Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, samo jedna sugestija vama. Danas imamo samo dva zakona na dnevnom redu, jedan od tih je GLAS-a i HSU-a, ono šta je bitno gospodine predsjedniče jučer je povučeno šest zakona, danas gotovo ništa nema na dnevnom redu. Imamo čitav niz važnih tema koje su moguće da ih se uvrsti. Recimo zbog čega ne uvrstite izvješće predsjednika Vrhovnog suda da ovdje porazgovaramo o katastrofalnoj situaciji u pravosuđu, o aktualnim temama. Ljudi se bune po cijeloj Hrvatskoj zbog nepravde koja se dešava u Zadru, a vi stopirate to izvješće da ovdje razgovaramo o tome. Molim vas uvrstite izvješće Vrhovnog suda da se razgovara u Hrvatskom saboru o pravosuđu koja je po meni jedan od najgorih sustava koji imamo u RH zahvaljujući HDZ-u koji je takav sustav … [[Govornik se ne razumije.]]
Kolega Maras izvolite sjesti. Možda je to baš zahvaljujući SDP-u i vašem nasljeđu. Kako vi to znadete, vi ste analitičar hrvatskog pravosuđa? Dobro, nemojte zloupotrebljavati Poslovnik, dao sam vam priliku, a vi ste održali politički govor. Ne mislim da je to korektno. … [[Upadica se ne razumije.]] Ma stavit ću one točke dnevnog reda koje ja procijenim da su se stekli uvjeti i dinamika je dobra. Jučer smo radili do poslije ponoći tako da ćemo danas nastaviti s radom, a i sutra. Idemo sada sa prvom točkom dnevnog reda, to je: - Konačnim prijedlogom Zakona o izmjenama Zakona o mirovinskom osiguranju, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 761 Predlagatelj je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članaka 172. i 204. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave članak 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo i amandman je podnio Odbor za zakonodavstvo. Molio bih sada predstavnika predlagatelja da da dodatno obrazloženje. Ovdje je poštovani ministar rada i mirovinskog sustava Josip Aladrović. Ministre izvolite.
Poštovano gospodine predsjedniče Sabora, uvažene zastupnice, uvaženi zastupnici. Dopustite mi da na početku istaknem što smo sve postigli kroz paket zakona koji smo prihvatili s 1. siječnja 2019. godine odnosno o paketu od šest mirovinskih zakona u 2019. godini. Dakle tim paketom cjelovito je unaprijeđen mirovinski sustav u cilju održavanja dugoročne održivosti i adekvatnosti mirovine. Unapređenjem sustava isto tako otklonjene su uočene nejednakosti u samom tom mirovinskom sustavu i ostvareni su pozitivni pomaci kako za sadašnje tako i za buduće umirovljenike. U mirovinsku reformu smo krenuli kako bi sustav mirovinski prilagodili demografskim izazovima, promjenama na tržištu rada, ali isto tako i gospodarskim prilikama. Održivost mirovinskog sustava, to moram napomenuti, je neupitna no moramo biti svjesni da promjene na tržištu rada i demografski trendovi utječu isto tako na njegovu dugoročnu održivost. Već nakon prvih devet mjeseci primjene ovakve primjene zakona uočljivi su pozitivni efekti izmjene paketa zakona što pokazuje da smo uvedenim zakonskim izmjenama pravovremeno i pravodobno reagirali. U mandatu ove Vlade mirovine su rasle oko 11,5%, od 1. srpnja 2019. godine mirovine najniže za 225000 umirovljenika dodatno su povećane za 3,13% što čini ukupan porast najnižih mirovina u mandatu Vlade 15%. Dopustite mi da izdvojim isto tako mjere koje su utjecale na ove značajne rezultate, a koje smo ostvarili kroz paket zakona koji je 1.1. izglasan. Dakle proširili smo krug umirovljenika koji mogu raditi do polovice radnog vremena i primati mirovinu, uključivši isto tako korisnike prijevremene starosne mirovine i starosne mirovine za dugogodišnjeg osiguranika. Krajem prošle godine prije zakonskih izmjena bilo je zaposleno oko 4000 umirovljenika dok je proširenjem navedenih izmjena zaposleno gotovo 14000 odnosno taj broj se povećao na 14000 umirovljenika koji se istovremeno nalaze i na tržištu rada. Dakle to pokazuje veliki interes za rad u mirovini i duži ostanak u svijetu rada. Uveli smo isto tako i dodatni staž od šest mjeseci za svako rođeno i posvojeno dijete kao dodatnu demografsku mjeru u okviru mirovinskog sustava. Ovu mjeru od 1. siječnja do sada iskoristilo je nešto više od 6800 žena koje su povećale svoje mirovine za otprilike 2% po svakom djetetu. Ovom mjerom u okviru mirovinskog sustava isto tako nastojimo u prvom redu na odgovarajući način i sukladno gospodarskim prilikama i gospodarskim aktivnostima štititi majčinstvo. Također svjesni činjenice da postoje razlike u visini mirovine između muškaraca i žena ublažavamo navedene razlike. Jedan od bitnih elemenata reforme je stimulacija kasnijeg odlaska u starosnu mirovinu te smo udvostručili tzv. bonifikaciju unutar zakona sa 0,15% na 0,34% za svaki mjesec kasnijeg odlaska u mirovinu. Cilj je nagraditi duži ostanak u svijetu rada i u konačnici cilj nam je omogućiti adekvatnije odnosno veće mirovine koje za pet godina dužeg rada mogu biti veće za 20,4%. Ne smijemo zaboraviti da smo uvođenjem povoljnijeg modela usklađivanja mirovina umirovljenicima osigurali primjereniju usklađenost visine njihovih mirovina u odnosu na porast plaća odnosno rasta potrošačkih cijena. Tako možemo istaknuti da je 1. siječnja usklađenje koje je objavljeno bilo 1,15% dok je 1. srpnja to usklađenje iznosilo 2,44%. Ukupno dodatno izdvojena sredstva za ovakva usklađenja iznose 842 milijuna kuna na godišnjoj razini, dakle na razini 2019. godine. Isto tako važan dio mirovinskog sustava i sustava obvezne kapitalizirane štednje koji upravo zbog mjera predstavljenih mirovinskom reformom polučuje sve bolje rezultate. Neto imovina mirovinskih fondova u ovom trenutku iznosi više od 100 milijardi kuna i također bilježi značajno povećanje od početka ove godine. Radi ostvarivanja povoljnije mirovine i otklanjanja međugeneracijske nejednakosti koji je bio jedan od temeljnih ciljeva mirovinske reforme u postupku ostvarivanja prava na starosnu ili prijevremenu starosnu mirovinu osiguranicima je omogućen izbor iz mirovine isključivo iz prvog stupa ili kombinacija mirovine iz prvog i drugog stupa zajedno. Proširena je isplata dodatka i na korisnike koji su se opredijelili za isplatu mirovine iz prvog i drugog stupa. Visina dodatka za staž koji je ostvaren do 31. prosinca 2001. iznosi 27%, a 20,25% iznosi dodatak na staž ostvaren od 1. siječnja 2002. nadalje. Već su vidljivi pozitivni rezultati ove mjere. Isplatu mirovine iz prvog i drugog stupa kao takve je odabralo oko 46% umirovljenika koji su u 2019. se odlučili na odlazak u mirovinu. To je pokazatelj uspješno provedenih zakonskih izmjena odnosno našeg opredjeljenja da nastavljamo jačati sustav individualne kapitalizirane štednje. Ujedno je ispravljena i svojevrsna nepravda prema generacijama rođenim između 1962. i 1980. koji će u mirovinu ići slijedećih 10 do 15 godina kako ne bi imali manju mirovinu od umirovljenika koji su bili osigurani samo u prvom stupu. Svjesni da financijska pismenost o kapitaliziranoj mirovinskoj štednji je izuzetno niske razine već smo i prije mirovinske reforme uložili velike napore u financijsko opismenjavanje građana, a reformom smo dodatno obvezali mirovinska društva da ulažu u osnivanje financijske pismenosti čime postižemo građane da svjesno donose odluke o osobnoj štednji i o mirovinskom sustavu općenito. Budući da od početka rada najveće prinose na imovinu obveznih mirovinskih fondova ostvarivali su fondovi A kategorije, reformom smo promijenili način raspoređivanja novih članova koji se nisu samostalno odlučili ako za njih ne postoji dobna prepreka. Tako se novi članovi od 1. listopada 2019. raspoređuju u fondove A kategorije, a nakon proteka vremenskog roka od 10 godina automatski će biti raspoređeni u fondove B kategorije, ako prethodno osiguranik nije samostalno promijenio fond. Ovom mjerom želimo povećati prinose na imovinu obveznih mirovinskih fondova odnosno prinose na imovinu individualnih osiguranika u njihovim fondovima odnosno kroz njihove fondove. Nadalje, smanjili smo ulaznu naknadu u drugom stupu sa 0,8% na 0,5% od uplaćenih doprinosa kao i naknadu za upravljanje na način da u 2019. godini iznosi najviše 0,38% od ukupne imovine umanjene za financijske obveze mirovinskog fonda s tim da se svake godine intenzivno smanjuje do razine od 0,27%. Uz navedeno obvezali smo fondove da prilikom ulaganje imovine mirovinskog fonda u vlasničke vrijednosne papire ponajviše domaće i strane dionice koriste referentne vrijednosti koje priznaje HANFA čime se želi osigurati veća stabilnost i sigurnost ulaganja imovine mirovinskih fondova. Upravo smo kroz mirovinsku reformu liberalizirali i mogućnost ulaganja obveznih mirovinskih fondova između ostalog i na infrastrukturne projekte na području RH, tako da pojedini mirovinski fondovi mogu steći do 100% izdanja vrijednosnih papira koji služe za infrastrukturne projekte uz ograničenja koja variraju o kategoriji samog fonda. Proširene su i mogućnosti ulaganja obveznih mirovinskih fondova putem uređenih sustava za prikupljanje kapitala čime se dodatno potiče razvoj malih, srednjih poduzeća ali isto tako i startup-a, govorimo o ukupno raspoloživim sredstvima od 100 milijuna kuna. Vlada RH pokazala je da je spremna ponuditi nove prilike, nove investicijske prilike mirovinskim društvima, ali je isto tako administrativnim rasterećenjem sustava osigurala dodatnih 1,3 milijarde kuna do 2030. godine na osobnim računima članova obveznih mirovinskih fondova, a kroz sve navedene, unaprijed navedene mjere. Uz to potičemo štednju u trećem dobrovoljnom mirovinskom fondu jer to je najbolja štednja za starost sa čak dvije vrste poticaja. Ukidanje ulazne naknade od početka godine koja je dovela do povećanja broja članova dobrovoljnih mirovinskih fondova za 26.000 u odnosu na prethodnu godinu je najbolji pokazatelj da smo na dobrom putu vezano za sustave dakle drugog i trećeg stupa. Treći mirovinski stup smo administrativno rasteretili ukidanjem ulazne naknade mirovinskog društva koja je do sada iznosila 7 do 8% od uplaćenih sredstva, a limitirali smo i naknadu za upravljanje u iznosu do najviše 3% godine od ukupne imovine fonda koja prije reforme nije bila ograničena. Ukinuta je isto tako i izlazna naknada prilikom ostvarivanja prava na mirovinu koja je prije iznosila 10% od ukupnog iznosa na osobnom računu člana fonda, a dodatno je smanjena i naknada za izlaz iz fonda do najviše 2,5% i to samo u slučaju prijenosa osobnog računa u fond kojim upravlja drugo mirovinsko društvo. Uvedena je i mogućnost da član fonda neovisno o vrijednosti imovine na osobnom računu po ostvarivanju prava na mirovinu može zatražiti jednokratnu isplatu sredstava. U izvješću Europske komisije za 2019. godinu mirovinska reforma odnosno paket sa 6 mirovinskih zakona jako je dobro ocijenjeno što je uz poreznu reformu doprinijelo izlasku RH iz makroekonomskih neravnoteža kao i poboljšanja kreditnog rejtinga od strane uglednih kreditnih agencija čime se otvara mogućnost novih investicija i definitivno doprinosi povećanju zaposlenosti. Unatoč svim pozitivnim pomacima proisteklim iz cjelovite mirovinske reforme odnosno cjelovite reforme mirovinskog sustava Vlada RH uvažavajući volju od više od 700.000 hrvatskih građana izraženu kroz zahtjev za raspisivanje državnog referenduma Građanske inicijative „67 je previše“ predlaže od 1. siječnja 2020. izmjene Zakona o mirovinskom osiguranju kojim bi se u cijelosti preuzeli prijedlozi iz navedenog zahtjeva. Stoga predlažemo slijedeće. Pravo na starosnu mirovinu ostvaruje se kada osiguranik navrši 65 godina života i 15 godina mirovinskog staža. Pravo na prijevremenu starosnu mirovinu ostvaruje se kada osiguranik navrši 60 godina života i 35 mirovinskog staža. Pravo na starosnu mirovinu i za dugogodišnjeg osiguranika ostvaruje se uz uvjet 60.g. života i 41.g. mirovinskog staža, osiguranja u efektivnom trajanju. Nadalje, predlaže se ublažavanje penalizacije za prijevremeno umirovljenje smanjivanjem polaznog faktora za određivanje prijevremene starosne mirovine sa sadašnjih 0,3% na 0,2% za svaki mjesec ranijeg odlaska u mirovinu, prije ispunjenja uvjeta za starosnu mirovinu tj. to iznosi dakle 2,4% po godini do maksimalno 12% za 5.g. ranijeg odlaska u mirovinu. Predlaže se prijelazno razdoblje od 1. siječnja 2020. do 31. prosinca 2029.g. u kojem se postupno izjednačavaju uvjeti za starosnu i prijevremenu starosnu mirovinu za žene s uvjetima za muškarce na način da se dob za starosnu mirovinu poveća oko 3. mjeseca, a za prijevremenu starosnu mirovinu povećavaju se za 3. mjeseca dob i mirovinski staž svake godine. S obzirom da u ovoj godini više od 5000 osoba je ostvarilo pravo na prijevremenu i starosnu mirovinu s većom penalizacijom, isto tako Vlada predlaže da im se od 1. siječnja 2020. odredi po službenoj dužnosti mirovina s nižim umanjenjem od 0,2%. Ministarstvo rada i mirovinskog sustava će u roku od 2.g. od stupanja na snagu ovog zakona provesti naknadnu procjenu učinka ovog zakona s obzirom na učinak na tržište rada. Procjenjuje se da će preuzimanje referendumskih prijedloga u slijedeće 2.g. biti potrebno osigurati dodatna sredstva financijska u iznosu od 35,7 milijuna kuna u 2020. i 91,7 milijuna kuna u 2021., a prihodi državnog proračuna bi se istodobno smanjili za 9,2 milijuna kuna u 2020. i za 34,9 milijuna kuna u 2021.g. Važno je naglasiti da prihvaćanje referendumskih prijedloga ne znači odustajanje od mirovinske reforme, kako sam već ranije spomenuo, mirovinskom reformom nije samo podignuta dobna granica za ostvarivanje prava na mirovinu, već je nizom mjera mirovinski sustav cjelovito unaprijeđen. Razumljivo je da je fokus javnosti bio isključivo na jednom segmentu mirovinske reforme, podizanju starosne dobi za umirovljenika, a da pri tome su zanemareni ostali značajni pozitivni mirovinski efekti i odgovarajuća rješenja. Moramo biti svjesni isto tako da je mirovinski sustav jako teško učiniti primjereno i fiskalno održivim bez produljenja radnog vijeka, no stimuliranjem rada u kasnijoj životnoj dobi kroz dvostruko, više nego dvostruko povećanje bonifikacije sigurno će u budućnosti rezultirati povećanom participacijom osoba starije životne dobi na tržištu rada. Duži ostanak u svijetu rada ujedno znači i veću mirovinu, pozitivno utječe na nepovoljni omjer osiguranika i umirovljenika i dugoročno utječe na, dakle taj nepovoljan odnos osiguranika i umirovljenika. Isto tako mirovinskom reformom stvoreni su preduvjeti za postizanje osnovnih ciljeva, ali treba podsjetit da je mirovinski sustav kompleksan, te da ga je potrebno kontinuirano pratiti i prilagođavati i to mjerama izvan mirovinskog sustava, prije svega demografskim mjerama, mjerama poticaja zapošljavanja koje bitno utječu na mirovinu. Moram napomenut isto tako da je Vlada za mjere aktivne politike zapošljavanja do sada izdvojila 6,5 milijardi kuna, što je dovelo do pozitivnih pomaka na tržištu rada, povećanja stope zaposlenosti, kao i smanjenja stope nezaposlenosti. U same mjere aktivne politike zapošljavanja u 2,5.g. uključeno je više od 100 000 osoba koje, dakle koje se kontinuirano unapređuju prema trendovima u nezaposlenosti i potrebama tržišta rada. Na kraju, dopustite mi još jednom da poštujemo, da izrazimo kroz ove prijedloge zakona poštovanje volje više od 700 000 građana prihvaćajući inicijativu 67 je previše, ali isto tako još jednom napominjem da paketom mirovinskih zakona obuhvaćenih mirovinskom reformom cjelovito je unaprijeđen mirovinski sustav u cilju dugoročne održivosti mirovinskog sustava, primjerenosti mirovina sadašnjih i budućih umirovljenika, a isključivo trostupni mirovinski sustav smatramo da može osigurati primjerenije mirovine građana u starosti, te ćemo ga i dalje razvijati. Hvala vam. Uz navedeno dakle s obzirom da je pripremljen amandman od strane Odbora za zakonodavstvo ispred predlagatelja isti prihvaćam.
Zahvaljujem ministru, imamo 15 replika, ali prije toga imamo jednu povredu Poslovnika, kolega Mrsić, izvolite.
Povrijeđen je čl. Poslovnika 238. u kojem govornik treba govoriti o temi o kojoj jesmo mi slušali 15 minuta izlaganja o mirovinskoj reformi, a nismo ništa čuli osim minutu, dvije da se prihvaća inicijativa 67. Prema tome, ministar je govorio o svemu osim o onome što je danas tema, a to je zašto je prihvaćena inicijativa 67 je previše.
Kolega Mrsić, namjerno ste prekršili Poslovnik HS, ovo nije bila povreda Poslovnika, dobivate opomenu. Izvolite kolega Maras.
Hvala lijepa. Kolega Mrsić je rekao krivo, nije povrijeđen 238., nego 232. koji govori da se govornik treba držat teme koja je na dnevnom redu, g. ministar se nije držao teme, u potpunosti je ignorirao, zakon objašnjavao nekim reformama koje građani ne vide, vide samo niske i nikakve mirovine i sa te strane to je refleksija 750 000 potpisa koji su građani dali, tako da trebali ste ga upozorit u više navrata i tu ste vi prekršili Poslovnik. Hvala lijepo.
Dobivate opomenu, i vi ste prekršili Poslovnik namjerno i vrlo drsko, tako da dobivate opomenu. Sada idemo na replike, izvolite kolega Maras, vi ste prvi.
Iako se trudite ušutkati raspravu ovdje i kritike HDZ-u u tome nećete uspjeti, to ste svjesni i sami, tako da nastavite se bahato i nervozno ponašati i dalje. g. Ministre, ono što, što sam vam htio reći, zanima me jedna i jedina stvar. Znači, svjesni ste da je 750 000 ljudi dalo potpise protiv mirovinske reforme koju provodi HDZ odnosno koju sada nastavljate nakon ministra koji se izgubio, Pavića, ne zna nitko čovjek di je više, nakon njegovih prijedloga, skupe kampanje koji je potrošio novac u vjetar, zanima me jedna jedina stvar, znači da li zbilja mislite da je u RH moguće dostojanstveno živjeti sa prosječnom mirovinom koja iznosi ispod 40% prosječne plaće i sa druge strane da li mislite da čak svaki treći hrvatski umirovljenik koji ima mirovinu, starosnu mirovinu ispod 2000 kn uopće može preživljavati, kako mislite riješiti taj problem, to me zanima a ne ove bajke o tome da se ste vi nešto napravili, makroekonomske ravnoteže itd., to nikog ne zanima, hvala vam lijepa.
Hvala vam kolega Maras. Odgovor, izvolite.
Poštovani zastupniče Maras, da ste slušali pažljivo ono što sam govorio, mislim da veći dio sam upravo obrazložio kako možemo omogućiti mirovine i što smo do sada učinili dakle ali još jednom ću ponoviti, nije problem. Mi smo u ovom mandatu do sada povećali mirovine za 11,7%, najniže mirovine za 15%. Ono što činimo je poticanje dugog ostanka u svijetu rada a dugi ostanak u svijetu rada dovodi do većih mirovina pa ako mogu reproducirati vaše pitanje kako to planiramo učiniti, upravo na način na koji sam vam objasnio a set cijelih zakonskih mjera upravo to čini, ja se nadam da ste ih vidjeli.
Kolega Mrak Taritaš, izvolite.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi ministre, mene zanima koji je bio ključni moment, naime mi smo imali prilike slušati o mirovinskoj reformi kad je bio cijeli set zakona, o tome kako je ona osmišljena, kako je ona posložena, da ima sve elemente, iza toga kada je bila i referendumska inicijativa su bili spotovi koji su govorili u prilog tome da je to nešto što je odlično posloženo i sad evo dobivamo izmjenu zakona, koji je bio to ključni moment zašto ste se odlučili ugraditi ovo u zakon, zašto ste se odlučili napraviti jer ako je to bilo tako dobro posloženo, takva dobra arhitektura svega, zašto ovo, zašto ste prihvatili referendumsku inicijativu, zašto niste rekli i ostali kod onog što ste cijelo vrijeme tvrdili da je sve posloženo idealno. Hvala lijepo.
Odgovor, izvolite.
Hvala na pitanju. Dakle moram vas samo podsjetiti da s obzirom na odredbe koje je građanska inicijativa postavila u svom pitanju odnosi se na odredbe koje su donesene još 2014. g. tako da ne možemo pričati samo iz konteksta ove reforme a odgovor direktan na vaše pitanje, hrvatski građani, mi poštujemo volju hrvatskih građana i to smo jasno i nedvosmisleno izartikulirali kroz ovaj prijedlog zakona, hvala.
Kolega Mrsić, izvolite, vi ste sada.
Ministre, vi ste rekli da najprije ministar Pavić pa vi da ako se usvoji inicijativa „67 je previše“ da će sustav izgubiti 45 milijardi, pa onda kad je usvojena inicijativa, onda ste rekli dobro, to će se riješiti tako da ćemo evo sada početi raditi do 68 g. pa će se onda priljev biti veći pa ćemo to onda anulirati pa ste sada odustali i od te vaše lude inicijative da idemo dakle obavezno radit do 68 g. što se pokazalo da je potpuno krivo. Očito da lutate u sustavu i rekli su vaši suradnici da se još uvijek snalazite u sustavu i to se vidi prema ovome što radite, najprije ste krenuli u to pa ste onda nas mučili sa spotovima pa ste sad povukli ove zakone, što uopće vi hoćete sa ovim?
Odgovor, izvolite ministre.
Hvala vam na pitanju. Ja neću govoriti što su isti neki ljudi iz ministarstva govorili o prethodnicima na mojoj poziciji jer previše cijenim ovaj dom da bi se na taj način obraćao ali mogu vam odgovoriti na ovaj prvi dio vašeg pitanja. Dakle, kad govorimo o tih 45 milijardi kuna odnosno ono što ste komuniciralo, dakle statička procjena zakonskih izmjena je takva, ono što je nama izazov pred svima u slijedećem periodu, dakle da kroz sustav rada, kroz sustav regulacije rada, kroz sustav poticanja ljudi da duže rade kroz druge zakonske izmjene, te trendove okrenemo odnosno tu financijsku odnosno fiskalnu izloženost promijenimo u pozitivnijem smjeru. Ja sam siguran da ćemo mi to učiniti, u vrlo kratkom periodu ćete vidjeti rezultate tog rada, hvala.
Kolega Žagar, izvolite.
Hvala predsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi ministre, vidite jedan čovjek je napravio formulu kojom može procijeniti broj civilizacija koje postoje u našoj galaksiji. Ja se isto vraćam na ovo pitanje za 45 milijardi kuna koliko ste rekli da bi koštalo, ne znam jel' vi osobno ali bila je ta priča ako se ne produži radni vijek. Međutim i danas ste ponovno spomenuli na računima mirovinskih fondova postoji 100 milijardi kuna, koji je zapravo vaš stav, više puta sam vas pitao, kad će u budućnosti biti na kraju krajeva isplativa ova sredstva koja se nalaze u II. stupu, koja su raspoloživa u mirovinskim fondovima i kad će ona biti isplativa da budući korisnici dobiju veće mirovine upravo zahvaljujući tom II. mirovinskom stupu i hoćete li povećati onda izdvajanje za taj II. stup i hoćete li omogućiti zakonska rješenja da mirovinski fondovi mogu više ulagati? Ako je teta Marica znala da treba kupiti dionice Kraša po jednoj cijeni i zaraditi pa mogli bi to znati i mirovinski fondovi. Hvala.
Hvala. Izvolite, odgovor.
Zahvaljujem se na pitanju. Dakle što se tiče toga, isto tako u uvodnom izlaganju sam jedan dio odgovora već dao. Ono što je trend sada i kako pokazuju trendovi od izmjena 1.1.2019. je takav da mirovinu iz I. i II. stupa kombiniranu s obzirom da ima pravo izabrati povoljniju mirovinu, bira 46% građana. Mi smo vrlo uvjereni, sigurni da će taj postotak građana koji izabiru mirovinu iz I. i II. stupa a to znači da ju izabiru kada II. mirovinski stup pokaže svoje rezultate, dakle kada je ona veća od mirovine nego što bi bila da je samo iz I. mirovinskog stupa, dakle očekujemo da će ti trenovi ići prema višim postotcima iz individualizirane i kapitalizirane štednje a nižim postotcima iz I. stupa. Upravo na taj način se dugoročno osigurava održivost, mi smo kroz zakonske izmjene i to sam napomenuo u prvom djelu svog izlagana, omogućili mirovinskim fondovima puno veća, puno značajnija ulaganja i siguran sam da će ta ulaganja u kratkom periodu pokazat svoju efikasnost, hvala.
Hvala. Kolega Panenić, izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani ministre, u svakom slučaju vi rješavate problem koji ste naslijedili, znači oko izmjena zakona tada niste niti bili član Vlade niti možete reći da je to, nitko neće ovdje reći da je vaša odgovornost. Ali ono što je ostalo nakon ovih izmjena, referendumska inicijativa dala je rezultat koji ste ispoštivali kao Vlada i oni su to prihvatili. Ono što ostaje pitanje zapravo cijeli postupak koji se vodio od promotivne kampanje, od argumentacije koja je, iza čega je stajala i Vlada, da li će ikad biti javno obznanjeno. Ja znam da je to neuspjela akcija, imala je svoje troškove, pitanje troškova koji su, da li će biti javno objavljeni, vi ste ministar koji ste to naslijedili i očekuje se da se zna za što su utrošena sredstva poreznih obveznika, na kraju da se pokaže da zapravo ti porezni obveznici žele drugačiji sustav nego što je kampanja bila protiv njih usmjerena. Hvala lijepa.
Izvolite odgovor.
Hvala vam na pitanju. Dakle što se tiče same kampanje, odnosno što se tiče informiranja o kampanji, brojke su već ranije objavljene tako da ne smatram da ih treba ponavljati, ranije su obznanjene. A što se tiče same koncepcije odnosno samog ovog zakonskog rješenja, vrlo je jasno, dakle poštuje se volja građana RH i na taj način iskazujemo nekakvu inkluzivnost Vlade prema svima koji su bili zainteresirani za potpise prema ovoj referendumskoj inicijativi. Hvala.
Sada je na redu kolega Čuraj, izvolite.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče, poštovani ministre sa suradnicima. Mene zanima jedna stvar, dakle s obzirom da smo i ja osobno aktivno sudjelovao u radnim skupinama, izradu ovoga mirovinskog zakona koji sada mijenjamo i ono što sam tada govorio je nešto na tragu i onoga što danas je bilo ali vidimo da je povučen ovaj prijedlog od 68 godina a ja sam tada govorio da nikako ne penaliziramo ljude ali da svakako omogućimo svakom tko želi ostati dulje na tržištu rada. Zašto bi nekom branili? Dakle, mene zanima što je sa tih na kraju 68 godina i dapače, prijedlog koji je bio u proceduri nije baš onakav kakav bi voljeli vidjeti jer treba to rješavati uz suglasje poslodavca i radnika. Ako radnik ne želi ne mora a ako poslodavac ne želi ne može. I mislim da bi na taj liberalni način gledanja dobili tu mogućnost da tko želi može ostati duže ako ima potrebe za deficitarnim zanimanjima.
Hvala. Odgovor, izvolite.
Zahvaljujem zastupniče na postavljenom pitanju. Dakle, upravo intencija izmjena radnog zakonodavstva je takva da će ono biti provedeno kroz puno širu javnu raspravu, kroz puno veće sudjelovanje i naših socijalnih partnera, kroz taj način želimo i na neki način obnoviti i dati snagu socijalnom dijalogu. Upravo zbog toga smo zapravo i postupili na način da ćemo saslušati, više razgovarati, vidjeti koja rješenja su najoptimalnija i na taj način definirati radno zakonodavstvo takvo da bude, da omogući svima koji to mogu, koji to žele da se duž zadrže u svijetu rada a posebno utjecati i na sustav dakle rada ali i na mirovinski sustav koji su u tom kontekstu pred kraj radnog vijeka izrazito kohezivni i povezani. Hvala.
Kolega Podolnjak, izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani gospodine ministre, danas smo trebali raspravljati o setu, nizu radno mirovinskih zakona koje ste i vi najavljivali u proteklih mjesec dana i koje ste slali već na javno savjetovanje. Znamo da je neslavno propala mirovinska reforma vašeg prethodnika za koju vi niste odgovorni ali evo sad se pokazuje ponovno da srljate grlom u jagode, da čitav taj set zakona, evo skinut preko noći s dnevnog reda nakon što ste ga tako najavljivali. I pitanje je da li vi i Vlada uopće znate kuda idete sa ovom mirovinskom reformom? Jer mi doista ne vidimo niti nakon prve a niti nakon ove koju najavljujete jer vi znate stvarno smjer što želite sa mirovinskom reformom učiniti. Najbolji primjer je što ste tako naprasno skinuli set zakona koji je danas trebao biti na dnevnom redu ovog Hrvatskog sabora. I kao što vidimo osim ovog jednog zakona nema ni jednog drugog na raspravi.
