Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, upravo iz razloga o kojima ste i vi govorili tražim stanku od 10 minuta u ime kluba kako bismo još jednom podsjetili na ovu žrtvu i kako bismo ostalim kolegama danas u Saboru podijelili cvijet Srebrenice.
Jeste kolega Hodžić spremni odmah bez stanke, bez pauze? Onda izvolite kolega Hodžić.
Uvažene kolegice i kolege. Već smo odali minutom šutnje i počast žrtvama genocida, ali dozvolite da još sa nekoliko riječi se podsjetimo na taj ružni događaj. 20.je obljetnica genocida u Srebrenici i sutra će u mezarju, groblju Memorijalnog centra Srebrenica u Potočarima biti sahranjeni posmrtni ostaci 136 novo identificiranih žrtava srebreničke tragedije čime će broj pronađenih, identificiranih i sahranjenih žrtava genocida u Srebrenici iznositi 6377 a za više od 2000 žrtava još se traga. Ovih se dana diljem svijeta prisjećamo žrtava genocida u Srebrenici, odajemo dužni pijeteta nevinim žrtvama i iskazujemo sućut preživjelim članovima njihovih obitelji. U Republici Hrvatskoj i ove godine kako i ranijih godina nizom manifestacija podsjećamo na zbiranja u Srebrenici u ljeto 1995. godine, podsjećamo na najveću tragediju koja se u Europi dogodila nakon Drugog svjetskog rata i na pragu 21. stoljeća. Organizira se konvoj mira Zagreb-Srebrenica, trči se ultra maraton Vukovar-Srebrenica. Večeras će u Klovićevim dvorima biti otvorena izložba fotografija koje su služile kao dokazni materijal u procesima za ratne zločine pred Haškim tribunalom. A manifestacija "Srebrenica rijekom hodi" od ove godine u kojoj obilježavamo 20 godina od stravičnog zločina nad nevinim stanovništvom prerasta u manifestaciju "Srebrenica svijetom hodi". U okviru ove manifestacije će sutra, 11. srpnja u 11 sati u svim većim gradovima u Republici Hrvatskoj u tihim mimohodima koračati više od 8 tisuća 372 ljudi obučenih u bijele majice sa porukom da se ne zaboravi i željom da se genocid nikada i nigdje i nikome ne ponovi. Ja vas pozivam da se tim mimohodima u svojim gradovima ukoliko ste u mogućnosti priključite. Posebno bih izdvojio i kako pripadnik bošnjačkog naroda nad kojim je počinjen genocid vam se zahvalio što smo sve 4 godine mandata u ovom 7. sazivu Sabora Republike Hrvatske, u ovom Visokom domu se prisjećali žrtava Srebrenice, slali poruke mira i opominjali da se srebrenički genocid nikada, nikome i nigdje ne smije ponoviti. Uvjeren sam da će to činiti i zastupnice i zastupnici koji će u ovom klupama sjediti u svim budućim sazivima Sabora Republike Hrvatske. No ovih dana nažalost svjedočimo i neizglasavanju Rezolucije o Srebrenici u Savjetu bezbjednosti Ujedinjenih naroda. Ruska federacija je uložila veto i time spriječila da u svijet iz Ujedinjenih naroda pod čijom zaštitom je Srebrenica bila u vrijeme počinjenja genocida vodi jedinstvena poruka i osuda onoga što se u Srebrenici dogodilo. Reklo bi se baš se tim srebreničanima nekako ne da sa tim Ujedinjenim narodima. No nikakav veto uvažene kolegice i kolege ne može promijeniti činjenicu da je u Srebrenici te 1995. godine za samo par dana ubijeno više od 8 tisuća dječaka i odraslih muškaraca. Nikakav veto ne može promijeniti činjenicu da su njihove majke, supruge, sestre, bake i malodobna djeca protjerani iz zaštićene zone pod zaštitom Ujedinjenih naroda. I nikakav veto ne može promijeniti činjenicu da je prostor srebreničke enklave etnički očišćen a to jeste genocid. I najmanje što su Europa i svijet dužni činiti jeste da se o genocidu u Srebrenici jasno, glasno i ne kalkulirajući nikakvim političkim interesima govori i to jednoglasnim rezolucijama što se ovaj put u Savjetu bezbjednosti Ujedinjenih naroda zbog ruskog veta nije moglo učiniti. Kamo sreće je da su Rusi tog srpnja 1995. godine vetom intervenirali kod gospodara rata prije početka pokolja nedužnih civila u Srebrenici. Uvažene kolegice i kolege, sutra se u Memorijalnom centru Srebrenica u Potočarima na obilježavanju 20 obljetnice genocida u Srebrenici i na ukopu posmrtnih ostataka novo identificiranih srebreničkih žrtava očekuje više od 100 tisuća ljudi iz cijeloga svijeta. Na komemoraciji će biti prisutne delegacije brojnih zemalja i na jednom mjestu će se okupiti veliki broj najutjecajnjih političara današnjice. Još jednom će diljem svijeta koji kao da iz srebreničke tragedije nije ništa naučio otići poruka mira koju i mi danas šaljemo iz Sabora Republike Hrvatske. I iako se zbog eskalacije ratnih sukoba i novih i novih žrtava diljem svijeta vrlo često čini besmisleno od poruka i gradnje mira se ne smije odustati. Prije ili kasnije čovječanstvo će shvatiti besmisao uništavanja ljudskih života i ratnih razaranja, materijalnih dobara. Prije ili kasnije čovječanstvo će shvatiti da suživot svih rasa, nacija, vjera i boja nema alternativu. Prije ili kasnije čovječanstvo će shvatiti da je mir konačni cilj kojeg već tisućljećima tražimo. Prije ili kasnije čovječanstvo će shvatiti pa i oni koji to danas neće ili ne žele da razumiju da srebreničku tragediju kao i sve druge ljudske ratne tragedije ne može opravdati nikakav politički nacionalni ili drugi cilj. Stoga još jednom pozovimo na mir i učinimo sve da se tragedija Srebrenice više nikada, više nigdje i više nikome ne ponovi.
Hvala lijepo. Poštovani kolega Hodžić s pravom ste tražili stanku. Stanka je predviđena upravo za ovakve situacije. Sada ćemo poštovane kolegice i kolege kako smo se i dogovorili najprije dopuniti dnevni red. Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Protokola iz Nagoye o pristupu genetskim resursima te poštenoj i pravičnoj podjeli dobiti koja proizlazi iz njihovog korištenja uz Konvenciju o biološkoj raznolikosti, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 864. Rasprava o prijedlogu zakona je zaključena. Dajem konačni prijedlog zakona na glasovanje. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 115 glasova za, ništa suzdržanih i ništa protiv donesen zakon P.Z. br. 864 u tekstu kako ga je predložila predlagateljica.
Pred vama je Zakon koji nam se čini da je od osobite važnosti za pitanje transparentnosti i odgovornosti javnopravnih tijela u odnosu na građane u odnosu na javnost. Podsjetio bih na jedan relativno novi datum od prije nekoliko dana kada je 6.i 7.srpnja ove godine na Međunarodnom znanstvenom skupu pravo na pristup informacijama i zaštita osobnih podataka koji se odvijao u Splitu na Pravnom fakultetu veliki hrvatski pravnik profesor emeritus Marc Gjidara sa Sveučilišta Paris-2 možda i jednog od najboljih pravnih škola trenutno u Europi, govorio upravo o ovom pitanju, o pitanju kulture transparentnosti tijela javne vlasti koja se u sebi obuhvaća dostupnost informacija i uključivanja građana u proces njihova nastojanja. Nazvao je to upravnom demokracijom u kojoj je pravo na pristup informacijama upravo njezin najjači oblik. Nastavno, ovo načelo transparentnosti označno je kao preduvjetom upravne demokracije, a njegova ponovna uporaba tih informacija kao kvalificirani oblik prava na pristup informacijama i to je ono o čemu danas razgovaramo, to je ono što je na savjetovanju posebno upozorila povjerenica za informiranje gospođa Anamarija Musa. Eto tako smo važećim zakonom iz 2013.godine u korpus hrvatskoga zakona iz 2003.godine ugrađena je Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća od 2003.godine o ponovnoj uporabi informacija javnoga sektora. Ovim konačnim prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pravu na pristup informacijama predlaže se usklađivanje s direktivom Europskog parlamenta i vijeća od lipnja 2013.godine u kojoj se određuju veće i preciznije obveze država članicama da usvoje zakone, odredbe i administrativne propise potrebne za provedbu ove direktive. Sukladno novim obavezama osigurat će se veća dostupnost podataka za ponovnu uporabu i proširiti mogućnost korištenja otvorenih podataka od strane građana, privatnog sektora i civilnog društva u stvaranju novih vrijednosti i proizvoda. Upravo povećani interes javnosti za ovu materiju koji se pokazao naročito u primjeni ovoga zakona cijelo njegovo vrijeme ukazao je i na ono što sistematizirano iskustvo pokazuje uvijek kada se ozbiljno bavimo propisima, a to da su neke zakonske odredbe preširoko definirane ili se krivo tumače. I to je razlog pored prava na ponovnu uporabu informacija da se ovaj zakon u njegovoj primjeni dopuni izmjeni. Tako jezgrovito bi pokušao čini mi se da je važno istaći nekoliko osnovnih rješenja koje izmjene zakona nude. Prije svega ovdje je predloženim izmjenama i dopunama uređen je odnos Zakona o pravu na pristup informacijama i pružanja informacija temeljem posebnih propisa koje često mogu biti restriktivni i koji ne moraju uvijek kolidirati ne moraju uvijek biti usklađeni sa Zakonom o pravu na pristup informacijama. Jasnije su uređene pojedine zakonske definicije,one koje uređujemo već dvadesetak godina šireći praktički odgovornost državnih tijela na tijela javne vlasti. to je ponekad nezamjetljivo i u ovom zakonu je to vrlo dobro zamijećeno. Rađena je i distinkcija između što je to preciziranje vlasnika informacija, isto tako i samoj informacija njezina razlikovanja od podatka što ponekad i nije tako jednostavno. I naravno dopunjena su načela zakona. U krug obveznika primjene ovoga zakona tako sada spadaju i one pravne osobe koje imaju javne ovlasti, obavljaju javnu službu i financiraju se iz javnih sredstava bez obzira radi li se o