostalan. Da jednostavno sa vlasničkim ulozima Hrvatske države, potpunom kontrolom Hrvatske države nad samostalnim operatorom možemo omogućiti ulaganje u Hrvatskoj u nove kapacitete. U nove kapacitete koje nismo već 20 godina izgradili, u nove kapacite zbog kojih ćemo imati problema. Jer imamo problema u deficitu, imamo problema u novim investicijama. Jednostavno međunarodni financijski svijet nas pokušava zaustaviti i kontrolirati u investicijama. HEP neće biti u mogućnosti kompletno sam ulaziti i u novu plinsku elektranu nove hidroelektrane. Da li ćemo sa ovakvim riješenjima zaustaviti strani kapital, domaći kapital, ogromni kapital u mirovinskim fondovima koji bi mogao napokon krenuti i prema energetici i smanjiti hrvatsku ovisnost o uvozu energije. Prema tome, mislim da je taj dio koji govori o operateru prijenosa loše riješen i sa jednim i sa drugim zakonom. I naravno vraćamo se ovdje na osnovne sukobe u nadzoru a to je Zakon o regulaciji energetskih djelatnosti. Slušao sam i svog prethodnika koji govori o negativnoj ulozi Energetskog instituta Hrvoje Požar. Zaista se mi u Hrvatskoj moramo pitati što se to s nama događa. Ako je problem jedan čovjek, onda razgovarajmo o čovjeku ali Energetski institut znači sustav u Hrvatskoj gdje je evidentno da kroz institute moramo stvoriti stručnu bazu, bazu stručnjaka, ne političkih predstavnika koji će pokušati u Hrvatskoj modernizirati tržište bilo koje djelatnosti. I evidentno da instituti su ti koji moraju biti u funkciji neovisnih regulatora da bi imali što manji utjecaj politike, da bi imali što manji utjecaj problema državnog proračuna u odnosima između proizvođača usluga i korisnika usluga. Dosadašnje rješenje u kojem smo imali Vijeće za regulaciju energetskih djelatnosti kao potupno samostalno Vijeće koje je imala mogućnosti bez utjecaja Vlade i politike djelovati i na tarifne sustave, sigurnost opskrbe, kvalitetu isporuke prema kupcima u ovom dijelu smanjujemo. I ponovno se okrećemo prema jakoj državnoj intervenciji. Ocjenjujemo da to nije dobro. Ocjenjujemo da nije dobro kada imamo samostalne institucije, da nije dobro kada imamo stručne institucije koje su formirane u institutima jer su to otprilike rješenja koja postoje u modernom svijetu a pogotovo u modernoj Europi. Ne, nama je problem Goran Granić, nama je problem nešto drugo. To je tragedija Hrvatske. I što uvodimo? Uvodimo agencije. Direktni utjecaj hrvatske Vlade na regulatora. Ono što već u mnogim djelatnostima smo napokon izbjegli kada govorimo o nadzoru financijskih institucija, nadzoru mirovinskih fondova, znači institute koje smo formirali da bi jednostavno maknuli politiku, da bi maknuli utjecaj izvršne vlasti, da bi podjelili odgovornost, u energetici koja je problem Hrvatske, a problem Hrvatske je zato što nemamo dovoljno energetskih izvora a imamo prirodnog plina u Jadranu i imamo vode i vodnih resursa, mi ponovno imamo utjecaj politike, utjecaj politike. Mislim da ni to rješenje nije dobro. Sve su to razlozi koje Klub SDP-a će vjerojatno usmjeriti na negativan stav prema ovom paketu i nudimo rješenje i poziamo predstavnike predlagača da ove Zakone upute u prvo čitanje, da uključimo stručnu javnost iz energetike oko ovih rješenja, da probamo ocjeniti sa nešto više riječi što se to dogodilo od 2000. do 2003., koje su to pozitivne, negativne trenuci i u Hrvatskoj i u Europi zbog kojih bi nešto bitno morali mjenjati. Jer jednostavno nema potrebe da zaustavljamo reforme, da se vraćamo korak unatrag i da možda sutra pod pritiskom Europske komisije mijenjamo ove Zakone. Jer tada pokazujemo svoju nesamostalnost i svoju slabost. I mislim da bi drugo čitanje vjerojatno popravilo neke od ovih bitnih, bitnih stvari u regulaciji energetskih djelatnosti za našu novu generaciju. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Krešimir Ćosić.
Gospodin Linić je u svom izlaganju vrlo često miješao termine operatora i regulatora, to su bitno različite stvari. No, međutim, želim jednu stvar istaknuti, nije točno da je dosadašnja struktura Vijeća instituta bilo dobro rješenje i mi smo ovdje u ovom Saboru jasno istakli da Vijeće za regulaciju energetskih djelatnosti sa tri zaposlenika služi kao institucija za transmisiju novca prema institutu, energetskom institutu Hrvoje Požar, to nije dobro rješnje i to je neprihvatljivo rješenje. Ovo rješenje je daleko kvalitetnije jer će agencija imati one nadležnosti koje kao regulatorno tijelo u energetskom sektoru treba imati sa stručnim ljudima i sa odgovarajućim financijskim prihodima. Sa tri zaposlenika se ne mogu rješavati kvalitetno važna i odgovorna pitanja u energetskom sektoru Republike Hrvatske.
Ministar gospodarstva, rada i poduzetništva, Branko Vukelić, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Evo, dopustite mi nekoliko rečenica, još obrazloženja, s obzirom na ove konstatacije koje je izrekao poštovani saborski zastupnik gospodin Linić prije svega o agenciji koja se predlaže za osnivati i o njezinoj neovisnosti. Dakle, ne može se uopće govoriti o ovisnosti te agencije vezano za Vladu ili za politiku. Inače kada se u Europskoj uniji i, razgovara o neovisnosti agencija ili vijeća koje imamo sada za regulaciju energetskih djelatnosti onda se govori o neovisnosti od HEP-a a ne od Vlade ili od Sabora. Većina europskih zemalja ima vijeće ili agenciju koje imenuje Vlada. Mi smo ovdje išli sa prijedlogom da vijeće, odnosno upravno vijeće agencije imenuje Sabor hrvatski, dakle, da ne bismo stavili tu zadaću Vladi iako dakle da ne bismo stavili tu zadaću Vladi iako je to, ponavljam, u većini europskih država slučaj. Prema tome ova agencija za razliku od Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti sadašnjega ima još jednu neovisnu sreću da je njezino rješenje konačno i ne može u drugom stupnju ići prigovor i primjedba Ministarstvu ili Vladi nego se pokreće upravni spor, postupak. Prema tome u tom je također vidljiva neovisnost ove agnecije, a ono što bitno različito između ove agencije i Vijeća, to je da ova agencija će biti daleko snažnija, daleko stručnija, a time i neovisnija jer neće se temeljiti na 5 ljudi nego će se temeljiti na upravnom viječu sačinjenom od stručnjaka koje ćete vi izabrati ovdje u Hrvatskom saboru i od stručnjaka zaposlenika agencije i nažalost tek sada ćemo se s takvom agencijom približiti zemljama ovo, jugoistočne Europe ili rekao bih ove naše susjedstva vrlo bliskoga koje su u i energetskom sustavu i mnogim drugim sustavima daleko manje razvijeni od nas, a imaju agencije sa po 20 ljudi koji vode ove poslove. Prema tome to je dodatak i ispravak onoga što sada nije dobro. I još jednu stvar želim istaknuti: nije točno da rasprava o ovim zakonima nije provedena u stručnim krugovima. Svi su stručnjaci bili uključeni i članovi Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti, današnji, i sve primjedbe, većina primjedba je i ugrađena u ove zakone. Prema tome rasprava je provedena. Jedino ako želimo govoriti da je mišljenje ili stav stručnjaka kojemu ja vjerujem jedini ispravan, ne priznajem druge. Međutim moramo dopustiti i različite poglede stručnjaka, ali sigurno da je ovaj paket energetskih zakona koji je pred vama korak naprijed i poboljšanje postojeće situacije, zakonske regulative koja dotiče ovo područje, a da ne kažem da i rješavamo jednu bitnu stvar koju je važno s ovim zakonima riješiti jer svi ste bili i svjedoci i u tijeku su razgovori o stvaranju zajedničkog energetskog tržišta jugoistočne Europe. Svi smo bili itekako zadovoljni našim velikim postignućem, a to je povezanosti energetskog sustava jugoistočne Europe u, sa izgradnjom i obnovom trafostanice Ernestinovo, potrebom da se definira i regulira trgovanje električnom energijom unutar Europske unije. Dakle unutar tog zajedničkog tržišta a osnove zato upravo su u ovim zakonima koji su danas pred vama i mislim da je zato važno i što prije donijeti te zakone, a ponavljam zakoni su itekako dobro raspravljeni u svim stručnim krugovima koji su bitni za ovo, za ovaj sektor i za ovu problematiku.
Hvala. U 11 ima 5. Isteklo je vrijeme za prijavu za raspravu u trajanju od 10 minuta. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Sa ova tri zakona, Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o energiji pa onda o tržištu energije i o regulaciji energetskih djelatnosti, sigurno da će zanimati naše građane prije svega potrošaće i što će to biti sa tržištem električnom energijom. Naime do sada kako je to baš i razvidno iz sva tri zakona samo je dakle 16 velikih tvrtki koje su godišnje trošile više od 40 gigavata sati i mogle su birati dobavljača. Donošenjem predloženih zakona ta bi se granica smanjila na 20 međutim vidimo i jedno određeno razdoblje kada bi se to događalo. Tako bi 1.srpnja 2006. godine trebalo biti otvoreno tržište za potrošače koji troše više od 9, a godinu kasnije i za cijelo poduzetništvo. A od 1. srpnja tek 2008. godine za sve kupce odnosno za čitav, za sva kućanstva. Međutim ondje, ovo što je već i moj kolega u ime Kluba SDP-a, Linić, istaknuo da upravo među najbitnije i to je ono možda što je i najspornije zakonske izmjene spada ukidanje sada razdvojene djelatnosti vođenja elektroenergetskog sustava te se on ujedinjuje sa prijenosnim. Uz jedinstvenog operatera prijenosnog sustava uvodi se i operator distribucijskog sustava, a operator tržišta izdvaja se izvan organizacijske strukture HEP-a. Umjesto sadašnjeg Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti, to je ono što je najspornije, novim zakonom predviđeno je osnivanje hrvatske energetske regulatorne agencije kao samostalne i neprofitne institucije. Agencijom bi evo kao što smo upravo sada imali prilike čuti od ministra koji se grohotom smije, a meni se isto došlo za smijati kad je objašnjavao svu tu neovisnost članova koji će se nastaniti u ovu agenciju, predviđeno je dakle da sve metodologije odnosno sve tarifne sustave bez samih iznosa donosi regulacijsko tijelo, a visinu tarifnih stavki tj. cijene u svim tarifnim sustavima dakle opet bi određivala Vlada. U zakon se unosi odredba, to je nešto i pozitivno da građevinske, da građevine bez građevinske dozvole smiju biti priključene, da ne smiju biti priključene na energetski sustav dakle niti na strujnu, niti na plinsku niti na toplinsku mrežu. Međutim namjera je odnosno tako bi proizlazilo da Vlada ovim zakonima pokušava nastaviti drugi dio energetske reforme koji je započela bivša koalcijska vlada 2001. godine. Međutim čitav ovaj sada ubrzani paket kojeg je trebalo i detaljno razmotriti kako među stručnjacima a tako i među samim saborskim zastupnicima općenito među svekolikom javnosti došao je na brzinu i onda je normalno kao što je možda i logično da i sve reforme, a pogotovo ovako kada su nabrzinu predočene i ishitrene odnosno isforsirane da onda trpe dosta i kritika, a i primjedbi stručnjaka koji sami ističu kako nije provedena široka stručna rasprava. Zakoni po hitnom postupku nikako, a pogotovo u ovom segmentu ne stvaraju jamstvo da će rješenja biti odgovarajuća, da će rješenja biti konzistentna te upravo zbog toga mogu postići suprotan efekt da uspore ovu reformu. Upravo ovako je i zaključeno na sastanku Vijeća za energetiku Hrvatske gospodarske komore. Ali kako se Vlada i općenito vlast inače odnose prema struci svjedoči i činjenica da je predsjednik upravo Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti u javnosti iznio da je samo vijeće dalo svoje očitovanje na ovaj, na ove zakonske prijedloge koji su im bili dostavljeni na više od 20-tak stranica, a na to nije dobilo ministre nikakav odgovor. I to vidite u vremenu velike propagande, velikih ostvarenja vladinih i to u vremenu vladinih otvorenih vrata. Može biti da je u Vladi tom prilikom ostao i otvoren prozor pa je možda nastao i propuh gdje se sve primjedbe, gdje se svi zahtjevi bilo građana, bili stručnjaka jednostavno ih propuh otpuhne. Predsjednik tog Vijeća nadalje ističe da ne treba uništavati sve što je do sada postignuto. Ni u kom slučaju ne bi trebalo slabiti kaže položaj i važnost regulatornog tijela nego ga treba upravo suprotno jačati jer je dobra regulacija upravo od presudne uloge za nova ulaganja. Slabljenje položaja regulatora očigledno je upravo u tome da agencija sada samo, samo donosi tarifne sustave da bi visinu tarifnih sustava dakle određivala Vlada. Međutim Vlada bi se upravo trebala pomalo, ali sigurno povlačiti iz određivanja cijena jer upravo u tome i k tom, na tom putu jesu i trendovi u Europskoj uniji. Oni upravo idu prema jačanju uloge regulatora. To isto Vijeće također smatra da zadržavanje svih funkcija unutar jedenoga sudionika na tržištu znači upravo učvršćenje monopola, a upravo je smisao i svrhe daljnje reforme a tako je predočeno od strane predstavnika Vlade upravo da se postigne suprotno tj. da se uspostavi tržište. Vijeće također smatra da zadržavanje svih funkcija unutar toga jednoga sudionika izazvat će, a u to ne treba uopće sporiti, izazvati će također velike probleme već pri pregovorima sa Europskom unijom. I ne treba napominjati da članice Europske unije počevši Francuske, Velike Britanije do Slovenije ali jedanko tako i zemlje kandidatkinje poput Rumunjske i Bugarske one su izdvojile operatera prijenosnog sustava i strukture vertiaklne tvrtke. Vraćanje svega u vertikalno integriralnu kompaniju biti će zaista kako kaže predsjednika toga vijeća, crvena krpa Europskoj uniji. Međutim što u biti na to i ima li Vlada na to već sada odgovor jer zašto donositi sada po hitnom ishitrenom načinu ove zakone koje ćemo uskoro već pri početku pregovora morati mijenjati. I za građane možda najključnije pitanje oko svega ovoga hoće li u biti s ovimk pojeftiniti struja. To je nešto što g rađene ovoga trenutka i pri raspravi kod ovih zakona i dali će oni to i omgoućiti. TEško, teško jer ovo je inače gluho doba za probleme običnog građanina.
Zastupnik Nenad STazić. nema ga. Gubi pravo na riječ. Zastupnica Ivana Sučec Trakoštanec.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, i vrlo kratko ću se podržavajući naravno svaki pokušaj da se uvede red na tržištu energije energenata, distribucije i opskrbe potrošača prikloniti onima koji iz opreza naranvo prate sve oove procese iz nekoliko razloga. Dakle prvo što dolazim iz županije koja je prebogata potencijalima, naravno hidropotencijalima prirodnim plinom i geotermalnim vodama i gdje nam nije svjejedno na koji način će se zakonski omogućiti vlasništvo nad tim potencijalima naravno proizvodnja i distribucija. I gdje naravno vodimo računa i onoj zaštit okoliša što je uvijek u korelaciji sa iskorištavanjem energenata. Dakle na jednoj strani imaš korist a na drugoj onu oportunu da tako kažem, štetu. I taj oportunitetni trošak što u ekonomiji, naravno ekonomsti znaju što on znači jenešto čemu naša županija pristupa posebnim oprezom. To je jedna stvar. DRuga stvar je što ču biti vrlo otvorena energija nije samo opskrba toplinom strujom ili nečim. Enegija je nacionalno bogatstvo, i strateški i nacionalni interes. Dakle, način na koji to rješavaju državne s kojima mi budemo u uniji je jedna stvar, i naravno dam i ne možemo biti izuzetak ali se duboko nadam da će svi oni koji sudjeluju u ovom procesu od vlade, Minitastva, regulatornog tijela i onih koji se bave proizvodnjom, distribucijom, opskrbom i prijenosnom voditi računa o zašitit i tih nacionalnih interesa zbog toga ću dati potporu ovim zakonima. ali žemo naravno i kao Sabor pretpostaljam, pratiti i donošenje tarifnih sustava i donošenje cijenovnih sustava. I neka mi ne bude zamjereno reći, da sam još vrlo oprezna iz jednoga drugoga razloga. Sjećam se kada je Hrvatska prodavala udjele u telekomunikacijama kada sam bila jedna od zastupnica koja je bila protiv toga da Hrvatska država prodaje većinski paket u telekomunikacijama i bila sam u pravu. Nama se onda govorilo da država Hrvatska kao država ne može biti vlasnik telekomuniakcija, treba liberalno tržište. Ispalo je sljedeće, prodali smo je Deutche telekomu a većinski vlasnik Duutche telekoma ja njemačka država. Dakle ispalo je da hrvatska država ne može biti vlasnik telekomunikacija ali to može u Hrvatskoj biti njemačka država. I duboko sam uvjerena da će st oneće dogoditi u ovom sektoru energije o kojem danas govorimo. Dakle s tom vjerom ću podražati ove zakone. Ali s oprezom ću pratiti njihovu primjenu. I neka mi kao potrošaću to je onaj kraj kojeg želim ovdje reći, bude dozvoljeno reći da želim da ja da se uvede reda. Ali da možda ponekad i pretjeramo sa tim željemama, jer sam zatekla u kasliću letak Hrvatske HEPa distribucije gdje naravno želeći otkriti one potrošače koji ne plaćaju doprinose koji nisu u sustavu evidentiranih potrošaća, da neki način poziva ljude na denuncijaciju dakle, umjesto da svojim kanalima stručnjacima iz svojim službama koje su za to nadležne otkrije gdje se energija neovlašteno koristi. Ona čak nudi nagrade onima koji denunciraju svoje susjede prijatelje ili ne znam koga već, ako takav slučaj postoji. Pa nisam sigurna da je to baš najbolji put. Dakle, želim uvođenje reda ali na način koji je primjereni nego je to nagrada za denunciranje. Zahvaljujem gospodine predsjedniče.
Hvala. Poštovani zastupnik Vlado Jekovac.
Pošovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre. Evo dakle pred nama su tri energetska zakona koji čine na neki način proces regulative energetskih djelatnosti koji je započeto 2001. godine te se nakon određenog zastoja ovim prijedlozima taj navedeni proces i nastavlja. Naravno da je i tijekom proteklih godina bilo određenih nadopuna, pa zbog toga bih na neki način i otklonio ili izrazio drugačiji stav u odnosu na one koji predlažu dakle odgađanje donošenja konačnih zakona nego predlažu dakle i drugo čitanje. Sasvim je sigurno da će i u narednom razdoblju biti nadopuna pa će se kroz te nadopune dakle i usklađivati sa europskim zakonodavstvom. Ali i sa onim što će svakodnevna praksa u Hrvatskoj od zakonodavaca i tražiti. Ovim zakonski prijedlozi propisuju dakle određene smjernice i ostalim zakonima koji će se donjeit, vezano za energetsku djelatnost pa je i utoliko potrebno što brže i što hitnije donjeti ove zakone. Danas se u raspravi i između pojedinih klubova i u pojedinačnim raspravama na neki način najviše koplja lomilo oko nadležnosti Hrvatske leguratorne agencije, i analize dali je njezino uvođenje pozitivno ili negativno. Pa pustimo vremenu d ai to riješi, ali mislim da je Hrvatski sabor ukoliko imenuje te ljude ili te članove, može ih uvijek i promjeniti. Odnosno uvjek utjecati i na njezine nadležnosti kroz svoja rješenja. Uvodi se i strukturirna cijena energije kako bi svi potrošači znali što ulazi u tu cijenu. Posebno se štite fizičke osobe i mala poduzeća kao korisnici energije i propisuje se da se svi korisnici imaju pravo izbora kupnje električne energije. Ovim zakonskih prijedlozima formira se novi obračun prijenosa električne eneregije u inozemstvo. I stvaraju se pretpostavke za donošenje podzakonskih akata što bi trebalo rezultirati većom liberalizacijom energetskog tržišta. Činjenica je i to je ono što na neki način posebno treba apostrofirati, da ovim zakonskim prijedlozima počinje i ukidanje monopola HEPa i nastavlja se započeti proces restrukturiranja HEPa i naravno da pri tim procesima treba biti vrlo oprezan. Nije do sada spominjano, mislim također da treba posebno naglastiti da se ovim zakonskim aktima stvaraju i pretpostavke za unapređenje korišćenja obnovljivih izvora energije u Hrvatskoj koji do sada niti približno nisu korišteni u dovoljnoj mjeri, kroz različite dakle beneficije i povlaštene uvjete i vjerujemo da ovime stvaramo taj nukleus poticaja boljem korištenju obnovljivih izvora. Podržavam dakle donošenje ovih zakona, svjestan da će i dalje ovu materiju trebati nadopunjavati zakonskim rješenjima, usklađivati sa europskim zakonodavstvom, ali i s životnim potrebama onako kako će to vrijeme i situacija nalagati. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, zastupnik Krešimir Ćosić.
Pa, evo kratka replika. Gospodin Jelkovac je ustvrdio da bi dilemu što je bolje rješenje, Vijeće za regulaciju energetskih djelatnosti ili agencija, trebalo prepustiti vremenu. ja bih to kratko komentirao. To nije pristup kojim se rukovodila Vlada i tako, ta metodologija, da vrijeme arbitrira šta je bolje rješenje, jednosstavno nije prihvatljiva. Vlada je tražila bolje rješenje, Vlada je našla bolje rješenje i Vlada nam je ovim zakonom predložila bolje rješenje i nadam se da ćemo to kvalitetnije i bolje rješenje uskoro usvojiti iz jednostavnog razloga. Vijeće za regulaciju imalo je 2 i pol zaposlena. Sa dva i pol zaposlena nije moglo obavljati tako složene i odgovorne poslove u ovoj državi. Agencija će biti strukturirana na taj način da može reprezentirati sve interese u energetskom sektoru koji je izuzetno kompleksan i heterogen. Prema tome, želim još jedanput naglasiti. Rješenje koje nam je dostavljeno, testirano i verificirano u stručnim krugovima, bolje je i kvalitetnije. Vlada ga je prepoznala, Vlada ga je predložila, vjerujem da će ga ovaj Sabor prepoznati i poduprijeti. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku. Gospodin zastupnik Vladimir Jelkovac.
Ja se u cijelosti slažem s ovim što je u vidu replike gospodine Ćosić rekao da je svakako bolje rješenje ovo koje je predložila Vlada. Možda ja u svojoj raspravi nisam bio dovoljno jasan, no htio sam tada naglasiti da će i vrijeme pokazati kako je to rješenje bolje.
Poštovani zastupnik Milan Meden.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Budući je Republika Hrvatska potpisnik Europske energetske povelje sa ciljem liberalizacije energetskih sektora i pristupa konkurencijskim sustavima na postojeće prijenosne i transportne sustave danas mi raspravljamo o zakonskoj regulativi na tržištu električne energije, ali i o regulaciji energetrskih djelatnosti. Osim što je Hrvatska potpisnik Europske povelje, moramo si postaviti temeljna pitanja kakav je danas energetski sustav Hrvtske u odnosu na europsko okruženje, koji su nam ciljevi, da li imamo jasnu strategiju, da li imamo resurse koji tomogu sprovesti, prije svega mislim na ljudski potencijal, kako će se ta regulativa odnositi na cijenu prema korisniku. Danas je HEP monopol u Hrvatskoj, ali svjedoci smo da nema prevelikih negativnih reakcija od strane tržišta na cijenu. Vjerujem da razlog tome nije cijena i kvaliteta isporuke usluge, odnosno energije. Razlog zapravo tome je što korisnik u monopulu nema izbora, pa politizacija i medijski pritisci bili bi uzaludni. Naravno, najjednostavije je ne mijenjati regulativu, ali to u konačnici za gospodarstvo i korisnike je najlošije rješenje. Kakvo nam je zapravo postojeće stanje? Reforma energetskog sektora i posebice reforma elektro-energetskog sektora predstvlja iznimno, iznimno složeni zadatak, koji je vrlo vjerojatno i najsloženiji zadatak s kojim se suočio energetski sektor u Hrvatskoj u cijeloj svojoj povijesti. Potrebno je uvesti potpuno nove odnose, definirati nove subjekte i uspostaviti potpuno novu zakonsku i ostalu regulativu u ovom sektoru. Da ovaj zadatak nije niti malo jednostavan, pokazuju primjeri problemi s kojim su se suočavale zemlje koje imaju bogatu tradiciju urazvoju tržišta i tržišnih odnosa i izgrađene institucije društvenog i gospodarskog sustava. Hrvatski energetski sektor ima tek nešto više od godinu dana iskustva u uvođenju tržišnih odnosa na energetskom sektoru. Predstoji izgradnja institucionalnih odnosa između subjekata u energetskom sektoru što je za svaku zemlju posebno delikatan zadatak s obzirom na postojeća univerzalna rješenja i s ozbiorm na modele u kojoj svaka zemlja prilagođava tradiciji, nasljeđu i organizaciji. Treba imati na umu kako je energetski sektor tek nužna pretpostavka za jedan nesmetani razvoj gospodarstva i društvo u cjelini i da kao takav nije svrha sam sebi. Cilj Zakona o regulaciji energetskih djelatnosti je otvaranje tržišta, uvođenje konkurencije, davanje neprestanih uvjeta svim dobavljačima, te uspostava regulacije koja omogućava nadzor nad ostvrenjem postavljenih ciljeva. Svakako je najteže ostvariv zadatak zaštita kupaca i energetskih subjekata, a taj se cilj postiže jedino sa pretpostavkom uspješnog uspostavljenog tržišnog natjecanja, dakle konkurencije. To znači da put do poduzetništva u području energetike nije jednostavan. On je nemilosrdan, ali je neminovan. Danas u Hrvatskoj ulogu regulatora formalno obavlja tek Vijeće za regulaciju, a danas smo čuli, a nisam ni znao da ono ima 3, 5 ili 2 i pol djelatnika, kako smo čuli u raspravi, a stručne poslove i većinu ovih akata obavlja Energetski institut "Hrvoje Požar". Jutros na Odboru za europske integracije predstavnik predlagatelja ovog zakona nazvao je Institu neprofitnom organizacijom čiji djelatnici usko surađuju sa VIjećem. Možda se i u toj definiciji neprofitnosti nazire zapravo ključni problem, jer sigurno jednu kvalitetnu regulativu ne mogu voditi volonteri, a Institut se financira iz različitih projekata koje financira pak država. Znači, definicija neprofitnosti po izrazu predlagatelja zapravo bilo bi državno, a kad govorimo o proračunskom deficittu, tada se to mjeri u milijardama dolara ili EUR-a. S druge strane je danas zastupnik Slavko Linić govorio o neovisnosti ovog Instituta, gdje je zapravo sigurno teško govoriti i politički o neovisnosti, jer se zna da mu je na čelu bivši potpredsjednik Vlade. Budući Vijeće po definiciji ne upravlja Institutom, postavlja se pitanje neovisnosti takvog tijela, ali i brzine procese koje bi trebale uvesti kompetetivnost na tržištu električne energije. U izvješćima Vijeća često se spoiminje i poziva na odredbe direktive 2003/54 o čemu je govorio zastupnik Ćosić u kontekstu neovisnosti i transparentnosti rada energetskih subjekata. No, mora se istaći da se funkcionalna i pravna neovisnost energetskih subjekata prema istoj direktivi ne povezuje sa vlasništvom, odnosno ne pretpostavlja nužno i prijenos vlasništva na određeni subjekat. Samim time je i neovisnost energetskog sustava na ovakav način vrloupittna. I dalje, želim reći, vezano uz organizaciju rada Vijeća, dakle postojećeg Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti, ono je do sada obavilo niz aktivnosti značajnih i po važnosti i po opsegu, no nužno je razmotriti potrebnu kadrovskog ekipiranja i organizacije i restrukturiranja ovog Vijeća. OSobito pri tome treba imati u vidu da je trenutna organizacija, organizacijska provedbe stručne potpore Vijeća nepovoljno kvalificirana u avisu Europske komisije. Kako bi se ova normativna regulacija energetskih djelatnsti uskladila sa direktivama Europske unije, ovim zakonom osniva se Agencija za regulaciju energetskih djelatnosti kao javna i neovisna ustanova, koja ima upravno vijeće na čelu sa ravnateljem. Temeljni zadaci Agencije biti će nadzor cjelovitog energetskog sustava, izdavanja dozvola za obavljanje energetskih djelatnosti, odobravanje planova za razvoj i izgradnju mreže, nadzor nad tarifnim sustavima i svim ostalim energetskim subjektima. Kad zapravo ovako raspravljamo, izgleda da je postupak osnivanja i djelovanja Agencije jednostavan i kao da zapravo Agencija sa radom može početi uskoro ili odmah iza Nove godine. Da to nije tako, svjedoci smo i Zakona o telekominikacijama iz srpnja prošle godine koji je jasno definirao ustroj Agencije u sljedećih šest mjeseci. Svi smo bili svjedoci u Hrvatskom saboru kada smo zbog različitih gledišta nestručnosti ili možda nerazumijevanja morali odgoditi rok za osnivanje upravnog vijeća te Agencije, a ovo sadašnje Vijeće za telekomunikacije je uz burne rasprave u ovom Domu imenovano tek prije nešto više od mjesec dana. Tada su neki od naših kolega jako oštro raspravljali o stručnosti članova Vijeća Agencije, o njihovoj pristranosti, o utjecaju i lobiranju od strane ... operatora, a naročito su bili oštri istupi vezani uz međunarodni tender trećeg GSM operatora i to nazivali razlozima od milijardu kuna. Možda su ti zastupnici zaboravili reći da će budući operator morati i uložiti milijardu kuna da bi tek 2014. možda očekivali dobit od milijardu kuna. Da li nas očekuju ovakve aktivnosti i iscrpljujuće rasprave sa Upravnim vijećem Agencije za energetske djelatnosti, to prepustimo vremenu, ali kratkom vremenu želio bih reći i dajmo punu potporu usklađivanju sa Europskom unijom i regulativom, a osobno držim da smo na području energetskih djelatnosti u prednosti. Zašto? Zato jer je HEP zapravo jedini monopolista ovog trenutka. Stvaranje kvalitetne zakonske regulative može osigurati ulazak u konkurencije bez velikih stresova u korist gospodarstva i malih potrošača. Agenciju za regulaciju čeka odgovoran posao, ali i utakmice sa nepovoljnim utjecajima možda iz državnih struktura, postojećih monopolista i budućih potencijalnih konkurenata. Nepristrani uvjeti za uključivanje i sudjelovanje na tržištu električne energije ostvariti će se usklađenim i funkcionalnim zakonima, a ne prijenosom vlasništva i odgovornosti sa ovog ili onog pravnog subjekta, a iskustva funkcioniranja elektroenergetskog sustava europskih zemalja kao i na drugim kontinentima ukazuju da je sigurnost i za dugoročnu pouzdanost … [[Ne razumije se.]] potrošača najvažnije promišljeno zakonsko uređenje sektora, a ne pozicioniranje vlasništva. Postavlja se pitanje da li je najbolja organizacija tržišta jamči i najnižu cijenu. To prije svega zanima naše korisnike i da li to osigurava najpouzdaniju opciju. U pravilu ne. Tržište je najbolje organizirano danas mislim u Velikoj Britaniji, Finskoj, Španjolskoj, čuli smo možda u Irskoj koje je potpuno otvoreno 100%, no međutim neke od ostalih zemalja u kojima je također tržište otvorenost 100% se odnosi cijena i otvorenosti ne potvrđuju. Sa druge strane pak u mnogim državama koje su uredile tržište i potpuno ga otvorile nakon početnog pada cijena prisutan je opet trend rasta cijena i to osobito za potrošače kategorije kućanstva. Dakle cijena nije najniža u svim državama sa potpunom otvorenošću. Danas smo ovdje razgovarali i o privatizaciji HEP-a kao jedinog monopolista. Postoji Zakon o privatizaciji HEP-a koji stimulira sudjelovanje radnika u vlasništvu HEP-a, ali vjerujem da još to nije detaljno poznato na koji način. Budimo otvoreni, vjerujem da danas neznamo koja je prava vrijednost HEP-a ali sam siguran da bi moguće suvlasništvo i upravljanje HEP-om od strane radnika bila zapravo dobro primljena u javnosti, a prema europskim iskustvima Vlada ne bi mogla usporiti takvu inicijativu. I na kraju zaključujem da bi važno bilo ne samo da energetski subjekti … svoje interese, već da prije svega u području elektroenergetike država prepozna dugoročne i nacionalne strateške interese i iskoristi svoju stratešku poziciju. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Zvonimir Puljić.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici, gospodine ministre. Pred nama su tri energetska zakona, Zakon o energiji, odnosno njegove izmjene i dopune Zakona o tržištu električne energije i Zakon o regulaciji energetskih djelatnosti. Ovim zakonskim paketom Hrvatska priprema podlogu za nastavak, odnosno drugi korak energetske reforme usmjerene prema liberalizaciji tržišta energentima i omogućavanja pristupa trećim stranama na prijenosne i transportne sustave. Prvi korak je učinjen 19. srpnja 2001. godine kada je Sabor usvojio Zakon o energiji kao krovni zakon iz energetske oblasti i još četiri zakona iz ove sfere. Međutim, danas skoro pet godina nakon donošenja ovih zakona razvidno je da važeći Zakon o energetici nije potpun, ne obuhvaća svu problematiku posebno one procese i aktivnosti koje su osnažile posljednjih godina ne samo u Europi nego i kod nas. Kao što su racionalizacija potrošnje i energetska učinkovitost razvoj kogeneracije, tj. istodobne proizvodnje električne i toplinske energije, odnosno barem dva medija u jedinstvenom procesu, razvoj obnovljivih izvora energije problematike bio mase i bio goriva, pitanja zaštite potrošača energije i zaštite okoliša uz ovu djelatnost. Ovi pojmovi nisu ni prisutni u važećem zakonu ili su nedovoljno kvalitetno obrađeni, pa je postojeći zakonski okvir postao preuzak za razvitak energetske djelatnosti i organiziranje tržišta energije, odnosno njegovog liberaliziranja. Osim toga potrebno je provesti usklađivanje sa nizom dokumenata Europske unije koji su doneseni nakon 2001. godine. Direktiva 2003. kroz 54 E.Z. predviđa jedinstvenog operatora prijenosnog sustava transmision sistem operator, zaduženog za prijenos i vođenje elektroenergetskog sustava dok naš važeći Zakon o energiji tretira te djelatnosti kao odvojene. Takovo rješenje realizirano do kraja dovelo bi do ugrožavanja sigurnosti pogona elektroenergetskog sustava i zato se ovim zakonom sljedeći logiku tehnološkog jedinstva postojećeg sustava ovo mijenja i uvodi se jedinstveni transmision sistem operator u Hrvatskoj. Nadalje, nedavno su stvoreni tehnički uvjeti za širenje trgovine električnom energijom u regiji što je objelodanjeno uz najviše predstavnike Europske unije u trafostanici Ernestinovo pa je žurnost usvajanja izmjene Zakona o energiji nužna da se ne zaustave procesi potpisivanja međunarodnih ugovora što bi nas spriječilo u pristupanju europskim udrugama i sporazumima, a također onemogućilo pristup fondovima. Zakonom o tržištu električne energije, članak 31. određeni su rokovi u kojima se kupcima postupno omogućava slobodan izbor opskrbljivača električne energije kojim se predviđa do 1. srpnja 2008. da se to pravo proširi na sve kupce čime će postupak otvaranja cjelovitog tržišta biti završen. Naravno on je postupan, ali već u prvoj fazi snižava se normativ povlaštenog kupca od 40 gigavat sati na 20 gigavat sati da bi 1. srpnja 2006. to vrijedilo za kupce sa potrošnjom većom od 9 gigavat sati, a 1. srpnja 2007. za kupce kategorije poduzetnici. Zakonom o regulaciji energetskih djelatnosti članak 6. i članak 7. definirano je osnivanje Hrvatske energetske regulatorne agencije HERA kao samostalne neprofitne organizacije koja će regulirati sudionike i odnose na cjelokupnom energetskom tržištu Hrvatske. To je sigurno bolje rješenje od ovog dosadašnjeg nedjelotvornog regulacijskog Vijeća koji nema vlastitu logistiku pa nije bio u stanju ispunit očekivane zadaće. I da ne duljim, predlažem da usvojimo ova tri energetska zakona po hitnom postupku kao što je i predloženo da bismo pokrenuli ovaj proces koji je nakon 2001. zapravo zaostao i nije ispunio očekivanja. Hvala.
Hvala. Završni osvrt, ministar Branko Vukelić, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, poštovani gospođe i gospodo saborski zastupnici. Dopustite mi nekoliko rečenica nakon ovih rasprava vezano za ova tri vrlo važna energetska zakona, odnosno izmjene Zakona o energiji i dva ova nova zakona. Prije svega, želim jasno reći evidentno je da je potrebno donijeti ove zakone i to iz nekoliko razloga. Ja ću reći samo najvažnije. Prvo, što je od donošenja Zakona od 2001. godine do danas se dogodila okolnost da imamo nove direktive Europske unije, a ovi su zakoni, dakle, zakoni koje treba uskladiti sa zakonodavstvom Europske unije. I drugo, što su ove godine od 2001. do danas pokazale da postojeća zakonska regulativa nije dobra, da ju treba mijenjati jer je zbog postojeće proces, rekao bih, i liberalizacije energetskog tržišta, ali i restrukturiranja energetskih subjekata u Hrvatskoj zaustavljen. Dakle, bilo je nužno donijeti ove zakone. I isto tako želim jasno reći, ovi zakoni su rađeni uz konzultacije i suglasnosti sa Komisijom Europskom. Dakle, sa Europskom unijom. Ovi zakoni neće doživjeti nikakovu crvenu krpu u Europi. Dakle, oni su rađeni uz suglasnost sa ovim zakonskim rješenjima upoznata je Komisija Europske unije, dakle, imamo suglasnost za ovakav model ili ove izmjene ili ovakova zakonska rješenja. I isto tako što je važno za reći, ovdje je netko i spomenuo, primjeri Francuska i uopće da li je u primjerima zemalja Europske unije moguće da operator prijenosa u sustavu, dakle, HEP-a ili u sustavu, dakle, Vetirlne organizacije holdinga, moguće je upravo i konzultant je bio, npr., jedan od konzultanata iz Francuske jer Francuska ima taj model. Prema tome, moramo biti jasni o čemu govorimo, o činjenicama koje su neupitne. Dakle, ovakovi modeli postoje u Europi, oni mogu dobiti zeleno svjetlo Europske komisije i prihvatljivi su na nama jasno da u kasnijim donešenjem podzakonskih akata i u provedbi ovih zakona ostvarimo ono što treba ostvariti, a neovisnost pojedinih subjekata međusobno. I ono što isto želim još jednom jasno reći, Agencija, uopće nije upitno da li Agencija ili Vijeća za ... [[Govornik se ne razumije.]] energetskih djelatnosti. Nema zemlje u Europi koja nema agencije. Model agencije je prihvaćen svugdje i to je praksa svih zemalja Europske unije. Agencija je, dakle, kvalitetnije rješenje regulatora agencija je neovisnije, mijenjamo bitne stvari u odnosu na dosadašnji status Vijeća za ... [[govornik se ne razumije.]] energetskih djelatnosti. Dakle, povećavamo tu neovisnost i mislim da su upravo ova rješenja ta koja će i dobiti zeleno svjetlo i rekao bih, urediti naše zakonodavstvo kada se radi o energetskom sektoru u skladu sa Europskom unijom, ali isto tako da će ova zakonska rješenja biti kvalitetna podloga i za, uz donošenje jasno, podzakonskih akata za daljnju, i daljnje restrukturiranje energetskih subjekata u Republici Hrvatskoj za ukidanje monopola HEP-a i za, jasno, liberalizaciju energetskog tržišta u Hrvatskoj. Hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu o Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o energiji, o tržištu električne energije i o Zakonu o regulaciji energetskih djelatnosti. Drugo. Konačni prijedlog zakona o tržištu električne energije, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z.E br. 200. Rasprava o tekstu zakona je završena, Vlada je podnjela 27 amandmana poslije roka. Glasovali smo već da ćemo glasovati i raspravljati o amandmanima koje je Vlada podnjela poslije roka. I sada idemo redom. Ministar Vukelić izvolite. Amandman 1.
Hvala gospodine predsjedniče, dakle. Amandman 1 nomotehnički se uređuje izričaj.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman 1. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je amandman 1 prihvaćen sa 78 glasova za, i 6 sudržanih. amandman 2.
Također se nomotehnički uređuje izričaj.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman 2. Tko je za?Hvala. Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je amandman 2 prihvaćen sa 78 glasova za i 6 suzdržanih. Amandman 3.
Također se nomotehnički uređuje izričaj.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman 3. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je amandman 3 usvojen sa 78 glasova za i 6 suzdržanih. Amandman 4.
Nomotehnički uređuje članak 9.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Tko je za amandman 4. Hvala. Protiv? Suzdržani. Utvrđujem da je amandman 4 prihvaćen 78 glasova za 6 suzdržanih. Amandman 5.
Normotehnički se uređuje članak 10. zakona.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Tko je za amandman 5. protiv? Suzdržan? I amandman 5. usvojen sa 78 za, 6 suzdržanih. Amandman 6.
Također se nomotehnički uređuje članak.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman 6. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? I amandman 6. usvojen sa 78 glasova za, 6 suzdržanih. Amandman 7.
Nomotehnički se uređuje izričaj u članku 14.
Otvaram raspravu. Zaključujem. Dajem na glasovanje amandman 7. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? I amandman 7 usvojen sa 78 za, 6 suzdržanih. Amandman 8.
Nomotehnički se uređuje članak 15.
Otvaram raspravu. Zaključujem. Tko je za amandman 8? Hvala. Protiv? Suzdržan? I amandman 8 usvojen sa 78 za, 6 suzdržanih. Amandman 9.
Nomotehnički se uređuje članak 16. zakona.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman 9. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? 78 za i 6 suzdržanih za amandman 9. Amandman 10.
Nomotehnički se uređuje članak 17.
Otvaram raspravu. Zaključujem. Tko je za amandman 10? Hvala. Protiv? Suzdržan? 78 za i 6 suzdržan za amandman 10. Amandman 11.
Nomotehnički se uređuje članak 18.
Otvaram raspravu. Zaključujem. Tko je za amandman 11? Hvala. Protiv? Suzdržan? I amandman 11 78 za i 6 suzdržanih. Amandman 12.
Nomotehnički se uređuje izričaj u članku 19.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Tko je za amandman 12? Hvala. Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je amandman usvojen sa 78 za i 6 suzdržanih. Amandman 13.
Nomotehnički se uređuje članak 20.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Tko je za amandman 13? Hvala. Protiv? Suzdržan? 78 za, 6 suzdržanih. Amandman 14.
Nomotehnički se uređuje članak 22.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Tko je za amandman 14? Hvala. Protiv? Suzdržan? 78 za, 6 suzdržanih. Amandman 15.
Nomotehnički se uređuje 27. članak.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Tko je za amandman 15? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? 78 za i 6 suzdržanih. Amandman 16.
Nomotehnički se uređuje 28. članak.
Otvaram raspravu. Zatvaram. Tko je za amandman 16? Hvala. Protiv? Suzdržan? 78 za, 6 suzdržanih. Amandman 17.
Nomotehnički se uređuje članak 30.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Tko je za amandman 17? ... [[Upadica se ne čuje]] A, da nisam vidio. Da, izvolite. Poštovni zastupnik Pero KOvačević.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Mene interesira koliko je u Vladi pročitalo ovaj Zakon kad je Vlada utvrđivala prijedlog konačni zakona? Jer ovaj stampedo koji mi izvodimo u Hrvatskome saboru, vezano za usklađivanje pogotovo zakona s oznakom P.Z.E. za koji pečat daje Ministarstvo europskih integracija dokazuje da imamo loše prevoditelje, a da to pravno više nitko ne prati. Loše prevoditelje, jer sve ovo je posljedica lošeg prijevoda. I onda me interesira koliko je u Vladi pročitalo ovaj Prijedlog zakona i kako službe VLade rade, jer ako budemo išli dalje, bit će sve gore i gore. Hvala lijepo.
Hvala. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman 17. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? 78 za, 7 suzdržanih. Amandman 18.
Nomotehnički se uređuje članak 31.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Tko je za amandman 18? Hvala. Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je amandman prihvaćen sa 78 za i 7 suzdržanih. Amandman 19.
Uređuje se članak 33.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman 19. Tko je za? Hvala. Proitv? Suzdržan? 78 za, 7 suzdržanih. Amandman 20.
Nomotehnički se uređuje 34. članak.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Tko je za amandman 20.? Hvala. Protiv? Suzdržan? 78 za, 7 suzdržanih. Amandman 21.
Nomotehnički se uređuje 36. članak.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Tko je za amandman? Hvala? Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je amandman prihvaćen sa 78 za, 7 suzdržanih. Amandman 22.
Nomotehnički se uređuje 37. članak.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Tko je za amandman 22? Hvala. Protiv? Suzdržan? Ovaj amandman je prihvaćen. 78 za i 7 suzdržanih. 23.
Nomotehnički se uređuje 38. članak.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Protiv? Suzdržan? 78 za, 7 suzdržanih. 24. amandman.
Nomotehnički se uređuje 39. članak.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Protiv? Suzdržan? 78 glasova za, 7 suzdržanih. 25. amandman.
Nomotehnički se uređuje 40. članak.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman 25? Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je 25. usvojen sa 78 za i 7 suzdržanih. 26.
Nomotehnički se uređuje 42. članak.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Tko je za amandman 26.? Protiv? Suzdržan? 78 za, 7 suzdržanih. I 27. amandman. Otvaram raspravu.
Dakle, nomotehnički se uređuje ...
Da, da.
... cijeli zakon.
Nomotehnički. Dajem na glasovanje taj amandman. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je ovaj 27. amandman sa 78 glasova za, sa 7 suzdržanih. Gospođe i gospodo zastupnici, ja se nisam nikad blesavije osjećao. Kao papiga. Da moram izgovarati tu stalno formulu kod nomotehnike. To se više ne smije dogoditi, gospodo ministri. To se više ne smije dogoditi pod ni kojim uvjetima. [[Pljesak.]] Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o tržištu električne energije. Molim uključite se. Molim glasovati. Molim glasujte. Molim pozornosti, gospodo i gospođe zastupnici, glasujte. Neki nisu glasovali. Treba se prvo identificirati. ... [[Upadica se ne razumije.]] Ništa ne šteka, šteka kad se ... ... [[Upadica se ne razumije.]] Šteka, jel? Rezultat? Utvrđujem da je jednoglasno sa 80 glasova za donesen Zakon o tržištu električne energije u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Molim, Luka Bebić, izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, prije tjedan dana, u prošli petak ja sam vama na temelju članka 32. alineja 18 postavio pitanje u ime Kluba zastupnika HDZ-a. Da ponovim da alineja glasi: "Brine se predsjednik Sabora, brine se o zaštiti prava i ispunjavanju dužnosti zastupnika". Vi se očito uspješno brinete za zaštitu prava, ali niste odgovorili iako ste to najavili što ćete poduzeti oko ispunjavanja dužnosti zastupnika. Naime, članak 14. Poslovnika kaže da zastupnik ima prava i dužnosti sudjelovati na sjednicama Sabora i na njima raspravljati i glasovati. Ovdje danas ponovo vidimo da nema nijedan zastupnik SDP-a, nema nijedan zastupnik LIBRE, IDS-a, nema nijedan zastupnik LS-a ... ... [[Upadica se ne razumije.]] Nema nijedan zastupnik HSS-a, imaju 3 zastupnika, kluba zastupnika HNS-a, PGS-a, ali kao što se vidi oni se nisu identificirali ovdje pa se može smatrati da nisu tu. Ako se nastavi ovakav rad Sabora to šteti ne samo funkcioniranju Sabora nego šteti i ugledu ovoga Sabora i ja vas ponovno molim, gospodine predsjedniče, kao što sam to i prije tjedan dana učinio da poduzmete vama prikladne mjere za koje imate ovlasti po Poslovniku i da poduzmete sve kako bi se ostvario članak 32. alineja 8. da se brinete i o ispunjavanju dužnosti zastupnika. Ovo je više, mislim da je od početka neprihvatljivo, ali ne traje danas, ne traje ni prošli tjedan, traje već duže vremena jer je jednog petka kad smo mi glasovali u Hrvatskom saboru jedino gospođa Alenka Košiša Čičin-Šain od ovih navedenih stranaka bila ovdje nazočna u ovoj sabornici, a drugi ovi koje sam nabrojao nisu. Mislim da to već prerasta u nešto što je neprihvatljivo. Ja vas molim na najenergičnije mjere, one mjere koje ste ovlašteni po Poslovniku Hrvatskoga sabora. Hvala lijepo.