Hvala vam. Odgovor izvolite.
S obzirom da, evo još jednom moram ponoviti na 711 izražavanje, ovdje 711 tisuća građana od kojih neki građani i ovdje danas sjede, dakle mi smo se odlučili na prihvaćanje ovih prijedloga. A da li Vlada zna smjer kojim ide, naravno da zna, naravno da je taj smjer vrlo jasan. Dakle, omogućavanje dužeg ostanka u svijetu rada. Što se tiče paketa mirovinskih zakona, kolegi Čuraju sam odgovorio prije nekoliko minuta, dakle ono koja je intencija tih mirovinskih zakona je duži ostanak u svijetu rada. Ono što smo uvidjeli kao dodatan benefit u samom formiranju tih zakonskih rješenja je šira javna rasprava, šira rasprava sa sindikatima, šira rasprava sa poslodavcima s druge strane. Na kraju krajeva i šira rasprava kroz ovaj Dom i očekujemo da ćemo tu iznjedriti najbolja rješenja koja će apsolutno poboljšati efekte i mirovinske reforme ali isto tako reformirati posredno i ostali, ostale dijelove ekonomije u RH. Hvala.
Sada je na redu kolega Klisović, izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče Sabora. Poštovani gospodine ministre, čini mi se da je ova Vlada opasno lutala u ovoj mirovinskoj reformi i prije nego što ste vi preuzeli mandat. Dakle imali ste jedna reformu koja je bila, kako je rečeno iz Vlade dobro osmišljena, pripremljena, promišljena. Nakon toga su počele inicijative sindikata, pritisci, odustali ste od dijela svoje reforme sada i poslodavci pritišću s druge strane, tako da ne znam ustvari kuda ćemo do kraja završiti. No ono što mene zanima koja su trenutno razmišljanja u Vladi, hoće li radnik moći nastaviti raditi i nakon 65 godine ako to on želi, a ako želi ići u mirovinu sa 65 godina? Ili se tu nešto mijenja jer vidim da poslodavci sada imaju jedan drugi prijedlog. Dakle pitanje još jedanput, hoće li radnik moći nastaviti raditi i nakon 65 godine ako to želi? Hvala.
Izvolite odgovor.
Zahvaljujem na pitanju prije svega. Mi smo do sada izražavali nedvojbeni stav po ovom pitanju tako da mislim da stavove Vlade RH znate. Ali još jednom napominjem dakle kao što sam odgovorio i na prethodna dva pitanja ovo su pitanja o kojima moramo povesti širu javnu raspravu. Smatramo da kroz zakone o radu možemo unaprijediti još određene nekakve dodatne dijelove radnog zakonodavstva i siguran sam da ćemo kroz tu raspravu koja će se dogoditi u kratkom roku iznjedriti najbolja rješenja vezano za radna zakonodavstva. A radno zakonodavstvo kao takvo je povezano izrazito sa mirovinskim sustavom tako da će se tu postići siguran sam jedan optimum za cijeli sustav. Hvala.
Sada je na redu zastupnik Ante Babić. Izvolite.
Hvala poštovani predsjedniče. Poštovani ministre do jučer je oporba imala nekakve šanse vezano za sindikalne inicijative ali i bili su u nekoj pat poziciji, ali izvješćem predsjednika Vlade matirani su i više nemaju nikakvih argumenata. Jutros je konsternacija i ne znaju što će govoriti, a isto tako i ovim setom mirovinskih zakona o kojima ste vi govorili vrlo je teško priznati činjenicu da ste 2014. godine donijeli zakon u kojem su ljudi morali ostati u svijetu rada do 67 godine, a vi danas predlažete zakonom ostanak u svijetu rada do 65 godine i to je ono što ih boli. Činjenica je isto tako da ste u samom uvodnom dijelu govorili i o mirovinskoj reformi koju smo tada pripremali i o pozitivnim učincima koji su se dogodili, ali i prihvaćanjem inicijative što je legitimno pravo Vlade i volje građana da se ovo izmjeni što danas činimo.
Hvala vam. Odgovor. Izvolite.
Hvala vam zastupniče na postavljenom pitanju. Kada govorimo o cjelovitoj mirovinskoj reformi, dakle ja sam iznio jedan dio, jedan dio mjera koje su kroz tih 6 zakona provedene. Postoji još čitav niz pozitivnih mjera koje su možda manje vidljive ili koje možda imaju nešto niže financijske, fiskalne i dugoročne učinke. Međutim, definitivno je postignut određeni sklad kroz navedene zakonske izmjene. Ovdje još jednom napominjem, poštujemo volju građana po ovom pitanju i siguran sam da će to iznjedriti jedan kvalitetan, odnosno iznjedrilo je jedan kvalitetan sustav koji je dugoročno održiv, mirovine će biti adekvatnije, a ispravili smo onu međugeneracijsku nejednakost. Hvala.
Sada je na redu kolega Orepić. Izvolite.
Gospodine Babiću, ako je itko matiran, matiran je narod. Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre, pritiskom referenduma ušli smo u ovo što radimo danas i evo u obrazloženju čitavog niza replika govorite o socijalnom dijalogu. 132 sudionika odnosno mišljenja ste dobili kroz e-savjetovanje zainteresirane i stručne javnosti niti jedno niste uvažili. O kakvom vi socijalnom dijalogu govorite? Skratili ste raspravu e-savjetovanja na 14 dana, o kakvom vi socijalnom dijalogu govorite? I molim vas pitanje. Zašto se ne uhvatite osnovnog problema mirovina, a to je da mirovine iz mirovinskog fonda primaju samo oni koji su ih zaradili. Preko 50 mirovina, 50% mirovina nije zarađeno koje se dana dijele u Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Odgovor, izvolite.
Bojim se da krenem odgovarat na sve ovo da nam je minuta mali, ali evo pokušati ću to sažeti što, što kraće. Dakle, kada govorimo o ovom zadnjem dijelu pitanja to je jednostavno netočan podatak pa mi je malo teško, teško braniti ovu tezu koju ste iznijeli. Kada govorimo o početku vašeg pitanja i kada govorite o 132 zahtjeva na e-savjetovanju i socijalnom dijalogu, socijalni dijalog je dijalog između Vlade, sindikata i Hrvatske udruge poslodavaca, dok je e-savjetovanje ono postupak kroz koji hrvatski građani mogu izraziti nekakvo mišljenje o zakonu. S obzirom da predmet tih 132 upisa, 132 mišljenja nije uopće povezan sa ovim što mi provodimo kroz mirovinsku reformu zapravo je postalo irelevantno to, postala su irelevantna ta mišljenja s obzirom da se uopće ne odnose na zakone o kojima danas pričamo. Hvala.
Kolega Grmoja, izvolite.
Poštovani ministre, ja neću govoriti o tome kako ste pritisnuti referendumom, jedan ste referendum ukrali, ovdje vas je narod prisilio znači niste dali narodu referendum o izmjeni izbornog sustava, ali ono što mene zanima to je iznos povlaštenih mirovina. On je negdje oko 8 milijardi kuna, imamo 13.000 mirovina iz NOB-a, kad ćemo krenuti, kad ćemo krenuti u reviziju, prvo s NOB-om, a onda sa lažnim braniteljima koji obezvrjeđuju prave branitelje kojima treba sve dati, koji su se borili za ovu Hrvatsku, koji obezvrjeđuju Domovinski rat, kad ćete krenuti? Idemo krenuti u reviziju od NOB-a znači do ovih lažnih branitelja iz Domovinskog rata. Šta je ne dirate ove partizane ili ste i vi za bravara, kao i ova ekipa vamo sa moje desne strane?
Odgovor, izvolite. Molim vas kolegice i kolege, odgovor ministra.
Iako pitanje vaše nije predmet prijedloga ovog zakona, ali mogu dati načelan odgovor. Dakle, kada govorimo o posebnim propisima odnosno mirovinama koje se ostvaruju po posebnim propisima [[Upadica: Samo malo …]]
… ja vam kolegice i kolege, pa dajte elementarno da budemo korektni, ministar govori, kolega Grmoja vi ste postavili pitanje i onda razgovarate sa kolegom Marasom. Pa dajte da ministar odgovori, molim vas. Možemo završit? Ajde, izvolite ministre.
Zahvaljujem predsjedniče. Dakle, kada govorimo o mirovinama po posebnim propisima odnosno ostvarenim po posebnim propisima to je jedna tema koja dolazi na red nakon što se uredi opći sustav mirovina i to cijelo vrijeme komuniciramo i to je tako. Međutim, stečena prava su stečena pravi i tu zaista zadiranje u taj način stečenih prava nije u ovom trenutku moguće. Što se tiče samih troškova odnosno što se tiče samih rashoda za ove mirovine to moram još jednom napomenuti, moram još jednom dati javnosti na uvid tu informaciju. Dakle, posebni propisi se isplaćuju iz općih prihoda proračuna, nemojmo miješati prihode doprinose i prihode odnosno opće prihode proračuna jer zapravo se samo unosi konfuzija u javnu raspravu, a svi oni koji raspravljaju o ovom su vrlo svjesni ove problematike. Hvala.
Hvala vam. Kolega Sladoljev, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Evo poštovani ministre stiže mi poruka od profesora i učitelja koji su trenutno još uvijek u štrajku pošto im Vlada nije dakle pristala na njihove zahtjeve i jedno pitanje je bilo od jednog gospodina profesora, kolega moj iz škole koji ima 30 g. staža po vašem izračunu, ne možete dakle točno odrediti jer su i drugi parametri, koliko će biti njegova mirovina nakon otprilike 35 g. staža i da li smatrate da je ta mirovina dostojna za njegov život, dakle mirovine profesora i učitelja sa 35 do 40 g. staža, prosječna koliko bi bila?
Odgovor, izvolite.
Pa s obzirom da je ovdje riječ o individualnom vašem kolegi o kojem zaista nemamo dovoljno podataka da računamo njegovu mirovinu u Saboru, bili bi izrazito na neki način neozbiljni kada bis e upuštali u ovakve konstrukcije, ja vam to ne mogu reći, dakle ja vam to ne mogu reć međutim ono što je cilj ovog zakona s obzirom da su pitanja nevezana baš previše za zakon o kojem raspravljamo, ono što je cilj ovog zakona je upravo da se ta dugoročna održivost sustava poboljša odnosno da se omogući i drugi cilj napominjem, adekvatnost mirovina, adekvatnost jednako visina mirovine. Dakle, svim ovim nizom izmjena unutar mirovinskih zakona, ne mogu odgovoriti na način da li je ta mirovina velika, da li je mala, da li je dostojna za život ali mogu odgovoriti da će ona ovim nizom mjera biti veća nego sada je, hvala.
Kolega Vlaović, izvolite.
Hvala predsjedniče Sabora. G. ministre sa suradnicima, činjenica je da je Vlada morala odustati od svojeg zakonskog prijedloga „67 je previše“ pod pritiskom javnosti odnosno građana i dobro je da je tako međutim izgleda da je sad Vlada opet u pat poziciji i da ste povukli ovaj dio Zakona o radu i drugih zakona koji se nadovezuju na ovaj zakon pa vas pitam da li ćete odustati od najavljene nacionalne mirovine jer očito da krenete pa stanete, da dobro ne planirate pa morate reterirati. Ne bi bilo dobro da odustanete jer preko 50 000 građana u RH starije od 65 nemaju nikakve prihode i red je da se uvede nacionalna mirovina u RH koja po nama iz HSS-a ne bi smjela biti niža od praga siromaštva a isto tako da ispravite nepravdu preko 25 000 umirovljenika iz poljoprivrede imaju mirovinu oko 1000 kn, da i njih uvrstite u tu radnu skupinu da nagradimo i njih kad već nagrađujemo i druge skupine, hvala.
Odgovor, izvolite.
Zahvaljujem na pitanju. Dakle dali ste zapravo prostor da ponovim ono što smo ponavljali i na aktualnom satu ali isto tako što komuniciramo prema javnosti. Dakle nacionalna mirovina je prijedlog Vlade RH, aktualne Vlade RH, nacionalna mirovina je jedan od programskih prijedloga iz programa HDZ-a za ove izbore i definitivno će nacionalna mirovina kao takva biti institut koji će biti uveden 2021. S obzirom da vidim da ste sugerirajući da treba nekoga uvesti u radnu skupinu, očito imate informacije da radna skupina radi na tome, radna skupina će iskonstruirati vrlo kvalitetne prijedloge, imamo dovoljno vremena i za zakonodavne aktivnosti tijekom slijedeće godine i u produkciju sa 1.1.2021. nacionalna mirovina kao takva kreće, hvala.
Kolega Grčić, izvolite.
Hvala g. predsjedniče. G. ministre sa suradnicima, spomenuli ste rast mirovina u vašem mandatu od 11%. Vi ste duboko svjesni da je BDP nominalno, kumulativno dakle ono što bi trebao biti kriterij usklađivanja, rastao značajno više prema tome mirovine ne prate rast BDP-a i samim tim naravno ne prate i rast standarda nekih drugih skupina u društvu. Evo vi ste nakon teške muke uspjeli naći novce za veće plaće međutim morate priznati, mirovine su još skoro 3 puta manje od prosječne plaće, znači negdje na 40% i vaš ključni zadatak u vremenu ispred nas je isto tako naći novce za brže i efikasnije usklađivanje mirovina jer ovoga ljudi živjeti ne mogu.
Odgovor, izvolite.
Hvala vam na pitanju. Vi ste također duboko svjesni da usklađivanje mirovina ne prati stopu rasta BDP-a i to nije čak ni praksa u većini država tako da uvijek se to svodi na određeni postotak stope inflacije i određeni postotak stope kretanja bruto plaća. S obzirom da su ovdje makroekonomski elementi pozitivni, zbog toga su rasle mirovine, dakle kada govorimo rasle su plaće, rasla je istina puno manje stopa inflacije, iz tog razloga ovo povećanje od 11,7%. Ja moram napomenuti da ne tako davno smo mi imali situaciju kada BDP nije rastao, kada je padao, kada su stope usklađivanja bile višestruko manje tako a ovaj rast od 11,7% za prosječnu mirovinu ili 15% za minimalnu mirovinu, zaista možemo shvatiti kao jedan pozitivan makroekonomski trend u ekonomiji RH.
I Šuker dolazi na kraju.
Hvala lijepo g. predsjedniče Hrvatskog sabora. G. ministre, meni je drago da je Vlada prihvatila želju i inicijativu hrvatskih građana da onu nepravdu koju je SDP napravio 2013. ispravi i da ovim izmjenama zakona vrati odredbu da hrvatski građani idu u mirovinu sa 65 g. i to je nešto što treba naglasiti jer 67 g. je nešto što je donio SDP a ne HDZ. Druga stvar, drago mi je da ste spomenuli nešto o čemu bi možda danas ovdje trebali više raspravljati, a to je da zajedno dođemo do konsenzusa i kroz socijalni dijalog kako oni za koje postoji interes na tržištu rada i postoji interes poslodavaca, možemo zadržati duže u svijetu rada a isto tako da im to beneficiramo sa višim mirovinama. I drago mi je da cijelo vrijeme spominjete o višim mirovinama i s obzirom na strukturu zaposlenih i broja umirovljenika, možemo isključivo razgovarati kroz veći gospodarski rast a nikako drugačije.
Hvala. Odgovor, izvolite.
Zahvaljujem se na pitanju. Dakle gospodarski rast odnosno makroekonomska kretanja u RH određuju kretanja svih ostalih davanja, socijalnih davanja pa tako i mirovinskog sustava. Kada govorimo o strukturi tog gospodarskog rasta i kada govorimo o pojedinim makroekonomskim elementima, vrlo jasno sam i u odgovoru na proteklo pitanje objasnio kako izgleda usklađivanje mirovina. Ono ovisi o rastu plaća. S obzirom da mi pokazujemo u tom segmentu jedan pozitivan trend, isto tako su rasle mirovine. Što se tiče radnog zakonodavstva, dakle još jednom ponavljam to ćemo provesti kroz jednu širu javnu raspravu kroz jedan širi društveno ekonomski konsenzus, očekujemo zapravo društveno ekonomski konsenzus i očekujemo da ćemo tu naći kvalitetne paradigme pomoću kojeg ćemo i mirovinski sustav dugoročno učiniti održivim. Moram se referirati na početak vašeg pitanja, da taj duži rad nije uveden za vrijeme naše Vlade, uveden je puno ranije. Mi smo sada tu volju hrvatskih građana ispoštivali. Hvala.
Hvala. Gotovi smo s replikama pa sada pozivam izvjestitelje odbora ako žele uzeti riječ. Javio se predsjednik Odbora za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo kolega Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega, predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Prvo bi uz izvješće izrazio negodovanje mene kao predsjednika Odbora za rad i mirovinski sustav zbog toga što je jučer na samoj sjednici.
Kolega Maras ne možete to raditi, vi morate izvijestiti o zaključku odbora, to je vaš posao, a ne iznositi svoje osobne stavove što ste sada htjeli reći. Ja vas molim da se držimo procedure i ne kršimo Poslovnik.
Dobro. Na sjednici odbora jučer održanoj u 8,30 u Hrvatskom saboru članovi odbora odnosno ja kao predsjednik sam izrazio negodovanje zbog toga što je Vlada RH preko svoje predstavnice na samom odboru povukla čitav niz zakona, a da o tome uopće nije obavijestila Hrvatski sabor, a obavijest u Odbor za rad je došla u 9,00 dati znači pola sata nakon početka sjednice. Znači ja vas molim da zaštite dignitet i to je bila jedna od točaka na sjednici Hrvatskog sabora. Što se tiče ove točke o Prijedlogu zakona o izmjeni Zakona o mirovinskom osiguranju, s Konačnim prijedlogom Zakona odbor je navedeni akt raspravio sukladno članku 83. Poslovnika Hrvatskog sabora kao matično radno tijelo. U uvodnom izlaganju predstavnica predlagatelja istaknula je kako se predloženim zakonom uvažava volja hrvatskih građana odnosno da je neosporno prikupljen potreban broj potpisa birača za raspisivanje državnog referenduma te su u cijelosti preuzeti prijedlozi zahtjeva građanske inicijative „67 je previše“. Tako je snižena dob za odlazak u mirovinu na 65 godina umjesto 67 godina te je smanjena penalizacija prijevremenih mirovina s 18% na 12%. Također predlaže se da pravo na starosnu mirovinu za dugogodišnjeg osiguranika sa navršenih 60 godina života i 41 godinu staža nadalje se produljuje na razdoblje do 2029. godine u kojem će žene moći ostvarivati pravo na privremenu starosnu mirovinu sniženom dobnom granicom. U raspravi je iznijeto mišljenje da je dobro poticanje duljeg ostanka u svijetu rada, ali da je potrebno starije radnike kontinuirano educirati kako bi zadržali kompetencije. Nakon provedene rasprave odbor je s većinom glasova 6 za i 1 suzdržan odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Zakon o izmjenama Zakona o mirovinskom osiguranju te odredio mene za izvjestitelja. Hvala vam lijepa.
Dobro, imamo povredu Poslovnika kolega Ante Babić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora. Dakle, člankom 238. a kao predsjednik odbora gospodin Maras, čiji sam ja član zapravo govori neistine, a to nije dobro i korektno zbog javnosti i nemam drugog načina ispraviti ga. Dakle, sjednica je počela u dvadeset do devet jer je predsjedavajući kasnio, a predlagateljica je u ime Vlade podnijela zahtjev predsjedniku ovog radnog tijela u kojem je vidljivo bilo da stoji da Vlada povlači te zakone iz procedure, dakle prije same sjednice.
Zahvaljujem. Ja sam upozorio kolegu Maras na to da ne može iznositi svoje stavove osobne, dakle izvjestitelj odbora prenosi ono što je zaključak odbora, tako da ova povreda Poslovnika bila bi smislena da ja nisam upozorio predsjednika odbora Marasa. Dobro, sada idemo na raspravu. Ne, nema opomene zato što ima logike u tome što je kolega Babić kazao. Idemo sada na raspravu, javilo se je 10 klubova i za sada 16 pojedinačnih rasprava, dakle bit će vrlo zanimljiva i duga rasprava. Prvi je na redu Klub zastupnika MOST-a nezavisnih lista i kolega Robert Podolnjak. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani gospodine ministre sa suradnicima. U obrazloženju odnosno u ocjeni o osnovnim pitanjima koje se trebaju urediti ovim zakonom, a i ono na što je ministar potrošio barem prvih 20 minuta svojeg izlaganja, a to je konstatacija iza koje stoji Vlada da su oni paketom od šest mirovinskih zakona koji su od 1. siječnja 2019. godine stupili na snagu navodno cjelovito unaprijedili mirovinski sustav u cilju osiguranja dugoročne održivosti i primjerenosti mirovina sadašnjih i budućih umirovljenika. To je ono što piše u ovom konačnom prijedlogu zakona, to je ono o čemu je cijelo vrijeme govorio ministar u uvodnom izlaganju, a zapravo ništa nije dalje od istine nego te konstatacije koje sam upravo pročitao. Naime, ovaj zakon koji je pred nama je priznanje da ta mirovinska reforma je bila potpuni neuspjeh i promašaj. I to znamo svi u ovoj dvorani, ne samo građani, ne samo onih 750000 građana koji su potpisali zahtjev referendumske inicijative „67 je previše“, to znaju danas već i svi ostali građani. Međutim, rekli smo da sadašnji ministar i nije najodgovorniji za taj paket mirovinskih zakona jedan drugi ministar koji je bio, koji više na tome položaju. Nadam se da novi ministar neće ponoviti iste greške koje su se dogodile ranijem ministru koji je forsirao tu mirovinsku reformu bez suglasja ostalih socijalnih partnera, bez uvažavanja stavova i zastupnika u ovom HS i onda nije čudno da je ta mirovinska reforma katastrofalno propala, jer teško je sjetit se da je jedan zakon ili set zakona, a naročito ovaj Zakon o mirovinskom osiguranju izazvao toliko protivljenje građana da je njih 750 000 potpisalo protiv određenih ključnih odredbi toga zakona. To je veći broj nego što je glasova dobila, dobile stranke koje čine ovu sadašnju Vladu, to najbolje govori o protivljenju, mirovinskoj reformi koju je smislio raniji ministar. Ovaj zakon koji je pred nama, izmjene Zakona o mirovinskom osiguranju je jedan posebni zakon, ovo nije zakon kao svi drugi koji su do sada bili pred HS, naizgled čini vam se ovo je prijedlog zakona br. 761, predlaže ga hrvatska Vlada kao stotine drugih zakona, međutim on zapravo je potpuno drugačiji zakon. Nikada takvog zakona nije bilo u HS, to odgovorno mogu reć. Zašto je poseban? Poseban je zato što ovim prijedlogom zakona Vlada u cijelosti prihvaća zahtjev referendumske inicijative 67 je previše, a referendumsko pitanje je zapravo bilo jesu li građani, žele prihvatiti prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o mirovinskom osiguranju upravo u tekstu koji se predlaže ovim prijedlogom zakona. Mi smo imali različite situacije kada su pojedine građanske inicijative prikupljale potpise protiv određenih reformskih poteza, nazovimo ih tako, nekih ranijih Vlada, ali u pravilu radilo se o situacijama kada su Vlade slale u proceduru određene prijedloge zakona ili su htjele provesti nekom drugom odlukom određenu reformu s kojom građani nisu bili suglasni i tada su prikupljani potpisi, pa su Vlade brže bolje povlačile te prijedloge iz procedure i odustajale od određenih poteza koje su namjeravale napraviti. U ovom konkretnom slučaju dogodilo se po prvi puta da je Vlada inzistirajući na svom prijedlogu zakona, taj zakon predložila HS, ovdje ga je usvojila parlamentarna većina, stupio je na snagu, počeo se provodit i tada stupa na scenu građanska inicijativa i u referendumskom pitanju predlaže izmjene ovoga zakona, referendumska inicijativa doživljava potpuni uspjeh sa tolikim brojem potpisa koje je bilo nemoguće umanjiti u bilo kojoj mjeri da se zapriječi održavanje državnog referenduma. Jedini mogući scenarij koji je preostao Vladi, a i parlamentarnoj većini je da umjesto provedbe državnog referenduma za koji su se stekli formalni uvjeti, predloži ovaj zakon HS, da bude usvojen u istovjetnom tekstu onom prijedlogu koji je uputila referendumska inicijativa građanima na potpis uz određene prijelazne i završne odredbe koje su u ovom zakonskom prijedlogu. I u tom smislu ovaj HS nikada pred sobom nije imao takav prijedlog zakona. Naime, o ovom zakonu možete raspravljati, možete podnositi i amandmane, ali da bi se zapriječilo održavanje državnog referenduma, ovaj Konačni prijedlog zakona mora biti usvojen u istovjetnom tekstu, sadržajno istovjetnom tekstu kakav je predložen od referendumske inicijative. Svojevremeno kada smo prvi puta raspravljali o referendumskoj inicijativi na Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav, rekao sam da je jedina mogućnost koja će preostati Vladi da uputi u saborsku proceduru prijedlog zakona koji bi bio potpuno istovjetan tekstu koji je predložila referendumska inicijativa kako bi se izbjeglo održavanje državnog referenduma, a na tragu jedne ranije odluke Ustavnoga suda iz 2010.g. kada su donosili odluku tada o referendumskoj inicijativi koja je skupljala potpise protiv prijedloga Zakona o radu, tada je povlačenjem iz procedure tog zakona, Ustavni sud konstatirao da su time ispunjeni ciljevi referendumske inicijative. Na tragu toga je i današnji prijedlog zakona pred ovim HS i ovaj HS ga mora uvojiti u istovjetnom tekstu kako ga je predložila referendumska inicijativa. Međutim, to nije sve. Predlagatelj je zaboravio da ovaj prijedlog zakona koji predlaže, nije običan prijedlog zakona, ovo nije zakon koji će HS za nekoliko dana usvojit i koji će stupiti na snagu i koji onda jednog dana može jednako tako mijenjati po istom postupku u nekom nedefiniranom vremenskom razdoblju kada Vlada procijeni da može predložiti neki drugi prijedlog zakona koji bi sadržajno mogao biti suprotan ovom zakonu koji će vjerujem ovaj HS donijet. Naime, činjenica je da se ovaj zakon predlaže da ga HS usvoji kako se ne bi trebao održati državni referendum o prijedlogu zakona koji predlaže građanska inicijativa. To je suština onoga što je zapravo danas predmet rasprave, nije predmet rasprave propala mirovinska reforma, to svi znamo, o tome ne treba više niti govoriti, osim da skrenemo pozornost ministru da ne bi trebao na sličan način pristupiti ovoj slijedećoj mirovinskoj reformi koja je najavljena i koja je već u javnom savjetovanju i da ovo bude dobra pouka. Ono što nedostaje to je određena deklaracija HS koji se mora obvezati da će poštivati referendumsku volju građana koja zapravo nije imala prilike biti iskazana na referendumu, al ona je za sada iskazana u 750 000 potpisa građana. Stoga Klub zastupnika MOST-a predlaže zaključak koji bi HS trebao donijeti uz ovaj Zakon o izmjenama Zakona o mirovinskom osiguranju, pa ću taj zaključak pročitati. HS donosi Zakon o izmjenama Zakona o mirovinskom osiguranju, u istovjetnom tekstu koji je predložen od građanske inicijative 67 je previše, a koja je prikupila u skladu s Ustavom i zakonom dovoljan broj valjanih potpisa za provedbu državnog referenduma o prijedlogu Zakona o izmjenama Zakona o mirovinskom osiguranju. Točka 2. HS se obvezuje da neće donijeti zakon koji bi bio sadržajno suprotan bilo kojoj odredbi zakona iz točke 1. ovog zaključka. Točka 3., bilo koja odredba zakona iz točke 1. ovog zaključka može se izmijeniti samo i isključivo odlukom na referendumu, ovaj zaključak stupa na snagu danom donošenja i objavit će se u Narodnim novinama. Da pojasnim, kad ovaj zakon ne bi bio pred HS, kada ga HS ne bi usvojio, o prijedlogu zakona odlučivali bi građani na državnom referendumu, bio bi to odluka na referendumu temeljem odluke građana, a na temelju inicijative birača koji su potpisali zahtjev za referendumsko pitanje. Dakle, činjenica je da ovaj zakon, sad Vlada nije predložila, da pretpostavljam da će ga HS prihvatiti, usvojiti u ovom tekstu, on bi zapravo bio, vjerujem, duboko vjerujem, prihvaćen na referendumu ne samo zbog toga što ga je potpisalo već 750 000 građana, vjerujem da bi i daleko više na referendumu glasalo za taj prijedlog zakona, moguće više nego što je na nekim ranijim referendumima glasalo za određenu odluku. Stoga ovaj zakon treba promatrati kao izraz ne samo volje onih građana koji su potpisali zahtjev referendumske inicijative, Vlada već polazi od toga da je ovaj prijedlog zakona takav da bi bio usvojen na referendumu i da bi stupio na snagu i sasvim sigurno bi i stoga ovaj zakon ne može biti tretiran kao svi drugi zakoni koje donosi HS, ovaj zakon treba tretirati kao zakon kao da je donesen na državnom referendumu jer za to su prikupljeni potpisi građana, ovaj zakon se ne može sutra ili prekosutra mijenjati ukoliko Vlada u nekom trenutku, ova ili buduća razmisli da bi u nekom dijelu trebala izmijeniti taj zakon radi određenih naknadnih učinaka koje će oni procijeniti, a znamo kakve su njihove procijene i što su tumačili građanima kakve će biti posljedice ne donošenja tog mirovinskog paketa zakona. I stoga ćemo tražiti da se prihvati ovaj zaključak jer u suprotnom bilo bi sasvim moguće, a po meni i opravdano da inicijatori referendumske inicijative i traže odluku Ustavnoga suda o pravnim učincima i obvezatnosti zakona koji će donijeti HS s obzirom da nije održan i da neće biti održan državni referendum, a stekli su se svi formalnopravni uvjeti da se održi državni referendum i svjesni ste toga kada bi ovaj prijedlog zakona bio na državnom referendumu da bi možda i više od milijun ili možda i milijun i pol građana glasali na tom državnom referendum i da bi on, ja sam uvjeren, velikom većinom glasova bio prihvaćen na državnom referendumu. I upravo radi tog razloga Vlada predlaže ovaj zakon HS i on mora biti prihvaćen u tekstu koji je tražila referendumska inicijative i to je čitava istina ovog prijedloga zakona i to je jedina stvar koju zapravo ovaj HS treba definirati i kad ovaj zakon raspravlja danas kao konačni prijedlog, da je ovo izraz volje 750 000 građana, a ne prijedlog Vlade koji oni daju po svojoj vlastitoj inicijativi. Hvala.