neposrednom financiranju putem javnih proračuna i … [[Govornik se ne razumije.]] nameta ili davanja tzv. parafiskalnih nameta. Dakle obuhvaćene su i komore, turističke zajednice primjerice krovne udruge, sportski savezi. Nastavlja se načelno opredjeljenje zakonodavca da tijela javne vlasti moraju biti proaktivna u objavljivanju informacija sukladno članku 10. ali po prioritetima i važnostima. Na jasniji način uređena je odredba članka 11. o savjetovanju s javnošću. A ono što je važno, precizira se i ono što je ponekad nužno a to su izuzeća i ograničenja pristupa informacijama iz članka 15. zakona. I to sukladno postojećoj prevladavajućoj međunarodnoj praksi država da štite interne procese, predviđa se poseban tretman dokumenata o izradi i dokumenata koji je nastao u internoj primjeni ili razmatranjem nekog pitanja odnosno u procesu donošenja odluka. Nužno je napomenuti da ne bude zabune i da se ne vidi, ne dozvoli arbitrarnost tijela javne vlasti u ograničavanju prava na pristup informacijama da je i u takvim situacijama tijelo javne vlasti obvezno procijeniti postojanje javnoga interesa i ako ono prevladava objaviti informaciju a u konačnici ono što je važno i što će stvarati i standardizirati dobru upravnu praksu jest kontrola neovisnoga tijela. Propisano je što se ne smatra zahtjevno za pristup informacijama i način postupanja sa takvim zahtjevima. Podsjetio bih da se ovdje, da se takva prava mogu ostvarivati u propisanim tzv. redovnim postupcima, npr. uvid u spis, zastupničko pitanje ili se ona odnosi na propisane obveze tijela javne vlasti, davanje pojašnjenja, uputa, izrada i analiza. Ne valja opterećivati, ovo vrijedi lučiti i koristiti svoja redovna prava bez, građani koji ih mogu koristiti i bez korištenja instrumentarija Zakona o pravu na pristup informacijama. Propisani su i slučajevi zlouporabe prava na pristup informacijama kada su tijela javne vlasti izložene šikanu od strane korisnika informacija. I to je zamijećeno u praksi. Osnovna svrha ove odredbe je zaštita tijela javne vlasti od zahtjeva kojima se ne ostvaruje svrha zakona. Ali i zaštita prava drugih korisnica zakona, te korisnika usluga kako njihova prava ne bi trpjela angažiranje pretjeranih resursa za rješavanje šikanoznih zahtjeva. To se osobito osjeća u manjim sredinama koje su resursima slabije kapacitirane. Ovu zlouporabu prava, zlouporabu zahtjeva valja uvijek promatrati i u duhu načela međusobnog poštovanja i suradnje tijela javnih vlasti i građana. Redefinirana je i odredba o sadržaju izvješća o provedbi zakona, ukinuta je odredba članka 66. stavak 3 kojim se propisuje da administrativno tehničke poslove za potrebe ureda i povjerenika obavlja Agencija za zaštitu osobnih podataka. Sada će to povjereničin ured činiti sam. I još nekoliko važnih informacija. Sukladno prijedlozima Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Odbora za informiranje, Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice, Kluba zastupnika socijal-demokratske partije i većine zastupnika prihvaćene su tri osnovne primjedbe koje su iznesene u prvom čitanju. Prije svega brisana je i alternativa članka 1. kojim se predlagalo isključenje primjene zakona kada je dostupnih informacija iz sudskih, upravnih i drugih zakona utemeljenih, utvrđena propisima. Osigurana je time dostupnost informacija iz tih postupaka i bez potrebe dokazivanja posebnog interesa. Propisana je i obveza proaktivne objave informacija o postupcima javne nabave, dokumentacije, ugovora i drugih informacija s time u svezi. U svrhu savjetovanja sa javnošću propisana je i važna obveza provedbe savjetovanja i za podzakonske akte. Postupanje povjerenika po žalbi korisnika kojem nije omogućen pristup informacijama također je omogućeno ovim zakonom i time su redefinirane odredbe o prekršajnoj odgovornosti na način da je jasno utvrđeno da se optužni prijedlog podnosi nakon dovršenja žalbenog postupka. Nisu prihvaćene, nekoliko primjedba ipak nije prihvaćeno. Nisu prihvaćene primjedbe za brisanje odredbe zakona kojima se propisuje proširenje izuzeća od prava na pristup informacijama. Sukladno, to sam već i rekao, da je sukladno postojećoj prevladavajućoj međunarodnoj praksi država, da se štiti interne procese, predviđa se poseban tretman dokumenata o izradi i dokumenata koji je nastao u internoj pripremi i razmatranju nekog pitanja, odnosno u procesu donošenja odluka. To je Uredba o pristupu službenim dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Europske komisije omogućuje institucijama i daje im instrumentarij koji moraju imati radi zaštite svoje interne konzultacije i vijećanja, odnosno internih procesa. No, ovdje se ne radi o općoj iznimci s obzirom da u svakom pojedinom slučaju tijelo javne vlasti treba provesti test javnog interesa a osigurana je kao što sam rekao i kontrola … [[Govornik se ne razumije.]] neovisnog tijela. Isto tako nije prihvaćen prijedlog koji se odnosi na odbijanje tzv. šikanoznih zahtjeva. Osnovna svrha ove odredbe je zaštita tijela javne vlasti od zahtjeva kojim se ne ostvaruje svrha zakona ali i zaštita prava drugih korisnika. Kako tijela javne vlasti ne bi neumjereno koristila mogućnost odbijanja ovih zahtjeva osigurana je kontrola povjerenika za informiranje koji će odrediti svojim postupanjem standarde za identifikaciju šikanoznih zahtjeva. Čini mi se da ovdje prave opasnosti za izbjegavanje prava na pristup informacija ustvari na ovakav način i neće biti. Naravno ovakva rješenja nisu hrvatska rješenja, samostalna hrvatska rješenja nego su rješenja koja poznaje Francuska, Slovenija, Austrija, Portugal, Poljska, Estonija i druge zemlje. Primjedbe istih vezane uz, primjedbe vezane uz potrebu propisivanja i ostalih oblika savjetovanja nisu prihvaćeni jer odredbe zakona upućuju na mogućnost provođenja i drugih oblika savjetovanja na način da tijelo izabere onog koji mu se čini da je najpogodniji način savjetovanja i na taj način odgovori na svoju obvezu prava na pristup informacijama. Primjedba o smanjenju broja tijela javne vlasti zbog i definicije tijela javne vlasti nije od utjecaja u odnosu na cilj zakona i svrhu koju se sa zakonom želi postići. Krug obveznika koji trebaju spadati, krug obveznika ovog zakona ustvari je proširen na sve pravne osobe koje imaju javne ovlasti, obavljaju javnu službu i financiraju se iz javnih sredstava bez obzira neposrednom financiranju ili putem prikupljanja nameta, parafiskalnih nameta direktno od korisnika, građana ili pravnih osoba. I konačno, nije prihvaćen prijedlog da se osim popisa informacija dostupnih za ponovnu uporabu zajedno sa metapodacima muzeja, knjižnica i arhiva. Obveza odnosi na znanstvene ustanove koje su za stvaranje informacija koristile javna sredstva. Naime, to bi bilo u suprotnosti sa direktivom koja se ne primjenjuje na informacije, dokumente, obrazovnih i istraživačkih ustanova, uključujući i organizacije osnovane radi transfera istraživanja škola i sveučilišta, osim sveučilišnih knjižnica. Eto to bi onako u najkraćim crtama bili razlozi za koje predlagatelj predlaže zakonodavcu da usvoji ove izmjene i dopune svrstane u dvije kategorije, prva i ona najznačajnija usklađivanja sa direktivom, a druga ne manje važna uočeno iskustvo koje se pretače u normu da se zakon lakše provede. Na taj način nam se čini da je upravo ona početna sintagma koju sam naveo na početku, ona početna oznaka ovoga prava kao dijela upravne demokracije i afirmiranja kulture transparentnosti javnopravnih tijela na dobar, vrlo dobar način ostvarena. Zahvaljujem vam.
Hvala lijepa. Jasen Mesić, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Pa uvaženi gospodine zamjeniče ministra, u vašem uvodnom izlaganju rekli ste da se neki put treba uputiti koristiti legalnim mogućnostima i legalnim instrumentima kako doći do određene informacije pa ste tako spomenuli i zastupničko pitanje. Moram vam reći, možda ne znate, ali evo imamo ovdje slučajeva u Hrvatskom saboru gdje odgovor na zastupničko pitanje čekamo i po više od godinu dana i to na poprilično banalna pitanja. Recimo koliko je potrošeno na pojedinim službenim karticama u pojedinim ministarstvima, dakle to se može zbrojiti u vrlo kratko vrijeme. Na taj odgovor smo recimo čekali godinu i dva mjeseca. Pa smo onda recimo u Hrvatskom saboru imali rijetki slučaj da smo jednoglasno izglasali zaključak da nam se dostave iznosi plaća na HRT-u vodećeg osoblja, čak i mišljenje povjerenice za pristup informacijama na što smo bili svjedoci da to nije ispoštovano i da su ljudi koji su na to bili upozoreni su se jednostavno oglušili. Konkretno ovdje mislim na ravnatelja HRT-a. Pa imate još fenomenalnije situacije, recimo kad ministar Maras ode u SAD da ne možete dobit opet mjesecima podatke koliko je tamo potrošeno i što se tamo uopće radilo, osim što su se spominjali neki novi dogovori u filmskim koprodukcijama što je svakom tko iole nešto zna o tome zna koliko je to smiješno kao obrazloženje. Tako da na neki način smo zainteresirani da ovaj zakon bude čim stroži, da čim više obvezuje, da čim više ima penalizacije u njemu ako to tako mogu nazvati, baš zbog ovakvih slučajeva. Jer mi kao saborski zastupnici smo često svjedoci toga da ne možemo dobiti informaciju, onda možete zamisliti kako je građanima ili eventualno novinarima kad traže neki podatak. Hvala.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista-Stranke rada kolega Dragutin Lesar.