Gospodine potpredsjedniče i dame i gospodo. Zastupnici u Hrvatskom saboru nisu opozivi. Oni se biraju na izborima i zakonom su utvrđeni razlozi kad im može prestati mandat prije isteka redovnoga mandata. Ja ne mogu i nemam nikakvi ovlasti ni mogućnosti da ih, da pokrenem neki postupak da se zastupnici koji ne ispunjavaju svoju zastupničku dužnost, a ponavljam svi su zastupnici i zastupnice prilikom stupanja na dužnost zastupnika dali prisegu da će se držati Ustava i zakona. I zakon kaže, pretočen u Poslovnik i Ustav, pretočen u poslovničke odredbe, zakonske i ustavne odredbe da su zastupnici da imaju i prava ali da imaju i dužnosti. Jedna od tih dužnosti je i glasovanje. Hrvatska javnost prati i pratiti će nas, cijeli Hrvatski sabor, svakog zastupnika i zastupnici kako ispunjava svoje ustavne i zakonske dužnosti i obveze i kako se odnosi prema položenoj svečanoj prisezi. Gospođe i gospodo zastupnici, sada imamo na dnevnom redu tri zakona sljedu. - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o energiji, hitni postupak, prvi drugo čitanje P.Z.E. br. 202; - Konačni prijedlog zakona o tržištu električne energije, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z.E. br. 200; - Konačni prijedlog zakona o regulaciji energerskih djelatnosti, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z.E. br. 203; Obzirom na materiju predlažem a to je i prijedlog nekih klubova zastupnika da se provode objedinjena rasprava o ova tri prijedloga zakona. S time da predstavnici klubova imaju dodatnih 5 minuta u raspravi. DAli se Sabor slaže sa time? Da. Hvala lijepa. Molim ministra Branka Vukelića gospodarstva, rada i poduzetništva da dodatno obrazloži ova tri prijedloga zakona.
Hvala gospodine predsjedniče SAbora. Poštovane gospđe i gospodo saborski zastupnici. Evo pred vama su tri zakona, energetska zakona koja su vrlo značajna i bitna prije svega to je izmjene zakona o energiji te novi zakoni o trižištu električne energije i zakon o regulaciji energtskih djelatnosti. Reforna energetskog sektora u Republici Hrvatskoj započelo je u srpnju 2001. godine kada je Hrvatski sabor prihvatio koncept reforme donio paket energetskih zakona. Na taj način je između ostaloga omoguće i stvaranje institucionlanog okvira energetskog sektora sa posebnim naglaskom na liberalizaciju tržišta energije. Pet direktiva eurposke unije koje su stupile na snagu nakon 2001. na novi način reguliraju pitanja u energetskom sektoru. Dodatni razlog za izmjene ovih zakona je su i poteškće u provedbi reforme energtskog sektora prema postojećim zakonima. Naime neopohodno je obaviti preustroj postojećeg operatera sustava i tržišta osnivanjem operatera prijenosnog sustava koji će obavljati integrirane funkcije vođenja elektroenergetskog sustava i prijenosa električne energije. Te je nužno izdvojiti operatera tržišta iz HEPa. Takvo rješenje prinosi jednoznačnoj odgovornosti za sigurnost elektroenergetskog sustava i sukladno je s rješenjima u većini europskih država. Daljnje otvaranje tržišta zahtjeva operativnijeg regulatora energetskih djelatnosti. Dakle kratko par rečnica o svakom od ovih zakona. Izmjene zakona o energiji. Naime zakon o energiji predstavlja krovni zakon za sve zakone u energetskom sektoru i daje jedan sveobuhvatni zakonski okvir toga sektora. Jednoznačno su u ovom zakonu odosno izmjenama zakona utvrđene prije svega struktura reguliranih i slobodnih cijena energije. Metodloogija za utvrđivanje tarifnih stavaka s visiniam tarifnih stavki. I nadležnost nad njegovim donošenjem koja je razumno pridjeljena Vladi, ministarstvu regulatoru i energeskih subjektima kojih se pojedini tarifni sustav tiče. Također u zakonu su precizno formulirani opći uvjeti za opskrbu energijom i mjere zaštite kupaca. Radi ubrzanog rješevanja problema bespravne gradnje, ovim izmjenama zakona se zabranuje prikuljučivanje objekata bezgrađevinske dozvole na energetske mreže. Zakonom o tržištu električne energije utvrđuju se regulirane i tržišne elektroenergetske djelatnosti. Način stjecanja statusa povlaštenog proizvođača, i prava na poticaj. Kao i postupci izdavanja odobrenja za izgradnju novih elektrana, te objave i provedbe javnog natječaja ako se pristupa natječaju za tu izgradnju. Zakonom su utvrđene nadležnosti i odgovornosti operatora prijenosnog i operatora distribucijskog sustava. TE njihova neovisnost u vertiaklno integriranom poduzeću. Uređena je neovisnost opsrbe električnom energijom od djelatnosti prijenosa i distribucije električne energije, te utvrđena obveza svih opskrbljivača da preuzmu električnu energiju iz obnovljivih izvora energije i kod generacije kao i obveza opskrbljivača o javnom informiranju kupaca. Posebno je naglašena zaštita kupaca iz kategorije kućanstvo i mali kupac. Utvrđene su dodatne uloge operatora tržišta u obavljanju poslova, primjerice obračun energije uravnoteženja, te prikupljanje i raspodjela sredstava naknade za poticanje obnovljivih izvora energije i kogeneracije. Snižena je granica godišnje potrošnje za stjecanje statusa povlaštenog kupca, sa 40 na 20 gigavat sati, i utvrđena je dinamika do konačnog otvaranja tržišta. Na razvidan način je utvrđena obveza javne usluge opskrbe te prava i obveze povlaštenih i tarifnih kupaca. U prelaznim i završnim odredbama zakona utvrđuju se obveze HEPa za obavljanje javnih usluga i za uspostavu novoga ustroja, posebice razdvajanja opskrbe i distribucije. Izdvajanja operatora tržišta iz HEP-a te obveza javne usluge kupaca koji ostanu bez opskrbljivača, ili ne žele koristiti status povlaštenog kupca. Radi uspostave i provođenja regulacije energetskih djelatnosti, sustava reguliranog djelovanja energetskih subjekata, te uspostave i uređenja tržišta energije novim zakonom o regulaciji energetskih djelatnosti, predlaže se osnivanje samostalne, neovisne, neprofitne, javne ustanove pod nazivom hrvatska energetska regulatorna agencija. Osnivač agencije predlaže se da je Republika Hrvatska, agencija za svoj rad odgovara Hrvatskom saboru, ovim zakonom se uređuje unutarnje ustrojstvo agencije, precizno se utvrđuju i određuju njezini poslovi i aktivnosti kao djelatnost od posebnog državnog interesa. Primjerice to su poslovi izdavanja oduzimanja dozvola za obavljanje energetskih djelatnosti. Donošenjem metodologija i nadzora nad primjenom tarifinih sustava. Nadzor nad radom energetskih subjekata. Svi dosadašnji, to je važno za reći,akti vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti te sva rješenja toga vijeća i dozvole vrijede za na vrijeme an koje su izdana dakle jednostavno tu se osigurava kontinuitet dosadašnjeg vijeća i nove agencije. Razlozi da ovaj zakon j evrlo bitno i važno usvojiti već i ove godine su ne samo usklađivanje sa direktivama Europske unije već i naše međunarodne obveze i potreba za da budemo članovi u Europskim udrugama da možemo koristiti fondove, da što brže idemo u pravcu liberalizacije energetskog sektora. Da uredimo položaj obnovljivih izvora energije i kogeneracije koji do sada nisu pravno izregulirani. Zbog potrebe uspostave voše razine operativnosti u radu regulatora i normalno međusobne sukladnosti načian donošenja zakona o energiji, zakona o tržištu električne energije i zakona o regulaciji energestkih djelatnotsi. SToga vas molim da ove izmjene zakona o enegiji te nove zakone o tržištu električne enegije i zakon o regulaciji energetskih djelatnosti usvojite. Hvala vam.
Hvala ministre. Žele li izvjestitelji odbora? Odbor za eurposke integracije. Predsjednik Neven Mimica izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Odbor za Europske integracije danas je objedinjeno raspravljao o ova tri prijedlogaz akona. Nazovimo ih energetskom paketu zakona. I kao zainteresirano radno tjelo pri tome je Odbor jednoglasno znači svih 7 nazočnih članica i članova Odbora, je potvrdio da su ovi zakoni u dovoljnoj mjeri u ovom trenutku usklađeni sa pravnom stečenovinom Europske unije. I da potpuno usklađivanje predstoji nakon donošenja podzakonskuh akata i to u vremenu do pristupanja Hrvatske Eurposkoj uniji. U raspravi je osim ove potvrde europske usklađenosti izneseno i izdvojeno mišljenje o tome da zbog važnosti ove materije za ukupno funkcioniranje sustava energetike, a i zbog činjenice da ne postoji rok usklađivanja koji bi tražio hitnu proceduru, da je bolje ići sa ovim zakonima bez primjene hitnog postupka, odnosno da ovi zakoni trebaju biti raspravljeni u redovitoj proceduri. Međutim, kažem, što se tiče europske usklađenosti, Odbor je potvrdio dovoljnu razinu usklađenosti. Hvala.
Hvala lijepa. Predsjednik ODbora za gospodarstva, poštovani zastupnik Drago Pukleš. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani ministre, poštovani zastupnici. Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu Hrvatskoga sabora na 21. sjednici održanoj 29. studenoga 2004. godine razmotrio je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o energiji s Konačnim prijedlogom zakona, Prijedlog zakona je regulacija energetskih djelatnosti s Konačnim prijedlogom zakona i Prijedlog zakona o tržištu električne energije s Konačnim prijedlogom zakona, koje je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 18. studenoga 2004. godine, uz prijedlog da se sukladno članku 159. Poslovnika Hrvatskoga sabora predloženi zakoni donesu po hitnom postupku. Odbor je u smislu članka 67. Poslovnika Hrvatskoga sabora o navedenim Prijedlozima zakona raspravljao u svojstvu matičnog radnog tijela. Na prijedlog predsjednika Odbora Odbor je objedionio raspravu o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o energiji s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, 1. i 2. čitanje, Prijedlog zakona o tržištu električne energije s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupoak, 1. i 2. čitanje i Prijedlog zakona o regulacijama energetskih djelatnosti s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak 1. i 2. čitanje. U uvodnom izlaganju predstavnik predlagatelja istaknuo je da je proces regulative energetskih djelatnosti počeo u 2001. godini, te da se nakon kraćeg zastoja ovim zakonskim prijedlozima navedeni proces nastavlja. Pri izradi ovih zakonskih prijedloga uzete su u obzir obvezujuće smjernice Europske unije, i to posebno njih 5 koje su vezane za ove zakonske prijedloge. Predstavnik predlagatelja posebno je istaknuo da po direktivama Europske unije, energetski sustav treba voditi na način da se temeljne odluke donose po mogućnosti na jednom mjestu. Ovi zakonski prijedlozi propisuju smjernice ostalim zakonima koji će se donijeti, a vezani su uz energetsku djelatnost. Uveden je i zahtjev za strukturiranom cijenom energije, kako bi svi potrošači znali što ulazi u tu cijenu. Posebno su zaštićene fizičke osobe i mala poduzeća, kao korisnici energije. Propisano je da svi korisnici imaju pravo izbora kupnje električne energije. Predstavnik predlagatelja također je istaknuo nadležnost hrvatske regulatorne agencije čije rješidbe su konačne, što znači da se protiv njih može zatražiti samo sudska zaštita. OVim zakonskim prijedlozima formiran je novi način obračuna prijenosa električne energije u inozemstvo. Donošenje ovih zakona je pretpostavka donošenja podzakonskih akata iz područja energetike što bi trebalo rezultirati većom liberalizacijom energetskog tržišta. Pri otvaranju rasprave predsjednik Odbora je upoznao članove Odbora sa materijalom Hrvatske gospodarske komore čija je predstavnica istaknula da HEP podržava donošenje predloženih zakona, dok INA i JANAF imaju primjedbe koje su objedinjene u navedenom materijalu. Osnovna primjedba INA-e i JANAF-a sastoji se u tome da zbog važnosti materije koju reguliraju ovi zakonski prijedlozi trebaju ići u redovitu proceduru donošenja bez primjene hitnog postupka. Predstavnica Hrvatske gospodarske komore predložila je da temeljni zakon vezan i za usklađivanje hrvatskog zakonodavstva sa zakonodavstvom Europske unije trebaju biti raspravljani u redovitoj proceduri. Predsjednik sindikata u okviru Hrvatske elektroprivrede istaknuo je da s ovim zakonskim prijedlozima počinje ukidanje monopola HEP-a i da se navedenim zakonskim prijedlozima nastavlja započeti proces restruktuiranja HEP-a. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno donio sljedeći zaključak. Podržava se donošenje Zakona o izmjenama i dopunama zakona o energiji, podržava se donošenje Zakona o regulaciji energetskih djelatnosti i podržava se donošenje Zakona o tržištu električne energije. Hvala.
Hvala lijepa, predsjedniče. Otvaram raspravu po klubovima. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice, poštovani zastupnik Krešimir Ćosić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo. Važeći Zakon o energiji iz 2001. godine kao što je poznato predstavlja krovni zakon za sve ostale zakone u području energetike. Pripreman je prije gotovo 5 godina, te razumljivo je danas nije u skladu sa novim direktivama Europske unije, donesenim 2003. godine i postoje opravdani razlozi za njegovo ažuriranje. On zbog svega toga nije dovoljan okvir za sve ostale zakone u energetskom sektoru i napori Vlade Republike Hrvatske da se on modernizira i ažurira bili su poptuno opravdani i zbog toga danas ovdje raspravljamo o ovom paketu zakona. Istaknut ću samo neke nedostatke ovog zakona. Važećim Zakonom o energiji određeno je da su energetske djelatnosti prijenos električne energije i vođenje elektroenergetskog sustava odvojene. To nije dobro iz više razloga. Ne samo zbog činjenice što to ne odgovara europskim današnjim saznanjima, nego jednostavno potrebna razina sinergije i jedinstvenog upravljanja sustavom vođenja elektroenergetskog sustava i prijenosnim sustavom omogućava daleko veću efikasnost sustava u cjelini. Dalje, direktiva 203 54 EZ ne poznaje odvojenog operatora sustava od energetskog subjekta za prijenos, već samo jedinstvenog operatora prijenosnog sustava, tzl TSO transmission sistem operater koji treba biti nadležan za sljedeće zadaće: osiguranje dugoročne sposobnosti sustava za podmirenje razumne potražnje, doprinos sigurnosti opskrbe, upravljanje tokovima energije u mreži, informiranje operatora susjednih mreža, nediskriminacija korisnika mreže, informiranje korisnika mreže itd. No, pored toga, ima i dodatnih razloga zbog kojih je bilo potrebno ažurirati postojeći zakon o energiji. Vrlo značajna problematika racionalizacije potrošnje energije, tj. povećanje energetske učinkovitosti nisu dovoljno dobro definirane i uređene važećim Zakonom o energiji, te nije postignuto isto tako usklađenje sa direktivima Europske unije. Važećim zakonom nadalje, nisu na adekvatan način i dovoljno jasno opisani tarifni sustavi i postupci njihova donošenja za pojedine energetske djelatnosti. Nadalje, važećim zakonom u području plinskog gospodarstva nije obuhvaćena energetska djelatnost opskrbe prirodnim plinom. Uz to, djelatnosti opskrbe prirodnim plinom i distribucije prirodnog plina kao javne usluge nemaju uređenu metodologiju tarifiranja cijena. Dalje, po pitanju nafte i naftnih derivata važeći zakon ne obuhvaća energetske djelatnosti proizvodnje bio goriva, transport nafte naftovodima, transport naftnih derivata i transport nafte te naftnih derivata i bio goriva cestovnim vozilima. To ima za posljedicu da prisutni energetski subjekti ne mogu dobiti dozvole za obavljanje djelatnosti za koje su inače osposobljeni. Dalje, donošenje ovog zakona te svih pratećih zakona o kojima danas razgovaramo, koji su vezani uz ovaj zakon, rezultirati će otvaranjem tržišta energije prema direktivama Europske unije te doprinijeti bržoj liberalizaciji energetskog sektora i racionalnijem ustroju energetskih subjekata u Republici Hrvatskoj. Naglasit ću samo još neke važne elemente koji se odnosi na usklađivanje s direktivama i dokumentima Europske unije, odnose se na usvajanje zajedničkih pravila za tržište električne energije, usvajanje zajedničkih pravila unutrašnjih tržišta prirodnog plina, usvajanje i promicanje uporabe električne energije proizvodnje iz obnovljivih izvora energije, promicanje kogeneracije na temelju potrošnje korisne topline i promicanju korištenja bio goriva te ostalih obnovljivih goriva u transportu. Dakle iz svega ovoga što je rečeno, sasvim je jasno da proteklih pet godina su nametnule važne promjene u postojećem Zakonu o energiji. Dakle osnovni cilj ovog prijedloga zakona je kvalitetnije utvrditi i regulirati sve energetske djelatnosti u Republici Hrvatskoj, osigurati jedinstveni pogled na sve energetske djelatnosti, jedinstven sustav upravljanja i menadžmenta sa svim onim važnim dijelovima ovog kompleksnog sustava energetskih djelatnosti u Republici Hrvatskoj. Uspostaviti sveobuhvatniji zakonski okvir za ostale zakone energetskog sektora radi pouzdanijeg i učinkovitijeg organiziranja proizvodnje, prijenosa, distribucije i opskrbe energijom svih kupaca u Republici Hrvatskoj. Uz to, u svim dokumentima je posebno naglašena pažnja u odnosu na mjere zaštite okoliša, obnovljivi izvor energije, kogeneraciju i energetsku učinkovitost. Dozvolite mi sada nekoliko riječi o Prijedlogu zakona o regulaciji energetskih djelatnosti. Nedavno smo u ovom Saboru raspravljali o godišnjem izvješću Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti. Primili smo ga na znanje uz određene primjedbe koje su se odnosile prije svega na činjenicu da Vijeće za regulaciju energetskih djelatnosti sukladno postojećem zakonu ima značajna sredstva koja naplaćuje osiguravanjem i davanjem dozvola za obavljanje djelatnosti u energetskom sektoru. No međutim, to Vijeće za regulaciju energetskih djelatnosti sa tako velikim značajnim prihodima imalo je svega tri zaposlena i zbog toga osobno sam predložio da nam se dostavi izvješće o financijskom poslovanju Vijeća za regulaciju Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti, no međutim evo mi danas raspravljamo o Prijedlogu zakona o regulaciji energetskih djelatnosti koji na neki način dokida ili ukida Vijeće za regulaciju energetskih djelatnosti što zaista ima smisla i opravdanja, o tome želim nekoliko riječi reći. Republika Hrvatska je potpisnik Europske energetske povelje temeljem koje se odredila da će ubrzati liberalizaciju energetskog sektora i omogućiti pristup trećim stranama na postojeće prijenosne i transportne sustave energetske u Republici Hrvatskoj. Cilj otvaranja tržišta je da svi dobavljači energije dobiju jednaku priliku opskrbe kupaca uz objektivne razvidne i nepristrane uvjete, a uspostava regulacije treba omogućiti nadzor nad ostvarenjem postavljenih ciljeva. Predloženim zakonom kao što sam rekao o regulaciji energetskih djelatnosti osniva se i to je u uvodnom dijelu istaknuto, Agencija za regulaciju energetskih djelatnosti kao javna i neovisna ustanova koja je strukturirana na sljedeći način. Ona ima svoje upravno vijeće, ona treba imati svog predsjednika upravnog vijeća, ona ima agenciju, tj. djelatnike agencije i ona treba imati ravnatelja kao odgovarajuću stručnu osobu. Upravno vijeće Agencije za regulaciju energetskih djelatnosti imenuje Hrvatski sabor. Nadam se da ćemo to vrlo skoro imati u Hrvatskom saboru u proceduri, a ravnatelja kao stručnu osobu na javnom natječaju izabire upravno vijeće. Statut Agencije donosi upravno vijeće Agencije uz prethodno pribavljenu suglasnost Vlade Republike Hrvatske. Poslovi Agencije su od posebnog interesa za Republiku Hrvatsku i Agencija ih obavlja na temelju javne ovlasti. To je sasvim razumljivo iz svega onoga što je do sada rečeno. Sve akte za čije donošenje je isključivo nadležna Agencija, donosi Upravno vijeće Agencije na prijedlog ravnatelja Agencije. Predsjednik Upravnog vijeća upravlja radom Agencije, zastupa i predstavlja Agenciju, a ravnatelj Agencije organizira stručni rad na pripremi svih prijedloga Upravnom vijeću. Godišnje izvješće o ukupnom stanju u energetskom sektoru, kao i financijsko izvješće, o ostvarenju financijskog plana Agencija podnosi Hrvatskom saboru i Vladi Republike Hrvatske. Postojeći ustroj Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti naglašavam i ponavljam, prema kojem se ono sastoji samo od pet članova kako ovdje stoji, ja sam rekao tri, onemogućava njegovo samostalno i aktivno nastupanje u području regulacije energetskih djelatnosti i mi smo zaista imali jednu važnu instituciju koja je ustvari bila fiktivna, ali kako se danas popularno kaže virtualna institucija, jer tako važne nadležnosti, odgovornosti djelatnosti ta institucija sa samo nekoliko zaposlenih nije mogla obavljati. Kako je ona obavljala te poslove? Obavljala ih je na sljedeći način, da je većinu, odnosno gotovo sve stručne poslove za potrebe Vijeća obavljao Energetski institut "Hrvoje Požar" kao ustanova nad kojem Vijeće nije imalo nikakvu kontrolo. U takvim okolnostima Vijeće nema potrebne uvjete ili nije imalo potrebne uvjete za ostvarivanje funkcije neovisno od regulatornog tijela u području regulacije energetskih djelatnosti i to je dovodilo i dovodi do poteškoća u obavljanju energetskih djelatnosti te uspostavi tržišta energije s mogućnošću nastanka dugoročno teških posljedica pa je ovakvu organizaciju rada Vijeća bilo potrebno ukinuti i to je ono što ćemo vjerojatno u petak glasovanjem i usvojiti. Svakako posebno treba još jedanput naglasiti da Agencija za regulaciju energetskih djelatnosti po opsegu svojih poslova, po nadležnostima, po težini financijskoj tih poslova, snažnija je od mnogih ministarstava u Republici Hrvatskoj. Ja se obično znam našaliti, to je praktički jedno snažno ministarstvo, ministarstvo energetike, ali iz razloga jednostavnijeg menadžmenta na razini Vlade ta institucija ima naslov kao što je dogovoreno i usvojeno, tj. Agencija za regulaciju energetskih djelatnosti. Utemeljenje jedne takve važne institucije ovim zakonom tek je prvi korak. Funkcioniranje, posebno kvalitetno funkcioniranje te Agencije je posao koji će zahtijevati dugo vremena, a prvi korak je izuzetno važan, tj. instaliranje kvalitetnih ljudi s obzirom na kompleksnost zadaća za koju će Agencija biti nadležna, posebno čelni ljudi. Dobar zakon ne mora biti dobar i u provedbi. Bez kvalitetnih dobrih ljudi, sposobnih da se nose sa svim ovim izazovima, Agencija neće bit u stanju odgovorit izazovima i nadam se da će se ovom pitanju, koje je jednako važno kao i sam zakon, pokloniti posebna pažnja. Dalje, nekoliko riječi o Prijedlogu zakona o tržištu električne energije. Kao što je poznato, provodeći odredbe Zakona o tržištu električne energije, te uvažavajući odredbe Zakona o energiji, 1. srpnja 2002. godine Hrvatska elektroprivreda preoblikovana je u sustav povezanih društava temeljnih i pratećih djelatnosti. Uvažavajući odredbe Zakona o trgovačkim društvima, Hrvatska elektroprivreda, kao što je poznato, organizirana je kao koncept pod nazivom HEP grupa koju vodi vladajuće društvo Hrvatska elektroprivreda, a sva ostala niže navedena su društva nad kojima Hrvatska elektroprivreda ima prevladavajući utjecaj. To je HEP proizvodnja, HEP prijenos, HEP distribucija i HEP opskrba. Usvajanjem Zakona o energiji, Zakona o regulaciji energetskih djelatnosti i Zakona o tržištu električne energije praktički zapotječe jedan ozbiljan i veliki proces restruktuiranja HEP-a. Koji su razlozi za restrukturiranja HEP-a sukladno ovom Zakonu već je bilo rečeno i ja želim još jedanput samo naglasiti. Osobito je značajno neodgodivo usklađivanje sa zahtjevima direktive 2003-54-EC. Zbog toga će se ovim Zakonom uz jedinstvenog operatora prijenosnog sustava, čemu smo rekli, znači, integracija prijenosa i sustava vođenja, uvesti i operator distribucijskog sustava, kao i operator tržišta. To je onaj važan element s obzirom da je danas operator tržišta u strukturi HEP-a i to sukladno o direktivama Europske unije, sukladno zahtjevima o liberalizaciji tržišta energije, nije dopustivo. Prema tome, pred HEP-om predstoje itekako složene i važne strukturne promjene iz svih ovih razloga. Na kraju, takvo rješenje kao što je poznato, je europski standard. Uspostavljanje tzv. TSO operatora je zadaća koja predstoji. Prije svega, to je, istaknuo bi, posebno i važno zbog međunarodnih obveza Republike Hrvatske, odnosno zbog pozicioniranja formalnopravnog i strateškog hrvatskog operatora prijenosnog sustava u međunarodnim okvirima. Naime, uskoro predstoji potpisivanje važnih međunarodnih ugovora, tj., pristupanje Europskoj udruzi operatora prijenosnih sustava, tzv., Udruzi ETSO. I pozicioniranje hrvatskog operatora prijenosnog sustava u tijelima Europske udruge za prijenos električne energije, UCTE. Zaključno, iz svih ovih razloga, Klub Hrvatske demokratske zajednice snažno podupire ovaj veliki napor Vlade Republike Hrvatske da se energetski sektor Republike Hrvatske u cjelini modernizira. I kao što sam rekao, prvi korak modernizacije tog energetskog sektora, tog energetskog sustava je usvajanje određenog paketa zakona. Opet naglašavam, na kraju, implementacija i provedba tih zakona je, ja bi rekao, daleko složenija zadaća i odgovornija nego što je bilo definiranje zakona i njihovo usvajanje. I zbog toga, Klub Hrvatske demokratske zajednice očekuje da se i provedba svih ovih zakona napravi jednako kvalitetno, organizirano i učinkovito kao što je napravljen ovaj prvi korak glede modernizacije zakonodavnog sustava Republike Hrvatske u energetskom sektoru. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a, PGS-a, poštovani zastupnik Jakša Marasović. Izvolite.
Na moje veliko iznenađenje u petak su uvršteni ovi zakoni u dnevni red. Sjetite se prije koji tjedan, koji mjesec rasprave o Izvješću Vijeća za regulaciju i bez obzira što kolega Ćosić kaže da smo ga primili na znanje, meni se učinilo da smo o tom Izvješću i onome što ono konstatira malo ozbiljnije razmišljali. Učinilo mi se da se u Saboru, a i u hrvatskoj javnosti počelo razmišljat, ja bi kazao, na drugačiji način nego do sada što se tiče energetike, a pogotovo što se tiče Elektroprivrede. Ja ću ponoviti i danas, u 7. mjesec 84. godine su donešene zadnje odluke o izgradnji energetskog objekta, izvora, dakle, izvora energetskog objekta za proizvodnju. To vam je više od 20 godina. To vam je jedna činjenica. Druga činjenica je da mi ovisno o hidrološkoj godini proizvodimo između 40 i 50% ukupne energije kao hidroenergije, a ostatak ili proizvodimo iz drugih izvora, dakle, i termo izvora ili uvozimo. Treća činjenica je da rast potrošnje energije u Hrvatskoj je u posljednjih godina između 4 i 8%. Nažalost, ne zbog toga što nam raste industrija, nego raste komoditet. Pa vi imate situaciju da na području Jadrana imate, bez obzira što se zimi ljudi griju na struju, imate jednaku potrošnju i ljeti i zimi u zadnjih godina. Još jednu činjenicu ću nabrojiti. Gubitci u mreži distributivnoj i prijenosnoj su na razini 17% u Hrvatskoj. Za ilustraciju, u svijetu vam je to negdje tako između 5 i 7%. E sad, ako to sve znamo i još puno toga što bi trebali znat, mi sad na brzinu kažemo, bez nekakvih analiza velikih, bez velikih rasprava u stručnim krugovima, kažemo idemo donijet energetske zakone, paket energetskih zakona. I što mijenjamo u njima u odnosi na one iz 2001. i 2002.? Ukidamo Vijeće za regulaciju, to je jedna stvar. Osnivamo Agenciju i ukidamo operatera tržišta kojega vraćamo u vertikalu u prijenos d.d., HEP prijenos d.d. Radi, sa obrazloženjem da to činimo radi usklađivanja sa direktivama Europske unije ili liberalizacije tržišta pa onda vraćamo tog operatera onome tko drži monopol. Tu smo jako, jako u skladu sa europskim direktivama i jako, jako liberalni što se tiče tržišta. Jer to, to vam je, znate kako bi to rekao, da kupujete, idete kupit auto i hoćete kupit Mitschubishija, ali dođete u dućan gdje se prodaje Mercedes i sad vi kupite Mitsubishia, je li. Dakle i to je jedan od razloga zašto se ovi zakoni mijenjaju . S treće strane meni, ja se ne mogu oteti sumnji da se ovakvom prišom, ovakvom hitnošću ne sprema nešto što mi se čini da bi bilo vrlo loše za hrvatsku energetiku a to je što brža prodaja hrvatske, hrvatskog energetskog sustava. Naime, ne mogu se oteti toj sumnji iz prostog razloga što se u većini zemalja tranzicije koje su već ušle u Europsku uniju nešto slično dogodilo i izvršena je prodaja na njihovu žalost, danas se kaju što su to tako napravili jer su daleko, daleko od BDP-a, per capita od Europske, od bivših članica Europske unije i sad su potpuno ovisni o energetskom sustavu Europe na našu sreću ili nesreću Europe, i ona je ovisna o Rusiji, pa danas oni ne upravljaju sa svojim sustavom nego upravlja Europska unija, upravlja Bruxellessu i upravljaju gazde koje su to kupile. Mi imamo, kao što rekoh, oko 40-tak % proizvodnje iz hidroenergije koja danas se proizvodi besplatno, jer su sve te elektrane izgrađene prije više od 20 godina, a neke i prije 40 godina, a neke Bogami i prije 100 godina i proizvode struju praktički besplatno izuzev, jer nemaju nikakvu amortizaciju i sad zamislite situacije u kojoj se mi možemo naći da se u Hrvatskoj vode rasprave o tome hoće se prodati, hoće li Jakša Marasović ili netko sličan prodati neko zemljište strancu koje je pitanje kakvu vrijednost ima. A da ćemo mi prodati nešto što je nacionalno bogatstvo, jer je to voda, jer je to pad koji postoji na tim našim vodotocima i stoga dobivamo električnu struju. To ćemo mi prodati i to mi se čini da je velika opasnost ove hitnosti o kojoj, koju smo evo danas shvatili, pa ja u najmanju ruku što bi mogao zamoliti zastupnike je da skinemo hitni postupak sa ovih zakona, da shvatimo ovo kao prvo čitanje i da vidimo šta se da napraviti u analizama u sljedećih nekoliko mjeseci prije donošenja ovih zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Klub HSP-a poštovani zastupnik Miroslav Rožić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospodo i gospođe zastupnici. Doista je koji puta rekao bih zabavno ili manje zabavno slušati kako se o jednoj te istoj temi mijenjaju stavovi i promišljanja ovisno o tome jeste li na vlasti ili ste u opoziciji. Ovdje je riječ zapravo o paketu zakona koji govori o regulaciji energetskih djelatnosti, odnosno o tržištu električne energije i o energiji. Ovaj paket zakona zapravo predstavlja početak raskida sa konceptom uređenja hrvatskog tržišta energije, posebno električne energije kakav je stvoren u razdoblju između 2000. i 2003. godine. Kad je taj koncept usvajan i to podsjećam vas tijekom ljetne izvanredne sjednice 2000. godine u kasne noćne sate, što bi rekao moj kolega Slaven Letica, kada mudre sove love miševe, tada te 2000. godine na toj izvanrednoj sjednici HSP je upozoravao na neodrživost i štetnost za hrvatske gospodarske interese takvoga koncepta. Čitav koncept bio je zbrzan i doista nema što opisan u materijalu koji je nosio naslov Prijedlog reforme hrvatskog energetskog sektora, u kojem se čak, čak na osam stranica bez ijednog financijskog pokazatelja predlagao ovakav koncept reforme hrvatskog energetskog sektora. Dakle, reformiranja i liberalizacije elektroenergetskog sustava. Ali zato nije nedostajalo obilatog pozivanja tada na direktive Europske komisije i članstvo u Europskoj uniji, sve da bi se zapravo opravdalo uvođenje jednog sustava koji tada 2000. godine još nigdje nije bio zaživio. A oni koji su ga zapravo testirali i probavali poput Italije i Grčke sada u ovo isto vrijeme kada i mi raspravljamo o tim, o tom konceptu sada od njega odustaju. Dakle danas smo svjedoci da kroz ove promjene zakona i Republika Hrvatska poput Italije i Grčke konačno odustaje od tog koncepta iz sustava. Promijene energetskog sustava naime nisu nimalo bezazlene, jer bez ikakve patetike, riječ je doslovce o gospodarskom krvotoku države, a tvrtke i firme u području energetike su u pravilu i po kapitalu i po dobiti najjače u svakoj zemlji na svijetu. Zato ni jednoj državi nije svejedno tko zapravo i kako, odnosno u čijem interesu usmjerava vizije razvoja energetike. Uostalom, INA i HEP vrijede zajedno najmanje, po najskromnijim prosudbama četiri i pol milijarde dolara, a svaka promjena cijena energije ili naftnih derivata dramatično se odražava i na gospodarstvo, a kroz gospodarstvo dakako i na standard građana. Ipak u Republici Hrvatskoj sve je bilo u rukama Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti koje se zapravo sastoji od 5 članova. I za tih 5 članova ovog Vijeća za regulaciju energetske djelatnosti nije stajala nikakva sofisticirana stručna služba, nego je svu stručnu potporu za njihove odluke davao Institut "Hrvoje Požar". Dakle, bilo da je riječ o tarifama električne energije ili plina, o restrukturiranju INE i HEP-a, o planiranju razvoja itd., sve su odluke bile podložne tom famoznom stručnom uticaju Instituta "Hrvoje Požar" i njegovog ravnatelja, čuvenog stratega energetike Gorana Granića i to naravno ne besplatno, ali jednako tako ne nužno stručno i nepristrano i naravno ne nužno u nacionalnom interesu Hrvatske. Preciznije, bez suvišnih okolišanja čitav sustav bio je dosada zakonski uređen tako da je ravnatelj Instituta "Hrvoje Požar" zapravo bio gospodar energetskog sektora Hrvatske. Zato je logično da se uz Vijeće osnuje i zasebna agencija kao njegova stručna služba kad se već ide na stvaranje neovisnog regulatora, liberalnog tržišta energije. Dakle, čemu sva žurba u svezi sa liberalizacijom energetskog sektora kad nitko u Hrvatsko još uvijek ne zna precizno koliko će električne energije naša zemlja trebati za 5 ili 25 godina. Koliko ćemo moći energije vratiti iz svojih investicija primjerice u Srbiji, Bosni i Hercegovini? Još nije izrađena nacionalna strategija razvoja. Navodni razlog reforme energetskog sektora, odnosno paketa Zakona o liberalizaciji tržište električne energije koje je tada Sabor 2000. godine raspravljao bilo je uključenje Hrvatske u europske integracije. No, to je dakako posve besmisleno. Zašto? Naime, direktiva Europske unije za liberalizaciju tržišta eleketrične energije iz 1997. godine zalaže se za nacionalni suverenitet nad vlastitim energetskim dobrima i transportnim sustavima, dakle dalekovodima, naftovodima, plinovodima itd. K tome, spomenuta direktiva predviđa 2 ravnopravna potcrtavam ravnopravna modela uređenja tržišta električnom energijom, tzv. model otvorenog tržišta, što je bio zapravo temelj te strategije iz 2000. godine. Po uzoru na dio članica Europske unije i na još čuveniju Kaliforniju. Odnosno, s druge starne model jedinog kupca koji je u Hrvatskoj na snazi i danas. A primjenjuju ga u Europskoj uniji između ostalog Italija, Francuska i Irska. Dakle, ako Talijani, Francuzi i Irci uz ovakav sustav jedinog kupca bilježi gospodarski rast unutar Europske unije, zašto on ne bi mogao dalje vrijediti i za Hrvatsku? Međutim, tada je Vlada izabrala model otvorenog tržišta koji je predviđao rastakanje INA-e i HEP-a na zasebna privatna poduzeća koja slobodno, dakle bez državnog nadzora trguju energijom i gorivom. Međutim, Hrvatski je nacionalni interes nadzirati svoje tržišne energije u modelu jedinog kupca. Ni najzagriženiji pobornici slobodnog tržišta u Europskoj uniji ili u SAD-u ne bi samo tako dopustili da im na primjer Kineske kompanije nadziru 75 do 80% tržišta energijom. Privatizacija HEP-a značila je i znači rasprodaju obiteljskog srebra Hrvatske. Uz to novonastala privatna poduzeća neće imati uvjeta za preživljavanje, pa će rado s veseljem povećati cijene struje i to različito u različitim dijelovima Hrvatske. Borba privatnih poduzeća za profit eliminirat će im volju za širenje elektrana i usavršavanje transportne mreže, a nasuprot sadašnjoj obvezi HEP-a da u modelu jedinog kupca osigura opskrbu strujom svakome na području Hrvatske, taj novi model otvoreno tržište podrazumijeva slobodu potrošača da izabere najpovoljnijeg dobavljača energije, pa makar i izvan Hrvatske, tj. slobodu uvoza struje na primjer iz Ukrajine. No, znači istovremeno i slobodu dobavljača energije da izabere kupca struje izvan Hrvatske, na primjer u Italiji. Neovisno o tome koliko Hrvatskoj ovog trenutka doista treba energije. Dakle, nitko od privatnika u tom modelu ne odgovara za primjerice neopskrbu strujom, jer im je zapravo cilj profit, odnosno izvoz struje tamo gdje se može bez rizika prodati. Sve navedeno dogodilo se u Kaliforniji. Nakon privatizacije i liberalizacije tržišta električnom energijom po modelu otvorenog tržišta i uzrokovalo je nestabilnost u opskrbi energijom i redukcije struje, pazite redukcije struje u Kaliforniji. To bi međutim, u Hrvatskoj prouzročilo još veće patnje i redukciju struje od onih kojima smo bili svjedoci 92. godine. S druge strane prouzorčilo bi streloviti porast cijena struje i goriva, što bi posve dotuklo Hrvatsko gospodarstvo. Iako je rad srećom daleko iza nas, Hrvatska danas nema nikakvog razloga ponavljati Kalifornijske pogreške. Svi stanovnici Hrvatske s nelagodom se sjećaju razdoblja redukcija struje tijekom ratnih godina. Moguće je ipak da ćemo doživjeti redukciju struje u čitavoj Hrvatskoj za par godina na primjer. Za one koji to ne smatraju mogućim, vrijedno je navesti vijest CCN-a od 18. siječnja ove godine u svezi s nestašicom struje u Kaliforniji. Dakle, u Kaliforniji sa tako uspješnim gospodarstvom da bi pripadala među osam najbogatijih država na svijetu kad bi kojim slučajem bila neovisna, u siječnju ove godine još je čak i čuveni guverner Schwarzeneger i njegova Vlada muku su mučili sa nestašicom struje. Kaliforniji je nedostajalo 18 gigavata dnevno, dakle upravo prije ljetnih vrućina kada uređaj za klimatizaciju neizmjerno povećavaju potrošnju energije. Kriza nije razriješena niti do danas. Država Kalifornija uvezla je nešto struje iz ostalih država, te je iz proračuna podmirila dio dugova samo najvećem privatnom distributeru, privatnom distributeru električne energije u Kaliforniju, a to je "Pacific GS and eletric" , koji je nakon svega toga pazite bankrotirao. Guverner je predložio mjere štednje veća cijena struje za veću potrošnju, te povećanje cijene električne energije za 150 do 300%. Zvuči vam vrlo poznato, jer tako? Ceh je dakle ispostavljen i u Kaliforniji građanima, koji su za sve najmanje krivi. Naravno, daleko od toga da ja ovdje želim uspoređivati Hrvatsku sa Kalifornijom, što više uopće ne treba niti sumnjati hoće li tako vitalno gospodarstvo što je Kalifornijsko znati izaći iz ovakve energetske krize pogotovo s obzirom na to da je guverner Arnold Schwarzeneger. Ipak ako je Kalifornija mogla sebi priuštiti ovoliko nevolja proisteklih iz te tzv. liberalizacije i modela otvorenog tržišta električnom energijom što bi se tek onda dogodilo Hrvatskoj? Zato mi u Klubu HSP-a ponavljamo ono što smo govorili i 2000. godine. Mora se pothitno napustiti model otvorenog tržišta i vratiti se modelu jedinog kupca kao što to primjerice je učinila Italija ili kao što takav model u Europskoj uniji imaju Francuska, Irska i još neke zemlje. I drugo, nemojte zaboraviti da uz ovaj paket zakona koji je ovdje danas predložen se mora promijeniti i Zakon o privatizaciji HEP-a, inače neće biti napravljeno ništa, ovo će ostati zakoni kao mrtvo slovo na papiru. Nažalost, INA-u smo većim dijelom izgubili. Dakle, napuštanje modela otvorenog tržišta i promjenom Zakona o privatizaciji HEP-a konačno bismo uz ovaj paket zakona zaštitili Hrvatski elektroenergetski sustav od rizika kolapsa i zaštitili Hrvatsko gospodarstvo od mogućeg kolapsa. Jedinu štetu bi možda tada pretrpio Hrvatski energetski strateg Goran Granić zbog pada vrijednosti dionica Instituta Hrvoje Požar, ali mislim da to šteta koju svi možemo podnijeti. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Slavko Linić Klub zastupnika SDP-a.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici, gospodine ministre. Klub SDP-a ocijenjuje da predloženi paket zakona došao je u raspravu po hitnom postupku i iznenađujuće. Zašto iznenađujuće? Iz razloga što ne vidimo razlog za ovu ... Zaista je ne vidimo. Prije četiri godine započela je reforma energetskog sustava i evidentno je da nakon četiri godine trebalo bi studiozno prići ocjeni stanja takve reforme i tada očekivati da stručnjaci predlože promjene, dopune i da oni preuzmu najveći teret novih izmjena i dopuna tog zakona. Nažalost, preko noći cijeli paket je pred nama što znači da stručnjaci nisu bili uključeni u izradu ovih dokumenata. Evidentno je da je to dio stručnjaka koji su zaposleni u HEP-u i da ovdje pred nama imamo stručnjake koji prije svega nastoje svoje mišljenje definirati na osnovu interesa HEP-a. Pitanje da li je to ono što se zove nastavak reforme, da li je to ono što se zove i pokušaj pripreme našeg sustava za europsko tržište ali isto tako pitanje da li je to ono što će nam napokon omogućiti daljnje ulaganje u elektro-energetski sustav i napokon gradnje energetskih kapaciteta koje nemamo već više od 20 godina. Prema tome, najveći nedostatak za sve nas koji moramo danas raspravljati je što nemamo te ocjene stanja, što se to dogodilo u četiri godine. U ovim materijalima koji su pred nama to nije navedeno. Dapače, vjerojatno iz političkih razloga evidentno je da se i prešućuje što se to dogodilo ove četiri godine, nemamo kvalitetnih komentara. Kao da se ništa nije dogodilo u prethodne četiri godine. A kao što vidimo iz dosadašnjih rasprava imamo i dosta, dosta oponenata dosadašnjih postupaka i koraka u procesu stvaranja energetskog tržišta u Hrvatskoj. Ali s obzirom da smo kao zastupnici dovedeni u takvu situaciju očito se moramo očitovati o prijedlozima koji su pred nama da bi mogli na neki način ipak odlučiti se kod samog glasanja. SDP ocjenjuje da sa predloženim zakonima imamo samo nekoliko bitnih promjena pa ih je bitno istaknuti. To je promjena kojom se regulator prijenosa vraća u HEP i HEP postaje sada vertikalna organizacija vezano za električnu energiju. To je najveća promjena. Povratak regulatora prijenosa ili operatera prijenosa u HEP. To je bitna promjena a o tome ćemo još porazgovarati da li je to dobro i da li se time nešto bitno mijenja. Drugo je sigurno ono što vidimo prijedlog politike Vlade a to je smanjenje neovisnog operatera u reguliranju tržišnih zakonitosti i to u energetskom sektoru i naravno formiranje agencije koja je direktno pod utjecajem Vlade, znači direktno miješanje Vlade u tržište električne energije i ostalih energenata s obzirom da agencija nije više neovisno tijelo i da ima utjecaja na cijeli sustav regulatora. I ono treće što je također važno napomenuti s obzirom da se ova reforma sada pokušava prikazati kao novi proces imamo odgodu od dvije godine, ja bih rekao privatizacijskih procesa. Ja bih rekao ulaganja u energetski sektor ali i dvije godine odgoda je tarifnih sustava. Prema tome, i naših očekivanja da ćemo moći napokon porazgovarati o tarifnim sustavima u pogotovo isporuci električne energije. To su otprilike bitne novine ovog paketa koji je pred nama. I zato kad govorimo o stavu SDP-a iako ga još nismo definirali teško da bi mogli prihvatiti ovakav pristup izradi paketa i da bi mogli pristupiti, prihvatiti ovakve prijedloge s obzirom da su ovo novine koje su ovdje pred nama. Možda je još potrebno naznačiti da ocjenjujemo iako se i ovaj cijeli paket poziva na direktive Europske unije evidentno je da su te direktive dobrim djelom prepisivane ali da se reforma koja proizlazi iz tih direktiva nije unijela u ove zakone. I da je u biti ovo samo jedan od početaka otvaranja hrvatskog tržišta energije i pokušaja ja bih rekao modernizacije tržišta energije bez onih poteza koje evidentno ćemo morati učiniti ono što će nam teško pasti nakon pregovora sa komisijom u toku postupaka sa pregovorom. Prema tome, pod tuđim pritiskom a ne zbog toga što bi imali danas pred nama prijedlog stručnjaka koji moraju vidjeti što je to za 20 godina tržište energetike u Republici Hrvatskoj. I nekoliko samo naznaka vezano po pojedinom zakonu. Karakteristika Zakona o energiji je postupak vraćanja regulatora u vertikalnu organizaciju HEP-a. To je ono što možemo ocjenjivati da li je dobro ili nije dobro. Evidentno da postupak vraćanja operatora prijenosa ne bi po SDP-u bilo dobro vratiti u HEP. Što god mi razmišljali o privatizacijskim procesima HEP-a moguće je da će se dogoditi. Što god mi razmišljali o novim ulaganjima u plinsku termo elektranu koja treba Hrvatskoj, u Hidroelektranu na Virje. Da li će to raditi HEP, da li će to raditi privatni kapital u Hrvatskoj uvijek je osnovno pitanje prijenosa električne energije, koliko će vraćanje prijenosa u HEP biti prepreka prijenosa električne energije proizvedene u Hrvatskoj od privatnog kapitala ili prijenosa električne energije izvan naših granica to će se tek vidjeti sa ovim novim rješenjima. Evidentno je i u dosadašnjim rješenjima posebno od 2000. godine da interes Hrvatske mora biti da operator u prijenosu električne energije mora biti tvrtka u vlasništvu Hrvatske države, to je monopol i nad tim monopolom mora se osjetiti politika Hrvatske države. Prema tome, nad tim monopolom ne bi smjelo biti niti privatizacijskih procesa a niti interesa privatne tvrtke ili recimo mješovite tvrtke ili bilo kako će biti sutra vlasništvo u HEP-u ovisno o budućnosti koja će se u Hrvatskoj događati vezano za procese privatizacije. Prema tome, vraćanjem prijenosa u HEP postoji problem pogotovo ako se ne promijeni Zakon o privatizaciji HEP-a da dobijemo i privatne vlasnike, neovisno da li će to biti strateški, da li će to biti financijski i nad prijenosom što ne bi smjeli dozvoliti i pokušajmo shvatiti da će radi nove gradnje i plinske elektrane i Hidroelektrane Virje biti potreban privatni kapital. Možda će to biti i mirovinski fondovi ali je neprihvatljivo da oni budu vlasnici prijenosa, neprihvatljivo je. I to je slabost ovog rješenja koje je ponuđeno. Toliko kad govorimo o rješenjima vezano za prijenos... Toliko kada govorimo o rješenjima vezano za prijenos. Ono što želim reći to su i popusti vezani za plin. Utvrđujemo da je skladištenje plina i distribucija plina javna djelatnost a ne komercijalna djelatnost što zbunjuje u ovim rješenjima je evidentno da ćemo probati riješiti amandmanima ove nedostatke. Ali još vidimo jedan problem. Najveći problem u Hrvatskoj je različite cijene. 28 različitih cijena u distribuciji plina. A sada je bila prilika da imamo jedinstven sustav cijena plina u distribuciji u Hrvatskoj. I to je moglo biti rješeno, nema toga rješenja koje je ponuđeno u Zakonu o energiji. Govoreći o tržištu električne energije, tu se ponovno vraćamo na ocjenu da li operator prijenosa znači stabilno tržište ako je samostalan. Da jednostavno sa vlasničkim ulozima Hrvatske države, potpunom kontrolom Hrvatske države nad samostalnim operatorom možemo omogućiti ulaganje u Hrvatskoj u nove kapacitete. U nove kapacitete koje nismo već 20 godina izgradili, u nove kapacite zbog kojih ćemo imati problema. Jer imamo problema u deficitu, imamo problema u novim investicijama. Jednostavno međunarodni financijski svijet nas pokušava zaustaviti i kontrolirati u investicijama. HEP neće biti u mogućnosti kompletno sam ulaziti i u novu plinsku elektranu nove hidroelektrane. Da li ćemo sa ovakvim riješenjima zaustaviti strani kapital, domaći kapital, ogromni kapital u mirovinskim fondovima koji bi mogao napokon krenuti i prema energetici i smanjiti hrvatsku ovisnost o uvozu energije. Prema tome, mislim da je taj dio koji govori o operateru prijenosa loše riješen i sa jednim i sa drugim zakonom. I naravno vraćamo se ovdje na osnovne sukobe u nadzoru a to je Zakon o regulaciji energetskih djelatnosti. Slušao sam i svog prethodnika koji govori o negativnoj ulozi Energetskog instituta Hrvoje Požar. Zaista se mi u Hrvatskoj moramo pitati što se to s nama događa. Ako je problem jedan čovjek, onda razgovarajmo o čovjeku ali Energetski institut znači sustav u Hrvatskoj gdje je evidentno da kroz institute moramo stvoriti stručnu bazu, bazu stručnjaka, ne političkih predstavnika koji će pokušati u Hrvatskoj modernizirati tržište bilo koje djelatnosti. I evidentno da instituti su ti koji moraju biti u funkciji neovisnih regulatora da bi imali što manji utjecaj politike, da bi imali što manji utjecaj problema državnog proračuna u odnosima između proizvođača usluga i korisnika usluga. Dosadašnje rješenje u kojem smo imali Vijeće za regulaciju energetskih djelatnosti kao potupno samostalno Vijeće koje je imala mogućnosti bez utjecaja Vlade i politike djelovati i na tarifne sustave, sigurnost opskrbe, kvalitetu isporuke prema kupcima u ovom dijelu smanjujemo. I ponovno se okrećemo prema jakoj državnoj intervenciji. Ocjenjujemo da to nije dobro. Ocjenjujemo da nije dobro kada imamo samostalne institucije, da nije dobro kada imamo stručne institucije koje su formirane u institutima jer su to otprilike rješenja koja postoje u modernom svijetu a pogotovo u modernoj Europi. Ne, nama je problem Goran Granić, nama je problem nešto drugo. To je tragedija Hrvatske. I što uvodimo? Uvodimo agencije. Direktni utjecaj hrvatske Vlade na regulatora. Ono što već u mnogim djelatnostima smo napokon izbjegli kada govorimo o nadzoru financijskih institucija, nadzoru mirovinskih fondova, znači institute koje smo formirali da bi jednostavno maknuli politiku, da bi maknuli utjecaj izvršne vlasti, da bi podjelili odgovornost, u energetici koja je problem Hrvatske, a problem Hrvatske je zato što nemamo dovoljno energetskih izvora a imamo prirodnog plina u Jadranu i imamo vode i vodnih resursa, mi ponovno imamo utjecaj politike, utjecaj politike. Mislim da ni to rješenje nije dobro. Sve su to razlozi koje Klub SDP-a će vjerojatno usmjeriti na negativan stav prema ovom paketu i nudimo rješenje i poziamo predstavnike predlagača da ove Zakone upute u prvo čitanje, da uključimo stručnu javnost iz energetike oko ovih rješenja, da probamo ocjeniti sa nešto više riječi što se to dogodilo od 2000. do 2003., koje su to pozitivne, negativne trenuci i u Hrvatskoj i u Europi zbog kojih bi nešto bitno morali mjenjati. Jer jednostavno nema potrebe da zaustavljamo reforme, da se vraćamo korak unatrag i da možda sutra pod pritiskom Europske komisije mijenjamo ove Zakone. Jer tada pokazujemo svoju nesamostalnost i svoju slabost. I mislim da bi drugo čitanje vjerojatno popravilo neke od ovih bitnih, bitnih stvari u regulaciji energetskih djelatnosti za našu novu generaciju. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Krešimir Ćosić.