Idemo sada na drugi klub zastupnika, to je Klub zastupnika HSU-a, nezavisnih zastupnika i SNAGA-e i poštovani kolega Silvano Hrelja, izvolite.
g. Predsjedniče, g. ministre sa suradnicima, kolegice i kolege, dakle trebalo bi danas raspravljati o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju na temelju građanske inicijative 67 je previše, ali je i sam uvodničar, dakle predlagatelj zakona, ministar proširio temu i govorio je i o drugom mirovinskom stupu i o trećem i o obveznim mirovinskim fondovima pa je na taj način samo otvorio raspravu o problematici cijelo mirovinskog sustava, cijelog Zakona o mirovinskom osiguranju pa neću ništa sužavati, 15 minuta je sasvim dovoljno da se govori pa ću i ja tako govoriti o cjelokupnoj problematici mirovinskog sustava sa jedne druge točke gledišta. Naime, lanjske godine, negdje malo kasnije nego ovo vrijeme, raspravljali smo na način sa argumentacijom Vlade RH i ministra Pavića da građani RH imaju svega 30 g. radnoga staža i da je potrebno produljiti radni vijek do 67 g. odnosno skratiti taj odlazak sa 2038. na 2033. da ste tada počinje raditi do 67 g. i da je to nužno. Od tada pa do danas, znate koliko se dogodilo na ispravljanju krivih statistika iako sam o tome govorio ovdje? Nije se dogodilo ništa. I dalje se govori da građani RH imaju svega 30 g. prosječnog staža. I dalje se to pričam, i dalje je to istina koja izlazi iz ministarstva a nije istina, gospodo, nije istina, pogledajte si ovu tabelu za ovaj mjesec. Među starosnim mirovinama koji imaju preko 30 g. staža, imate i prevedenih iz invalidske i to 84 000 mirovina, 84 000 u 811 je 10% greške i 10% smanjuje sa 32 g. staža jer ovih 84 000 imaju svega 24 g. staža. Dakle ne možemo zbrajati u statistici kruške i jabuke. Ne možemo optuživati građane RH da imaju malo staža. Indikativno i isto u ovoj statistici da starosna mirovina sama za sebe, ona u koju se sa 65 g. života i 15, 16, 20, 25, koliko je tko stekao staža, ima 31 g. a to su oni koji najstariji idu u mirovinu i nitko se tu ne zapita da li je to točan podatak. Da li onaj koji ovdje ima, koji je dao zahtjev za mirovinu u hrvatskom mirovinskom sustavu i ovdje ima 20 g., dobije rješenje, uđe u ovu statistiku sa 20 g., da li je on još od neke svoje 40-te, ima još negdje 20 g. staža? Da li se netko to upitao? A pri tome 100, više od 180 000 građana RH prima mirovinu iz inozemstva. Razmjenom podataka 2015. povodom isplate božićnice umirovljenicima, došli smo do podatka da je to prosječno 273 eura iz inozemstva. Kad to pomnožimo sa više od 180 000, to je otprilike 4,5 milijarde kuna koje dolaze u Hrvatsku koje naš porezni sustav registrira samo ako su otvoreni računi u hrvatskim bankama. Ako netko ima u njemačkoj banci, austrijskoj, talijanskoj banci, mi tih podataka nemamo ali za statistike, iznos mirovina nije bitan, bitan je za socijalnu situaciju u RH i procjenu te socijalne situacije ali za statistike nama nedostaje na temelju koliko godina staža se ostvaruje u inozemstvu ta mirovina. Mi smo članica EU-a od 2013., zašto mi nemamo ove podatke? Jedine podatke koje smo tražili i dobili su bili 2015.,danas smo 2019., zašto nemamo podatke? Zašto koristimo krive statistike i stavljamo ovaj ponosan narod, njemu govorimo da je radio malo tijekom svog života? Pogledajte oni koji su otišli ove godine u mirovinu. Oni koji su išli ove godine u mirovinu, u 9 mj. njihov prosječni staž bez međunarodnih ugovora je 34 g. i 11. mj., oni koji su ove godine otišli. To su efekti mirovinske reforme gdje se već radni staž produljio od 1.1.1999. Mi imamo učinke, umjesto da ih pratimo kako se to odvija, da sređujemo statistike, mi i dalje govorimo poluistine ili neistine a dostupni su nam svi podaci da možemo ovo srediti. Dalje, prošle godine sam ovdje govorio kod tzv. mirovinske reforme, davao amandmane, odbili ste ih, pokazalo se da sam u pravu, uveli ste bonifikaciju za dulji ostanak u svijetu rada od 65 do 70-te a ukinuli ste bonifikaciju za dulji ostanak u svijetu rada od 60-te do 65-te. Pa sad vi meni recite u normalnom tijeku stvari, u normalnom životnom ciklusu, da li ima više radnog potencijala između 60-te i 65-te a trebamo više pod 100 000 radnika na različitim radnim mjestima ili ima više radnog potencijala od 65-te do 70-te? Prije ovih zadnjih izmjena, prije reforme, skromno se bonificirao taj ostanak od 60-te do 65-te, to isključivo mogu koristiti oni koji su dugogodišnji osiguranici, koji su u 60-toj stekli 41 g. staža skromno sa 0,15 a ovim drugima smo dali 0,34 nakon 65 godine. Pa kome je to namijenjeno? Pravnicima, sucima, liječnicima, kome je to namijenjeno? Jel nam toliko baš te profesije trebaju? Pa naravno da ne, naravno da ne. Istovremeno smo dozvolili da ti ljudi uz primanje mirovine mogu raditi. U čemu je problem? Ako radi uz primanje mirovine plaća uredno doprinose za zdravstveno i mirovinsko osiguranje i sam sebi uplaćuje dio svojih mirovina. Ljudi zašto to radimo? Bilo je rečeno da će biti jednaka penalizacija i bonifikacija. Penalizacija se smanjila na 0,30 umjesto 0,34 u tijeku rasprave prošle godine. Sad će se smanjit na 0,20, a bonifikacija za rad poslije 65 što mogu samo povlašteni raditi i povlaštene djelatnosti će se, ostaje na 0,34 po mjesecu daljnjeg rada, ostanka u svijetu rad. Ljudi moji, zaradit će lijepo pomoćnica ravnatelja HZZO-a ima 71 godinu i nezamjenjiv je državni dužnosnik, baš će joj lijepo pasti ovih 20,4% ovaj mirovine veće. To je samo jedan od stotina i tisuća primjera. Da li je to suština mirovinske reforme? Mislim da nije. Ovdje sam govorio i o tome da se dozvoli rad korisnicima obiteljske mirovine. Obiteljski mirovinu obično u najvećem slučaju su žene mogu koristiti sa određenim stažom u starosti od 50 godina žene jel. Jel tu ima radnog potencijala? Ima, u 50 godini ima poprilično radnog potencijala. Obrazloženje odbijanja amandmana je bilo ne može se dozvoliti rad korisnicima obiteljske mirovine jer korisnici obiteljske mirovine su i djeca. Jesu li i studenti nečija djeca i korisnici obiteljske mirovine? Jesu, ali u Zakonu o studentskim poslovima piše da oni mogu raditi i unatoč tome što su korisnici obiteljskih mirovina. Dakle, dva zakona sa suprotstavljenim stavovima. Da li korisnici obiteljskih mirovina i djeca i majka koja brine o njima imaju potrebe za radom? Imaju, imaju. O tome smo lani razgovarali, pravovremeno, problem je ostao. Problem je ostao i kod korisnika najniže mirovine. Dakle, to su oni koji prosječno imaju 1.600 kuna mirovine. Da li netko tko živi bilo kao samac, bilo u obitelji sa 1.600 kuna mirovine ako ima volje i snage radit ima potrebe za radom i zaradom? Možda ih ima 5.000 u RH koji su se ove godine tako zaposlili. I tu nema problema ako je razlika između onoga što je uplaćeno doprinosima i onoga što je u isplati najniže mirovine 50 ili 100 kuna, ali tamo gdje je razlika 500 ili 700 kuna onda takav umirovljenik ili umirovljenica kad se zaposli dobije drugi dan ili drugi tjedan rješenje da mu nije više u isplati najniža mirovina, dakle nije mu više u isplati npr. 1.800 nego je 1.200 jer je 1.200 pokriveno doprinosima. Dakle, on mora, ona mora uza svu potrebu i svu motivaciju da radi on ili ona, mora najprije izgubit 600 kuna da bi dobila 1.000 kuna i raditi 4 sata, 4 sata dnevno. I zašto 4 sata dnevno? Tko to može kontrolirat, tko to može evidentirat? Pa mogli smo reći mogu raditi koliko mogu, bilo bi pravičnije. Dakle, isto tako ovdje se raspravljalo, ja podržavam da se najnižima digla mirovina za 3,13% to su jedini umirovljenici kojima je porasla mirovina, a o ovoj drugo priči da li je porasla 12 i ovo, nominalno da, nominalno primaju veće iznose, ali mehanizam indeksacije ne zove se povećanje mirovina, mehanizam indeksacije se zove odnosno njegova je karakteristika održavanje kupovne moći, održavanje vrijednosti mirovine i zato je to to. Ne možemo se dići mi smo nešto povećali što, nominalno jesmo ne može nitko to osporiti, ali služi za održavanje vrijednosti mirovine. Doista 3,13% je povećana za najniže, ali argument je bilo da se njima pomogne, da se njima pojača socijalna sigurnost. Da li je to zadaća mirovinskog sustava? Nije, nije i mi moramo napraviti neke nove, druge procese, druge projekte. Zašto nije? Pa mi smo 66.000 takvih mirovina isplaćujemo u inozemstvo. Što mi imamo sa socijalnom sigurnosti građana Slovenije, BiH, Srbije itd.? 66 najnižih mi plaćamo u inozemstvo. Jel imamo viška novca? Da je to išlo kroz socijalu, kao dodatak na onu najnižu mirovinu da se poravnaju sve mirovine na koeficijentu 1 ne morate voditi računa o nikome izvan RH. Govorim samo o pravičnosti i onome što ide kroz koji sustav. Da bi ove izmjene i dopune zakona koje su u proceduri bile pravične dali smo amandmane, dali smo tri kratka, jasna amandmana koje ću obrazložit u pojedinačnoj raspravi, ali radi se o slijedećem. Radi se o tome da HZMO treba izdati svima novo rješenje za smanjenje indeksacije, da ljudi ne moraju tražiti rješenje ukoliko će se tužit, a mogu se tužit jer su oštećeni. To je jedan amandman. Drugi je amandman da se oni obeštete za povećanu penalizaciju iz ove godine, jer imaju štetu. I treći amandman je vezan uz procjenu učinaka, zašto čekati 2.g. za procjenu učinaka ovog zakona, ovo je prevažan zakon i sa financijskog i sa socijalnog, naročito sa socijalnog procijene kako ljudi, ljudi žive, sa ovaj socijalnog aspekta, zašto moramo čekat 2.g., procjena učinaka je trebala biti prije i treba se u kontinuitetu raditi jer je to obveza i ovog ministarstva i Vlade RH [[Upadica: Hvala vam]] Hvala vam lijepa.
Idemo sad na 3. raspravu, Klub zastupnika Hrvatskih suverenista i nezavisnih zastupnika Željka Glasnovića i Zlatka Hasanbegovića i poštovani kolega Hrvoje Zekanović, izvolite.
Poštovani ministre sa suradnicima, poštovani predsjedniče HS, poštovane kolegice i kolege, evo danas nakon evo koliko, godinu i po dana, opet govorimo o referendumima iako ih ministar u svojem izlaganju gotovo nije spomenuo ili čak možda nije uopće spomenuo, al zapravo priča je o referendumu. Meni je žao što moje kolege koji su ovdje govorili prije mene, ja znam da oni poslije neće kazati, ništa, ništa reći o jednom referendumu koji se isto trebao dogoditi jer je bilo pravedno, radi se o referendumu o Istambulskoj konvenciji, dakle Plenković nam je ukrao dva referenduma, dva referenduma, ukrao nam je referendum za bolji izborni zakon, dakle narod odlučuje, ukrao nam je referendum znači protiv odnosno za otkazivanje Istambulske konvencije i sada evo dolazimo na treći referendum, a treći referendum nažalost ne može izbjeć, njegovu žalost, ne na našu žalost, ne može izbjeći jer se skupilo 748 000 potpisa, skupilo se dovoljno potpisa, a ja ovdje moram podsjetiti i poštovanog ministra i kolegice i cijelu hrvatsku javnost, da se i u protekla dva referenduma skupilo dovoljan broj potpisa, znači više od 385 000 koliko je predviđeno zakonom. Međutim, tu su sada interesantni kriteriji, kod onih referenduma prije ministar je dao nalog da se broji i provjerava svaki OIB, svako ime koje je nečitko napisano kao da se hrvatski građani ne znaju potpisati, a ovdje ipak i ta jedna oholost koju on ima, ipak je malo ustuknuo pa je rekao ajmo ipak s ovim referendumom, ajmo na ovaj način izbjeći referendum, ajmo, ajmo popustiti jer je bitnije da imamo ikakvu vlast nego da je nemamo. Međutim, ono što ja ovdje moram, moram istaknuti, a jako je važno, ovaj referendum istina o Istambulskoj odnosno za otkazivanje Istambulske konvencije koji nažalost nije se usudio spomenuti kolega Grmoja, a kojega neće spomenuti kolege iz SDP-a, možda i hoće zapravo, ali u drugom kontekstu, HDZ-ovci oni koji su bili protiv Istambulske, ne smiju više o tome govoriti jel ih je, jer ih je ustrojio dobro šef stranke Plenković, pa je to sad tema o kojoj se ne govori, on je bio ključan za rušenje Andreja Plenkovića i da ste vi onda kolege, kolegice i kolege HDZ-ovci bili frajeri, e mi bi rušili Andreja Plenkovića onda, a danas govorimo opet ovdje sa HDZ-ovim, Plenkovićevim ministrom, govorimo o reformi mirovinskog sustava. Za one koji ne znaju, RH danas izdvaja 39 milijardi kuna, 39 milijardi kuna godišnje za mirovine, 39 s tim da se skupi svega 21 milijarda kuna, a 18 milijardi kuna se opet uzima iz državnog proračuna, otprilike, možda sam pogriješio u kojih 100 milijuna kuna ili milijardu, ali otprilike to je to. Znači, mi se svake godine, znači dajemo 18 više jer nema tko raditi i onda radimo reformu sustava i umjesto da nam reforma bude što, demografska obnova o kojoj predsjednik Vlade ovdje s ovog mjesta jučer nije rekao niti jednu riječ, niti jednu riječ nije rekao jer to je jedini način da sutra imamo radnu snagu, jedini način. Danas u RH za jednog umirovljenika radi 1,12 radnika otprilike, otprilike, nešto malo više, vi ćete reći sad se malo povećalo, a on je reka jučer za, povećalo se za broj radnika za veličinu Osijeka, samo on ne zna da Osijek nema 100 000 stanovnika, nego 65-70 000 stanovnika, da su se ljudi iselili, dakle nešto malo više. Uglavnom nedovoljno i umjesto da radimo na demografskoj obnovi da sutra imamo radnu snagu i da imamo spašen mirovinski sustav, nekome padne na pamet da mi produžimo radni vijek, na 67., pa ćemo na 70., pa ćemo onda doživotno, pa ćemo invalide i starce, senilne starce držat da rade, jel to normalno, ja stvarno ne znam jel to normalno, umjesto da idemo graditi kuću od temelja, pa ajmo poboljšati demografsku strukturu naše države pravim mjerama, ako postoje milijarde kuna, milijarde kuna za sanaciju brodogradilišta, a postoje očito, da ne govorim o drugim stvarima gdje se novac razbacuje, a onda može biti za mlade hrvatske obitelji koje žele imati djecu, al ih nema, nego je jednostavnije da nekome padne na pamet da produžimo radni vijek za 2.g., ja mislim da u ovoj našoj državi nešto ne štima, da tu stvarno netko radi neke stvari koje nisu u redu. Ajmo dalje, kad govorimo o mirovinskom sustavu moramo spomenuti mirovinske fondove, imamo jel, znači famozni drugi stup, ono što je interesantno nisu sve države, nisu sve države uvele drugi stup, nije Bugarska, nije Rumunjska, nije Mađarska, nije Slovačka, štaviše imali su, pa su izašli iz drugog stupa, dok Slovenija i Češka nisu niti došle u situaciju da to pitaju. Dakle, mi danas imamo dva sustava, imamo jedan sustav globalizma gdje kad Svjetska banka nešto kaže e moramo to uvesti. Evo, kolega Šuker se sa mnom neće složiti ovdje jer on zna zapravo što je globalizam i što je suverenizam i on nije suverenist, on je globalist, ali suverena država će reć ej alo, pa ako mi nešto Svjetska banka nameće ne znači da je dobro, evo ovih 6 država konkretno, a to su države unutar EU u koju se kune Andrej Plenković, nemaju drugi mirovinski stup. Da malo pojasnim građanima o čemu se radi, znači o čemu se radi. Dakle brojke su egzaktne, možda ću pogriješiti malo jer se brojke mijenjaju. Otprilike danas ima nešto manje od 100 milijardi kuna u drugom mirovinskom stupu u fondovima, od tog novca 70% ili nešto više znači 70 milijardi kuna otprilike radi se o državnim obveznicama. Jel dobro govorim ministre? Cirka. E sada ajde samo da shvatimo i kolegice i kolege nek shvate, znači mirovinski fondovi su kupili državne obveznice i država im plaća kamatu svake godine na te državne obveznice 2, 3, 5% ovisno kako koja obveznica. Pa jesmo li mi normalni? Dali smo im naš novac i još im plaćamo godišnje kamate što drže naš novac. I nije to sve, još plaćamo mirovinskim fondovima za funkcioniranje. Reći će kolega Šuker pa dobro mogli su kupiti obveznice i Španjolske, pa mogli su, ali ovo je jednako suludo kao da su kupili španjolske obveznice. Jednako suludo. Ponovit ću, stvar je jednostavna 70 milijardi kuna su kupili državnih obveznica, mi državnim novcem, našim novcem i onda još država odnosno mi porezni obveznici, vi građani koji ovo gledate plaćamo godišnje 2, 3, 5% što čuvaju naš novac. Pa ja ću ponoviti ovu istinu da je svi razumijete, mi njima plaćamo čuvanje našeg novca i to masno. Ministre jeli ovo istina što ja govorim da mi njima plaćamo? Evo ja vas molim u završnoj riječi da mi odgovorite, jeli ovo istina da mi, evo trebamo vidjeti kolika je kamata na koju obveznicu, ali ajmo reći da je prosječna 3% da mi 2, 2,5, 3 milijarde kuna godišnje dajemo mirovinskim fondovima što čuvaju naš novac. Zar ne bi bilo jednostavnije da nismo te državne obveznice niti izmislili niti mirovinske fondove i da smo uštedili 2,5 milijarde kuna. A znate li koliko bi hrvatske obitelji, mlade hrvatske obitelji mogle financirati odgoja i obrazovanja nove danas nerođene hrvatske djece? Stotine tisuća. A umjesto da imamo djecu, da imamo radnike i da imamo spašen mirovinski sustav, što mi imamo? Što mi imamo? Mi imamo mirovinske fondove kojima mi dajemo 2,5, 3 milijarde kuna godišnje. Dakle, stvar je iznimno jasna radi se kao i po svim pitanjima hoćete li danas biti suverenist, a kada kažem suverenist mislim na to hoćete li štititi interes svog naroda i svoje države, a to je vaš posao i zato ste masno plaćeni. To je posao svih nas ovdje u ovom najvišem domu hrvatskog naroda. Ili kolegice Glavak hoćete li biti globalist pa onda gledati samo prema Bruxellesu, gledati njihov diktat, gledati što će nam naložiti i nadati se kao naš premijer Plenković da ćemo možda završiti u nekakvoj udobnoj briselskoj ili vošingtonskoj fotelji. Dakle, ja vas molim radi hrvatskog naroda pokušajte bez obzira što to nemate u sebi svi biti malo više suverenisti.
Hvala lijepa. Sljedeći klub zastupnika je onaj HSS-a i Demokrata u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Mirando Mrsić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Danas je ministar govorio o svemu, a najmanje o tome što se dešavalo sa inicijativom „67 je previše“ i ja sam očekivao da će tu ministar Aladrović koji je rodonačelnik ove reforme, zajedno sa ministrom Pavićem se posuti pepelom i reći, pogriješili smo nismo to trebali raditi. Međutim, ovdje smo čuli hvalospjeve od toga kako je mirovinska reforma napravljena, kako je sve divno i krasno. I jasno da je ova mirovinska reforma koju smo vidjeli najbolji dokaz da HDZ na vlasti uvijek ima samo jedan cilj, a to je zadržati vlast pod svaku cijenu. U ovom slučaju reforma koja to zapravo i nije bila je služila da se očuvaju glasovi povlaštenih mirovina, čitaj braniteljskih glasova i to je bilo vrlo jasno. A malo ih je očito HDZ spriječio bunt građana koji nisu željeli da ta reforma zaživi u tom obliku i to je ono što se vidi jel tih 750000 potpisa su bili i potpisi protiv mirovina po posebnim propisima odnosno povlaštenih mirovina. To je jednostavno vrlo jasno da mirovinski sustav ako ga ne promijenimo i ako iz mirovinskog sustava ne maknemo sve one mirovine koje nisu vezane uz mirovine uz rad, da mirovinski sustav će imati problema i da će i dalje biti bremenit sa svim onim problemima koji su bili u prošlosti, a da će ih biti još više i u budućnosti. Jasno sam pitao ministra da objasni građanima što je to sa tih 40 milijardi kuna koji su nas plašili tijekom kampanje protiv referendumske inicijative. Stalno smo govorili da tih 40 milijardi je laž koju je HDZ pokušao plasirati da uplaši građane da ne stave potpis na referendumsku inicijativu. Objašnjavano je tada da bez tih 40 milijardi ćemo propasti i da će mirovinski sustav propasti, da ga neće, neće biti, a tu laž su jednostavno pokušali prodati građanima, ali građani nisu nasjeli na to. Ono što su zaboravili reći da Hrvatska država svojim umirovljenicima do 2040. treba isplatiti otprilike oko 1,3 bilijuna kuna odnosno 1.300 milijardi kuna će Hrvatska država isplatiti umirovljenicima do 2040. i tih 40 milijardi je svega 3% od ukupne svote pa ako je to 3% onda vam je jasno da to neće srušiti mirovinski sustav kao što su Pavić, Aladrović govorili u medije. Prema izjavama ministra Aladrovića ukupni, dok je bio na poziciji ravnatelja HZMO-a je bila izjava da ukupni neto pozitivni efekt ove mirovinske reforme iznosi 6,7 milijardi kuna, pa to pretvorimo u ovih 1.300 milijardi koje trebamo isplatit iznosi svega 5 promila. Smiješno i tragično u isto vrijeme, jer cijeli cirkus koji je izveden, izveden je samo zato da bi se spriječilo da se krene u reformu mirovinskog sustava i da se mirovine po posebnim propisima izdvoje iz mirovinskog sustava. 2014. kada je donesen Zakon o mirovinskom osiguranju, kada je stavljena granica od 67 godina 2038. tada smo sjeli sa sindikatima, sa sindikatima dogovorili što i kako ćemo raditi, dogovorili tome o uvjetima rada koji trebaju biti postignuti da bi se išlo u mirovinu sa 67 godina, dogovorili da onaj tko počne raditi rano sa 19 godina kad bude imao 60 godina i 41 godinu radnog staža da ide u redovitu mirovinu, dakle mirovinu bez penalizacije jer do tada ste bili penalizirani jer vam je falilo 5 godina do one granice od 65. Također tada smo dogovorili jednu pravednu penalizaciju, što ste bliže 40 godina staža to vam je penalizacija manja. HDZ je ničim izazvan krenuo potpuno drugim putem, penalizacija je puno oštrija neovisna je o dobi, nego neovisna je o stažu osiguranja i to je potpuno nepravedno jer očito da nije isto da li ste 5 godina pred umirovljenjem ili godinu dana, imate istu penalizaciju i ona penalizacija je bila puno, puno prihvatljivija. I zbog toga što nisu htjeli poslušati preporuku Europske komisije koja je bila vrlo jasna, a to je da izjednače radniče i braniteljske mirovine, da se iz mirovinskog sustava se maknu mirovine po posebnim propisima odnosno povlaštene mirovine, da zadovolje Europsku komisiju i da osiguraju svoje fotelje u Bruxellesu je došlo do toga da se krenulo sa inicijativom da se pomakne dob za umirovljenje. Građani su vrlo jasno rekli što o tome misle. Ja sam u isto vrijeme kad je Vlada dala u proceduru izmjene ovog zakona dao također izmjene Zakona o mirovinskom osiguranju što predsjednik sabora nije danas napravio objedinjenu raspravu pa da ukrstimo argumente jednog i druge verzije zakona, jer u tom zakonu sam, izmjenama zakona vrlo jasno rekao da je potrebno krenuti ponovno na razdvajanje mirovina jer to je jedino što može osigurati da mirovinski sustav bude siguran i jedino što može osigurati da dođemo do povećanja radničkim mirovina između 10 i 20%. I to je cilj razdvajanja mirovina, omogućiti da prodiše mirovinski sustav. Jer ovo s čime se hvali sada Vlada da su povećane mirovine je de facto usklađivanje sa troškovima života i porastom plaća, dakle nije povećanje mirovina. Povećanje mirovina je kada odlučite da one idu 10 ili 20% iznad onoga što je zakonom zagarantirano. Da bi se to desilo sustav se mora maknuti potpuno iz ovog dijela koji je vezan uz posebne zakone. Jer što je to? Posebni zakoni mirovinski su u principu financijska kompenzacija svima onima koji su nešto za državu dali ili radili i nema veze sa mirovinskim sustavom. To znači da smo mi tu u saboru donijeli zakone koji će određenim kategorijama građana donijeti određena mirovinska primanja, ali ta primanja nisu vezana uz rad i mirovinu. Dio njih je radio i imao radnog staža i to im treba priznati u mirovini i isplaćivati iz doprinosa, a sve ostalo treba isplaćivati iz proračuna. To smo donijeli 2013. bilo je u zakonu, HDZ je odmah čim je došao na vlast da se dodvori braniteljskoj populaciji to odmah ukinuo, ne samo to nego su povećali i druga braniteljska prava, tako da je povećana osnovica za minimalnu mirovinu, ukinula se odluka o smanjenu mirovina, priznao se dvostruki staž za vrijeme sudjelovanja u obrani i proširila su se mirovinska prava za HVO. I to će uništiti mirovinski sustav. To povećanje prava i bujanje braniteljskih mirovina. Mi 25 godina nakon rata imamo nove branitelje što je jedinstveni primjer u svijetu. Ono što također treba reći da u travnju ove godine prosječna braniteljska mirovina iznosila je 5.618 kuna, dok je prosječna radnička mirovina iznosila 2.342 kune. I to je ono što boli, to je ona nepravda u mirovinskom sustavu koja boli. Izmjenama zakona koje sam uputio u sabor želim da se isprave i još neke nepravde u mirovinskom sustavu, a to je pitanje obiteljskih mirovina. To je nešto što je važnije čak od ovoga što sada se pokušava PR-ovskim spinom nametnuti pitanje nacionalne mirovine koja uopće nema šta raditi u mirovinskom sustavu nego treba biti u sustavu socijale. Obiteljska mirovina je nešto što je nepravda u mirovinskom sustavu i ono što treba napraviti da kada imamo dvoje umirovljenika da drugi naslijedi 50% njegove mirovine kada taj umirovljenik umre. I to bi bila prava reforma koja bi ispravila nepravde u mirovinskom sustavu. Još jedan trošak koji u mirovinskom sustavu je sada vrlo mali, a iznosi negdje otprilike oko 540 milijuna kuna, narast će na ogromnu cifru je pitanje dodatka na mirovinu odnosno zajamčene braniteljske mirovine. Kada odete u mirovinu, a niste branitelj radili ste svoj radni vijek i dobijete mirovinu od 2.300 kuna, ako ste branitelj dobit ćete na to još 500 kuna zajamčene braniteljske mirovine. Do 2025. procjenjuje se da će nas to koštati još dodatnih 10 milijardi kuna jer 125000 ljudi u ovom trenutku radi, a ima braniteljski status. Sve su to troškovi u mirovinskom sustavu koji su ispod žita i nemaju veze sa mirovinama koje su vezane uz rad. Transparentnost mirovinskog sustava je jedina garancija da mirovine u Hrvatskoj rastu i da mirovinski sustav je održiv. Mirovinski sustav bez toga neće moći izdržati izazove koji su pred nama. Zanimljivo je da je Vlada najprije krenula sa objašnjavanjem da 40 milijardi kuna je nešto što nam je trošak ogroman koji će uništiti mirovinski sustav, nakon toga su ministar Pavić i Aladrović počeli govoriti da eto to nije nekakav trošak, to ćemo riješiti u dugom nekom tijeku, ali ćemo to kompenzirati sa time što ćemo produžiti i omogućiti rad do 68 godina i na taj način ćemo onda sa povećanim brojem količinom doprinosa kompenzirati tih 40 milijardi. I svi su bili iznenađeni kada je Vlada jučer povukla te zakone. E šta sad? 40 milijardi će srušiti sustav pa onda neće, pa ćemo to sada kompenzirati sa odlaskom u mirovinu sa 68 godina i tu gdje je istina? Očito da niti jedno, niti drugo, niti treće ne drži vodu i da to nije rješenje koje bi zadovoljilo građane koji jasno pitaju da li nam je mirovinski sustav održiv. Vlada je povukla te pakete zakona i moram reći da sam zgrožen načinom kako je to napravljeno jer očito da Vlada neodgovorno postupa u području o kojem ovisi svakodnevni život radnika. Radnici nisu pokusni kunići ministre, to što ste radili i što radite nije dobro i neće dovesti do onoga što bi trebalo dovesti, a to je da ljudi ostanu dulje u svijetu rada i da u svijetu rada građani zasluže svoju mirovinu i da ta mirovina bude primjerena. Mirovinski sustav bez temeljitih promjena, bez micanja iz sustava povlaštenih mirovina neće biti održiv. I može gospodin Šuker govoriti da evo sada SDP je produžio na 67 godina, a evo sada HDZ vraća na 65 godina, to mu neće niko vjerovati, da nema pritiska građana sa 750000 potpisa, HDZ to nikada ne bi napravio. Kupuje braniteljski mir povlasticama branitelja, uništava mirovinski sustav, a nema hrabrosti i političke hrabrosti da napravi reda u sustavu, da makne povlaštene mirovine iz sustava i da omogući da se u mirovinskom sustavu naprave takve promjene koje bi omogućile da mirovine svim radnicima koji rade u Hrvatskoj imaju radničke mirovine budu 10 do 20% veće. Hvala lijepo.