Hvala poštovana gospođo potpredsjednice. Kolegice i kolege, zamjeniče ministra. S obzirom da je predlagatelj prihvatio dio primjedbi koje su zastupnici, klubovi iznijeli u prvom čitanju u ovoj svojoj kraćoj raspravi obrazložit ću samo tri amandmana koja je naš klub podnio na ovaj prijedlog zakona. Dakle prvi se odnosi na članak 3. gdje se definiraju tijela javne vlasti na koja se odnosi ovaj zakon. Smatramo da ovaj zakon se mora odnositi i primjenjivati i na ona tijela koja imaju javne ovlasti, a nemaju pravnu osobnost. Naime, ako ostane samo definicija iz predloženog članka 3. stavka 1. pravne osobe koje imaju javne ovlasti to znači da se ovaj zakon ne bi odnosio i primjenjivao primjerice na Nacionalno vijeće za znanost, visoko obrazovanje, vijeća veleučilišta, vijeća visokih škola, Rektorskog zbora Republike Hrvatske i sličnih institucija odnosno tijela koje imaju javne ovlasti, a neke čak i regulatorne, ali nemaju pravni status. Drugo, dilema koju smo imali odnosi se na ponuđeni stavak 7. u tom članku koji uvodi da prekršajno za nešto učinjeno ili neučinjeno odgovara osoba koja nešto jeste krivo učinila ili nije učinila. Dakle nije odgovoran čelnik nego neki drugi dužnosnik odnosno službenik. Ovdje se sada po prvi put uvodi prekršajna odgovornost te osobe neposrednog izvršitelja. Imali smo već i amandman pripremljeni da se vraćamo na sankcioniranje čelnika, ali ajmo vidjeti što će praksa pokazati u smislu sankcioniranja ne čelnika tijela koje je zabrljalo nego odgovorne osobe izvršitelja. I druga dva amandmana odnose se na prekršajne sankcije. Naime, smatramo da u članku 61. gdje se predviđaju novčane kazne mora biti predviđena sankcija, novčana sankcija za tijelo javne vlasti koje onemogući ili ograniči ostvarivanje prava na pristup informacijama i ponovnu uporabu informacijama i to kaznom između 20 i do 100 tisuća kuna što se naravno odnosi i na čelnika tijela te vlasti. To su amandmani 2. i 3. i kratko obrazloženje zašto. Prijedlog smatramo suprotnim svrhom prekršajnog kažnjavanja prema kojoj izražavanja društvenog prijekora zbog počinjenog prekršaja utječe i na počinitelje, ali i sve ostale da buduće ne čine prekršaj a primjenom propisanih kazni utječe se i na svijest građana o provedbi javnog poretka, društvene discipline i drugih društvenih vrijednosti, te pravednosti i kažnjavanja njihovih počinitelja. S obzirom da se prekršajne kazne ne primjenjuju na tijela javne vlasti koje se financiraju iz državnog proračuna, dakle njih se financijski ne može kažnjavati ova naša odredba bitna je zbog toga jer se ona može primijeniti na ostala tijela koja mogu odgovarati kao pravne osobe za učinjene prekršaja u provedbi poštivanju ili nepoštivanju ovog zakona. Smatram da ova tri amandmana dodatno kvalitativno popravljaju tekst zakona i pozivam predstavnike Vlade da ih ozbiljno razmotri, naravno da ih i prihvate u skladu sa dobrom praksom da se dobri prijedlozi oporbe uvijek u ovom Saboru prihvaćaju.
U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolegica Sunčana Glavak.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, poštovani zamjeniče ministra, kolegice i kolege. U prvom čitanju obrazlažući zbog čega se mora promijeniti ovaj zakon ministar je rekao zbog transparentnosti direktive da su nužne intervencije kroz značajan broj odredbi zakona sukladno novim obvezama i da će se na taj način osigurati veća dostupnost podataka za ponovnu uporabu, proširiti mogućnost korištenja otvorenih podataka od strane građana, privatnog sektora, civilnog društva u stvaranju novih vrijednosti. Tako je dakle govorio ministar. A ja pitam kolegice i kolege hoće li ove izmjene zakona omogućiti građanima da barem u isto vrijeme imaju prava na pristup informacijama primjerice o budućim uhićenjima ili je to ekskluzivno pravo premijera i ministara. Naime, držim skandaloznim da je nakon premijera ministar financija putem medija naumio utjerati ljudima strah u kosti i najavio uhićenja bankara gospodarstvenika. Prije su buduća uhićenja bila servirana od strane DORH-a uglavnom putem medija što je sada uljuđeno. Međutim, sada se nalazimo u jednoj drugoj situaciji. Izravno uplitanje politike u rad politički neovisnih tijela u maniri policijske države ministri najavljuju uhićenja valjda i onih bankara kod kojih nas je taj isti ministar zadužio u tri i pol godine za 90 milijardi kuna. Čitavu je državu zapravo učinio hipotekom. Njegov je posao da uredi državne financije, njegov je posao da između ostalih rješava pitanje blokiranih građana, njegov je posao da rješava probleme sa švicarskim francima, njegov posao nije i ne smije biti ni jednog političara da najavljuje uhićenja bilo koga u Republici Hrvatskoj, niti je posao bilo kojeg političara da nekog osudi. Za to postoji neovisno sudstvo u RH. To je neviđen čin jednog ministra financija u uljuđenoj Europi. Hoće li izmjene ovog zakona omogućiti svakom građaninu da barem u isto vrijeme kada i ministri ili premijer dozna hoće li netko biti uhićen. Naravno da ove izmjene zakona to neće omogućiti. Čitav niz primjedbi došao je na predložene izmjene zakona. Od svih čimbenika koji su bili uključeni u postupak savjetovanja sa zainteresiranom javnošću izostali su prijedlozi povjerenice za informiranje ili barem nisu ovdje navedeni. Mi ih ne vidimo kao privitak. Ona je naravno najupućenija u meritum stvari i ona bi bila najupućenija dati primjedbe na ovakve izmjene zakona. Čitav niz primjedbi došao je i iz nevladinih udruga i čitav niz primjedbi došao je naravno i od nas zastupnika. Predlagatelj tako nije prihvatio ni prijedlog Odbora za informiranje, informatizaciju i medije Hrvatskog sabora i kluba Hrvatske demokratske zajednice vezano uz članak 8. koji se u članku 15. dodaje novi stavak 4. kojim se proširuje i propisuje proširenje izuzeća od prava na pristup informacijama. Žao nam je što to predlagatelj nije prihvatio. Također nije prihvaćen prijedlog istog odbora kao i Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice u članku 12. kojim se u članku 23. dodaje točka 5. tzv. šikanozni zahtjevi. O tome smo dosta govorili. Predlagatelj je objasnio da se neće otežati pristup informacijama, već naprotiv da će se pristup informacijama olakšati drugim korisnicima. Držimo da ovakvim prijedlogom to zapravo neće biti tako. U odnosu na primjedbu kluba Hrvatske demokratske zajednice prema kojoj su skraćeni rokovi za provedbu savjetovanja sa zainteresiranom javnošću ističe se da je odredba o trajanju savjetovanja izmijenjena kao što je naprijed navedeno, tako da evo primjedbu smo imali svi više-manje. Primjedba kluba Hrvatske demokratske zajednice o smanjenju broja tijela javne vlasti zbog izmijenjene definicije tih istih tijela javne vlasti nije od utjecaja u odnosu na cilj zakona i svrhu koja se želi postići. I nije prihvaćen osim toga ni prijedlog kolegice zastupnice Marije Lugarić da se osim popisa informacija dostupnih za ponovnu uporabu zajedno s meta podacima muzeja, knjižnice, arhiva sukladno direktivi obveza odnosi i na znanstvene ustanove. Dakle, ništa ne bi remetilo da se i to unijelo u zakon. Čitav niz primjedbi dakle nije usvojen, neke jesu. Držimo da na ovakav način skrivajući se iza direktive, a o tome smo govorili i prilikom prvog čitanja zakona da zapravo ograničavamo dobro uređen Zakon pravu na pristup informacijama i da na neki način taj zakon nazaduje čime nikako ne možemo biti zadovoljni. Ono što je zaboravljeno, zaboravljena su financijska sredstva. Dakle financijska sredstva za provedbu europske direktive kaže da će biti iz postojećih sredstava, međutim ako uzmemo u obzir da apsolutno svi korisnici izražavaju žaljenje i naravno ukazuju na nedostatak novaca uključujući i povjerenicu za informiranje koja je javno preko medija i ovdje u Hrvatskom saboru i mi smo je u tome podržali tražila da joj se osiguraju dostatna financijska sredstva kako bi mogla provoditi ono što joj je zakonom zapravo zadano držimo da su trebala biti previđena financijska sredstva. Zbog svega ovoga kolegice i kolege mi u klubu HDZ-a držimo da na ovakav način nije se trebalo ili se nije smjelo samo iza direktive ići i intervenirati u druge odredbe zakona ili članke zakona koji su bili dobro uređeni, koje smo nedavno mijenjali i za koje smatramo da nisu na ovakav način trebali biti izmijenjeni. Hvala vam lijepo.
Kolega Josip Kregar, replika.
Jedna od uobičajenih stvari u replikama je da najprije kažeš s čime se slažeš sa svojim prethodnikom. To će biti kratko, slažem da nisu osigurana dovoljna sredstva proračunom ali to sada ne raspravljamo. Ovo je rasprava o zakonu i podržat ću svaki prijedlog povećanja sredstava za rad povjerenice. Ali ja se javljam radi jedne druge stvari koja me malo zbunila u prethodnom izlaganju. Postojeći zakon izričito smatra tajnim podatke koji se odnose na istrage i koji se odnose na kaznena djela. To je regulirano i drugim zakonom. Zato ne vidim kako dovesti u vezu prijedlog ovog zakona koji baš to i regulira s onim što je ovdje rečeno. Nama se mogu ili ne moraju sviđati izjave gospodina Lalovca ili Milanovića ali to sa ovim što je sad prijedlog zakona nije u neposrednoj vezi. Još ću dodati i ovo, nisam sasvim siguran da su njihove izjave bile te naravi. Ja sam slušao možda površno ali nisam stekao dojam da oni odaju tajne o istragama ili prijete novim uhićenjima. Ja bih volio prijetiti novim uhićenjima ali moram vam reći ne znam ništa o tome.
Sunčana Glavak, odgovor na repliku.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Kolega Kregar, u pravu ste. Dakle, odakle jednom ministru financija podaci o tome, o tome je govorio u javnom prostoru, da će netko biti uhićen? Pa neki podaci valjda moraju biti tajni. Pa odakle ministru takvi podaci, oprostite? Ono što sam povezala sa Zakonom o pravu na pristup informacijama jest činjenica ako ministar financija ima saznanja da će netko biti uhićen pa može li onda građanin danas uputiti pismo, pozvati se na Zakon o pravu na pristup informacijama i tražiti da barem u isto vrijeme dobije tu informaciju? Dobro ste me razumjeli, hvala lijepo što ste ukazali i vi zapravo na to. Odakle ministru financija takve informacije? Hvala lijepa.