Gospodin Linić je u svom izlaganju vrlo često miješao termine operatora i regulatora, to su bitno različite stvari. No, međutim, želim jednu stvar istaknuti, nije točno da je dosadašnja struktura Vijeća instituta bilo dobro rješenje i mi smo ovdje u ovom Saboru jasno istakli da Vijeće za regulaciju energetskih djelatnosti sa tri zaposlenika služi kao institucija za transmisiju novca prema institutu, energetskom institutu Hrvoje Požar, to nije dobro rješnje i to je neprihvatljivo rješenje. Ovo rješenje je daleko kvalitetnije jer će agencija imati one nadležnosti koje kao regulatorno tijelo u energetskom sektoru treba imati sa stručnim ljudima i sa odgovarajućim financijskim prihodima. Sa tri zaposlenika se ne mogu rješavati kvalitetno važna i odgovorna pitanja u energetskom sektoru Republike Hrvatske.
Ministar gospodarstva, rada i poduzetništva, Branko Vukelić, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Evo, dopustite mi nekoliko rečenica, još obrazloženja, s obzirom na ove konstatacije koje je izrekao poštovani saborski zastupnik gospodin Linić prije svega o agenciji koja se predlaže za osnivati i o njezinoj neovisnosti. Dakle, ne može se uopće govoriti o ovisnosti te agencije vezano za Vladu ili za politiku. Inače kada se u Europskoj uniji i, razgovara o neovisnosti agencija ili vijeća koje imamo sada za regulaciju energetskih djelatnosti onda se govori o neovisnosti od HEP-a a ne od Vlade ili od Sabora. Većina europskih zemalja ima vijeće ili agenciju koje imenuje Vlada. Mi smo ovdje išli sa prijedlogom da vijeće, odnosno upravno vijeće agencije imenuje Sabor hrvatski, dakle, da ne bismo stavili tu zadaću Vladi iako dakle da ne bismo stavili tu zadaću Vladi iako je to, ponavljam, u većini europskih država slučaj. Prema tome ova agencija za razliku od Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti sadašnjega ima još jednu neovisnu sreću da je njezino rješenje konačno i ne može u drugom stupnju ići prigovor i primjedba Ministarstvu ili Vladi nego se pokreće upravni spor, postupak. Prema tome u tom je također vidljiva neovisnost ove agnecije, a ono što bitno različito između ove agencije i Vijeća, to je da ova agencija će biti daleko snažnija, daleko stručnija, a time i neovisnija jer neće se temeljiti na 5 ljudi nego će se temeljiti na upravnom viječu sačinjenom od stručnjaka koje ćete vi izabrati ovdje u Hrvatskom saboru i od stručnjaka zaposlenika agencije i nažalost tek sada ćemo se s takvom agencijom približiti zemljama ovo, jugoistočne Europe ili rekao bih ove naše susjedstva vrlo bliskoga koje su u i energetskom sustavu i mnogim drugim sustavima daleko manje razvijeni od nas, a imaju agencije sa po 20 ljudi koji vode ove poslove. Prema tome to je dodatak i ispravak onoga što sada nije dobro. I još jednu stvar želim istaknuti: nije točno da rasprava o ovim zakonima nije provedena u stručnim krugovima. Svi su stručnjaci bili uključeni i članovi Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti, današnji, i sve primjedbe, većina primjedba je i ugrađena u ove zakone. Prema tome rasprava je provedena. Jedino ako želimo govoriti da je mišljenje ili stav stručnjaka kojemu ja vjerujem jedini ispravan, ne priznajem druge. Međutim moramo dopustiti i različite poglede stručnjaka, ali sigurno da je ovaj paket energetskih zakona koji je pred vama korak naprijed i poboljšanje postojeće situacije, zakonske regulative koja dotiče ovo područje, a da ne kažem da i rješavamo jednu bitnu stvar koju je važno s ovim zakonima riješiti jer svi ste bili i svjedoci i u tijeku su razgovori o stvaranju zajedničkog energetskog tržišta jugoistočne Europe. Svi smo bili itekako zadovoljni našim velikim postignućem, a to je povezanosti energetskog sustava jugoistočne Europe u, sa izgradnjom i obnovom trafostanice Ernestinovo, potrebom da se definira i regulira trgovanje električnom energijom unutar Europske unije. Dakle unutar tog zajedničkog tržišta a osnove zato upravo su u ovim zakonima koji su danas pred vama i mislim da je zato važno i što prije donijeti te zakone, a ponavljam zakoni su itekako dobro raspravljeni u svim stručnim krugovima koji su bitni za ovo, za ovaj sektor i za ovu problematiku.
Hvala. U 11 ima 5. Isteklo je vrijeme za prijavu za raspravu u trajanju od 10 minuta. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Sa ova tri zakona, Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o energiji pa onda o tržištu energije i o regulaciji energetskih djelatnosti, sigurno da će zanimati naše građane prije svega potrošaće i što će to biti sa tržištem električnom energijom. Naime do sada kako je to baš i razvidno iz sva tri zakona samo je dakle 16 velikih tvrtki koje su godišnje trošile više od 40 gigavata sati i mogle su birati dobavljača. Donošenjem predloženih zakona ta bi se granica smanjila na 20 međutim vidimo i jedno određeno razdoblje kada bi se to događalo. Tako bi 1.srpnja 2006. godine trebalo biti otvoreno tržište za potrošače koji troše više od 9, a godinu kasnije i za cijelo poduzetništvo. A od 1. srpnja tek 2008. godine za sve kupce odnosno za čitav, za sva kućanstva. Međutim ondje, ovo što je već i moj kolega u ime Kluba SDP-a, Linić, istaknuo da upravo među najbitnije i to je ono možda što je i najspornije zakonske izmjene spada ukidanje sada razdvojene djelatnosti vođenja elektroenergetskog sustava te se on ujedinjuje sa prijenosnim. Uz jedinstvenog operatera prijenosnog sustava uvodi se i operator distribucijskog sustava, a operator tržišta izdvaja se izvan organizacijske strukture HEP-a. Umjesto sadašnjeg Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti, to je ono što je najspornije, novim zakonom predviđeno je osnivanje hrvatske energetske regulatorne agencije kao samostalne i neprofitne institucije. Agencijom bi evo kao što smo upravo sada imali prilike čuti od ministra koji se grohotom smije, a meni se isto došlo za smijati kad je objašnjavao svu tu neovisnost članova koji će se nastaniti u ovu agenciju, predviđeno je dakle da sve metodologije odnosno sve tarifne sustave bez samih iznosa donosi regulacijsko tijelo, a visinu tarifnih stavki tj. cijene u svim tarifnim sustavima dakle opet bi određivala Vlada. U zakon se unosi odredba, to je nešto i pozitivno da građevinske, da građevine bez građevinske dozvole smiju biti priključene, da ne smiju biti priključene na energetski sustav dakle niti na strujnu, niti na plinsku niti na toplinsku mrežu. Međutim namjera je odnosno tako bi proizlazilo da Vlada ovim zakonima pokušava nastaviti drugi dio energetske reforme koji je započela bivša koalcijska vlada 2001. godine. Međutim čitav ovaj sada ubrzani paket kojeg je trebalo i detaljno razmotriti kako među stručnjacima a tako i među samim saborskim zastupnicima općenito među svekolikom javnosti došao je na brzinu i onda je normalno kao što je možda i logično da i sve reforme, a pogotovo ovako kada su nabrzinu predočene i ishitrene odnosno isforsirane da onda trpe dosta i kritika, a i primjedbi stručnjaka koji sami ističu kako nije provedena široka stručna rasprava. Zakoni po hitnom postupku nikako, a pogotovo u ovom segmentu ne stvaraju jamstvo da će rješenja biti odgovarajuća, da će rješenja biti konzistentna te upravo zbog toga mogu postići suprotan efekt da uspore ovu reformu. Upravo ovako je i zaključeno na sastanku Vijeća za energetiku Hrvatske gospodarske komore. Ali kako se Vlada i općenito vlast inače odnose prema struci svjedoči i činjenica da je predsjednik upravo Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti u javnosti iznio da je samo vijeće dalo svoje očitovanje na ovaj, na ove zakonske prijedloge koji su im bili dostavljeni na više od 20-tak stranica, a na to nije dobilo ministre nikakav odgovor. I to vidite u vremenu velike propagande, velikih ostvarenja vladinih i to u vremenu vladinih otvorenih vrata. Može biti da je u Vladi tom prilikom ostao i otvoren prozor pa je možda nastao i propuh gdje se sve primjedbe, gdje se svi zahtjevi bilo građana, bili stručnjaka jednostavno ih propuh otpuhne. Predsjednik tog Vijeća nadalje ističe da ne treba uništavati sve što je do sada postignuto. Ni u kom slučaju ne bi trebalo slabiti kaže položaj i važnost regulatornog tijela nego ga treba upravo suprotno jačati jer je dobra regulacija upravo od presudne uloge za nova ulaganja. Slabljenje položaja regulatora očigledno je upravo u tome da agencija sada samo, samo donosi tarifne sustave da bi visinu tarifnih sustava dakle određivala Vlada. Međutim Vlada bi se upravo trebala pomalo, ali sigurno povlačiti iz određivanja cijena jer upravo u tome i k tom, na tom putu jesu i trendovi u Europskoj uniji. Oni upravo idu prema jačanju uloge regulatora. To isto Vijeće također smatra da zadržavanje svih funkcija unutar jedenoga sudionika na tržištu znači upravo učvršćenje monopola, a upravo je smisao i svrhe daljnje reforme a tako je predočeno od strane predstavnika Vlade upravo da se postigne suprotno tj. da se uspostavi tržište. Vijeće također smatra da zadržavanje svih funkcija unutar toga jednoga sudionika izazvat će, a u to ne treba uopće sporiti, izazvati će također velike probleme već pri pregovorima sa Europskom unijom. I ne treba napominjati da članice Europske unije počevši Francuske, Velike Britanije do Slovenije ali jedanko tako i zemlje kandidatkinje poput Rumunjske i Bugarske one su izdvojile operatera prijenosnog sustava i strukture vertiaklne tvrtke. Vraćanje svega u vertikalno integriralnu kompaniju biti će zaista kako kaže predsjednika toga vijeća, crvena krpa Europskoj uniji. Međutim što u biti na to i ima li Vlada na to već sada odgovor jer zašto donositi sada po hitnom ishitrenom načinu ove zakone koje ćemo uskoro već pri početku pregovora morati mijenjati. I za građane možda najključnije pitanje oko svega ovoga hoće li u biti s ovimk pojeftiniti struja. To je nešto što g rađene ovoga trenutka i pri raspravi kod ovih zakona i dali će oni to i omgoućiti. TEško, teško jer ovo je inače gluho doba za probleme običnog građanina.
Zastupnik Nenad STazić. nema ga. Gubi pravo na riječ. Zastupnica Ivana Sučec Trakoštanec.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, i vrlo kratko ću se podržavajući naravno svaki pokušaj da se uvede red na tržištu energije energenata, distribucije i opskrbe potrošača prikloniti onima koji iz opreza naranvo prate sve oove procese iz nekoliko razloga. Dakle prvo što dolazim iz županije koja je prebogata potencijalima, naravno hidropotencijalima prirodnim plinom i geotermalnim vodama i gdje nam nije svjejedno na koji način će se zakonski omogućiti vlasništvo nad tim potencijalima naravno proizvodnja i distribucija. I gdje naravno vodimo računa i onoj zaštit okoliša što je uvijek u korelaciji sa iskorištavanjem energenata. Dakle na jednoj strani imaš korist a na drugoj onu oportunu da tako kažem, štetu. I taj oportunitetni trošak što u ekonomiji, naravno ekonomsti znaju što on znači jenešto čemu naša županija pristupa posebnim oprezom. To je jedna stvar. DRuga stvar je što ču biti vrlo otvorena energija nije samo opskrba toplinom strujom ili nečim. Enegija je nacionalno bogatstvo, i strateški i nacionalni interes. Dakle, način na koji to rješavaju državne s kojima mi budemo u uniji je jedna stvar, i naravno dam i ne možemo biti izuzetak ali se duboko nadam da će svi oni koji sudjeluju u ovom procesu od vlade, Minitastva, regulatornog tijela i onih koji se bave proizvodnjom, distribucijom, opskrbom i prijenosnom voditi računa o zašitit i tih nacionalnih interesa zbog toga ću dati potporu ovim zakonima. ali žemo naravno i kao Sabor pretpostaljam, pratiti i donošenje tarifnih sustava i donošenje cijenovnih sustava. I neka mi ne bude zamjereno reći, da sam još vrlo oprezna iz jednoga drugoga razloga. Sjećam se kada je Hrvatska prodavala udjele u telekomunikacijama kada sam bila jedna od zastupnica koja je bila protiv toga da Hrvatska država prodaje većinski paket u telekomunikacijama i bila sam u pravu. Nama se onda govorilo da država Hrvatska kao država ne može biti vlasnik telekomuniakcija, treba liberalno tržište. Ispalo je sljedeće, prodali smo je Deutche telekomu a većinski vlasnik Duutche telekoma ja njemačka država. Dakle ispalo je da hrvatska država ne može biti vlasnik telekomunikacija ali to može u Hrvatskoj biti njemačka država. I duboko sam uvjerena da će st oneće dogoditi u ovom sektoru energije o kojem danas govorimo. Dakle s tom vjerom ću podražati ove zakone. Ali s oprezom ću pratiti njihovu primjenu. I neka mi kao potrošaću to je onaj kraj kojeg želim ovdje reći, bude dozvoljeno reći da želim da ja da se uvede reda. Ali da možda ponekad i pretjeramo sa tim željemama, jer sam zatekla u kasliću letak Hrvatske HEPa distribucije gdje naravno želeći otkriti one potrošače koji ne plaćaju doprinose koji nisu u sustavu evidentiranih potrošaća, da neki način poziva ljude na denuncijaciju dakle, umjesto da svojim kanalima stručnjacima iz svojim službama koje su za to nadležne otkrije gdje se energija neovlašteno koristi. Ona čak nudi nagrade onima koji denunciraju svoje susjede prijatelje ili ne znam koga već, ako takav slučaj postoji. Pa nisam sigurna da je to baš najbolji put. Dakle, želim uvođenje reda ali na način koji je primjereni nego je to nagrada za denunciranje. Zahvaljujem gospodine predsjedniče.
Hvala. Poštovani zastupnik Vlado Jekovac.
Pošovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre. Evo dakle pred nama su tri energetska zakona koji čine na neki način proces regulative energetskih djelatnosti koji je započeto 2001. godine te se nakon određenog zastoja ovim prijedlozima taj navedeni proces i nastavlja. Naravno da je i tijekom proteklih godina bilo određenih nadopuna, pa zbog toga bih na neki način i otklonio ili izrazio drugačiji stav u odnosu na one koji predlažu dakle odgađanje donošenja konačnih zakona nego predlažu dakle i drugo čitanje. Sasvim je sigurno da će i u narednom razdoblju biti nadopuna pa će se kroz te nadopune dakle i usklađivati sa europskim zakonodavstvom. Ali i sa onim što će svakodnevna praksa u Hrvatskoj od zakonodavaca i tražiti. Ovim zakonski prijedlozi propisuju dakle određene smjernice i ostalim zakonima koji će se donjeit, vezano za energetsku djelatnost pa je i utoliko potrebno što brže i što hitnije donjeti ove zakone. Danas se u raspravi i između pojedinih klubova i u pojedinačnim raspravama na neki način najviše koplja lomilo oko nadležnosti Hrvatske leguratorne agencije, i analize dali je njezino uvođenje pozitivno ili negativno. Pa pustimo vremenu d ai to riješi, ali mislim da je Hrvatski sabor ukoliko imenuje te ljude ili te članove, može ih uvijek i promjeniti. Odnosno uvjek utjecati i na njezine nadležnosti kroz svoja rješenja. Uvodi se i strukturirna cijena energije kako bi svi potrošači znali što ulazi u tu cijenu. Posebno se štite fizičke osobe i mala poduzeća kao korisnici energije i propisuje se da se svi korisnici imaju pravo izbora kupnje električne energije. Ovim zakonskih prijedlozima formira se novi obračun prijenosa električne eneregije u inozemstvo. I stvaraju se pretpostavke za donošenje podzakonskih akata što bi trebalo rezultirati većom liberalizacijom energetskog tržišta. Činjenica je i to je ono što na neki način posebno treba apostrofirati, da ovim zakonskim prijedlozima počinje i ukidanje monopola HEPa i nastavlja se započeti proces restrukturiranja HEPa i naravno da pri tim procesima treba biti vrlo oprezan. Nije do sada spominjano, mislim također da treba posebno naglastiti da se ovim zakonskim aktima stvaraju i pretpostavke za unapređenje korišćenja obnovljivih izvora energije u Hrvatskoj koji do sada niti približno nisu korišteni u dovoljnoj mjeri, kroz različite dakle beneficije i povlaštene uvjete i vjerujemo da ovime stvaramo taj nukleus poticaja boljem korištenju obnovljivih izvora. Podržavam dakle donošenje ovih zakona, svjestan da će i dalje ovu materiju trebati nadopunjavati zakonskim rješenjima, usklađivati sa europskim zakonodavstvom, ali i s životnim potrebama onako kako će to vrijeme i situacija nalagati. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, zastupnik Krešimir Ćosić.
Pa, evo kratka replika. Gospodin Jelkovac je ustvrdio da bi dilemu što je bolje rješenje, Vijeće za regulaciju energetskih djelatnosti ili agencija, trebalo prepustiti vremenu. ja bih to kratko komentirao. To nije pristup kojim se rukovodila Vlada i tako, ta metodologija, da vrijeme arbitrira šta je bolje rješenje, jednosstavno nije prihvatljiva. Vlada je tražila bolje rješenje, Vlada je našla bolje rješenje i Vlada nam je ovim zakonom predložila bolje rješenje i nadam se da ćemo to kvalitetnije i bolje rješenje uskoro usvojiti iz jednostavnog razloga. Vijeće za regulaciju imalo je 2 i pol zaposlena. Sa dva i pol zaposlena nije moglo obavljati tako složene i odgovorne poslove u ovoj državi. Agencija će biti strukturirana na taj način da može reprezentirati sve interese u energetskom sektoru koji je izuzetno kompleksan i heterogen. Prema tome, želim još jedanput naglasiti. Rješenje koje nam je dostavljeno, testirano i verificirano u stručnim krugovima, bolje je i kvalitetnije. Vlada ga je prepoznala, Vlada ga je predložila, vjerujem da će ga ovaj Sabor prepoznati i poduprijeti. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku. Gospodin zastupnik Vladimir Jelkovac.
Ja se u cijelosti slažem s ovim što je u vidu replike gospodine Ćosić rekao da je svakako bolje rješenje ovo koje je predložila Vlada. Možda ja u svojoj raspravi nisam bio dovoljno jasan, no htio sam tada naglasiti da će i vrijeme pokazati kako je to rješenje bolje.
Poštovani zastupnik Milan Meden.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Budući je Republika Hrvatska potpisnik Europske energetske povelje sa ciljem liberalizacije energetskih sektora i pristupa konkurencijskim sustavima na postojeće prijenosne i transportne sustave danas mi raspravljamo o zakonskoj regulativi na tržištu električne energije, ali i o regulaciji energetrskih djelatnosti. Osim što je Hrvatska potpisnik Europske povelje, moramo si postaviti temeljna pitanja kakav je danas energetski sustav Hrvtske u odnosu na europsko okruženje, koji su nam ciljevi, da li imamo jasnu strategiju, da li imamo resurse koji tomogu sprovesti, prije svega mislim na ljudski potencijal, kako će se ta regulativa odnositi na cijenu prema korisniku. Danas je HEP monopol u Hrvatskoj, ali svjedoci smo da nema prevelikih negativnih reakcija od strane tržišta na cijenu. Vjerujem da razlog tome nije cijena i kvaliteta isporuke usluge, odnosno energije. Razlog zapravo tome je što korisnik u monopulu nema izbora, pa politizacija i medijski pritisci bili bi uzaludni. Naravno, najjednostavije je ne mijenjati regulativu, ali to u konačnici za gospodarstvo i korisnike je najlošije rješenje. Kakvo nam je zapravo postojeće stanje? Reforma energetskog sektora i posebice reforma elektro-energetskog sektora predstvlja iznimno, iznimno složeni zadatak, koji je vrlo vjerojatno i najsloženiji zadatak s kojim se suočio energetski sektor u Hrvatskoj u cijeloj svojoj povijesti. Potrebno je uvesti potpuno nove odnose, definirati nove subjekte i uspostaviti potpuno novu zakonsku i ostalu regulativu u ovom sektoru. Da ovaj zadatak nije niti malo jednostavan, pokazuju primjeri problemi s kojim su se suočavale zemlje koje imaju bogatu tradiciju urazvoju tržišta i tržišnih odnosa i izgrađene institucije društvenog i gospodarskog sustava. Hrvatski energetski sektor ima tek nešto više od godinu dana iskustva u uvođenju tržišnih odnosa na energetskom sektoru. Predstoji izgradnja institucionalnih odnosa između subjekata u energetskom sektoru što je za svaku zemlju posebno delikatan zadatak s obzirom na postojeća univerzalna rješenja i s ozbiorm na modele u kojoj svaka zemlja prilagođava tradiciji, nasljeđu i organizaciji. Treba imati na umu kako je energetski sektor tek nužna pretpostavka za jedan nesmetani razvoj gospodarstva i društvo u cjelini i da kao takav nije svrha sam sebi. Cilj Zakona o regulaciji energetskih djelatnosti je otvaranje tržišta, uvođenje konkurencije, davanje neprestanih uvjeta svim dobavljačima, te uspostava regulacije koja omogućava nadzor nad ostvrenjem postavljenih ciljeva. Svakako je najteže ostvariv zadatak zaštita kupaca i energetskih subjekata, a taj se cilj postiže jedino sa pretpostavkom uspješnog uspostavljenog tržišnog natjecanja, dakle konkurencije. To znači da put do poduzetništva u području energetike nije jednostavan. On je nemilosrdan, ali je neminovan. Danas u Hrvatskoj ulogu regulatora formalno obavlja tek Vijeće za regulaciju, a danas smo čuli, a nisam ni znao da ono ima 3, 5 ili 2 i pol djelatnika, kako smo čuli u raspravi, a stručne poslove i većinu ovih akata obavlja Energetski institut "Hrvoje Požar". Jutros na Odboru za europske integracije predstavnik predlagatelja ovog zakona nazvao je Institu neprofitnom organizacijom čiji djelatnici usko surađuju sa VIjećem. Možda se i u toj definiciji neprofitnosti nazire zapravo ključni problem, jer sigurno jednu kvalitetnu regulativu ne mogu voditi volonteri, a Institut se financira iz različitih projekata koje financira pak država. Znači, definicija neprofitnosti po izrazu predlagatelja zapravo bilo bi državno, a kad govorimo o proračunskom deficittu, tada se to mjeri u milijardama dolara ili EUR-a. S druge strane je danas zastupnik Slavko Linić govorio o neovisnosti ovog Instituta, gdje je zapravo sigurno teško govoriti i politički o neovisnosti, jer se zna da mu je na čelu bivši potpredsjednik Vlade. Budući Vijeće po definiciji ne upravlja Institutom, postavlja se pitanje neovisnosti takvog tijela, ali i brzine procese koje bi trebale uvesti kompetetivnost na tržištu električne energije. U izvješćima Vijeća često se spoiminje i poziva na odredbe direktive 2003/54 o čemu je govorio zastupnik Ćosić u kontekstu neovisnosti i transparentnosti rada energetskih subjekata. No, mora se istaći da se funkcionalna i pravna neovisnost energetskih subjekata prema istoj direktivi ne povezuje sa vlasništvom, odnosno ne pretpostavlja nužno i prijenos vlasništva na određeni subjekat. Samim time je i neovisnost energetskog sustava na ovakav način vrloupittna. I dalje, želim reći, vezano uz organizaciju rada Vijeća, dakle postojećeg Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti, ono je do sada obavilo niz aktivnosti značajnih i po važnosti i po opsegu, no nužno je razmotriti potrebnu kadrovskog ekipiranja i organizacije i restrukturiranja ovog Vijeća. OSobito pri tome treba imati u vidu da je trenutna organizacija, organizacijska provedbe stručne potpore Vijeća nepovoljno kvalificirana u avisu Europske komisije. Kako bi se ova normativna regulacija energetskih djelatnsti uskladila sa direktivama Europske unije, ovim zakonom osniva se Agencija za regulaciju energetskih djelatnosti kao javna i neovisna ustanova, koja ima upravno vijeće na čelu sa ravnateljem. Temeljni zadaci Agencije biti će nadzor cjelovitog energetskog sustava, izdavanja dozvola za obavljanje energetskih djelatnosti, odobravanje planova za razvoj i izgradnju mreže, nadzor nad tarifnim sustavima i svim ostalim energetskim subjektima. Kad zapravo ovako raspravljamo, izgleda da je postupak osnivanja i djelovanja Agencije jednostavan i kao da zapravo Agencija sa radom može početi uskoro ili odmah iza Nove godine. Da to nije tako, svjedoci smo i Zakona o telekominikacijama iz srpnja prošle godine koji je jasno definirao ustroj Agencije u sljedećih šest mjeseci. Svi smo bili svjedoci u Hrvatskom saboru kada smo zbog različitih gledišta nestručnosti ili možda nerazumijevanja morali odgoditi rok za osnivanje upravnog vijeća te Agencije, a ovo sadašnje Vijeće za telekomunikacije je uz burne rasprave u ovom Domu imenovano tek prije nešto više od mjesec dana. Tada su neki od naših kolega jako oštro raspravljali o stručnosti članova Vijeća Agencije, o njihovoj pristranosti, o utjecaju i lobiranju od strane ... operatora, a naročito su bili oštri istupi vezani uz međunarodni tender trećeg GSM operatora i to nazivali razlozima od milijardu kuna. Možda su ti zastupnici zaboravili reći da će budući operator morati i uložiti milijardu kuna da bi tek 2014. možda očekivali dobit od milijardu kuna. Da li nas očekuju ovakve aktivnosti i iscrpljujuće rasprave sa Upravnim vijećem Agencije za energetske djelatnosti, to prepustimo vremenu, ali kratkom vremenu želio bih reći i dajmo punu potporu usklađivanju sa Europskom unijom i regulativom, a osobno držim da smo na području energetskih djelatnosti u prednosti. Zašto? Zato jer je HEP zapravo jedini monopolista ovog trenutka. Stvaranje kvalitetne zakonske regulative može osigurati ulazak u konkurencije bez velikih stresova u korist gospodarstva i malih potrošača. Agenciju za regulaciju čeka odgovoran posao, ali i utakmice sa nepovoljnim utjecajima možda iz državnih struktura, postojećih monopolista i budućih potencijalnih konkurenata. Nepristrani uvjeti za uključivanje i sudjelovanje na tržištu električne energije ostvariti će se usklađenim i funkcionalnim zakonima, a ne prijenosom vlasništva i odgovornosti sa ovog ili onog pravnog subjekta, a iskustva funkcioniranja elektroenergetskog sustava europskih zemalja kao i na drugim kontinentima ukazuju da je sigurnost i za dugoročnu pouzdanost … [[Ne razumije se.]] potrošača najvažnije promišljeno zakonsko uređenje sektora, a ne pozicioniranje vlasništva. Postavlja se pitanje da li je najbolja organizacija tržišta jamči i najnižu cijenu. To prije svega zanima naše korisnike i da li to osigurava najpouzdaniju opciju. U pravilu ne. Tržište je najbolje organizirano danas mislim u Velikoj Britaniji, Finskoj, Španjolskoj, čuli smo možda u Irskoj koje je potpuno otvoreno 100%, no međutim neke od ostalih zemalja u kojima je također tržište otvorenost 100% se odnosi cijena i otvorenosti ne potvrđuju. Sa druge strane pak u mnogim državama koje su uredile tržište i potpuno ga otvorile nakon početnog pada cijena prisutan je opet trend rasta cijena i to osobito za potrošače kategorije kućanstva. Dakle cijena nije najniža u svim državama sa potpunom otvorenošću. Danas smo ovdje razgovarali i o privatizaciji HEP-a kao jedinog monopolista. Postoji Zakon o privatizaciji HEP-a koji stimulira sudjelovanje radnika u vlasništvu HEP-a, ali vjerujem da još to nije detaljno poznato na koji način. Budimo otvoreni, vjerujem da danas neznamo koja je prava vrijednost HEP-a ali sam siguran da bi moguće suvlasništvo i upravljanje HEP-om od strane radnika bila zapravo dobro primljena u javnosti, a prema europskim iskustvima Vlada ne bi mogla usporiti takvu inicijativu. I na kraju zaključujem da bi važno bilo ne samo da energetski subjekti … svoje interese, već da prije svega u području elektroenergetike država prepozna dugoročne i nacionalne strateške interese i iskoristi svoju stratešku poziciju. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Zvonimir Puljić.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici, gospodine ministre. Pred nama su tri energetska zakona, Zakon o energiji, odnosno njegove izmjene i dopune Zakona o tržištu električne energije i Zakon o regulaciji energetskih djelatnosti. Ovim zakonskim paketom Hrvatska priprema podlogu za nastavak, odnosno drugi korak energetske reforme usmjerene prema liberalizaciji tržišta energentima i omogućavanja pristupa trećim stranama na prijenosne i transportne sustave. Prvi korak je učinjen 19. srpnja 2001. godine kada je Sabor usvojio Zakon o energiji kao krovni zakon iz energetske oblasti i još četiri zakona iz ove sfere. Međutim, danas skoro pet godina nakon donošenja ovih zakona razvidno je da važeći Zakon o energetici nije potpun, ne obuhvaća svu problematiku posebno one procese i aktivnosti koje su osnažile posljednjih godina ne samo u Europi nego i kod nas. Kao što su racionalizacija potrošnje i energetska učinkovitost razvoj kogeneracije, tj. istodobne proizvodnje električne i toplinske energije, odnosno barem dva medija u jedinstvenom procesu, razvoj obnovljivih izvora energije problematike bio mase i bio goriva, pitanja zaštite potrošača energije i zaštite okoliša uz ovu djelatnost. Ovi pojmovi nisu ni prisutni u važećem zakonu ili su nedovoljno kvalitetno obrađeni, pa je postojeći zakonski okvir postao preuzak za razvitak energetske djelatnosti i organiziranje tržišta energije, odnosno njegovog liberaliziranja. Osim toga potrebno je provesti usklađivanje sa nizom dokumenata Europske unije koji su doneseni nakon 2001. godine. Direktiva 2003. kroz 54 E.Z. predviđa jedinstvenog operatora prijenosnog sustava transmision sistem operator, zaduženog za prijenos i vođenje elektroenergetskog sustava dok naš važeći Zakon o energiji tretira te djelatnosti kao odvojene. Takovo rješenje realizirano do kraja dovelo bi do ugrožavanja sigurnosti pogona elektroenergetskog sustava i zato se ovim zakonom sljedeći logiku tehnološkog jedinstva postojećeg sustava ovo mijenja i uvodi se jedinstveni transmision sistem operator u Hrvatskoj. Nadalje, nedavno su stvoreni tehnički uvjeti za širenje trgovine električnom energijom u regiji što je objelodanjeno uz najviše predstavnike Europske unije u trafostanici Ernestinovo pa je žurnost usvajanja izmjene Zakona o energiji nužna da se ne zaustave procesi potpisivanja međunarodnih ugovora što bi nas spriječilo u pristupanju europskim udrugama i sporazumima, a također onemogućilo pristup fondovima. Zakonom o tržištu električne energije, članak 31. određeni su rokovi u kojima se kupcima postupno omogućava slobodan izbor opskrbljivača električne energije kojim se predviđa do 1. srpnja 2008. da se to pravo proširi na sve kupce čime će postupak otvaranja cjelovitog tržišta biti završen. Naravno on je postupan, ali već u prvoj fazi snižava se normativ povlaštenog kupca od 40 gigavat sati na 20 gigavat sati da bi 1. srpnja 2006. to vrijedilo za kupce sa potrošnjom većom od 9 gigavat sati, a 1. srpnja 2007. za kupce kategorije poduzetnici. Zakonom o regulaciji energetskih djelatnosti članak 6. i članak 7. definirano je osnivanje Hrvatske energetske regulatorne agencije HERA kao samostalne neprofitne organizacije koja će regulirati sudionike i odnose na cjelokupnom energetskom tržištu Hrvatske. To je sigurno bolje rješenje od ovog dosadašnjeg nedjelotvornog regulacijskog Vijeća koji nema vlastitu logistiku pa nije bio u stanju ispunit očekivane zadaće. I da ne duljim, predlažem da usvojimo ova tri energetska zakona po hitnom postupku kao što je i predloženo da bismo pokrenuli ovaj proces koji je nakon 2001. zapravo zaostao i nije ispunio očekivanja. Hvala.
Hvala. Završni osvrt, ministar Branko Vukelić, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, poštovani gospođe i gospodo saborski zastupnici. Dopustite mi nekoliko rečenica nakon ovih rasprava vezano za ova tri vrlo važna energetska zakona, odnosno izmjene Zakona o energiji i dva ova nova zakona. Prije svega, želim jasno reći evidentno je da je potrebno donijeti ove zakone i to iz nekoliko razloga. Ja ću reći samo najvažnije. Prvo, što je od donošenja Zakona od 2001. godine do danas se dogodila okolnost da imamo nove direktive Europske unije, a ovi su zakoni, dakle, zakoni koje treba uskladiti sa zakonodavstvom Europske unije. I drugo, što su ove godine od 2001. do danas pokazale da postojeća zakonska regulativa nije dobra, da ju treba mijenjati jer je zbog postojeće proces, rekao bih, i liberalizacije energetskog tržišta, ali i restrukturiranja energetskih subjekata u Hrvatskoj zaustavljen. Dakle, bilo je nužno donijeti ove zakone. I isto tako želim jasno reći, ovi zakoni su rađeni uz konzultacije i suglasnosti sa Komisijom Europskom. Dakle, sa Europskom unijom. Ovi zakoni neće doživjeti nikakovu crvenu krpu u Europi. Dakle, oni su rađeni uz suglasnost sa ovim zakonskim rješenjima upoznata je Komisija Europske unije, dakle, imamo suglasnost za ovakav model ili ove izmjene ili ovakova zakonska rješenja. I isto tako što je važno za reći, ovdje je netko i spomenuo, primjeri Francuska i uopće da li je u primjerima zemalja Europske unije moguće da operator prijenosa u sustavu, dakle, HEP-a ili u sustavu, dakle, Vetirlne organizacije holdinga, moguće je upravo i konzultant je bio, npr., jedan od konzultanata iz Francuske jer Francuska ima taj model. Prema tome, moramo biti jasni o čemu govorimo, o činjenicama koje su neupitne. Dakle, ovakovi modeli postoje u Europi, oni mogu dobiti zeleno svjetlo Europske komisije i prihvatljivi su na nama jasno da u kasnijim donešenjem podzakonskih akata i u provedbi ovih zakona ostvarimo ono što treba ostvariti, a neovisnost pojedinih subjekata međusobno. I ono što isto želim još jednom jasno reći, Agencija, uopće nije upitno da li Agencija ili Vijeća za ... [[Govornik se ne razumije.]] energetskih djelatnosti. Nema zemlje u Europi koja nema agencije. Model agencije je prihvaćen svugdje i to je praksa svih zemalja Europske unije. Agencija je, dakle, kvalitetnije rješenje regulatora agencija je neovisnije, mijenjamo bitne stvari u odnosu na dosadašnji status Vijeća za ... [[govornik se ne razumije.]] energetskih djelatnosti. Dakle, povećavamo tu neovisnost i mislim da su upravo ova rješenja ta koja će i dobiti zeleno svjetlo i rekao bih, urediti naše zakonodavstvo kada se radi o energetskom sektoru u skladu sa Europskom unijom, ali isto tako da će ova zakonska rješenja biti kvalitetna podloga i za, uz donošenje jasno, podzakonskih akata za daljnju, i daljnje restrukturiranje energetskih subjekata u Republici Hrvatskoj za ukidanje monopola HEP-a i za, jasno, liberalizaciju energetskog tržišta u Hrvatskoj. Hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu o Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o energiji, o tržištu električne energije i o Zakonu o regulaciji energetskih djelatnosti. Idemo na Konačni prijedlog Zakona o regulaciji energetskih djelatnosti, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. 203 Rasprava o tekstu zakona je završena. Također imamo, ovaj puta nešto manje, 18 amandmana Vlade koja je podnijela izvan roka. Glasovali smo da ćemo raspravljati i glasovati o tim amandmanima koji su podnijeti izvan roka. Sad idemo pojedinačno. Ministre izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Prvi članak, 1. amandman odnosi se na članak 7. i on se uređuje također nomotehnički.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje taj amandman. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je amandman 1. prihvaćen sa 78 za, 7 suzdržanih. Ja tamo sam morao 27 puta izgovoriti, ovdje 17 pa kad se to zbroji i kad se zbroji još ovo ostalo. Amandman 2.
Uređuje se članak 9. zakona.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman 2. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? 78 glasova za, 7 suzdržanih. Amandman 3.
Uređuje se članak 11. zakona.
Da. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman 3. Tko je za? Protiv? Suzdržan? 78 glasova za, 7 suzdržanih. Amandman 4.
Uređuje se članak 12. zakona.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje taj amandman. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? 78 za, 6 suzdržanih. Amandman 5.
Uređuje se članak 15. zakona.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman 5. Tko je za? Protiv? Suzdržan? 78 za, 6 suzdržanih. Amandman 6.
Uređuje se članak 16. zakona.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman 6. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? 78 za, 6 suzdržanih. Amandman 7.
Uređuje se članak 18. zakona.
Tko je za? Otvaram raspravu. Zaključujem. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? 78 glasova za, 6 suzdržanih. Amandman 8.
Uređuje se članak 19. zakona.
Otvaram raspravu. Zaključujem. Tko je za amandman 8? Hvala. Protiv? Suzdržan? 78 za, 1 protiv, 5 suzdržanih. Amandman 9.
Uređuje se članak 21. zakona.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman 8. Tko je za? Devet. Dal’ nekom budilica ovo zvoni? Protiv? Suzdržan? 78 za, 2 protiv, 4 suzdržana. Amandman 10.
Uređuje se članak 22.
Otvaram raspravu. Zaključujem. Tko je za amandman 10.? Hvala. Protiv? Suzdržan? 78 za, 6 suzdržanih. Amandman 11.
Uređuje se članak 23.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Tko je za amandman taj? Hvala. Protiv? Suzdržan? 80 za, 4 suzdržana. Amandman 12.
Uređuje se 24. članak.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman 12. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? Utvrđuje se 78 za, 6 suzdržanih. Amandman 13.
Uređuje se 25. članak.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? Amandman prihvaćen 79 za, 5 suzdržanih. Amandman 14.
Uređuje se 27. članak Zakona.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman 14. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? 81 za, 3 suzdržana. Amandman 15.
Amandman 15 osim nomotehnike dodaje se u ovom, u članku 29. i novi stavak koji omogućuje lakši rad agencije u pripremnoj fazi. Naime, ovlašćuje se Vlada da imenuje privremenog ravnatelja agencije u roku 30 dana od dana stupanja na snagu ovog Zakona, koji će obaviti sve pripremne radnje oko početka rada agencije.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman 15. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? 78 za, 6 suzdržanih. Amandman 16.
Uređuje se članak 31. Zakona.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman 16. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? 78 za, 6 suzdržanih. Amandman 17.
Uređuje se 33. članak Zakona.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman 17. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? 78 za, 6 suzdržanih. Amandman 18, zadnji.
Uređuje se 36. članak Zakona.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman 18. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je amandman usvojen 78 za i 5 suzdržanih. Sad dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o regulaciji energetskih djelatnosti. Molim uključimo se. Molim glasovati. Rezultat. 78 glasova za, 3 suzdržana, bez glasova protiv. I sa tom većinom je donesen Zakon o regulaciji energetskih djelatnosti u tekstu kako ga je predložila Vlada zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Sljedeća točka je - Konačni prijedlog zakona o dopuni Zakona o vatrogastvu, hitno postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 199. Predlagatelj zakona je Vlada. Kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka. Hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, financije i Državni proračun i Odbor za zakonodavstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Molim državnog tajnika Ministarstva unutarnjih poslova, gospodina Ivicu Buconjića da dodatno obrazloži Prijedlog. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče, štovane dame i gospodo zastupnici. Ovom predloženom dopunom Zakona o vatrogastvu se stvara osnov za daljnje financiranje decentraliziranih funkcija vatrogastva od strane države prema jedinicama lokalne samouprave. Naime, do 31. prosinca ove godine vrijedi članak 58. Zakona o vatrogastvu koji je stupio na snagu 2000. godine kada su jedinice lokalne samouprave preuzele financiranje javnih vatrogasnih profesionalnih postrojbi. Tim člankom 58. je bila i predviđena dinamika preuzimanja kompletnog financiranja javnih vatrogasnih profesionalnih postrojbi pa je tako bilo predviđeno da 2002. godine gradovi osnivači preuzimaju financiranje u iznosu od 25%, 2003. 50%, 2004. 75% i od 1.1. iduće godine 100%. Budući da je praksa pokazala da fiskalni i financijski kapaciteti gradova osnivača javnih vatrogasnih profesionalnih postrojbi nisu dovoljni za redovito financiranje, Vlada je prošle godine, prošla Vlada je prošle godine u rujnu donijela izmjenu i dopunu Zakona o porezu na dohodak gdje je 1% od poreza na dohodak prepušten jedinicama lokalne samouprave za financiranje ovih decentraliziranih funkcija. Međutim, ni ta sredstva nisu bila dovoljna. Tako da je trebalo stvoriti osnovu za daljnje financiranje javnih profesionalnih vatrogasnih postrojbi i idudće godine na razini sredstava koja su bila izdvojena ove godine. Upravo to ovaj članak iz Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vatrogastvu, članak 58.a omogućava. Naime, njime Vlada i dalje preuzima obavezu financiranja javnih profesionalnih vatrogasnih postrojbi u idućoj godini na razini sredstava od ove godine. S time što se preuzima i obaveza donošenja minimalnog financijskog standarda za obavljanje tih decentraliziranih vatrogasnih postrojbi čime bi se taj problem financiranja vatrogasnih postrojbi definitivno riješio, a opet u skladu sa Zakonom o zaštiti i spašavanju i djelovanjem nove Uprave za zaštitu i spašavanje. Znači, još jedanput samo kratko, ovim Zakonom se stvara pretpostavka da Vlada iz Državnog proračuna i dalje financira djelovanje profesionalnih javnih vatrogasnih postrojbi na razini sredstava koja su bila i ove godine. Hvala lijepo.
Hvala. Izvjestitelji odbora? Ne. Otvaram raspravu. Klub zastupnika LIBRE, poštovani zastupnik Željko Pavlic. Nema ga, klub gubi pravo na riječ. Klub SDP-a, poštovani zastupnik Zvonimir Mršić. Nema ga, klub gubi pravo na riječ. Klub HSS-a poštovani zastupnik Josip Vresk. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče. Točno je da s 1.1. prestaje važiti članak 58. postojećeg zakona i točno je da lokalna samouprava više neće iz državnog proračuna dobivati za financiranje javnih vatrogasnih postrojbi onih 25% koliko je dobivala ove godine i točno je da je tu trebalo intervenirati. Međutim, moram reći i drugu stvar, da smo očekivali da se obzirom na izjave, da se pred Saborom pojavi cjelokupni Zakon o vatrogastvu, a obzirom i na činjenicu da smo nedavno donijeli Zakon o zaštiti i spašavanju, pa i postojeći Zakon o vatrogastvu kad i interveniramo ovom izmjenom neće biti kompatibilan Zakon o Zakonu o zaštiti i spašavanju, a onda sam rekao pa to i sada ponavljam to je jako, jako važno. Kolega Valter Drandić i ja smo uputili također prijedlog izmjena ovog zakona Hrvatskom saboru pred jedno 20-tak dana i meni je doista žao što se u oba zakonska prijedloga ne raspravlja istovremeno i mislim da ako je takva praksa postojala u nekoliko proteklih sjednica bilo bi dobro da se i sad gospodine predsjedniče isto nastavilo s takovom praksom. Ono što se ovom izmjenom omogućuje, omogućuje se zapravo Vladi da podzakonskim propisima koji će očigledno prema članku 58.a vrijediti godinu dana, at hoc rješava problem javnih vatrogasnih postrojbi, odnosno njihovih financiranja koje evidentno postoji. Taj problem postoji ali smatramo da to nije dobar način. Pazite, vi u Vladi, dobro Vlada mora imati određenu zakonodavnu aktivnost i takvu ovlast da uredbama rješava određena pitanja, ali mislim da ovdje nije bilo potrebe i da smo mogli omogućiti izmjenom zakona da se znaju standardi, da se zna, na kraju krajeva u kolikom omjeru će državni proračun financirati javne vatrogasne postrojbe, a ovdje se vidi da će to zapravo Vlada raditi na temelju podzakonskih propisa vjerojatno u uredbi koje će vrijediti godinu dana. Ima jedan nezgodan termin "planiranje pomoći". To nije pomoć, to je sufinanciranje sa državnog proračuna jedne izuzetno važne djelatnosti, mislim da to tako treba zvati. I drugo u članku 58. je trebalo bar označiti čime će to Vlada raditi. Pa treba napisati da će uredbama uređivati to područje i rad koji donosi Vlada se zove uredba. I drugo, mislim da nije jasno napisano što će sve financirati, pa ću vam ukratko reći, da smo kad smo pisali kolega Drandić i ja prijedlog za izmjenu članka 43. jer uz ovo što sam sad rekao, ovaj članak novi 58.a će biti u neskladu s postojećim člankom 43. sada važećeg zakona, pa smo tada kad smo pisali zakon točno i naveli što bi trebalo sve financirati, odnosno u čemu bi država trebala, trebala sufinancirati jedinice lokalne samouprave, a to su prije svega plaće i ostale rashode, doprinose na plaće i naknade troškova za profesionalne vatrogasce, uredski materijal, usluge i one ostale nespomenute rashode, ne zove se to tako jer smo mi to tako htjeli, nego proračunska stavka tako glasi, pa smo pod tom stavkom mislili prije svega na premije osiguranja, što je za profesionalno vatrogastvo jako, jako važno. Klub HSS-a naravno smatra da treba donijeti zakon, ali ovakav tekst smatramo neprikladnim jer se prije svega trebalo ići kompletnim zakonom, što je bilo obećano. Naravno da je ovdje trebalo intervenirati i mislim da bi bilo dobro, jako dobro da se o oba teksta raspravljalo istovremeno. Upozoravam Vladu da će biti postojeći članak 58. ukoliko naravno Hrvatski sabor donese ovaj propis u potpunom neskladu s člankom 43. postojećeg zakona. Evo samo toliko. Hvala lijepo.