Sljedeći klub zastupnika je onaj HDS-a, HSLS-a i HDSSB-a u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Branko Hrg. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Cijenjeni ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Amnezija zna biti stvarno onako zanimljiva stvar, posebno politička amnezija. I baš mi je drago da sam dobio priliku govoriti u ime kluba odmah poslije kolege Mrsića koji je bio ministar koji je predložio rad do 67. godine života. I danas stvarno ne mogu shvatiti da događaju ovakve stvari i da ljudi govore ko da se ništa nije dogodilo i ko da nisu oni bili ti koji su to napravili. Ono što mene najviše onako pecka i bode je zašto se tada nije dogodila građanska inicijativa? Što je bilo tada, koje je to bilo vrijeme? To je bilo vrijeme negativnih trendova u Hrvatskoj, sve je išlo prema dolje, jedna opća apatija, bez investicija, smanjenje plaća, kriza, mirovine slabe dakle nije bilo građanske inicijative. Zanimljiva stvar. Pojavljuje se inicijativa sada u ovo vrijeme kada je taj isti zakon koji je tada 2014. donijet poboljša, kada su ispravljene određene nepravde u njemu, ok, bilo je ovog djela oko penalizacije, taj di je bio negativniji ali u svakom slučaju, generalno gledajući i uspoređujući uvjete između I. i II. stupa u onom prijašnjem zakonu i u ovom dakle poboljšanja ispravljene nepravde. Što smo sad trebali napraviti? Sakupljen je dovoljan broj potpisa, sindikati su pokrenuli inicijativu, građani su je prihvatili i došlo se u situaciju da li prihvatiti te uvjete ili trošiti novce na referendum. Pa razuman čovjek, razumni ljudi su svjesni da bi taj referendum uspio. Pa tko ne bi glasao, izašao na referendum i rekao ja želim raditi do 60, 65 g. do bilo koliko? Naravno da bi, potrošili bi se novci, naravno da bi to sve skupa iziritiralo ljude i odluka Vlade je po meni vrlo racionalna i razumna. Mi danas možemo ovdje izvaditi brojke i obrazloženja koja su onda stavljena na stol kad je zakon donošen da će to koštati Hrvatsku 45 milijardi kuna u vrijeme kad se počne primjenjivati zakon i vjerojatno hoće. Vjerojatno hoće no mi smo govorili i tada o primjeni zakona u 2033. g., prije 2038., nakon toga 2033. g., do tada će se on još ja vjerujem nekoliko puta promijeniti. Meni je osobno žao da je uopće do toga došlo. Meni je žao da se to već onda nije napravilo i reklo ok, vraćamo na 65 g., ispravljamo nepravdu koju je donijela Kukuriku Vlada i ta većina i vraćamo taj dio tu ali istovremeno omogućujemo ljudima da mogu oni koji žele u dogovoru sa poslodavcem, nastaviti raditi ne do 68 g., do 70-te godine. Ja sam nekoliko puta ovdje govorio ovdje o problemu rada liječnika kojih nema u Hrvatskoj, gdje oskudijevamo, gdje fakat moraju skakati na terenu i odlaze iz mirovine. Ok, jedan dio toga je riješen onim zakonom kada je omogućeno odnosno važećim zakonom, kada je omogućeno da ljudi koji su u mirovini mogu raditi na 4 sata. Već je dio popravljen i u tom djelu i danas napadati prihvaćanje volje građana, po meni je nerazumno. Bilo tko da to radi, ovo danas što mi raspravljamo, ovaj prijedlog koji je Vlada prihvatila i dala na usvajanje Saboru je volja građana, ljudi. Pa ja ne znam jel ima netko u ovoj sabornici, u politici da ne podržava volju građana? Ona je takva. Tko smo mi da mi lomimo na koljenu volju građana. Ako građani to žele, imaju na to pravo, zašto ne bi iskazali svoje mišljenje? Da li će to stvoriti neke probleme u budućnosti ili ne, to će se vidjet ali kažem, možda će se još dva puta taj isti zakon promijeniti. Dakle, uopće je bespredmetno za naš klub raspravljati o tome da li prihvaćamo ovaj prijedlog koji je dala Vlada ili ne. prihvaćamo ga zato jer su se tako izjasnili hrvatski građani jer procjenjujemo da bi taj referendum da se proveo sigurno imao isti rezultat i da bi to koštalo hrvatske građane znatan dio novaca koji bise potroši na referendum i iziritiralo bi se dodatno ljudi. Nema nikakvog razloga da se ovakav prijedlog ne prihvati i da se kaže da je Vlada postupila razumno, da Vlada sluša glas građana i da prihvaća ono što građani žele u ovakvim situacijama. Dakle naš klub će apsolutno podržati ovaj prijedlog i volju građana, hvala lijepa.
Hvala lijepa. Slijedeći je Klub zastupnika onaj SDP-a u ime koje će govoriti poštovani zastupnik Gordan Maras, izvolite.
Hvala vam lijepa. Kolegice i kolege zastupnici, moram ovdje reći danas da do ove rasprave niti do ovog prijedloga zakona nikada ne bi došlo da se jedna velika ja bi rekao inicijativa i interes hrvatskih građana nije manifestirao kroz prikupljanje potpisa i to je jedan od najznačajnijih brojeva i najvećih brojeva koje uspjela bilokoja inicijativa za referendum prikupiti, radi o 750 000naših sugrađana koji su prikupili potpise i rekli su Vladi dosta. Vladi su dali palac dolje, Vladi su rekli ne samo što misle o prijedlogu vezano uz umirovljenje i broj godina koji je potreban da čovjek ode u mirovinu. Oni su Vladi poslali vrlo jednostavnu poruku i o mirovinskoj reformi i o visini mirovina, moramo o tome voditi računa jer građani koji nas danas gledaju, preko milijun njih koji su u mirovini, ne mogu dostojanstveno živjeti do svoga rada. Taj broj potpisa je prikupljen zbog jednog revolta prema tome kako se danas u Hrvatskoj politika vodi, kako se HDZ, premijer Plenković, Predsjednica Grabar Kitarović odnose prema hrvatskim građanima i jednostavno nikada toliko potpisa ne bi bilo skupljeno da bilo tko od tih ljudi a i njihovih obitelji ima povjerenja i vjeruje u ono što smo danas ovdje slušali od ministra rada. Pogledajte vrlo, vrlo jasne poruke građana i sa druge strane vrlo nejasne, zbunjujuće i panične poruke HDZ-a i vlasti koji preko noći kao da se ništa nije desilo, kao da nisu potrošili milijune i milijune kuna proračunskih novaca bačenih u vjetar da bi objašnjavali i strašili hrvatske građane da ne potpisuju taj referendum. Govore pa mi ćemo poslušati hrvatske građane, poslušati ćemo i respektirati ćemo broj potpisa evo kao da se ništa nije desilo. E desilo se i ja mislim da treba govoriti da se vrlo puno stvari u našoj zemlji događa i događati će se još dok se ne vrate stvari u normalu i dok hrvatski građani ne dobiju Vladu RH koja će imati njihovo povjerenje i koja će moći provoditi reforme i donositi zakone koji će njima donositi dobrobit. To Vlada Andreja Plenkovića nije niti zadnje tri godine, niti ona Vlada gospodina Oreškovića prije nje nije bila u stanju i to svi vide u RH osim gospodina Plenkovića koji jučer drži ovdje govor kao da se radi o nekoj super razvijenoj zapadno europskoj zemlji kao da smo u Danskoj, Švedskoj, Nizozemskoj a ne nažalost da imamo situaciju kao što je mi imamo danas u RH. A ta situacija je kolegice i kolege takva da stotine tisuća naših umirovljenika danas gladuje, danas traži kako će od dana do dana prikupiti novac i kupiti najosnovnije potrepštine, kako će platiti ogrjev za zimu koja ide. Nešto ćemo o tome govoriti pod prijedlogom zakona o socijalnoj skrbi kada pogledamo koliko se tu pomaže onim potrebitim građanima i da se desetak i više godina nije mijenjao iznos koji se daje za kupnju ogrjeva tim ljudima kojima je taj novac potreban kao da se cijena drva nije u zadnjih 10 i više godina uopće promijenila, taj iznos je uvijek isti. I kao da nemaju ljudi koji su na vlasti uopće osjećaja niti ih zanima kako žive naši umirovljenici. Mirovina je pet prosječna starosna pala ispod 40% prosječne plaće, najgora stvar od svega je što ministar ovdje govori o postocima. Kaže 11% se povećala mirovina od početka mandata 15% ona najniža a ne govori koji je to novčani iznos koji je krije iza toga. Pa kada vidite da se radi o tri godine povećanju od 150 kuna ili koju kunu više onda se u biti hrvatski građani sa pravim razlozima i opravdano pitaju pa o čemu ti ljudi govore jel oni shvaćaju da povećanje mirovina od 40, 50 kuna šta ide na godišnjoj razini nikome ništa ne rješava niti pomaže. Da to znači eventualno jedan dan manje zebnje i straha ali mjesec gospodo ima 30 dana ne samo 1 dan. Tako da pomalo je nevjerojatno ovdje slušati i kolege iz HDZ-a pa sada evo priča nešto kolega Hrg, vraća se u prošlost, govori o zaboravnosti, kao da se jedino time bavi. Znači mene uopće ne zanima šta je bilo prije 20, 15 ili 7 godina ili 5 godina, mene zanima kako će naši sugrađani sutra preživjeti dan i kako ćemo im mi u tome pomoći. A ovako kako to radi HDZ ta se pomoć ne vidi. Znači ovdje inicijativu prihvatiti možemo, da 65 godina u ovoj situaciji u kojoj se danas Hrvatska nalazi je nešto drugo u odnosu na prije 5 godina. I odnosi i materijalni i svaki drugi i proračunski ako hoćemo, gledam gospodina Šukera, 25 milijardi kuna više prihoda sada u ovom trenutku u državnom proračunu nego 2015. godine. Kako se to raspodjeljuje? Pa gledam i ovaj prijedlog jučer kojeg je dao premijer Plenković od 6% svima isto i zbriše u Brisel i misli da je problem riješio. Ne, niste riješili. Onaj dio o kojem smo mi govorili povećanju osobnog odbitka na 5 hiljada kuna omogućava svima manje poreze i veće neto dohotke svaki mjesec. I to je razlika između onoga što naši građani očekuju pa i u mirovinskom sustavu, pravde i pravednosti da svi u ovoj Hrvatskoj mogu imati neke koristi od gospodarskog rasta i onoga što nudi HDZ, da imaju korist samo oni na čije glasove oni računaju a to je jedan dio ljudi koje su uhljebili u zadnje tri godine i najočitiji primjer je ovaj kada govorimo o izborima na ravnateljska mjesta u ministarstvima gdje će vjerojatno svi pomoćnici biti zbrinuti. Imamo dvije Hrvatske, imamo jednu koja se nakačila na proračun i imaju svi ostali drugi koji ju financiraju i koji zbog takvog sustava koji je HDZ implementirao ne mogu normalno živjeti. I naravno kada govorimo o ovom cijelom zakonu koji je opet kažem samo jedan dio cjelokupnog problema koji HDZ nije htio razumjeti i na kraju se sudario s njim i udario glavom u zid. Jer kažem kada 750 tisuća ljudi potpiše, a da je bio duži period i da se moglo bolje organizirati vjerojatno bi potpisao svaki drugi građanin naše zemlje. Onda dobivate i vrlo jasnu poruku šta misle građani o vama. I onda se kao iz bajke čine one ocjene premijera Plenkovića a danas i ministra ovdje Aladrovića koje govore da je u Hrvatskoj super, da su se napravile izvrsne stvari i da svi to vide. Ne, to ne vidi nitko. Niti jedan građanin od ovih 750 tisuća, btw. i ja sam među njima, kada gospodin Šuker ovdje govori da mu je drago što je Vlada prihvatila meni je krivo šta on nije potpisao taj, taj referendum, šta nitko iz HDZ-a nije potpisao, šta ministar, šta nije ministar potpisao taj referendum, šta premijer Plenković nije potpisao taj referendum, toliko o tome koliko su oni slušali građane RH i šta oni misle o potrebama građana RH. Znači, nije politika napraviti nešto kada si prisiljen, nego korisna i dobra politika za građane je napraviti nešto da njima bude bolje i da shvatiš što trebaš napraviti da im bude bolje. Ova iznuđena politika, kao što je recimo jučer ovo što je napravio premijer Plenković sa plaćama ili primjerice šta je sad se radi sa Zakonom o mirovinskom osiguranju, to je kolegice i kolege način na koji se vodi politika koji nas je i doveo tu gdje jesmo, koji nas je doveo da su prosječne mirovine ispod 40% prosječne plaće, da ljudi žive sa ispod 100-tinu kuna, sa 90,00 kn i manje, 80,00 kn prosječne mirovine dnevno, da najniže mirovine, najniže mirovine prima i ispod 2.000,00 kn, prima starosne prima preko 3 stotina, znači svaki treći umirovljenik, o tome treba govorit kolegice i kolege, znači da ljudi koji žive danas sa 50-60,00 kn dnevno moraju platiti i grijanje i režije i kupiti si hranu i odjeću, pa kako je to moguće? I onda ovdje ispaljivati da se, da se napravio neki rezultat i da se tu podignulo 15% u odnosu na ono šta je bilo prije, pa to se od sramote ne bi smjelo govorit, to se od sramote ne bi smjelo govorit. Znači dok se te mirovine ne dignu bar za trećinu uopće se ne bi trebalo govoriti da si nešto napravio zbog toga šta ti ljudi ni tada neće živjeti Bog zna kako dobro, al će bar uspjet mjesec dana preživjeti, a ne da moraju ovako razmišljati od danas do sutra i sa te strane naravno da ova tema ne može biti tako uska i ne može se baviti samo ovime što smo i potpisali, šta prihvaćamo da se vrati na 65.g. i nemam ništa protiv da ljudi rade koji mogu i duže od toga, malo me brine iskreno reakcija poslodavaca koji misle da će netko sa navršetkom 65.g. nakon 3.g. biti na njihov teret, kao on će puno, puno lošije raditi ukoliko može raditi, ukoliko želi raditi, nego šta je to radio sa 64.g. i 10. mjeseci. Znači, tu je opet loptanje između Vlade RH i jedne interesne skupine koja gleda samo svoj interes, a nije, nije mi jasno da ne shvaćaju da bi ulaganjem u obrazovanje tih ljudi, pa ne samo sa 65., nego 60. i 55.g. i prilagođavanja tržištu rada dovelo do toga da ljudi mogu efikasnije raditi možda i sa 65.g. nego tko ne ulaže u sebe sa 55.g. Znači, to je jedna vrlo kompleksna tema o kojoj treba ozbiljno razgovarati, o kojoj treba naći rješenje za naše građane, ali završnica svega, podloga svega, … [[Govornik se ne razumije]] svega je to da ljudima treba osigurati da mogu živjet, da u trećoj životnoj dobi, da u svojoj mirovini ne razmišljaju o tome da li će imati za 15 dana, a onda 15 dana će ovisiti ili o svojim obiteljima ili o socijalnom, nekom, nekoj pomoći, Caritasu ili nešto trećem. Znači, to je, to je ono čime bi se ovdje zakonodavac trebao pozabaviti, čime bi se Vlada trebala pozabaviti i nevjerojatno mi je, evo to ću još jednom reći, da od 25 milijardi kuna više poreznih prihoda šta imamo sada nego smo imali 2015.g., 25 milijardi kuna umirovljenici dobivaju mrvice odnosno gotovo ništa, gotovo ništa ne dobivaju i sa te strane prioriteti Vlade su nažalost se pokazali potpuno krivi. Oni su otvorili mogućnost zakonsku da se javi još 3000 novih branitelja 25.g. nakon rata i da sutra uživaju povlaštene mirovine, to je HDZ omogućio, opet na način na koji sam vam maloprije rekao, samo birajući one koji pretpostavljaju da za njih glasaju jer misle da kontroliraju tu populaciju preko g. Đakića, predsjednika HVIDR-e i vidimo kako se oni vrlo vješto upuštaju u političke borbe cijelo vrijeme, ali nenormalno je da 25.g. nakon rata u RH imamo novih 3000 branitelja koji će sutra vrlo vjerojatno postati povlašteni umirovljenici. To je populacija znači onih koji se 25.g. kasnije sjete da se prijave u braniteljsku populaciju, to je populacija koju HDZ povlađuje i kojoj HDZ daje iz proračuna, doslovce daje, a sa druge strane umirovljenicima koji su starosnu mirovinu stekli poštenim svojim radom 40., 35., 35.g. nažalost ostaju, ne bi rekao čak niti mrvice, ne ostaje gotovo pa ništa. I ko god ovdje misli i ko god od onih koji nas gledaju misli da je moguće živjeti u RH danas sa ispod 2.000,00 kn mirovine, a reko sam koliko hrvatskih građana sa tim novcem živi, neka glasa za HDZ i Andreja Plenkovića i gđu. Kolindu Grabar Kitarović s obzirom da su ti izbori prvi, tko ne misli neka ne glasa. Hvala vam lijepo.
Hvala. Slijedeći Klub zastupnika je onaj HDZ-a u ime kojeg će govorit poštovani zastupnik Ivan Šuker, izvolite.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče HS. Poštovani ministre sa suradnicima, kolegice i kolege, pogledajte, ova sabornica najbolje govori koliko je zastupnicima interes mirovine i mirovinske teme, pa neka priča što god tko hoće. Međutim, svih ovih 6 pregovornika, tu ne računam kolegu Hrga, dakle 6 klubova koje je govorilo prije mene, su potpisnici inicijative 67 je previše. Dakle, mi danas ovdje ako govorimo o meriotimu stvari imamo stvari koje je ta inicijativa tražila pa bilo bi u najmanju ruku korektno ako ste potpisali nešto da to i podržite. Druga stvar, da li je danas, ako je već tolika kritika na to što je Vlada napravila ne prihvaćajući evidentne pokazatelje, jer gledajte možemo mi reći da 11,5% povećanje mirovina u tri godine ne znači ništa, ali uzmite nominalno kad budete imali izvršenje proračuna za 2019. i uzmite izvršenje proračuna za 2018. i vidjet ćete da je to nominalni trošak za mirovine, zapravo rashod za mirovine, neću govorit o trošku, je za milijardu kuna veći. I to je činjenica, to je činjenica. Može netko reći kad je u oporbi to je malo, a znate što se radilo kad ste bili na vlasti. Nemojte zaboraviti da ste tad uzeli 4 i pol milijarde kuna sredstava HZMO-a koja su trebala dolazit u narednom razdoblju, nemojte zaboravit da ste promijenili zakon s kojim ste vojnike i policajce preveli u prvi stup i ona njihova ušteđena sredstva u drugom stupu od 4,5 milijarde kuna povukli odjedanput da bi spasili proračun. Zašto? Pa zato što ste bili pod mjerama ovoga fiskalne neravnoteže, prekomjernog deficita i spašavali ste proračun, a to su novci koji su se sukcesivno kako su ti ljudi odlazili u mirovinu trebali uplaćivati iz drugog stupa u državni proračun tj. za isplate tih mirovina. Dakle, uzeli ste 4 i pol milijarde oplemenjene sa nekakvim prihodima to je onda nekakvih 6, 7 milijardi budućih prihoda umirovljenika. To su činjenice. Gledajte, svi se zaklinju u branitelje, al nažalost lijeva strana sabornice vrlo često možda nevješto koristi branitelje za nekakve obračune, a osobito mi koji već godinama govorimo za ovom govornicom bi trebali paziti što govorimo i kad smo u oporbi i kad smo na vlasti, jer ako držimo do neke struke, nekog iskustva itd. onda moramo biti konzistentni. Pa dakle što se tiče tih braniteljskih mirovina, ja naprosto kad govorim u ime Kluba HDZ-a to moram reći, a to sam govorio kolega Mrsić oprostite što vas apostrofiram, ali bili ste tada ministar i vama kad ste predlagali taj zakon o razdvajanju. I tada sam rekao da to nisu ljudi koji su opali s neba, s Marsa, to su ljudi koji su bili u svijetu rada, to su ljudi koji su uplaćivali mirovinski do određene razine i onda su otišli u mirovinu i mi smo Zakonom o pravima hrvatskih branitelja rekli da braniteljima ne smije biti ispod tog i tog postotka, a da ne govorim da je bogohulno uopće spominjati mirovine invalida, poginulih i nestalih hrvatskih branitelja. I to uopće nije sporno da se to analitički u izvješću HZMO-a prikaže, pa ćete vidjeti da to nisu nekakve silne milijarde kao što se ovdje govori, nisu. Jer gledajte kolegice i kolege, ako ćemo pošteno gledati tamo imate dvije vrste mirovina. Imate jedne koje su ostvarili hrvatski branitelji temeljem onoga da kažem građanskog prava i te mirovine su vam prosječno 2.880 i još nešto kuna i imate onu drugu skupinu mirovina to su mirovine hrvatskih ratnih vojnih invalida, obitelji nestalih i poginulih hrvatskih branitelja, ali gledajte nitko ne spominje da mi još uvijek imamo 11.000 partizanskih boraca, 11.000. Kolega Mrsić ja sam pažljivo slušao sve vaše bisere ni jednu riječ vam nisam dobacio. Dakle, mi naprosto u ime Kluba HDZ-a moramo reagirati zbog činjenica koje su takve kakve jesu, sviđale se one nekome ili ne. Ja bi bio sretniji da smo mi danas pokazali jednu prije svega društvenu odgovornost i da smo rekli ok, HDZ je vratio odlazak mirovine u 65 godina, prihvatio je volju i želju hrvatskih građana da to bude tako. Mi smo to potpisali, ali ajmo razgovarati o nekim temama kako da u budućnosti poboljšamo taj mirovinski sustav. Jer gledajte mi moramo biti svjesni da iz onoga što se isplati hrvatskim umirovljenicima i ono što ćemo ubrati temeljem doprinosa u mirovinskom osiguranju G po hrvatskom proračunu će biti uvijek veliki. Zašto? Zato što i kad govorimo o demografiji i kad govorimo općenito Hrvatska nažalost neće imati za 2, 3 ili 5 godina 2 miliona 102 miliona 200 tisuća zaposlenih. Jer kad bi imali to onda bi odnos umirovljenika i onih zaposlenih bio 1:60 i 1:70 i onda bi ta slika bila drugačija. Ali da li smo mi danas bili spremni o ičem drugom razgovarati osim municije koja se preko noći namočila u vodu, a to je bila municija za onih 5 zakona gdje se opet spremala jedna rafalna paljba po ministru, po Vladi itd. Da li smo spremni uopće razgovarati o tome kako bi to ostanak u svijetu tržišta rada u Hrvatskoj trebao izgledati sutra i tko u stvari od onih težih zanimanja uopće može raditi nakon 60 i još godina? Ima onih, ali tu država najveći poslodavac, koji mogu raditi nakon 65 godina. Dakle, to su teme o kojima smo mi možda danas trebali razgovarati, teme koje smo možda trebali uputiti prema ministru, pa i prema nekakvim radnim skupinama u kojem smjeru bi te promjene zakona općenito kompletnog mirovinskog sustava u RH trebale ići. Ali na temelju toga da u ovom trenutku imamo milion i 250, 60 tisuća umirovljenika i imamo milion 583 zaposlenika. I da je to stvarni problem kad govorimo o iznosima, kad govorimo o nominalnoj mirovini. I još nešto kolegice i kolege, nemojte zaboraviti da je prosječna plaća u Hrvatskoj u zadnjih godinu, godinu i pol dana rasla i kao posljedica koju imamo na tržištu rada, a to je nedostatak radne snage. Mnoge plaće nisu rezultat što bi poslodavac isplatio što je rezultat rada, nego naprosto toga. Ili drugi podatak da vam kažem jer se to računa u mirovinu, prosječna plaća tamo negdje 2001., 2002. Ona je danas praktički kada sada dobijemo ove podatke za devet mjeseci će biti možda nešto manja ispod 7.000 kuna, a da ne govorim kolika je prosječna plaća bila '92., '93. i sada vi to trebate ukalupiti, doći do neke osnovice koju ćete ponderirati, indeksirati itd. da bi od toga izračunali onaj postotak temeljem kojeg se određuje mirovina i koliko ta plaća može biti realno itd. A da ne govorim, sjetite se one denominacije iz '93. godine kada smo maknuli četiri nule, kada je bila inflacija preko 3000%, dakle to su sve naši problemi koje mi nažalost imamo i s kojima se susrećemo. I situacija u prosječnoj mirovini u ovom trenutku je upravo rezultat toga, ali je definitivno da ćemo mi vodeći poreznu politiku u narednim razdobljima morat voditi s jedne strane da pokrijemo troškove mirovina koje smo definirali Zakonom o posebnim propisima, a isto tako da pokrijemo nedostatna sredstva za mirovine i za rast mirovina koje bi trebalo praktički pratiti rast plaća. I kada netko kaže, ne vi niste povećali mirovine, vi ste uskladili mirovine. Ma znate kaj, Štefa, Juru, Stipu, Baru, Janju boli briga kako ćemo mi to zvati, njemu je bitno da dobije 50, 100, 150 ili 200 kuna kada mirovina poraste više, to je njemu bitno. A kako ćemo se mi ovdje politički prepucavati i reći da je to to, ali rekao sam kolegice i kolege neko kaže dobro nije povećanje ali to usklađenje u 2019. godini je milijardu kuna. To su činjenice i to ovaj ministar koji sjedi ovdje zajedno sa Zdravkom Marićem ministrom financija uz cijelu Vladu mora osigurat jer oni su ti koji moraju reći možemo toliko i toliko isplatiti. E kada bi mi imali dovoljno političke snage i hrabrosti pa o tome raspravljati ovdje onda bi ta priča bila drugačija. Ne nabacivat se šta je ko u kojem periodu napravio jer ja vam garantiram da svaka vlada, a oni koji su bili u vladi to jako dobro znaju, to vam je isto ko i doma ko svom djetetu ne bi dao kada bi imao. Tako ista priča, koja vlada i koji ministar u vladi ne bi dao veće plaće, veće mirovine, veća socijalna davanja kada bi imao, to je naprosto jedna životna činjenica. Ali mi se nažalost ne držimo one koju ja sam to ponio iz kuće, a nadam se i mnogi, tako nikada ne čini i ne kaži onome što ne želiš da tebi čine i da tebi kažu. Mi se nažalost ovdje zbog dnevnopolitičkih potreba vrlo često, a danas je bilo toga, nabacujemo se stvarima koje naprosto nisu dobre. A ovo je tema koja je životna. Zašto? Zato što svako od nas doma ima umirovljenika i svako jako dobro zna kako to izgleda. E sada trčat, potpisat nešto i reći znate mi smo se zabunili prije par godina, ali sada smatramo da treba biti tako. A reći da neko kad … HDZ vraća na 65 godina, svidjelo se to nekome ili ne. Vjerojatno ćemo mi ovo u petak izglasati i stajat će da je HDZ izmjenom Zakona o mirovinskom osiguranju odredio da se u mirovinu ide sa 65 godina života i 15 godina staža. … [[Upadica se ne razumije.]] Gospodine Orepiću, vidite kada ljudi postanu nervozni, to znači da ste ih pogodili u živčeke. Dakle stajat će da je vlada HDZ-a i koalicijskih partnera saborski zastupnici HDZ-a i koalicijskih partnera donijeli zakon gdje su vratili to da se u Hrvatskoj ide u mirovinu sa 65 godina, ispravili nepravdu koju je SDP i njegovi koalicijski partneri napravili 13.12.2013. u 13,00 u ovom Visokom domu kada su donijeli zakon da se u Hrvatskoj u mirovinu sa 67 godina. I to su činjenice. I može reći šta god tko hoće vas je neko prisilio. Pa kako te tvoj narod može prisilit? Samo slušaš šta tvoj narod želi. I to je činjenica. Vidite ovo volim, ovaj žamor onda znači da smo napravili pravu stvar. Kolegice i kolege, Đuro Popijač je tada govorio u ime kluba HDZ-a je rekao kada dođemo na vlast mi ćemo to vratiti na 65 godina, to vam stoji u zapisniku. U petak kada budemo glasali mi ćemo to vratiti na 65 godina. I prema tome, sablažnjavajte se koliko god hoćete jer gledajte vidite ministar je jako duhovit, kolega Mrsić je jako duhovit i s njim volim raspravljati. O kolega Mrsiću i vi ste se trebali smijati kada ste uzeli one 4,5 milijarde svojim nasljednicima koji bi sada iz toga razmišljali o povećanju mirovina jer bi imali za 4,5 milijarde veće prihode. Vi ste im to uzeli da zakrpate proračun. To su bile uplate naših vojnika, a vjerojatno su neki od njih čak i branitelji i naših policajaca za koje toliko grakćete da bi, oprostite mi na izrazu, da bi trebalo razdvojiti njihove mirovine. Vi ste to napravili, uzeli ste novce, ministru Aladroviću i budućim ministrima, to je činjenica jer ti novci se uplaćuju sukcesivno u proračun kada ti ljudi koji su uplaćivali idu u mirovinu, a dobivaju mirovinu po nekom drugom procesu. Ali ja sam tada vama tu za ovom govornicom rekao da ja vas razumijem, trebate zakrpati proračun, a to što vam ja ne odobravam to je drugi par cipela i to vam i sada kažem. Ali ja danas nisam čuo nijednu riječ da ste vi rekli što je sada evidentno da je za 280000 umirovljenika porasla mirovina za preko 3%. To je ministar rekao u uvodnom dijelu, izmjenom ovog zakona napravljeno, bez obzira što vi rekli ali ti ljudi sa najmanjom mirovinom su dobili tu veću mirovinu, to je činjenica. Dakle kolegice i kolege, trčali ste nešto potpisati i sada ćete glasat protiv toga, znači da ste prevarili hrvatske građane, da u onom trenutku kada ste slikali i potpisivali niste bili iskreni jer ako ste bili iskreni onda morate glasati za ovaj zakon, morate glasat za njega jer vi ste hrvatskim građanima rekli, je mi smo se zabunili i donijeli smo 67 godina, e sada smo konačno došli k pameti i mi vas podržavamo u tome da to bude 65 godina. E sada kolegice i kolege, ako u petak ne budete stisnuli zeleni gumbić znači da hrvatskim građanima niste govorili istinu, to je činjenica jer ovdje ministar u prijedlogu zakona nije napravio ništa drugo osim onoga što ste vi potpisali da želite. Prema tome, mi u petak očekujemo ako želite biti iskreni prema hrvatskim građanima da stisnete ovaj zeleni gumbić i da jednoglasno donesemo ovaj zakon. Hvala lijepo.