Gordana Sobol, replika.
Poštovana kolegice Glavak, nastavno na ovo što je i kolega Kregar govorio u svojoj replici, jako me zanima da u jučerašnjem, pretpostavljam da mislite na jučerašnji intervjuu ministra Lalovca, da pronađete dio u kojem on govori o uhićenjima. To naprosto nije točno. Preslušajte još jedanput taj intervjuu ako ga niste pažljivo slušala sinoć. A to da je on govorio o istragama koje se provode nije dao nitijedan podatak protiv koga, iz kojeg dijela, spominjali su se bankarski dio, gospodarstvenici i slično ali to je potpuno u domeni područja kojeg on kao ministar financija pokriva, odnosno dio koji pokriva Porezna uprava odnosno posebni odjel unutar te Porezne uprave. I nađite mi u tih 11 minuta dio gdje je gospodin Lalovac, ministar financija, izašao iz okvira svog djelovanja. Evo, to me stvarno zanima da mi kažete koji je to dio gdje je on prekršio zakon i gdje može biti da ima eto puno više informacija nego što imaju obični građani. Pa i ima puno više informacija slijedom posla i djelokruga koji on obavlja. Hvala.
Sunčana Glavak, odgovor na repliku.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Kolegice Sobol dobro je da se ministar bavi svojim poslom i dobro je da taj ured postoji, apsolutno, to podržavamo. I dobro je da se pronalaze oni koji izlaze izvan okvira zakona. Tu se apsolutno slažemo. Međutim kolegice Sobol, ovakvom istupu svog vlastitog kolege ministra financija čudio se i ministar uprave. Žao mi je što ga nema ovdje. Dakle, ono što je apostrofirano u svim medijima, a to je jedino odakle mi možemo dobiti očito informaciju jest da je ministar financija RH rekao da će biti još nova uhićenja i to bankara i gospodarstvenika. Ako su prenijeli mediji krivo onda mora da su mediji nešto razumjeli, ali očito je gospodin ministar to rekao. Držimo nedopustivim ako on i ima takve informacije da to podijeli u javnom prostoru na ovakav način. To se nikada još nije dogodilo. A pogotovo ne da to čujemo od bilo kojeg ministra financija bilo koje zemlje EU.
Draženko Pandek, replika.
Zahvaljujem poštovana kolegice. Parafraziram vašeg kolegu Hebranga, ne, ne govorite istinu. Naime, ja čitam ovdje izvješće iz mediji i tim izvješćem iz medija jedino se iz naslova može kao zaključak zaključit oni su to novinari izveli da on najavljuje nešto kao nova uhićenja, međutim iz teksta što ste sigurno pročitali, sigurno znate nigdje se to ne spominje. Ministar izvješćuje o radu svog odjela unutar Ministarstva financija odjela za otkrivanje poreznih prijevara Ministarstva financija. To je njegov odjel, on obavještava javnost na općenit način o radu svog ministarstva i apsolutno je to to. Apsolutno ne vidim temelja da optužbe koje ste… Hvala.
Sunčana Glavak odgovor na repliku.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Kolega Pandek, upravo ste optužili kolege iz medija da oni nisu razumjeli što je ministar rekao. Dobro, optužili ste kolege iz medija, oni vjerojatno to prate pa će sami donijeti zaključak. Međutim, morate pročitati intervju ili preslušati u cijelosti. Ono što je ministar rekao da će novi slučajevi biti vrlo brzo, uhićenja u sektoru bankarstva i gospodarstva. Prema tome, kolega Pandek mediji su ovdje da prate naš rad, mediji su ovdje da gledaju provodimo li mi zakone i djelujemo sukladno tim zakonima. Vi ste upravo optužili medije u RH da oni krivo prenose ono što možda vaš ministar nije mislio ili jest mislio ili je krivo rekao ili se nije dobro izrazio. Ovo je vrlo opasno, ovo je zadiranje u medijske slobode i ovo držim nedopustivim.
Josip Borić replika.
Hvala lijepo. Kolegice Glavak, mi već 3,5 godine jednostavno svjedočimo lošim procedurama ove Vlade, ovog Sabora i nedopustivom ponašanju ministara u Vladi SDP-a. I ovo što se jučer desilo da jedan ministar financija izjavi ono što je rekao na intervjuu HRT-u jednostavno među gospodarstvenicima danas, bankarima sije strah. Mogu oni pričati što god hoće, on je jasno govorio da su istrage završene i da će biti postupanja. A što je to nego gospodo spremite se na moguća uhićenja. Sve ovo danas je pokušaj da se sve to nekako smiri jer su vidjeli da su napravili nešto što se dosada nitko nije usudio reći, ni jedan ministar koliko god mi imali ministara u proteklih 25 godina nije se usudio reći nešto što je jučer izrečeno osim ministra Ostojića nedavno prilikom drugog uhićenja kada je rekao jednu čudnu rečenicu "Već će mu se nešto naći". To ja isto nisam mogao vjerovati da se može čuti iz izjava jednog ministra, ali se desilo. Tko će sada uvjeriti ljude i javnost ako bude postupanja DORH-a i USKOK-a što se ne može zaustaviti ako su istrage provedene da tu nema političkog pritiska. I upravo na tom momentu, o tom momentu moraju razmišljati ljudi koji su izvršna vlast, političari i ministri. Nitko ih neće moći u to uvjeriti. Mi smo ovdje 14.5.završili raspravu o smjeni dva čelnika Agencije za zaštitu osobnih podataka, dva mjeseca je gotovo prošlo pogledajte tu proceduru? Dva mjeseca je prošlo mi ne znamo što se u toj agenciji događa? Nema ravnatelja, nema zamjenika ravnatelja a agencija funkcionira. Nema političke odluke, nema glasanja u Hrvatskom saboru, a raspravu smo završili. To je samo način kažem na koji se vodi politika u ovom društvu i to danas da ima povjerenju u bilo koje tijelo da ono govori ono što jest i da izgovara istinite podatke.
Vrijeme. Kad ministar financija kaže da će biti postupanja to znači da će se obračunati porez koji nije obračunat i naplatit. Naravno kad to ministar financija kaže onda je to to. Sunčana Glavak odgovor na repliku.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Kolega Boriću, rekli smo ovo je neviđeni, možemo reći i politički pritisak i ovo je miješanje izravno u neovisna tijela sudbene vlasti prije svega. Ministarstvo financija je postalo represivni aparat, uredu za one koji krše zakon, to smo rekli sto puta, nitko nema problem s time, međutim na ovakav način ljudima reći bojite se, možda ste vi slijedeći? Hoćemo li okrenuti ovu njegovu izjavu? Dakle držimo još jednom kažem skandaloznim da se u javnom prostoru, u javnom servisu na ovakav način ministar financija obraća gospodarstvenicima, bankarima ma bilo kome. Odjel neka radi ono što mora raditi. Međutim, na ovakav način ministar financija istupa u javnosti da premijer najavljuje nešto takvo, a prije toga podsjetit ću to se serviralo kroz brojne medije a sada je to malo uljuđeno, uredu tako treba i biti. Dakle, to je taj red koji se uveo. Ja mislim da je to nered.
Dubravko Bilić replika.
Zahvaljujem potpredsjednice. Evo kolegice Glavak, ja bi se vratio dakle malo na meritum stvari o kojim raspravljamo iako jesmo u predizbornoj kampanji. Dakle, spomenuli ste da ministar Bauk spominjao da se transponiranjem ove direktive u hrvatske zakone zapravo proširuje djelokrug obveznika i to je činjenica. Sami ste spomenuli da se kod korisnika, odnosno pravnih osoba koje odgovaraju za ponovno korištenje informacija se uvode knjižnice, arhivi i muzeji pa čak i znanstvene knjižnice odnosno sveučilišne knjižnice. I tu je doista ministar Bauk bio u pravu i nešto kasnije ću malo govoriti zapravo koliki je ekonomski značaj uvođenja ovih institucija u okvir ovoga zakona. Isto tako spomenuli ste da ministarstvo nije uvažilo znanstvene ustanove kao obveznike ponovne uporabe informacija, a ja vas moram podsjetiti zapravo da je to u skladu sa ovom direktivom 37/13 koja isto tako ne propisuje odnosno izuzima znanstvene ustanove, znanstveno istraživačke ustanove, institute od otkrivanja informacija do kojih su došli svojim znanstvenim radom bez obzira na koji način je taj znanstveni rad financiran. Isto tako spominjali ste da je povjerenice Musa više puta isticala nedostatak novčanih sredstava, ali i manjak ljudskih resursa, ja bih vas podsjetio da smo i u proračunu osigurali u ovom Saboru dodatna sredstva za funkcioniranje Ureda povjerenice za informiranje, a o njenom timu koji tamo vrijedno radi, mogu reći sve najbolje iz osobnoga iskustva. Nešto da se malo vratimo o ovoj temi koju ste vi otvorili, tema ovog zakona nije proroštvo. Dakle na isti način kao što ste vi otvorili pitanje uhićenja tako bih ja mogao postaviti ministru Bauku ili nekome pitanje sljedećih 7 brojeva na lotu. Tema ovog zakona je nešto posve drugo.
Sunčana Glavak odgovor na repliku.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Kolega Bilić ovo je bio prijedlog kolegice Marije Lugarić o kojem ste vi govorili, dakle i rekla sam da je to jedan od prijedloga koji nije prihvaćen navodeći ono što nije prihvaćeno od strane Odbora za medije i kluba HDZ-a i jednako tako brojnih nevladinih udruga koji su upozoravali da ovo nije dobro na ovakav način mijenjati zakon i da će se na ovakav način zakon unazaditi zato jer nije bilo potrebno mijenjati toliko članaka zakona u skladu s onim što nam direktiva nalaže. Točno je kolega Biliću da smo nakon velikih pritisaka i ovdje od svih nas pritisaka svih nas ovdje u Hrvatskom saboru i javnosti Vlada je napokon osigurala dodatna sredstva za funkcioniranje Ureda za informiranje povjerenice za informiranje, međutim kada je Ured povjerenice za informiranje bio ustrojen tada je točno bilo izračunato kolika su sredstva nužna da bi on mogao normalno funkcionirati i u tom trenutku uzeta je usporedba sa primjerice Slovenskim uredom povjerenika i još uvijek ta sredstva nisu dostatna. Tako da ovdje nisam uputila kritiku na rad povjerenice za informiranje, to činimo kada vidimo njezina izvješća i kada vidimo njezina postupanja. Štoviše i povjerenica za informiranje upravo govori da tijela javne vlasti još uvijek u nedovoljnoj mjeri poštuju zakon i da tijela javne vlasti ignoriraju Zakon o pravu na pristup informacijama što smo uostalom vidjeli i izvješća za 2014.godinu. Tako da dobro ste primijetili u nekim stvarima se slažemo u nekim stvarima razmišljamo suprotno, međutim činjenica jest ako želimo učiniti transparentnim sva tijela javne vlasti da tada moramo osigurati i dostatna sredstva. A sredstva za ovo provođenje nisu nanovo osigurana u proračunu, to je ono o čemu sam zapravo govorila. Hvala lijepa.