Hvala. Klub HNS-a PGS-a, poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Očekivali smo ovaj zakon na kraju godine da će se morati ovakav ili sličan pojaviti u proceduri i to stoga što se nisu slušala upozorenja od početka ove godine da pitanje financiranja vatrogastva nije dobro riješeno, niti pak prilikom izrade proračuna i usvajanja proračuna, upozorenja o nedostatnim sredstvima za zaštitu od požara nisu bila dovoljni argumenat da se ili prihvate amandmani ili u prvom čitanju proračuna Vlada sama predloži korekciju. S obzirom da se upozorenje u sabornici ali i kroz zastupnička pitanja nisu slušala onda je očito bilo potrebno da nekoliko vatrogasnih cisterni i vozila dođe na Markov trg i da se shvati ozbiljnost problema koji mogu nastupiti s 1.1. iduće godine. Dozvolite mi da samo podsjetim na dvije rečenice uvodnog, odnosno obrazloženja ovog zakona u kojem citiram, piše: "S obzirom na notornu činjenicu nedovoljne gospodarske razvijenosti i oskudnih financijskih sredstava u proračunima većina jedinica lokalne samouprave zakonodavac je člankom 58. citiranog zakona prolongirao dotadašnji način financiranja vatrogastva. I druga rečenica, veliki dio jedinica lokalne samouprave i nadalje objektivno nije u stanju osigurati dostatna financijska sredstva za normalno funkcioniranje vatrogasne postrojbe. Ova ocjena stanja bila je poznata i početkom godine, poznata je i sada, biti će tako i u idućoj godini, a ovo rješenje koje se ovim zakonom nudi traje samo godinu dana, nemamo novih zakona o financiranju lokalne i regionalne samouprave. Dakle ovu ocjenu stanja možemo ponavljati i tokom cijele iduće godine. Podsjećam i to da prema postojećim zakonima općine, gradovi i županije iz svojih proračuna moraju za vatrogastvo izdvajati između 1 i 5% poreznih prihoda već godinama. I po mojem izračunu kada se zbroje sva ta sredstva u cijeloj državi kreće se vrijednost toga oko 200 milijuna kuna. 1% iz Fonda izravnanja decentraliziranih funkcija daje se općinama ili gradovima koji su osnovali profesionalnu vatrogasnu postrojbu za dofinanciranje tih aktivnosti. U proračunu imamo jednu stavku od 100 milijuna kuna za nabavu novih vatrogasnih vozila i tehnike i ovaj zakon znači negdje oko 330 milijuna kuna za zaštitu od požara. Ove podatke spomenuo sam zbog toga da vas podsjetim da novac koji se izdvaja, ukupno gledajući nije mali, ali da uvijek kad razgovaramo sa svim sudionicima u tom lancu, svaki i to opravdano tvrdi da nema dovoljno novaca. Početkom godine bilo je zastupničko pitanje, nedavno se izglasao i Zakon o izvršenju državnog proračuna u kojem članku 31. piše da plaćeni porez na dodanu vrijednost po računima za nabavu opreme u 2005. za obavljanje vatrogasne djelatnosti vratiti će se na teret prihoda poreza na dodanu vrijednost javnim vatrogasnim postrojbama, dobrovoljnim vatrogasnim društvima i vatrogasnim zajednicama. Dakle ovo je za 2005. Ista ovakva odredba u Zakonu o izvršenju proračuna postoji i za 2004. i postojala je za 2003. Kada sam ministra Šukera pitao da li će se za prošlu godinu PDV vatrogascima vratiti rekao mi je ne, jer ja takvu zakonsku odredbu nisam u zakon upisao. I doista jutros sam provjeravao u nekoliko profesionalnih vatrogasnih postrojbi nitko nije dobio ni kunu vraćenog PDV-a iako već tri godine ovu odredbu u Zakonu o izvršenju proračuna imamo. Pa sad postavljam pitanje zašto do sad vatrogasnim postrojbama, bilo profesionalnim, bilo dobrovoljnim i vatrogasnim zajednicama nismo vraćali PDV uplaćen za nabavu opreme, vozila i tehnike kao da taj novac oni ne bi mogli koristiti za obnavljanje tehnike ili za financiranje redovnih djelatnosti. Rješavamo problem interventnim načinom, a postojeće zakone koje imamo, ne poštujemo i nedajemo ono što im zakonom pripada. Nadalje, Hrvatska danas ima tisuću 788 dobrovoljnih vatrogasnih društava sa 58 tisuća 800 članova. Imamo 56 javnih vatrogasnih postrojbi sa 2144 vatrogasaca i zaposlenika ukupno i 55 tvorničkih vatrogasnih društava sa 1054 članova ili je to ukupno 61 tisuća 998 ljudi koji se bave zaštitom od požara ili gašenjem. Što još ovaj Zakon sa sobom donaša? Donaša kažnjavanje racionalnosti. Sve one općine, gradovi i županije koji su zaštitu od požara organizirali mahom kroz dobrovoljna vatrogasna društva od ovog Zakona neće imati ništa, neće dobiti ni jednu lipu sredstava, a oni koji su išli isključivo na profesionalne vatrogasne jedinice ili postrojbe koji su zaposlili ljudi, oni će jedini imati pravo da sudjeluju u raspodjeli ovih sredstava. Oni koji su štedjeli iduće godine neće dobiti ni kune ili jako malo, ja velim ništa. A oni koji uvijek se rukovode činjenicom da će država nekako već morati to platiti, oni će i po ovom prijedlogu Zakona u idućoj godini imati. Ovo je dobra poruka svima onima koji se ponašaju racionalno, da to više ne budu takvi, da troše maksimalno, jer će onda uvijek i više dobivati. Ovo je poruka da ne treba štedjeti porezni novac, jer ćeš biti nagrađen što si rastrošniji. Vatrogasna sredstva kune koje imamo po bilo kojoj osnovi u općini, gradu, županiji i državi moramo dakle raspoređivati i na dobrovoljna vatrogasna društva, na javne vatrogasne postrojbe, na županijske vatrogasne zajednice, na Hrvatsku vatrogasnu zajednicu koja često u toku protupožarne sezone organizira vatrogasna takmičenja, olimpijade i ostale stvari i aganžira vatrogasce i tehniku umjesto na požarištima na drugim dijelovima. Uz to općine moraju donositi i planove zaštite od požara. U obrazloženju se konstatira da to mnoge još nisu učinile. Ove planove spominjem u kontekstu toga da postojeća zakonodavna regulativa ne dozvoljava zabranjuje recimo županiji koja je teritorijalno mala i koja bi mogla sa 10 puta manje sredstava imati županijski plan zaštite od požara, a ne svaka općina pojedinačno, koja bi mogla imati županijsku javnu vatrogasnu postrojbu, a ne po općinama i gradovima i gdje bi sa manjim sredstvima dobili isti ili bolji efekat zaštite, jer zakon veli da je to lokalna, a ne regionalna samouprava. Zabranjujemo racionalnost, tjeramo općine da raspisuju natječaje za izradu planova zaštite od požara koje rade nekoliko tvrtki u Hrvatskoj, koji štancaju te planove pa im se često desi da zaborave promijeniti i naziv općine za koju su plan donijeli, pa u jednom planu imate tri, četiri općina na koje se on tobože odnosi i sve to treba iz proračuna platiti da bi zadovoljili formu. I onda ih pitamo, zašto nemaju dovoljno novaca za vatrogastvo? Ovaj prijedlog Zakona je vatrogasna mjera, koja će vrijediti godinu dana, koja bitnije neće utjecati na poboljšanje zaštite od požara, neće bitnije doprinjeti tome da njihovo financiranje bude sigurnije, i neće doprinjeti tome da općine, gradovi i županije budu sposobnije u fiskalnom, u novčanom smislu financirati vatrogasne postrojbe. Naći ćemo se opet sa istom temom za mjesec, dva, tri ili šest, konstatirati da pomaka nije bilo, da moramo intervenirati požarnom mjerom. A ne bi želio da se to desi, ali nam se može desiti i da ove sezone zbog velikog ili većeg broja požara ili težeg stanja u vatrogasnim postrojbama konstatiramo da opet nismo dovoljno učinili da za to budemo spremni. Želim vjerovati da će konačno netko sjesti sa onima koji se bave time profesionalno i promijeniti postojeće zakonske odredbe i u Zakonu o vatrogastvu i Zakonu o financiranju lokalne samouprave i umjesto da na tisuće žiro računa disperziramo ta sredstva koja su toliko bitna konačno se opredijelimo da li ćemo zaštitu od požara imati profesionalno, mješovito ili na dobrovoljnim vatrogasnim društvima. Dok se do toga ne dođe i dok se to konačno ne dogovorimo očekujem da ministar financija svim vatrogasnim postrojbama i zajednicama vrati porez na dodanu vrijednost za prošlu godinu barem u toku ovog mjeseca, a za ovu godinu barem do ožujka iduće godine. Hvala.
Hvala. Klub IDS-a poštovani zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Evo pred nama su dopuna ovog Zakona o vatrogastvu ili kako smo ga mi u onome bivšem sazivu tamo 99. nazivali Gregoričevog zakona. Naime, bivši premijer gospodin Franjo Gregurić 1999. predložio je da se vatrogasne postrojbe vrate iz Ministarstva unutrašnjih poslova lokalnoj samoupravi. Shodno tome da se i izdvajanje sredstava za financiranje vatrogastva iz državnog proračuna obustavi sa 1.1. 2005. godine. Znači, 2004. država za vatrogastvo izdvajala 25% njihovih potreba, godinu dana prije 2003. 50%, 2002. 75%, prije toga u cijelosti, a od 2005. 100% teret je trebalo sada prebaciti na lokalnu samoupravu. Zašto je gospodin Gregurić predložio taj, odnosno takav zakon? Pa jedan od razloga bila je katastrofalna materijalna pozicija Ministarstva unutrašnjih poslova, pa se računalo da će se, ako se sad optereti lokalna samouprava rasteretiti jasno policija. Dakako, u onom materijalnom smislu. Da ne bi bilo nikakve zabune. Klub IDS-a kao deklarirani regionalisti apsolutno smo da vatrogastvom upravlja lokalna samouprava. Da je to bolje riješenje, nego kada time upravlja država, ja se usuđujem reći da to potvrđuju Istarske prilike koje su u opremljensoti organiziranosti naglo odskočile nakon 2000. godine. Konačno, moji Buzačani jako dobro znaju kako su bile vatrogasne postrojbe u tom gradu do 2000. godine, a kakve su danas. Tvrdim da mogu biti uzor svima u Hrvatskoj, tvrdim da im je standard opremljenosti itd. europska, bez obzira što možda zvuči samodopadno, ali tome je zapravo tako. Jasno ja ovom prilikom tu ne govorim o plaćama, ja govorim o njihovoj opremljenosti i uvjetima u kojima rade. Znači, apsolutno sam da se vatrogastvom upravlja na lokalnoj razini. Taj Gregurićev zakon ja uvijek doživljavam i kao početak decentralizacije u Republici Hrvatskoj. Međutim, decentralizacija Republike Hrvatske ne može zaživjeti ako sa države na lokalnu samoupravu prepuštamo ili prenosimo obveze, a ne i novce. A kod ovog Zakona gospodo upravo je to slučaj. Spušta se obveza i to ne mala, ali se na lokalnu samoupravu ne spuštaju novci i konačno kad sam već spomenuo grad Buzet da kažem da gradska uprava broji 21 zaposlenika na čelu sa gradonačelnikom a vatrogasna postrojba broji 19 zaposlenika. Ako u sto postotnom iznosu teret vatrogastva sada preuzme grad Buzet a tako će biti ili može biti i drugdje onda je za pretpostaviti da će mnogi programi u tim gradovima doći u pitanje. Na prvom mjestu možda će doći u pitanje daljnja opremljenost vatrogasnih postrojbi. Znači, država se ne može lišavati svojih obveza na način da ih prenosi na lokalnu samoupravu a da pritom ne nastavlja financijsku decentralizaciju. Tvrdim, uvjeren sam, da je Hrvatska najbrži svoj razvoj imala u vremenu kada je bila najviše decentralizirana u razdoblju od 74. do 90. godine, tada su naše skupštine birale čak i suce, možda to nije bilo dobro zbog neovisnosti tih institucija ali je bilo bolje od onoga što je radila potom Pašalićeva komisija. Tada su se brinuli o katastru, o policiji, o financijama, o inspektoratima a danas recimo župan ili gradonačelnik ne može utjecati niti na ponašanje matičara jer je on državni službenik. Ta praksa se mora promijeniti ali lokalnoj samoupravi valja jasno ostaviti njena izvorna sredstva. I konačno, neka si država zadrži vojsku, diplomaciju, monetarnu politiku, ne znam neka se bavi mirovinskom politikom, neka zadrži dio policije, kapitalne investicije, određivanje fiskalne politike a sve drugo neka prepusti lokalnoj samoupravi. No da se vratim vatrogastvu. Kada ne bi bilo ovog zakona koji je danas pred nama, kada Vlada ne bi osigurala u narednoj godini 237 milijuna kuna stanje na terenu bi bilo izuzetno teško. Točno, ja sam svjestan činjenice da postoji dualitet između profesionalnih vatrogasaca s jedne strane i dobrovoljnih vatrogasaca. Prvi, znači ovi profesionalci oni više naginju državi, možda u onim sredinama gdje su plaće u lokalnoj samoupravi nadprosječne u odnosu na državne plaće kao što je možda u Zagrebu, Istri, Rijeci pa su oni skloni lokalnoj samoupravi dok dobrovoljne vatrogasne postrojbe naginju lokalnoj samoupravi jer su te strukture senzibilnije do vatrogastva i njihovog opremanja no što su to centralne vlasti. Znači, IDS je za taj Gregorićev zakon, IDS je za decentralizaciju vatrogastva ali uz obveze još jedanput želim reći mora biti na djelu i decentralizacija financijskih sredstava. Znači, bez ovih 237 milijuna kuna iz državnog proračuna mnoge jedinice lokalne samouprave neću reći da bi bankrotirale ali našle bi se u izuzetno teškoj situaciji. Stoga usvajanje ovog zakona na neki način treba biti poticaj da u Hrvatskoj počne se progovarati a da sutra dan i zaživi jedna decentralizacija. Ukoliko Hrvatska želi brže stope razvoja prije ili kasnije mi ćemo na to i morati pristati. Ja se slažem da je ovoj zemlji mnogo toga potrebno, prije svega više radnih mjesta, veće penzije, bolje plaće, bolje bolnice, više domova za umirovljenike itd. ali Hrvatskoj je potrebna i radikalna decentralizacija jer bez nje neće biti razvoja. Jasno, oni krajevi koji su bili pogođeni ratom možda na političku decentralizaciju i regionalizaciju gledaju drugačije nego Istra ili Primorsko-goranska županija, vjerojatno na to drugačije gleda i Zagreb gdje je posvemašnja koncentracija proračunskih i vanproračunskih itd. fondova svih velikih državnih poduzeća ali zbilja govori u ovom trenutku samo grad Zagreb i Županija Istarska. Imaju bruto društveni proizvod iznad republičkog prosjeka. Svi ostali hrvatski krajevi ispod su republičkog prosjeka od skromnih 6 tisuća 500 dolara po stanovniku. To je krajnje jedna bezperspektivna situacija gotovo bih se usudio reći tragična. Politike cetralizacija vodi materijalnom siromaštvu ove zemlje. Možda je ona imala logike za vrijeme rata, vjerojatno ali ne više i danas. Zato barem Klub IDS-a podržava sve što vodi decentralizaciji pa time jasno i jedan decentralizirani "vatrogasni sustav" ali isto tako molimo predstavnike Ministarstva unutrašnjih poslova, Vlade da kada spušta obveze onda neka spusti i novce. Možda najdrastičniji primjer ove centralizacije je zdravstvo. Ja ću spomenuti samo slučaj općih bolnica, za njih su zadužene županije a sredstva ostaju u Zagrebu i to jednostavno ne može funkcionirati da županije koje imaju manje proračune od općih bolnica odgovaraju za njihovo poslovanje, da na primjer Županija Istarska ima 100 zaposlenika, u Općoj bolnici tisuću i 100 i da vi sada odgovarate za ustroj koji vam je netko nametnuo. Znači, za kraj otvorimo raspravu o decentralizaciji. Svi su se složili klubovi prije IDS-ovog da je najpotrebnije u ovom trenutku vatrogastvu omogućiti povrat PDV-a za nabavljenu opremu. To se treba učiniti što je moguće prije i na neki način možda natjerati osiguravajuća društva da počnu poštivati zakonske norme kada je osiguranje štete ili bolje rečeno kada se treba ulagati određena sredstva za vatrogasne potrebe. I za kraj, po treći puta. Ako ne usvojimo ovaj zakon a ovdje je posrijedi pitanje 237 milijuna kuna mnoge lokalne sredine naći će se u izuzetno teškoj situaciji tako da smo i mi ovdje u ovome Domu naprosto stavljeni pred svršen čin.
Hvala. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice poštovani zastupnik Ivan Jarnjak.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege! Klub Hrvatske demokratske zajednice će podržati donošenje ovog zakona i to iz razloga što članak 58. Zakona o vatrogastvu prestaje važiti sa 31.12.2004. godine a to znači da bi sredstva tih 25% koje je u 2004. godini ... [[Govornik isključen, ne čuje se.]] prestali dobivati i stvarno bi se dovelo u pitanje funkcioniranja vatrogastva u Republici Hrvatskoj. No mi smo danas kroz ovaj zakon koji je vrlo kratak, vrlo sažet, vrlo jasan čuli i od 70. na ovamo da je bilo puno bolje i da se puno više moglo napraviti. Međutim, mi smo danas u svojoj državi, u svojoj domaji i govorimo o svojim problemima koje treba rješavati. Da li je HDZ u ovih godinu dana, niti godinu dana vlasti već trebao donijeti novi zakon a predložio je puno zakona teško je reći da li su mogli stići ili nisu ali se slažem s onima koji su ovdje rekli da novi Zakon o vatrogastvu treba donijeti, da sustavno vatrogastvo treba u Hrvatskoj riješiti. Točno je da su mogućnosti lokalne samouprave ograničene ali dimenzioniranje javnih vatrogasnih postrojbi upravo proizlaze iz procjene pojedinih lokalnih samouprava o ugrozi sa stanovišta požara koliko će te postrojbe biti velike, koliko će onda one i koštati, koliko će opterećivati lokalnu upravu i samoupravu i da li će lokalna uprava i samouprava moći tada to i isfinancirati. Bilo je ovdje govora i oko toga zašto ne okrupniti te osnovice pa je rečeno da bi to mogle kao što su neke manje županije da bude to županijski a mi imamo Zakon o zaštiti i spašavanju koji se upravo bazira na općinama, na manjim tim lokalnim jedinicama i a, jedinice javne, pogotovo, pogotovo profesionalne vatrogasne postrojbe one su okosnica provođenja za sada upravo tog Zakona o zaštiti i spašavanju. Upravo je i to razlog da moramo voditi računa o kompatibilnosti upravo iz Zakona o zaštiti i spašavanju i Zakona o vatrogastvu. Vlada donosi ovo Odluku o tzv. minimalnom financijskom, minimalnim financijskim standardima za obavljanje vatrogasnih dužnosti koje će biti a to znači, jasno, i da ostajemo na istoj razini opremljenosti i na istoj razini mogućnosti vatrogastva u ovoj godini kao što je to, u idućoj godini, kao što je to i u ovoj godini ukoliko nešto više neće moći izdvojiti upravo lokalna uprava i samouprava. Slažem se da je članak 58.a upravo bude ovakav i da odredba ne bude unaprijed određena koliko kriterija po kriterijima nekakvim unaprijed određeno koliko kome treba dat. Za vatrogastvo i za zaštitu od požara treba pripremiti se na taj način da tamo gdje je potreba, tamo treba i dati. Opasnost od požara nije jednaka u cijeloj Hrvatskoj nego je različita, tu različitost treba jasno respektirati a tu različitost onda treba i financirati. Ponavljam još jedanputa, Hrvatska demokratska zajednica podržati će donošenje ovog Zakona i svakako, i svakako traži da se u najskorije vrijeme izađe sa konkretnim prijedlogom Zakona o vatrogastvu koji će biti usklađen sa Zakonom o zaštiti i spašavanju ali jednako tako koji će rješavati ne samo javne vatrogasne postrojbe već i dobrovoljna vatrogasna društva jer jest da su javne vatrogasne postrojbe udarna operativna moć vatrogastva u Hrvatskoj ali bez pomoći dobrovoljnih vatrogasnih društava malo bi se moglo toga onda napraviti. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. Klub HSP-a, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Klub HSP-a je i prigodom donošenja Zakona o zaštiti i spašavanju jasno izrazio svoje stajalište da se tim Zakonom radi korak u ustrojavanju učinkovitog sustava zaštite i spašavanja ali i da smo očekivali da je logično da se donese i novi Zakon o vatrogastvu a i novi Zakon o civilnoj zaštiti jer tek na taj način ćemo moći dobiti jedan učinkoviti sustav zaštite i spašavanja koji može odgovoriti svim ugrozama Hrvatske kada je riječ o bilo kojih elementarnih nepogoda kao što je i sam požar. Klub HSP-a pozdravlja izmjenu članka 58. ovoga Zakona jer to je nažalost jedino rješenje kako bi i na godinu općine i gradovi dobili isti iznos iz državnog proračuna za potrebe financiranja javnoga vatrogastva. Ali je žalosna činjenica ta da Hrvatska kao zemlja sa dugogodišnjom tradicijom vatrogastva a znamo i sami da mnoga vatrogasna društva su odavno proslavila preko 100 godina i dan danas slave je dopustila da nam je vatrogastvo u ovom trenutku u ovakvome stanju. Kakva je situacija i dualitet koji se javlja tu, to isto mora Ministarstvo i država riješiti vezano između profesionalnog vatrogastva i dobrovoljnog vatrogastva, nači odgovarajuću mjeru a to se može riješiti i putem državne ocjene ugroženosti od zaštite od požara i onda financirati i onaj dio iz državnog proračuna ako se opredjelimo da ćemo u Zakonu o vatrogastvu kazati da će se ipak dio financirati iz državnog proračuna a dio iz proračuna gradova i općina. Jer i sami znamo ako nekome dajemo obveze onda mu moramo dati i prava. Zato mi ne gledamo kao Klub IDS-a, njih samo tu interesira da se radi o decentralizaciji. Nas ne interesira u ovome slučaju decentralizacija nego nas zanima da imamo učinkovito vatrogastvo na svim razinama općina i gradova. Prema tome, očekujemo od Ministarstva unutarnjih poslova i od državne uprave za zaštitu i spašavanje da čim prije u Sabor dođe u prvo čitanje i Zakon o vatrogastvu i Zakon o civilnoj zaštiti jer samo na taj način možemo doprinjeti i da se vatrogastvo opremi i da u svakoj situaciji može odgovoriti svim tima zadaćama. Drugi je problem ovdje isto što moramo reći da općine i gradovi imaju obvezu, znamo za javno vatrogastvo postrojbe su njihove ali moram upozoriti da mnoge općine i gradovi nisu sklopili kolektivni ugovor. Primjer je recimo, slučaj grada Bjelovara gdje do dan danas nije sklopljen kolektivni ugovor između grada i profesionalnih vatrogasnih postrojbi. Prema tome, i tu bi trebali isto napraviti dodatne pomake kako bi sve općine i gradove preuzeli kada su preuzeli tu obvezu onda moraju i sklopiti kolektivne ugovore kako je sklopljen na razini države tako moraju biti i ovi granski kolektivni ugovori. Prema tome, još na kraju da ne bih duljio u ovome dijelu Klub HSP-a će ovo podržati s time da tražimo jamstvo od državnog tajnika da će općine i gradovi stvarno dobiti onaj iznos sredstava koji su dobili i za 2004. godinu. I očekujemo žurno da se nagodinu pojavi Vlada sa ova dva bitna Zakona kako bi zaokružili i dobili jedan učinkoviti sustav i podigli razinu i opremljenosti i obučenosti tako da se ne bojimo ni ljetne sezone ni bilo čega drugoga. Hvala vam lijepa.
Hvala. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovana zastupnica Jagoda Martić.
Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče. Zakonom o vatrogastvu decentralizirana je vatrogasna služba tako da je obveza protupožarne zaštite vraćena s državne razine na lokalnu samoupravu. Time su jedinice lokalne samouprave dobile pravo i obveze ustrojavanja ali i financiranja vatrogasne službe. Člankom 58. spomenutog Zakona o vatrogastvu utvrđena je prijelazna odredba po kojoj se financiranje redovne djelatnosti javnih vatrogasnih postrojbi osigurava iz državnog proračuna s time da jedinice lokalne samouprave postupno preuzimaju obveze finanicranja i tako bi zapravo od 1. 1. 2005. godine obveza financiranja postala isključivo obveza gradova i općina. Međutim, činjenica je da je većina jedinica lokalne samouprave zbog nedovoljne gospodarske razvijenosti i oskudinih financijskih sredstava ima proračune iz kojih jednostavno nisu u stanju isfinancirati sve obaveze koje su procesom decentralizacije preuzele pa tako nisu u stanju financirati ni protupožarnu zaštitu. Odnosno nisu u stanju osigrati dostatna financijska sredstva za normalno financiranje vatrogasnih postrojbi čiji su osnivači. Prema dostupnim podacima samo pet gradova osnivača javnih vatrogasnih postrojbi od njih 58 može ispuniti obvezu financiranja protupožarne zaštite. Nadalje, nedavno donešeni Zakon o porezu na dohodak podiže neoporezivi dio osnovice što u konačnici znači manji prihod jedinica lokalne samouprave za financiranje javnih potreba na svom području pa tako i vatrogastva. A sve to dodatno umanjuje i njihove ionako skromne mogućnosti izdvajanja potrebnih sredstava. Očito svjesna problema koji je i dosad postojao odnosno koji dosad postoje u financiranju i funkcioniranju protupožarne zaštite a koji bi se od 1.1.2005. i dodatno pogoršali Vlada je Prijedlogom zakona o dopuni Zakona o vatrogastvu koji je pred nama navedene probleme pokušali, pokušala premostiti. Međutim navedenim se dopunama predlaže samo utvrđivanje obveze i ovlasti Vlade da donese odluku o minimalnom financijskom standardu za obavljanje djelatnosti javnih vatrogasnih postrojbi koja će biti temelj za planiranje pomoći iz državnog proračuna. Smatram da je to privremeno rješenje koje u konačnici neće u potpunosti riješiti postojeće probleme. Kojim izmjenama se ne utvrđuje da će se javne vatrogasne postrojbe dijelom financirati i iz Državnog proračuna a time se onemogućava i primjena kolektivnog ugovora za državne službenike i namještenike koji se temeljem članka 110. primjenjuje i na profesionalne vatrogasce. Sredstva se planiraju u visini 2004. godine a znamo da i u 2004. nisu ispoštivane obveze iz kolektivnog ugovora prema javnim vatrogasnim postrojbama. Upozorila bih još na jedan problem i nelogičnost koja se u praksi javlja i koja postoji, o čemu su govorili i neki prethodnici. Naime donesen je Zakon o lokalnoj i područnoj regionalnoj samoupravi u kojem odredbe članka 19. govore da je protupožarna zaštita u djelokrugu rada jedinica lokalne samouprave. Dakle decentralizirana je sa države na lokalnu razinu. Također i odredbe članka 134. Ustava Republike Hrvatske govore o tome. Međutim nigdje nije propisano kako će se provoditi protupožarna zaštita. Da li putem profesionalnog ili dobrovoljnog vatrogastva, ali je evidentno da tu obvezu imaju sve općine i gradovi. Zbog toga što većina općina i gradova nije u potpunosti mogla finacirati protupožarnu zaštitu iznađeno je rješenje donošenjem izmjena i dopuna Zakona o financiranju jedinice lokalne i područne samouprave po kojem bi država ustupila dio poreza na dohodak gradovima i općinama koji su osnivači javnih vatrogasnih postrojbi. I to od 2002. godine 2%, 2003. 4%, 2004. 6% te 2005. i nadalje 8%. Te izmjene su samo dijelom riješile problem financiranja vatrogastva jer se ustupanje dijela poreza na dohodak odnosilo samo na jedinice lokalne samouprave koje su osnivači javnih vatrogasnih postrojbi. Na sličan način odnosno ustupanjem dijela poreza na dohodak koja je, koje je smanjeno na 1% problem je djelomično riješen i Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne samouprave. Ovo rješenje koje je još uvijek na snazi je vrlo loše iz dva razloga. Ustupanje dijela poreza na dohodak ne odnosi se na sve jedinice lokalne samouprave nego samo na gradove i općine koji su osnivači javnih vatrogasnih postrojbi, a drugo u većini tih gradova 1% poreza na dohodak nije ni približno dovoljan za financiranje redovne djelatnosti javnih vatrogasnih postrojbi. Time što se izdvajanje dijela poreza na dohodak odnosi samo na jedinice lokalne samouprave koje su osnivači javnih vatrogasnih postrojbi nisu uvažene odredbe članka 134. Ustava Republike Hrvatske i odredbe članka 19. Zakona o lokalnoj i područnoj, regionalnoj samoupravi po kojem jedinice lokalne samouprave u svom samoupravnom djelovanju obavljaju poslove lokalnog značenja između ostalog i protupožarne zaštite. Pa tako dolazimo i do nekih nelogičnosti. Na primjer, prije dvije godine svjesni smo odnosno znamo da su tada itekako bjesnili požari na području naše obale, Vlada Republike Hrvatske odobrila je 237 milijuna kuna za javne vatrogasne postrojbe temeljenim na činjenici da je to pomoć zbog velikih požara na Hvaru, Braču i Biševu. Nažalost navedeni otoci od tih sredstava nisu dobili niti jednu kunu jer nemaju javne vatrogasne postrojbe već protupožarnu zaštitu provode putem dobrovoljnih vatrogasnih društava. Isto tako naročito u vrijeme sezone odnosno u vrijeme kada su na obali požari učestali često puta se u sredstvima javnog priopćavanja ističu kao primjer dobre organiziranost protupožarne zaštite, ističe se primjer Makarske i otoka Raba. Ta područja za decentralizirane funkcije protupožarne zaštite neće dobiti niti kune jer isto tako i navedenim, kao i navedenim otocima nemaju javne vatrogasne postrojbe nego isključivo dobrovoljna vatrogasna društva. Evo primjer samo, koliko je na primjer dobrovoljno vatrogasno društvo grada Makarske je u toku 2003. godine imalo 227 vatrogasnih intervencija. U 2004. do danas 132 vatrogasne intervencije. U 2003. godini od 227 vatrogasnih intervencija, od toga je na području grada bilo 78, na području susjednih općina 102 i na području županije i cijele Dalmacije od Šibenika do Dubrovnika 47 puta. Prema tome tamo gdje ne postoje javna vatrogasna društva onda su DVD-i ti koji zapravo moraju reagirati promptno i moraju djelovati kao javne vatrogasne postrojbe. Zbog svega navednog smatram da država za decentralizirane funkcije protupožarne zaštite isto kao i za ostale decentralizirane funkcije znači školstvo, zdravstvo, socijalna skrb treba ustupiti dio poreza na dohodak svim jedinicama lokalne samouprave jer one imaju ustavne i zakonske obveze spram protupožarne zaštite. Znači bez obzira da li se radi o DVD-ima ili javnim vatrogasnim postrojbama i zbog svega toga se priključujem svima onima koji su rekli da je ovaj zakon koji je pred nama zapravo samo jedna protupožarna mjera da se premosti ovaj problem koji će nastati od 1.1. ali je očito vrijeme zrelo da se pristupi jednom temeljitom kompletnom rješavanju. Znači donošenju jednog zakona koji bi u sebi objedinio i pomirio sve ovo o čemu smo govorili. Znači profesionalizam, dobrovoljstvo i tako dalje. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Naime za raspravu su me motivirala dva problema koji se javljaju često u, kad imamo ovakve ili slične izmjene zakona. Uveli smo praksu da imamo, kad dođemo u vremenski tjesnac, kad neka uredba vladina prestane djelovati ili ističe vremenska odgoda primjene određenog zakona onda idemo sa ovakvim intervencijama u zakon, a drugi motiv je također praksa da imamo određene decentralizirane funkcije, ali njih ne prati i adekvatna financijska potpora. Dakle to se sve češće dešava bez obzira o kojoj, o kojem segmentu djelatnosti ili funkcije se radilo. Naime kad je 1999. godine donesen ovaj novi Zakon o vatrogastvu vatrogasne postrojbe su iz sastava MUP-a prešle na razinu lokalne samouprave, gradove i općine. Znajući kakav nam je teritorijalni ustroj mogli smo odmah ocijeniti u kojim problemima će se naći lokalna samouprava. Jer mi imamo općine od 800 pa do nekoliko tisuća stanovnika. Slično je i sa gradovima. One imaju sve iste ovlasti, isti način financiranja. Prema tome u mnogim funkcijama koje spuštamo na lokalnu samoupravu zapravo unaprijed znamo da će biti velikih problema u njihovoj realizaciji. I kako smo, kako je tim zakonom reguliran tada zamišljen način zapravo financiranja. Dakle članak 8. je rekao da javne vatrogasne postrojbe odlukom osniva poglavarstvo općine, grada ili grada Zagreba. Dakle regionalna samouprava je ovdje isključena. Članak 3. , 43. je rekao na koji način će svršiti financiranje i to rasponu od jedan do 5% s obzirom na visinu proračunskih prihoda koje ima jedinica lokalne samouprave. I člankom 58., su je rečno na koji način će se financirati u prijelaznom razdoblju iz državnog proračuna ova funkcija. Odnosno ova djelatnost, i taj način financiranja ili sufinancirnaja da tako kažem, iz državnog proračuna ističe krajem 2004. godine. I naravno sada smo sem i našli u velikom problemu. Reći ću to eto na jednom primjeru. Zapravo djelatnost vatrogastvo možemo smatrati od posebnog interesa, jer štete od požara su ogromne one se nikada ne mogu nadoknaditi na način da se one mogu rješiti osiguranjima. Pogotovo ne kada su u pitanju velika opožarena područja šuma dugogodišnjih nasada i tako dalje. Mi imamo takođe i dugogodišnju tradiciji vatorgastva preko 100 godina posebno je to izraženo ovdje u svjevernom ili kontinentalnom dijeklu Hrvatske. I kada sam rekla da će ovaj način rada vatrogasnih jedinica reći na jednom primjeru, spomenut ću to na primjeru Međumurske županije. Nema ni jednoga naselja u međimurskoj županiji koje nema dobrovoljno vatrogasno društvo. I nekoliko trgovačkih društava ima više od 100 godina tradicije dobrovoljnih industrijskih vatrogasnih društava i većina njih je zadržala takve jedinice i do danas. Stupanjem na snagu ovoga zakona iz MUPa izdvojena je tadašnja profesionalna vatrogasna jedinica, njezino osnivač je po logici ovoga zakona grad Čakovec. Što se sada moglo desiti, moglo se desiti da se ona smanji jer se sada, s obzirom da je prije djelovalo na području čitave županije, po logici zakona trebala bi biti organizirana i ustrojena za područje samo grada Ćakovca. Međutim, to zaista ne bi bilo u redu. I ona i danas djeluje na području čitave županije. I kada trebaju neke veće intervencije koje ne mogu izvršiti dobrovoljna vatrogasna društva uključuje se i ta jedinica. Međutim grad Čakovec bi morao financirati u cijelosti ovu vatrogasnu jedinicu. Pokušalo se sa određenim sporazumima sa općinama vi znate kako to teško ide. Svaka općina ima svojih probleme financijske, ne može ni neke druge funkcije zadovoljiti financijskim sredstvima i to zaista funkcionira vrlo loše. Ako gledamo i način djelomičnog pokrića nekih troškova i kroz članak 45.a. Zakona o pokriću javnih izdataka u području određenih javnih službi, dakle gdje grad Čakovec dobiva jedan posto povećanog udjela u porezu na dohodak, bilo bi logično da to dobiva i za druage jedinice lokalne samouprave, koji djeluju na području kojem djeluje javna vatrogasna postojrba. Međutim to nije tako jer to po ovome zakonu nije niti moguće. Dakle javlja se veliki broj problema kako na ovom području financiranja vatrogastva, vjerojatno i nekim drugim područjima. Mi zapravo sada imamo različite kriterije sufinanciramo iz proračuna javne vatrogasne postrojbe a ne sufinanciramo dobrovoljna vatrogasna društva koja čine zapravo, vrše intervencije, oni su prvi na mjestu požara. Najčešće su prvi na mjestu požara jer su i najbliže takvih mjestima. I sigurno da bi i tu trebalo vidjeti na neki način kako financirati i dobrovoljna vatrogasna društva, jer njih u cijelosti financiraju jedinice lokalne samouprave. Treba reći da je to i neka tradicija pogotovo u našim krajevima pogotov ou mom kraju gdje nema ni jedne općine koja ne bi u dobrom dijelu financirala dobrovoljna vatrogasna društva. I da ne širim ovu temu problem je pred nama rješava se trenutačno na ovakav način. Ali da bi se on trajno riješio sigurno treba donjeti ili promjeniit zakon o vatrogastvu. Trebalo bi izanalizirati i financijske izvore jedinica lokalne regionalne samouprave temeljem ovlaštenja odnosno funkcija koje one danas obavljaju. I vidjeti na koji način osigurati dostatna sredstva za sve one funkcije koje bi one trebale osigurati. Jedinice lokalne samouprave naravno i regionalne dotiraju sve više poslova bez adekvatne financijske potpore državni proračun prati sve manje lokalnih i regionalnih projekta. To smo vidjeli i prilikom donošenja proračuna za 2005. godinu. A svaka intervencija u porez na dohodak na način da se povećavaju olakšice, ili se smanjuje udio, ovoga poraza u proračunu zapravo ne prati i povećani udio lokalne i regionalne samouprave, u tom porezu. Prema tome, eto, nitko od nas ne može reći da će biti protiv ovoga zakona, ali sigurno je potrebno učiniti daleko više da na kraju 2005. godine se ne susretnemo sa istim problemom. Hvala.
Zahvaljujem. Sljedeći za raspravu se javio uvaženi zastupnik Slavko Linić.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Govoriti o samom prijedlogu zakona o dopuni zakona o vatrogastvu mislim da nije potrebno. Ali ono o čemu trebamo govoriti to su dvije činjenice. Koja je jedna od njih. 5 godina provodimo osnovni zakon i nakon 5 godina utvrdimo da nemamo niti administraciju niti jedinice lokalne samouprave, sposobne provesti promjenu zakona o vatrogastvu. I to je ono što nas na neki način ili obeshrabri, ili mora upozoriti na značajne promjene u našem radu. Morali bi mijenjati sistem rada. Što nedostaje kod ovih zakona. Utvrdimo prijelazno razdoblje u prijelaznom razdoblju o problemia teritorijalno ustrojstva, niti o problemima financiranja. Ako mi kao Hrvatski sabor ozbiljno ne razgovaramo o teritorijalnom ustrojstvu niti o problemima financiranja, tada i oni koji su dužni provesti zakon, u biti se ponašaju pasivno i imamo rješenje iz godine u godinu mijenjati samo odredbu da bi zadržali postojeće stanje. Na taj način pokazujemo koliko smo kao država potpuno nefikasni, a situacija nije bezazlena. Štete od požara su ogromne, osim imovinskih šteta značajne su i ja bih rekao, probleme i životnih a i zdravstvenih sigurnosti naših građana. I zato možda kada raspravljamo danas o ovom prijedlogu morali bi predložiti zaključak u ime Hrvatskog sabora i obvezati Vladu da u idućim godini u prvom kvartalu iduće godine riješi problem vezan vatrogastvo i teritorijalni ustroj i riješi problem financijera. Evidentno je ono što smo mogli vidjeti da ideja da se na jedinice lokalne samouprave prenosi obveza financiranja profesionalnih jedinica ne ide tako lako i ono što često znamo napominjati, u zakonskim rješenjima dajmo pravo i jedinicama lokalne samouoprave, ali dajmo i pravo i obvezu županijama. Prema tome jedinicama regionalne samouprave. Dapače, jaču obvezu na jedinice regionalne samouprave u ovom trenutku kad vidimo da 5 godina nismo uspjeli osigurati vatrogasnu zaštitu u većini jedinica lokalne samouprave. Prema tome, slabosti našeg ustroja gdje imamo previše usitnjene, ekonomski slabe jedincie lokalne samouoprave, ali imamo i velike gradove, dajmo tu mogućnost da u vatrogastvu učestvuju, kad je profesionalna jedinica u pitanju, i jedni i drugi. Jer tog trenutka možda ćemo imati bolji odgovor jedincia lokalne samouprave u brizi za dobrovoljna vatrogasna društva. Posebnu opasnost koju moramo skrenuti u ovih 5 godina imamo sve veću štednju u trgovačkim društvima i imamo prisutno umanjenje jedinica industrijske vatrogasne zaštite, što znači povećava se rizik i za živote i zdravlje ljudi, a i za imovinu koja je ugrožena sa ovakvom organizacijom. Niti imamo dovoljno ljudi, niti imamo dovoljno sredstava, pogotovo ne novih sredstva za zaštitu od požara. I naravno dolazimo na onaj drugi problem. A koji je taj drugi problem? Financiranje. Nema ni par dana da smo završili razgovore o novoj mini poreznoj reformi. Mini poreznoj reformi, a punih 5 godina znamo da nismo riješili financiranje vatro zaštite. Znamo da nismo riješili. I evidentno da ni bivša koalicijska vlast nije riješila problem,iako je 99. naznačeno, ali evo, već drugi proračun i nove Vlade nemamo rješenja u financiranju vatrogastva. Nemamo rješenja o tome da ozbiljno analiziramo što smo to u posljednjih deset godina, ili ako ćemo točnije reći od 93. godine prenesli i decentralizirali na jedinice lokalne samouprave i regionalne samouprave, a da li smo prenesli dovoljno sredstava. Da li u tome možemo dobiti kvalitetnu analizu. Prema tome, ja sam očekivao u ovoj mini poreznoj reformi da ćemo dobiti tu analizu i pokušati utvrditi koji su to novi odnosi između centralne vlasti, regionalne i lokalne i da bi završili priču, pa samim tim i problem financiranja vatrogastva. Prema tome, nismo dobili prijedloge po kojima je trebalo dati više sredstava regionalnoj i lokalnoj samoupravi i na taj način napisati završene su priče oko financiranja vatrogastva, da ne govorim i nekih drugih prenesenih funkcija u onom dijelu prijenosa, kad govorimo o školstvu i zdravstvu. I mislim da u narednih nekoliko mjeseci Vlada bi trebala načiniti tu analizu, morala bi vrlo jasno naznačiti koji su to novi odnosi u preraspodjeli, da li poreza na dohodak ili nekih drugih poreza i na neki način osigurati sredstva u masi za jedinice lokalne i regionalne samouprave, i samim tim skinuti ovo ... [[ne razumije se]] Bez takve analize uvijek ćemo se vraćati da nedostaje sredstava. I prema tome, da bi mi u Saboru jednom završili ova prijelazna razdoblja, ovu neefikasnost uprave koja je evidentno prisutna, od centralne do najniže razine, mislim da s ovakvim analizama, mogli bi napokon staviti točku na otvorena pitanja, poslati poruke jedinicama i regionalne i lokalne samouprave. Vaša je odgovornost prema sigurnosti građana, vaša je odgovornost prema sigurnosti imovine, vaša je odgovornost kako ćete se organizirati, kako ćete nastupati kod interventnih slučajeva i reći da smo za to osigurali preraspodjelu sredstava. Sa takvim odgovorima mogli bi tražiti veću odgovornost. Mogli bi i Ministarstvo unutarnjih poslova koje koordinira, koje je u biti i tekako odgovorno, da proba vidjeti da li su se županije organizirale shodno svojim planovima o zaštiti onako kako je to i zakonom predviđeno i tada bi mogli tražiti i odgovornost i to izričitu odgovornost i oni koji su i odgovorni za kvalitetnu vatrozaštitu. Bez ja bih rekao ovih određenih promjena u Zakonu o vatrogastvu gdje moramo tražiti veću odgovornost regionalne samouprave i bez preraspodjele i točne analize koje bi nam moralo dati Ministarstvo financija, vjerujem da ćemo za godinu dana biti sa istim zakonom. A to znači pokazati kako znamo biti neefikasni i šestu godinu.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Ivan Vučić.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, kolege i kolegice zastupnici, postojeći Zakon o vatrogastvu koji je donesen 99. godine, a počeo se primjenjivati od 1.1.2000. godne važi do 31.12. ove godine i prema članku 58. postojećeg Zakona, prestaje financiranje javnih vatrogasnih postrojbi od strane države temeljem Zakona 1% iz dohotka i ostalo iz decentraliziranih sredstava iz Fonda za poravnanje. Dakle, donošenje ovog Zakona je potrebito, jer bi javne vatrogasne postrojbe, ukoliko ne donesemo ovaj Zakon, ostale dobrim dijelom bez svojih sredstava. Mi ovdje moramo biti pred sobom iskreni i da smo kod osnivanja javnih vatrogasnih postrojbi, čini mi se 96. godine oni koji smo bili u poziciji, svi željeli da naše općine, da naši gradovi imaju javnu vatrogasnu postrojbu, da na neki način zbrinemo 10, 15, 20 dečki koji su mobilizirani iz Hrvatske vojske, a na račun države. Zakon 2000. koji je počeo na snagu 2000. još je jedan od dobrih primjera nedobre decentralizacije države, dakle, decentralizacije obveza jedinica lokalne samouprave, a nepraćenje fiskalne politike jedinice lokalne samouprave, gdje je vidljivo da jedinice lokalne samouprave nisu u stanju financirati javnu vatrogasnu postrojbu, poglavito ne jedinice lokalne samouprave koje na svom području imaju i dobrovoljna vatrogasna društva. Ja znam na primjeru moje županije, konkretno grada Ogulina imamo 5 dobrovoljnih vatrogasnih društava, imamo i jedinicu javne vatrogasne postrojbe i samo za financiranje javne vatrogasne postrojbe, 21 djelatnik treba 3 i po do 4 milijuna kuna, što je 25% proračuna. Dakle, ostali programi, kao što je reakoa i kolega Kajin, došli bi u pitanje i svakako bi zbog financiranja javne vatrogasne postrojbe, njihovo donošenje ili njihova izrada bila upitna. Dakle, donošenje ovog članka 58. svakako podržavamo. Isto tako, treba biti iskren i reći da pojedine jedinice lokalne samourpave, a zakon je definirao da jedinice lokalne samouprave na svom području su dužne osigurati zaštitu od požara, da li to javnom vatrogasnom postrojbom ili dobrovoljnim vatrogasnim društvom nemaju niti dobrovoljnih vatrogasnih društava niti javne vatrogasne postrojbe i onda se dovodi u poziciju da mora intervenirati što je i moralno dobrovoljno vatrogasno društvo iz jedinica lokalne samouprave koja ima javno vatrogasnu postrojbu ili dobrovoljno vatrogasno društvo, no međutim plaćanje što zakon definira obaveza tih jedinica lokalne samouprave je upitno i ono se u najvećoj mjeri ne izvršava. Isto tako ja smatram da bi trebalo definirati da jedinice lokalne samouprave koje nisu na način propisan zakonom osigurale zaštitu od požara na svom području, bi trebale sufinancirati i dobrovoljna vatrogasna društva ili javnu vatrogasnu postrojbu i onda kada oni ne interveniraju, jer nama je želja da vatrogasci ne interveniraju, ali kada oni ne interveniraju, dakle kada su oni u pričuvi, kada se oni uvježbavaju i oni tada koštaju i tada moraju imati i plaću i treba im osigurati materijalna sredstva. Svakako da 1% prihoda iz dohotka i sredstva iz Fonda za poravnanje u ovom dijelu privremeno rješavaju financiranje jedinica javnih vatrogasnih postrojbi i složili bi se sa dijelom saborskih zastupnika koji su iznijeli u svom izlaganju da nam svakako predstoji donošenje kompletnog Zakona o vatrogastvu koji će definirati i ovu problematiku koju sam unaprijed iznio. Ovdje iz izlaganja kolega zastupnika vidljivo je da je bilo problema oko povratka PDV-a pa evo ja slobodno ako mogu si dozvoliti pa reći, pa nemojmo ni plaćati neka država oslobodi kod nabavke vozila i opreme za vatrogastvo PDV pa onda neće biti problema kod vraćanja. Mi sada konkretno u gradu Ogulinu moramo dati negdje oko 800 tisuća kuna PDV-a za nabavku specijalnog vozila preko vatrogasne zajednice gdje participira i država i županija, a dakle 800 tisuća kuna bi svakako upotrijebili u nabavku ostale opreme potrebne za vatrogastvo bilo ono dragovoljno ili javna vatrogasna postrojba. Mislim da je tu potrebito reći da kod registracije vatrogasnih vozila i specijalnih vatrogasnih vozila plaća se naknada za korištenje cestarina kao i svako drugo specijalno vozilo, a ono je ajmo reći faktor tri prema ovim osobnim vozilima i da bi u tom dijelu država svakako trebala pomoći vatrogastvu da kod registracije vatrogasnih vozila se cestarina ne plaća u tom iznosu kao što sam rekao faktor tri kao specijalna vozila koja danonoćno voze po cestama i habaju cestu, a vatrogasno vozilo znamo koliko vremena izlazi na cestu i u kojem dijelu ono može potrošiti cestu. Dakle zalažem se za donošenje ovog zakona, a kod donošenja jednog zakona, kompletnog Zakona o vatrogastvu svakako da ćemo morati provesti jednu širu raspravu i nadam se uvažiti dio ovih mojih sugestija. Hvala vam lijepa.