Hvala. Kolega Mrisć je dignuo povredu Poslovnika. Jeste sigurni da želite to i da je to povreda Poslovnika? Onda izvolite.
Povrijeđen je članak 238. jer kolega Šuker nije govorio istinu. Ja nisam potpisao. … /Govornici govore u isto vrijeme./ … pa kada govorite onda govorite istinu. Samo to.
Molim ne dobacivati iz klupe. Sljedeći klub zastupnika je onaj HNS-a, a vrijeme će podijeliti poštovani zastupnici Čuraj i Batinić. Najprije poštovani zastupnik Čuraj. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Poštovani ministre sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Vrlo kratko uvodno. Pred nama je zbilja jednostavna promjena na temelju referenduma građanske inicijative koja je imala pet svojih stavaka, pet stavaka se mijenja. Ono što je najbitnije kada govorimo u onome dijelu što je najviše onako grdo zvučalo, to su uvjeti za odlazak u mirovinu. Inače imamo tri standardna uvjeta, starosna, prijevremena starosna i mirovina dugogodišnjeg osiguranika. Konkretno to znači sada po ovome prijedlog se ne vraća na staro kao što je kolega Šuker rekao nego se vraća na ono prastaro jer staro je bilo 67 samo se pomakla granica kada će se to primjenjivati. A to znači danas starosna mirovina za naše građane je 65 godina života i minimalno 15 godina staža. Prijevremena starosna je kada imate 35 ili više staža, ali 60 do 65 godina života ili dugogodišnji osiguranik onaj koji ima od 60 ili više do 65 godina života, a minimalno 40 godina odnosno 41 godinu mirovinskog staža. I što se tiče smanjivanja postotka penalizacije sa 0,3 na 0,2% i zadnja stvar je produljenje prijelaznog razdoblja sa 2026. na 2030. kada se izjednačavaju muškarci i žene u pogledu uvjeta stjecanja prava starosne mirovine. To je ovo što je bilo u referendumu, to je ovo što je danas. Ono što želim reći kada govorimo, mislim tema o mirovinskom osiguranju i Zakon o mirovinskom osiguranju i općenito o našim mirovinama je neiscrpna iz jednog jednostavnog razloga zato što već danas mi znamo da je taj sustav dugo godina neodrživ, da ne funkcionira. Zašto? Zato što svake godine se krpa rupa i razlika iz proračuna i to ne mala sredstva, to su milijarde i milijarde kuna svake godine koje moramo staviti. Prva i osnovna stvar koju sam ja govorio u onim raspravama prije da bi volio jednom da se napravi ta jasna razdioba što su prava iz osiguranja, iz mirovinskih uplata, a što su po posebnim propisima. Jedno odvojiti od drugoga, ne umanjujući niti jednu lipu prava, ali neka se jasno zna. Možda bi se onda krenula ispravljati nepravda da netko tko ima po posebnim propisima minimalnu pa neka bude to i ta braniteljska mirovina, neka bude tih 2500, 2600, 2.700 kuna, ali … osoba ima godinu, dvije, tri, pet godina staža. Nažalost, osoba koja ima možda i više dana, ali neka imaju jednako više od sto dana na ratištu, a recimo ima 30 godina staža kada ide po općim propisima ispadne mu manje nego po posebnim i onda da bere braniteljsku. Ta dva čovjeka imaju jednaku mirovinu, jedan uplaćivao 30 godina, drugi 5. Zašto, kako? Znači jedno je mirovina, drugo je naknada i neka ona bude kakva je i to mora biti jasna razlika. Ne sve trpati. Gdje je nastao problem mirovinskog sustava? Prvo nacionalizacijom HZMO-a, mi smo njega nacionalizirali. Osnovna njegova funkcija kao svakog osiguravajućeg društva da donosi neke prinose na sredstva koja se uplaćuju. Sva njegova imovina, a to nije mala, sve njegove dionice, vlasništva su prešle u ruke države. Danas upravlja s njima Ministarstvo imovine. I on je ušao sa svom svojim iznosima koji su bili kapitalizirani štednja u proračun tada početkom devedesetih, sve se prebacilo na državu i zato mi danas iz proračuna isplaćujemo ne mali iznos. Ne znam koliko je ove godine? 19 milijardi ili koliko već kuna, skoro pola od onog ukupnog što nam treba. Krpamo rupe, te je rupe neko stvorio. Čuvena famozna preuzimanja devedesetih kada je puno tvrtki išlo u stečaj pa ajde nećemo ih na burzu rada, idemo ih poslati u mirovinu, pa danas imamo negativan omjer i opterećen mirovinski sustav koji se temelji na međugeneracijskoj solidarnosti. To su neki osnovni problemi. Naravno, nema čarobnog štapića, ne može se samo tako riješiti. Ono što smo mi i što sam ja govorio i u raznim sastancima i nešto što smo uspjeli se i zajedno dogovoriti, to svakako pozdravljam i kod odlaska iz oba stupa u mirovinu da se može povuć dio sredstava kapitalizirane štednje, da se može onaj dodatak primijeniti koji idu iz oba stupa ili samo iz jednog stupa da biraju, to nije bilo i zato se moralo ići u ove promjene jer ste vi imali ogromnu nepravdu da neko zato što je rođen mjesec dana kasnije, mislim da je '67. godina u pitanju ide u mirovinu imao je one beneficirani radni staž i ne dobije dodatak na ukupni iznos nego nije uopće dobivao niti jedan od onih 25% ili ide iz oba stupa jel je morao ići po sili zakona ići u oba stupa. To smo ispravili onako kako smo i predlagali, ne onom prvom verzijom nego onako kako smo se … dogovorili. Tada se isto govorilo, nemojte ljude penalizirati, nagrađujte. Ja želim da meni moja država omogući da ja radim dokle hoću na jedan način to je već sada omogućeno, ali da ostanem na sustavu tržišta rada i dulje ako želim od 65. godine, ali uz suglasje ako to želi i poslodavac. Jel prema onome što je sada bilo pa je povučeno u proceduri je išlo po volji radnika možeš ostati do 68. I sada imamo tu dvije stvari, imamo deficitarna zanimanja gdje na tržištu rada nema adekvatnih zamjena, gdje se to pozdravlja, a imamo i onih kojih da mi oprostite na izrazu, bi se željeli što prije riješiti. A znate kada neki ovako javni sustavi rade, sustavi otpremnina i onda ponude ljudima da odu ranije u mirovine, ponude otpremninu, znate tko ih uzme, oni koji drugi nađu posao negdje drugdje koji su kvalitetni. A znate tko ostane? Onaj koji ne zna ništa i koji ne vrijedi na tržištu rada i ne može naći … Znači ta suštinska nepravda se ne rješava ovim zakonom, da se valoriziraju oni koji znaju, mogu i hoće i da se njima ostavi mogućnost ostanka na tržištu rada ako oni to žele, ako poslodavac to treba, bez obzira bio on javni, državni ili privatni. To je mode. Ovdje se potpalo pod ono geslo gdje će netko raditi izuzetno težak i fizički posao maltene do smrti, to nije i to nikada ne smije biti. Ali za određene poslove koji nisu fizički zahtjevni, a fali nam stručnjaka, fali nam profesora matematike, fali nam bilo u kojem segmentu gdje nam jednostavno tržište rada i obrazovni sustav nisu usklađeni, tamo ljudi i dan danas rade na različite načine zato što nema tko drugi. Idemo to omogućiti za … razvoja gospodarstva i uplaćivanjem više sredstava. Naravno da je cilj da je sustav održiv, da što više onih i radno sposobnih koji rade uplaćuju za što veće svoje mirovine. Ljude treba educirati financijski što znači kakve mirovine će sada imati, što je sa trećim stupom, kakva je to štednja, što od toga dobivaju malo na taj način otvoriti tu priču za sljedeće generacije za 10, 20, 30 godina jel ovakvim načinom neće ići dalje. I da odmah jednom za svagda razjasnimo oko tih čuvenih povlaštenih mirovina pa i onih 632 mirovine ustavnih sudaca, vrhovnih sudaca i bivših saborskih zastupnika šta god bilo koji nam samo čine možda onako jedan osjećaj nelagode i nepravde u ovom društvu, ali kao državi nam ništa ti iznosi ne mogu biti presudni, da se zna šta je naknada za određene stvari i određene kategorije, a šta je mirovina jer mi ne funkcioniramo po načelima osiguravajućih društava, a to bi trebalo mirovinsko biti. Uplaćuješ za budućnost novac se kapitalizira i dobiva dodatnu vrijednost. Neko radi s tim novcem. Danas mi toga nemamo. Zato je taj sustav takav kakav je, zato je bitno ono što smo mi cijelo vrijeme govorili, jačati ulogu drugog stupa i jačati ulogu trećeg stupa i osigurati ljudima kakav takav egzistencijalni minimum i to je jako dvojbeno jel je to 2.500 kuna danas ili 3.000 kuna, teško je jedno i drugo pa čak i više živjeti. A ono što je cilj je da njima omogućimo izbor da si mogu sami razmišljajući o svojoj budućnosti dati više pa ako neće njihov problem, ali država ti daje određeni minimum. Evo zahvaljujem. Kolega Batinić će nastaviti.
Hvala. Imamo još poštovanog zastupnika Batinića da nastavi u ime HNS-a.
Hvala potpredsjedniče. Kolegice i kolege, nastavno na ovo što je kolega Čuraj govorio, naime nameće se naprosto i ne samo sada nego i unatrag zadnjih desetak godina pitanje koliko je ovaj sustav mirovinskog osiguranja temeljem međugeneracijske solidarnosti održiv u današnjim vremenima? Mislim da je to ključno pitanje. Ja ću jednu samo sliku iz prošlosti kada sam počeo raditi tamo negdje osamdesetih godina u tvrtki neki od kolega su išli u mirovinu i tada je bio neki izračun dobit ćeš 75% plaće, 75% sadašnje plaće. Omjer umirovljenika, omjer zaposlenih on godinama varira i to je jedan od faktora koji nam govori koliko je ovaj sustav ranjiv. A pogotovo zadnji podaci, iako su pozitivni trendovi unatrag zadnje dvije godine, omjer se povećava, međutim i dalje je sustav kao takav neodrživ. Imali smo prošli tjedan Izvješće o radu poslovanja HZMO-a gdje se vrlo plastično prikazuje koliki su prihodi, koliki su prihodi od uplata osiguranja, a koliko su prihodi od državnog proračuna da bi se mogle pokrpati rupe odnosno da bi se mogle mirovine isplaćivati. Ovaj sustav ne samo da je neodrživ nego je i duboko nepravedan. Pojasnit ću zašto smatram da je nepravedan, naprosto iz razloga što kada se pogleda statistički koliki je udio mirovine u prosječnoj plaći, to isto trend pada, što je logika, što je čista matematika to je jedna stvar. I druga stvar, mislim da je nepravedan jer krivo nepravedan da se preciznije izrazim naprosto iz razloga jer uvijek vlada nekakva percepcija u javnosti da povlaštene mirovine odnosno mirovine po posebnim propisima su te koje umanjuju realne mirovine koje se isplaćuju temeljem rada. Niko ne spominje 30 godina je prosjek uplata, a rokovi za odlazak u mirovinu itd. su dosta diskutabilni. Mi smo bili podržali kada smo bili u koaliciji do 67 godina naprosto iz razloga jer matematika koja je identična današnjoj matematici kada smo imali ovaj zakon, kada je predstavljao ministar Pavić ništa se bitno nije mijenjalo, smatrajući da je to korak k unapređenju sustava odnosno k početku stvaranja tog sustava održivim. I sada činjenica je ovo što je kolega Šuker govorio, dešavaju se čudne stvari, socijaldemokrati na neki način produljuju da moraš duže raditi, demokršćani smanjuju, to je pomalo politički paradoks. Ali pustimo sada to. Mislim da se prije svega moramo biti fokusirani na održivost ovoga sustava koji je sada neodrživ. Moj prijedlog je, a to smo u razgovorima međustranačkim koalicijskim da bi se trebalo ove mirovine po povlaštenim propisima iako u taj sustav mirovina ulaze i poljoprivredne mirovine koje su se plaćale na godišnjoj, mislim ne znam koliko ili dokup staža itd., znači ne možemo živjeti u prošlosti, ali moram kada govorimo o nečemu moramo vrlo dobro znati o čemu govorimo da se izvuku, praktički da svaki umirovljenik vidi kolika mu je mirovina koju je ostvario temeljem svog učešća odnosno plaćanja doprinosa iz rada, a kolika je ona razlika koju financira država. Vjerujte mi da bi mnogi bili iznenađeni s tim. Rashod 40 milijardi, uplata negdje 41., naravno troškovi, a sa temeljem osiguranja 22 milijardi se … Pa zar su 18 milijardi povlaštene mirovine? Pa naravno da nisu. U tom kontekstu je nepravedan, znači transparentnije prikazati i svima će biti sve jasnije. I naravno očekuje iako je to veliki izazov da se razmišlja o ovom sustavu međugeneracijske solidarnosti, da li povećati izdvajanje za drugi stup upravo iz razloga jer očito takvi su trendovi da moramo svaki za sebe počet mislit o sebi jer ne možemo sve očekivati i od same države. Hvala.
Hvala. Sljedeći klub zastupnika je onaj Nezavisne liste mladih u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Tomislav Panenić. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Poštovani suradnici od ministra, ali oni rade s ministrom i prenijet će sve ove govore naravno, imat će na uvid i rasprave koje imamo. Ja bih prvenstveno krenuo od toga da izmjene bilo kojeg mirovinskog zakona zasnivaju se na analizama i uvijek kada se razgovara o tome razgovara o održivosti sustava. I ovdje tijekom ovih rasprava smo slušali prozivke gdje je HDZ i vladajuća koalicija prozivala je SDP-ovu bivšu Milanovićevu vladu da su oni povećali prag na 67 godina, ali koji nije bio korišten na ovaj način kao što je trebao biti predložen sada sa ovim što je bio predložen, što je usvojeno krajem prošle godine od strane HDZ-ove vlade. I tu moramo reći da sada dođemo do jednog paradoksa, optužuju jedni druge, evo sada smo slušali jedni su socijaldemokrati drugi demokršćani, na kraju mislim da su jedni i drugi bili na 67 godina, ali onda se vratimo zapravo imamo narod koji je kroz građansku inicijativu „67 je previše“ rekao to je previše za nas. Jednostavno ne možemo zamisliti se da toliko dugo radimo, prvenstveno oni koji imaju otežane uvjete rada. Često sada razgovarajući oko mirovine kroz ovo vrijeme što se događalo kroz ovih pola godine kako je krenulo oko inicijativa sam razgovarao sa ljudima i jednom mi je onako zapelo za uho od jednog čovjeka koji radi u javnom sektoru koji je bio jasan, ne do 67, dajte mi da radim do 97 i ne tražim mirovinu od ove države. Ali isto tako postoje oni koji rade fizički zahtjevne poslove ili one koji ugrožavaju zdravlje kojima je i 65 puno. I onda trebamo postaviti pitanje, da li je određivane dobne granice da li je to kriterij koji je ključan u ovim raspravama gdje bismo sada trebali reći, ok sada će nakon provedenih analiza Vlada pod pritiskom inicijative vratiti na 65 godina. Bit će opet onih koji nisu zadovoljni sa 65, predstavnici Vlade neće biti zadovoljni kada se ovo usvoji jer su morali popustiti, ostaje jedna glavobolja. Srećom izbori su blizu pa će sve to skupa dočekati neku sljedeću vladu i to je primirje. Imamo neko primirje sada hoće li to vladajući komunicirati kao pobjedu, da li će opozicija komunicirati kao poraz nebitno je. Ali ono što ostaje idemo se vratiti na ljude koji primaju te mirovine i iznose mirovina koje primaju. Što znači ako ste otišli u mirovinu sa 63, 65, 67 bilo koja opcija ako primate najnižu mirovinu koja ne može pokriti troškove života. Ako govorimo o nekoj prosječnoj plaći u Hrvatskoj udio od nepunih 40% koji je gotovo najniži, samo Irska ima niži, pokazuje da bilo kada da odete u mirovinu za većinu hrvatskih građana koji primaju tako niske mirovine jednostavno težina preživljavanja je prevelika. I onda nam se događa da političari najčešće komuniciraju, mladi nam odlaze u inozemstvo, traže svoju sreću u nekim drugim državama. A zaboravljamo na jednu kategoriju, a to oni kojima predstoji mirovina, kojima predstoji ta borba i koji žele, traže neko rješenje za sebe. Evo nedavno sam na jednom blogu čitao jednoga našega zemljaka koji je u Njemačkoj, lijepo je objasnio uvjete za dobivanje mirovine i zapravo svi pokušavaju naći upravo tih pet minimalnih godina koje će otići u Njemačku, žrtvovati sebe, svoju obitelj, sve ono što su stvarali cijelog života samo da bi ostvarili i tu minimalnu njemačku mirovinu koja će im u hrvatskim uvjetima omogućiti dostojanstvenu starost. I umjesto da tu govorimo o uspjesima, porazima vladajućih ili opozicije, trebamo govoriti o starosti koja mora biti dostojanstvena. I ova reforma koja je dotakla se godina ne bi ni da je provedena, ni da je ostala osigurala dostojanstvenu starost dobrom broju hrvatskih građana koji idu u mirovinu, neki novi modeli se moraju tražiti jel ukoliko naša mirovina ovim tempom kako ide postane socijalna kategorija, onda nemamo mirovinski sustav, onda mu možemo ukinuti mirovinske fondove i sve ostalo i to prebaciti u državni proračun, pa će onda država kroz centre za socijalnu skrb brinuti o građanima koji su u mirovini i pokrivati im minimalne troškove života jel ovako mi imamo umirovljenike, stalno govorimo o prevelikom broju i na kraju ti umirovljenici ne mogu preživljavati, pa onda imamo problem kojeg smo ponovo prebacili na lokalnu samoupravu, dokazuju se brojni gradonačelnici, prvenstveno većih sredina koji svake godine o Božiću, o nekoj drugoj prigodi umirovljenicima dodijele određeni iznos, pa time im pomažu da dostojanstveno prebrode određeni blagdan ili praznik, a u biti stvarnost je puno gora, a to je samo još jedan oblik socijalne pomoći, al nikako da shvatimo da trebamo riješiti bit, a ne da dokazujemo tko može sa pojedinom svojom političkom odlukom napraviti jedan mali nadomjestak koji ne mijenja niti bit života tih ljudi, niti ovu mirovinsku reformu koja je pred nama. Onda bi tu uhvatio se jednoga članka koji mi onako posebno zaparao oči i razum, pogotovo usporedba sa izmjenama iz 2018. gdje na kraju ove prijedloge koji je pred nama stoji da će Vlada napraviti procjenu učinaka u slijedeće 2.g. od primjene ovoga zakona. Danas sam, kad sam vidio to onako aj po onom sjećanju vratim se na onaj prethodni prijedlog iz 2018., tamo nema procjene učinaka. Znači, kada sindikati, narod daju svoj stav, onda Vlada smatra da treba napraviti procjenu učinaka. Kada Vlada da, donese svoj stav koji je progurao kroz vladajuću koaliciju onda ne treba procjena učinaka, da vas pitam kakva će to biti procjena učinaka jel ako ova vladajuća koalicija želi ostati na vlasti, to će biti negdje 2022., oni bi trebali napravit procjenu učinaka, a već su do sada gotovo identičan model ocijenili da je neodrživ. Što će onda reći? Onda će reći i opet je neodrživ, pa mi ćemo krenuti sa izmjenama, pa će opet se skupljati neka referendumska inicijativa koja će potrošiti novce prikupljene iz donacija, članstva, sindikalnih organizacija i svega da bi opet nekoj budućoj Vladi dokazala da to tako ne ide. I ono što smo često ovdje tražili, procjenu učinaka i onu unaprijed procjenu učinaka. Ja bi bio sada zadovoljan da je Vlada rekla, da mi smo pod pritiskom i jasno je u toj bici možemo izgubiti politički legitimitet, može nam narušiti naše moguće uspjehe na budućim izborima, donosimo jednu razumu odluku, prihvatit ćemo evidentno da inicijativa bi urodila plodom, znači rezultate te inicijative prenijet ćemo u zakonodavstvo, mi smo prihvatili volju naroda i to je to. Al ono što nedostaje ministre u ovom, to je zapravo trebali ste dati analizu što će se dogoditi ako nastane primjena jel vi ste odgovorni da štitite sustav i da jasno iskazujete financijski podatke koji su scenariji, ne samo prihvatiti volju, prihvatiti volju je čin koji narod je spustio prema vama, ali sa vaše strane mora biti i stručno obrazloženje i navodi koji jasno ukazuju kako će biti razvoj u budućem vremenu i ono što bi Vlada morala, ako već jedan scenarij koji je predložila je bio neuspješan, a svjesna je da mirovinski sustav nije održiv, a to je koje će mjere biti poduzete u budućem vremenu da bi se sustav napravio održivim jel ovako živimo u neizvjesnosti, mi ćemo ovdje, prihvatila je, većina je ovdje prihvatila vaš prijedlog koji je, pada sada, većina će prihvatiti prijedlog koji ide od inicijative, ali što donosi budućnost? Svi ovdje zapravo svjesni smo da nakon toga opet će doći do određenih izmjena, sada kolko su one prikrivene, to je i kolega, i Podolnjak je napomenuo da izvjesno možemo očekivati nakon ove rasprave i događanja koja su bili da će doći do novih koraka koji će ponovo uzburkati javnost, ali vjerojatno da će dočekati i kraj mandata ove Vlade da ne bi narušila ponovno neko povjerenje potencijalnog biračkog tijela, i što smo riješili? Ništa. Ministre, vi i vaša Vlada odustali ste od jedne inicijative i polako ličite na ono što se proziva sada Milanovićevu Vladu, znači imate inicijativu, povučete se, odustalo se je od outsourcinga, odustalo se od monetizacije i malo pomalo uzmičete umjesto da ono što ste stručno, jasno utvrdili, idete to branit, jel stvarno je gubitak izbora, jel to presudno u nekoj obnašanju funkcije ministra ili donošenja odluke Vlade? Ako ćemo tako nastaviti onda ćemo imati klimave Vlade koje će i koje pokazuju, a to je Milanovićeva Vlada pokazala, sada i vi, da čim netko malo jače krene na Vladu da onda nakon toga Vlada se povuče, jedva čekam neki značajniji novi prijedlog da vidimo kako će narodne mase prozvati Plenkovića i njegovu Vladi i ja vjerujem da će biti uspješne jel su naučile da mogu, da grizu vas, jednostavno su vas nagrizle i osjete, kad se osjeti krv onda niti jedna značajna odluka više se ne može donijeti i činjenica je u zadnjoj godini mandata polako intenzitet bilo kojih aktivnosti koje bi trebalo napraviti imaju reformski potencijal, pada, ali nakon ovoga imat ćemo novo latentno stanje, neriješeno zdravstvo, ministar će proć, zdravstvo neće bit riješeno, zakon će biti promijenjen, mirovinski sustav neće biti rješenje, Vlada, pa možda ćemo ih promijeniti ako bude shvaćeno da ovakva Vlada ne može provoditi reformu jer boji se neuspjeha budućih izbora. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Slijedeći Klub zastupnika je onaj GLAS-a u ime kojega će govoriti poštovani zastupnik Goran Beus Richembergh, izvolite.