U ime Kluba zastupnika Nezavisnih ljevičara kolega Branko Vukšić.
Uvažena potpredsjednice Hrvatskog sabora, uvaženi zamjeniče ministra sa suradnicima, uvažene kolegice i kolege. Prvo se trebamo pitati zašto donosimo ovaj zakon. zakon se treba mijenjat, zakon koji je donesen 2003.godine zbog ne zbog direktive, ne zbog EU, zbog nas samih. Zakon trebamo mijenjati i to je jedan od vrlo važnih zakona kako bismo bili bolje društvo, kako bismo građanima olakšali život. I svi oni koji podcjenjuju ovaj zakon su u krivo, jedan od temelja boljeg demokratskijeg društva. Sada ću se malo osvrnuti, predugo sam bio novinar 30 godina urednik, da ne bih iskomentirao ovo što se govorili do sada. Samo u jednom naslovu novina je uhićenje u tekstu nije spomenuto nigdje uhićenje. Gospodin Lalovac nije upotrijebio tu riječ prema napisima u svim medijima, ja nisam gledao jer sam bio na putu do ponoći, znači u svim medijima što sam mogao pisanim vidjeti nema uhićenja. Ima u naslovu jednog medija, uhićenje. Prema tome, gospodin Lalovac je rekao vrlo brzo ćete čuti za nove slučajeve, što mene raduje, jer slučajeva ima, jer novaca ima, nesrazmjer imovine govorimo svaki dan ovdje u Saboru i mi bismo htjeli i dalje da govorimo i da dalje rade po onoj Bandićevoj "neka tijela države svoj posao" da nitko ništa ne radi samo da se to čuje. I gospodin Lalovac je rekao istrage su završene bit će postupanja, neka plate porez, to mu je rečenica, "neka plate porez!", što se u potpunosti slažem. Mi smo predlagali ako se sjećate jedan zakon koji je … zakon o porijeklu imovine u kojem bi se plaćao porez veći nego što vrijedi čitava imovina pa nije prihvaćeno i mnogi će zažaliti zbog toga, znači neka plate porez. Vrlo sam kritičan prema Vladi, ne mislim Vladu braniti, ali ovo je ono što sam ja saznao, neću reći istina, ono što ja mislim da treba reći. A kada govorimo o samome zakonu, pobornik sam tog zakona, pobornik sam zakona koji uređuju to područje u društvu. Drago mi je što su jasnije definicije tko su tijela javne vlasti, a naročito je važno da se zna tko treba polagati račune javnosti. I to je jasno rečeno, svi oni koji se financiraju od javnoga novca. Pa bi jedanput za svagda gospodin Radman trebao prestati govoriti laži, a to je da on neće ići u zatvor zato što će on odati tajne ugovore na HRT-u koji postoje, jer tamo postoji kriminal. Jer sve ono što je tajno je kriminal. To znači da neko društvo ispod stola dila nešto i to ne smije biti tajna, svi koji se financiraju od javnog novca. Ako bakica koja ima penziju1.800 kuna može platiti 80 kuna pretplatu onda nema pravo Radman reći ja neću dati izvješće za što se troši novac. Tajni ugovori o snimanju serija, tajni ugovori o sklapanju ugovora o filmovima, sve je tajno. Ništa nije tajno. Nitko tko posluje s javnim novcem ne može imati tajne ugovore. Naučili smo se o tajnama s INA-om, bankama, sa svim onim što je Hrvatska država prodavala i držala je to tajnom. Svugdje je bilo mulja i to prevelikog mulja i kada se taj mulj uzburka sve je mutno. Znači ja ne znam da li će se išta dogoditi, vrlo bitna stvar je u tom zakonu, su one odredbe ja bih to govorio ne penalizacija, kaznama, ajmo to tako nazvati, kazne. One bi trebale po meni biti veće. Ali i da se primjenjuju i te kazne, kada bi netko platio stvarno od 1000 do 5000 kuna ili 100 tisuća kuna institucija koja … [[Govornik se ne razumije.]] Ili kada bi premijer, što ponavljam po 10, 20 puta rekao to i to ministarstvo nije dalo tu i tu informaciju zbog toga smjenjujem ministra, od tog trenutka u Hrvatskoj više nema niti jedne tajne. Svi će sve davati. Tako dugo dok premijer bilo koji, premijerka, bilo tko mahne rukom a šta to ima veze što će javnost nama, mi smo vlast, tako dugo ćemo govoriti samo o zakonima nikakvih posljedica ne može biti. Sjetite se nedavno je bilo izvješće koliko još tijela javne vlasti na lokalnom nivou taje podatke. I kakve posljedice snose? Nikakve. Zašto? Pa stvar je i u strankama, kada stranka kaže e naši će biti na vlasti dok mi to hoćemo pa krali oni i varali ili ne davali informacije. Tako dugo će biti. Mi nismo dobar primjer ovdje u Saboru i to je sasvim sigurno. Kada bi se primjenjivalo, kada bi se svi zakoni u Hrvatskoj primjenjivali koji se ovdje izglasavaju u Hrvatskome saboru, kada bi sudovi postupali po tim zakonima mi bismo bili uređeno društvo, ne bi se čekalo na presude, ljudi bi imali povjerenje u institucije. Nažalost nemaju povjerenje u institucije. To da ne nedostaje novca za povjerenicu za informiranje to je laž, mi imamo dovoljno novca da se ekipira taj ured, da taj ured posluje i da bude kao u Sloveniji, kao što je rekla kolegica Glavak prije mene, da gude jedna od najvažnijih institucija. I to treba biti jedna od najvažnijih institucija. Jer ako vi znate što smijete tražiti od javnih vlasti, što su javne vlasti dužne vama pružiti bez da tražite, tad će vam biti omogućen ležerniji život. A tako dugo dok se mi skrivamo samo iza zakona da je naše da samo izglasamo zakone a da ne kontroliramo da li se ti zakoni primjenjuju tako dugo i mi zavaravamo ovaj narod i ne činimo dobro. Znači najvažnije u ovom zakonu su upravo one sankcije i da se provode te sankcije i da, a sve kreće od stranaka, znači ovdje iz Sabora i da stranke djeluju i da se zalažu da se zakoni primjenjuju. Da svi oni koji ne primjenjuju zakone, kada bi bili svi oni smijenjeni u vlastitim strankama i kažu mi te isključujemo iz stranke zbog toga što ne radiš svoj posao mi smo obećali ljudima da ćemo to i to napraviti. Međutim, kaže se, ma nije bitno glavno da mi prođemo na izborima. Nažalost u ovoj državi i u ovakvom društvu se i s takvim rečenicama prolazi. Hvala.
Gordana Sobol replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Vukšić, želim samo pozdraviti što ste na samom početku svog izlaganja pojasnili citirajući što je ministar Lalovac točno rekao u svom intervjuu i što su ustvari na taj način pokazali s koliko neodgovornosti istupaju pojedinci u ovom Hrvatskom saboru izvodeći konstrukcije i optužbe a da prije toga nisu sami pročitali točno što je u ovom slučaju ministar financija točno rekao ili sutra bilo koji drugi ministar, dužnosnik, uopće nije bitno. Stoga, dakle želim vam samo reći da se zahvaljujem što ste citirajući pojasnili što je jučer točno jedan ministar kazao. Hvala.
Branko Vukšić, odgovor na repliku.
Evo još … [[Govornik se ne razumije.]] gledajte, da vam iskreno kažem meni po habitusu ministar Lalovac nije osoba koja bi prijetila. A druga stvar, ono što je rekao, što sam pročitao, jedino ako nije točno preneseno, ja ne optužujem medije jer mediji rade svoj posao dobro, velim, jedini naslov u jednim novinama je bilo uhićenje a ovo ostalo nema ni uhićenja nego je upravo ono što sam citirao i Lalovčeve riječi niti ne naslućuju da bi bila nekakva uhićenja. Njegova je važna rečenica svi trebaju platiti porez, neka plate porez.
U ime Kluba zastupnika SDP-a kolega Dubravko Bilić.