Obavještavam vas da sukladno članku 207. stavak 2. Poslovnika isteklo je vrijeme za prijavu za raspravu u trajanju od 10 minuta. Riječ ima uvaženi zastupnik Velimir Pleša.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, gospođe i gospodo zastupnici. Pa odmah na početku sasvim jasno je da ću ja kao zastupnik Hrvatske demokratske zajednice podržati ovakav prijedlog izmjena i dopuna Zakona o vatrogastvu i to iz jednostavnog razloga jer svima nam je potpuno jasno da bez donošenja ovakvog zakona došlo bi do blokade rada u većini gradova, općina u našem slučaju i u županiji kada govorimo o Međimurju, jer ne bi bilo sredstava za normalno funkcioniranje vatrogastva u jedinicama lokalne samouprave. Također u uvjerenju sam u toj podršci u Zakonu o vatrogastvu, odnosno njegovim dopunama, da će u sljedećoj godini iz Ministarstva unutarnjih poslova gdje na čelnim mjestima se nalaze ljudi koji dolaze iz krajeva koji znaju što znači organizirano vatrogastvo prije svega dobrovoljno vatrogastvo, a samim time onda je iz tog dobrovoljnog vatrogastva izašlo ne samo temeljem odredaba zakona pojedinih državnih vlasti profesionalno vatrogastvo. Zbog toga sam uvjeren da će i zbog kolege, odnosno državnog tajnika Buconjića koji svoje korijene vuče iz Međimurja gdje mogu slobodno reći nadovezujući se ovdje na gospođu Zgrebec, da je najbolje organizirano dobrovoljno vatrogastvo i da je zbog toga u tom dobrovoljnom vatrogastvu Međimurje otišlo daleko i može biti primjer u onim ljetnim mjesecima sa svojim postrojbama dolje na moru gdje se vidi što i na koji način je ta organizacija doprinijela i na koji način Međimurci znaju vatru gasiti. Međutim ono što želim ovom prilikom ovdje reći, zaista je interesantno, danas u pojedinačnim raspravama ili čak i u raspravi u ime Kluba Hrvatske seljačke stranke od gospodina Vrseka, a sada malo prije i u pojedinačnoj raspravi gospodina Linića imali smo prilike čuti kako ne valja nešto, te ne valja ovo, ne valja ono, a ja ću samo podsjetiti da su njih dvojica konkretno bili članovi Vlade koja je prošle godine prilikom donošenja izmjena i dopuna Zakona o vatrogastvu na temelju inicijative troje zastupnika u ono vrijeme vladajuće koalicije, odbijala bilo kakvo spominjanje toga da nešto nije u redu, govorilo se tada o tome kako zapravo tijekom tri i pol, četiri godine, znači od 1. siječnja 2000. godine je takav zakon polučio nekoliko pozitivnih efekata i to govorili su, to se prije svega odnosi na ozakonjeni sustav financiranja putem koga je u većini jedinica lokalne samouprave osiguran minimum potrebnih sredstava za redovno djelovanje vatrogasnih postrojbi te za nužno opremanje. Nadalje, decentralizacijom vatrogasne službe na jedinice lokalne samouprave osiguran je nesmetan razvoj vatrogasnih organizacija. Decentralizacija generalno polučuje pozitivne rezultate u većini jedinica lokalne samouprave jedino u manjem dijelu jedinica lokalne samouprave decentralizacija postaje ograničavajući činitelj funkcioniranja i razvoja vatrogastva, a to se prije svega odnosi na jedinice lokalne samouprave na ratom stradalim područjima te na gradove i općine s malim brojem stanovnika koji imaju profesionalne vatrogasne postrojbe. Hoću reći da imamo različite kriterije ovisno o tome da li smo u situaciji biti na vlasati i donositi nekakve zakone ili biti u oporbi pa napadati takve zakone. Zato nije dobro u ovom slučaju kada govorimo o vatrogastvu ni na koji način ići sa time da se govori da treba promijeniti način funkcioniranja, odnosno financiranja jedinica lokalne samouprave, da treba napraviti ovo, da treba napraviti ono. Bilo je vremena, bilo je četiri pune godine da se to konkretno u ovom slučaju primjene Zakona o vatrogastvu i desi, znači, a nije napravljeno po tom pitanju ništa, čak su onda Vlada i prijedloge njihovih zastupnika koji su bili u vladajućoj koaliciji, zakonskih prijedloga što se tiče vatrogastva odbijali. Vatrogasci bi svakako bili zasigurno vrlo zadovoljni kada bi se dosljedno provodile sve odredbe zakona, odnosno da se stvore uvjeti za pritjecanje dovoljne količine novca za nabavku skupe opreme. Međutim u ovom slučaju država intervenira na jedan jedini mogući način, to je da produljuje u ovom slučaju još godinu dana način financiranja kakav je bio predviđen i kako do sada se financiralo, ali je na svima nama da vidimo prilikom donošenja novog, ja se nadam zaista novog zakona i o vatrogastvu i o civilnoj zaštiti da se zaokruži taj sustav zaštite i spašavanja, vidjeti na koji način utjecati zakonima i zakonom na jedinice lokalne samouprave da u svojim proračunima zaista im to bude obveza a ne da se ostvi samo njima na pravo i na diskreciju omogućavati da neke zbog toga jer je nekim važniji šport ili kultura u njegovom mjestu ne daje vatrogascima, odnosno njima daju manje nego daju toj športu ili kulturu. U tom smislu mislim da je cilj ovog Zakona, odnosno da će se njegovim donošenjem postići ... [[Govornik se ne razumije.]] osnovna svrha i cilj, a to je normalno djelovanje vatrogasnih postrojbi u jedinicama lokalne samouprave, jednostavno financiranje kroz način kako je to predviđeno ovim Zakonom, člankom 58.a, a da taj najvažniji cilj, postići efikasniji vatrogasni sustav ostaje na svima nama u onom trenutku kad, nadam se, u idućoj godini i to vrlo brzo budemo imali pred sobom novi Zakon o vatrogastvu koji će u potpunosti riješiti sva pitanja koja se danas ovdje nisu mogla čuti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Sučec-Trakoštanec.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Vrlo kratko ću, naravno podržavajući ovaj Zakon, reći da ga vidim samo kao jednu kratkotrajnu mjeru osiguranja dodatne sigurnosti profesionalnim vatrogasnim postrojbama i da ću, naravno, očekivati kao i kolege da se i kroz provedbene propise Zakona o zaštiti i spašavanju, a i kroz poboljšanje postojećeg Zakona o vatrogastvu taj problem i profesionalnih i dobrovoljnih vatrogasaca riješi i na dobrobit lokalne samouprave, stanovništva koje tamo živi, a i samih vatrogasaca. I neću, eto, replicirati kolegi Pleši jer mu to nisam, ali reći ću da Podravci nisu ništa manji, bolji vatrogasci od Međimuraca. Dakle, oni su marom dobrog gospodara i pod onim geslom "vatru gasi, brata spasi" već stoljeće i nešto se organizirali i sve one zadaće, tj., nedaće koje su im bile na putu su uspješno obavili, a i danas su se, ponavljam to opet, a rekla sam već nekoliko puta, uključili i u ove druge, da tako kažem, spasilačke aktivnosti kao što su prometne nezgode, kao što su različita druga događanja privremena suvremenoj tehnologiji. I možda vrlo kratko da kažem, toliko je tu bilo rečeno riječi, iskorišteno je ovaj kratki Zakon od jednog članka, dakle ponavljam, koji dodatno osigurava funkcioniranje i materijalna primanja vatrogasaca koja su naravno različita. I tu moramo biti realni, da dakle ne postoji jedinstveno rješenje, nego o svakoj jedinici lokalne samouprave ovisi i stanje njezine vatrogasne postrojbe. Dakle, ta mogućnost da se odvoji 1% ili 5 ne znači da se mora 1 ili da se mora 5. To je svakome ostavljeno da vidi koliko je to potrebno i mogu reći da u našoj županiji tih problema nefunkcioniranja i profesionalnih i DVD-a nema. I da se tu nalazi jedna razumna mjera u općinskim proračunima koji isto nisu naravno dostatni za sve potrebe, ali se procjenjuje da vatrogastvo obzirom na broj ljudi koje obuhvaća, a naročito mladu populaciju. Mi moramo biti svjesni da biti članom vatrogasnog društva znači korisno utrošiti vrijeme da je to preventiva u asocijalnom ponašanju mladeži. Dakle, naše društvo okupljaju niz male djece, od male djece pa do mladih ljudi i oni to vrijeme provode, dakle, u brizi i spašavanju za svoju zajednicu. Ne bih duljila nego bih rekla, dakle, da je bez obzira na veća očekivanja možda vatrogasaca koji su nama i upućivali grozeći se štrajkom, ja se nadam da do njega neće doći, pisma u kojima bi trebalo osigurati puno veća sredstva, da će oni funkcionirati još neko vrijeme kao što su sve ove 4 godine, a da će se onda tijekom sljedeće godine usuglasiti njihovo rješavanje u različitim zakonima, i kroz naravno jednaka sredstva u svim jedinicama lokalne samouprave. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Ivanka Roksandić.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo već toliko toga je zaista rečeno ovdje o ovoj djelatnosti. Ona je i prevažna, od interesa je za Republiku Hrvatsku pa nije ni čudo. Ma reći ću ono što je kolega Lesar rekao, ovo jest zaista vatrogasna mjera, ali sada u ovom trenutku i jedina moguća mjera da se omogući normalno i redovno funkcioniranje javnih vatrogasnih postrojbi. Da se zadrži i ta kvaliteta i kvantiteta koja je u ovom trenutku jedina moguća. Bitno je što je ovaj članak 58. Zakona postojećeg i izmijenjen, u kojem se i propisuje da Vlada mora donijeti odluku o minimalnim financijskim standardima za obavljanje vatrogasne djelatnosti i da se mora osigurati to normalno financiranje. Posebna problematika, tu smo danas svi uočili, je problematika dobrovoljnih vatrogasnih postrojbi koje najčešće zaista imaju poteškoća u svom financiranju, njih financiraju male općine, mala mjesta i gradovi. Dobrovoljno vatrogastvo je tradicija kao što je rekla kolegica Zgrebec u svojoj raspravi, naročito u sjevernom kontinentalnom dijelu Hrvatske. Kolega Pleša je rekao da su Podravci dobri, kolegica Trakoštanec, da su Međimurci dobri, kolegica Trakoštanec da su Podravci bolji, a ja ću reći da mi u Posavini imamo svjetske prvake i europske u vatrogastvu, a to znači da je Hrvatska zaista mala zemlja i da ima dobrovoljno vatrogastvo itekako dobro i da počiva naše profesionalno vatrogastvo upravo na ovoj dobrovoljnoj osnovi. Pridružit ću se svima onima koji su rekli da očekuju da u 2005. dobijemo novi Zakon o vatrogastvu jer on bi riješio zaista velike probleme koje smo, evo, iz ovih rasprava vidjeli. Ja vjerujem ministarstvu da će ministarstvo svojim radom i donijeti taj zakon pa nećemo sljedeće godine morati donositi dopunu postojećeg Zakona. Evo, podržavam svakako donošenje ove dopune.
Zahvaljujem. Izhvalili smo se, a .... [[Govornik se ne razumije.]] Riječ ima uvaženi zastupnik Niko Rebić.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče. Zapravo člankom 43. iz Zakona o vatrogastvu utvrđeno je da su sredstva za financiranje redovite djelatnosti javnih postrojbi općina, gradova i Grada Zagreba s obzirom na oskudna financijska sredstva koje jedinice lokalne samouprave raspolažu svojim proračunom, člankom 58. Zakona o vatrogastvu prolongirani je dotadašnji način financiranja redovne djelatnosti vatrogasnih postrojbi i njihovih zaposlenika sredstvima Državnog proračuna. Supcesivno smanjujući postupak ukupnog iznosa osiguranih sredstava po stopi od 25% godišnje, to znači da se javne vatrogasne postrojbe s danom 31. prosinca 2004. godine prestaju financirati sredstvima iz Državnog proračuna. Što bi to značilo, dakle, ovdje vidimo da je, da se došlo i do nekih brojki i iznosa. Da bi država trebala sa 237 milijuna kuna sufinancirati ove javne vatrogasne postrojbe. Dakle, 70% država 30% jedinice lokalne samouprave i to bi u narednom razdoblju jamčilo kakvu takvu sigurnost građana i njihove imovine. Ovaj Prijedlog zakona kao i dosadašnji Zakon pogoduju samo velikim gradovima koji bi na određeni način i sami mogli smoći snage za financiranje i potpuno preuzimanje brige o vatrogastvu, ali i dalje ostavlja veliki broj malih i srednjih općina i njihovih dobrovoljnih vatrogasnih društava, dakle i u narednom razdoblju bez potpore iz državnog proračuna. Niti je Hrvatske bogata da svi vatrogasci budu profesionalci, a opet nije toliko niti siromašna da dio sredstava ne bi iz državnog proračuna dobile male i općine i gradovi i njihova dobrovoljna vatrogasna društva s obzirom da znamo kakva je uloga i značaj dobrovoljnih vatrogasnih društava u otočkim i zagorskom dijelu Dalmacije gdje se u ljetnim mjesecima živi svakodnevno sa požarima. Često sam kao gradonačelnik gasio sa tim društvima, znam sa čime se sve ti ljudi suočavaju, od nedostatka opreme do nedostatka ljudi. Često puta zbog brojnih požara prepušteni su sami sebi, zbog prioriteta ostavljeni bez ikakve organizirane profesionalne potpore da se snalaze kako znaju i umiju mogu svjedočiti gotovo uvijek su dali više od očekivanog te da nije bilo njih možete zamisliti kakva bi bila sigurnost građana i njihove imovine na tom području. S obzirom na ovo navedeno ja ću predložiti amandman koji ću vam dostaviti a to je da se u članku 58.a. stavku 1. iza riječi "postrojbi" dodaje se tekst: "i središnjih dobrovoljnih vatrogasnih društava". Dakle ja bih želio da već ne čekamo novi zakon, nego već i u ovome zakonu da u ovome prijedlogu da mi nađemo načina kako bi sufinancirali, jer ako mogu napomenuti u javnim vatrogasnim postrojbama se nalazi preko 2 i po tisuće profesionalaca, a u dobrovoljnim vatrogasnim društvima svega je 250 profesionalaca i mislim da bi trebalo s obzirom na to i takvim omjerom podijeliti sredstva iz državnog proračuna. Mislim da bi tada svi građani imali, na području Hrvatske, dakle imali veću sigurnost da će netko brinuti o njihovoj imovini, dakle i njihovoj sigurnosti. Zapravo u obrazloženju kaže nigdje nije propisano kako će se provoditi protupožarna zaštita, da li putem profesionalnog ili dobrovoljnog vatrogastva, ali je evidentno da tu obvezu imaju sve općine i gradovi. Dakle i mali i veliki, nas zakon nije izuzeo mi bi svi trebali skrbiti o tome. Dakle, nigdje ne piše, odnosno nije određeno da samo jedinice lokalne samouprave s javnom vatrogasnom postrojbom imaju obvezu skrbiti za protupožarnu zaštitu svog područja, već to moraju činiti sve općine i gradovi. Napominjemo i ovo je mislim dosta važno da su od 94. do 2000. godine profesionalne vatrogasne postrojbe MUP-a Republike Hrvatske imale područje djelovanja i odgovornosti na cijelom teritoriju pojedine županije, dok prema sadašnjim odredbama Zakona o vatrogastvu javne vatrogasne postrojbe osniva predstavničko tijelo jedinice lokalne samouprave te imaju područje djelovanja na teritoriju osnivača. Zbog ograničenog područja djelovanja, određeni broj javnih vatrogasnih postrojbi u zadnje vrijeme predlaže susjednim općinama provedbu vatrogasne djelatnosti na njihovom području uz naknadu. Zbog nedostatka financijskih sredstava ili možda zbog želje za čim većom samostalnošću te općine u pravilu odbijaju ući u bilo kakve odnose s javnom vatrogasnom postrojbom, zbog čega im ona uskraćuje provedbu vatrogasne djelatnosti na njihovom, odnosno na području tih susjednih općina. Slijedom toga jedinice lokalne samouprave bez javne vatrogasne postrojbe moraju organizirati protupožarnu zaštitu putem dobrovoljnog vatrogastva ili putem ugovornih odnosa. Možda je nekima zaista teško shvatiti da jedna tako važna djelatnost kao što je protupožarna zaštita može funkcionirati na dobrovoljnoj osnovi. Da je tome tako dokazuju gradovi s popisa i višestruko veći broj općina koji vatrogasnu službu imaju ustrojenu putem dobrovoljnog vatrogasnog društva. Budući da je to model koji vrlo dobro funkcionira u susjednim nam zemljama trebalo bi mu dati potporu a ne stavljati ga u diskriminirajući položaj. Generalno gledajući velikim i gospodarski jakim gradovima država sufinancira protupožarnu zaštitu, a mali gradovi i općine kao sada i u proteklom razdoblju to moraju činiti sami. Na taj način su dovedeni u financijski težak položaj. Na temelju ovih primjera vidljivo je da bi Konačni prijedlog zakona o dopunama Zakona o vatrogastvu trebalo proširiti na način da obuhvati i središnja dobrovoljna vatrogasna društva. U pravilu jedno dobrovoljno vatrogasno društvo u jedinici lokalne samouprave utvrđeno planom zaštite od požara, jer i ono isto kao i javne vatrogasne postrojbe obavljaju vatrogasnu djelatnost utvrđenu u članku zakona, u članku 1. Zakona o vatrogastvu. Ja mislim da mi zaista ne bi trebali čekati novi zakon, nego da mi sa intervencijom i u ovom prijedlogu zakona trebalo ove središnje, dobrovoljna vatrogasna društva staviti u jednak položaj kao i javne vatrogasne postrojbe. Vjerujte da bi tada kud i kamo sigurnost građana i imovine bila na cijelom području Hrvatske jednaka. Hvala.
Izvolite. Replika.
Pa ja bih htio kolegi replicirati na način da svaka jedinica lokalne samouprave mora donijeti procjenu ugroženosti od požara, odnosno pojam zaštite od požara. I onda treba vidjeti s kojim sredstvima i kojim snagama će taj zadovoljiti, dakle tome što je donijela u svojoj procijeni. Ona može tada povjeriti zaštitu od požara i javnoj vatrogasnoj postrojbi koja se nalazi u neposrednoj njezinoj blizini. Može kao što je to u Međimurju učinjeno više jedinica lokalne samouprave biti osnivačima javne vatrogasne postrojbe. Međutim, doista postoji problem, ili barem je do sad postojao problem u tome što se dohodak decentralizirao samo osnivačima, bez obzira što su javne vatrogasne postrojbe imale zonu djelovanja i izvan jedinica lokalne samouprave koje su bili njeni osnivači. Jer da se sve svodilo na to da su jedinice, da su javne vatrogasne postrojbe djelovale samo na području jedinice lokalne samouprave koja je osnivač, bilo bi puno više požara, odnosno požari bi bili puno kasnije, puno kasnije ugašeni. A danas jedinice lokalne samouprave bez obzira na javne vatrogasne postrojbe moraju iz svog proračuna izdvajati 5% izvornih prihoda za vatrogastvo, za vatrogastvo iz čega se onda rade neke druge stvari. Međutim, bilo je sasvim dovoljno vremena tijekom ove godine da se donese novi Zakon o vatrogastvu i da se tim novim Zakonom o vatrogastvu definiraju sve stvari kao što je profesionalno vatrogastvo, status profesionalnih vatrogasaca, kao što je dobrovoljno vatrogastvo i kao što je financiranje vatrogastva. A ne da onda ovakvom vatrogasnom mjerom sedam dana prije Nove godine mijenjamo Zakon o vatrogastvu i rješavamo nešto što je trebalo riješiti i tijekom cijele godine.
Odgovor na repliku. Rebić.
Pa, ja bih želio odgovoriti uvaženom kolegi Mršiću, da je na području Splitsko-dalmatinske županije, dakle ja sam govorio precizno gdje se osnivaju, ali na području cijele Splitsko-dalmatinske županije samo dvije javne vatrogasne postrojbe su i to u Imotskom i u Splitu. A sad vam kažem da cijelo područje, znači Trogir, Kaštela, Sinj, Solin, Omiš, Makarska, Brač, Hvar, Vis, Šolta, Vrlika, dakle sve ove jedinice lokalne samouprave imaju procijenu ugroženosti područja, ali nemaju javne postrojbe i samo ove dvije će dobit iz Državnog proračuna potporu, dakle. A ovih znači tamo ih je stotinu, a ovamo ih je možda 50-tak i oni neće biti u istom položaju niti imaju. A ja vam kažem, u gradu Vrlici kad vi izdvojite 5% za vatrogastvo to je 120 tisuća kuna. Vi možete u najboljem slučaju kupiti brentače ali nikako ne možete kupiti potrebita sredstva, a o cisternama da i ne govorimo. Pa cisterne znamo kako su se dobijale. Ako ste bili sa Račanom onda su svi dobili koji su dobili. Ja niasm imao tu sreću. Ali nisam dobio da idem i korak dalje, nisam dobio niti od Valentića. Dakle, Vrlika nikako nije bila u prioritetu, a znam mnoge koji su dobili na dar cisternu. Evo to je poklon.
Dobro. Htio sam vas opomenuti, ali ste spomenuli Valentića, pa onda neriješeno. Replika, uvaženi zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa nisam baš imao neku namjeru javljat se po ovom Zakonu, potaknule su me ove rasprave posebice kolege, jer se zapravo ušlo već u raspravu o onom Zakonu, de facto jer Zakon koji je pred nama je vrlo jasan, on doista premošćuje cijelu ovu situaciju vezanu uz financiranje i dobro je da ga danas imamo pred nama. A ono zapravo u što se ušlo kroz ovu raspravu su odnosi između javnih postrojbi i dobrovoljnih vatrogasnih društava i uopće sustava zapovjedanja unutar samog vatrogastva. Ja sam o tome već govorio kad je bila i tema dnevnog reda. Ali želim i ovdje nešto ponoviti. Slažem se s kolegom Mršićem da jedinice lokalne samouprave mogu zajednički financirati javnu postrojbu, odnosno mogu se pridružit onim gradovima općinama koje imaju javne postrojbe i pomoću u sufinanciranju i na taj način otvoriti mogućnost da profesionalna postrojba djeluje na tom području. Ovo je posebice važno za područja koja su od visokog rizika, koja su proglašena zapravo područjima visokog rizika od požara, tu prije svega mislim na Jadranske županije, jer doista dole jest objektivno najveća opasnost. Ali su isto tako i najveći problemi. Kad govorimo o odnosima javnih vatrogasnih postrojbi i dobrovoljnih vatrogasnih društava onda moramo imati na umu efikasnost istih. Apsolutno efikasnost je na strani javnih vatrogasnih postrojba na njihovoj opremljenosti i na njihovoj obučenosti da ... u koštac doista sa teškim požarima i sa teškim katastrofama, jer bez toga nema prave zaštite ni imovine, ni ljudi i u tom smislu moja puna potpora njima. Ali isto tako treba voditi brigu i o tradiciji, treba voditi brigu o tome da nije dovoljno ni nekada ni da same javne vatrogasne postrojbe vrše zaštitu od požara, već trebaju naravno bit potpomognute i dobrovoljnim vatrogastvom. Zato vas ja pitam doista li treba sustavno urediti novim prijedlogom Zakona, jednostavno se ne iscrpljivati sada u ovom trenutku. A kad govorimo o tome da smo mogli nešto napraviti u ovih godinu dana, a doista kolega Mršić pa vi ste imali četiri godine, pa ništa niste napravili, a trebali ste napraviti.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Ingrid Antičević.
Evo poštovano gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Vrlo kratko. Ovo je jedan prijedlog Zakona kako je inače Vlada uobičavala je tijekom godine donositi koji imaju jedan do dva članka, doduše ovo je ipak jedno riješenje gdje se promošćuje situacija koju je trebalo mostiti čitavu godinu dana i gdje je bilo zaista dovoljno vremena da sve ove lijepe riječi koje smo danas i iz Kluba HDZ-a čuli na račun vatrogasaca, to zaista podržavam, ali to je onda trebalo upravo i oživotvoriti jednim konzistentnim zakonom, jednim kompletnim zakonom, a ne izmjenom eto da će se to uredbom samo riješiti do donošenja novog zakona. Da je čak Vlada imala jedan dobar imput, o tome svjedoči i zakonski prijedlog koji je oporba predložila, ali koji uopće eto nije uvršten niti u dnevni red, pa je tu dobrih ideja ukoliko Vlada takav prijedlog i ne prihvaća, ali tu je svakako bilo dobrih ideja u svakom slučaju upravo na tragu i na putu da se na jedan cijelovit način riješi ova problematika za koju ovdje svi unisono govorimo nadmečući se čak koji su vatrogasci, dakle zavisno iz kojeg kraja dolazimo bolji. Mislim da je to jedna promašena rasprava, jer vatrogasci gotovo da ih nema loših s bilo kojeg područja, samo treba Vlada to dobro i na adekvatan način riješiti. Međutim, tome očito, tomu očito nije tako. Ali ostaje zaista pitanje zašto nije tako i zbog čega? Jesu li osigurana već i onda dovoljna sredstva u proračunu za sljedeću godinu da bi se na adekvatan način kako ovdje kaže i ponavljam unisono govorili da bi se riješila ta problematika. Međutim, ostaje ovdje ponovo jedno krucijalno pitanje, da li ustvari mi sa decentralizacijom funkcija i decentraliziramo i sredstva? Jer evo i sada i u ovom trenutku ni općine ni gradovi koji se suočavaju s ovim problemom ne vide jednostavno, jednostavno ne znaju na čemu su. A i oni moraju planirati svoje proračune. Prema tome, ovakvo jedno ad hoc riješenje mi smo dovedeni eto do zida, i ja ću osobno i glasati za ovaj prijedlog zakona o dopuni Zakona o vatrogastvu, ali napominjem da je bilo zaista dovoljno vremena. Evo mi smo nedavno ovdje imali i prosvjed vatrogasaca koji su upravo govorili o ovom problemu, gdje ističu nužnost cijelovitog riješenja. Da li će to Vlada učiniti skoro, na početku sljedeće godine, vidjet ćemo. Ali ovo je bilo idealno vrijeme da smo imali sada ovdje jednu cijelovitu izmjenu tog Zakona, kako bi u novoj proračunskoj godini mogli na zadovoljavajući način i prioniti tom riješenju. Dakle, od nove godine tek će se ponovo otvoriti ista problematika. Hvala lijepa.
Ispravak netočnog navoda Zdenka Babić-Petričević.
Gospodine dopredsjedniče, dame i gospodo, kolegica je rekla citiram, kolegice nije točno da se iz Kluba Hrvatske demokratske zajednice samo čulo o kvaliteti vatrogasnih društava bilo to javnih ili dobrovoljnih u Republici Hrvatskoj, nego se govorilo o potrebama društava koji nisu bili u četiri godine svakako prioritetni za one koje je vodila koalicijska vlast, a to se dokazalo, pa ako hoćete ovdje je spomenuta javne postrojbe Imotskoga ili na primjer jednog dobrovoljnog vatrogasnog društva iz Lovreča kojima se nije odgovaralo niti na mnoge dopisen koji su bili upućeni Vladi Republike Hrvatske od siječnja 2000. do 2003. godine. I to je istina, a ja vam to mogu potkrijepiti i u pisanom obliku ako vi to želite.
Zahvaljujem. Nemojte raspravljati institutom ispravka netočnog navoda. Replika uvaženi zastupnik Zvonimir Mršić.
Pa ja bih sa kolegicom Antičević se složio u ovome što je ona rekla. Možda bi trebalo samo pojačati tu tezu, a vidim da mi kolega iz Dubrovnika odlazi oko toga što je napravljeno, da ništa drugo nije učinjeno od onoga što se dogodilo 2001. godine kada su osnivačka prava vraćena jedinicama lokalne samouprave, kada je deeatizirano ono što je 90. godine država otela gradovima i općinama, jer ni jednu vatrogasnu postrojbu, nijedan vatrogasni dom, niti jednu zgradu javne vatrogasne postrojbe nije sagradila država nego su sagradili vatrogasci, općine i gradovi. E samo da je to učinila Račanova Vlada, da je vratila to gradovima i općinama je dovoljno a da ne govorimo o tome da je došlo do decentralizacije, da je došlo do toga ne da se dobija pomoć iz države nego se decentralizira dohodak. Ono što nije dobro da taj dohodak nije dostatan za financiranje javnih vatrogasnih postrojbi ali za to je bilo dovoljno vremena cijelu godinu da se popravi ako nije bilo dobro. Uostalom, mi smo očekivali i najava Vlade je bila da ćemo dobiti do kraja ljetnog zasjedanja Zakon o lokalnoj samoupravi i Zakon o financiranju jedinica lokalne samouprave i da smo to dobili i da smo o tome raspravili danas ne bi o ovome raspravljali zato jer prema tim najavama bilo bi sasvim dovoljno dohotka u jedinicama lokalne samouprave da mogu financirati javne vatrogasne postrojbe i dobrovoljna vatrogasna društva. Prema tome, nije napravljeno ono što je obećano i zato imamo jednu vatrogasnu privremenu mjeru sa velikim stupnjem nesigurnosti za javne vatrogasne postrojbe i profesionalne vatrogasce.
Zahvaljujem. Vi ste replicirali uvaženoj zastupnici Antičević a ne uvaženom zastupniku Matušiću. Zahvaljujem. S ovim smo završili dopodnevni rad sjednice. U 15 sati je nastavak a na redu je uvaženi zastupnik Dražen Bošnjaković. Nastavljamo sa popodnevnim radom sjednice. Riječ ima uvaženi zastupnik Dražen Bošnjaković.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, ne baš mnogobrojne kolegice i kolege, očito je da ovaj Zakon o izmjenama i dopunama zakona o vatrogastvu danas moramo donijet, jer zaista on ima samo dva članka, međutim ta dva članka vrlo su bitna za funkcioniranje djelatnosti vatrogastva u Republici Hrvatskoj. Naime, pokazalo se da model i obrazac financiranja javnih vatrogasnih postrojbi na području Republike Hrvatske temeljem važećeg zakonskog propisa naprosto je bilo neprovedivo i ako ne bismo danas donijeli ovaj zakon, zapravo bismo doživjeli to da nam se vatrogasne postrojbe u 2005. godini ne bi mogle financirati i ne bi bilo onih najznačajnijih izvora financiranja. Da podsjetim, važećim člankom 58. i 43. Zakona o vatrogastvu, financiranje javnih vatrogasnih postrojbi isključivo je u nadležnosti jedinica lokalne samouprave koje nažalost očito nisu u stanju provesti tu zadaću koju im je Zakon dao, bilo zbog toga što nemaju dostatna sredstva u svojim proračunima, bilo zbog toga što nisu, što nisu primijenilionu odedbu koju Zakon omogućava da se zapravo putem povećanja ili nove Odluke o komunalnom doprinosu iznađu sredstva koja su potrebna za financiranje javnih vatrogasnih jedinica. Mislim, tu na terenu postoji zapravo i niz drugih razloga i mislim da se kroz ovaj Zakon provlači dosta toga u ovoj vrlo bitnoj i prevažnoj oblasti vatrogastva, da se nešto može pa tako općine i gradovi mogu osnovati javne vatrogasne postrojbe, općine i gradovi mogu osnovati zajedničke javne vatrogasne postrojbe što bi vjerojatno na određenom lokalitetu bilo i najracionalnije. Međutim, kako se nešto može, onda vrlo često dođemo do toga, ako se može, znači ne mora se, pa ako se ne mora, onda se to i ne napravi, tako da već iz samog obrazloženja ovog zakona vidimo da postoji određeni broj jedinica lokalne samouprave koji je ispunio te svoje obveze, koji je osnovao vatrogasne postrojebe. Međutim, postoji i onaj drugi dio jedinica lokalne samouprave koji nisu ispoštivali zakon, jer naprosto nisu osnovale te vlastite vatrogasne postrojbe, ali niti se pojavljuju kao suosnivači sa drugim, sa drugim jedinicama lokalne samouprave sa kojima bi to mogle biti. Hoću reći naime da na području dviju ili tri općina ili gradova vjerojatno bi po nekakvom načelu ekonomičnosti i racionalnosti bilo možda i dovoljno i da postoji samo jedna vatrogasna postrojba i kada bi to tako bilo postavljeno, vjerojatno bi te jedinice lokalne samouprave možda i racionalnije našle izvore financiranja za takvu postrojbu, ali u praksu imamo nažalost i slučajeva gdje recimo grad donese odluku i osnuje vatrogasnu postrojbu, a općine oko tog grada naprosto ogluše se, ne postanu suosnivači ili niti ne osnuju svoje vatrogasne postrojebe. Stoga mislim da bi zakon trebalo urediti na način da on bude prilično jasniji i da se propišu točno određeni kriteriji, da se napravi jedna analiza i da se utvrdi za koja područja je doista potrebno da se osnuje postrojba, koji su to minimalni standardi, i financijski i svi oni drugi, jer očito je zapravo da danas kada donosimo ovaj zakon u članku 58a. da će Repbulika Hrvatska financirati one minimalne standarde za obavljanje vatrogasnih, za obavljanje djelatnosti javnih vatrogasnih postrojbi. Ako ćemo to dakle financirati iz proračuna državnog, onda mislim da je sasvim u redu i da propišemo neke sdtandarde, tako da tu stvar bude do kraja jasna. I zato mislim da bi trebalo sasvim sigurno u budućnosti poraditi da taj zakon bude bitno jasniji, da se te odredbe koje daju mogućnosti, da one budu zapravo ipak bitno bolje napravljene i da se temelje na jednoj kvalitetnoj analizi stanja na konkretnim područjima, da se vidi gdje je potrebno vatrogasnu poostrojbu, kojeg obima ta vatrogasna postrojba treba bit, koliko u njenom financiranju će sudjelovat državni proračun, koliko će sudjelovat jedinice lokalne samouprave, na koji način će one, ta sredstva za to imat, da li iz doprinosa, da li iz proračuna, to manje više imamo, međutim, očito je da to na terenu ne funkcionira, jer sasvim je jasno da i naše jedinice lokalne samouprave nisu niti financijski opremljene tako da kažem, niti financijski sposobne financirati sve one decentralizirane funkcije koje se, koje se na njih prenose. Stoga mislim da nije upitno da mi ovaj zakon danas, bez ikakve rezerve, moramo, naprosto moramo donest, jer iz čistoga razloga,k ako ga ne bi donijeli, iduće godine bi mogli imati zaista vrlo lošu financijsku situaciju vezano za funkcioniranje ove djelatnosti. I ne bih se priklonio onima koji zapravo pokušavaju reći kako je to sada krivnja ove Vlade, nego naprosto misllim da se kroz ove 4 ili 5 zadnjih godina, da je vrlo jasno vidljivo da taj udio i da taj proces prelaza ove funkcije obavljanja vatrogasne djelatnosti na jedinice lokalne samouprave nije bio održiv u ovim uvjetima i u ovim odnosima finacniranja kakvi su u Republici Hrvatskoj. I stoga zalažem se u svakom slučaju, ovaj zakon moramo donijeti iz čistog razloga da bi nam financiranje u 2005. godini zaista bilo korektno i da tu ne doživimo nikakva iznenađenja, ali se zalažem i za to da zapravo kvalitetno izmijenimo zakon upravo na ovaj način da naprvimo analize koliko nam je tih profesionalnih vatrogasnih postrojbi potrebno točno za koja područja, jer tek tada zapravo mislim da će biti jasno šta će to Vlada kroz te minimalne standarde financirati. To znači da ako već nešto financiramo, da onda znamo točno i precizno šta financiramo. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Zvonimir Mršić.
Pa, ja bih samo kolegi htio replicirati oko ove opservacije oko može, jer, dakle da su jedinice lokalne samouprave mogu osnovati javne vatrogasne postrojbe. To jeste sada, međutim, u trenutku kada su jedinice lokalne samouprave preuzimale osnivačka prava nije bila takva pogodnost. Dakle, nije pogodbeno bilo, nego je tada zakonom bilo rečeno da osnivačka prava jedinice lokalne samouprave ne da preuzimaju osnivačka prava, nego su u tom trenutku morali preuzeti i sve zaposlene i sva materijalna sredstva koja su imala, pa se događalo da budući da je do tada djelovalo vatrogastvo, javne vatrogasne postrojbe u sklopu Ministarstva unutarnjih poslova, da je ponekad, pa ajmo reći i više nego prosječno bilo popunjenost radnih mjesta neodgovarajuća stupnost stručne spreme i osposobljenošću onoga što bi procjenom trebalo biti napravljeno. Dakle, nije bila takva mogućnost da javne vatrogasne postrojbe, da jedinice lokalne samouprave krajnje racionalno osnivaju javne vatrogasne postrojbe, shodno svojim potrebama, nego su morale preuzeti naprosto ono što je prije toga u MUP-u postojalo, sa svim pravima koje je postojalo, a ja ću vam reći da primjerice u jednoj javnoj vatrogasnoj postrojbi svi koji su bili zaposleni su imali beneficirani radni staž, uključujući i tajnicu zapovjednika. Dakle, to su te činjenice koje su bile u tom trenutku. Da takva mogućnost postoji od početka, onda bi mogli doista tako razgovarati, ali ovdje dosita ne treba razgovarati o tome što je, što nije. Činjenica je da je decentralizirana država, da jedinice lokalne samouprave imaju dohodak kao što imaju u zemljama s kojima se uspoređujemo sasvim sigurno ne bi razgovarali o problemu vatrogastva. Bilo bi dovoljno novaca za javne vatrogasne postrojbe i sasvim sigurno bi jedinice lokalne samouprave se organizirale da osnuju javnu vatrogasnu postrojbu na jednom određenom širem području pri čemu ne znači da bi bilo dostatno jednako vatrogasaca sada kao i da štite više jedinice lokalne samouprave.
Hvala. Odgovor na repliku zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite!
Kolega je samo zapravo pojasnio vezano za prijelazne odredbe bivšeg zakona. Ja sam samo htio reći da u ovom trenutku imamo previše tih odredbi koje nešto omogućavaju a mislim da bi bilo doista racionalno da se na određenom području više općina i gradova nađu nekakvu mjeru koja bi bila racionalna za sve njih zajedno da osnuju jednu zajedničku vatrogasnu postrojbu jer imamo sada situacije gdje doista recimo imate jedan grad koji je osnovao bilo da je preuzeo vatrogasnu postrojbu koja je bila ali suosnivači tu nisu i one općine koje su u blizini, koje su teritorijalno vezane na taj grad. Tako da financiranje i troškovi padaju na jednu jedinicu lokalne samouprave a ove druge tako da kažem okolo one ne participiraju u tome. I mislim da tu zakon mora biti bitno jasniji i da tu zakon mora postaviti određene standarde koji će se temeljiti zapravo na nekakvim iskustvenim analizama koliko je koje područje ugroženo i naprosto se dođe do određenih standarda za određeno područje je potrebno toliko i toliko jedinica i njihova opremljenost je takva i takva i tu će tada Vlada vrlo lako doći koliko ona treba sufinancirati, koliko mogu jedinice lokalne samouprave i mislim da bismo na taj način vrlo brzo riješili taj problem ili u svakom slučaju došli barem do boljeg rješenja.
Hvala. Poštovani zastupnik Miroslav Korenika. Izvolite!
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege! Nema sumnje da je vatrogastvo izuzetno važno za funkcioniranje i za sigurnost naših građana. Dolazim iz same županije gdje je odnosno i Grada Varaždina gdje je ove godine obilježeno 120 godina organiziranog vatrogastva odnosno osnutka prvog hrvatskog vatrogasnog dobrovoljnog zbora. Međutim, svi problemi koji tište vatrogastvo diljem Hrvatske događaju se i na području Varaždinske županije i Grada Varaždina tim prije što imamo isto tako jaku profesionalnu postrojbu. Međutim, niti Grad Varaždin koji usput budi rečeno da odmah budemo jasni i precizni ima dva puta veće izvorne prihode nego što ih ima Varaždinska županija ima poteškoća sa financiranjem svoga vatrogastva jer osim profesionalne vatrogasne postrojbe u naseljima grada Varaždina djeluju i dobrovoljna vatrogasna društva. Podupirući donošenje ovoga zakona jer moramo biti svjesni bez financijskoga kolača jednostavno vatrogastvo će se raspasti i neće djelovati na području Republike Hrvatske. Međutim, ono što bih ja volio i što je već u ranijim raspravama bilo naglašeno mi bismo trebali ipak dobiti izvješće o financijskoj situaciji u hrvatskom vatrogastvu, stanju opreme isto tako i morali bismo jednom za sva vremena dobiti kriterije na temelju kojih se raspodjeljuje ovaj novac koji se predviđa da će se dodatkom znači raspodjeljivati tijekom i sljedeće godine jer i to je itekako važno. Nažalost, mi nemamo kriterija u puno djelatnosti u Republici Hrvatskoj od školstva, zdravstva, pogotovo za decentralizirane funkcije pa imamo da primjerice za jednog vatrogasca ili za jednog osiguranika ili za jedan bolnički krevet ne dobije se jednako novaca u Varaždinu, Zagrebu ili primjerice Dubrovniku. Znači, kada budu jasni i precizni kriteriji moći ćemo puno kvalitetnije i bolje raspravljati o ovim problemima. Kao i uvijek u vatrogastvu problem je novac i mi možemo reći da jesu li ili nisu lokalne zajednice u stanju organizirati svoje vatrogastvo. Sasvim sigurno jesu, međutim problem je uvijek s koliko novaca raspolažu. Mi smo nedavno raspravljali o Zakonu o spašavanju i zaštiti i tim zakonom opet nekakve obveze idu prema jedinicama regionalne i lokalne samouprave ali to ne prati i dovoljno novca za te funkcije. Slična je stvar i u vatrogastvu. Ovdje kada pogledamo mi smo i proračunom i idemo prema nekim županijama da dobivaju manje odnosno manje više sve županije dobivaju manje novca za svoje decentralizirane funkcije nego što su to imale za ovu godinu ili za prošlu godinu. A moram reći da primjerice imamo sve veću metropolizaciju Hrvatske. Samo Varaždinska županija i Grad Varaždin će izgubiti oko 8 milijuna kuna time što je Zagrebačka banka kupila Varaždinsku banku i profit odnosno dobit, porez na dobit ide u Grad Zagreb, od njega ne ostaje ništa tamo gdje je ostvaren na području Varaždina, Varaždinske županije pa i okolnih županija gdje djeluje bivša Varaždinska banka. Slična stvar je sa Hrvatskim cestama, Hrvatskim šumama i svime ostalim. Samim time i oni koji govore kako bi županije mogle financirati vatrogasne postrojbe tamo gdje ne mogu gradovi ili više općina u krivu su. Mi moramo i moći ćemo reći da se i županije bave time onoga časa kada ćemo i raspodijeliti odnosno decentralizirati državu jače nego do sada i kad će ne samo gradovi i općine nego i županije imati više novca nego što ga imaju trenutno. Ja se toplo nadam da ćemo nakon rasprave o Zakonu o porezu na dobit ići možda u tom smjeru jer tko je kriv ili tko nam je kriv što živimo u provinciji a primjerice najveće banke, najveća javna poduzeća imaju sjedište u Zagrebu i nema šanse da ne budu u Zagrebu jer vidimo da već i nekakva druga trgovačka društva poput čini mi se Plave lagune idu sa sjedištem u Zagreb i sve ostalo i na taj način provincija postaje još više osiromašena. Upravo zbog toga mislim da svatko se mora ovoga časa jer nema drugoga rješenja založiti i podržati primjenu ovoga zakona ali čini mi se da vrlo brzo moramo doći za tim da omogućimo jedinicama kako lokalne tako i regionalne samouprave da uz veći financijski kolač uistinu dobiju pravu mogućnost. Oni su dobili sada pravo, međutim to pravo ne mogu konzumirati zbog jednostavnog razloga što novca nema dovoljno. Upravo zbog toga da za ovaj zakon kao palijativnu mjeru, kao trenutnu vatrogasnu metodu, međutim ja očekujem da će i ministarstvo i ova Vlada doći vrlo brzo pred Hrvatski sabor sa novim zakonom prije svega kojim će decentralizirati dodatnu lokalnu i regionalnu samoupravu ali i omogućiti veći financijski kolač koji će omogućiti da i mi u provinciji možemo bolje i kvalitetnije obavljati one funkcije za koje nam je centralna država dala ili nam želi dati u dogledno vrijeme da se njima bavimo. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Antun Kapravljević. Izvolite!