Poštovani g. potpredsjedniče, g. ministre sa suradnicima. Pred nama je paket od 6 zakona koji je trebao imati ekstenziju u onom paketu koji je jučer povučen iz procedure pa onda već u startu se vidi da osnovna ideja koja se proklamirala a to je reforma mirovinskog sustava ulazi ovim prijedlogom zapravo okljaštrena odnosno prije svega nedorečena. Velike ideje kojima se krenulo u ovu priču garantirale su barem početna obećanja da se radi stvarno o paketu koji ima reformski potencijal međutim vidljivo je da se neće postići ključne stvari koje je potrebno ostvariti kako bi se riješio problem koji u ovoj zemlji postoji već 2 pol desetljeća. Ključna stvar koja se tiče neodrživosti našega modela mirovinskog osiguranja odnosno mirovina kao takvih, leži u činjenici da premalo ljudi radi a previše je ljudi u mirovini obzirom na broj stanovnika, obzirom na dob, obzirom na radnu sposobnost po svim tim parametrima, mi smo jedna od gorih zemalja EU-a. To pitanje je naravno bilo na dnevnom redu mnogih Vlada i mnoge Vlade su obećavale da će se uhvatiti u koštac s njim ali naravno da nijedna Vlada ne može riješiti to pitanje ako u fokus svoga djelovanja ne stavi najprije razvoj gospodarstva jer nema tog čarobnog štapića koji će riješiti ovaj problem dok god broj zaposlenih i onih koji plaćaju doprinose u mirovinske fondove, bez obzira bili obvezni ili fakultativni, ne bude toliko dovoljno velik da se ti fondovi stabilno pune i da ne moraju primati infuziju iz državnoga proračuna. Ako je već činjenica dakle da postojeći sustav, Bismarckov model socijalne solidarnost ne funkcionira, naprosto zbog toga jer nema dovoljno uplata onda se postavlja temeljeno pitanje što se to dogodilo državi da nije u stanju shvatiti da mora izvršiti drugačiju vrstu raspodjele, društvenoga bogatstva? Dakle, ako sredstva postoje ali su alocirana u državnome proračunu, onda znači da se ubiru od nekoga, onda znači da je logika ubiranja sredstava potpuno pogrešna i da treba rasteretiti prije svega dohodak i omogućiti da se kroz veća primanja ostvaruju i veći prinosi mirovinskih fondova. Ta ideja solidarnosti dobra je i uvedena je, već je široko rasprostranjena osobito u mnogim europskim zemljama, pod jednim jedinim uvjetom, da je više onih koji trebaju biti solidarni od onih s kojima se treba biti solidaran a to je kod nas sve gore i gore. Nas je Europska komisija posebno u postupku pregovora upozorila da je to jedan od ključnih problema koji država treba riješiti a što se zapravo iza kulisa događalo? To su valovi zapravo pljačke i rušenja mirovinskog sustava, rekao bi čak i namjerno. U 90-tim godinama znamo kako se baratalo sredstvima iz mirovinskih fondova, koji je slijedeći bio udar? Nasilno umirovljenje čitave vojske razvojačenih branitelja. Ljudi su u najboljoj životnoj dobi, u najplodonosnijemu svome životnom vijeku poslani u mirovinu i to je bio shortcut, najjednostavniji način kako da te ljude zbrinete, umjesto da se država pobrinula da im stvori osnovicu na kojoj se mogu samozaposliti, angažirati, stvarati novu vrijednost i što je najvažnije, ostvariti samopoštovanje jer čovjek bez posla prije svega ima problem samopoštovanja jer se svako jutro budi i gleda u ogledalu pitajući trebam li ja ikome na ovom svijetu? Zašto nitko ne želi da ja radim? Zašto ja sa 32 ili 40 g. idem u mirovinu? I što stvaramo, što smo stvorili? Vojsku ljudi kojima je glavna zanimacija dugo vremena bila lokal, kladionica i nemušti pokušaju da se život usmjeri u dobre vode. Pretvorba i privatizacija također je bila žestoki udar na mirovinski sustav. Uništene su tisuće i tisuće radnih mjesta, dakle onih koji su kreirali novu vrijednost iz koje se alimentirala sredstva za mirovinske fondove. Evo i nedavno prilikom rasprave o jednome zakonu, rečeno nam je da će se problem viška zaposlenih rješavati njihovim privremenim umirovljenjem. Dakle država svjesno to radi u to u čitavom nizu valova. Jučer su to bili razvojačeni branitelji, a onda su to državni službenici i namještenici. Najlakše ih se riješiti tako da ih pošaljete u mirovinu, time se ubija stvaranje nove vrijednosti jer nitko očito nije u stanju domisliti takve programe razvoja koji će tim ljudima dati mogućnost da stvaraju. I što se onda dogodi? Vlada slavodobitno obznani da će ići u produljenje starosnoga cenzusa odnosno starosne granice za umirovljenje, redovito umirovljenje. I to u situaciji kad znademo ja ne znam, sad evo vjerojatno kolege znaju više, iznimno mali postotak onih koji uopće mogu dočekati redovnu mirovinu sa punim radnim stažom. Mi smo po tom podatku koji je postotak onih koji su doista otišli u punu mirovinu, najgori u Europi. I još na to dodate i ove povlaštene mirovine koje nikakve veze nemaju sa mirovinskim sustavom. Što se tiče nas liberala, jednostavna je situacija i računica. Broj godina radnog staža i uplaćena sredstva ali naš sustav već odavno uopće ne prepoznaje niti ga zanima koliko je uplaćeno sredstava u mirovinski fond. Dakle kod obračuna penzija, nema nikakve veze koliko ste radili i koliko ste uplatili nego se to radi zapravo preko nekakvih koeficijenata, mudrolija, indeksa koji s tim dakle veze nemaju nego zapravo stvaraju uravnilovku. Hoće li itko zapravo poduhvatiti ovoga posla kako treba i priznati da sva rješenja koja donose ovi zakoni, koja stupaju na snagu za 8, 9 odnosno 10 godina su zapravo odgađanje ključnih poteza i da ključni potezi ne stanuju uopće u zakonima kojima se regulira mirovinsko, mirovinska prava nego u zakonima koji omogućavaju da li vi stvarate novu vrijednost, razvijate poduzetništvo, potičete kreativnost, dajete mogućnostima da rade koliko god ljudi mogu i koliko god ljudi žele jer to je srce svega. Nema drugog načina da se proizvede nova vrijednost, pa onda ni novac, nego samo isključivo radom. Tko god misli da je nešto drugo moguće taj se vara i rijetki su ljudi koji mogu zaraditi na igrama na sreću, od rentijerstva ili možda od nasljedstva. Ne može se društvo osloniti na takve, dakle ključ je uvijek u proizvodnji nove vrijednosti u stvaranju novca, ključne stvari novca koji se uplaćuje. Dok svijet raspravlja o uvođenju zajamčenog osnovnog dohotka za sve građane, pa recimo sada Finska pilotira taj model po kojemu će svakome građaninu neovisno jel radi ili ne radi, je li radio, nije li radio, zajamčiti 560 ERU-a, dakle dok mi o tome, dok se o tome u svijetu razgovara mi ovdje zapravo razgovaramo još uvijek o toliko socijalnih kategorija i ljudi koji ovise o socijalnim transferima i putem mirovine, jer kod nas je mirovina zapravo socijalni transfer, a ne refleksija onoga što ste zaradili na temelju onoga koliko ste radili, onda vidite u kolikom smo mi zapravo raskoraku sa tim svijetom koji nas okružuju. I vidite koliko je to svjetlosnih godina, kad će to Hrvatska doći u istu tu poziciju da može reći, bez obzira što je mala zemlja, s malo stanovnika, s malo dohotka, po kojim god hoćemo parametrima kad se uspoređujemo sa bogatijima i većima tu smo naravno u raskoraku. Ali kad ćemo mi doći, možda 2030. kad stupaju na snagu ove odredbe, jel vi vjerujete u to, u poziciju da mi razgovaramo o zajamčenom osnovnom dohotku. Pa zajamčeni osnovni dohodak u tim zemljama koje ga pilotiraju, ima nekih slučajeva u Francuskoj evo čujemo sad i Finska je puno veći nego bilo koja mirovina kod nas osim povlaštenih. Ali nemojmo biti licemjerni, ako ova Vlada nije u stanju riješiti taj problem, a nije, nego ga zapravo odgađa, onda barem recimo iskreno, u strašno teškoj smo situaciji, prilike u kojima razgovaramo o budućnosti mirovinskog sustava su strašno teške i nemaju dobru perspektivu dok god ne zauzmemo drugačiju politiku gospodarskog razvoja, dok god ne osnažimo cijelu filozofiju, cijeli sustav stvaranja nove vrijednosti, zarađivanja novca i onda i punjenje mirovinskih fondova. Nemojmo lagati javnost, pa onda ponedjeljkom predlagati da tisuće i tisuće novih branitelja uđu u mirovinski sustav, da preuzmemo tisuće i tisuće bivših boraca HVO-a u mirovinski sustav, da tjeramo stotine i stotine državnih službenika u mirovinu, a utorkom ćemo govoriti da ćemo podići dobnu granicu. Pa to se u ovoj, u ovome obliku ne bi dogodilo, to svi znademo, da nije više od 700.000 građana ustalo i reklo e nećete, tako se ne možete odnositi prema ovom pitanju. Vlada je retarirala i pokušala napraviti maksimum iz ovoga što se dade, ali ono što mene zabrinjava je kod ovog solomunskog rješenja kako je moguće da se s poslodavcima nije iskomuniciralo kao jednim od ključnih socijalnih partnera ovaj drugi dio paketa koji je sad odgođen. Kako vam je uopće palo napamet da taj teret odustajanja od 67 odnosno 68 godina prevalite u cijelosti na leđa poslodavaca? Pa iz toga se vidi zapravo onaj prvi i osnovni problem, a to je poimanje uopće uloge poduzetništva, stvaranja nove vrijednosti i mogućnosti stvaranja novoga novca. Iz toga se vidi zapravo da je orijentacija ove Vlade antipoduzetnička. Baš me zanima što ćete dogovoriti s njima i nadam se da će taj dogovor biti kvalitetan, jer znate kako kažu u Dalmaciji čovik i tovar znaju više nego samo čovik. U ovom slučaju Vlada i poduzetnici odnosno poslodavci znaju više nego sama Vlada, ali stavite u tu korelaciju koga god hoćete. Svi s Vladom znaju više od Vlade, osobito ov, zato Klub GLAS-a neće podržati ovaj paket.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu i prvi će biti poštovani zastupnik Ivan Lovrinović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Postavlja se pitanje zašto je došao uopće prijedlog ovog zakona ovdje u sabor? Nije došao zbog toga što je ova Vlada to zbog svog razmišljanja napravila već je došla zbog političkog pritiska javnog pritiska jer su sindikati organizirali referendum „67 je previše“, prikupili su ogroman broj potpisa, daleko više nego što je potrebo i sada da bi ova Vlada ostala na vlasti, smanjila tenzije, ona je jednostavno došla sa ovim zakonom da to sanira, ali što su govorili kada smo mi govorili, ja sam potpisao referendum „67 je previše“ odmah, što je Vlada i njeni ministri što su tada govorili. Pa ljudi moji, ako vi prihvatite da se ide sa 65 godina u mirovinu raspast će mirovinski sustav. Što je Vlada govorila proteklih dana kad su bili svjesni da nemaju kud jer inicijativa je prikupila daleko veći broj glasova nego treba. Najednom su rekli, to je sve u redu, prihvaćamo sve. Pa, poštovani građani koji nas pratite kada netko u razmaku mjesec, dva sasvim promijeni mišljenje, najprije tvrdi da će se raspasti mirovinski sustav onda kaže da prihvaća sve, onda mi jednostavno možemo reći da ova Vlada je lagala sve nas. I stvarno je tako. Kao što je jučer predsjednik Vlade rekao sad svima će povećati plaće a ne samo prosvjetarima i zdravstvenim, svima 6%, samo šutite i samo je bitno da oni ostanu na vlasti. Prema tome, neviđeni populizam je na sceni. Donedavno su to pripisivali nekim manjim strankama, pojedincima, ovo je pravi populizam, mega populizam. Samo nas ostavite na vlasti sve ćemo vam riješiti. Sve. E sad poštovani građani, posebno se obraćam vama dragi umirovljenici jer vi znate da mi iz stranke Promijenimo Hrvatsku ne govorimo na pamet nego čistim, snažnim argumentima za razliku od predstavnika nekih vaših i stranaka kojih su se zavali umirovljeničkih u proteklih 20 godina i vi ste svjedoci toga da oni nisu ništa napravili. I ne samo to, nego ste samo iz godine u godinu gledali kako vam pada mirovina, realna mirovina, kako ona zaostaje za prosječnim plaćama i vi ste nemoćni. To nisu vaši predstavnici, to su ljudi koji se bore za sebe i prema tome, otvorite dobro oči na sljedećim izborima. Vidite 1990. je godina, uspostavlja se Hrvatska država, tada je prosječna mirovina u odnosu na prosječnu plaću iznosila, znate koliko potpredsjedniče Sabora? 75%. Ajmo to prevesti na naše vrijeme, ako je danas prosječna plaća u Hrvatskoj 5900, 6000 kuna, znate koliko je to 75% od 6 tisuća kuna, znači to je negdje 4,5 tisuće kuna. A danas je prosječna mirovina 2,5 tisuće kuna. Znači svakom umirovljeniku netko je uzeo, ukrao 2 tisuće kuna. On bi danas trebao imati 4500 a on danas ima 2,500. E pa dragi umirovljenici vi ste platili sve promašaje kriminalnih struktura, kriminala, kriminalne pretvorbe, vi ste platili sve promašaje nesposobnih političkih garnitura koje su vodile Hrvatsku. Ali znate što je najtragičnije? Najtragičnije je da je veliki broj umirovljenika upravo nadajući se nekim boljim promjenama upravo birao na izborima jednu ili drugu stranku koje su drmale Hrvatskom po sistemu sjaši Kurta da uzjaši Murta. Ali ja mislim da smo došli do kraja, do zida. Jer 2500 kuna nije mirovina u današnje vrijeme, to je socijala teška ali ovakav mirovinski sustav je neodrživ i ja vas kao ozbiljan čovjek, ne samo političar već sveučilišni profesor iz financija zaista ne želim plašiti ali je neizvjesna vaša i mirovina za budućnost. Odnosno neizvjesno je bilo kakvo povećanje uz ovakve političke strukture koje vode zemlju. Ali znate što je izvjesno? Pa izvjesno je da ćete dobivati tisuću kuna mjesečno jer vidite da stalno smanjuju, to je izvjesno ako se nastavi. Zato je naša dilema i vaša jednostavna, mi ili oni, mi ili oni i nema druge. Ali nije mi danas namjera prepričavati povijest, o tome smo danas slušali ovdje nisam baš čuo neke, ajmo rješenja. Naši Odbori za financije i za gospodarstvo stranke Promijenimo Hrvatsku a sljedeći tjedan ćemo imati ovdje poseban nastup, obratiti se umirovljenicima, evo realnih rješenja gospodine ministre. Prvi je transformirajte drugi mirovinski stup. Hrvatska je jedina zemlja u EU koja ima drugi mirovinski stup. Ovdje kada sam došao u Sabor prije 3 godine i počeo o tome pričati napadali su me s lijeva i s desna, pojedini mediji su me razapinjali, danas vidim na moju svu sreću i radost ne samo da me ne napadaju nego ljudi shvaćaju da je istina, ne smiju to javno govoriti ali barem ne istrčavaju i ne napadaju. Znači da shvaćaju da je to promašaj. To je neodrživ sustav 105 milijardi kuna je u drugom mirovinskom stupu, za par, 3 godine će biti veći od prihoda državnog proračuna. 75 milijardi u državnim obveznicama, to nije novac, ljudi misle da imaju novac, nemaju novac, oni imaju dug u svojim rukama, računima. Bio sam u posjeti pred ljeto Mađarskoj i Češkoj, kako su oni to riješili? Stranka Promijenimo Hrvatsku predlaže to, pa napravite vi, nema veze, ali vi nećete to napraviti. Zašto? Jer drugi mirovinski stup drže četiri društva za upravljanje mirovinskim fondovima a sva su u vlasništvu stranih banaka. I jedini oni zarađuju u ovoj čitavoj priči, ubrali su oko 9 milijardi kuna čiste dobiti od uspostave ovog sustava koji je neodrživ i nepodnošljiv. Znači treba ponuditi, mi tražimo i nudimo vam, povedite projekt transformacije, dajte ljudima 60 dana da izaberu hoće li se prebaciti u prvi mirovinski stup ili u drugi stup, odnosno dobrovoljni. Naša vizija su dva stupa, prvi je obvezni. Pa zamislite koji je to idiotizam imati dva obvezna stupa. Imate vi nekih poruka, nemate vi vremena slušati znate, ovo su tričarije što mi pričamo zastupnici, samo vi nastavite slati poruke i to, to je vama preče. Ne slušate, ja znam da ste vi ovdje još jedno sat dok mi ispričamo što imamo pa čete otići, vi ste ministar, ministrant ili služite ili odite, izađite iz, šta ćete se ovdje mučiti. Vidite da stalno držite mobitel i kuckate. Prema tome, Češka, Mađarska, time bismo javni dug smanjili sa 298 milijardi na 210 milijardi, sa 78% na 50%, znate li vi koja je to promjena, raste kreditni rejting o kojem vi volite pričati, od agencija koje su uništile skoro svijet, ali porastao bi sigurno na starim ... [[Govornik se ne razumije.]] Javne financije bi bilo daleko bolje itd., itd.. Znači drugi stup je obmana, laž, on destabilizira javne financije. I ne mogu doć k sebi da upravo maloprije jedan golemi zastupnik ovdje kaže ne samo da ga ne treba ukinut nego treba povećati izdvajanja, e ti ljudi imaju problem ili sa logikom ili žestoko lobiraju i rade konkretno za nekoga. E sada, što još treba napraviti? Na javnim nabavama velikim i malim može se uštedjeti oko 4 milijarde kuna, ja nemam dovoljno vremena ali ću to elaborirati narednih dana kako budem imao priliku. Znači dragi umirovljenici, vidite da novca ima, 4 milijarde štedimo na javnim nabavama koje idu u privatne džepove, na kamate na državnu dug umjesto 9 milijardi kuna treba plaćati realno 4 milijarde, tu nam već 10 g. uzimaju po 4 do 5 milijardi kuna. Preko 40 milijardi kuna je uzeto iz naših džepova proteklih 10 g. da bi se natrpali ionako puni džepovi banaka i bankara. I ovdje ću znači, imam još prijedloga, ne stignem ih elaborirat ali poštovani građani, poštovani umirovljenici, na vama je sve. Ako ste vi zadovoljni sa ovim što je do sada, birajte iste stranke koje su vas do sad vodile. Ako želite konačno živjeti životom dostojnog čovjeka, umirovljenika koji je radio čitav život, birajte nove, poštenije, stručnije ljude koji će se ovdje za vas zalagati, boriti i da mirno možete spavati i reći da ste svoju mirovinu časno zaradili a ne da postajete teški problem društva i svoje djece, hvala.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu i prvi će govoriti, a pardon, imamo nekoliko replika, oprostite. Prva je poštovanog zastupnika Gorana Aleksića.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Uvaženi kolega Lovrinoviću, mi još uvijek u biti isplaćujemo mirovine na temelju solidarnosti u velikom djelu, ja, vi, radnici, uplaćujemo u fond novac a taj novac se onda prosljeđuje umirovljenicima jer ono što su oni izradili je prije toga već potrošeno i taj problem ostaje i dalje, ja ne znam kako ćemo taj problem riješiti, s druge strane imamo veliki zahtjev za zaposlenošću a nemamo radnika, nema tko raditi, znači nezaposlenost se smanjuje s jedne strane a s druge strane nam je potrebno sad novih radnika kojih nemamo i ne znam, tko će puniti taj proračun na kraju krajeva i hoćemo li uistinu nas dvojica jednog dana imati te mirovine, mi se moramo pobrinuti za sebe štedeći na neki drugi način a tako i radnici koji zarađuju puno manje novca nego nas dvojica pa recite mi kako ćemo mi izaći iz toga?
Odgovor poštovanog zastupnika Lovrinovića.
Hvala Aleksiću na pitanju. Vidite svi to pitanje, odgovor na pitanje traže a pažljivo ste slušali, ja sam ponudio 3, 4 konkretna rješenja i tu ono što sam spomenuo, to su milijarde kuna. Drugo, vidite uopće nije teza ko papige ponavljaju ljudi koji obnašaju vlast, nije više odnos 3:1, 4:1 ljudi, takvi ljudi uopće ne shvaćaju da je suvremeni kapitalizam ušao u svoju fazu robotike, umjetne inteligencije, da se radnici sve više potiskuju iz svijeta rada, da je potrebna potpuno nova ekonomska paradigma, novi porezni sustav koji će to rješavati prema tome nije to gospodo, presudno. Vi samo čitate sa portala znanost, tu se obrazujete dakle, ni to nije točno. Dakle, da skratim priču kolega Aleksić, ma samo novi ljudi kao što smo rješavali ove probleme, borili smo se oko nekih stvari zajedno, tako možemo i ovo riješiti a s ovim ljudima ne možemo.
Hvala. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Marka Sladoljeva.
Hvala g. potpredsjedniče. Poštovani kolega Lovrinović, ja sam u današnjoj raspravi primijetio jednu nedosljednost pogotovo kod kolega sa moje desne strane, dakle oni su se pozivali na referendum o mirovinskoj reformi a isto tako su bili protiv referenduma o Izbornom zakonu. Dakle mislim da je tu HDZ puno dosljedniji, on je bio od početka protiv ova dva referenduma. Hoću reći da se ovaj referendum o mirovinskoj reformi smo podržavali ali isto tako i referendum o Izbornom zakonu i da ne možete podržavati jedan referendum a drugi kad vam ne paše ne podržavati jer ja mislim da su isti ljudi potpisivali otprilike oba dva referenduma a to su oni ljudi koji više ne žele da im političke elite kroje sudbinu.
Odgovor poštovanog zastupnika Lovrinovića.
Hvala kolega na pitanju. Nisam baš potpuno shvatio, uspoređujete SDP, HDZ, što mislimo o njihovom ponašanju, posebno ako sam shvatio SDP-a da jedno podržava, drugo nije podržao itd. Tu je odgovor vrlo jednostavan. I jedna i druga stranka su vodile Hrvatsku svih ovih godina i teško smo nastradali, da ne opisujem, svi znamo kako. Stvar je vrlo jednostavna, takvi ljudi i takve stranke trebaju napustiti politički teren i to je najlakše učiniti na izborima. Najveći problem je Hrvatske što 45% ljudi ne izlazi na izbore, ovih ostalih 55% od njih najviše moraju izaći oni koji su zbog interesa tu, koji su dužni svojim mentorima. Prema tome, pozivam ovih 45%, oni su ključ rješenja, neka izađu, jedino tako možemo promijeniti Hrvatsku i poslati povijest ove koji su dosad bili.
Hvala. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Ivana Kirina, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani ministre. Uvaženi zastupniče, spomenuli ste da je postotak mirovina u prosječnom dohotku 90-te godine bio cca 75%, danas je cca 40% gore-dole ali što je razlog tome, to nam je jasno, imamo prevelik broj umirovljenika, malo zaposlenih. Dakle trebamo smanjiti broj umirovljenika, povećati zaposlenost. I drugo moje pitanje, zanima me, što vi mislite o uvođenju nacionalne mirovine, pojma i da li će se ona dijeliti svima koji kad napune određeni broj godina, jesu-nisu radili ili će se uvesti kriteriji na osnovnu imovinskog i dohodovnog cenzusa? Hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Lovrinovića.
Hvala vam kolega na ovom pitanju. To su suštinska pitanja i naravno da ona traže odgovor, kao što vidimo, imamo različite pristupe. Vidite koliko je uništeno poduzeća u kriminalnoj privatizaciji, vojske ljudi su poslani u prijevremenu mirovinu, razvojačeni branitelji u prijevremenu mirovinu, socijalni slučaj u prijevremenu, znači u taj se sustav natrpalo sve što političke strukture koje su vladale, nisu znale i mogle riješiti i zbog toga pate oni koji su čitav život radili 35, 40 g, i više i zato oni imaju tako malu mizernu mirovinu zbog koje ne mogu normalno živjeti. Vidite, rekao sam i izračunao da su trebali umjesto 2 i pol danas dobivati 4500 prosječnu mirovinu, ukrao im je netko 2000 kuna a kad se poveća ovdje za 60 kuna, to se prikazuje kao povijesno dostignuće ove Vlade. Ali ja mislim da građani i umirovljenici prepoznaju ovu obmanu.
Hvala, hvala lijepa. Slijedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Silvana Hrelje.
Poštovani potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Iskoristit ću priliku i reći i još dodatno obrazložiti ova naša tri amandmana, dakle predlažemo na čl. 8. amandman da se brišu riječi „bez donošenja rješenja“ jer smatramo da HZMO treba donijeti novo rješenje kojim se smanjuje penalizacija sa 0,30 na 0,20% po mjesecu ranijeg umirovljenja jer je rješenje temelj za bilokoji upravni postupak, naime, mirovinska problematika spada pod Zakon o upravom postupku i to bi bilo sasvim normalno i mislim da ne može nitko pravdati da će uštedjeti na najviše 5000 takvih rješenja. Znam ja, bio sam ovdje, radili smo i na stotine tisuća rješenja, građani imaju pravo dobiti svoj akt koji ih štiti ukoliko se smatraju oštećeni i mogu povesti postupak po upravnom postupku. Drugo, moja je ideja i takav je prijedlog da se nomotehnički i ispravno dodaje novi čl. 8 a) koji bi omogućio obeštećenje za one mjesece koji su umirovljenici koji su ove godine otišli u mirovinu i trpili penalizaciju 0,30 po mjesecu ranijeg umirovljenja, da ih se obešteti za tu razliku od 0,10% po godini staža odnosno da im se ukupno ako slučajno imaju 5 g. i cijelu godinu ako je, odnosno toliko mjeseci, da im se penalizacija smanji sa 18 na 12% a razliku za ovu godinu da im se jednokratno ili u više obroka i treći amandman je vezan uz činjenicu da je Vlada se odredila da će imati naknadnu procjenu učinaka, u zakonu koji regulira ovu oblast stoji da Vlada može to napraviti u slučaju neposredne ratne opasnosti, u slučaju velikih ekoloških katastrofa, dakle nečeg traumatičnog u društvu a ne na način kada smo mirnodopski, kada je imala od dana predaje ... [[Govornik se ne razumije.]] do danas je mogla napraviti procjenu učinaka a drugo tražimo da se i kontinuirano radi procjena učinaka s obzirom da se radi o jednom zakonu veoma važnom za egzistenciju naših građana. To je jedna stvar koju sa želio reći. Druga stvar koja kad smo već otvorili cijelu mirovinsku reformu, mislim da je duboko pogrešno bio HNS-ov prijedlog da se određeni dio uštede iz II. mirovinskog stupa avansno odnosno isplati u gotovini korisnicima prilikom odlaska u mirovinu. To je dobro samo onima koji imaju enormno velike plaće, enormno velike uštede ali oni koji imaju prosječne i ispodprosječne plaće i nešto su uštedjeli u II. mirovinskom stupu je to vrlo nepovoljno jer dobije sada malo i onda će ono što ostane u II. stupu rasporediti na doživotno male iznose bez obzira što je dat dodatak od 27% na godine uplate u I. mirovinski stup i 20,23% na uplate u oba mirovinska stupa. Prema tome, mislim da je to duboko bilo pogrešno ali eto, to ostaje u ovom zakonu i pokazat će se da ne doprinosi socijalnoj sigurnost u starosti. Ove godine se jako spominje i u planu Vlade, zakonodavne aktivnosti Vlade ušla je i nacionalna mirovina. E sad, nacionalna mirovina, to tako lijepo zvuči, na početku se mislilo da će to biti 100 000 korisnika pa se baratalo 50 pa 80 000 korisnika. Prema Institutu za javne financije, to je otprilike 27 000 korisnika, dakle puno manje nego što se očekivalo da se možda moglo nekom nešto dati pa će drage volje glasati za određenu opciju. Dakle tako sada stvari stoje a jedan veliki dio, doduše nemamo taj broj ali jedan veliki dio tih od 27 000 građana već koristi socijalne programe i socijalne pomoći, to znači da je procijenjena vrijednost da bi za tu nacionalnu mirovinu trebalo izdvojiti 300 milijuna nije točna jer oni već koriste 800 ili 920 kuna kao umirovljenici koji žive samostalno, dakle moguće je bilo po svakom nekih 300 ili 350 povećanja izdvajanja, tako da te brojke ne stoje. Međutim, dužan sam kao saborski zastupnik koji ima poprilično iskustva na ovom području i razmjenjujem iskustva sa našim susjedima, sa svim članicama EU-a a susjedi su nam blizu i izviru iz istog pravnog sustava kao i mi i mora, vam reći da su 2012. napustili ideju o nacionalnoj mirovini jer je podložna manipulacijama. Vi kada jednom date rješenje za nacionalnu mirovinu onda je neko prima do kraja život dok je u sustavu socijalne skrbi onda godišnje neko mora reći da li je unovčio svoju nekretninu koja mu je nužna za život ili nije jer ukoliko ima novca može živjet kao podstanar, ali su ona drugi socijalni kriteriji da prima novčanu pomoć od države. Novčana pomoć od države je novčana pomoć koja izvire iz poreznih prihoda ove države od svih građana, prema tome s time se nemamo što igrati. Dakle, naši kolege u Sloveniji su napravili drugo, oni su rekli ustavna nam je obveza štititi građane koji nisu imali sreće dobiti veliku mirovinu, koji žive sami, koji su napušteni, koji imaju mala primanja, ali su i krenuli sa druge pozicije. Utvrdili su granicu siromaštva za Republiku Sloveniju ne EUROSTAT-ovu kojom se ovdje barata od 2.485 kuna, ne njihovu. I napravili su plan, plan borbe protiv siromaštva koji traje pet, sedam godina i postupno ubacivali određene socijalne transfere da niti jedan građanin Republike Slovenije kroz pet godina neće živjeti ispod granice siromaštva. To je socijalna država. Ako se i isplaćuje iz njihovog mirovinskog sustava onda se to knjiži kao socijalni transfer proračuna u te namjene i ne ide na teret njihovog zavoda za mirovinsko osiguranje. Dakle mi ako želimo imamo sve tu oko nas, samo bi trebali pokazati volju da želimo učiti i da želimo da prepoznajemo dobra rješenja. Svi smo za pomoći onima koji su stariji i koji su napušteni i koji nemaju drugih izvora prihoda, ali znate najgore je ako u životu misleći da činite dobro napravite još veću štetu ili napravite nepravdu. To jednostavno poništava sve dobre namjere. Mi smo to u Hrvatskoj stranci umirovljenika na svojim leđima dva puta iskušali. Zalagali smo se za isplatu božićnice dva puta, tri puta je isplaćena, ali treći puta po pravim kriterijima i na kraju vam ispadne da oni koji su vam evidentirani u Hrvatskoj imaju mala primanja oni dobiju najveću božićnicu jer su takvi bili kriteriji da oni sa najmanjim primanjima dobiju više, a onda vam ispada da netko tko ima još tisuću eura iz Njemačku je dobio najveću božićnicu jer je imao male prihode iz hrvatske mirovine. Dakle, uz dobru namjeru vi dobijete batina, a išli ste sa dobrom namjerom. Prema tome, ovo što se tiče nacionalne mirovine privilegija nam je učiti od susjeda i od razvijenijih mirovinskih sustava jer nas htjeli vi to ili ne priznati ministre kao bivši ravnatelj, naš mirovinski sustav, naš Zavod za mirovinsko osiguranje nema ni financijsku autonomiju, ni poslovnu autonomiju on funkcionira po principu veži konja kako ti gazda kaže i gdje ti gazda kaže, a ja sam to rekao ne danas prvi put, ja sam to rekao i 2006. ko onda kada su rukovodioci odnosno ravnatelji zavoda bili iz sustava i jako su se uvrijedili. Danas to više nije slučaj i taj sustav definitivno mora dobiti novu snagu u stručnosti i financijskoj samostalnosti jer smo jedina zemlja u EU u kojoj Zavod za mirovinsko osiguranje nema financijsku i stručnu autonomiju. Hvala lijepa.
Hvala. E imamo više replika pa ajmo ju odraditi najprije pa onda ćemo na slobodni govor. Prva je poštovanog zastupnika Gorana Aleksića. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Uvaženi kolega Hrelja. Rekli ste kako Vlada ne želi napraviti procjenu učinka propisa i sada bih se ja osvrnuo na jedan slučaj koji sam ja imao. Ja sam predložio dva zakona i Vlada mi je te zakone odbila između ostalog i zbog toga jer nisam imao procjenu učinka propisa po tim zakonima. I sada ću predlagati jedan novi zakon kojim ću tražiti da se bankama naloži da moraju ljudima vratiti novac opljačkan na temelju nepoštenih ugovora o kreditu. I sada ću ja tu provizorno dati jednu procjenu učinka propisa i reći ću da će se na temelju toga građanima vratiti 15 do 25 milijardi kuna, da će to povećati na taj način i BDP i proračun i da će sve to skupa poboljšati demografsku situaciju u RH. Pitam se hoće li Vlada RH prihvatiti jednu takvu provizornu procjenu učinka propisa i ja drugačiju neću moći provesti. Hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Hrelje.
Dragi kolega Aleksić, ja dijelim vaše razočaranje našim sustavom i obavezama procjenom učinka prilikom predlaganja zakona. Ja mislim da zastupnici u Hrvatskom saboru ne bi smjeli biti time opterećeni da od nas je dovoljno dati jednu ideju kojom se na neki način rješava neka nepravda, socijalna nepravda, prijevara banaka itd., a da imamo institucije koje moraju služiti ovom narodu i na inicijativu oporbenih zastupnika one moraju izračunati i dati procjenu učinka jer onda smo ako je to tako, a takvo iskustvo imam i ja onda smo mi zastupnici u oporbi zastupnici drugog reda jer mi nemamo mogućnost doći do institucija koje Vlada koristi za procjenu učinaka i ne možemo dati nalog. To nije dobro za parlamentarizam u RH.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Ivana Kirina.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre. Uvaženi zastupniče. Slušao sam vas pažljivo kao i uvijek, da li ste izvlačenja nacionalne mirovine iz mirovinskog sustava i naslanjanje na socijalnu skrb? I recite mi pošto ste spomenuli da se je broj onih koji bi trebali biti korisnici nacionalne mirovine smanjio od 40 i 80 koliko je spominjano, na cca 27 000. Da li je tu uključen imovinski dohodovni cenzus? Hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Hrelje.
Poštovani kolega Kirin, ja bih vam puno više mogao reći kad bih vidio prijedlog tog zakona ali s obzirom da prijedlog tog zakona je na predmet rasprava na široj radnoj skupini, onda vam ne mogu puno više od toga reći se samo nadam da se neće taj zakon nasloniti na mirovinski sustav bez obzira što ga je ministar Aladrović promovirao nego na socijalni sustav da će imati strogo te kriterije dohodovne i imovinske kriterije pod stalnom kontrolom i da doista ako me već pitate, to je par excellence problematika socijalnog sustava a ne mirovinskog sustava. Nekako je uvriježeno da se to tako zove ali ne mora značiti ako se nešto zove kao mirovina da se sutra ne može zvati kao socijalna pomoć za starije ili državna potpora u starosti itd. Dakle postoje varijante, hvala vam lijepa.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Tomislav Žagara.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Hrelja, itekako je važno kak se nešto zove jer se odmah s tim podrazumijeva što to znači. Suprotstavili smo se uvođenju poreza na nekretnine zato što smo smatrali da će se taj porez odbiti o leđa najsiromašnijih. Nikako nismo za to da se oporezuju oni bogati. Međutim i danas i porezna uprava i svi mogu koristiti jedinice lokalne samouprave kojih ima preko 555 plus jedna u RH i koristiti podatke o obveznicima plaćanja komunalne naknade da bi se uveo u pravedan imovinski cenzus. Isto tako je i sa prihodovnim cenzusom nema porezna uprava radi svoj posao, neshvatljivo mi je ovo što vi kažete da oni ne znaju koji je priliv iz inozemstva a državna i javna poduzeća pa čak i svi oni koji koriste javne resurse, neka sudjeluju, neka participiraju u pomoć najsiromašnijima pa eto tako i Hrvatske šume bi mogle sniziti cijenu drva za ogrjev najsiromašnijima umirovljenicima gdje je cijena drva za ogrjev već danas veća nego cijela plina u Slavoniji. Hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Hrelje.