Zahvaljujem potpredsjednice, uvaženi zamjeniče ministra sa suradnicama, kolegice i kolege. Evo i ja bih rekao nekoliko riječi o ovome zakonu u ime Kluba SDP-a i na početku bih rekao naravno da ćemo podržati donošenje ovih izmjena zakona jer mislimo da se na ovaj način dodatno ojačavaju dva važna elementa ovoga zakona. Jedan je naravno ono temeljno ljudsko pravo o saznavanju informacija tijela javne vlasti, odnosno javnoga sektora. A drugo je ovo što je potpuno sada palo u drugi plan a to je ponovna uporaba informacija zbog koje ovaj zakon i mijenjamo. Naravno ministar Bauk je objasnio i u prvom čitanju da kada se već zakon zbog uvođenja Direktive 37/13 u Hrvatski pravni sustav, znači mijenja zakon da se onda malo poprave i neke nejasnoće i stvari koje se mogu još uvijek popraviti u ovom inače dobrom zakonu iz 2013. godine. Mi imamo Zakon o pravu na pristup informacijama iz 2003. godine kao i većina europskih zemalja koje su ga tada uvodile iako tradicija prava na pristup informacijama je puno duža preko 200 godina. Međutim, ono što je napravljeno 2013. godine na inicijativu i nekih zastupnika u ovome Saboru je zapravo novi iskorak za i osnivanje ureda povjerenice, odnosno povjerenika za pravo na pristup informacijama, uvođenja inspekcijskih odnosno nadzornih ovlasti i izricanja, mogućnosti izricanja kazni u skladu sa zakonom. Sve je to učinilo da zapravo Hrvatska ima jedan od boljih zakona o pravu na pristup informacijama. Ja se slažem da smo evo i ovim izmjenama predloženim zapravo pojasnili neke stvari, prije svega što su to tijela javne vlasti koja imaju obvezu sudjelovanja u procesu informiranja javnosti. Isto tako pojašnjena je i sam informacija je mnogi korisnici zapravo su zbunjivali ne samo sebe nego su opterećivali i tijela javne vlasti i naravno ured povjerenice zahtjevima koji zapravo nisu bili zahtjevi za pravo na pristup informacijama. U ovom prijedlogu se to pojašnjava i na puno bolji način se čini dostupnim hrvatskim građanima. Zato je govora bilo i o onom šikaniranju zapravo tijela javnih vlasti od pojedinih korisnika, odnosno od pojedinih zahtjeva koji nisu razumijevali samu bit ovoga zakona i tražili su ili od tijela javne vlasti da im radi analize, projekcije, prikuplja dodatne informacije ili na sličan način se bavi njihovim zahtjevima što zapravo udaljava ured povjerenice odnosno ovaj zakon od pravih interesa. Što je ključno zapravo u interesu svake Vlade? Prije svega ekonomski rast društva, ali naravno i transparentnost društva i funkcioniranja društva i dostupnost svih informacija iz javnog sektora svim građanima. Tzv. transparentnost by default i by design. Kada se to postigne u društvu onda je ovaj Zakon o pravu na pristup informacijama, ured povjerenice zapravo samo pomoćno sredstvo i iznimka u nemogućnosti ostvarivanja prava na pristup informacijama. Kada društvo funkcionira na transparentan način manje-više nam je svima sve jasno i može nam biti sve jasno. Puno se govorilo ovdje o zapravo između prvog čitanja o savjetovanju s javnošću. Bilo je napominjano od strane udruga koje su neke možda i krivo shvatile, ali možda su i vikale unaprijed zapravo da se nešto ne bi desilo, da se taj vrlo važan i demokratski institut prilikom donošenja zakona, ali evo po ovom prijedlogu zakona i podzakonskih akata zapravo koristi kao moćno oružje u rukama demokracije. Ja bih sad iznio ovdje neke brojke s obzirom da nitko dosad to nije uočio, dakle 2011. imali smo 48 savjetovanja s javnošću kod donošenja zakona. 48. 2014. 544, to je 1033% više u odnosu na 2011. godinu. Imamo podatke za 2013. godinu gdje ih je bilo 374 takvih savjetovanja sa javnošću, ali ono što je možda još važnije, bilo je 12299 korisnika koji su sudjelovali u tom procesu, hrvatskih građana koji su sudjelovali u tom procesu javnog savjetovanja i donošenja zakona. Ono što je možda još najvažniji podatak, da je 2391 primjedba prihvaćena i ugrađena u novi zakon i time je zapravo dodatno ojačan taj demokratski instrument sudjelovanja građana u direktnom kreiranju pravnih propisa. 579 ih je djelomično usvojeno. Dakle taj rast od preko 1000% govori da i društvena transparentnost raste i to ne raste slučajno zato jer evo i 2011., moramo to priznati je zapravo Hrvatska podnijela zahtjev za uključenje u open data sustav, odnosno akcijski plan za otvorenu vlast koju je 2012. ova Vlada izradila, predala na razmatranje i taj akcijski plan 2012.-2014., sad već imamo i 2014.-2016., ocijenjen je izuzetnim među pet najboljih u sklopu europskih zemalja koji uopće sudjeluju u ovome procesu. Mislim da su to važne stvari kad govorimo o ovome zakonu, bez obzira na predizborne aktivnosti predizborne kampanje jer to su doista vrijedni podaci. Bilo je govora i o javnoj nabavi između prvog i drugog čitanja i ja vas moram podsjetiti da pri uredu Vlade postoji Digitalni dokumentacijski centar na kojem se objavljuju svi ti podaci od tijela javne vlasti, oni su dostupnim, evo ja sam maloprije gledao. Dakle sve to funkcionira savršeno da tako kažem. Naravno, svi ti dokumenti moraju biti i na mrežnim stranicama tijela javne vlasti da korisnici lakše mogu pristupiti. Ono što je još možda važno napomenuti i bio je jedan od prigovora u raspravi da nisu svi naši sugrađani internetski opismenjeni da tako kažem i da ne mogu sudjelovati u javnim raspravama povodom donošenja zakona. Međutim, iz ovih statistika je vidljivo da ta sva savjetovanja i nisu internetska, da još uvijek ima puno javnih tribina, da još uvijek ima kontakata lice u lice da tako kažem i da i taj oblik savjetovanja sa zainteresiranom javnošću još uvijek postoji, pogotovo u manjim sredinama. Ja bih se sad zapravo vratio opet na kraju biti ovoga zakona, to je ponovno korištenje informacija. To je zapravo potpuno izvan fokusa, međutim kad je, dok je donesena direktiva 2003. godine zapravo je imala u vidu digitalnu eru i digitalno okruženje u kojem danas živimo. Ta direktiva zapravo nije mogla u potpunosti ispuniti očekivanja svih onih koji žive digitalno vrijeme i digitalnu ekonomiju. Mi ne smijemo smetnuti sa uma da tijela javne vlasti imaju terabajte i terabajte podataka koji se mogu ekonomski iskoristiti. Prema nekim analizama i tzv. Shakespeare slučaj u Engleskoj, a poslije je i Deloit proveo jedno opsežno istraživanje. Samo u Engleskoj se procjenjuje da ekonomska korist od ponovne uporabe podataka je oko milijardu i 800 tisuća funti na godišnjoj razini direktna, a ona indirektna se kreće preko 5 milijardi funti. 2010. i jedanaeste godine Europska komisija je isto radila jedno istraživanje, tzv. vikeri studija koja je pokazala još zanimljivije podatke gdje se zapravo vrijednost, ekonomska vrijednost u tim podacima koji stoje pohranjeni kreće oko desetak milijardi eura sa tendencijom godišnjeg rasta od 7% kao gotovo ni jedna industrija, ta industrija raste 7%. Pitate se sad vjerojatno kao što su se i pitali mnogi ljudi i 2003. gdje se koriste ti podaci. Prije svega to su podaci o kretanju, dakle geo podaci koji se koriste evo u našim pametnim telefonima, u aplikacijama. Imate institucija koje nadziru promet na autocestama. Ti njihovi podaci mogu se trenutačno iskoristiti. Recimo u Londonu možete izabrati put kojim ćete krenuti od kuće do posla koristeći aplikaciju koja koristi upravo podatke javnoga servisa, dakle servisa koji se brine o održavanju semafora, prometa u Londonu i na taj način možete uštedjeti ne samo vrijeme nego i novac s obzirom da evo u kapitalizmu kažu da je vrijeme jednako novac. Ono što je ova direktiva iz 2013. dodatno ojačala a to je zapravo da blago u knjižnicama, arhivima i muzejima i sveučilišnim knjižnicama isto tako mora stajati na raspolaganju građanima u ovome postupku ponovnoga korištenja, ali naravno uz izuzeće znanstvenih institucija zbog zaštite naravno njihovoga znanstveno-istraživačkoga prije svega rada. Kod nas je ovaj postupak relativno jednostavan. U drugim zemljama vam recimo podaci koje stvaraju tijela javne vlasti imaju onu crticu, odnosno oznaku copy righta tako da ne možete doći do podataka recimo svih britanskih institucija. Isto tako i na Novom Zelandu i na nekim drugim dijelovima koji baštine tu njihovu tradiciju, nego morate se licencirati za korištenje tih podataka. To umnogome otežava zapravo cijelu ovu poslovnu da tako kažem stvar, ali evo Englezi su i svi ti koji imaju takav sustav našli načina naravno da funkcioniraju vrlo dobro i u tome okruženju. Na kraju bih evo rekao da se nadam da će i u hrvatskom društvu početi se ostvarivati ekonomska korist od korištenja podataka koje posjeduju tijela javne vlasti. Ona se prije svega mogu koristiti u start upovima, odnosno svim ovim mladim poduzećima, malim kreativnim poduzećima koja izrađuju različite aplikacije, softwere i mogu stajati zapravo poboljšati nama svakodnevni život ali i svakako pokrenuti ekonomske tokove i ekonomska događanja što je nama ali i svakome zapravo u ovome trenutku posebno bitno. Evo još na kraju bih istaknuo da, a već sam rekao u svojoj replici da zapravo ono što govorimo stalno da Ured povjerenice ima premalo novaca. Doista taj ured je jedan od najvažnijih demokratskih pomagatelja zapravo hrvatskih građana i trebao bi i trebat će i u budućnosti sigurno imati i puno više sredstava da bi mogao raditi na kvalitetan način. Međutim, poznavajući ljude koji tamo rade i samu povjerenicu siguran sam zapravo da rade vrlo dobar posao i da sve ono što su do sad napravili zapravo učinili su evo i Hrvatsku puno, njihov rad je zapravo učinio i Hrvatsku puno boljom, transparentnijom državom za svoje sugrađane. Ono što je cilj u budućnosti da svaka Vlada bude transparentna, by default i by designe i onda zapravo više neće biti takvih problema i prijepora. Ali evo iskoristio sam ovu priliku zapravo da nekoliko riječi kažem i o onome glavnome dijelu zbog čega smo ovaj zakon i mijenjali, a to je ova skrivena ekonomska korist od ponovne uporabe podataka. Hvala vam.
Dražen Đurović, replika.
Hvala. Vi ste kolega otvorili jednu vrlo zanimljivu temu nešto izvan ove sadašnje i mislim da je ona zaista jako zanimljiva i vrlo vrijedna i da bi se o njoj trebalo zapravo puno više i neka nadležna tijela analitički pristupiti zapravo procijeniti vrijednost tih informacija koje se skupljaju u različitim oblicima javnih servisa i javnog sektora, da Hrvatska država ni na koji način ne koristi ni to kao ni mnoge druge resurse koje ima na raspolaganju. Mislim da je to svima nama potpuno evidentno. Pogledajte što se događa u obrazovnom sektoru, imate vrlo jasne podatke o kretanjima, o strukturi zaposlenih, o kretanjima zaposlenosti, imate podatke o broju nezaposlenih po strukturi na zavodima za zapošljavanje i imate podatak o rastu veleučilišta, sveučilišta i obrazovnih institucija koje dodatno obrazuju upravo te kadrove koji su ne suvišni, nego ultra suvišni na burzama za zapošljavanje i gdje država nije poanta što se oni otvaraju već što je država zapravo subvencionira programe visokog obrazovanja za one struke koji sljedećih 10 godina nemaju nikakve šanse praktički na tržištu rada u RH da nalaze posao. Dakle, tu se radi čak i o vrlo jednostavnim podacima za koje ne treba previše ni sofisticirana metodologija da bi se proanalizirali i da bi država zapravo reagirala proaktivno. Država tu uopće ne reagira proaktivno. Imate primjer što se događalo sa državnim agencijama. Hoćemo ukidati državne agencije, ali ne kao država nego ćemo ih reducirati u okviru ministarstava jer mi ne možemo kao država nažalost i sadašnja državna vlast ne može promotriti problem racionalizacije agencija u cjelini već preko pojedinih ministarstava ovisno o nadležnosti. Dakle, ne da ne uspijevamo tu sliku sagledati u onoj dubini koju ste vi spomenuli nego one na vrlo, vrlo bazičnoj razini.