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege! Čitavo vrijeme se danas ovdje protežu dvije teza a to je da su vatrogasci samo za obranu od požara i još druga teza da ostajemo na istoj razini financiranja kako je to bilo i do sada. I jedna i druga teza koje se ovdje provlače ne stoje zato što ako pogledamo šta su vatrogasne postrojbe sve radile u prošloj godini i kad nabrojimo sve tehničke intervencije koje su oni radili što na objektima, što na otvorenom prostoru, što u prometu a što na akcidentima tada možemo reći da je to ukupan broj intervencija od 18 tisuća 181. I ako pogledamo kako se to kreće za ovih pet godina ukupno su te postrojbe intervenirale 78 tisuća 169 puta a od toga na svu sreću požari su činili samo od 3 do 9 tisuća, ovisi o godini ali u prosjeku možemo reći da je to nekih 5 do 6 tisuća požara na godinu. Znači, ne radi se samo o tome da vatrogasce trebamo kad je u pitanju požar nego vatrogasci su radili i na objektima pri otvaranju stanova, spašavanju, otvaranju diesela, urušavanju, ispumpavanju, naročito kod nas u Slavoniji kad se radi o poplavama. Zatim, radili su i na otvorenim prostorima i na vodi i na uklanjanju prepreka, u prometu cestovnom, željezničkom, pomorskom, riječnom i zračnom a u akcidentima znamo vrlo dobro koliko put su vatrogasci bili pozivani kada se radilo o izvrtanju cisterni što je bilo jako često u zadnje vrijeme gdje su radili na ispiranju terena, pretakanju te normalno i ne zatvaranju i otvaranju vode i plina. Ali vratio bih se na ovaj sistem financiranja u kojem se čitavo vrijeme istiće kako su financiranje postrojbi da je ostalo na istoj razini i kada se govori o 237 milijuna kuna onda se kaže da je to potpuno jednako kao što je bilo i prošle godine. Međutim, tu nigdje se ne spominje da bi sada u tih 237 milijuna kuna trebalo ući 70% iz državnog proračuna a 30% iz lokalnih jedinica. Mi vrlo dobro znamo da neki gradovi kao što je Zagreb i veći gradovi da će u svakom slučaju moći isfinancirati svoje obveze prema vatrogasnim postrojbama. Međutim, postavlja se pitanje sa svim onima koji to neće. A oni svi zajedno ulaze sa 30% u ovih 237 tisuća kuna. Šta još u cijeloj toj priči ne valja? Ovo u svakom slučaju nije radila struka jer je struka izračunala koliko bi to trebalo biti vodeći računa o mnogim pokazateljima i taj njihov izračun izgleda tako da bi oni trebali 269 milijuna kuna da bi to ostalo na razini onoga što je bilo nekad. Ovaj iznos od 237 milijuna kuna se proteže već 4, 5 godina s time da u to ulazi 57 profesionalnih postrojbi, ulazilo je prije 55, međutim, dvije su u međuvremenu 2000. godine osnovane tako da ih je sada 57, iznos je ostao isti. I zbog toga smatram da ovaj iznos od 237 milijuna kuna u kojem ustvari iz proračuna ide samo 170 milijuna kuna nije dostatan za financiranje i da je ovo u svakom slučaju samo gašenje požara i to na taj način kada je već zgrada se dobrano zapalila i kada je već dogorjela do temelja onda mi idemo vatrogasnim mjerama ugasiti ono što je ostalo, znači gasimo temelje. Ja u svako slučaju ovo podržavam. Temelje treba ugasiti međutim, to nije rješenje za vatrogastvo i to nije rješenje za budućnost. Šta u svakom slučaju bi trebalo u budućnosti napraviti? Da bi se rješilo pitanje vatrogastva trebalo bi uskladiti barem 5 zakona koji su u direktnoj vezi sa vatrogastvom a to je Zakon o zaštiti i spašavanju, normalno Zakon o vatrogastvu kojeg treba napraviti onako da se trajno riješi financiranje profesionalnih postrojbi, ujedno i dobrovoljnih vatrogasnih društava. Zatim, Zakon o civilnoj zaštiti, Zakon o zaštiti od požara te Zakon o financiranju lokalne i regionalne samouprave. Dok god se to ne napravi, dok god se sustavno ne riješi pitanje vatrogastva, vatrogascima ostaje jedino da se uzdaju u Boga i da se drže njihove dobro znane pomozi Bog, bračo vatrogasci.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik Ivica Buconjić, izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, štovane dame i gospodo. Evo ja sam pozorno slušao ovu raspravu, moram priznati da sam očekivao daleko kraću raspravu, manji broj sudionika ali očigledno je ovo tema koja je vrlo interesantna, naročito iz jedne perspektive lokalne samouprave. Ja moram priznati da je tu bilo vrlo, vrlo kvalitetnih rasprava koje su ukazivale na bit problema ali je bilo možda i malo nerazumjevanja problema i to je možda prisutno kod zasupnika koji nisu u lokalnoj samoupravi bili angažirani. Ali u svakom slučaju ono što sam rekao kod rasprave o Zakonu o zaštiti i spašavanju ponoviti ću samo neke dijelove budući očigledno da je taj novi sustav zaštite i spašavanja i taj novi Zakon vrlo usko povezan sa ovim Zakonom, budući da kompletno profesionalno vatrogastvo sa 1. 1. ulazi u tu novu upravu za zaštitu i spašavanje. Nedvojbeno je da je ovo sve skupa bilo do sada na neki način improvizacija. Kada je vatrogastvo prešlo iz nadležnosti MUP-a u lokalnu samoupravu. Međutim, ni taj prijelaz iz državnog ministarstva u lokalnu samoupravu nije baš bio toliko kaotičan kao što se možda činilo, odnosno nije bar trebao biti po zakonskim rješenjima. Naime, tu je bilo dosta riječi o tome temeljem čega je utvrđivan broj potrebnih vatrogasaca, temeljem čega utvrđivan broj potrebnih vatrogasnih postrojbi a Zakon o vatrogastvu iz 99. je to prilično jasno riješio u prijelaznim i završnim odredbama gdje je rekao da broj zaposlenika je stavkom dao članka, općine, grad i grad Zagreb ne može smanjiti ako nije napravila procjenu ugroženosti i plan zaštite i spašavanja. Očigledno je veliki problem tome što jedan dobar dio općine gradova te planove, procjene ugroženost i planove zaštite i spašavanja nije donio. Tako da je manje više ostalo u svim općinama i gradovima odnosno u gradovima koji su u najvećem dijelu osnivači vatrogasnih postrojbi stanje kakvo je bilo zatečeno 99. godine odnosno sa 1. 1. 2000. s time što je postojala određena tedencija povećavanja broja uposlenika. Ja znam to iz prakse i to zaista je postojalo što po meni nije dobro ako nisu napravili prije toga kvalitetne procjene i ono što smo sami rekli da ne bi bilo dobro kada se donese Zakon o zaštiti i spašavanju koji ponovo uvodi obvezu donošenja procjene ugroženosti da se te procjene ugroženosti rade tendenciozno zbog određenih razloga a ne zaista prema stanju kakvo je na terenu. Vrlo važno je donjeti kvalitetne procjene i onda temeljem te procjene zaista možemo doći do pravoga, do pravoga broja potrebnih vatrogasaca. Isto tako sigurno je na terenu stvorio problem i ne suradnja između gradova koji su bili jedini po zakonu jedini osnivači vatrogasnih postrojbi i općina koje su gravitirale tim gradovima zbog toga što se u praksi puno puta pojavila situacija da općine nisu htjele sudjelovati u sufinanciranju javnih, profesionalnih i vatrogasnih postrojbi izgovarajući se da su po zakonu jedini osnivači tih postrojbi gradovi. Međutim, te postrojbe su gradile odnosno intervenirale na području i tih općina i sigurno su i te općine trebale sudjelovti i u financiranju. To je sigurno jedan problem koji negdje je riješen, gdje je postojalo razumjevanje o općinama ali ima dvije općine koje nisu htjele taj problem riješiti dogovorno pa su se čak pozivala na neka svoja dežurstva po općinama, pa su se pozivale na svoje dvd-e premda očigledno ovaj Zakon se ne odnosi na dvd-e, odnosi se na dobrovoljna vatrogasna društva u onom dijelu gdje se kaže da su općine i gradovi dužni izdvajati 5% za dobrovoljno vatrogastvo dok je financiranje profesionalnih postrojbi sasvim druga priča. A mi sada govorimo upravo o toj priči o financiranju profesionalnih vatrogasaca. Ovo može djelovati kao vatrogasna mjera, međutim, mi smo išli na ovakvo rješenje budući da je tek prošli tjedan donešen Zakon o zaštiti i spašavanju, da je Zakon o vatrogastvu novi već u pripremi ali nije mogao biti donešen bez Zakona o zaštiti i spašavanju tako da ćemo sigurno, ovo će biti samo zaista jedna mjera kojom ćemo stvoriti uvjete da se trajno i kvalitetno riješi problem financiranja vatrogasaca zbog toga što i piše u ovom članku 58 koji je praktično, 58.a koji je praktično jedini članak da će Vlada donjeti odluku o minimalnim financijskim standardima. Tek kada budemo donjeli tu odluku o minimalnim financijskim standardima po meni će tek onda biti bar normativno završen ovaj posao oko stvaranja uvjeta za kvalitetno financiranje javnih, profesionalnih vatrogasnih postrojbi. Inače ja sam već u razgovorima i u koordinaciji sa sindiaktom profesionalih vatarogasaca dogovorio način kako da se to radi i sigurno ovi standardi neće biti donešeni bez dogovora i korodinacije sa sindikatom profesionalnih vatrogasaca. I sa njihovom udrugom profesionalnih vatrogasaca zbog toga to je bila isto primjedba nekih zastupnika, je defintivno jasno da sitaucija sa vatrogastavom i vatrogascima nije u cijeloj Hrvatskoj identična. Postoji zaista razlika od grada do g rada, od regije do regije, i u kvaliteti objekata i u opremljenosti i u financijskoj fiskalnoj snazi i sposobnosti gradova koji na svoj način mogu financirati te postojbe. Tako da kažem, sigurno ćemo uuzati u obzir sve te kriterije koji bez kojih se ne mogu donjeti pravedni standardi za sve vatrogasne postrojbe. Ukoliko bi išli na jedinstveno utvrđeni iznos za sve vatrogasne postrojbe opet bi stvorili nered na terenu zbog toga što, kao što sma rekao nije sitaucija u svim sredinama ista. Tako da sigurno je ovaj zakon odnosno ovakvom obliku bio nužan upravo zbog toga da bi stvorili pretpostavke da se taj problem riješi trajno ja se nadam duboko sam uvjeren trajno i kvalitetno. S time što je meni isto potpuno jasno da ćemo morati promjeniti još niz zakona ovo što je rekao gospodin Kapravljević. I veći dio tih zakona već je pripremljen i sigurno ćemo morati dobro voditi računa kod donšenja tih zakona da uprav ovodimo računa o ovim problemima koji su bioli istaknuti i u današnjoj raspravi od velike većine zastupnika. Još samo jedna stvar, da vas samo malo podsjetim da ove godine što bez obzira što evo tek sada donosimo ovu izmjenu zakona, ipak je kroz program mjera koje je donjelo ministarstvo, vatrogastvo ove godine funkcioniralo ipak efikasnije nego prošl egodine. Ja sam to rekao već kod donošenja zakona o spašavanju. Hvala Bogu bila je takva sezona meteorloška ali unatoč tim povljnijim okolonostima smo imali daleko manji broj požara, imali smo daleko manje štete, imali smo daleko manje žrtava i ljudskih i materijalnih. Tako da sigurno su i one mjere koje ministarsvo odnosno odjel za vatrogastvo pripremili, a vatrogasci na terenu odradili sigurno su dali rezulate kroz te daleko manje štete. Tako daa kažem vatrogastvo je bilo jedan od prioriteta i Vlade i u prošlom sazivu mandata gdje smo kritizirali ondašnje stanje stanje ni sada nije idealno ali sigurno ćemo ovime početi stvarati uvjete za kvalitetnije stanje u vatrogastvu. I ono što evo želim to ovdje javno reći da će financiranje vatrogasaca iduće godine biti na razini financiranja ih ove godine. Pojaivle su se određene informacije to je čak stajao su ti podaci stajali i u materijalu koji se pojavio na Vladi. Međutim ti podaci nisu bili točni, ono što su neki zastupnici rekli 237 milijuna od toga 70% država, 30% piše, definitivno piše, to sigurno je argument. Međutim evo ja ovdje tvrdim da će financiranje biit na razini ove godine to je razina 269 milijuna. To je dogovoreno sa Ministarstavo financija, i sigurno imamo čvrsto obećanje. TAko da praktički nismo htjli mijenjati one materijale dok se ne donese ovaj zakon. Ali iduće godine će biti osigurana sredstva na razini ove godine. S time što ćemo vrlo brzo stvoriti i ove dokumente kojma ćemo utvrditi minimalne financijske standarde. I onda što prije budemo po njima krenuli sa financiranjem to će sigurno biti i bolje stanje u vatrogastvu. Tako da kažem jedan dio ovih primjedbi koje ste rekli stoji, nadam se da sam evo ovim kratkim osvrtom uspio bar neke stvari malo pojasniti. Jer zaista je to kompleksno pitanje koje zadire u nekoliko zakona. I treba malo pogledati više propisa koji reguliraju ovu materiju. Ali ja se nadma do proljeća nakon donošenja još ova tri zakona, Zakona o civilnoj zaštiti, Zakona o vatrogastvu i Zakona o zašitit od požara da ćemo sigurno tu stanje sraditi i da će stanje biti daleko bolje. Jer je svima interese da iduća vatrogasna sezona ako ne bude bolja, ne bude bar lošija oe ove koja je bila znatno bolja od prošle. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Antun Kapraljević. Izvolite.
Ispravio bih samo onaj dio gdje je državni tajnik rekao da se povećavao broj djelatnika. 1.1.2000. godine u profesionalim postrojebama je bilo 2157 djelatnika. Ove godine znači na današnji dan 2084. Znači nije se povećao broj radnika, a ovo mi je jako drago što ste rekli da će biti am razini prošlogodišnjeg, ali ne 237 koliko piše u našim materijalima, nego ono što je gospodin Šuker obećao ministar Šuker obećao a to je 268 miliona.
Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog zakona o dopuni Zakona o vatrogastvu. Rasprava o tekstu Zakona je završena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Državni tajnik Buconjić. Molim, očitujte se o amandmanima koje je podnio Odbor za zakonodavstvo. Amandman 1.
Amandman 1. se ne prihvaća budući je praktično istovjetan prijedlogu Vlade samo ima nekih jezičnih razlika. Ne prihvaća se!
Predsjednik Odbora za zakonodavstvo.
Povlaćim.
Povlaći amandman. Amandman 2.
Amandman 2. ne prihvaća se. Ne prihvaća se.
Povlaćim.
Dobro. I amandman 2. povućen. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Tko je za? Isto sukladno Prijedlogu predsjednika Kluba HDZ-a ruke Bebića da se glasuje dizanjem ruke. Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je jednoglasno sa 79 glasova za donesen Zakon o dopuni Zakona o vatrogastvu u tekstu kako ga je predložila Vlada. - Konačni prijedlog zakona o izmjenama zakona o znanstvenoj djelatnosti, visokom obrazovanju, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z. br. 196; Predlagatelj zakona je Vlada. Kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatli smo primjenu hitnoga postupka kod donošenja ovoga zakona. Hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbori az zaknodavstvo, obrazovanje znanost i kulturu, molim državnog tajnika Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa gospodina Slobodana Uzelca da dodatno obrazloži prijedlog. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo radi se o prijedlogu za izmjenu dvaju članaka zakona 116. i 119. dopustite ukratko obrazloženje. naime, sukladno članku 116. zakona određeno je da će se poslijediplomski studij ustrojiti i početi provoditi prema odredbama ovoga zakona, najkasnije počevši od tekuće akademske godine dakle 2004. i 2005. Sadašnaj situacija pokazuje da je većina visokih učilišta ove studije nije uskladila sa ovom odredbom zakona. Predloženom izmjenom ovoga članka ujednačio bi se rok za ustrojavanje i organizaciju poslijediplomskih studija sa rokom za ustrojavanja dodiplomskih studija, a oni trabaju biti ustrojeni 2005. i 2006. čime bi s osiguralo dovoljno vremena za poštovanje navedenoga roka. U prilog tome ističemo i odredbu članka 114. stavka 3. kojom je propisan rok za usklađivanje stutata i drugih općih akata taj rok je 1. ožujka naredne godine. Te naravno potrebno temeljni opći akt zakon uskladiti sa odredbama zakona pa sukladno istom provesti usklađivanje kako dodoplomskih tako i poslijediplomskih studija. S time u vezi u vezi s tim člankom dakle, predlaže se da se posljednja rečenica u tom članku briše i time bi ta izmjena bila bi zadovljavajuća. Druga se izmjena odnosi na članak 119. zakona, određeno je reguliranje radnih odnosa za znanstvene novake, mlađe asistente, asistente i više asistente suklando odredbama zakona. Radi se o pitanju koje je bilo jako prisutno u javnosti mislim da je poznato javnosti pa dakako i vama zastupnicima ovoga viskog Doma. Inicijativa za trenutačno zakonsko rješenje podsjaćam bilo je posljedica općeg opredjeljenja Vlade, za uključivanjem i izjednačavanjem naših znanstvenih novaka i suradnika u Europske tokove i mjerila. Inače potreba skraćivanja rokova u zakonu koji je na snazi posljedica je dakako ukidanja magisterija znanosti čime je postalo nepotrebno rekli bismo i neodrživo da rokovi za stjecanje doktorata znanosti budu jednako dugi kao što su bili oni u vrijeme dok je trebalo stjecati magisterij prije stjecanja doktorata znanosti. Kako su međutim, pri tom zatečene osobe koje su u sustav znanosti visokog obrazovanja ušle prije stupanja na snagu ovoga zakona, navedeni krug osoba treba svoje radne odnose regulirati temeljem prijelaznih i završnih odredaba zakona u okviru kojih je i ovaj članak zakona. Vlada Republike Hrvatske uvidjela je moguće velike štetne posljedice primjene članka, ovog članka zakona, s obzirom da postoji uistinu značajn broj znanstvenih novaka i asistenata, mi smo u temeljitoj analizi u to se i uvjerili koji u naredne dvije godine zbog skraćivanja ovih rokova ne bi uspjeli ostvariti pretpostavke za stjecanje doktorata znanosti. Ova izmjena članka zapravo predstavlja temeljitu, temeljito preuređeni članak, članak od 2 stavka dobio bi 5 stavaka. Ne znam ima li potrebe, gospodine predsjedniče, da ja to čitam, ako treba ja ću to sa zadovoljstvom napraviti, ali cijeneći vaše vrijeme, obzirom da ste dobili [[Upadica predsjednika: Umjereno, umjereno.]] Ja, dakle, u 1. stavku dakle ističemo da je temelj izmjene prvi zaključeni ugovor o radu na određeno ili neodređeno vrijeme. U drugom stavku govorimo o iznimnici, jer je netko mogao taj ugovor zamijeniti drugim, boljim, povoljnijim, pa se i na njega referiramo, u 3. stavku govorimo o 8 godina roku na kojega se zapravo vraćamo, u 4. govorimo o maksimalnih 11 godina, mislim o maksimumu koji je ovdje dopušten i u zadnjem 5. govorimo o onoj skupini mladih znanstvenika koji su u završnom najvišem mogućem stupnju asistenata, to su viši asistenti, koji zadržavaju postojeći ugovor o radu kao nešto što je za njega povoljno. Evo, to je, to je ono što sam smatrao potrebnim. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Želi li izvjestitelj odbora? Predsjednik Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu. Poštovani zastupnik Petar Selem, izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine tajniče, kolegice i kolege. Odbor za obrazovanje znanost i kulturu na svojoj sjednici 29. studenog razmatrao je ovaj prijedlog Zakona o izmjenama zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju i zapravo jasno konstatirali smo nakon rsprave više manje jednodušno, jednoglasno da je Vlada zapravo ovim Prijedlogom zakona o izmjenama prihvatila jedan glas javnosti, koji je zabrinut za budućnost i za egzistenciju čak niza mladih znanstvenika predlagao da se odustane od te prilično drastične mjere skraćivanja rokova i da se ide na ovo što je sada Vlada i predložila, odnosno Ministarstvo šta je predložilo. Raspravi su bili nazočni i predstavnici akademske zajednice, zagrebačka rektorica, splitski rektor koji su isto tako podržali ovaj prijedlog zakona smatrajući da se time izlazi u susret jendom velikom broju mladih znanstvenika koji se jednostavno neće naći na ulici ukoliko bi se striktno bio primijenio onaj zakon, već im se daje mogućnost da u jednom normalnom roku obave svoje dužnosti i konačno jasno doktoriraju. Zbog toga Odbor predlaže da se prihvati i donese ovaj zakon o izmjenama zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju po hitnom postupku i u obliku pripremljenom od strane predlagatelja.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HSS-a, poštovani zastupnik Božidar Pankretić. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjendiče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Na početku bih vas podsjetio da smo mi ove godine raspravljali o ovom zakonu u srpnju i da ako napravljena je greška, jer nisu prihvaćene sugestije i prijedlozi udruge asistenata. Zato vas mollim da uvažite amandmane HSS-a i razloge za njih, jer želim govoriti bez zauzimanja političkih stavova. Pokušat ću biti i maksimalno blag u tome kako bi u svakom slučaju riješili pitanje naših mladih asistenata i kako bi im stvarno pomogli, jer svi mi mnogo puta ovdje smo govorili o važnosti znanosti ukupno u hrvatskom društvu, a posebice za našu budućnost. Samo bih vas podsjetio da trenutno u Republici Hrvatskoj imamo 7% stanovništva sa visokom školskom spremom, asistenata imamo oko 3.000 i mislimo da je ovo izuzetno važna tema. Jako nam je važno i zadržati u znanosti sve asistente, jer su plaće u znanosti manje nego u gospodarstvu, a treba cijeniti one koji su ostali u sustavu visokog školstva i vode brigu oko 120.000 studenata u Repbulici Hrvatskoj. Na Ustavnom sudu bili su podneseni prijedlozi za ocjenu suglasnosti Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju sa Ustavom, a tek je tada Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa shvatilo grešku i uputilo ovaj prijedlog u proceduru. Međutim, činjenica je da je time prouzročena šteta asistentima koji su u periodu do ove izmjene, nisu mogli dobiti ugovor o radu, niti bili birani u viša zvanja. Znači pravi razlog je ustavna tužba, ali nije bitno to, već je bitno priznati grešku i u raspravi donijeti najbolji prijedlog izmjena. O samom prijedlogu prvo bih rekao da je s obzirom na ovaj prijedlog zakona, veliko pitanje hoće li se uopće stići pripremiti postdiplomski i diplomski studij po novim pravilima, do početka akademske godine 2005/2006, pa ćemo možda ponovno raspravljati o ovom zakonu i produživati ove rokove za još koju godinuk dvije. Državni tajnik nam tu nije bio baš uvjeren, ali držimo da će se možda stići pa ćemo vidjeti. Konkretno vezano uz članak 119. on još uvijek ne rješava na prvi način status asistenata, jer su neki asistenti time dovedeni unepovoljniji položaj. Dosad im se na primjer rok za sjtecanje doktorata računao od izbora u zvanje asistenta. Dakle, nakon stjecanja magisterija imali su još 4 godine za stjecanje doktorata. Sada će nekima od njih ostati samo godina, dvije za izradu doktorata, što je fizički, intelektualno i proceduralno gotovo nemoguće. Razumijemo i ministra koji je svoj doktorat stekao negdje drugdje, ali u hrvatskom sustavu visokog obrazovanja od izbora teme pa do samog doktorata treba proteći više od godinu dana, jer primjerice od prijave za doktorat pa do same obrane treba preći minimalno 4 odbora, a na Prirodoslovno-mateematičkom fakultetu čak 8 sjednica vijeća. Stoga HSS predlaže amandman koji će se nakon navedenog obrazloženja usvojiti i pomoći našim asistentima i znanosti uopće. Molim vas da usvojite ovaj amandman jer se plašim povećanog odlaska mladih asistenata iz znanosti ili čak iz Hrvatske, a naveo bih za to primjer da u molekularnoj biologiji zadnjih 10 godina, oko 40% završenih studenata napustilo je Hrvatsku. Ja bih molio i ovdje državnog tajnika da primi predstavnike Udruge asistenata Veterinarskog fakulteta SVeučilišta u Zagrebu, razgovara s njima i ako dođe do zajedničkog rješenja, da li sa ovakvim amandmanima kao što smo mi predložili ili nekog rješenja s kojim će oni biti zadovoljni, mi ćemo sa zadovoljstvom podržati ovaj prijedlog izmjene i dopune Zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a PGS-a, poštovani zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Klub HNS-a PGS-a će dakako podržati ove izmjene i dopune Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju. One su nužne, one su logične. Međutim ono što nas smeta to je činjenica da smo prije točno 4 mjeseca i 16 dana iste te dopune mi predlagali. Pogledajte gospodine državni tajniče, bili ste nazočni, fonogram na stranici broj 292/4/KM na dnu te stranice ćete lijepo vidjeti isto to. Bilo je logično da se u prijelaznim i završnim odredbama to uvede. Tada verbalnom akrobacijom ste to izbjegli učiniti, niste ni provjerili kako stoji u zakonu upravo taj element i danas imamo ponovo isti zakon na dnevnom redu. Ovo nije prvi puta da se to događa, to se dogodilo sa zakonom kada smo se priključivali Međunarodnom centru za unapređenje migracijske politike i niza drugih prilika. Dakle vraćamo se stalno na iste zakone, dopunjujemo iste zakone jer jednostavno se ne želi saslušati čak ni tehničke prijedloge za korekcijama od strane opozicije. Čak ni tehničke. Razumijem kada su dva jednako valjana prijedloga da ćete uvijek podržati što je logično kao većina, prijedlog Vlade. Ali kada se radi o tehničkim propustima barem nas tada oslobodite ovakvih nepotrebnih ponavljanja. Hvala lijepo.
Poštovani zastupnik Ivo Josipović u ime Kluba SDP-a.
Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama je jedan popravak zakona koji ja mislim da svi jednodušno podržavamo i oko toga naravno nema spora. Postavlja se pitanje kako je došlo do pogreške i tu ću se vratiti na ono što sam istakao kada sam govorio o samom zakonu prvotnom izmjenama i dopunama, da je činjenica kako je ministarstvo u pripremi svih ovih zakona bilo otvoreno i da je surađivalo s Akademskom zajednicom i da je posebno kod nekih promjena i sama Akademska zajednica možda precijenila svoje snage i forsirala neke rokove poput ovog roka za provedbu poslije diplomskih studija koji nisu realni. Ja moram priznati da čitajući zakon koji je vrlo ambiciozan i koji predviđa velike strukturalne promjene u sustavu znanosti i visokog obrazovanja, možda ne isključujem ono što je već netko i prije napomenuo, da ćemo se možda susresti sa još nekim popravcima, međutim ja to ne bih uzeo za tragediju samo po sebi. Inače ambicioznost pri donošenju zakona je naravno dobra, međutim mislim da treba imati na umu da sustav, svaki sustav a posebno ovaj osjetljivi kakav su u znanosti visoko obrazovanje, ono što bismo kolokvijalno rekli, jednom treba pustiti na miru da jedno dulje vrijeme radi po jednim pravilima koja se neće mijenjati, upravo zato jer su se mijenjala pravila prečesto u zadnjih pa i više od 4, 5, 6 ili 10 godina, dolazim u situaciju da prijelaznim i završnim odredbama naprosto ne možemo domisliti sve situacije koje se mogu desiti gdje bi netko možda mogao biti zakinut za određena stečena prava ili opravdane interese. Mislim da se to desilo kod ovoga odnosa prema asistentima i čak ako se prisjećam bilo je i u Akademskoj zajednici onih koji su bili za i protiv ovakvog rješenja i evo na kraju je ispalo loše i sreća je da se ipak reagira i pogreška popravlja. Naravno da se isto tako treba dotaći pitanja da li ovakvim prerigoroznim ili neopreznim odredbama kakva je bila ova koju mijenjamo, destimuliramo mlade ljude i da li im namećemo one prepreke koje objektivno nije moguće svladati. Mi smo ovom odredbom koja se mijenja zapravo mnogim ljudima kojima je prošlo pet ili šest godina ili šest ili sedam godina, koji su oni normalno prema zakonu planirali za svoj doktorat retroaktivno rekli gle sada više nemate osam nego imate šest, isteklo vam je vrijeme, marš van na cestu. Dakle to je nešto što nije dobro za sustav, nije dobro za mlade ljude na kojima počiva budućnost znanosti i visokog obrazovanja i zato je dobro da se odredba promijenila. Upravo zato evo kao što je rečeno da ne duljim dalje i Klub SDP-a podržava ovakve izmjene.
Hvala lijepa. Klub HSLS-a DC-a poštovani zastupnik Ivan Čehok. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, državni tajniče, gospođe i gospodo zastupnici. Mi smo i kad se donosio novi Zakon o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju u prošlome mandatu, u prošlome sazivu upozoravali da rokove pa i osnovnu intenciju toga zakona nećemo moći poštovati i da praktično prema tom zakonu neće biti moguće urediti sustav znanstvene djelatnosti i visokog obrazovanja i činjenica jest da izmjenama koje smo donijeli već u ovome sazivu prvi puta i sada, koje donosimo danas mi praktično upravo mijenjamo one dijelove toga zakona za koje smo unaprijed predvidjeli s velikom sigurnošću da ih nećemo moći ostvariti. Reklo bi se da o ovome ne treba ni raspravljati, jer zapravo pomičemo rokove izvršenja i postupanja prema zakonu samo za godinu dana i doista je riječ o tome da u fizičkome vremenu tih godinu dana nije presudno. Međutim mi smo uvjerenja da u društvenom vremenu je itekako presudno ovo što radimo, jer jedna godina u fizičkom vremenu danas u društvenom vremenu može biti deset izgubljenih godina. Hrvatska je na žalost već previše izgubila korak s vremenom i previše je izgubila korak s trendovima u obrazovanju inače poglavito visokom obrazovanju i znanosti kako bismo si mogli dopustiti luksuz da neprekidno otkazujemo ili da neprekidno prolongiramo određene rokove i da neprekidno praktično smatramo da imamo dovoljno komocije i dovoljno vremena da uhvatimo te rokove. Meni se čini da upravo onoga trenutka kada se zapravo i ostvari temeljna intencija zakonskih promjena u postojećemu zakonu, da onoga trenutka će zapravo taj zakon već biti zastario. Mi smo, ja ću vas podsjetiti donosili Zakon o znanosti, o visokom obrazovanju gdje smo sve na neki način odgodili za četiri ili pet godina, dakle primjenu osnovnih članaka. Uvjeren sam potpuno i govorio sam i tada u ime kluba da onoga trenutka kada se ti članci počinju primjenjivati, kada zakon zapravo zaživi bit će već zastario, bit će anakron, solventan i mi ćemo praktično morati donositi novi zakon. Zato bih ja uz naravno činjenicu da ćemo podržati donošenje ovih promjena, jer one nikome ne štete, ipak predložio državnom tajniku i ministarstvu da naprave jedan novi zakon koji će hvatati korak s vremenom, jer stvarno mislim da nema smisla donositi zakone s odgođenom primjenom. Mi nismo tu zastupnici koji raspravljaju o stvarnosti koje ima odgođenu primjenu nego smo mi zato tu da postupamo sukladno zahtjevima te stvarnosti, zahtjevima naših građana prije svega studenata i nastavnika, odnosno cijeloga sustava visokoga školstva i čini mi se da bi bilo mnogo pametnije da svi jednom shvatimo da nemamo više dovoljno vremena, da ne možemo biti komotniji i hvatati korak sljedećih pet godina nego da moramo donijeti novi zakon koji će biti recentan i koji će zapravo hvatati korak s vremenom. Hvala.
Hvala. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Odustaje. Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Nema ga. On gubi pravo na riječ. Poštovana zastupnica Ivanka Roksandić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče. Ma evo, samo nekoliko riječi vezano uz promjenu ovoga Zakona. Već izlaganja predstavnika klubova vidjeli smo da je zaista nužno potrebno donijeti ove izmjene kako bismo omogućili vraćanje stečenih prava koja su imali mladi novaci znanstveni i asistenti prije zaključivanja ugovora njihovog o radu, a stupanjem na snagu postojećeg Zakona. Vidjeli smo da se visoka učilišta nisu pripremila za ovaj način u svom ustrojavanju i organiziranju. Isto tako, nisu svi preuzeli obveze koje proizlaze iz ovog Zakona i bilo bi zaista nepravedno prema mladim ljudima, znanstvenicima koji su ostali u ovoj zemlji, koji su se posvetili znanosti, da im se onemogući njihovo napredovanje. Prije svega, napredovanje, ono što je vidljivo iz članka 19. Zakona, bili bi oštećeni oni koji ne bi mogli sada između, u ovom prelaznom razdoblju između magisterija i doktorata postići određeni znanstveni stupanj. Ministarstvo znanosti zaista dosta ulaže u sve mlade znanstvenike, ulaže u sve da ih zadrži u Hrvatskoj, pa evo i osiguranjem onih njihovih stambenih potreba, stipendijama, novim zapošljavanjem znanstvenih novaka na sveučilištu koje se predviđa u 2005. bilo bi nepravedno da im se onemogući zbog ovih rokova i njihovo napredovanje i normalno odvijanje njihovog usavršavanja. Svakako da zato vidim da smo i svi suglasni do sada. Treba podržati ove promjene Zakona. Hvala.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Marko Turić.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Budući da se radi o jednom Prijedlogu zakona vrlo jasnom, relativno kratkom, svega tri članka, potrebitom, pa i moja rasprava će biti u tom skladu. Dakle, relativno kratka. Proces stvaranja društva znanja koji se događa posvuda u razvijenom svijetu nameće brojna društvena, društvene promjene u čijem je središtu prilagodba sustava obrazovanja, potrebama bržeg razvoja društva, a time i gospodarstva. Hrvatska treba sustav znanosti i visokog obrazovanja koji je sposoban inicirati i nositi glavni teret promjena u društvu. Evo, upravo iz ovih razloga su društva i država od akademske zajednice zahtjevne i opravdane. Ja ću spomenuti samo 1999. godine potpisala se je Bolognska deklaracija. Kad se je započeo proces harmonizacije visokoškolskih ustanova svih europskih zemalja koji će omogućiti mobilnost i zapošljavanje svih građana Europe i na taj način povećati razinu suglasja europskog visokog obrazovanja. Država koja ne bi prihvatila i prihvaćala reforme ostala bi, naravno, izvan glavnih tokova ovih promjena i ne bi se mogla uklopiti u europske prostore visokog obrazovanja i istraživanja. Zakonom iz 2003. godine uređeni su različiti aspekti znanstvene i visokoobrazovne djelatnosti. Međutim, Vlada Republike Hrvatske je uvidjela u relativno kratkom vremenu promjene ovog Zakona da mogu štetne imati posljedice završne i prijelazne odredbe. I u prijelaznim odredbama predviđene su naime skraćeni rokovi kako što smo već čuli za stjecanje doktorata znanosti. Postoji značajan broj znanstvenih novaka i asistenata koji u naredne 2 godine ne bi uspjeli ostvariti pretpostavke za napredovanja, a u sustav znanosti i visokog obrazovanja ušli su prije stupanja na snagu zakona. Predloženim izmjenama i prijedlozima izići će se u susret i potrebi obnove nastavnog znanstvenog kadra, a to su pretežito mladi ljudi i mišljenja sam, ne samo ja, vjerujem da dijeli mišljenje i cijele akademske znanosti, da će podržati ove predložene izmjene kao logične i potrebite. Stoga ću se i osobno založiti za usvajanje ovog Prijedloga. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovana zastupnica Marija Lugarić.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ja podržavam kao i ostale kolegice i kolege ovaj Prijedlog zakona jer se ovim Prijedlogom zaista izbjegavaju moguće štetne posljedice primjene postojećeg članka 119. Zakona. Ne bih htjela da se nakon ove rasprave stekne dojam kao da mi ovim sad izmjenama i dopunama Zakona unosimo nešto novo i revolucionarno. Ovim izmjenama i dopunama Zakona mi samo ispravljamo nešto što smo svi skupa previdjeli kada smo zadnji puta donosili zakon. I ubuduće kada budemo zakone donosili, pogotovo ovakve važne, da se ne dogodi slučaj koji je bio, da se u hitnom postupku svom brzinom donese zakon, a onda poslije gubimo iz vida realne živote i stvarne probleme ljudi. O ovom problemu i mi o njemu ne bi niti znali da javnost i ministarstvo nisu uzbunili sami asistenti i sami novaci i prema ministarstvu je krenula inicijativa o izmjeni ovog Zakona, i od samih asistenata, ali od brojnih oporbenih klubova zastupnika, pa tako i našeg kluba i dobro je da je ministarstvo prihvatilo sve te inicijative. I ja se nadam da ćemo danas ili kada ćemo već glasati jednoglasno usvojiti ovaj Zakon. Sada, gospodine predsjedniče, ja vas molim, obzirom da je danas tema rasprave reguliranje radnih odnosa za novake, za mlađe asistente, asistente i više asistente da također upozorim na neke ključne probleme koje danas more naše mlade istraživače. Naime, upravo je iz tiska izašla knjiga gospođe Katarine Prpić sa nazivom "Sociološki portret mladih znanstvenika" u izdanju Instituta za društvena istraživanja. Ta studija predstavlja prvi sustavni prikaz društvenog i profesionalnog položaja i uloge mladih znanstvenika. Istraživanje je provedeno na uzorku od 840 ispitanika i ispitanica što je u svakom slučaju reprezentativan uzorak. Zašto mislim da je o tome važno ovdje reći, pa i ovom prilikom? Stoga što to istraživanje nudi niz zanimljivih, a za državu i za nas ovdje mislim i značajnih i podataka, ali i poruka. Ono što je jedan od važnijih rezultata je činjenica da danas mladi istraživači i znanstvenici, primarno novaci i asistenti su u izuzetno lošem položaju. Vjerojatno većina ovdje u Hrvatskom saboru ne zna da je prosječna plaća asistenta ili novaka na našim visokoškolskim institucijama i na institutima negdje na razini prosječne plaće u Republici Hrvatskoj, odnosno svega nekoliko stotina kuna iznad toga. Buduća hrvatska elita ili barem ljudi koji bi trebali biti buduća hrvatska elita nažalost nije niti današnja društvena elita makar bi oni i danas to već trebali biti. Dobro je da mi danas donosimo Zakon koji će novacima i asistentima osigurati kakvu takvu materijalnu sigurnost, sigurnost na radnome mjestu, ali to niti izbliza nije dovoljno što trebamo za mlade znanstvenike i učiniti. Ponavljam, plaća novaka i asistenata je danas u Hrvatskoj negdje na razini prosječne plaže. Jedan čak kolega asistent je u samom istraživanju je rekao "žalosno je da imam plaću svega 200 kuna veću od čistačice u javnom poduzeću" i mislim da to nije u redu. To je sramota za Hrvatsku i to za Hrvatsku nije dobro. Također, navedeno istraživanje pokazuje jedan posve poguban podatak da 37% mladih znanstvenika u Republici Hrvatskoj još uvijek stanuje kod roditelja. Radi se o populaciji između 25 i 35 godina koja treba stvarati svoje obitelji a koja i zbog loših plaća i društvenog statusa naprosto za to nemaju uvjeta. Također, istraživanje pokazuje da mladi znanstvenici žive jednim prilično spartanski životnim stilom, barem su ga oni takvim okarakterizirali koje reducira njihovo slobodno vrijeme, reducira odmor i razonodu, onemogućuje udobniji i opušteniji obiteljski život i zasnivanje obitelji. Današnji život novaka i asistenata u većini slučajeva obilježava stalna borba za svakodnevnicu i nemogućnost rješavanja egzistencijalnih problema. Zašto je te probleme važno riješiti? Sukladno već tome navedenom istraživanju, sjajne istraživačke i znanstvene profesionalne izglede tog istraživačkog pomaka u Republici Hrvatskoj koje pokazalo je imaju vrlo veliku razinu profesionalne etike i imaju vrlo visok znanstveni … koji počiva na vrlo zahtjevnim i visoko profesionalnim standardima te činjenici da današnji naši mladi znanstvenici su po svim bitnim profesionalnim i drugim parametrima uspješniji od svojih prethodnika s početka 90-tih godina. Tu njihovu sjajnu, buduće profesionalne izglede zamagljuje nepovoljni utjecaj prvenstveno društvene podcijenjenosti znanosti. Takav tretman znanosti koja tjera darovite mlade ljude od znanosti i znanstvene karijere nije dobra i mislim da i mi ovdje u Hrvatskom saboru ne smijemo niti trebamo podržati. U drugu skupinu problema koji muče mlade znanstvenike, asistente i novake jest činjenica nedefiniranosti svakodnevnih poslova. Neki od novaka i asistenata drže nastavu, neki tu nastavu ne drže. Neki imaju nastave svega nekoliko sati tjedno, neki drže gotovo svakodnevno nekoliko sati nastave. Mlade istraživače muči što oni često rade tehničke, pomoćne poslove, administrativne poslove za svoje mentore. Čak su asistenti skovali jedan termin za to, oni su rekli da se oni koji put osjećaju kao akademsko roblje, jer često ono što oni rade jer su frustrirani činjenicom da zasluge za to preuzima netko drugi primarno njihovi mentori, a oni se bave nekakvim tehničkim poslovima. I poštovani gospodine državni tajniče, poštovani gospodine predsjedniče, ja nisam htjela ovom raspravom malo pomutiti ovaj mir i opću suglasnost oko ovog zakona koja vlada ovdje u Hrvatskom saboru, nego već jednom, još jednom upozoriti na loš status i ugled i znanosti i obrazovanja, a posebno mladih znanstvenika i asistenata u hrvatskom društvu. U tom smislu mi kao Hrvatski sabor moramo se udaljiti od toga da dajemo samo deklarativne potpore i s vremena na vrijeme da kažemo da ljudima je teško, da ovo je dobro, sad šaljemo dobru poruku, mi kao Hrvatski sabor u onom dijelu naše odgovornosti, gdje je naša odgovornost najveća, to je primarno državni proračun imamo obvezu učiniti mnogo više. Tu priliku smo propustili kada smo donosili Proračun za 2004. godinu, to smo propustili učiniti da se … od deklaracije kada smo donosili prošli tjedan Proračun za 2005. godinu, jer ponavljam u odnosu na 2003. godinu smanjili smo sredstva za stipendiranje i znanstveno usavršavanje znanstvenih novaka, smanjili smo sredstva za stipendiranje i znanstveno usavršavanje posljediplomanata a o njima danas govorimo i svi se deklarativno zalažemo i smanjili smo sredstva za znanstveno-istraživačke projekte. Stoga ja molim da ubuduće kada u Hrvatskom saboru deklarativno o dobrim temama se afirmativno izražavamo to slijedi i konkretna potpora ondje gdje mi kao Hrvatski sabor imamo i najveću odgovornost. Velika vrijednost ovog istraživanja koja je u ovoj knjizi na gotovo 300-tinjak stranica, što nudi i veliki broj citata mladih ljudi koji su sudjelovali u tom istraživanju i kad sam to sve skupa čitala jedan kolega viši asistent je prilično šaljivo, ali nažalost brutalno istinito opisao u kakvoj situaciji danas žive novaci, u kakvoj situaciji žive asistenti. Pa uz dozvolu bih ja s time i završila. Naš kolega kaže, mladi čovjek istraživač može biti zadovoljan radom i zaradom na visoko školskim institucijama jedino ako se: a) bogato uda ili oženi b) cijeli život namjerava provesti na stanu i hrani kod roditelja c) ne kontaktira sa kolegicama i kolegama koji su zaposleni u privredi napose ne o njihovim plaćama, autima, kućama, godišnjih odmorima d) ima visoko razvijenu ekološku svijest i ne želi imati i rabiti predmete koji svojom uporabom zagađuju prostor, kao što su auto, javni prijevoz, grijanje zimi, zbog emisije CO2, elektricitet i slično e) ima hrpu bogatih rođaka koji umiru kao muhe bez direktnih nasljednika. Mislim da kao Hrvatski sabor osim deklarativne potpore ovakvim dobrim zakonskim prijedlozima koje ću ja podržati moramo učiniti mnogo više, a to možemo učiniti samo prilikom donošenja proračuna a i pod uvjetom da kontinuirano i dalje ne smanjujemo sredstva za znanost, obrazovanje i posebno za novake i posdiplomante. Hvala lijepa.
Molim državnog tajnika Slobodana Uzelca za završni osvrt. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici dozvolite mi prije svega da zahvalim na podršci koju ste iskazali u prijedlogu, da zahvalim i gospodi i damama koje su izrazile kritiku prijedlogu također. Naravno ta kritika biti će i prihvaćena je kao osnova za našu veću uspješnost. Ja moram, propustio sam naime uvodno naglasiti da je ovaj prijedlog u dobroj mjeri rezultat zajednički prijedlog ministarstva i upravo asistenata s kojima smo neposredno u toku izrade ovog prijedloga imali poduži i neposredan razgovor, tako da na neki način nas i ne iznenađuje ta podrška jer ona je odraz i takvog našeg metoda rada. Kad je riječ o pogrešci apsolutno prihvaćamo ocjenu da je napravljena pogrešna procjena ali čini se da treba još nešto dodati neki puta, a čini se da se to ovdje dogodilo, pogreška ne mora rezultirati samo štetom, ja bih i na to upozorio. Skloni smo u ovoj pogrešci, koja je nesumnjiva pogrešna procjena vidjeti jednu korist na koju bih vas upozorio. Radi se naime o tome da je i činjenica je da je rok za stjecanje doktorata znanosti kod nas neobično dug i mora biti skraćen doprla i na ovaj način do svijesti onih koji moraju osigurati bolje uvjete rada mladim znanstvenicima da bi mogli biti uspješniji i u kraćem roku. Ova, ovaj prijedlog i ova naša procjena, ponavljam pogrešna je uozbiljila mnoge, ne samo mlade znanstvenike nego i njigove mentore i institute i fakultete i sve one koji su dosta lagodno smatrali da je 11 godina za stjecanje doktorata ionako osigurano. Dakle, prosto upozoravam i na taj moment ne kao opravdanje, ponavljam još jedanput, nego kao činjenicu koja, koja nam se već sada pokazuje kao točna, nema nikakvih dakako poteškoća oko toga da i ubuduće neposredno kontaktiramo sa ovim ljudima. Ukratko, još jedanput zahvaljujem na potpori. Gospodine predsjedniče ima li potreba oko amandmana?
Kasnije.
Kasnije. Hvala.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu o ovom Konačnom prijedlogu zakona. Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju. Rasprava o tekstu zakona je završena. Državni tajnik Slobodan Uzelac. Amandman je podnio Klub zastupnika HSS-a. Izvolite državni tajniče.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo amandman se odnosi na članak 2. i to na četiri od pet njegovih stavaka. Ustvari radi se o dva elementa pa dopustite kratko obrazloženje zbog čega Vlada ne može prihvatiti amandman. Prvo uvodi se riječ povoljniji a u vezi sa prvim zaključenim ugovorom između mladog znanstvenika i fakulteta odnsono instituta. Mada razumijemo i prihvaćamo intenciju amandmana ipak ga ne možemo prihvatiti zbog toga što je on suvišan, odnosno zato što se njime nastoji riješiti nešto što je u osnovi već riješeno. Osim toga, upravo je prvi ugovor najpovoljniji a ako to nije, sklopljen je novi te stoga i postoji iznimka u stavku 2. ovoga članka koji je dakle, dopunjuje eventualno što prvi propušta. Nadalje, smatramo neprihvatljivim i nepotrebnim nedvojbene veličine kao što je broj godina početi računati od nečega što je arbitrarna kategorija kao što je npr. kategorija povoljno, nepovoljno itd. Je li? Konačno takvim bismo pristupom omogućili i prekoračivanje roka za kojega se svi zalažemo a to je raniji rok onaj od 8 godina koji je u Zakonu postojao. Druga stvar, u stavku 5. se predlaže dodatak koji glasi: “Osim ako rokovi nisu kraći do.” vjerojatno se htjelo reći “od” navedenih u stavku 3, stavku 4. a to je 11 godina. Na prvi pogled taj bi tekst trebalo prihvatiti. Međutim, i to je uistinu nepotrebno, zašto? Zato što se radi o osobama koje su sklopile svoj prvi ugovor prije ovoga Zakona, dakle po Zakonu o visokim učilištima, a po tome Zakonu to nije moglo biti ukupno više od 11 godina, 4 za mlađeg asistenta, 4 za asistenta i 3 za višega asistenta. Eto to su razlozi zbog čega razumijemo intenciju ali ne možemo prihvatiti amandman.
Hvala lijepa. Nema predlagatelja, moramo glasovati. Tko je za ovaj amandman? Nitko. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Tko je za? Naravno dizanjem ruke prema prijedlogu Kluba zastupnika HDZ-a. Hvala. Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je sa 79 glasova za, jednoglasno donesen Zakon o izmjenama zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju u tekstu kako ga je predložio predlagatelj. Hvala lijepa. Dakle, idemo na - Prijedlog Zakona o zaštiti prirode, prvo čitanje P.Z.E. br. 198. Predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske. Kod donošenja ovog Zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koji se odnose na prvo čitanje. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, Europske integracije, prostorno uređenje i zaštitu okoliša, poljoprivredu i šumarstvo. Molim državnog tajnika Ministarstva kulture, Jadrana Antolovića da dodatno obrazloži prijedlog.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Prijedlog Zakona o zaštiti prirode donosimo evo predlažemo da razmotrite iako je prošle godine u rujnu donesen Zakon o zaštiti prirode koji je tada deklariran da je usaglašen sa europskom pravnom stečevinom. Međutim, on je u sebi sadržavao osim odredbama o zaštiti prirode, sadržavao je i odredbe o genetski modificiranim organizmima i što je pokazalo i u jednom i u drugom segmentu u ovih godinu dana da Zakon vrlo teško zaživljava u praksi, jer je preduvjet za njegovu provedbu donošenje što se tiče zaštite prirode više od 60 podzakonskih akata. Time se su se stekli uvjeti da naprosto promislimo o potrebi donošenja dva zakona, Zakona o zaštiti prirode u kojem bi se u cijelovito uredila baterija zaštite prirode, a posebno izdvojili odredbe o genetski modificiranim organizmima u zasebni zakon. Mislim da ćete i taj Zakon koji je također upućen u prvo čitanje imati na dnevnom redu ove saborske sjednice. Ujedno moram reći da u važećem Zakonu o zaštiti prirode prisutno je dosta nelogičnosti, zakon je preobiman, dakle prenormiran i iz tog razloga također smo morali promisliti o boljem i jasnijem propisivanju odredbi o ovom području. Zakon o zaštiti prirode ima za cilj da, da se osigura provedba zaštita na zaštićenim područjima, da se osigura zaštita biljnih i životinjskih vrsta i da se osigura zaštita posebno vrijednih minerala i fosila. Ovdje moram napomenuti da prema važećem Zakonu kada ga se iščitava ima se osjećaj da se sva priroda želi zaštititi u cijelini što nikako ne može biti cilj ovoga Zakona, već treba zaštititi one prirodne vrijednosti koje se kao takve utvrde i kao takve temeljem Zakona stave pod zaštitu. U obrazloženju samog Zakona imate podatke o trenutno zaštićenim područjima u Republici Hrvatskoj, sa konstatacijom da sadašnjih skoro 10% zaštićenog područja ne predstavlja maksimum koji bi trebalo obuhvatiti zaštitom u cijelini, da u tijeku su pripreme za zaštitu nekih novih područja i također da Zakon u pogledu ugroženih biljnih i životinjskih svojeti predviđa odgovarajuća riješenja koja za poznavatelje važećeg Zakona mogu biti i prepoznat će da smo ona dobra riješenja koja u krajnjoj liniji proizlaze iz europskih standarda zadržali u istovjetnom obliku. Ovaj Zakon je vrlo složen, jer zahtjeva usaglašavanje sa velikim brojem direktiva Europske unije i iz tog razloga je on, iako je predviđen, dakle za usklađivanje s europskim zakonodavstvom predlažem da se provede u dva čitanja. Istodobno želim reći da ovaj Zakon stvara pretpostavke za integriranje mjera zaštite i održivog korištenja prirode sa svim relevatnim sektorskim i međusektorskim propisima. Ovdje pod tim podrazumijevamo Zakone o šumama, vodama, poljoprivrednom zemljištu, lovu, slatkovodnom ribarstvu, morskom ribarstvu itd. Obzirom da na zaštićenim područjima osobito onima koji nisu u strogom režimu zaštite treba osigurati stanovništvu na tim područjima mogućnost da i dalje gospodare i na održivi način koriste resurse u zaštićenom području. Obzirom da se radi o prvom čitanju, ne bih dužio sa daljnjim uvodom. A za eventualna pitanja u raspravi pokušat ću odgovoriti. Hvala.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Marin Jurjević.
Netočan je navod da je stari Zakon nelogičan. Ovaj prijedlog je nelogičan, jer recimo oduzima Park šumu Marijan grad u Splitu i ponovo daje u nadležnost županije, to je ono doprinos da lokalna samouprava sama odlučuje o onome što je na njezinom području. Tako Split ne odlučuje ni o Splitskoj rivi, ni o Marijanu, to se sada daje državi, toj županiji. I to je niti malo nije logično. Nelogično je, neprirodno i protiv svega onoga za što se zalažemo kad pričamo na široko i na dugačko o tome kako želimo da lokalna samouprava jača da ljudi koji žive na tom području odlučuju o stvarima koje su na njihovom području. S ovim se udaljavamo, tj. ljude udaljavamo od onoga što se zove odlučivanje o onome što je u njihovoj blizini što je njihovo i za što imaju najviše osjećaja. Za tu Park šumu Marijan Split grad je davao prije, davat će i sutra, daje i sada, a ne županija, ne država.
Ništa kontra Splita, ...Hajduka. Marijan ne može nitko uzet. Želi li izvjestitelji Odbora za zakonodavstvo, europske integracije, prostorno uređenje i zaštitu okoliša, poljoprivredu i šumarstvo? Izvjestitelj Odbora za prostorno uređenje i zaštitu okoliša poštovani zastupnik Marko Širac.
Hvala predsjedniče. Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša predloženi zakon razmotrio je na temelju svoje nadležnosti iz članka 83. Poslovnika Hrvatskoga sabora u svojstvu matičnog radnog tijela. Na sjednici odbora osim predstavnika predlagatelja bili su nazočni i predstavnici Koordinacije speleoloških udruga Republike Hrvatske koje su odboru dostavili i pismene primjedbe i prijedloge na tekst razmatranog prijedloga zakona. U uvodnom izlaganju predstavnik predlagatelja obrazložio je razloge za podnošenje novog prijedloga zakona. Ocijenjeno je pri tome da je sada važeći zakon o zaštiti prirode neprimjeran i neprovodiv. Predloženim zakonom među ostalim izostavljaju se odredbe o genetski modificiranim organizmima kao što će biti uređeno posebnim zakonom. U raspravi su iznesena sljedeća mišljenja, primjedbe i prijedlozi. Na članak 7. kojim se definiraju pojmovi upravljanja u ovom zakonu i to tako da u točki 12. edem je potrebno preformulirati jer to nije svojta u nastajanju. U točki 17. i 52. pitanje je je li potrebno ovim zakonom posebno definirati pojmove izvoz i uvoz osobito na način kako je predloženo unošenje odnosno iznošenje vrijednosti u odnosu na carinsko područje Republike Hrvatske. U točki 21. krš nije jasno definiran, osobito izričaj vode i karbonantnim stijenama. U točki 47. pojam stupica treba preformulirati na način da je stupica sredstvo namijenjeno za zadržavanje i hvatanje životinja kojom se sprečava njihovo slobodno kretanje. Sljedeće, nedostaje definicija genetskog materijala koji se spominje u članku 62. U članku 20. koji se odnosi na zaštićene minerale i fosile u stavku 3. nije jasno jesu li svi minerali i fosili u vlasništvu Republike Hrvatske ili samo zaštićeni minerali i fosili. U stavku 4. nije primjeren pojam uništavati jer je pitanje koji bi to bio valjani razlog odnosno prevladavajući javni interes za uništavanje. U članku 47. i 48. jasno odrediti da je riječ samo o zaštićenim speleološkim objektima. U članku 23. stavak 1. ujednačiti pojmove međa ili granica. U članku 76. stavak 5. iza riječi javna ustanova potrebno je dodati riječi koja je to javna ustanova. U članku 95. zabranjuje se upotreba svih sredstava za hvatanje i ubijanje zaštićenih životinja pa je nepotrebno nabrajati koja se osobito zabranjuju. U članku 112. koji regulira pravo prvokupa u stavku 4. treba propisati da vlasnik može nekretninu prodati uz iste ili povoljnije uvjete od onih iz ponude. U članku 116. stavak 5. potrebno je preciznije odrediti postotak vlasništva Republike Hrvatske u kojim slučajevima pravna osoba nema pravo na naknadu štete. U članku 137. stavak 2. propisana je samo nadležnost ministarstva za dodjelu koncesije za određene zaštićene prirodne vrijednosti te se postavlja pitanje tko je nadležan za dodjelu koncesija za nespomenuta zaštićena područja, na primjer park šume. U članku 153. u stavku 1. tekst o kojem odlučuje Sabor zamijeniti sljedećim tekstom koji se podnosi Saboru na prihvaćanje. U stavku 3. ispravno navesti naziv savjeta. U članku 174. stavak 3. bilo bi upitno okvirno propisati struku za glavnog nadzornika, na primjer fakultet prirodnih znanosti. Zatraženo je pojašnjenje članka 188. kojim je određen postupak izdavanja prekršajnog naloga odnosno mandatne kazne. U prijelaznim i završnim odredbama potrebno je riješiti pitanje daljnjeg statusa javnih ustanova za upravljanje zaštićenim prirodama koje su osnovali gradovi temeljem postojećeg zakona. U cijelom tekstu prijedloga zakona na primjer u članku 19., 27., 60., 95., 13. i 157. pozivanje na provedbu međunarodnih ugovora potrebno je istoznačno odrediti. Nije ispravno rabiti tekst međunarodni ugovor potvrđen od Republike Hrvatske jer to ne znači da je taj isti i na snazi. Odbor je zaključio da će pisane prijedloge speleoloških udruga izravno dostaviti stručnom nositelju izrade konačnog prijedloga ovoga zakona. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese sljedeći zaključak. Prihvaća se Prijedlog Zakona o zaštiti prirode. Drugo, sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja upućuju se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Hvala lijepo, gospodine predsjedniče.