Pa kolega Žagar, upravu ste, vrlo je važno kako nešto imenujemo i ja nisam nikad rekao da se to treba zvati mirovina nego sam predlagao da to bude državna potpora u starosti ili socijalno primanje za starost i napuštenost itd., prema tome jedna od drugih varijanti i da to imanentno pripada socijalnim sustavima a ne mirovinskom sustavu, dakle to su moja stvarno razmišljanja. Naravno da se može, mi smo imali jedan projekt koji se zvao ugrađivanje liftova u višekatne stambene zgrade, sad sam dobio neku informaciju da je tu problematično upravo to što mi nemamo popis nekretnina i porez na nekretnine jer Europa postavlja nove kriterije i to je problem što nismo već počeli raditi jer sad nas čekaju novi kriteriji a novi kriteriji će biti da će oni dozvoliti ugradnju dizala onima [[Upadica Reiner. Hvala.]] ok, ispričavam se, nastavit ću nasamo, prekoračio sam.
I zadnja replika je poštovanog zastupnika Vučetića, izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani kolega, spominjali ste ovu nacionalnu mirovinu, bilo bi dobro stvarno naglasiti da nacionalna mirovina ne smije biti jedan izložbeni eksponat u ovoj našoj mitomaniji gdje se osjećamo bitnima nego da to treba biti instrument kojim se pokazuje opredjeljenje države da je socijalna država a da je nešto socijalna država, vidi se po tome da li ona svojim djelovanjem proizvodi siromaštvo ili se bori protiv siromaštva. Nacionalna mirovina u svakom slučaju treba biti onaj element i onaj instrument koji naše građane čuva od siromaštva i drži iznad praga siromaštva jer ne zaboravimo da tamo gdje postoji siromaštvo da ne postoji demokracija, postoji samo oteta demokracija jer je netko nekome oduzeo građanska prava. Tako da ovaj koncept nacionalne mirovine je iznimno bitan po mnogo osnova. Zahvaljujem.
Odgovor poštovanog zastupnika Hrelje.
Poštovani kolega Vučetić, naravno, mi uvijek kasnimo i onda čekamo sa jednim institutom riješiti sve probleme. Socijalna politika i borba protiv siromaštva po mojim iskustvima koje imam iz naše susjedne zemlje Slovenije jest lepeza mjera kojima se drugačije vrednuju i čak i neki elementi u mirovinskom sustavu, posebno se bonificira rad 40 g. i više, dodatno se nagrađuje pa je njima najniža mirovima za 40 g. još veća, kao da bi recimo naša najniža za 40 g. staža bila još 20% veća. Na taj način se dolazi do procijenjene granice siromaštva, dakle iz socijalnog područja, iz mirovinskog i imamo zdravstveno isto tako gdje iako zaboravljamo ovo dopunsko zdravstveno osiguranje je jako bitno za socijalnu sigurnost. Hvala lijepo.
Hvala. Sada ćemo se ponovo vratiti temi i zakonu i nastaviti sa pojedinačnom raspravom pa će govoriti poštovana zastupnica Grozdana Perić. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Poštovani ministre sa suradnicima. Pa evo vraćamo se ponovno na temu na Zakon o mirovinskom osiguranju, ono što je važno reći da je ova Vlada poslušala ono što građanstvo, što su građani htjeli, a to je da iz bivšeg zakona koji je donesen u prijašnjim mandatima prijašnjih vlada da se rok odlaska u mirovinu odnosno starost pomakne sa 67 na 65 godina. I to je nešto što je razumljivo da je mnoštvo građana, da im imponira da ta starosna dob bude niža. Međutim, ono što su činjenice da u odnosu na broj zaposlenih i broj onih koji su u mirovini da je taj omjer 1:1,29. To je nekada i u razvijenijim sustavima bilo puno više 1:2,5 ili 3. Ovakvi sustavi su vrlo osjetljivi, ali ono što treba isto reći da je ovom razdoblju da se broj zaposlenih po zadnjim podacima u ovoj godini povećao za preko 103000, da je isto tako došlo do pada nezaposlenosti pa sada u 8. mjesecu 2019. imamo najnižu stopu nezaposlenosti od svega 6,8%. Kliko god to oni koji su protiv htjeli pokazati kao nešto što nije postignuto na kvalitetan način brojke su neumoljive i to su činjenice, bez obzira na to što neko argumentirao kako je puno mladih osoba otišlo vani i kako je taj egzodus nešto što nas može itekako puno koštati. Paralelno s tim ja mislim da upravo ti mladi koji odlaze vani jer je mogućnost odlaska puno lakša i migracija mladih ljudi je puno veća zbog toga što smo članica EU, i ti mladi ljudi žele iskusiti i provjeriti kako je to u drugim državama, a onda ja vjerujem da nakon svih iskustava koje imaju, a činjenica da ih ima i onih koji se itekako vraćaju, da će sagledati i vidjeti određene prednosti koje ova Vlada i koji svi mi trebamo raditi kao preduvjete da bi oni mogli ovdje u svojoj državi ostvarivati što kvalitetniji život i što kvalitetnije raditi i živjeti i osnivati svoju obitelj. Ono što je u samom zakonu vidljivo da je stjecanje prava na starosnu mirovinu sada vraćeno na 65 godina i 15 godina mirovinskog staža, da žene mogu koristiti taj benefit sa nižom dobnom granicom do 2029. godine, da pravo starosnu mirovinu ima i onaj koji je navršio 60 godina i 41 godinu staža i ono što je jako važno da se smanjuje i penalizacija koja je bila za svaku godinu 0,3% sada se ona smanjuje za prijevremeni odlazak u mirovinu na 0,2%, dakle ukupno 2,4% po godini staža odnosno 12% u periodu od pet godina ranijeg odlaska u mirovinu. Ako se prisjetimo da je po prethodnom prijedlogu ta penalizacija iznosila 18% onda na ovaj način vidimo da imaju i ostvaruju se drugi uvjeti i omogućavaju da odlazak u mirovinu bude i prije. Ono što bih ja još htjela posebno istaknuti ovdje se stalno spominju mirovine po posebnim propisima. Svi znamo da evo postoje 17 kategorija i da su te mirovine po posebnim propisima nastale iz posebnih uvjeta. Zašto to govorim? Pa kao, na prvom mjestu su osobe koje su radili na poslovima u tijelima unutarnjih poslova i pravosuđa, dakle to su osobe koje kao što znamo su imale i imaju poseban radni odnos i poseban status upravo iz toga što je njihov posao izuzetno zahtjevan i ne može se tretirati kao sve ostale. Isto tako u tu skupinu spadaju i oni koji su u statusu odnosno radili u poslovima razminiranja, pa ne možemo reći da su oni zbog toga povlašteni jer nego su zaista u posebnim uvjetima gdje svaki odlazak na teren znači možda njihovu smrt nažalost. Isto tako, kada pogledamo izvore od kuda su ove osobe dobivale svoju, ostvarivale svoja prava i svoje prihode i svoje plaće, onda se vidi da je to isto iz državnog proračuna. Prema tome, zbog čega su te i takve osobe manje vrijedne, manje važne od onih koji su i kao liječnici i kao učitelji i kao zaposlenici u ostalim službama, bilo lokalnim ili državnim isto ostvarivali svoje plaće iz tih proračuna. Dakle, što hoću reći? Ne možemo na taj način stigmatizirati određene osobe ako ne sagledamo zapravo složenost poslova koju oni rade i koju su radili. Isto tako u tim skupinama imamo različite druge osobe koje su bili pripadnici bilo, bilo djelatne vojne osobe, bilo pripadnici hrvatske domovinske vojske, bivši politički zatvorenici, sudionici NOB-a i sl., ako je problem u tome što je po posebnim propisima su branitelji i članovi njihovih obitelji ili HRVI, pa sjetite se da su i te osobe radile bilo u realnom sektoru, bilo da su bili pripadnici ovih institucija, dakle ponovno su radili i imaju značajan udio u ukupnom njihovom stažu je sačinjen upravo od njihovog aktivnog sudjelovanja i rada na poslovima, kažem bilo u realnom sektoru ili na drugi način. Prema tome, kada bi htjeli ogoliti cijeli mirovinski sustav onda bi ostali samo na realnom sektoru i onda bi se samo mogli pozivati na to koliko čisti samo realni sektor doprinosi ukupnom sustavu i koliko uplaćuje u ukupan fond za mirovinsko osiguranje jer onda bi mogli reći evo vidite ovo smo ostvarili u realnom sektoru, a sve ovo ostalo kada bi ogolili onda bi vidjeli koliki dio dolazi iz kažem različitih izvora, proračuna bilo lokalnih bilo državnih. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Slijedeći će govoriti poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine ministre, ja ću u svojoj pojedinačnoj raspravi ovu temu o kojoj raspravljamo, a koja je izuzetno važna jer tangira preko milion i 250 tisuća naših sugrađana staviti jednu drugu dimenziju i pokušat u principu zaintegrirati sve nas da o ovom problemu razmišljamo na malo drugačiji način. I ono što mogu sa sigurnošću sad reći da s ovom mojom raspravom bi se sigurno složili svi bivši ministri financija i sadašnji ministar financija u RH. Jer naprosto smatram da kad govorim o ovoj temi, a o njoj moramo govoriti na malo drugačiji način nego što govorimo. Zašto? Pa da bi govorili o ovoj temi moramo se uvući u proračun RH. Jer vi imate tri, možemo reći strukturna problema u proračunu, to su mirovine, to su plaće i to su zdravstvo. I to su tri teme o kojima se mi u zadnje vrijeme i te kako prepucavamo, međutim mi u ovoj sabornici i članovi Vlade za razliku od svih ostalih smatram, ako smo odgovorni moramo pristupit na malo drugačiji način. Zašto? Pa kad govorimo o konkurentnosti hrvatskog gospodarstva i kad govorimo o konkurentnosti cijene rada u RH onda kažemo da je ta cijena rada opterećena izuzetno sa porezima, ali trebamo reći i doprinosima. I jedna prosječna plaća u RH kad uzmete ukupno opterećenje koje se daje prema državnom proračunu bez obzira da li to ide u ovaj, onaj fond ili u poreze jedinica lokalne i regionalne samouprave i države 90% tih obveza su doprinos za mirovinsko i zdravstveno osiguranje. Samo negdje oko 10 postotnih poena je opterećenost s porezom na dohodak. D druge strane kad se pogledamo to s aspekta rashodovne strane proračuna onda ćete vidjeti da nam za isplatu mirovina s osnova ovih doprinosa fali skoro 40% sredstava, kasnije ću malo raščlaniti o ovoj temi o kojoj se stalno prepucavamo, a mislim da se ne bi trebali prepucavati jer u konačnici vjerojatno slično razmišljamo. I isto tako kad pogledamo zdravstvo što bi se trebalo financirati iz doprinosa zdravstvenoga, a koliko zdravstvo košta onda opet tu fali negdje oko 10% sredstava. E sada kolegice i kolege, da li postoji ijedna vlada u ovoj dugoj ili kratkoj povijesti RH koja u svom mandatu nije donijela nekakav propis koji tangira tzv. mirovine po posebnom propisu? Mislim da nema, a vjerojatno u budućnosti neće biti jer naprosto život uvijek tjera i donosi određene skupine društva koje temeljem onoga što su zarađivale i uplaćivale nemaju pravo na mirovinu, a socijalna država kao takva mora voditi brigu o njima. I kada bez obzira na ideološki maknemo ono što stvarno treba biti po posebnim propisima i stavimo to u proračun nek se to vidi da se to plaća jer smo donijeli takav zakon onda ćemo opet doći do toga da fali sredstava. Međutim, ova braniteljska priča je posebno osjetljiva i mislim da tu naprosto nismo pošteni ni korektni. Danas se jedan kolega tu razbacivao sa lažnim ovim, lažnim onim, nema lažnih branitelja. Postoje branitelji, a oni koji nemaju taj status neka ih neko drugi eliminira. I ja bih vrlo rado uzeo fonogram rasprave kolege Mrsića i mene u poziciji kada je kolega Mrsić bio ministar, ja sam bio oporbeni zastupnik. Mi smo se tu oko nekih stvari složili ako se ne varam, ali vi niste bili disonantni tada kao što ste danas, iako ja sada razumijem poziciju, al kažem nije ovo nikakvo prozivanje kolega Mrsić nego samo hoću reći da mi koji smo duže u ovim prostorima smo rekli neke riječi i te riječi se mogu izvagati koliko je ko i kako je ko bilo. Dakle ako govorimo o tome da su mirovine niske i da mirovne trebaju biti veće, postoje samo dva načina, jedan je puno veći gospodarski rast i recimo veći broj zaposlenih, samim tim to će generirati i veće porezne prihode u proračun od kojeg će politika odlučiti da jedan dio tih poreznih prihoda se iskoristi za povećanje mirovina. To ovaj ministar ili bilo koji drugi ministar nažalost ne može napraviti jer ima situaciju kakvu ima. I ovo je danas bila idealna prilika s obzirom da je zakon da tako kažem općeg karaktera Vlada je prihvatila nešto što su drugi dio sabornice potpisivao da treba prihvatiti pa sam očekivao da ćemo oko tog pitanja biti u konsenzusu i da možemo slobodno otvoriti neka druga pitanja. Ali neka druga pitanja samo sa tim da s obzirom svako od nas na svoje i životno i profesionalno i političko iskustvo nabaci određenu temu da poboljšamo ovaj mirovinski sustav i da onda možemo ministru reći jesi, nisi itd. Međutim, da li smo mi danas iz ovih svih rasprava čuli jedan suvisli prijedlog oko čega bi se mogli naći, napraviti jedan okrugli stol i raspravljati i pomoći ministru i Vladi da donesu nekakve kvalitetnije promjene? Nažalost nismo. I opet ću se vratiti na ono što sam rekao kada sam govorio u ime kluba koji roditelj ne bi dao svom djetetu, tako isto koji predsjednik Vlade, Vlada, politička opcija ne bi dala korisnicima proračuna ovisno da li su to socijalna davanja, da li je to mirovina, da li je to plaća, naprosto takvog nema. E sada su druga pitanja kolike su naše mogućnosti i da li u ovim sitnim stvarima oko kojih se mi politički prepucavamo i to je isto ok i toga mora biti u ovoj sabornici, možemo postići nešto kvalitetno. Nažalost ne možemo. A kolegice i kolege, vama radi informacije jel znate koliki je bio iznos mirovina za milijun i 200 tisuća umirovljenika 2004. godine? 24 milijarde. A danas ih imamo milijun i 250, 60 tisuća, iznos mirovine je preko 40 milijardi kuna, dakle taj iznos se povećao za preko 70%. Je, ali tada je prosječna plaća u RH bila 3.000, 3.500 kuna i ta mirovina koja je bila ispod 1.800 kuna u odnosu na tu prosječnu plaću je nekako izgledala. Danas je prosječna plaća u RH blizu 7.000, a naša prosječna mirovina je 2.880 kuna. I sada gledajte, ta prosječna mirovina je u odnosu na 2004. postotno otišla toliko koliko je otišla i to su stvari koje nama trebaju biti polazna osnova kada raspravljamo o mirovinama jer gledajte ta prosječna plaća je nešto što puni mirovinski fond. Dakle, vama se svima nama i zaposlenicima u Hrvatskoj obračunava na vašu osnovicu se obračunava stopa mirovinskoga, ne može se obračunati na ništa drugo. Prema tome, itekako je bitna ta priča. Govoriti o tome da usklađivanje mirovina nije povećanje ili povišica mirovine isto naprosto nije ok, usklađivanje mirovine je zakonski termin za povećanje mirovina. Zašto smo napravili da nema toga usklađivanja onda bi te mirovine nazadovale jer ne bi akceptirali inflaciju, ne bi akceptirali porast plaća, dakle gledali bi statički na nešto i tko bi tu bio u gubitku. Bili bi umirovljenici. Prema tome, ako govorimo da će se nekome povećati plaće, a temeljem toga s obzirom da je to jedan od referentnih veličina za indeksaciju mirovina onda je logična stvar da će se i povećati mirovine. Dakle ovo su samo neke teme o kojima ja smatram da bi mi mogli u ovom saboru raspravljati bez političke obojenosti i da bi mogli doći do nekakvih kvalitetnih rješenja. Dakle, garantiram, evo s nikim nisam razgovarao svi moji prethodnici i oni koji su bili sa mnom, a kreirali su proračun RH imali silne glavobolje i zbog mirovinskog sustava i pregovora sa sindikatima zbog plaća razmišljaju na identičan način. E sada je pitanje koliko ćemo mi biti spremni zakonodavno promijeniti neke stvari da povećamo ono što treba biti generator rasta mirovina, da taj gospodarski rast povećanja plaća, povećanje zaposlenosti i možete povući znak jednakosti i tome povećanje mirovina. Tko god misli da će ih na drugačiji način povećati, taj bez uvrede, ne želim nikoga ni povrijediti ni uvrijediti, taj nema blage veze sa životom. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo više replika. Prva je poštovanog zastupnika Miranda Mrsića.
Kolega Šuker, brojke se uvijek mogu iznositi na ovaj ili na onaj način, ali ona brojka koja je vrlo jasna da mi 25 godina iza rata imamo nove branitelje i to je ono što uništava mirovinski sustav jer povećava broj ljudi koji su u mirovinskom sustavu. Slažem se da smo mi ovdje donijeli zakone koji se tiču financiranja određenih povlastica, određenih skupina građana i to su kompenzacije koje je država rekla dat ćemo vam zato što ste radili to i to, bili u vojsci, bili u policiji ili bili branitelji. Ali, građani očekuju da to bude jasno, da se to vidi i da se iz mirovinskog sustava može i treba financirati samo ovaj dio koji je bitan za mirovine. Tu maknimo i socijalne transfere iz tih dakle, mirovina pa ćemo onda vidjeti da rupa od 17 milijardi nije tako velika što se tiče samog mirovinskog sustava, što se tiče radničkih mirovina.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Šukera.
Kolega Mrsić. Ja bi vama dao za pravo za ovaj zadnji dio priče kad bi za isplatu mirovina nedostajalo 3, 4 ili 5 milijardi kuna i ona bi mogli reći da je to zbog toga. Ali s obzirom da se 40% iznosa za mirovina pokriva iz poreznih prihoda, onda je ovo dakle financira se iz poreznih prihoda, ne financira se iz prihoda za mirovinsko, hoćemo mi to analitički prikazati ovako ili onako, to ja mislim da je najmanje sporno. Ali, ono što ja vama cijelo vrijeme pokušavam reći, niste u ovoj temi netko od naivaca pa da vam ja mogu reći, on nema ovako, dakle, itekako poznate ovu tematiku i dobro znate i dobro retorički koristite nešto, ali nemate za pravo meni kad vam retorički kažem da nije tako jer se financira iz poreznih prihoda. Da je delta 4, 5 milijardi kuna, onda bi vi bili u pravu, a to da li ćemo mi analitički ovo prikazati ovako ili onako, to je totalno nebitno.
Hvala. Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Ante Babića, izvolite.
Hvala lijepo poštovani kolega Šuker. Kažete, neka bivša vlada, sadašnja i buduće vlade će uvijek zadirati u određene mirovinske zakone, posebice za one mirovine po posebnim propisima, ali, želio bih ovdje također naglasiti, ne samo hrvatska Vlada ili hrvatske Vlade već i sve zemlje u okruženju koje imaju problema sa mirovinskim sustavom primjerice, njemačka središnja banka je rekla da odlazak sa 65 godina više nije dovoljan, povećali su ga na 67, nakon 2 godine su rekli, ni to neće biti dovoljno zbog loše demografske slike, ide se na 69, znači imaju svoje kompleksnosti, jako tržište, jako gospodarstvo, nedostatak radne snage, loša demografija. Talijani sa 66 godina imaju kolaps mirovinskog sustava. Francuzi kažu do 62 godine za dugogodišnje osiguranike, za onih koji nisu uplaćivali, 67 i više, dakle, kompleksnost mirovinskog sustava nije specifikum samo Hrvatske već i svih zemalja koje nas okružuju.
Odgovor poštovanog zastupnika Šukera.
Da, kolega Babić, problem onog i prihodovnog i rashodnog dijela kad se tiče mirovina je problem svih europskih država. Dakle, na ovaj ili na onaj način, ali svi ga imaju, definitivno ga svi imaju i svi ga pokrivaju iz ostalih poreznih prihoda. Ali, stalno se bockat na branitelje, ja ne vidim razloga, pa mi smo donijeli tu taj zakon da braniteljska mirovina mora biti 40, zapravo ne smije biti od 40%, pa to smo mi donijeli i znali smo kako će vrijeme prolaziti da će branitelji ići u mirovinu. Svatko je mogao tada reći ja sam protiv toga. Nitko nikome nije branio. Ali ne možemo ljudi koji su bili na bojištu, koji su ratovali, ne možemo pričati o tome da oni imaju nekakve privilegije. Nisu privilegije, to je nešto što im je zakonom dao ovaj Visoki dom. To je jedina činjenica, ništa drugo.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Vlahe Orepića.
Ako je ikome jasno, to bi trebalo biti vama jasno, g. Šuker, da kad nešto kupujete što vam ne treba, prodavat ćete ono što treba. Znači održivost mirovinskog sustava je stvar odnosa rashodovne strane i prihodovne strane. Vi vladate brojevima. Mi imamo 52% umirovljenika koji su ispod linije siromaštva. Točka. Taj problem izlazi iz okvira ovog zakona. Taj problem je postao sigurnosni problem za ovu državu i toga trebamo biti svjesni i to je nedopustivo i neodrživo stanje. Znači mi s rashodovne strane sada, odakle god to taj prioritet moramo riješiti i staviti i vratiti ljudima, pogotovo onima koji su cijelim svojim radnim vijekom zaslužili tu mirovinu. Nedopustivo je ovo stanje koje imamo. I zato me čudi vaša pozicija i na način, tako je, ne možemo, možemo i moramo.
Hvala. Odgovor, poštovanog zastupnika Šukera.
Da ste vi prilikom rasprave o izmjeni Zakona o mirovinskom osiguranju prošle godine govorili na ovakav način, ja bi vam sad pljeskao. Tamo je točno pripisano jednom odredbom članka i to je prvi korak, da se za 280 tisuća umirovljenika, s obzirom na nizinu mirovine, mirovina diže za 3 i još nešto %. To je prvi korak. I bez obzira da li se ja s nečim ne slažem, ali ću javno reći, to podržavam. To je prvi korak. Pokušavaju se stvari mijenjati. Međutim, ono ja sam vam govorio i pokušao sam elaborirati neke stvari, očigledno niste slušali. Vi morate shvatiti da u proteklih 20 godina prosječna plaća u Hrvatskoj otišla preko 100% gore, a osnov za obračun mirovine su naše uplate. A da ne govorim da je prosječna plaća u ratnim godinama u Hrvatskoj bila tamo ne zna, tisuću kuna. Da vam ne kažem da je '93. godišnja inflacija bila preko 3 000%. Samo malo, vi kad dođete doma, donesete svoju plaću [[Upadica: Hvala.]] i raspoređujete je, mimo toga ne možete rasporediti ništa.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Tomislava Žagara.
Hvala. Poštovani kolega Šuker, niste vi slučajno spomenuti u svojoj raspravi ministre financija. Doista, nije jednostavna računica kad govorimo o održivosti mirovinskog sustava. Mi smo 2002. g. uveli II. mirovinski stup, sa odlukom da 5% doprinosa ide u taj, zapravo 25% doprinosa, 1/4 ili 5%-tnih poena. Mi od onda više ništa nismo po tom pitanju učinili, hoćemo li u budućnosti taj postotak mijenjati prema gore. Vidite, 1%-tni poen PDV-a od kojeg će odustati vjerojatno od iduće godine, neće generirati 2,5 milijardi više poreznih prihoda koliko je bilo u ovoj godini u odnosu na prošlu nego će vjerojatno generirati više, možda 3,5, 4 milijarde. Isto tako, sa postotnim poenom uplate u II. mirovinski stup, nisu te jednadžbe jednostavne, top sam pitao više puta ministra, sad u ovom trenutku on je rekao, 46% ljudi se odlučuje za I. i II. stup. Ako napravimo dobru jednadžbu, možda za 10, 15 g. uz gospodarski rast, nekakav stabilan gospodarski rast, možda će II. stup biti potpuno isplativ da pokriva mnoge probleme koji tište mirovinski sustav, o tome trebamo govoriti.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Šukera.
Kolega Žagar, ja sam samo spomenuo jedan segment tih makroekonomskih pokazatelja koji utječu na nešto, vi trebate znati kad se uvidio taj II. stup mirovinskog, projekcije gospodarskog rasta u 2002. na ovima su bile preko 4% pa skoro do 5%. Znate vi šta znači gospodarski rast od 5%? Imali ste dakle jednostavno tada uz gospodarski rast od 5% je bila pretpostavka da će se moći izdvajat. Kad je došla kriza 2009., dakle prva stvar koju sam ja kao ministar financija iznio pa su me razapeli, idemo uzet novce iz II. stupa mirovinskoga, prevest sve u I. stup i tih 40 milijardi smanjiti javni dug RH i pokušat se u toj situaciji kad se ne možete zadužit, kad nema novaca, kad su pali prihodi, spasit ali tada svi koji danas galame, nitko tada nije podržao međutim danas je to financijska moć od 110 milijardi kuna i ako budemo pametni je veliki financijski potencijal hrvatske države i hrvatskih umirovljenika.
Hvala lijepa. Slijedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Ante Babića, izvolite.
Hvala vam lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Dakle, vi mirovinski sustavi su iznimno i izuzetno kompleksni i oni kako zavise od unutarnjih prilika u pojedinim zemljama, tako zavise i od vanjskih prilika. Ne samo gospodarsko okruženje već i situacija u kojima se netko može naći, danas iz zbog u ovom trenutku demografske slike, nekad je to bilo zbog rata u nekim zemljama, u našoj zemlji posebice pa govoriti o nekim sustavima koje je Hrvatska mogla kopirati je neozbiljno jer je kopirati ta rješenja gotovo nemoguće. Svaki mirovinski sustav zapravo po meni ima dvije temeljne stvari a to je da jamčenje mirovine kod ispunjavanja uvjeta odnosno kontribucije zaposlenih. Dakle u toj politici i politici koje rade pojedine vlade, može se govoriti o umirovljenicima koji jesu ili nisu manje ili više zadovoljni sa svojim mirovinama, Mirovinski sustav RH star je preko 100 g., HZMO za 2 g. slavit će svoju 100. obljetnicu i ako malo pogledate taj mirovinski sustav i sve ono što se događalo na tim prostorima na području RH, vidjet ćete da je u jednom trenutku i 5 radnika bilo na jednog umirovljenika, da je mirovinski sustav bio jako, da je zapravo akumulirao sredstva za 2 ili 3 mirovine unaprijed tada ali okolnosti koje su se dogodile, naravno slabile su i mirovinski sustav. Mi ne možemo izbjeći činjenicu Domovinskog rata, ne možemo izbjeći činjenicu da mirovinski sustav, HZMO nije sudjelovao i dao svoj veliki doprinos u Domovinskom ratu, ponajprije mislim i onaj financijski doprinos. Nakon rata događale su se određene stvari, određene kategorije mirovina koje smo tada htjeli ili ne trebali primiti zbog samih građana, njihovog osiromašenja, nemogućnosti zaposlenja, propadanja gospodarstva, stečajnih postupaka itsl. Dakle svaka Vlada ima recimo to tako „za vratom“ mirovine i mirovinski sustav i trudi se na najbolji mogući način riješiti to i imati njegovu održivost i stabilnost. Tako je i ova Vlada kada je išla u mirovinsku reformu, ne samo s ovim zakonom nego i sa skupom drugih zakona, u jesen 2018. g. razgovarala o tome i pred ovim Hrvatskim saborom zapravo podastrla podosta podataka zbog čega ide u tu mirovinsku reformu a ona se svodila na nekoliko desetaka stvari koje su se tada trebale ispraviti zbog diskriminacije, nejednakosti, duže ostajanja u svijetu rada, mogućnosti zaposlenja i nakon odlaska u mirovinu, benefiti za majke s djecom odnosno njihova umirovljenja, mogućnost izbora I. i II. mirovinskog stupa odnosno kombinirano, dodatak na mirovine iz II. mirovinskog stupa, stimulaciju za odlazak sa dugogodišnjim stažem itd., itd., dakle niz stvari o kojima smo tada razgovarali. I sam ministar je danas u uvodnom izlaganju govorio o ovim zakonima koji su stupili na snagu od 1. 1. 2019. g. i zapravo određenim pozitivnim pomacima koje je iznjedrila ova mirovinska reforma no u međuvremenu se dogodila inicijativa „67 je previše“, sakupljen je dovoljan broj potpisa, Vlada je kontrolirala te potpise i rekli su da ne trebaju ić u provjeru jer je sakupljeno i više od traženog broja potpisa i svi zahtjevi te građanske inicijative „67 je previše“ su zapravo prihvaćeni od strane Vlade i danas govorimo o izmjeni i dopuni Zakona o mirovinskom osiguranju a sutra u drugom setu zakona kako bi se to moglo implementirati od 1. 1. 2020. godine. Dakle ono što je SDP-ova Vlada donijela 2013. g. sa odlaskom u mirovinu sa 67 g., ova Vlada vraća na 65 g. ne samo na traženje inicijative, građanska inicijativa „67 je previše“ već i voljom i htjenjem Vlade da se to zapravo i dogodi što se zapravo događa i sada. Osluškujući naravno bilo svoga na roda, Vlada je prihvatila ove zahtjeve i danas o njima razgovaramo. U tim okolnostima ja sam siguran zbog samog mirovinskog sustava i njegove stabilnosti, Vlada će uredno pratiti tijek svih događanja kako radno-pravnog procesa i financijske stabilnosti mirovinskog sustava. Dakle nema te Vlade a to je govorio i g. Šuker koja ne bi željela i veće mirovine i bolji status umirovljenika u RH. Mi smo kod izvješća HZMO-a zapravo govorili o kategorijama mirovina i samih umirovljenika i njihovom broju, dakle i starosne mirovine i privremen starosne mirovine i onih koji odlaze u prijevremenu mirovinu sa dugogodišnjim stažem, dakle o konkretnim brojkama govorili smo zapravo tada što to znači za mirovinski sustav, zbog čega takva prosječna mirovina RH, koliko je onih sa punim radnim stažom u RH i većina građana zapravo ne zna da je to broj od nekih 12 do 14% ljudi u RH koji sa punim radnim stažom odlaze u mirovinu ako se ne varam, ako sam nešto krivo rekao, vi me možete ispraviti. No dogodilo se i nešto drugo o čemu se zapravo danas htjelo raspravljati, dogodilo se jučer izvješće predsjednika Vlade o stanju nacije i u trenucima kada su i sindikalni čelnici zapravo u razgovoru sa našim učiteljima odlučili se na štrajk u RH, predsjednik je jučer bio eksplicitan i jasan i rekao je za linearno povećanje osnovice 2+2+2 odnosno 6,12% ne samo za učitelje već i za sve državne i javne službenike, odakle novac, pita oporbi, rekli smo neće doći do smanjenja PDV-a sa 25 na 24% i to će biti razlog za povećanje plaće ne samo učiteljima već i svim državnim i javnim službenicima. Naravno, i ja to razumijem, oporba se pripremala za ova oba dva prijedloga napadati Vladu, danas su im ti argumenti izbijeni iz ruke i nastala je konsternacija. Dakle ne može se više pričati o tome, dana se ogovori zapravo o mirovinskoj reformi i građanskoj inicijativi „67 je previše“ i kako to sad odjednom je HDZ to napravio a to je zapravo također jedna dobar potez Vlade koja je poslušala tu inicijativu i vratila sve u saborsku proceduru na 65 g., ono što smo predlagali tada u oporbi, kada je SDP bio na vlasti. Meni je to jasno, danas iščitavam određene stvari kako od oporbe tako od sindikata, da nije bilo razgovora sa sindikatima i sindikati su obmanuti onim što je predsjednik rekao, ali ja se s time ne bi složio, mi smo imali jednu točku od tripartitnosti u RH a to znači sindikata, Vlade i poslodavci, kako razgovarati sa određenim sindikatima koji ultimativno nešto traže. Ne možete biti ultimativni u nečemu a voditi određeni dijalog, dakle Vlada je bila spremna na dijalog, sindikati nisu bili spremni na dijalog i Vlada je našla jedno slonovsko rješenje i zapravo ovim potezom što je premijer jučer rekao, riješila situaciju ne samo za učitelje ponavljam, već i za sve državne i javne službenike. Kada govorimo o samom mirovinskom sustavu, ja sam uvjeren da i ljudi koji rade u mirovinskom sustavu, u HZMO-u, ne samo da imaju senzibiliteta već sam duboko uvjeren i u to sam se osvjedočio da kroz mirovinski sustav traže najbolja moguća rješenja. Ali kažem, okolnosti u kojima se nalazimo, ne samo unutarnje stvari vezane za gospodarstvo u RH, ono što nas okružuje, demografsku sliku takva kakva je, u tim okolnostima Vlada nudi najbolja moguća rješenja. Drago mi je što i u tom radnim skupinama sudjeluju i oni ljudi koji o tome najviše znaju a to znači da će onda rješenja biti u ovoj situaciji optimalna. Hvala vam lijepa.