Dubravko Bilić, odgovor na repliku.
Zahvaljujem potpredsjednice. Pa zapravo ne znam što bih vam odgovorio na ovu repliku osim da zapravo postoji mnogo načina na koje se ovi podaci koriste. I kad Vlada ili neka ministarstva predlažu određene mjere sigurno da koriste ove podatke i mnoštvo meta-podataka zapravo koji pomažu u donošenju odluka. Ministarstvo uprave je napravilo veliki posao i kroz sustav e-građanina i kroz različita elektronska uvezivanja baza podataka koja u svakom slučaju olakšavaju i donose ekonomsku korist građanima. Uzmite samo da danas više ne morate kad prijavljujete ili predajete nekakav zahtjev u Centru za socijalnu skrb ili u gradu ići na Poreznu upravu tražiti neke potvrde ili još na neke institucije i plaćati tamo biljege nego na licu mjesta upravo zahvaljujući uvezivanju velikog broja baza podataka koje država posjeduje možete vrlo brzo i jeftino riješiti svoj problem. Ono što je bitno napomenuti, spomenuti zapravo kod obrazovanja, rekli ste da država obrazuje mnoštvo kadrova koji zapravo joj ne trebaju. Međutim, u ovome sektoru pogotovo su vrijedni kadrovi koji su obrazovani na veleučilištima po cijeloj Hrvatskoj. Ja ću navesti primjer Osijeka, vama je to dosta blisko, koji je jedan od najboljih gradova u korištenju upravo ovih suvremenih tehnologija i start-up biznisa koji koriste podatke koje posjeduju i jedinice lokalne samouprave ali i državna tijela u razvijanju različitih aplikacija koje onda prodaju tržištu. Evo imao sam nedavno priliku upoznati jednu ekipu iz Osijeka koja već ima 15-ak zaposlenih jer upravo koristi podatke koji su evo javni.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Kolega Josip Kregar, izvolite.
Zahvaljujem se gospođo potpredsjednice. Kad je ovako poluprazna dvorana meni dođe da budem na početku malo sarkastičan što nećete onda valjda krivo shvatiti. Ja se toga laćam zbog toga što na dnevnom redu imamo i Zakon o pomorskom dobru. Zamislite kad na Zakon o pomorskom dobru počne rasprava o slanoći, kvaliteti turističkog smještaja, temperaturi mora aktualno u ovom trenutku, onda se čovjek zapita da li mi zapravo kao političko tijelo ne bolujemo od jedne bolesti, a to je da se bavimo svim i svačim što ne razumijemo. Da mi vrijeme ne bi iscurilo moram reći da se ovdje ne shvaća da je Zakon o dostupnosti informacijama, bez obzira što se govori o dostupnosti informacijama, to je mjera reforme javne uprave. Kvragu, i Obama koji je nagovorio svog predsjednika da pokrene svjetski program kojem smo se priključili otvorene vlasti, jer o tome se radi, ovo je zakon o otvorenoj vlasti ne o tome je li ministar Lalovac trebao reći nemojte se niša bojati ja neću ništa raditi. Jer bome ovo kako je rekao ja sam se malo prestrašio, znate. Nisam tako uredan porezni dužnik, da nije slučajno počelo. No, kako god bilo. Ja bih htio samo tri stvari, posebno u ovom svjetlu naglasiti. Hrvatska je modernizirala svoju javnu upravu barem u tome da je naznačila u kojem smjeru želi reformu. Ovdje se radi o otvorenosti vlasti. To znači da nije tajna što rade državna i javna tijela, što namjeravaju. I to onda vodi drugome, a to je da sa građanima, tu smo mi važni, žele podijeliti svoja znanja, podatke koje imaju, probleme s kojima se nose i planove koje predlažu. Zbog toga je taj dio koji se tiče javnog savjetovanja. I moram priznati kad gledam vas kolega Bilić vi ste sjajno pripremili raspravu baš i u ovom pogledu. Kad se radi o javnim savjetovanjima kvalitetnije su odluke koje se donose na taj način nego na onaj način koji sam napomenuo u sarkastičnom uvodu. I treće, javljam se zbog toga što kod ovakvih stvari uvijek dođe do nekog malog i propusta. Ja sam zadovoljan što je ministarstvo usvojilo jedan veliki broj primjedbi koje su došle nakon prvog čitanja. Možda to nije dovoljno naglašeno, naravno radi se o raspravi pa je kritika možda u prvom planu, ali zahvalan sam na tome. Jedino, i tu podržavam ne samo amandman za kojeg nisam znao kolege Lesara koji ispravlja jedan mali nedostatak nego smo kolega Grbin i ja podnijeli još jedan amandman koji rješava jedno važno pitanje, a to je pitanje definiranja na koja se sve tijela odnosi ovaj zakon gdje je zbog jednog malog propusta zapravo došlo do izbacivanja nekih tijela koja ne spadaju u klasičan sistem javne uprave, a radi se o tijelima koja imaju vrlo značajna javna ovlaštenja. Još, ja se moram i toga prisjetiti, još 2003. godine s tim je bilo puno problema jer se nije razumijevalo da ako mi želimo reformirati upravu da će mnoga tijela nastati koja nisu klasična tijela javne uprave bit će izvan tog sistema, ali će obavljati javne ovlasti. Zbog toga nadam se i podršci za ovu jednu malu izmjenu. Zahvaljujem.
Završno u ime predlagateljice zamjenik ministra uprava gospodin Zoran Pičuljan. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospođo potpredsjednice. Uvažene dame i gospodo zastupnici, zahvaljujem vam se za raspravu vezanu na zakon uz materiju Zakona o pravu na pristup informacijama. Ono što je vidljivo i što je sada i naznačio posebno zastupnik, uvaženi zastupnik Kregar da je ovo uistinu jedan važan, priznali ili ne ali važan, važan instrument modernizacije razvoja reforme javne, ne više državne, nego javne uprave. Ovdje govorimo o tijelima javne vlasti, idemo vrlo široko, a amandmanski što je vrlo prihvatljivo predlagatelju i bit će, vrlo pozorno ćemo razmotriti ovaj amandman i mislim ga i prihvatiti gospodina Lesara i gospodina Kregara jer su u vrlo slično izričaju, praktički nadopuniti ovaj mali nedostataka i proširiti krug odgovornih za pravo na pristup i na one koji nisu klasična tijela javne vlasti, ali javna informacija je informacija koja pripada građanima, oni je imaju pravo znati bez obzira tko je njezin stvaratelj. Evo, ono što možda vrijedi još malo da se radi razumijevanja reći i radi boljeg informiranja javnosti jest da je 2013.godine iz korpusa Agencije za zaštitu osobnih podataka iznjedrila se ured povjerenice i praktički na taj način i formirao jedan novi institut zaštite prava na pristup informacijama i već nam se u dvije godine nije lagano ušao u hrvatski pravni sustav pa se pokazuje kao iznimno dobar instrumentarij koji je učinkovit i kojega treba, i slažem se sa svima koji su davali kritike, treba ih dodatno, on se snaži, postupno se snaži a ni ovaj zakon ne sprječava i ne laže o tome da se neće osigurati sredstava. On kazuje da će se sredstva osigurati … [[Govornik se ne razumije.]] unutar državnog proračuna i trebat će to učiniti, svakako će to trebati učiniti. Oko samog nastanka ovih izmjena ovo je važan, u dva smjera su izmjene važne. Ja sam pokušao u uvodnome slovu to i reći a to je da ponovna uporaba nije zanemariva i znate koristiti informaciju u komercijalne i nekomercijalne svrhe jest ono što, praktički tu informaciju dodatno oplemenjuje i društvu daje veću korist. Zbog toga cijeli niz, cijela razrada ovoga instituta bila je temeljna okosnica ovoga zakona a naravno da predlagatelj nije mogao zanemariti i ono što je stečeno iskustvo i u primjeni ili ne primjeni zakona, slabijom primjeni zakona u ove dvije godine. I zbog toga je uglavnom temeljeći se na iskustvima u dobroj mjeri povjerenice za informiranje ponudio i druga rješenja. Povjerenica za informiranje bila je uključena u izradu ovoga zakona, naročito su vezano uz definicije, definicije koje su ovdje jedan pravni, dobar pravni standardi i vrlo, vrlo dobar i čini mi se za razumijevanje i bolju primjenu zakona jesu u dobroj mjeri i njezina kreacija. U djeluj sudjelovanja s javnošću tu su isto tako prihvaćanje njezine primjene u jednome velikom djelu. Proaktivne objave i naravno onome što je najviše inzistira, što je praktički i ona potakla izmjenama a to je pravo na uporabu informacija. Ne možemo reći da su sve primjedbe prihvaćene i tu su i one obrazložene, one koje nisu, koje nisu prihvaćene i mislim da su obrazložene i dati argumenti za njihovo ne prihvaćanje. O amandmanima sam rekao, mislim da pozorno moramo raspraviti i razmotriti do srijede i ne samo ovaj prvi amandman, amandman koji se odnosi, koji je dao uvaženi zastupnik Lesar i Kregar, on je, nije, izgleda nomotehnički, ustvari nije nomotehnički on je sadržajan i mislim da je prihvatljiv, a druga dva vezana uz novčane kazne i jačanje odgovornosti čelnika tijela i samoga tijela, mislim da zaslužuju još jedan puta ozbiljnu pozornost i tako ćemo ih i tretirati. Zahvaljujem vam na raspravi. I opet se vraćam kako god to izgledalo onako nepotrebno na riječi koje sam prije neki dan, uistinu ljude koji se bave ovim područjem na temelju iskustava sustava koji su, imaju puno jaču tradiciju u svemu ovome, u pravu na pristup informacijama to je francuski sustav uvaženog profesora Gjidaru i drago mi je da ga mogu spomenuti u Hrvatskome parlamentu i reći da je jedan od najvećih stručnjaka koji se bavio ovim područjem jest Hrvat iz Pariza i koji ukazuje upravo slijedeće: ovo je načelo transparentnosti se na ovakav način jača, razvoj uprave, ovo nije zanemariv instrument u razvoju uprave i razvoju upravne demokracije, upravne kulture koja može ići samo u prilog građanima. Zato nam je potrebno odgovorna vlast i čini mi se da u ovom djelu zakon jest odgovorio i vrlo konkretno odgovorio svojoj svrsi i da svakom ovom intervencijom, intervencijom koja je sda učinjena nije napravljena … [[Govornik se ne razumije.]] samo za sebe, ona je napravljena učinkovito u oba smjera i zbog toga bih molio zastupnike da ga uistinu podrže. Hvala vam lijepa.