Hvala. Otvaram raspravu. Poštovani zastupnik Vladimir Kurečić, Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice. Izvolite!
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani predstavnici Vlade, poštovane kolegice i kolege zastupnici! Pred nama je Prijedlog Zakona o zaštiti prirode u prvom čitanju, iznimno važan zakon koji pokazuje razinu naše svijesti i skrbi o prirodi. Dakle, da parafraziram poznatu izreku onome što smo posudili od svoje djece a ne samo o onome što smo naslijedili od svojih očeva. Kao i sličnim slučajevima briga o zaštiti prirode predstavlja civilizacijski doseg i svakako je njezina razina upravno razmjerna sa stupnjem razvijenosti nekog društva. Zakonodavno-pravna tradicija u području zaštite prirode na hrvatskim prostorima postoji već stotinjak godina a u posljednje vrijeme tj. od 1999. Hrvatska je posebno aktivna na području međunarodne suradnje u zaštiti prirode te je pristupila međunarodnim ugovorima iz područja zaštite prirode koji su na snazi ili potpisala one koji će tek stupiti na snagu. Tako smo stranka sljedećih međunarodnih ugovora Konvencije o zaštiti svjetske kulturne i prirodne baštine, Konvencije o močvarnim staništima, Konvencije o zaštiti Sredozemnog mora od onečišćenja, Konvencije o biološkoj raznolikosti, Konvencije o zaštiti migratornih vrsta divljih životinja, o zaštiti europskih divljih vrsta, Konvencije o međunarodnoj trgovini ugroženim vrstama, Konvencije o europskim krajobrazima i Konvencije o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u okolišu. U okviru približavanja Europskoj uniji cilj je politike zaštite prirode zadovoljiti preduvjete za ispunjenje međunarodnih obveza predviđenih propisima Europske unije ali ne prvenstveno radi Europske unije nego prije svega i na prvom mjestu radi nas samih, radi naše prirode jer hvala Bogu Hrvatska još uvijek ima jako puno toga za zaštititi. Jer u odnosu na većinu europskih zemalja Hrvatska se ističe raznolikošću i bogatstvom ekoloških sustava i staništa. Hrvatska se odlikuje visokim stupnjem očuvanosti prirode. Antropogena staništa koja su se razvila djelovanjem čovjeka nisu dominantna kao što je slučaj u velikom dijelu europskih zemalja. Raznolikost zavičajnih sorti i pasmina, te njihovo evidentiranje i očuvanje predstavlja genetski spremnik za potencijalno poboljšanje svojstava uzgajanih vrsta. Pojedini zaštićeni dijelovi prirode Republike Hrvatske uživaju i međunarodno pravnu zaštitu kao iznimno vrijedni prirodni prostori kao što su npr. Nacionalni park Plitivička jezera, Parkovi prirode Kopački rit i Lonjsko polje, ornitološki rezervat Crna mlada a u UNESCO-voj međnunarodnoj mreži rezervata biosfere su i donji tok Neretve i planina Velebit. Sveukupna površina svih zaštićenih dijelova prirode u Republici Hrvatskoj iznosi 9,83% državnog teritorija a provedbom Programa prostornog uređenja i strategijom i akcijskim planom zaštite biološke i krajobrazne raznolikosti tj. sa proglašenjem novih parkova prirode biti će zaštićeno oko 14% državnog teritorija što će Republici Hrvatskoj, što će Republiku Hrvatsku svrstati u Europske zemlje sa privremenom zaštitom prirode. Osim toga u Republici Hrvatskoj je zaštićeno oko 780 vrsta biljaka, gljiva i životinja kao i sve divlje vrste u nacionalnim parkovima, srogim i posebnim rezervatima te sva špiljska fauna. Hrvatska se svrstala u prvih nekoliko zemalja Europske unije s obzirom na bogatstvo biološke raznolikosti ali i na dno po stupnju istraženosti flore, mikroflore i faune što govori o nužnosti uspostave i razvijanja sustavnog istraživanja imonitoringa. Nadalje, u europskim razmjerima stanje šuma u Republici Hrvatskoj je dobro i čak 95% šuma prema nekim podacima ima prirodni sastav a šumske površine nisu se smanjivale već jako dugo vremena. Isto tako s obzirom na svoje prirodne značajke, područje krša predstavlja iznimnu vrijednost ne samo u europskim nego i svjetskim razmjerima. U Republici Hrvatskoj očuvana su prostrana prirodna močvarna područja u riječnim dolinama što je ogromna vrijednost biološke i krajobrazne raznolikosti posebice na razini zapadne i srednje Europe. Hrvatska obala, priobalne planine i otoci ističu se mnogim biljnim i životnjskim endenima i posebno su osjetljive ekološke cjeline. Kolegice i kolege zastupnici, ovih nekoliko podataka govori o bogatstvu i raznolikosti prirode u Republici Hrvatskoj a relativno dobra očuvanost na europskoj razini posljedica je prvenstveno gospodarske situacije i sličnih uzroka u prošlosti. Međutim, još uvijek se ne može govoriti o sustavnoj brizi za sveukupnu biološku raznolikost i stanje prirode. Zato je potrebna precizna i učinkovita zakonska regulativa kojom ćemo štiti i zaštiti ono što još imamo a kao što sam u uvodu rekao i prema podacima koje sam iznio za razliku od drugih mi imamo još puno toga za zaštititi. Zakonom o kojem danas raspravljamo uređuju se pitanje zaštite i očuvanja zaštićenih prirodnih vrijednosti, postupak proglašavanja zaštićenih prirodnih vrijednosti, preventivna zaštita područja, upisnik zaštićenih prirodnih vrijednosti, provedba zaštite i očuvanja prirode, zaštita ekoloških sustava i mreže, poticajne mjere za očuvanje, upravljanje zaštićenim područjima, zaštita iočuvanje divljih vrsta, držanje uzgoj i trgovina divljim vrstama, ograničenje u pravnom prometu, korištenje prirodnih dobara, zahvati na zaštićenom području kao i koncesije, pristup informacijama, promicanje odgoja i obrazovanja u zaštiti prirode kao i nadzor i prekršajne odredbe. Ovim Prijedlogom zakona uređena su sva pitanja na koja nas upućuju međunarodni ugovori pogotovo Konvencija biološkoj raznolikosti, te direktive, uredbe i protokoli Europske unije. Radi se dakle o razini ili standardima koji vrijede u Europi, a propisanim mjerama zaštite osigurati će se uvjeti za razumno korištenje prirodnih dobara na principu održivosti a na dobrobit budućih generacija. Ovdje treba reći da je postojeći Zakon o zaštiti prirode iz 2003. dobar temelj za ovaj prijedlog no važeći Zakon treba mijenjati i zbog toga što je za njegovu primjenu potrebno previše podzakonskih akata kojima se i suviše kompliciraju zakonska rješenja, pogotovo u provedbi. Nadalje, u Prijedlogu novog zakona, ovog današnjeg, o kojem danas raspravljamo nema odredaba koje se odnose na GMO, genetski modificirane organizme. U postojećem ili važećem zakonu 49. članaka regulira ovaj problem. Ova problematika će biti regulirana potpuno novim zakonom što s obzirom na osjetljivost teme treba podržati. Međutim, ovdje bih htio naglasiti da je neobično važno da istovremeno donesemo i ovaj novi Zakon o zaštiti prirode kao i novi Zakon o GMO-u kako ne bismo imali zakonsku rupu u međuvremenu. Prijedlog novog Zakona, dakle, ovog o kojem danas raspravljamo u prvom čitanju je dobar ali je dobro da se ide u drugo čitanje jer će se ovaj Prijedlog moći dakako i poboljšati. Do drugog čitanja, odnosno do konačnog prijedloga i usvjanja moći će se u raspravu uključiti svi profesionalci ili holbisti koji to do sada nisu kako bi se našla što kvalitetnija rješenja za neke dvojbe vezane na na primjer: zapošljavanje stručnog kadra u urede državne uprave u jedinicama područne samouprave gdje ga do sada nema. Drugo vezano na postupak proglašavanja zaštićenih prirodnih vrijednosti. Nadalje, dvojbe vezane na godišnji porgram zaštite itd., zaštićenih područja. Četvrto, vezano na neposredni nadzor u svim zaštićenim područjima, nadalje, vezano na pitanje da li pojedino zaštićeno područje treba biti predmet ovog Zakona kao što je to npr. u članku 200. Nadalje, u članku 201. mislim da je nužno skraćivati rokove kako bi se Zakon uistinu što prije provodio i zaživio. Isto tako i vezano na primjedbe pojedinih udruga, npr. Hrvatskog spedeološkog saveza itd., itd.. No, kolegice i kolege sve u svemu na dobrom smo putu da dobijemo vrlo dobar zakon i iz tog razloga Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava Prijedlog ovog zakona o zaštiti prirode. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime Kluba HSS-a, gospodin zastupnik Željko Ledinski. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, štovani predstavnici Ministarstva. Dozvolite mi da vam kažem nekoliko riječi o Prijedlogu zakona o zaštiti prirode evo u prvome čitanju. Mi u Klubu HSS-a procjenjujemo da je potrebno donesti ovakav novi Zakon jer smo se već u prošloj raspravi kod prošloga zakona zalagali da postojeće tri cjeline bi bilo dobro odvojiti što vjerujem da će se sada ispraviti. No, kada govorimo o zaštićenim područjima o biološkoj raznolikosti potrebno je reći i to da danas već imamo gotovo 10% površina koje su zaštićene, da je u planu još dodatnih oko 5% površine koje se planiraju zaštititi. Kada tome dodamo da još uvijek imamo 9% površina koje su nedostupne zbog miniranosti onda moramo reći da smo već negdj epo površinama koje su zaštićene u europskom prosjeku. K tome bi trebalo dodati i podatke da danas imamo šume u takvom stanju koje su očuvane koje govore međunarodni certifikat FSC da se sa šumama gospodari po strogim ekološkim, ekonomskim i socijalnim standardima i na taj način uz 95% prirodnost tih šuma možemo konstatirati da imamo čak i više od onoga što danas Europa traži zakonima što je za nas dobro a sigurno da u tom dijelu potrebno je naći i određenu sredinu između toga što je potrebno sve zaštititi, a što se odnosi na onaj gospodarski dio. U tom dijelu cilj sigurno nije zaustaviti razvitak gospodarstva već je cilj omogućiti da se sa, u tim drastičnim područjima gospodari uz određene postulate zaštite prirode, ali isto tako da se i ostvare određeni gospodarski razvitak jer danas kad govorimo o nacionalnim parkovima u, na primjer Austriji, onda možemo reći da se u njima gospodari rekao bih daleko više se gospodarstvo u njima dešava nego u našima što mislim da bi mi trebali usaglasiti ne samo sa donošenjem zakona nego i ostalih podzakonskih akata koji su ovim zakonima omogućeno da se čitava materija još uvijek dodatno regulira sa podzakonskim aktima koji onda mogu i taj sam smisao zakona značajno promijeniti. Zbog čega to govorim? U prošlim zakonima o zaštiti prirode imali smo određene podzakonske akte koji su poslije donašani u resornim ministarstvima koji su značajno mjenjali sam smisao zakona tako da smo imali recimo pravilnike o unutarnjem redu koji su bili u mnogočemu stariji od samog donešenoga zakona. Mislim da u ovom slučaju i u ovome prvom čitanju sada želim ukazati na to da ubuduće ne bismo smjeli takove zakone pustiti u procedure da oni omogućuju poslije dodatno donošenje velikog broja podzakonskih akata koji će regulirati tu materiju. A onda samim tim, tom regulacijom spuštamo mogućnosti da se onda čitav smisao zakona promijeni i da praktički dobijemo nešto drugačije nego što je zakonom predviđeno. Ja mogu navesti čitav niz primjera iz prakse a to i državni tajnik mislim da zna dobro, jel' i kolege iz ministarstva gdje smo imali čitav niz određenih problema poslije. S obzirom da, kažem da smo u našem šumarstvu u kojem je bilo pozitivnih riječi danas ovdje imali oduvijek i učili oduvijek u zagrebačkoj šumarskoj školi da moramo osigurati ... [[Govornik se ne razumije.]] gospodarenja. To se danas popularno zove održivi razvoj. Prema tome u tom dijelu ono što danas imamo sigurno da moramo znati i prezentirati svijetu i u drugom dijelu osigurati i koristi iz toga kroz jedan gospodarski razvoj. Kada govorimo o tome HSS sigurno vidi našu zemlju kao mogućnost razvoja eko poljoprivrede i eko turizma i u tom dijelu sigurno moramo osigurati mogućnost da se i taj dio gospodarstva provodi i na onome dijelu zaštićenih područja i u tom dijelu očekujemo da se kroz ovaj postojeći zakon ne dođemo u poziciju da nam se nešto sprečava raditi nego da omogućimo gospodarski razvoj kroz korištenje mogućnosti razvoja gospodarstva posebno tim ruralnim dijelovima. Provođenje ovoga Zakona uvjetovan je, uvjetovano je sa prihvačanjem mnogih europskih normi i samim zakonom i predviđeno to u ovome i prvom čitanju. Možemo konstatirati i jasno da moramo usaglasiti sa europskim zakonima. No još uvijek želim napomenuti da smo ostavili si dosta prostora da neke stvari dodatno definiramo kasnije. Definiranje tih podzakonskih akata čini mi se najveći problem i u ovome Prijedlogu zakona kao i prošlome a i onima prije isto tako jer smo stvarno ostavili previše mogućnosti da ih netko poslije svojim propisom definira. Kad govorim o tome evo moram reći kao šumar ovdje da smo mi najviše problema u prošlim vremenima imali upravo zbog toga što su ti podzakonski akti nisu uvažavali neke postojeće akte i nesuglasice unutar postojećih ministarstava, znači Ministarstva poljoprivrede i šumarstva tada i Ministarstva zaštite okoliša. Dobro je da se u ovom Zakonu definirani ti članci na takav način da se traži suglasnost resornog Ministarstva kada je temeljni fenomen šuma, da se Ministarstvo poljoprivede i šumarstva i vodnog gospodarstva isto ... [[Govornik se ne razumije.]] voda uključuje i da daje određene suglasnosti. Isto tako je dobro da smo u sve ove zakone posebno Zakon o zaštiti prirode uveli javnost rada tako da je javnost upoznata sa time da može djelovati kroz određene institucije i tu evo moram osobno želim pohvaliti Zbor novinara za okoliš koji je izuzetno kvalitetno pratio i prati i dan danas upravo segmente zaštite prirode i na njih ukazuje u svojim djelovanjima. Mislim da dobro da takve sekcije imamo i da ih podržavamo u njihovom radu. Kad govorimo o usklađenosti nekih zakonskih akata želio bih evo istaknuti na određene članke koji, koji bi trebali još pomalo usaglasiti tako da u član, npr. U članku 23. trebalo bi dodati još jednu točku koja bi govorila, kad govorimo u, o utjecajnom području onda ne možemo samo djelovati na takav način da kažemo utjecajno područje je takovo, a da istovremeno ne tražimo suglasnost onog tko gospodari na tom utjecajnom području već do tada i tko će trpiti štete zbog proglašenja nekog novoga zaštićenog područja. Mislim da je tu potrebno usaglasiti sa korisnicima gospodarenja. Isto tako u članku 27., 28. i 29. kaže se da je stručno povjerenstvo na prijedlog Ministarstva, na prijedlog državnog zavoda donosi određene propise, mislim da je tu potrebno reći drugačije. Ministarstvo na prijedlog stručnog povjerenstva ili državnog zavoda donosi određene akte u tim člancima ili isto tako u članku znači 27., 28. i 29. Dalje kada govorimo u, u članku 39. potrebno je isto tako kada se govori o kompenzaciji koja se uplaćuje u korist državnog proračuna za one površine gdje se obavlja gospodarska djelatnost kojima se gubi onda mislim da je potrebno reći da onaj korisnik tog područja koji gubi zbog proglašenja zaštićenog područja taj treba dobiti taj novac. Jer ako taj novac ode u državni proračun iz njega sigurno neće biti za mogućnost nekakve reprodukcije ili razvoja. Tu mogu navesti konkretno primjer Hrvatskih šuma. Ako proglasimo neko područje zaštićeno onda više neće biti mogućnosti gospodarenja u tom dijelu i onda će Hrvatske šume, ne znam vode ili neki drugi subjekat koji danas gospodari sa tim gubiti na tome. A istovremeno nećemo omogućiti jedan kvalitetniji razvoj, povećanje biološke raznolikosti ili nečega drugoga na drugome dijelu ako ta sredstva odu u proračun ona će se prenamijeniti za nešto drugo. Ili mogu navesti primjer zbog čega recimo ostajemo bez velikih površina šuma? Recimo gradnjom auto-ceste do Splita ostajemo bez 15 tisuća hektara površina pod šumom. Nitko ne dvoji pitanje gradnje auto-ceste je li, ali isto tako postavljam pitanje zašto dio sredstava koji bi se trebao osigurati da na drugom mjestu nastane površina pod šumom i da ne gubimo na tom dijelu se ne da iz proračuna onda za proširenu i biološku reprodukciju. Isto tako kada govorimo dalje u članku 42. predlažemo da se kada se govori o nekim drugim posebnim zakonima, a kad govorimo o temeljnom fenomenu šume onda recimo koji je to posebni zakon, Zakon o šumama i drugi posebni propisi je li? Mislim da je potrebno tu eksplicite navesti ili kad govorimo o Zakonu o vodama onda znamo koji to zakon je, a ne da kažemo neki drugi posebni zakon kad je on točno definiran koji to je zakon. Dalje, kada govorimo o isto tako u članku 42. mislim da je potrebno još dodati jedan stavak koji bi definirao članke 4. i 5. za ona područja gdje su već sada usaglašeni planovi gospodarenja sa uvjetima zaštite prirode. Mislim da ih ne treba onda ponovno usaglašavati pogotovo jer su u njima sudjelovali predstavnici resornog ministarstva. I oni su sada donešeni. A ovim zakonom ispada da bi se morali ponovno usaglašavati. Mislim da to onda se može na takav način jednim člankom navesti da nema potrebe onda već tamo gdje je usklađeno. Isto tako kada se govori o ekološkoj mreži onda mislimo da bi tu ekološku mrežu trebali raditi jasno zavod. Ministarstvo resorno poljoprivede i šumarstva i vodnoga gospodarstva i resorno ministarstvo za zaštitu okoliša zaštitu prirode. Na taj način mislim da se treba definirati. Isto tako kada znači govorimo o planu upravljanja za zaštićenim objektima gdje je temeljni fenomen šuma. Onda upravno vijeće javne ustanove donosi plan upravljanja, opet u suglasnost bi trebao biti i resor ministarstva poljoprivrede i šumarstva, resorno ministarstvo za zaštitu prirode, a ne samo ministarstva. Mislim da smo tu u par ti staavka iako smo veći dio ugradili, ali tu smo možda propustili nehotice da se u sve te stavke usaglasi. Ali meni je nelogično znate, da se u nekim nacionalnim parkovima sjeće po propisima parkova danas više šume nego što se to sjeklo kad su Hrvatske šume gospodarile sa tim prostorom. Pod pojmom sušaca. A da istovremeno resorno ministarstvo za šumarstvo nema ama baš nikakvu mogućnost ni kontrole ni utjecaja na to. Mislim da u tom dijelu moramo prihvatiti da tamo gdje je temeljni fenomen šuma, onda Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva mora imati utjecaja na to. A ne da samo ministarstvo zaštite okoliša gospodari sa time. A isto tako kada o tome govoroim mogu navesti primjer , da smo imali slučajeva da se je drvo iz nacionalnih parkova parkova prodavalo po nižoj cijeni nego što je to bilo cijeni Hrvatskih šuma koji je službeni cjenik u Hrvatskoj. Prema tome da je ministarstvo imalo mogućnost utjecaja šumarstva sigurno da bi to onda spriječilo. I tek nakon intervencija smo praktički tu nelojalnu konkurenciju uspjeli spriječiti. S obzirom da je evo već vrijeme istječe da ne bih odužio. REkao bih još na kraju ukratko. Hrvatska seljačka stranka cijeni da je potrebno donjeti ovaj novi zakon u ovome postupku znači ne samo po hitnom postupku nego barem u dva čitanja. I na taj način da se molimo da se u za drugo čitanje ove naše primjedbe isprave, jer vjerujemo da smo konstruktivno sa njima doprinjeli da dobijemo kvalitetniji zakon o zaštiti prirode. Hvala.
Hvala lijepa. Sada ćemo preknuti i u 5,00 sati dakle za 5 minuta nastaviti. Molim ako nema ključiće da ih nabavi. Evo može se prijaviti službama. Evo za 5 minuta nastavljamo. Hvala.
Gospođe i gospodo zastupnici vraćamo se na raspravu o zakonu o zaštiti prirode. Na redu je poštovani zastupnik Drago Prgomet. Molim poštovanoga potpredsjednika Milinovića da sjedne za ovo mjesto.
Izvolite zastupniče.
Poštovani gospodine dopredsjedniče, gospodine državni tajniče.
Ja vas molim da omogućite zastupniku Prgometu da iznese svoju raspravu. Nije nikakva pauza. Poštovani zastupnik Drago Prgomet izvolite.
Hvala lijepa,gospodine dopredsjedniče, gospodine državni tajniče kolegice i kolege ja ću prihvatiti molbu i prijedlog predsjednika Sabora obzirom na opsežnost točaka koje su pred nama da se ovaj, odnosno iduči tjedan završi. Pa samo u zaključku svojoj raspravi u biti ću pozdraviti i podržati raspravu koju je kolega Kurečić u ime Hrvatske demokratske zajednice iznio. U konačnici prihvatiti ovaj zakon i vjerujem da će obzorim na t ematku koja je biti od izuzetne koristi za Republiku Hrvatsku. Hvala lijepa.
Riječ ima uvažena zastupnica Ingrid Antičević.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče sa suradnicima kolegice i kolege. U ovom prijedlogu zakona o zašiti prirode ja bi se ograničila samo na ograničenje na ovu glavu u prijeldogu zakona koja se odnosi na ograničenja u pravnom prometu. Te o izvlaštenju i ograničenju vlasničkih prava i o naknadu štete. Sasvim je jedna razumna nakana vlade da pokuša upravo unutar nacionalnog parka parka prirode strogog ili posebnog rezervata ograničiti pravni promet. Odnosno, uspostaviti takav mehanizam da ta zaštita bude i efikasna. Međutim na čiji teret ta zaštita spada ostaje ipak malo upitno. Jer ukoliko Vlada i vlast imaju ozbiljnj volju da zaštite upravo nacinalni park i park prirode i rezervate ond ami se čini da bi je trebalo i snažnijim i vlastitm angažmanom to znači i vlastitim sredstvim u tom smislu i snažnije djelovati. tako evo primjerice kod prava prvokupa izgleda da ništa nije ni sporno da upravo vlasnik nekretnine koj ije vlasnik nekretnine unutar nacionalnog parka parka prirode strogoga ili posebnog rezervata ukoliko ima namjeru prodati tu svoju nekretninu, daje dužan najprije ponuditi pod istim uvjetima dakle, Republici Hrvatskoj odnosno ako su te nekretnine nalaze u ostalim zaštićenim područjima onda samo obratiti se županiji. E sada proizlazi jedna velika nelogičnost u stvari i naše državne administracije koje onda ograničava odnonso produljuje taj rok mogući rok odgovora gdje je inače po općem upravnom zakonu i po njegovom postupku, taj rok je 30 dana. Inače u slučaju da se administracija ogluši tada nastupa ona poznata presukcija šutnja administracije. Međutim ovdje taj rok nije 30 dana nego zaista neprihavtljivih 90 dana. To je tri mjeseca, mislim da to nije primjereno brzini i načinu života kojem današnji ljudi građani žive. Prema tome sasvim je dovoljna rok od 30 dana, koji bi bio prihvatljiv da se sama Republika Hrvatska izjasni dali će kupiti otkupiti te nekretnine ili ne. Jednako tako i za same jedinice lokalne samouprave. Kažem ovaj rok od 30 dana od 90 dana je posve neprimjeren. Međutim priti opasnosta kao kod svih ovih zakna gdje postoji mogućnost prvokupa da to Vlada da to država u pravilu nikada ne čini. Dakle pitanje je sada i provedbe ovoga zakona u kojim će se slučajevima, odnosno u kojoj mjeri država reagirati. Ili je ovo eto tamo samo jedna puka obveuza tek toliko da se stvara jedan privid brige. Ali vidjeti ćemo u stvarti ne možemo već sada nagađati, vidjet ćemo hoći li praksa u tome smislu ići da će država odnosno, jednice lokalne samouprave ali prvenstveno REpublika Hrvatska biti tu zaista u službi zaštite i dali joj je u interesu da se zašiti i na ovakav način vlasništvo nad tim nekretninama unutar nacionalnog parka, parka prirode, strogog ili posebnog rezervata. Dalje mi se čini u ovoj stavku 4. iste odredbe koja nosi naziv, je li pravo prvokupa da je dovoljno da Republika Hrvatska, dakle unutar tog određenog roka za koji sam rekla da je neprimjereno 90 dana, da prihvati tu ponudu. Mislim da je to neprihvatljivo, da u tom roku ona treba isplatiti kupoprodajnu cijenu, jer što će život pokazati, a još više u zadnje vrijeme nepobitno činjenice pokazuju da je država i dalje vrlo obijesna u neispunjenju svojih vlastitih obveza, da je ona ako vidimo godinama pa tako i dan danas obijesni paničar, da prihvaća obveze koje ne ispunjava. Prema tome, postavlja se ovdje pitanje što će biti sa tim situacijama gdje je ona formalno prihvatila ponudu, ali ne isplaćuje kupoprodajnu cijenu. Što će tada vlasniku preostati, nego nego da tuži državu, da onda se bespotrebno i dugotrajno parniči. Da bi to suzbili, mislim da je jednostavna odredba da jednostavno u tom roku ili u ovom kraćem kojem predlažem isplati ponuđenu kupoprodajnu cijenu. Također vidimo da država želi na neki način spriječiti simulirane pravne poslove koji bi se ovdje odigravali pod nazivom ugovora o darovanju, a u biti faktički pravi ugovor, onaj pravi disimulirani ugovor bio bi prava kupoprodaja. Sasvim je prihvatljivo da država ukoliko bi to mogla dokazati da ima pravo pobijanja tog pravnog posla. Međutim, što je sa istinskim darovanjima? Što je sa nekim drugim pravnim poslovima? Istina, ovdje se samo govori o prvokupu, odnosno o kupoprodaji, ali to onda i nije samo i jedini način da se zaštite od pravnog prometa, odnosno od nemogućnosti ili ograničenja pravnog prometa samo u pogledu kupoprodaje, jer postoje i drugi načini vrlo jednako tako sa istom jačinom pravnog osnova stjecanja prava vlasništva. O tome zakon ništa ne govori, pretpotavlja se onda da se ograničava samo na kupoprodaju dok je slobodno raspolagati tim nekretninama unutar tog zaštićenog područja drugim pravnim poslovima. Je li to zaista bila nakana predlagača ili ne, neka sam razmisli o tome. Članak 113. izaziva, može izazvati jednu veliku zabrinutost, gdje se upravo stranim pravnim i fizičkim osobama onemogućava stjecanje prava vlasništva na nekretninama koje se nalaze u ovom području. To možemo nekako i prihvatiti iako je ovdje jedno ograničenje valjda ne samo po, kao po dosadašnjem, s ozbirom na reciprocitet, nego se ovdje kaže i još nešto šire, ovo je ipak jedna velika zamka na kraju, osim ako međunarodnim ugovorom nije drugačije određeno. Dobro, možemo i to prihvatiti. ali što je sa pravom nasljeđivanja? Mi znamo da na našim otocima i u Dalmaciji postoje stari ljudi koji imaju svoju djecu, ali koji nisu hrvatski državljani i nije ih to baš zanemariv broj, koji su izgubili hrvatsko državljanstvo, koji su se odrekli hrvatskog državljanstva, da bi dobili drugo državljanstvo i oni jednostavno neće ovdje, bit će na taj način kaženjeni, neće moći svoje roditelje naslijediti. Što će biti s tom djecom koja uzdržavaju vlastite roditelje, jel je bilo koji pravni posao ovdje onemogućen? Prema tome, mislim da ova odredba koliko god joj je možda i dobra jedna nakana, neće imati svoje prave učinke, jer upravo nemogućnost odnosno mogućnost na drugačiji način da se djeluje izigrat će ovu normu i to u onoj dobroj nakani, a s druge strane ograničenje koje je nedopustivo i po Zakonu o nasljeđivanju gdje to nigdje ne, dakle treba mijenjati onda i Zakon o nasljeđivanju koji je cjelovito riješio ovu materiju, a ovdje vidimo nešto što je ista materija riješena na drugačiji način. Naravno, to će u praksi stvarati također velike probleme, jer će se pred sudovima pojavljivati dva zakona sa istim rangom. Koji zakon primijeniti? I to ponovno onda stvara jednu pravnu nesigurnost, gdje će u istoj situaciji može biti prevladati Zakon o nasljeđivanju, a negdje ovaj Zakon. Prema tome, mi moramo voditi računa prije svega, ne samo o usklađenosti naših normi sa standardima Europske unije, što je i ovdje vrlo suspektno i upitno, ali prije svega moramo voditi računa o harmonizaciji vlastitih zakona, a čini mi se da ponovno imamo jednu staru nakanu i navadu da donosimo zakone koji su međusobno u kontradikciji. To ne bi smjeli raditi radi nas samih, jer kažem, ništa više ne dovodi do jedne pravne nesigurnosti nego ovo kad ista materija je riješena u različitim zakonima na potpuno suprotan način. I čini mi se ovdje kod naknade štete da se velika ograničenja stavljaju vlasnicima i da ih je na neki način prinuđuje da štite posebnu tu imovinu, a da država slabo reagira. Slabo reagira i u pogledu naknade štete, a vidimo kasnije i kod pravičnog ostvarenja. Tako recimo, oštećenik ima pravo na naknadu štete u visini od stvarne štete, ali već kasnije u toj istoj normi u stavku 5. govori se o tome da će ipak ta šteta biti kako je procjeni vještak odnosno kako upravno tijelo ili organ nagode se sa samim oštećenikom. Ako je već norma u prvom stavku određena da se ima platiti stvarna šteta, onda to u ovim ostalim stavcima treba samo razraditi, a ne u stvari na neki način dezavuirati. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Josip Leko.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodo iz Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Šta me motiviralo da se prijavim reći nekoliko rečenica o Zakonu o zaštiti prirode? Dvije činjenice. Čini mi se da Hrvatska ima komparativnu prednost u odnosuj na zemlje Europske unije gdje mi želimo biti punopravni članovi u zemljopisnom položaju, to nam je bog dao i priroda i u ekološkom prirodnom izgledu zemlje, odnosno nezagađenosti prirode u Repbulici Hrvatskoj. Šta je drugi problem ove situacije?Pod sintagmom održivog razvoja Hrvatska ne može zaštiti svoju prirodu, svoju komparativnu prednost, svoje bogatstvo, a da zamrzne razvoj. Zašto? Zato naprosto što Hrvatska ima 310.000 ljudi sada nezaposlenih. Pa pod tom sintagmom održivog razvoja meni se čini da je važnije napraviti gospodarski plan i strategiju gospodarskog razvoja Republike Hrvatske, zatim detaljan prostorni i urbanistički plan Republike Hrvatske sa poznatim pravcima razvoja vezano za zapošljavanje stanovništva i građana Republike Hrvatske i očuvanje ovih virjednosti o kojima sam uprvo rekao kao komparativnoj prednosti. Naravno, ne treba zanemariti da ovih 207 članaka Zakona u prvom čitanju, Zakona o zaštiti prirode zaista na, moglo bi se reći, na normativnom planu pogađa bit stvari kad je riječ samo o formalnim zahtjevima za zaštitu prirode. Ali mi znamo da mi imamo problem sa katastrom, mi imamo problem sa zemljišnim knjigama, sa vlasništvom. Mi imamo problem sa razvojem industrije ili čega već imamo, a nemamo precizirano bar na nacionalnoj razini za strateški razvoj zemlje u tom smislu. Zbog toga ja mislim da je vrlo važno osim već donesenih zakona kao što je Zakon o šumi, a ja mislim da ga treba dopuniti, Zakon o prostornom planiranju, Zakon o urbanizmu i zaštiti prirode i cjelina urbanih, napraviti i strategiju razvoja zemlje u kraćem periodu i u dužem periodu kako bismo u tom periodu znali kud će se razvijati zemlja u interesu građana Republike Hrvatske kako bi mogli očuvati ono što je kod nas najvrednije, nezagađeno tlo ili možda još vrednije, čistu vodu. Možda će u periodu koji je pred nama, Hrvatska tu komparativnu prednost čiste i zdrave vode moći naplatiti ne ugrožavajući vrijednosti o kojima govori ovaj zakon. Možda će cijela Europa pomoći nam da zaštitimo vodu kao stratešku vrijednost za budućnost. Još jednu dimenziju, a to je nedavno kolega Vujić govorio, Hrvatska ima prednosti u kulturnom nasljeđu, kulturnim dobrima ne samo prirodnim dobrima pa bi bilo vrlo važno u okviru urbanizma i prostornog planiranja zaštititi i takve kulturne cjeline ili kulturne vrijednosti o kojima će sasvim sigurno Hrvatska imati i tu komparativnu prednost u europskim okvirima. U ovom zakonu nisam posebno vidio naglašenu zaštitu mora i priobalja. To je rijetkost s kojom se malo koja zemlja može podičiti, a za zakonsku zaštitu nije dovoljno nego je dovoljno opet izgraditi cijeli sustav zapošljavanja i naseljavanja ili održivog razvoja otoka. Imam pred sobom jedan znanstveni rad lokalna zajednica i otoci vezano za urbanizam i prostorno planiranje, sam autor govori da bi na našim otocima trebalo zaštititi tradicijsku kulturu izgradnje prostora i objekata, a svi ovdje smo govorili o betonizaciji ili kako se to već zove, mislim da je zadnje vrijeme donijeti prostorne planove i urbanističke planove za sve otoke i priobalje kako je to bilo predviđeno u strategiji razvoja priobalja u prošlom mandatu mislim da smo donijeli 2003. godine. Dakle sam prijedlog teksta zakona pogađa bit stvari, ali to je samo na razini norme, a ne na razini suštinskih promjena i suštinskog održivog planiranja razvoja. Podržavam zakon, ali očekujem da će Vlada vrlo brzo pripremiti strategiju razvitka, strategiju razvoja, prostorni plan i urbanističke planove. To bi upotpunilo sliku i brigu države za prirodom pa bi to snašlo bolji ulazak i lakši ulazak u Europsku uniju. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Nikola Sopčić.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, državni tajniče, kolegice i kolege. Podržavam prijedlog ovog zakona, Zakona o zaštiti prirode u prvom čitanju pa dozvolite svega nekoliko rečenica. Svi se mi ponosimo ljepotom i raznolikošću hrvatske flore i faune i cilj i namjera ovog prijedloga zakona je sigurno da se ta ljepota sačuva, zaštiti i evidentira kroz nove lokalitete ikao već u ovom trenutku imamo kroz razne vidove zaštite zaštićenih oko gotovo 10% područja državnog teritorija. Ovim prijedlogom zakona nastoji se osigurati njihov sustav zaštite radi njihovog trajnog očuvanja da se spriječi njihovo bilo kakvo devastiranje. No dozvolite da probam ukazati samo možda na ili dati nekoliko primjedbi. Tako kod reguliranja mogućnosti izvlaštenja u zaštićenom području htio bih spomenuti jedan konkretan slučaj što smo i mi imali. Ovdje se daje mogućnost izvlaštenja, ali možda bi trebalo vidjeti i mogućnost izvlaštenja za pristup do takvog lokaliteta. Jer konkretno imali smo i imamo uređenu špilju na svome području koja je uređena i za posjetitelje, ali jedini mogući pristup do nje je preko privatnog vlasništva, privatnog zemljišta i praktički bilo je nemoguće sa vlasnikom zemljišta postići dogovor oko pristupa, pa smatram da bi se i za takav slučaj trebala predvidjeti mogućnost izvlaštenja. Isto tako ukazao bi na članak 196. kod prekršajnih odredbi gdje se predviđaju kazne od 15 do 25 tisuća kuna pa i za slučaj uništavanja špiljskog nakita što je trajna šteta koja se ne može popraviti, a u prethodnom članku 195. gdje se predviđaju kazne od 25 pa čak do 200 tisuća kuna za često manju moguću štetu pa smatram da bi to trebalo bolje uskladiti, a na to su upozorili i predstavnici speleološkog saveza na Odboru za prostorno uređenje. No sam prijedlog Zakona o zaštiti prirode u cjelini smatram vrlo kvalitetnim i podržavam njegovo donošenje. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Jagoda Martić.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, članovi Vlade, kolegice i kolege. Kao što je i sam predlagatelj u uvodnom dijelu rekao, Hrvatska se kao malo koja zemlja u Europi ističe raznolikošću ekoloških sustava i staništa. Ovakvo bogatstvo uvjetovano je položajem Hrvatske na razmeđi nekoliko biogeografskih regija, razvedenošću reljefa, geološkim, pedološkim, hidrološkim i klimatskim prilikama. Hrvatska se nadalje odlikuje i visokim stupnjem očuvanosti prirode i to je ogroman potencijal i ogromno bogatstvo koje smo dužni očuvati i sačuvati za sve buduće generacije. Upravo to se pokušava postići ovim prijedlogom zakona koji je pred nama. Budući da je materija koja je predmet ovog zakona sama po sebi izuzetno značajna, složena i osjetljiva, jasno je da je i sam zakon kao što je i predlagatelj rekao u uvodnom obraćanju, slojevit i složen. Zbog toga ću se ja u svom izlaganju osvrnuti samo na jedan segment. Naime i predlagatelj u zakonu ističe potrebe monitoringa, odnosno sustavnog praćenja stanja i događanja u prirodi, jer jedino na temelju tih saznanja se može ispravno i pravodobno djelovati i provoditi određene mjere. Imamo i institucije i kadrove za obavljanje ovakvih radnji, ali ponekad se neka istraživanja ne mogu provesti iz banalnog razloga kao što je nedostatak adekvatne opreme, pa evo jedan primjer. U članku 52. se kaže, aktivnostima na moru i podmorju ne smiju se uništavati niti ugrožavati morska staništa. U stavku 2. nadalje piše, očuvanje biološke raznolikosti mora, osigurava se provođenje mjera za očuvanje staničnih tipova u povoljnom stanju te mjerama za očuvanje divljih svojti. Znamo svi da se brodovi bez obzira na njihovu veličinu premazuju protuobraštajnim bojama, znači bojama koje zapravo sprječavaju nakupljanje raznih morskih organizama na dno brodova. Te boje imaju različite aktivne komponente u svom sastavu koje zapravo djeluju kao otrovi na morske organizme, a jedna od tih komponenti i koja se dosta upotrebljavala upravo zbog svoje učinkovitosti je tributil kositar. Međutim, isto tako je vrlo brzo se došlo do saznanja da je to jedan od najtoksičnijih spojeva koje u more dopire, odnosno dolazi čovjekovom odnosno ljudskom aktivnošću. Zbog toga su mnoge europske zemlje svojom legislativom, odnosno zakonskim odredbama ili potpuno ili djelomično zabranile upotrebu protuobraštajnih boja koje u svom sastavu imaju tributil kositar. Što se dešava sa Hrvatskom. U Hrvatskoj ti isti brodovi dolaze, mi znamo da imamo jako puno nautičkih luka, da imamo jako puno brodova, koji ne samo preko ljeta plove, nego isto tako se tu čuvaju na vezovima i tu se isto sve te aktivnosti isto tako rade, znači oni se premazuju bojom. Međutim, Hrvatska praktički nema nikakvo zakonsko ograničenje, nema nikakvu zakonsku zabranu za upotrebu tih boja. A zbog čega? Zbog toga što mi uopće ne znamo kakvo je stanje u hrvatskom Jadranu, jer u čitavoj Hrvatskoj ne postoji niti jedan laboratorij koji ima adekvatnu opremu da bi se mogla ispitivati stanja, znači da bi uopće mogli doći do nultog stanja kakvo imamo u Jadranu i da bi se na temelju toga onda mogla donijeti adekvatna zakonska regulativa. Znači to je samo jedan primjer na kojem sam htjela reći kako smo ponekad uz sve dobre želje i dobre namjere, nekad eto čisto zbog banalnog razloga neimanja opreme ne možemo zapravo zakonom poboljšati upravljanje i djelovanje u prirodi. Zatim, zakonom se isto tako utvrđuje inspekcijski nadzor, prekršajne odredbe, što je sve skupa naravno dobro, jer bez toga zakon ne bi bio efikasan i ne bi bio učinkovit onako kao što treba, ali smo isto tako svjedoci da pored svih tih mjera se u prirodi i sa prirodom često puta ponaša maćehinski, ponašamo se loše, pa smo svjedoci, eto kad već govorimo o priobalju i situacija kada imamo nasipanje ogromnih količina zemlje, šljunka, onoga što se dešava uslijed pojačane izgradnje, to se čak nekad dešava pod blagoslovom, da tako kažem čelnih ljudi pojedinih općina i gradova, pa se hvale da će napraviti i ljepši Zlatni rat od postojećeg Zlatnog rata, a nitko pri tome ne razmišlja što se dešava u podmorju. Ronioci koji se bave sportski rone preko ljeta, kažu da na tim mjestima zapravo je život umro, odnosno dole je more mrtvo i to je jedan veliki problem. Znači, nešto što se zapravo dešava pred našim očima, a često puta su inspekcije tu nemoćne, a pogotovo što se to najrađe i najviše radi upravo preko vikenda, znači subotom i nedjeljom kada inspekcijske službe ne rade. I upravo zbog toga bi poseban naglasak dala i ovome što sam predlagatelj u zakonu kaže, na promicanje odgoja i obrazovanje o zaštiti prirode, kako bi se zapravo javnost sustavno i sistematski od najranijih nogu odgajala tako da zna štititi prirodu, da zna cijeniti prirodu jer jedino na taj način ćemo zapravo stvoriti generacije koje će se zaista prema toj prirodi odnositi kao prema nečemu što im je Bogom danom i kao nečemu i kao prema nečemu što je najveća, jedno od najvećih bogatstava i vrijednosti Hrvatske. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Mato Štimac.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodo iz Vlade, kolegice i kolege. Pa kao temelja ovu raspravu naglasiti ću samo najvažnije. Zaštita, održavanje i promicanje zaštićenih dijelova prirode nije ničije posebno pravo već životna i civilizacijska potreba i stoga svačija obaveza, što je razlog da sve bude regulirano posebnim i drugim zakonima. Iako Zakon o zaštiti prirode ne isključuje primjenu drugih zakona, definicija pojma upravljanja zaštićenim dijelovima prirode ima za posljedicu da javne ustanove svojom titulom, statutom, a nadležno ministarstvo pravilnicima o unutarnjem redu, otklanjaju i ograničavaju nadležnost Hrvatskih šuma u gospodarenju šumama i šumskim zemljištima unutar granice zaštićenih dijelova prirode. Republika Hrvatska za svoje ekološke očuvanosti svojeg teritorija uzor je brojnim zemljama u Europi pa i svijetu. Od cjelokupne površine pod šumama preko 90% obraslo je prirodnim šumama a veliki je postotak površina pod prirodnim travnim i močvarnim staništima, kulture i plantaže mekih listača koje su podignute u svrhu oponašanja prirodne suksesije nizinskih sastojina jasena i hrasta postupno se pretvaraju u prirodne sastojine sukladno ekološko-gospodarskim tipovima. Učešće prirodnih staništa u ukupnoj površini države znatno je povećano tijekom Domovinskog rata zbog izostanka gospodarskih aktivnosti posebice ratarskih i stočarskih. Pretpostavlja da se diljem cijele zemlje a posebice u Podunavlju, Banovini, Kordunu, Lici, Gorskom Kotaru i Dalmatinskoj zagori stotine tisuće hektara poljoprivrednog zemljišta i pašnjaka od prirode zaposjele travnate i šumske sastojine. Dosadašnje iskustvo jasno ukazuje da posebno zaštićeni dio prirode često puta aktom o proglašavanju zaštite dolazi u nepovoljnije stanje i po samom pitanju zaštite, jer je ne prate odgovarajuća financijska sredstva a proglašavanjem se ukidaju dotadašnji dostatni i za naše prilike najpovoljniji načini zaštite. Ovakav način zaštite ima direktan utjecaj i na stanje i razvoj lovstva, naglašavamo da je lovno gospodarenje i sustavna briga o uzgoju i zaštiti divljači i ostalih životinjskih vrsta dosad iziskivala mnogo fizičkog rada te materijalnih i financijskih sredstava. Kao što je rekao kolega Ledinski važećim nacionalnom šumarskom politikom i strategijom naglašava se potreba da se preispita i regulira mogućnosti da zaštićenim objektima prirode gdje je temeljni fenomen šuma upravlja poduzeće za šume. Zašto sam to rekao? Svjesni smo činjenice da na terenu imamo problema. Bio sam jedan od ljudi koji su pokrenuli osnivanje Parka prirode Papuk i nakon, znači od 98. 99. godine, ovih pet, šest godina svjesni smo problema koji proizlaze u odnosu na terenu između Hrvatskih šuma i same javne ustanove. Mislim da je ovo donošenje zakona prilika da se popravi ono što smo svjesni da nije dobro. Znači, predlažem gospodine državni tajniče da se od članka 72. pa preko članaka od 116. do 121., 122. do 126. malim izmjenama ili dodacima da se ispravi sve ono što smo svjesni da na terenu nije dobro. Mislim da bi trebali iskoristiti prilika je i mislim da će nam i Hrvatske šume a i javne ustanove parka prirode biti zahvalne. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Vujić.
Možda i nije najvažnije da li smo se krivo razumjeli ili dobro, ali važno je naglasiti jedan aspekt za koji mi se čini da nije bio čisto postavljen i u ovoj raspravi a i u nekima prije. Ovdje treba poći od apsolutnog prioriteta ovoga zakona kao i u paralelnom Zakonu o zaštiti kulturnih dobara u odnosu na druge zakone. Ne možemo mi najprije, da tako kažem, dovodit, razmišljati o različitim planovima neovisno o stvarnim veličinama koje imamo u baštini a koja su neusporedivo, pa čak i ekonomski najčešće važnija od onih planova koje ćemo donositi u gospodarstvu ili nečemu drugome. Ovo su resursi o kojima se ne može diskultirati. Ne možete diskutirati o tome da li vam se isplati da zbog razvitka ostaloga tijela dadete prst, mislim, ne znam živoga tijela za ovu ili onu svrhu pa ćete za to dobiti sredstva pa ćete onda mislim imati odličnu protezu, pa ćete mislim, mislim bolje nešto drugo raditi. Vrlo podržavam donošenje ovoga zakona, mislim da je on na dobroj ruti i na dobroj je bio i onaj prije i mislim da dapače treba zaoštriti one elemente koje prijete da su moguće a to je kod izvlaštenja da se eventualno ne potkrade da se može nekim drugim prometom kod kupovine recimo hipotekom doći u posjed vlasništva ili nasljeđivanjem, da se može na neki način otuđiti itd. Podržavam upravo onaj kurs ovoga zakona koji daje prioritet ovom zakonu u odnosu na sve ono što bi moglo dovesti u sumnju zaštitu kulturne i prirodne baštine a pogotovo da tako kažem da to dođe u ingerenciju nečega što bi samo trebalo staviti pod ingerenciju a to su mislim Hrvatske šume. Hvala.
Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Mato Štimac.