Sunčana Glavak replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Gospodine Pičuljan, novi institut zaštite o kojem ste govorili da je trebao unaprijediti pravo na pristup informacijama odnosno dostupnost tijela javne vlasti građanima demantiraju zapravo i to što ste rekli podaci iz izvješća povjerenice za 2014.godinu. Naime, ona je upozorila na gotovo 40% tijela javne vlasti nije postupilo sukladno zakonu što naravno držimo nedopustivim. Jednako tako dostavljena izvješća bila su vrlo površno napisana i upućivali su na to da službenici koji rade ne poznaju zakonske propise i ne znaju zapravo što bi trebali u izvješćima napisati. To je povjerenica navela u svom izvješću što je zapravo odgovorno na ovo što ste rekli da novi institut zaštite ako bude nešto na papiru ne mora značiti da će on u svojoj provedbi donijeti rezultate jer očito ih nije donio. Prema tome, o tome govorimo. Želimo da građani mogu dobiti odgovor na svaku informaciju na koju imaju pravo, ali neće biti dovoljno samo ako im mijenjamo zakone, a na ovaj način kažem držimo da zakon nije unaprijeđen već da je u nekim člancima zapravo unazađen i što smatramo da nije dobro. Službenici za informiranje osim toga i to treba promijeniti, a ne znam odakle će se pronaći financijska sredstva moraju proći edukaciju i oni najčešće ne rade samo to. Oni su posebno u jedinicama lokalne i regionalne samouprave usput samo zaduženi za provedbu ovog zakona i vi to sigurno dobro znate i upućeni ste u to i to treba što prije promijeniti. Ne može se neko važnim institutom baviti samo usput, a nažalost u većini slučajeva to je tako.
Odgovor na repliku zamjenik ministra Zoran Pičuljan.
Hvala lijepa. Ja se s vama u puno stvari mogu i složiti. Ovdje je pitanje provedbe zakona, ne samo zakonskoga slova nego i njegove provedbe. Evo ovo što je ukazala povjerenica ukazuje na to uistinu da službenike za informiranje vrijedi educirati, vrijedi u dobroj mjeri u nekim tijelima osloboditi bilo kakvog drugoga posla. I to je upravo jedna od mjera koja se predlaže Strategijom razvoja javne uprava koju je ovaj Visoki dom usvojio prije kratkoga vremena, mislim da je to dobra stvar. Meni se čini da ovaj zakon kakogod ga imao može ga se izmjena zakona može s neke strane napadati da ima sasvim sigurno svoje vrijednosti, da je usmjeren na eliminaciju na jednu postupnu eliminaciju u ovom dijelu koje ste vi možda poentirali u tom dijelu da 40% ima onih tijela koja nisu da se eliminira da ih eliminira ta upravna nekultura. Meni se čini da ovaj instrumentarij jest dobar i da bolji može biti samo stroga kontrola provedbe propisa ne samo u ovome području. Eto to je ono o čemu treba svaka odgovorna vlast i svaka Vlada i svaka uprava činiti. Ja drugo ne bih mogao reći.
Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo idući tjedan. Nastavit ćemo sjednicu u utorak 14. srpnja u 9,30 i to s raspravom o Konačnom prijedlogu Zakona o ugostiteljskog djelatnosti. Hvala lijepa. Doviđenja. SJEDNICA PREKINUTA U 12,48 SATI.
Sada idemo odlučivati o točkama dnevnog reda koje smo odradili u ovom tjednu. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pravu na pristup informacijama, drugo čitanje, P.Z.E. br. 832. Rasprava o zakonu je završena. Amandmane su podnijeli zastupnici Peđa Grbin, Josip Kregar i Klub zastupnika Hrvatskih laburista-Stranke rada. Molim poštovanog ministra Arsena Bauka da se očituje o amandmanu poštovanog zastupnika Peđe Grbina.
Vlada Republike Hrvatske ne prihvaća amandman koji su podnijeli gospodin Grbin i gospodin Kregar iz razloga što prihvaća amandman koji su podnijeli Laburisti a koji je sadržajno isti ali je nekako izričaj ovaj drugi nam se čini bolji pa u tom smislu smo zbog prihvaćanja sljedećeg amandmana ovaj ne prihvaćamo.
Hvala lijepa na obrazloženju. Poštovani zastupnici podnositelji amandmana, u ime oba poštovani zastupnik Peđa Grbin.
Zahvaljujem poštovani gospodine predsjedniče. Imajući u vidu sadržaj amandmana Hrvatskih laburista suglasni smo i ne tražimo glasovanje, povlačimo ovaj amandman. Hvala.
Amandman povučen, hvala lijepa. Oba zastupnika su zadovoljna čini mi se. Klub zastupnika Hrvatskih laburista-Stranke rada, amandman br. 1.
Prihvaća se.
Postao je sastavni dio konačnog prijedloga. Amandman br. 2 na članak 26.
Amandman br. 2 i amandman br. 3 se ne prihvaćaju iz sljedećih razloga: u bitnome se razlikuje dakle politika prekršajnoj kažnjavanja u prijedlogu Vlade RH i u prijedlogu Hrvatskih laburista u tri stavke. Jedna je smisao kažnjavanja pravnih osoba. Obzirom da se Zakon o pravu na pristup informacijama odnosi na tijela javne vlasti držimo da je besmisleno da država kažnjava samu sebe ne samo u ovome dijelu koji se tiče RH i jedinica lokalne samouprave nego i ostalih pravnih osoba na koje se ovaj zakon odnosi, odnosno držim da nema smisla da kaznimo Vodovod pa da onda građani zbog toga plaćaju skuplju vodu nego treba kazniti direktora ili odgovornu osobu. Drugi dio se odnosi na kažnjavanje odgovornih osoba. U prijedlogu Laburista smatra se da to trebaju biti čelnici tijela, u našem prijedlogu smatra se da trebaju biti odgovorne osobe koje su svojim činjenjem ili nečinjenjem doprinijele da se dođe do prekršaja i u tom smislu nije isključen ni čelnik tijela ali nisu isključeni ni drugi djelatnici ili službenici koji su skrivili činjenicu zbog koje treba doći do prekršajnog kažnjavanja. I treće, dakle zbog izbjegavanja selektivne primjene u kažnjavanju lakših prekršaja zakona to je najviše iz članka 10. i članka 11. a zbog određenih slučajeva koje smo imali u lošem odnosno u krivom tumačenju prekršajnih odredbi zakona propisali smo dakle da prekršajno kažnjavanje nastane onda kad se ne postupi po nalogu povjerenika. A nalog povjerenika uključuje sve članke koji su i dosad bili obuhvaćeni. Dakle, nije točno da se isključuje prekršajna odgovornost za neke prekršaje. Eto, u tom smislu je da se izbjegne selektivna primjena zakona koja je po meni gora nego da se isti ne primjenjuje u potpunosti ostavili smo dakle ovakve odredbe kakve je Vlada predložila, a i u skladu s usvojenom Strategijom razvoja javne uprave koja nepotrebne procese eliminira iz rada javne uprave pa to uključuje i pravosuđe. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. U ime podnositelja amandman poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Ja ću dati obrazloženje oba amandmana koja su odbijena kao što je ministar oba odbio. Dakle doista se razlikujemo u tome da vi ne vidite svrhu da država samo sebe kažnjava. Država je sama donijela propise i obavezala se na poštivanje određenih zakona, pa ako tijelo javne vlasti taj propis ne poštuje onda mora biti sankcionirana bez obzira o kome se radi, jer neko pravo bez sankcija je samo deklaratorno pravo. Drugo, kažnjavanje čelnika tijela ne isključuje i kažnjavanje neposredno odgovorne osobe službenika ili nekog drugog državnika. Amnestirati čelnika ne znam koliko je pametno jer vi dobro znate da sada već imamo podosta problema ako se sjetite izvješća povjerenice za informiranje posebice u djelu neobjavljivanja informacija, neimenovanja službenika za informiranje i nedostavljanja godišnjih izvješća o provedbi zakona. To je odgovornost čelnika na neke druge osobe. Ja razumijem vas da ne želite da država kažnjava državu i da tijela javne vlasti plaćaju kazne. Ali onda ćemo unaprijed ustvrditi da za obavezu poštivanja Zakona o pravo na pristup informacija tijela javne vlasti neće biti sankcionirana jer ih amnestiramo odbijanjem ovih amandmana. Kakvo će biti slijedeće izvješće povjerenice za informiranje u smislu ispunjavanja obaveza iz zakona a podsjećam vas da je prošlo izvješće ukazivalo na veliko katastrofalno stanje upravo u tijelima javne vlasti ostaje vama na dušu i zbog toga za oba amandmana tražim glasovanje.
Hvala lijepa. Molim glasujmo o amandmanu broj 2 Kluba zastupnika stranke Laburista kojeg Vlada ne prihvaća. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da amandman broj 2 nije dobio potrebnu većinu. Možemo glasovati odmah o amandmanu broj 3 istog kluba zastupnika također Vlada ne prihvaća. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu amandman broj 3. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 89 glasova za, ništa suzdržanih i 24 glasa protiv donesen zakon P.Z.E.BR.832 u tekstu kako ga je predložila Vlada sa prihvaćenim amandmanom. Poštovane kolegice zastupnice i poštovani kolege zastupnici dobro jutro! Nastavit ćemo sa plenarnim zasjedanjem Hrvatskog sabora, ali prije toga, prije prelaska na dnevni red imamo ruku u zraku poštovanog zastupnika Mladena Novaka.