Pa mislim kolega da se nismo razumjeli. Ovo što sam ja rekao ne znači da će se omogućiti Hrvatskim šumama da devastiraju ili kako ste vi rekli da se da prst pa da se onda sjeće da imamo proteze. Ako uzmemo kakve su šume u Europi, ja sam dao primjer da imaju 10% samo prirodnih sastojaka šume za razliku od nas koji imamo 90% a upravo su to sačuvale Hrvatske šume i šumari. Tko je to sačuvao dok nismo imali park prirode i dok nismo imali sve ostalo. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Marijan Bekavac.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, predstavnici ministarstva, kolegice i kolege! Pred nama je danas u prvom čitanju rasprava o Zakonu o zaštiti prirode. Riječ je o vrlo važnom zakonu koji nosi oznaku P.Z.E. i kojim se usklađuje zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije na ovom području. Zakonodavno-pravna tradicija u Hrvatskoj glede zaštite prirode duga je više od stotinu godinu te smo među prvim zemljama u Europi sa normativnim sustavom u zaštiti prirodne baštine. Prvi zakoni u Hrvatskoj bili su Zakon o zaštiti ptica 1893. i Zakon o zaštiti špilja 1900. što dovoljno govori o ranoj svijesti u Hrvatskoj glede očuvanja prirode. Što se tiče zaštićenih područja u Republici Hrvatskoj zaštićeno je oko 9% državnog područja a intencija da 14% teritorija Republike Hrvatske bude pod nekakvim oblikom zaštite a što regulira Zakon o zaštiti prirode. Hrvatska u pogledu prirodnih znamenitosti izrazito bogata i raznolika zemlja. Tu tvrdnju potkrepljuje i prostorni raspored dviju glavnih prostornih kategorija zaštite prirode nacionalnih parkova i parkova prirode. One su podjednako zastupljene u primorskom, gorskom i panonskom dijelu Hrvatske. Tako na hrvatskoj obali imamo nacionalne parkove Brijune, Kornate i Mljet te Park prirode Telašćicu. Na kontaktu primorske i gorske Hrvatske imamo nacionalne parkove Risnjak, Sjeverni Velebit i Paklenic te parkove prirode Velebit, Učku i Biokovo. Posebno treba istaknuti Nacionalni park Krka jedan od najljepših primjera krške hidrografije na svijetu. U kontinentalnom dijelu Hrvatske ne može se zaobići naš prvi Nacionalni park Plitvička jezera naš jedini nacionalni park na svjetskoj listi UNESCO-ve prirodne baštine. U panonskom dijelu Hrvatske nemamo nijedan nacionalni park ali zato imamo parkove prirode Kopački rit, Lonjsko polje, Medvednica, Papuk, Žumberak i Samoborsko gorje. Osim postojećih parkova prirode ovim zakonom predlaže se da parkovi prirode postanu Neretva, Elafitski otoci, Lastovo, Mrežnica, Lička Plješivica, Bjelolasica, Zrmanja, Krupa, Kupa i Hrvatsko zagorje. Zakonom o zaštiti prirode predlaže se vrlo važna odredba da strane pravne ili fizičke osobe ne mogu stjecati pravo vlasništva na nekretninama u zaštićenim područjima osim ako međunarodnim ugovorom nije drugačije određeno. Vlasnik nekretnine u zaštićenom području koji je kani prodati obvezan je najprije ponuditi državi, županiji ili Gradu Zagrebu te u ponudi navesti cijenu i uvjete prodaje a država, županija ili Grad Zagreb obvezni su se o ponudi očitovati u roku od 90 dana nakon primitka ponude. Ako ponuda ne bude prihvaćena u propisanom roku vlasnik može nekretninu prodati uz uvjete iz ponude. Ove dvije odredbe o stjecanju vlasništva u ovako vrijednim i zaštićenim djelovima Lijepe naše zapreka su rasprodaje onog najvrijednijeg što Hrvatska ima te ovo posebno pozdravljam. U usporedbi s većinom europskih zemalja Hrvatska se ističe raznolikošću ekološkog sustava i staništa, velikim bogatstvom i raznolikošću biljaka, gljiva i životinja no broj poznatih vrsta više je nego dvostruko manji od broja pretpostavljenih. To upućuje na nizak stupanj istraženosti hrvatske flore, mikro flore i faune te nužnost uspostave i razvoja sustavna istraživanja i praćenja biološke raznolikosti. Nužnim se držim i uspostava kvalitetnog sustava zaštite biološke i prirodne raznolikosti tako da zaštita prirode i okoliša dobije važno mjesto u razvoju društva i u državnom gospodarenju. U Hrvatskoj je zaštićeno oko 780 vrsta biljaka, gljiva i životinja sve divlje vrste u nacionalnim parkovima, strogim i posebnim rezervatima te sva špiljska fauna. Predloženim Zakonom o zaštiti prirode predviđaju se novčane kazne za prekršitelje. Primjerice, najviša je kazna od 500 tisuća do milijun kuna za zahvat ili čin koji može uzrokovati uništenje ili neku drugu znatnu ili trajnu štetu na ekološki važnom području. Nadam se da će ovaj iznimno važan zakon biti u svojoj punoj funkciji i da će doći do izražaja kad osim zakonske regulative svijest čovjeka dostigne takav nivo da nema alternative zaštiti prirode. Trebamo biti odgovorni prema prirodi, njegovati je i čuvati za one koji dolaze poslije nas.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Jagoda Majska Martinčević.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege! Sasvim kratko. Ja bih pozdravila prijedlog ovog Zakona o zaštiti prirode i to i za mene dva osnovna razloga. Jedan od njih je taj da se ovim zakonom a to je i potvrdio konstatiram sa zadovoljstvom Odbor za europske integracije da ovaj prijedlog Zakona o zaštiti prirode usklađuje se s pravnom stečevinom Europske unije i ispunjava obveze iz Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Čini mi se da je to jedan od onih puteva kojima trebamo kretati i na taj način se približiti standardima Europske zajednice. Drugo značenje za mene ovaj prijedlog zakona ima pod motom kako zaštiti zaštićenu prirodu ali i ono što nije samo priroda ali jest baština na nekim zaštićenim područjima. Ovaj zakon bi trebao imati i jedno posebno etičko značenje i etičku vrijednost jer ako donese mjere koje će barem djelom spriječiti one ružne događaje i ružne slike koje mi vrlo često vidimo na malim ekranima, koje se događaju zbog krivolova primjerice u zaštićenim područjima tada će taj zakon moći možda naučiti nešto ljude kako da postupaju s onim što im treba služiti još jako, jako puno godina. Ovaj zakon koji je kompatibilan zaštiti prirode u Europi jest kompleksan, jest vrlo raznolik u svojim odredbama. Ja pretpostavljam da će stručnjaci možda još dati neke svoje primjedbe. Ja bih svakako istaknula da su mjere zaštite koje se očituju i u inspekcijskom nadzoru pa čak i u represivnim mjerama kao što su novčane kazne može samo doprinjeti poboljšanju svega onoga što moramo ostaviti našim nasljednicima. Također se slažem da je odredba o stranim pravnim ili fizičkim osobama koje ne mogu stjecati pravo vlasništva na nekretnina u strogom rezervatu, nacionalnom parku, posebnom rezervatu itd. ukoliko to međunarodnim ugovorom nije drugačije određeno apsolutno ispravna jer će stati na put rasprodaji onoga što jest i naša baština i naša budućnost. I samo imam jedno pitanje na članak 16. koji pripada elementu spomenik parkovne arhitekture a koji kaže u prvoj alineji: “Spomenik parkovne arhitekture je umjetno oblikovani prostor perivoj, botanički vrt, arboretum, gradski park, drvored kao i drugi oblici vrtnog i parkovnog oblikovanja, odnosno pojedinačno stablo ili skupina stabala koji ima”, sada povlaćim: “...veću estetsku, stilsku, umjetničku, kulturno, povjesnu, ekološku ili znanstvenu vrijednost.”. Meni ovdje nedostaje značenje “veću” u odnosu na “što”. Nema usporedbe i ja doista ne razumijem na što se to odnosi. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Marko Širac.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolege i kolegice. Priroda je u smislu ovoga Zakona definirana kao značajan dio okoliša tj. sveukupna biološka i krajobrazna raznolikost. Republika Hrvatska osigurava osobito zaštitu svojoj prirodi i prirodnim vrijednostima na načelima najbolje svjetske prakse. Zakonodavno pravna tradicija u Republici Hrvatskoj u području zaštite prirode već traje preko 100 godina. To nas svrstava u red prvih zemalja u Europi sa normativnim sustavom zaštiti prirode a osobito u svezi nacionalnih parkova i drugih zaštićenih djelova prirode koji uživaju međunarodnu pravnu zaštitu i upisani su u UNESCO-vu listu svjetske prirodne baštine kao npr. kao što je Nacionalni park Plitvice i Park prirode Velebit. Republika Hrvatska je potpisala 9 međunarodnih ugovora iz područja zaštite prirode i to nas obavezuje da se vrlo korektno i sustavno ponašamo prema svojoj prirodi i prema svome nacionalnom dobru. Za nas koji smo radili na tim poslovima i vodili brigu posebno je važna Konvencija o zaštiti svjetske kulturne baštine i prirode koja je donjeta u Parizu 1972. godine. Nekoliko riječi samo o našem važećem Zakonu koji je donjet 2003. godine koliko ga ja poznajem i koliko sam mogao ga ocjeniti on sadrži niz odredbi koje su neprovedive jer propisuje obavezu donošenja 60 podzakonskih akata a znamo da je do ovoga trenutka vrlo mali broj donjet. Osim toga, zadrži i odredbe o genetskim organizima za evo, za koje ćemo donjeti i drugi zakon i isključiti ga iz odredbi ovoga Zakona. A u provedbenim odredbama nadležnosti među pojedinim organima nisu jasno razgraničene. Prema tome, i da ne moramo taj Zakon usklađivati sa europskom tečevinom stekli su se uvjeti da se donese novi Zakon. Predlagač zakona u ocjeni stanja zaštićenih prirodnih vrijednosti u Republici Hrvatskoj ističe da je Republika Hrvatska zahvaljujući svojim položajem na razmeđu nekoliko biogenetskih regija, razvedenošću reljefa, geološkom, pedološkom, hidrološkom i klimatoškim prilikama istiće se raznolikošću ekoloških sustava te bogatim krajobrazne raznolikosti. Usporedbi sa stanjem ekoloških sustava drugih zemalja Europske unije Republika Hrvatska se odlikuje visokim stupnjem očuvanosti prirode. Dosadašnjom zaštitom ukupno je zaštićeno oko 10% državnog teritorija kroz 8 kategorija prostorne zaštite te pojedine biljne i životinske vrste. Ukupno je zaštićeno 481 prostorni objekat a u postupku je proglašenje još 30 prostornih objekata. Tako da će biti zaštićeno ukupno 14% državnog teritorija. Pored zaštićenih područja, zaštićeno je 780 vrsta biljaka, gljiva i životinja te sve divlje vrste koje obitavaju u nacionalnim parkovima, strogim i posebnim rezervatima te sve špiljska fauna. Raznolikost u reljefu, tlu, vodama, biljnom pokrovlju podnevlja ali i u gospodarskim i povjesnim okolnostima rezultirali su lokalnim tradicijama korištenja prostora što je doprinjelo izuzetno bogatom krajobraznom raznolikošću Republike Hrvatske. Predlagač zakona ističe da se ovim Zakonom uređuje sustav zaštite i cjelovito očuvanje prirode i njenih vrijednosti te sva pitanja na koje upućuje međunarodni ugovori i direktive Europske unije a posebno Konvencija o biološkoj raznikolosti iz Ria 1992. godine kojim je zacrtana nova koncepcija zaštite prirode na očuvanje sveukupne i krajobrazne raznikolosti i osiguranja održivog korištenja prirodnih dobara. Posebnim Zakonjoma kao što su Zakoni o šumama, vodama, poljoprivrednom zemljištu, slatkovodnom i morskom ribolovu pobliže se uređuju pojedina pitanja zaštite prirode. Ovo je za njih krovni zakon i stoga će se pojedine odredbe u tim zakonima morati uskladiti sa ovim Zakonom, naravno na sve ono što se odnosi na zaštitu prirode. Na kraju mi dozvolite da dam nekoliko još, smatram korisnih primjedbi koje se tiču u pojedinoj odredbi ovoga Zakona. Istakao bih sljedeće. Jednu opću. Mislim da je vrlo važno. Nadležnost Uprave za zaštitu prirode i Zavoda za zaštitu prirode u Ministarstvu kulutre nisu jasno razdjeljene i međusobno se isprepliću pa bi bilo uputno razmotriti mogućnost objedinjavanja ta dva organa u okviru Ministarsva kulture i zaštite prirode. Dalje bih istakao da u članku 9. treba preformulirati, jasno naznačiti da se odredbe ovog Zakona ne primjenjuju u slučaju elementarnih i drugih nepogoda te u slučaju agresije na Republiku Hrvatsku. Znači izričito to napomenuti. U članku 38. treba dodati stavak broj 4. u kojem se utvrđuje kako će postupiti organ nadležan za izdavanje lokacijske dozvole ako nadležno tijelo iz stavka 1. i 2. ne izda uvjete zaštite prirode u propisanom roku. Ne bi bilo korektno zadržavati druga ministarstva i druge nadležne organe u Republici Hrvatskoj na izvršavanje svojih zadataka radi ne izvršenja određenih obaveza koje su ovim Zakonom propisane. U članku 46. planovima gospodarenja prirodnih dobara u krškom području utvrđuje se mogući utjecaj njihovo korištenje na cijelo slivno područje. Treba odrediti koji organ utvrđuje taj utjecaj, ne može to ostati otvoreno pitanje. U članku 52. stavak 2. treba odrediti tko određuje biološki minimum voda, radi se o iskorištavanju voda. Recimo vodotoka, velikih rijeka i voda na jezerima. U stavku 3. na kraju rečenice dodati riječi “do kvalitete koja propiše središnje tijelo državne uprave nadležno za zaštitu mora i voda”. Radi se o pročišćavanju voda koje se ispuštaju u druge vodotoke. Mora biti ta kvaliteta ispuštanja ...Mora biti taj, ta kvaliteta ispuštanja vode određena aktom drugog državnog organa. U članku 71. stavak 2. na kraju rečenice dodati riječi «voda», u članku 77., stavak 3. na kraju prve rečenice riječi «u struci» treba zamijeniti riječima «na poslovima zaštite prirode». Nije dovoljno da je netko stručan. On mora raditi i određeno vrijeme na poslovima zaštite prirode da bi mogao preuzeti određene odgovornosti. U članku 124. treba dodati novi stavak u kojem će se propisati rok u kojem se izdaje prethodna suglasnost, danas to ne piše. U stavku 127., u stavku 5. dodati tekst kojim će se propisati rok za izdavanje dopuštenja za zahvat i radnju u zaštićenom području. Gospodine potpredsjedniče ovime bih ja završio. Imam još korisnih primjedbi ali ja ću to predstojnicima našeg Ministarstva predati u pismenom obliku. Istakao bih samo da podržavam donošenje ovog Zakona i da se on uputi u drugo čitanje.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Neven Mimica.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Sabora, kolegice i kolege. Ja bih ovu rasprvu ograničio samo na onaj dio koji se odnosi na jedan aspekt ovoga Zakona a to je jedan njegov manji dio koji uređuje pitanje vlasništva i raspolaganja nekretninama na području zaštićenih prirodnih vrijednosti. U ostalim svojim dijelovima ovaj Prijedlog zakona u velikoj mjeri unosi jasnija i djelotvornija rješenja za zaštitu i očuvanje prirode koja su na tragu osnovnih odrednica pravne stečevine Europske unije i međunarodnih ugovora, ali što je još i važnije na dobrom tragu zaštite nacionalnih interesa u održavanju prirodne baštine. Prijedlog ovog zakona u dijelu vlasničkih odnosa nažalost ne pridonosi smanjivanju dvojbi i proturječnosti koje o tome već dugo postoje u Hrvatskoj. U pitanju nekretnina za strance svi smo se u Hrvatskoj uključili, uključujući i politiku i javnost, zapleli u barem tri suprotstavljena interesa. Poštivanja i prihvačanja temeljnih vrijednosti i sloboda na kojima funkcionira Europska unija, nesporne želje za očuvanjem prirodnih i drugih vrijednosti hrvatskoga nacionalnoga prostora te neotuđivog prava privatnih vlasnika da slobodno raspolažu i odlučuju o nekretninama u svojem vlasništvu. Bojim se da je već sada javna rasprava o uređenju prava stranaca na stjecanje nekretnina u Hrvatskoj polako zašla u najosjetljivije a onda i najopasnije vode pothranjivanja ksenofobije. Ako to bude prevladavajući ton i smjer te rasprave onda ćemo teško uvjeriti bilo koga u našu spremnost da prihvatimo i razumijemo područja sloboda koja vrijede u Europskoj uniji. U pripremama za predstojeće pregovore o članstvu Hrvatske u Europskoj uniji predstavnici Vlade već izlaze sa dvije jednako netočne teze. Jedna je da im je prethodna Vlada vezala ruke i onemogućila uspješne pregovore u dijelu reguliranja stjecanja nekretnina za strance jer je u pregovorima o sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju u SSP-u prihvatila štetne odredbe o ukidanju uvjeta reciprociteta u roku od 4 godine od stupanja na snagu SSP-a. Druga je teza da će svemu usprkos pregovarači nove Vlade bili uspješniji, da će se izboriti za nova izuzeća, pa čak i za trajnu zabranu stjecanja nekretnina za strance u Hrvatskoj kako je u svojim pristupnim pregovorima izborila, dogovorila na primjer Malta. Bio sam glavni pregovarač za SSP i dobro znam da smo u taj ugovor sa Europskom unijom ugradili sva ona ograničenja, izuzeća koja su u pogledu prava stranaca na nekretnine tada postojala u našem nacionalnom zakonodavstvu. Sva ta postojeća izuzeća nećemo trebati ukidati po slovu sporazuma sa Europskom unijom već ćemo nakon 2008. godine njihovo zadržavanje trebati ispitati zajedno sa Europskom unijom, a neobavezno i ukinuti. Očekivati da bi Europska unija u našim bilateralnom SSP-u prihvatila neka dodatna izuzeća koja u trenutku pregovora nisu postojala u nacionalnom zakonodavstvu jednostavno nije realno. S tim istim pitanjem suočit će se i novi pregovarači. Zato im već danas mora biti jasno da potiču previsoka i neutemeljena očekivanja u javnosti da će bez prethodne izmjene naših zakonskih rješenja nagovoriti pregovarače Europske unije da prihvate dodatna izuzeća za stjecanje nekretnina u Hrvatskoj. Na prigovore da smo pristali na ukidanje uvjeta reciprociteta u roku od 4 godine dakle negdje krajem 2008. godine mogu se samo zapitati. Zar oni koji se boje stranaca u Hrvatskoj stvarno vjeruju da je uvjet reciprociteta jedini osigurač za sprečavanje stranaca da stječu nekretnine u Hrvatskoj. Ako je nekome cilj baš spriječiti i ograničiti strance u kupnji nekretnina u Hrvatskoj onda se to puno lakše može učiniti destimulacijom potražnje za hrvatskim nekretninama, drugim mjerama iz područja vlasničkih odnosa, građevinskih uvjeta, prostornoga planiranja negoli samo zadržavanjem uvjeta reciprociteta. Osim toga pa valjda ćemo do kraja 2008. godine završiti pregovore o punopravnom članstvu u Europskoj uniji pa će se odnosi na području nekretnina ravnati po onome što će biti ishod tih pregovora, a ne po onome što je bilo dobro ili loše dogovoreno u SSP-u. Iako sam osobno puno bliži rješenjima koji teže afirmaciji sloboda u raspolaganju nekretninama dobronamjerno bih savjetovao svima koji žele veći nacionalni udjel među vlasnicima nekretnina da taj cilj pokušaju ostvariti dok se to još može izmjenama nacionalnog zakonodavstva a ne u pregovorima s Europskom unijom. Nisam još primjetio da se Vlada ikada pozvala na jednu zajedničku izjavu koja je skrivena negdje na kraju SSP-a a koja nam omogućava da bez obzira na obveze iz članka 60. SSP-a uvodimo razmjerna i nediskriminacijska ograničenja stjecanja nekretnina temeljena na općem interesu odnosno da slobodno uređujemo sustav vlasništva. Znači bivša Vlada je u SSP-u uspjela održati sva važeća izuzeća u stjecanju nekretnina iz našeg zakonodavstva i čak što više otvorila je prostor da do početka pregovora o punopravnom članstvu uvedemo nova ograničenja izuzeća putem izmjena nacionalnog zakonodavstva temeljenih na općem interesu i potrebi uređivanja sustava vlasništva. Međutim uz ovo mora ići još jedna važna ograda. Zakonodavstvo o stjecanju nekretnina možemo mijenjati, ali ne smijemo tim izmjenama diskriminacijski tretirati strance, a to je i prirodno jer možemo naći dovoljno snažnih argumenata i za dodatna zakonska ograničenja i zabrane u stjecanju i raspolaganju nekretninama i za uvjeravanje pregovarača Europske unije ako im ne obrazložimo korist koju će Hrvatska ali i Europska unija imati od očuvanog prirodnog okoliša i prirodnih ljepota pogotovo uzduž Jadrana. Ali nema tih argumenata koji bi bilo koga uvjerili da će obala i otoci ili nacionalni parkovi biti ugroženiji ako ih devastiraju stranci negoli bi bili ako ih devastiraju domaći građani. Zbog svega toga ne vidim razloga zbog kojih Vlada u članku 113. predloženog Zakona o zaštiti prirode i dalje zadržava zabranu stjecanja prava vlasništva na nekretninama za strane pravne i fizičke osobe na područjima zaštićenih prirodnih vrijednosti. Čak što više ta se zabrana sada proširuje na, sa područja nacionalnih parkova i parkova prirode i na druga područja zaštićenih prirodnih vrijednosti. Bilo kakvo proširenje izuzeća nije u skladu s obvezama zadržavanja izuzeća onih postojećih iz SSP-a. Naglašavam da predložena rješenja o pravu prvotkupa, ograničenjima u pravnom prometu i postupku i uvjetima za izdavanje dozvola za zahvate u prostoru mogu u dovoljnoj mjeri zaštititi interes očuvanja prirodnih vrijednosti. Tim rješenjima ujedno se onemogućava rasprodaja nekretnina barem u područjima zaštićenih prirodnih vrijednosti u koji bi stranci mogli iskoristiti svoju trenutnu materijalnu prednost pred siromašnijim kategorijama hrvatskih građana. Dodatna ograničenja za strance osim što su nedopustivo diskriminirajuća u odnosu na temeljne europske vrijednosti i praksu slobode kretanja osoba i kapitala unose nepotrebnu sumnju kod europskih partnera u naše stvarno razumijevanje i prihvačanje tih vrijednosti i područja sloboda na kojima funkcionira Europska unija. Dakle bez predloženog članka 113. cijeli Zakon o zaštiti prirode dobio bi potrebnu europsku dimenziju a nitko naime bi mogao prigovoriti dan ismo iskoristili sve instrumente da u nacionalno zakonodavstvo ugradimo svo potrebno za zaštitu i očuvanje prirode. Zato predlažem da se do drugoga čitanja taj članak ili izbriše ili barem ostavi u tekstu koji proizlazi iz važaćega zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Replika uvaženi zastupnik Tomljenović.
Gospodine potpredsjedniče, uvaženom kolegi bih replicirao u onom dijelu koji proistječe iz njetgove rasprave. I kada je govorio o stjecanju prava vlasništva nekretnina i prometu nekretninama stranaca. I u tom smislu nepricezno ili netočno kada sva nastojanja Vlade i ministarstva u smislu donošenja ovoga zakona okarakterizira kao diskriminirajučim u odnosu na starne fizičke i pravne osobe dakle diskriminirajući u smislu da oni kao subjekt imogu stjecati pravo vlasništva u Hrvatskoj. Tko nijet očno. I nije jedini zakon ovaj koji to regulira. Vi znate isto tako kao i ja da stranci pod uvjetima reciprociteta uz suglanost i po prethodom mišljenju nadležnih ministarstava aposlutno slobodno mogu stjecati prava vlasništva nad nekretninam u Hrvatskoj. Ovdje se radi o mogućnosti zaštite a i sami ste rekli da postoje metode ili način kada se štiti jedna kategorija zemljišta koja jeste i u svim drugim demokratskim zemljama dakle res ekstra comercum dakle neke stvari ili nekretnine koje ne mogu biti u sustavu slobodnog tržišta ili slobodnog prometa nekretnina. Vaše dakle osnovne postavke koje sam ja uspio, možda ja griješim ali kako sam ih ja razmumi da je ovaj zakon konkretna odredba članka nastojanje Vlade pregovaračke pozicije Vlade u odnosu na režim stjecanja prava vlasništva polazi sa nekih diskriminirajućih osnovnih postavki prema strancima. Bez obzira radilo se o stranim fizičkim ili pravnim osnovama, po mom mišljenju nisu utemeljene i postoji čitav niz drugih propisa koji će regulirati ovu problematiku. Ali u svakom slučaju na onim standardima na onim načelima kako je to u zemljama razvijene demokracije kako je to ili kako su rješidbe dakle i u Europskoj uniji, a i u onim državama kojima u smislu razdred i tih instituta kao zemlja zapravo težimo. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Zdravko Sočković. Oprostite odgovor na repliku.
Hvala lijepa, o pitanjima raspolaganja nekretnina za strance sigurno će biti puno govora kod pregovora o budućem članstvu Hrvatske u Europskoj uniji. O toj temi će i SAbor još sigurno puno raspravljati. I vjerojatno danas nije ni vrijeme ni mjesto da detaljnije ulazimo u raspravu ili replike o tim temma. Moja osnovna konstatacija je bila da bilo koja zabrana koja vrijedi samo za jednu kategorijiu građana pa bili to stranci ili samo zajednu kategoriju hrvatskih građana. U svojoj osnovi je diskriminirajuća. To je nesporna činjenica. međutim založio sam se za to da se drugim mjerama pogotvo ne takvim izravnim diskriminirajućim mjerama, nego mjerama koje će destimuliraliti potražnju pogotovo mjerama prostornog planiranja urbanizma, građevinskih uvjeta pa onda prvokupa i svimk drugim mjerama da se ta izravna diskriminaicija pretori u rješenja koja će zaštiti samu suštinu koju želimo šitit a toje prirodna baština. Ponavljam nije nam svjejedno ako prirodna baština je ugrožena ali tu prirodnu baštinu neće u većoj mjeri ugrožavati stranci negoli će to hrvatski građani ako im se po propisima koje ćemo sami urediti to dopusti.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Zdravko Sočković.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi članovi predstavnici hrvatske Vlade. Poštovane kolegice i kolege zastupnici. Danas raspravljamo o prijedlogu zakona o zaštit prirode koje je predložila VladaRepublike Hrvatske. U odnosu na veličinu eurpskih zemalja Hrvatska se ističe izričitom raznolikosti ekološkiuh sustava, i staništa, koja se odražavaju u velikom bogatstvu i raznolikosti biljnih i životinjskih vrsta, i podvrsta. Vrijednost ove raznolikosti u europskim razmjeriam i ovako bogatstvo prirode rezultat su prije svega položaja Hrvatske u odnosu na biografske regije reljef te utjecaj geoloških hidroloških i klimatskih prilika. Usporedimo li odnos broja poznatih vrsta unutar dobro istraženih skupina , i površinu Hrvatske u odnosu na iste podatke u drugim zemljama u Europi tek tada ćemo shvatiti vrijednost ove raznolikosti. U Hrvatskoj je poznato oko 34 etisuće vrsta svih biljnih i životinjskih vrsta, a pretpostavlja se da ih ukupno ima oko 91 tisuća. na osnovu tih podataka Hrvatska se svrstala među nekoliko prvih zemalja Europe s obzirom na bogatstvo biološke raznolikosti. Ono sa čime se možemo pohvaliti u usporedbi sa stanjem ekoloških sustava većine Europe i eurpskih zemalja , Hrvatska se odlukuje visokih stupnjem očuvanosti prirode. Ono sa čime nismo zadovljni svaako je zbog toga što je broj poznatih vrsta u Hrvatskoj više nego dvostruko manji od broja pretpostavljenih vrsta. Raznolikosti u tlu, reljefu, vodama, biljnom pokrovu, podneblju uz različite lokalne tradicije korištenje prostora doprinjeli su izuzetnom bogastvu krajobrazne raznolikosti Hrvatske u europskim okvirima. Pod zaštitom biološke raznolikosti podrazumjevamo evidentiranje i očivanje zavičanih sorti kultiviranih biljaka i pasmina domaćih životinja, koje predstavljaju značajnu nacionalnu i kulturnu baštinu u čiji uzgoj je uložen trud i znanje brojnih naraštaja u Hrvatskoj. Zaštićena područja su okosnica sveukupne zaštite biljenog i životinskih svijeta, koje predstavljaju utočište i spremnike biloške raznolikosti. Važno je napomenuti d apojedini dijelovi zaštićene prirode u REpblici Hrvatskoj užovaju i međunarodni pravnu zaštitu kao iznimno vrijedni prirodni prostor. U Republici Hrvatskoj ukupno je 9,8% površina svih zaštićenih dijelova prirode. Šumske površine u Hrvatskoj su dobro očuvane i one se nisu smanjile u posljednjih 100 godina što je jako dobro za Hrvatsku. U Hrvatskoj su dobro očuvana prirodna močvarna područja, u riječnim dolinama značajnim ne samo za Hrvatsku već i za Europu zato im treba dati prioritet u zašitit prirode te predožiti nacionalni program njihova očuvanja i upravljanja. Izuzetnu vrijednost te visok stupanj očuvanosti ne samo u europskim već i u svjetskim razmjerima predstavlja svakako područje krša, koje pokriva oko 54% Hrvatske. Uvjek je bio problem kako u zaštićenim područjima uskladiti suživot prirode i čovjeka te gospodarskih potreba, vodeći računa da štiteći prirodu ne iselimo ljude sa tih područja. Očuvanje prirode ne mora uvijek biti samo trošak, naprotiv u parkovima prirode i zaštićenim područjima može se razviti turizam i poduzetništvo, a jako dobar primjer za to su svakako Plitvička Jezera, kanjon Paklenice i neki drugi. I na kraju bi rekao da zakonodavno pravna tradicija u području zaštite prirode u Hrvatskoj traje već stotinjak godina, a naš strateški cilj je zadovoljiti nužne preduvjete za ispunjenje međunarodnih obveza previđenih propisima Europske unije. Hvala.
Hvala lijepa. Državni tajnik Jadran Antolović želite li zavšrni osvrt. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, zahvalio bih se svim sudionicima u raspravi, kako prvo što je većina prihvatila konstataciju da se radi o vrlo složenoj zakonskoj materiji i iako imamo postojeći Zakon o zaštiti prirode, da je potrebno donijeti bolji, jasniji i provodiviji zakon i da iz tog razloga ova rasprava koja je bila vrlo sadržajna i zahvaljujem na kosntruktivnim prijedlozima i pokušati ugraditi u Konačni prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prijedlog Zakona o zaštiti prirode, prvo čitanje P.Z.E. broj 198. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Prijedlog Zakona o zaštiti prirode. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Molim uključite se. Molim glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 78 glasova za jednoglasno donesen predloženi zaključak.
Hvala lijepa. Evo, vrlo kratko budući je kraj radnog dana. Prijedlogom ovog zakona Vlada predlaže ukidanje jednoga recidiva u Zakonu o putnim ispravama, a to je izlazna viza budući da smatramo da je ona apsolutno nepotrebna, a ni jedna druga europska država nema izlaznu vizu, budući da postoje drugi mehanizmi kojima se može kontrolirati izlazak državljana određene zemlje kojima treba na neki način uskratiti izlazak. Predlažemo da se donese ovaj Zakon kojim bi se taj, ponavaljam, recidiv prošlosti izlazna viza ukinula. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Želi li Odbor za zakonodavstvo? Ne. Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Predsjednik, poštovani zastupnik Ivan Jarnjak, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, Odbor je na 27. sjednici održanoj 29. studenog 2004. godine nakon rasprave donio zaključak, prihvaća se prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama zakona o putnim ispravama hrvatskih državljana u tekstu kako je predložen od predlagatelja Zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Otvaram raspravu. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Nema je. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Josip Leko. Odustaje od rasprave. Poštovani zastupnik Ivan Bagarić. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Želite li nešto reći, državni tajniče? Ne. Zaključujem raspravu. Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o putnim ispravama hrvatskih državljana, prvo čitanje, Prijedlog zakona br. 197. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o putnim ispravama hrvatskih državljana. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se. Glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 78 glasova za i 2 suzdržana donesen predloženi zaključak.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Pred vama je Prijedlog o imenovanju predsjednika i članova Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje. Podsjećam, prema Zakonu Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje ima predsjednika i 12 članova,od kojih su 7 sveučilišni profesori s time da je jedan od njih iz područja obrazovanja nastavnika, 2 profesora visoke škole, 2 znanstvenika zaposlena u znanstvenom institutu, te 2 osobe izvan sustava znanstvene djelatnosti i visokog obrazovanja. Prijedlog kojega ste dobili, po našem uvjerenju zadovoljava sve ove tražene kriterije. Dopustite prije svega da vam iznesem prijedlog za predsjednika Vijeća. Kao što imate priliku vidjeti, za predsjednika se predlaže prof. dr. Antonije Dulčić. Dopustite nekoliko osnovnih podataka. Antonije Dulčić rođen je 9. listopada 1946. u Zagrebu, doktor je znanosti iz područja fizike na Sveučilištu u Zagrebu, redoviti profesor na Prirodoslovno-matematičkom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu. Njegov životopis, kao i ostale, za ostale kandidate imate priloženo. Dopustite dalje da kažem samo nekoliko riječi o ostalim članovima slijedeći ove kriterije zadane Zakonom. Dakle, 7 kandidata iz reda sveučilišnih profesora. Prvi od njih je, čuli ste, sam predsjednik, gospodin Dulčić, ostalih 6 su sljedeći: prof.dr.sc. Josip Baloban, dalje da kažem dopustite to je dekan na Katoličko-bogoslovnom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu, redoviti profesor dakako, dalje sveučilišni profesor je i više od toga akademik Nenad Kambi, Filozofski fakultet u Zadru, treći iz ove skupine prof.dr. Ivica Klapan je profesor Medicinskog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu, dalje redoviti profesor, sveučilišni profesor redoviti profesor Muzičke akademije Sveučilišta u Zagrebu Franjo Parać, dalje sveučilišni profesor dr. Branko Rafajac sa SVeučilišta Medicinskog fakulteta Sveučilišta u Rijeci i zadnji iz ove skupine je prof. dr. Rudolf Cvitovski, SVeučilište u Osijeku, Elektrotehnički fakultet SVeučilišta u Osijeku. Kao što rekoh, u zakonu stoji i naša obveza da imamo u jedinstvenoj listi i najmanje dva profesora visokih škola. Prema našem prijedlogu to su prof. dr. Marčelo Dujanić, Marčelo Dujanić je profesor Visoke škole u Rijeci i drugi kandidat je dc.dr. Ivan Prskalo, profesor Visoke učiteljske škole u Petrinji. Obveza je nadalje da imamo i dva kandidata iz reda znanstvenika sa javnih instituta. Prva među njima je kandidatkinja prof.dr. Vera Gamulin sa Instituta "Ruđer Bošković" iz Zagreba i drugi je doc. dr. Josip Kasum na Institutu , ne oprostite u Splitu, sekundu Institut u Splitu, hoću vam pomoći u ovoj opsežnoj je, to je Hrvatski hidrografski institut u Splitu. I konačno zahtjev je da imamo i dva kandidata izvan sustav znanosti i visokog obrazovanja. Prema našem prijedlogu to su mr.Niko Vidović koji radi na Studentskom centru u Zagrebu i drugi kandidat je gospodin Ivan Lasić, privatni poduzetnik iz Splita. Evo, to je lista kandidata od napominjem zadanog kruga od 116 kandidata dobivenog nakon ukupnog broja po zakonu moguće prijavljenih u dva navrata. Podsjećam dakle taj natječaj je objavljivan u dva navrata. Eto gospodine predsjedniče, toliko.
Hvala lijepa. Želi li izvjestitelj Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu? Da. Poštovana zastupnica Jagoda Majska Martinčević. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu Hrvatskoga sabora razmotrio je na 9. sjednici koja je održana 29. studenoga 2004. Prijedlog odluke o imenovanju predsjednika i članova Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje koju je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske. Uvodno obrazloženje podnio je predstavnik predlagatelja. Dužna sam reći da su sudionici u raspravi prigovorili neujednačenosti biografija u kojima su se potkrale i poneke pogreške, a i poneke informacije koje ne pripadaju ovakvim biografijama, no nakon rasprave u kojoj su sudionici sveobuhvatno razmotrili prijedlog i to sa stajališta uvjeta što ih predloženici osobno ispunjavaju kao i strukturne zahtjeve članka 10. zakona donesen je jednoglasno zaključak: Predlaže se Hrvatskom saboru da donese Odluku o imenovanju predsjednika i članova Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje u obliku pripremljenom od strane predlagatelja. Hvala lijepa.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HNS-a i PGS-a, poštovani zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Žao mi je da nema večeras ovdje i gospodina ministra, jer pretpostavljam da je on sudjelovao u predlaganju ovih imena, ja ću početi s onim dobrim dijelom i ljepšom stranom. Evidentno je napravljen pomak u odnosu na prijedlog koji smo imali prije nekoliko mjeseci na našim klupama, međutim po meni je prijedlog mogao biti i bolji i pomak je mogao biti također kvalitetniji. Naime danas se moramo pitati koji su osnovni ciljevi i koji su osnovni zadaci Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje, a dozvolite mi gospodine predsjedniče da dotaknem se i Nacionalnog vijeća za znanost da se ne bih morao kasnije javljati. Naime zakon predviđa da oni trebaju pravilno predstavljati različita područja znanosti i umjetnosti, različite regije u našoj državi i hrvatsko gospodarstvo. Iz ovoga je jasno da bi i oni trebali prepoznati potrebe, zastupati interese, kreirati i sudjelovati u razvojnoj strategiji naše zemlje. Svaka napredna europska zemlja koja drži do sebe ima jasnu strategiju razvoja. Na nju ona naslanja svoje obrazovne planove, svoje obrazovne programe, kao i dakako propisuje prioritetna znanstveno-istraživačke projekte i financira ih u skladu sa tim prioritetom. Ja ovdje neću govoriti o razvoju Hrvatske, a pogotovo ne o strategiji razvoja jer nju nikada nije jasno izrekla ni jedna Vlada, ni ova ni ona prethodna niti bilo koja ranije na žalost, ali bih se usudio ipak reći par riječi o onome u čemu ćemo se vjerojatno svi složiti, a to je barem neke komponente razvoja naše zemlje, a to je prije svega jadranska orijentacija Hrvatske. Svi ćemo se složiti da je to turizam, svi ćemo se složiti da je to pomorstvo, da je to promet, svi ćemo se složiti jasno da nema gospodarstva i gospodarskog razvoja bez informatike, novih informatičkih tehnologija, bez poznavanja stranih jezika itd. itd. Tu mislim da ćemo lako postići koncenzus. E zato upravo i moje iznenađenje što na popisu predloženih članova Vijeća pored čak tri ekonomista i dva pedagoga nemamo ni jednoga iz područja turizma, elektrotehnike, računarstva, pomorstva, agronomije, veterine, ni jednog stručnjaka za jezike, novih biotehnologija, primijenjenih umjetnosti itd. itd. Sličnu primjedbu mogu dati i na Nacionalno vijeće za znanost i ponavljam gospodine predsjedniče, neću se zato javljati kasnije samo mi dajte …
Kolega zastupniče tu je došla, ako ste vidjeli kod Vijeća za znanost, nova odluka, promijenjen je sastav. To ne bi večeras, je došla je nova odluka sa promijenjenim sastavom.
Dobro. Onda odustajem od ovog dijela, jer sam i tu mislio dati nekoliko primjedaba pa ću onda to sutra učiniti. Evo, prema tome, kolegice i kolege upravo zbog toga što u strategiji, barem onom dijelu gdje smo se dogovorili, ne vidim dovoljno zastupljene stručnjake iz tih područja, ni jednog čovjeka iz ovih 7-8 područja vrlo vrlo važnih i mislim da to nije dobro. Evo dakle, pomak jeste napravljen obzirom na način odabira tih ljudi, ali ne i dovoljan. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Poštovana zastupnica Marija Lugarić.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče. Danas pred sobom nakon dugo vremena što nacionalna vijeća postojeća nisu funkcionirala, odnosno djelovala su nekako izvan zakona, imamo priliku donijeti dobru odluku i raspraviti i kada ćemo glasovati i imenovati predsjednika i članove Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje. Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje jedno je od ključnih tijela, ono se čak i u zakonu definira kao stručno tijelo koje se brine za razvitak i kvalitetu cjelokupnog sustava visokog školstva u Republici Hrvatskoj. Da bi znali koliko je to važan i ozbiljan posao činjenica je da Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje predlaže i potiče donošenje mjera za unapređivanje visokog obrazovanja, predlaže i raspravlja o projekciji mreže visokih učilišta, ali ono što je vrlo važno daje i suglasnost na uvjete Rektorskog zbora i Vijeća veleučilišta i visokih škola za stjecanje i znanstveno-nastavnih umjetničko nastavnih i nastavnih zvanja, predlaže ministru pravilnike, raspravlja o budžetu itd., održava zajedničke sjednice i sa Nacionalnim vijećem za znanost. U svakom slučaju radi se o jednom od dva možda najključnija neovisna barem su tako zakonski postavljena, neovisna tijela koja imaju vrlo velike uloge u formiranju politike u području visokog školstva. Slično kao kolega Dorić mislim da nije sada ni vrijeme ni mjesto raspravljati o tome koliko je to u Hrvatskoj važno, no međutim mislim da moramo učiniti maksimalan napor da to vijeće zaista bude reprezent onoga najboljeg što od najboljega u Hrvatskoj postoji što je napravljeno u hrvatskom visokom obrazovanju. Dobro je što nam je ministarstvo i Vlada u ovom prijedlogu odluke o imenovanju poslalo popis i kratko kvalifikacije svih onih koji su se uopće i javili na pozivni natječaj kroz dva navrata od ljeta do sada i na žalost ono što pokazuje da ministarstvo nije učinilo i Vlada taj iskorak, da nije postignuta izvrsnost u smislu da su izabrani najbolji od onih kandidata koji su se prijavili na sam poziv. Formalnih prigovora ima znatno manje nego u onom prvom prijedlogu što je bio ljetos, no međutim stoji činjenica da ovdje sve jedno nema nikoga iz polja biotehničkih znanosti. To je možda manje važno, puno je važnije da sudeći prema i životopisima ljudi nekima zaista mislim da nije mjesto u Nacionalnom vijeću za visoko obrazovanje posebno stoga ako znamo koliko je to važno tijelo. Ne želeći ovdje u neugodnu situaciju dovoditi pojedince koji su se vrlo vjerojatno u dobroj vjeri kandidirali i prijavili na ovaj poziv za nacionalno vijeće, teško je vjerovati da odgovoran Parlament, odgovoran Hrvatski sabor u najvažnije tijelo koje se ima baviti pitanjima visokog obrazovanja može i hoće očito ima i namjeru imenovati osobu koja za sebe jedino što ima, a ni jednu drugu referencu nema, ima višegodišnje iskustvo vrhunsko organizacijske sposobnosti i ogromnu radnu energiju, osoba kojoj u životopisu ne piše ni čak koji je fakultet i gdje je završila svoje visoko školovanje. Ima takvih primjera još. Ima primjera osobe koja govori tri strana jezika, hrvatski aktivno, njemački aktivno i engleski pasivno. I takvih, mislim ima takvih detalja stvarno puno ne bih, mislim da nije ovo niti mjesto i ti ljudi naprosto ne zaslužuju to. Drugo čime se ja nikako ne mogu složiti i tu ću govoriti osobno, to je zadnji predloženiH koji spada u ovu kategoriju osoba koje su izvan sustava znanosti i visokog obrazovanja, barem je tako kategoriziran, to je gospodin predloženi Niko Vidović. Gospodin Vidović je aktualni ravnatelj Studentskog centra u Zagrebu i on nikako ne može biti kategorija osoba koje su izvan sustava visokoškolstva i znanosti, jer prema postojećem Zakonu o znanosti i visokom školstvu briga za studentski standard i sama ustanova Studentski centar kojem je osnivač država, ustanova koju financira država, pa i sam njegov ravnatelj koji je zapravo državni službenik, odnosno državni namještenik ne može nikako biti osoba koja se može kategorizirati kao ona izvan sustava znanosti. Ja ne bih ulazila u to ima li kolega Vidović ili nema kvalifikacija za samo mjesto člana Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje, no međutim mislim da to nije u redu i da je to zapravo suprotno samom zakonu a posebno intencijama zakona. Kada smo originalni zakon donosili u ljeto 2003. godine ideja tih vanjskih članova izvan sustava znanosti i visokog obrazovanja je bilo da se u ta ključna tijela i znanost i visoko obrazovanje uključe vrhunski gospodarstvenici, ljudi koji imaju taj određeni link između obrazovanja i gospodarstva, a ponajmanje je ideja bila da tamo bude jedan vlasnik privatne tvrtke, privatne tvrtke iz Splita koja ima 10-tak zaposlenih i koja ima ogromnu radnu energiju i ravnatelj studentskog centra u Zagrebu. To u svakom slučaju nije bila intencija kad smo donosili zakon zašto trebaju osobe izvan sustava biti u Nacionalnom vijeću i posve sam sigurna da neće moći udovoljiti zadaćama koje pred njih Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje postavlja. Na koncu konca mislim da mi i kao Hrvatski sabor od njih trebamo puno očekivati. Da je kod kolege Vidovića, očito je on sam svjestan da to ne može, činjenice iz životopisa gdje on nigdje ne spominje da je on zaposlenik, odnosno ravnatelj Studentskog centra u Zagrebu. Imamo jednu biografiju koja je vjerojatno točna no međutim očito svjesnost činjenice da bi to bila ozbiljna zapreka i formalna da se imenuje na mjesto člana Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje je tu i on sam je je svjestan. Zbog svega što sam rekla a posebno zbog toga što je pristupnici koji su bili, koji su se javili na pozivni natječaj ministarstva, ima puno boljih po meni kandidata, kandidata koji imaju i bolje formalne pretpostavke, koji imaju bolje reference, koji imaju bolji znanstveni ugled i bolji ugled u akademskoj zajednici. Ja neću moći podržati ovaj prijedlog odluke iz jednostavnog razloga jer ovdje nije postignuta izvrsnost, a uopće ne želim nagađati kome je stalo imati ne najbolje moguće Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Da li državni tajnik želi? Ako, vi malo promislite, pa kad dođe za glasovanje, neće biti večeras pa ćemo, onda ćete staviti svoje prijedloge i ovaj drugi prijedlog. Zaključujem raspravu kod ove točke. Ovaj drugi prijedlog odluke o imenovanju predsjednice i članova Nacionalnog vijeća za znanost je Vlada danas dostavila izmijenjeni prijedlog odluke koji nije prošao još kroz Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu pa onda o njemu ne bi danas ni raspravljali da ga on profiltrira. Prijedlog odluke o imenovanju predsjednika i članova Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje prijedlog odluke. Molim uključite se. Glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 77 glasova donesena odluka o imenovanju predsjednika i članova Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje.
Pa gospodinu predsjedniku, ova dodatna dopuna Prijedloga odluke, odnosno Odluke o popisu, to se radi o popisu trgovačkih društava od posebnog državnog interesa koja je vezana uz Zakon o sprječavanju sukoba interesa, odnosi se na to što smo naknadno popravljajući, odnosno uspoređujući sve kako bi se ona donesena odluka već mogla uobličiti i prikazati u "Narodnim novinama" ustanovili smo da i u kontaktima sa Ministarstvom gospodarstva ustanovili smo da Brodarski institut nije samo institut da je on dioničko društvo i to, pardon, društvo sa ograničenom odgovornošću, dakle trgovačko društvo i smatrali smo neprimjerenim budući da je u 100%-tnom vlasništvu ima posebni dodatni interes Hrvatska Republika u njemu da bi on trebao također biti na popisu i to je onda dodatak. Dakle, dodaje se samo brodarsko, Brodarski institut d.o.o. kao još jedno na listi trgovačkih društava od posebnog državnog interesa vezano uz Zakon o sukobu interesa. Evo ga.
Hvala lijepa. Žele li predstavnici odbora? Da. Predsjednik Odbora za gospodarstvo, razvoj i obnovu poštovani zastupnik Drago Pukleš. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovani zastupnici. Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu Hrvatskog sabora na 21. sjednici održanoj 29. studenoga razmotrio je Prijedlog odluke o dopuni Odluke o popisu trgovačkih društava od posebnog državnog interesa koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 11. studenoga 2004. godine. Odbor je u smislu članka 67. Poslovnika Hrvatskog sabora u navedenom Prijedlogu odluke raspravljao u svojstvu matičnog radnog tijela. Uvodno izlaganje podnio je predstavnik predlagatelja bez rasprave Odbor je jednoglasno donio sljedeći zaključak, podržava se donošenje odluke o dopuni odluke o popisu trgovačkih društava od posebnog državnog interesa.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. Ima prijavljenih zastupnika, ali ni jedan nije u dvorani. Zaključujem raspravu. Gospođe i gospodo zastupnici danas bi prekinuli ovaj uistinu plodonosan rad, a sutra nastavili sa točkom 13. pa nadalje, Konačni prijedlog Zakona o međunarodnim restriktivnim mjerama, Konačni prijedlog Zakona o zaštiti zraka, Zakona o otpadu, Izmjenama i dopunama Zakona o lijekovima i medicinskim proizvodima, Izmjene i dopune Zakona o zračnom prometu, Izmjene i dopune Zakona o komunalnom gospodarstvu, Konačni prijedlog Zakona u području industrijskog vlasništva, Porezu na dohodak, Porezu na dobit, za koje ima uvjeta. A sutra to predviđeno tim redom, a na zahtjev predlagatelja ćemo pomaknuti ovu točku 12. za neki drugi ljepši dan. Hvala lijepa. Sutra u 9 i 30. Prijedlog odluke o dopuni odluke o popisu trgovačkih društava od posebnog državnog interesa. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje prijedlog odluke. Molim uključimo se. Glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je sa 78 glasova za i 3 suzdržana donesena predložena odluka.