Hvala, imamo nekoliko replika, prva je poštovane zastupnice Sabine Glasovac.
Kolega Babiću, netočno je na oporba napada najavu povećanja plaća. Naprotiv, oporba je zadovoljna što te konačno prihvatili naš prijedlog a to je da odustanete od smanjenja, jedno ... [[Govornik se ne razumije.]] smanjenja opće stope PDV-a i da te 2 milijarde kuna uložite u rad i plaćanje rada. Međutim nezadovoljna je time što mi smo zamislili to da uložimo u povećanje plaća svima na način da neoporezivi dio dohotka povećamo sa 3800 na 5000 kuna, takav je bio naš prijedlog zakona, čime bi svima u privatnom i u državnom i javnom sektoru, plaće rasle između 330 i 500 kuna. Vi ste se odlučili na povećanje do 4000 kuna što će rezultirati samo povećanjem od 0 do 50 kuna u privatnom i realnom sektoru a sindikati su vam nezadovoljni zato što ste ih preveslali, oni su tražili 6,11% povećanja koeficijenata a vi te im omogućili da nakon godinu dana dobiju 6,11% povećanja osnovice jer u godišnji prosjek u tom četiri kvartalnom, 2, 4, 6 je 4,05 a ne 6 ... [[Govornik se ne čuje.]]
Hvala. Odgovor, poštovanog zastupnika Ante Babića, izvolite.
Hvala vam lijepo. Točno je to poštovana kolegice Glasovac što sam rekao jer vi ste to nekoliko navrata jučer, ne vi osobno, već vaše kolege iz oporbe govorili kao i to da su sindikati obmanuti od strane Vlade RH. Dakle, ne samo da je premijer jučer rekao da će biti linearno povećanje osnovice 6,12% već je jasno dao do znanja da će sa stručnim suradnicima, stručnom javnošću, akademskom zajednicom napraviti radnu skupinu za složenost koeficijenta. Dakle to je vrlo ozbiljan posao, vi ste odgovorna zastupnica, pratim ono što vi pogotovo kad pokrivate ovaj dio vezano za prosvjetu, vi vrlo dobro znate koji su to sustavi. Dakle radi se o jednom velikom, velikom broju ljudi u RH, preko 350 000, ne mislim samo u prosvjeti već je tu i pravosuđe i policija i vojska. Mi moramo napraviti pravičan koeficijent složenosti i to je premijer jučer obećao, kao i povećanje od 3800 kn ... [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Marka Vešligaja.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa evo kolega Babić, ja se tu slažem s vama, meni je drago također da je Vlada prihvatila sve ono što je predlagala inicijativa „67 je previše“ ali vi ste zapravo bili svjedoci ovdje, svi mi u ovom Saboru koliko zdušno je ministar mirovinskog sustava iz vaše opcije branio prijedlog mirovinske reforme. Pretpostavljam da je to jedan od razloga zašto on više nije ministar mirovinskog sustava. Koliko ste ga vi zdušno branili, koliko je trošio on javnih sredstava da oponira svemu onome što je predlagala navedena građanska inicijativa. I sad, ja bi još razumio, ok, jedanput smo pogriješili, nećemo više međutim kad te greške a sad smo ih opet vidjeli, po starom modusu operandi djelovanja kompletne Vlade, onda se ja pitam di je tu nekakav stav koji bi svaka Vlada, koje bi svaka nekakva javna uprava trebala imat, evo.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Babića.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Kolega Vešligaj, mi smo izišli sa programom „Vjerodostojno“ pred hrvatske građane i dobili smo izbore i ako ga pročitate, vidjet ćete da smo i obećali mirovinsku reformu. Sve ono što sam ja govorio kroz tu mirovinsku reformu, ne sramim se niti jedne riječi, ne rečenice i stojim iza toga kada smo to govorili i ministar vam je govorio o pozitivnim efektima mirovinske reforme. To je li Vlada pogriješila ili nije pogriješila, Vlada je jasno izišla pred hrvatske građane no hrvatski građani, sindikati organizirali su se i rekli ne, nećemo tako, nećemo ono što je SDP donio, raditi do 67 g., želimo 65 g., 65 i gotovo. Nakon sakupljenih potpisa, Vlada je slušajući glas javnosti, to i napravila, prihvatila je sve zahtjeve sindikata odnosno te inicijative, hvala.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Marka Vučetića.
Zahvaljujem. Kolega, ovo je nastavak ironije, jučer je započela ironija s premijerovom objavom povišice, to je iznenadilo sve, uključujući i vas koji ste tu pljeskali jer je premijer odbio uspostaviti dijalog sa sindikatima i zanimljivo i ironijski da smo jučer raspravljali o gastroenterologu, ministru i opozivu gastroenterologa i valjda je premijer pod tim dojmom odlučio komunicirati s vlastitom nutrinom i objaviti da će to biti povišica od 6,1% i zbog toga ja ironijsku tu povišicu nazivam gastroenterološkom povišicom. Dakle bio je direktni odnos između premijerovog „ja“ i njegove nutrine, s nikim nije razgovarao, uključujući ni s vama. Današnja ironija se ogleda u tom da ste rekli da je HDZ-ova Vlada izašla pred narod s SDP-ovim prijedlogom i da je narod odbio SDP-ovi prijedlog koji je HDZ ponudio narodu. Dakle, molim vas da nastavite jer ću do kraja dana doživjet ushit ironije.
Odgovor poštovanog zastupnika Babića.
Poštujem vaš izričaj ali ne mora biti teatralan, profesiju s kojom se bavite, kada govorite da nije razgovaralo se sa sindikatima a govori se o ultimatumu. Kad imate ultimatum ispred sebe, teško je uspostaviti dijalog a dijalog je tripartitan dakle između sindikata, između hrvatskih poslodavaca i Vlade RH. Kako je prijedlog sindikata bio ultimativan, ultimativan, još ću jednom ponoviti, Vlada nije imala nikakvog izbora razgovarati sa sindikatima jer nisu htjeli već je taj prijedlog premijer jučer iznio ovdje u svom izvješću. Dakle ono što sam rekao, stojim iza toga a je li u tome ima ironije, na vama je da prosudite, vama ima, meni nema.
Hvala lijepa. Slijedeća pojedinačna rasprava biti će poštovanog zastupnika Mladen Karlića.
Hvala poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Evo, pred nama je ovaj prijedlog zakona koji ima nekakvu svoju dublju povijest, barem godinu dana jer sjetit ćemo se svi prije otprilike godinu do godinu i pol dana da se je pojavio jedan problem u mirovinskom sustavu odnosno u budućnosti bliskoj a to je odlazak onih osoba, najčešće žena koje su '62. godište, koje odlaze u mirovinu zajedno a ušle su u II. mirovinski stup, da će imati mirovinu 27% nižu i mislim da je to bio nekakav okidač zapravo uopće za mirovinsku reformu. Međutim Vlada je napravila prošle godine i od 1. siječnja se primjenjuje, jedan paket 6 mirovinskih zakona čime je htjela cjelovito unaprijediti mirovinski sustav a u cilju osiguranja jedne dugoročne održivosti primjerenosti tih mirovina sadašnjih i budućih. Znači to je jako važno u ovom trenutku, znači i sadašnjih i budućih mirovina. I ono što je evo time učinjeno zapravo je i dovelo do pravednijeg mirovinskog sustava, riješena je ova nejednakost koja je postojala, riješeno je još nekoliko nejednakosti odnosno nekih koje su bile u mirovinskom sustavu ali ono što je bitno zapravo da se je htjelo zakonom osigurati pozitivne pomake za sadašnje a i za buduće umirovljenike. E upravo tu je problem kod onih budućih umirovljenika jer Vlada, evo tada sa ministrom mirovinskog sustava, g. Pavićem, htjela je u sklopu reforme osigurati održivost mirovinskog sustava u budućnosti i to je ono što je problem i zato je išla na ono da SDP-ov prijedlog koji je zapravo zakon, donio ga 2014. g. da se u mirovinu odlazi sa 67 g. od 2038., spusti još 5 g. niže, na 2033. upravo da bi omogućila tu održivost mirovinskog sustava u budućnosti i to je dovelo do ovoga i evo na sreću ili nesreću, 2014. nije bilo nikakvih prosvjeda niti sindikalne organizacije niti referenduma za taj odlazak kasnije u mirovinu sa 67 g. a sada zajedno uz potporu nekih drugih je se to dogodilo i skupljeno je preko 700 tisuća potpisa. Ono što je zapravo uvijek važno, svaka vlada, svaka stranka zapravo uvijek sluša svoj narod, sluša što narod želi i naravno da je i ova Vlada prihvatila upravo to, tu veliku zapravo želji ili interes hrvatskih građana da vrate na 65 godina odlazak u mirovinu. Međutim, svi se mi zalažemo za nekako što dulji ostanak radnika u svijetu rada. Normalno je i logično je da bi svaki radnik trebao u svijetu rada biti tih 40 ili 41 godinu imati mirovinskog staža jer bi tada imao punu mirovinu, tada bi ta mirovina iznosila u ovom trenutku minimalno 4600 kn, onda bi ona bila negdje 71, 2% prosječne plaće i to bi onda bila nekakva solidna mirovina recimo u ovom trenutku za naravno, ovisno o tome, prosječno je li tako? Međutim, problem je u tome što veliki dio radnika nema tih 40 ili 41 godinu mirovinskoga staža. Zato se mi moramo svi izboriti i vlade i svi mi ovdje upravo da bi to riješili, da bi ljudi ostali što duže zapravo u svijetu rada, a to možemo postići na 2 načina. Prvi je da što ranijim ulaskom radnika na tržište rada, znači odmah po završetku škole, bilo srednje, bilo fakulteta ili kasnijim odlaskom u mirovinu, a to onda znači 65, 67, 70 godina, ovisno o tome kad je tko ušao u svijet rada i zapravo koliko je izgubio godina u svojoj mladosti jer to je ono što je i zato je bitno, znači naći mjere kako ćemo poduprijeti ranije zapošljavanje mladih, kako ih obrazovati na razne načine, je li to kroz dualno, je li to kroz cjeloživotno učenje, da bi zapravo što prije ušli u svijet rada, da bi imali što više mirovinskog staža, da bi onda taj mirovinski sustav bio održiv i da bi bilo što veće mirovine. Čak ja razmišljam, znači pitanje je da li ova granica 65 godina, da li je to možda najbolji model iako vjerujem da mora biti nekakva granica, ali možda bi bilo bolje da piše da čovjek može ići u mirovinu kad navrši 40 ili 41 godinu staža, kad god to bilo, bilo sa 61, sa 65, 68, 70, onda kad napuni, naravno uz sve one kategorije prijevremene, invalidske ili ne znam ja koje razloge ima za to. Međutim, što je tu je. Ono što mi je isto važno za napomenuti da još prije godinu dana sam se, evo borio ovdje raspravljajući da se smanji penalizacija ranijeg odlaska u mirovinu jer je ona bila u početku negdje nešto više od 20%. Uspio sam, evo, ja i sukolege izborit se da ipak bude niža, 18%, ali evo, sada će biti 12%, što su izborili sindikati na ovaj način. Tako da, mislim da u svakom slučaju, je ovo, ovaj prijedlog zakona dobar, naravno da ćemo ga podržati, ali je bitno, znači ono što je najbitnije je da što duže radnici odnosno da što prije uđu u svijet rada i da ostanu punih 40 godina, da imaju puni staž i onda ćemo imati riješene najveći dio zapravo ovih mirovinskih problema, odnosno imati adekvatnu mirovinu, imati sustav koji će biti održiv dugoročno i ne brinuti se za budućnost. Hvala.
Hvala. Imamo neke replike. Prva je poštovanog zastupnika Ante Babića.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče HS-a. Istina je, kolega Karliću da je u mirovinskom paketu tada ubrzano izjednačavanje dobi za prijevremenu starosnu mirovinu za žene u odnosu na muškarce s povećanjem 3 do 4 mjeseca. Isto tako, treba reći ovu demografsku mjeru vezano za sve majke i posvojiteljice, nevezano jesu li na rodiljnom dopustu ili ne, da se zapravo taj dio korištenja porodiljnog dopusta koristi i za povećanje dodanog staža od 6 mjeseci za svako rođeno ili posvojeno dijete. To je po meni iznimno dobra demografska mjera. Ona je pozitivna, pronatalitetna i jedna je od boljih stvari koje su bile doneseni i u ovom mirovinskom paketu o kojem smo razgovori jesen prošlu.
Hvala. Sljedeća je replika poštovane zastupnice Mrak-Taritaš. Oprostite, odgovor poštovanog zastupnika Karlića.
Hvala potpredsjedniče. Pa evo, u potpunosti se slažem zapravo mislim da je ova mirovinska reforma koja je bila prije godinu dana donesena je stvarno donijela dobre prijedloge, da je donijela pravedniji mirovinski sustav, da je riješila nepravdu, to je ono što bio zapravo i najveći problem i mislim da je u tome uspjela, evo, jedina, neću reći mana, ali evo jedina možda greška koju možda nije trebalo u tom trenutku donositi, mislim da još uvijek u ovom trenutku nismo još zreli za to da se rad, da se povisi granica dobna na 67 godina, ali mislim da će to doći u budućnosti, da će jednoga dana zapravo i sindikati tražiti da se poveća na 67 godina.
Sljedeća replika je poštovane zastupnice Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo potpredsjedniče HS-a, uvaženi kolega. U vašoj raspravi ste spomenuli nešto što mislim da bi zapravo bila reforma i o čemu treba voditi računa, a to je da za pravo odlazak u mirovinu se veže sa brojem godina koliko radite, dakle koliko imate staža. Mi tu cijelo vrijeme raspravljamo o staro, o doba, dakle, starosni dio, ali bi bilo puno važnije da rasprava bude i da raspravljamo o mirovinama ovisno o godinama staža koje ste proveli radeći i da bi u tom smislu nekakvo zakonodavstvo trebalo se i mijenjati u tom smislu ići dalje. Hvala.
Odgovor, poštovanog zastupnika Karlića.
Pa evo, slažem se, upravo sam na to mislio, koliko godina staža provede, znači da radeći to je ono što je bit i onda zapravo ne bi imali ovih problema, ne bi bilo bitno je li to 65, je li to 67 ili 70 godina, nego 41 godinu puno efektivnog radnog staža znači na radnom mjestu radeći posao, ako to uspijemo jednog dana onda ćemo imati riješeno.
Sljedeća pojedinačna rasprava biti će poštovane zastupnice Branke Juričev-Martinčev, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Pa evo, danas kad govorimo o izmjenama Zakona o mirovinskom osiguranju ja bih najprije podsjetila što je ova Vlada obećala, što je stavila u svoj program, o čemu je govorila prije 3 godine jer vrlo rado će kolege reći kako ova Vlada ne ispunjava svoja predizborna obećanja, kako se gotovo ništa nije napravilo od onog što se obećalo. Naime, kad je u pitanju mirovinski sustav i umirovljenici, tada je već konstatirala da je mirovinski sustav u Hrvatskoj dugoročno neodrživ te zahtjeva daljnju reformu kako bi se osigurale primjerene mirovine u budućnosti uz osiguranje fiskalne održivosti. Obećali su provesti izmjene u mirovinskom sustavu i pružiti primjerenu institucionalnu i vaninstitucionalnu skrb za starije građane kako bi ih osigurala dostojanstven život nakon završetka radnog vijeka. Politika Vlade bit će usmjerena na ispunjavanje sljedećih specifičnih ciljeva. U prvom redu, dostojanstvene mirovine za umirovljenike. Vlada će osigurati dostojanstven život umirovljenicima, među ostalim, povećanje mirovine za 5% do kraja mandata, uvođenje nacionalne mirovine i omogućavanjem dobrovoljnog ostanka na tržištu rada i nakon 65 godina. Sada, 3 godine nakon, znači obećana je, obećano je povećanje od 5% do kraja mandata, već sada se povećala mirovina za 12%, što je 2 puta više nego u mandatu prethodnih triju vlada. Donijeta je i mirovinska reforma koja se godinama odgađala kako bi se osigurao održivost mirovinskog sustava koja bi jamčio kontinuirano povećanje mirovina. Treba podsjetiti da, moramo biti svjesni da od doprinosa se pokrije 24 milijarde kuna od potrebnih 41 milijardu kuna, tj. da 15% državnog proračuna ide na mirovine umjesto na povećanja plaća ili na dodatno porezno rasterećenje u visini od čak trećine PDV-a. Starenje stanovništva, posebna proračunska sredstva za isplatu mirovina, povećavaju se iz godine u godinu te je dužnost bila Vlade RH i resornog ministarstva da pronađu održiva rješenja kako bi i naša djeca imala pravo na mirovinu. Uz spomenuto povećanje od 12%, izmjenama zakona od 1. srpnja najniže mirovine, za 255 tisuća umirovljenika su se povećale za 3%, što je ukupno 15% u 3 godine. Rekli smo, da je naš sustav neodrživ, treba podsjetiti da u RH prosjek umirovljenicima je rad 30 godina, dok je u Europi 35, da bi bez mirovinske reforme svi oni koji su 62. godište i mlađi imali mirovinu 700 do 800 kn manju, da je mirovinskom reformom upravo majkama za svako rođeno i posvojeno dijete osigurano dodatnih 6 mjeseci staža, prosječno 2% za svako dijete. Inicijativa 67 je previše pokrenula i predala zahtjev za raspisivanje državnog referenduma upravo kako bi se izmijenio Zakon o mirovinskom osiguranju. Vlada RH, resorno ministarstvo, uvažavajući volju hrvatskih građana, izašlo je sada sa prijedlogom za izmjenom ovog zakona, znači sada pravo na starosnu mirovinu osiguranici će imati kad navrše 65 godina staža i 15 godina mirovinskog staža ili napravo na prijevremenu starosnu mirovinu kada osiguranik navrši 60 godina života i 35 godina mirovinskog staža. Naravno i pravo na starosnu mirovinu za dugogodišnjeg osiguranika koji ima, koji navrši 60 godina života i 41 godinu mirovinskog staža u efektivnom trajanju. Ne treba zaboraviti da ove izmjene zakona zbog njih trebamo u proračun za 2020. g. osigurati 35,7 milijuna kuna, u narednoj 21. 91,7 milijuna, a prihodi će se ovim smanjiti za 9,2 milijuna u 2020., odnosno 34,9 milijuna u 2021., što ukupno do 2040. efekt na državni proračun će biti od 45 milijardi kuna. Također, bez obzira što svi oni koji žele mogu ići u mirovinu sa 65 godina navršenih života i oni koji žele ostati u sustava rada i žele raditi nakon 65, to će moći do navršene 68 godine. Svi ovi, svi članci predloženih zakona i sve ono o čemu mora Vlada RH i resorno ministarstvo voditi računa je znači osigurati dugoročnu održivost mirovinskog sustava i adekvatne mirovine. Naravno, sve ovo će utjecati i na zaposlenost, na visinu mirovina budućih korisnika. Utjecat će i na smanjenje broja umirovljenika te time i na smanjenje rashoda za mirovine i smatram da su ove izmjene hvale vrijedne. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeća rasprava biti će poštovanog zastupnika Josipa Borića.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče. Uvaženi ministre sa suradnicima. Pa evo, želim i ja nešto reći o ovom Zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju. Da bi uopće znali zašto smo danas ovdje, morat ćemo se ipak malo prisjetiti nekih momenata s obzirom da je bila jutrošnja dosta živa rasprava, pogotovo gospode koja nakon što siđu s vlasti dožive političku amneziju i gotovo se ničega ne sjećaju pa onda postanu novi ljudi, novi političari i jednostavno se čudite uopće da je netko i takav uopće mogao i biti ministar, tada rada i donositi zakone, ali, što je tu je. Evo, jedna izjava g. Mrsića, kad je on donosio zakon. Europska komisija je zahtijevala odlazak u mirovinu sa 67 g. već 2020., oštru penalizaciju i čak ukidanje mogućnosti prijevremenog umirovljenja te se žestoko protivila odlasku u mirovinu sa 60 godina i 41 g. staža. Na to nismo pristajali i sad ide važan dio, nego smo sa socijalnim partnerima, sindikatima i poslodavcima postigli dogovor oko prijevremenog umirovljenja i dobi za odlazak u mirovinu te uspostavljanja novog sustava profesionalnih mirovina. Nakon toga imamo izjavu sadašnjeg lidera oporbe koji je u jednoj emisiji kaže da je njemu žao što je glasovao za takav zakon. Naravno, vjerojatno je i gđi. Mrak Taritaš, tadašnjoj ministrici koja je također dignula ruku za jedan takav zakon a onda vjerojatno i svi ministrima koji su tada, sad čekamo ovog predsjednika bez karaktera da i on kaže da mu je bilo žao što je to predložio, samo je pitanje vremena kako će on to izgovoriti, ne, i na kraju će svima biti žao što su uopće donijeli takav zakon ali su ga donijeli. Lijepo krajem 2013. s primjenom od 2014. ali ćete u mirovinu sa 67 g. 2038., percepcija, 2038. Pa ja mislim da do 2038. će proć po neka Vlada još kroz ovaj prostor i sabornice i Banskih dvora i naravno ovo nije ništa uklesano vjerojatno u kamen, kao što valjda nije bilo ni ono od Miranda, ali čuli smo i vidjeli smo ponašanje odgovornih ljudi, odgovornih političara, vidjeli smo kako je to izgledalo. Nakon što su oni to izglasali, sindikalisti Ribić, Sever, ne znam, Mihalinec, oni su pljeskali, oporba je ovdje jedina bila tada, sjećam se, bio sam u oporbi, vidim Miranda ovdje ispred govornice i kako nas uvjerava kako je dobro otić u mirovinu sa 67 g., kako je to dobro, kako je to lijepo, kako je dobro raditi duže jer je to tada bilo potrebno radi održivosti mirovinskog sustava, boljih mirovina itd., itd. i slušamo ovo što čujemo danas. Tko je još bio tuda blizu njih? Silvano Hrelja. Nije se on opirao toliko, na glasovanju je bio suzdržan, to moram reć. Ali nije bilo onih snaga koje bi rekle 67 g., pa to ljudi nije tako dobro, ne. I danas ne tako daleko, 5 g. je prošlo, potpuna amnezija, vidimo Miranda koji prvi trči na Trg bana Jelačića potpisati peticiju „67 je previše“ a onda ide cijela ekipa iz SDP-a p dođe Grmoja iz MOST-a, i mi ćemo potpisat, i nama je 67 previše. Svima je previše u jednom trenutku ali kad je to bilo, mi o ovoj temi raspravljamo prije godinu dana, u 11. mj. i donosimo zakon svi šute. Sindikalisti šute. Nitko ništa ne govori. Mi ne mijenjamo 67 g., ali naravno, uoči izbora za EU parlament, probude se sindikalisti i kažu e, sad nam tih 67 g. konačno smeta ali smeta i SDP-u tada, smeta i g. Mrsiću i Grmoji i svima. I naravno, dolazi inicijativa, svi su udružili snage i danas raspravljamo o onome što se događalo u međuvremenu nakon svega toga. Znači svi pale s malo zakašnjenja ali politički vrlo interesantni trenuci. Bernardić u jednom trenutku kaže meni je potpuno žao što sam podržavao takvog lošeg ministra i takav loš zakon. Ovaj kaže nisi normalan, trebao si da si malo bolje se uputio, znao bi da je 67 g. bilo super tada ali 2019. više nije. I mi danas se ovdje nadjačavamo oko toga što je bolje, da li je to sa 67, 65,sa 40 g. ili manje ili više. To je nadjačavanje. Ali gospodo draga, gledamo sindikate, pogledajte ovu izjavu g. Ribića na jučerašnju izjavu premijera. Ovo još nisam doživio, premijer je ponudio više nego što smo mi sindikalisti tražili, ovo je politički opasno i nekorektno. Eto sad u takvom odnosu, u takvoj atmosferi, vi donosite odluke. Znači, ponudite im 6% više, on kaže to je opasno. Ovi su im nudili minuse, cijelo vrijeme, uzimali božićnice, regrese, dodatke, smanjivali, gđa. Glasovac je učiteljima smanjila nekoliko puta plaću, nije ih bilo briga, rekli su mi smo u krizi, mi ništa ne znamo radit, ne znamo izać iz te krize i jednostavno vam moramo uzimati svima ali su svejedno javni dug podigli za 80 milijardi kuna, nitko ne zna di su oni to potrošili, pitamo ih stalno di su to potrošili, vjerojatno su servisirali deficite jer nije bilo nekakva infrastrukturnih velikih projekata, nisu se gradile autoceste, zračne luke, luke itd., itd., negdje su trošili. Čuli smo od kolege Šukera da su prebacivali i od drugih situacija gdje su mogli, 4,5 milijarde je Mirando uzeo vojnicima, policajcima itd., da bi sanirao sustav. Sve one njihove porezne reforme, 50 izmjena zakona, doprinosi, pa dignimo doprinose pa spustimo doprinose, nisu znali šta rade i sad se ispričavaju s time da nisu znali i da je bila kriza i da su radili to što su radili i da im nitko ništa ne smije zamjeriti pa čak i kad trče prvi potpisati protiv onoga što su sami donijeli kao što je napravio kolega Mrsić. Znači potpišem sam protiv sebe sve što sam napravio i pravimo se pametni a svi ostali izvolite slušati, pogotovo vi umirovljenici kojima smo ipak uz sve ovo što moramo nakon njih popravit, dignut mirovine koliko je to moguće naravno, kao što dižemo i plaće ali sad vidimo od sindikalista da to njima ne odgovara, kažu da je to opasno. Kad podignete plaću nekome 6%, opasno jer taj sustav nekako je naučio funkcionirati. Sjećam se onog vremena kad je kolega Mrsić razgovaramo sa sindikatima, ako niste bili dobri, sjećam se da su neki čak i u zatvoru završili, ja mislim da u bili iz liječničkog sindikata ili ne znam, šef jedan, nešto je bilo. Ali tako se pregovaralo i oni su pljeskali kad je bilo 67 g. i zato smo mi ostali iznenađeni, barem ja sam ostao iznenađen, evo moram reć, da je nešto što je bilo stečeno sa 67 g. koje je donio g. Mrsić, u 2019. postalo problem i vraćamo to sada na ono što je bilo 65 godina, kad će to biti, 2034. Eto opet jedna granica da razmišljamo o njoj što će biti do tada. Jednostavno vjerojatno će još poneki ministar rada nešto imati reći na ovu temu i pitanje je kako će ova cijela priča kažem, na kraju završavati jer vidimo da kad imamo 100 dobrih brojki, da jedino se traži koja ne valja i o njoj će mediji, kolege iz SDP-a, MOST-a itd., cijeli dan pričati kako bi pokazali da ova Vlada ne zna raditi svoj posao a kad imamo 100 loših brojki kao njih tada, onda se tražila jedna dobra da bi svi o njoj pričali u superlativima, da bi Vlada SDP-a, sutra vidimo zajedno s MOST-om jer oni se kažu da se zalažu da dovedu SDP na vlast, da bi onda oni govorili u superlativima kako su oni super odrađivali cijelu tu situaciju i danas nažalost kažem sve ovo što pokušavamo popraviti doživljava nerazumijevanje, čak kažem i iznenađenje sindikata koji politički nekorektni ili opasnom nazivaju situaciju u kojoj se pokušava za ljude njih gotovo 200 tisuća povećati plaća za 6% u slijedećoj godini. I umjesto da u nekakvom dogovoru i razgovoru činimo dobro svakom svom članu sindikata koji radi nema veze na kojem mjestu ispada da moramo gledati samo na to što će reći poneki sindikalist, jel mu nešto oportuno ili nije je li mu baš po volji ili nije i naravno štrajkove moramo gledati u nezadovoljstvu, zato jer plaće rastu. Kad su padale govorili su da je sve super i pljeskali ovim 67 godina, pa se mi danas čudimo što se to događa u ovom našem svijetu, teatru apsurda. Hvala.
Hvala i vama. Imamo nekoliko replika, prva je poštovanog zastupnika Miranda Mrsića, ali prije toga pozdravimo učenike Osnovne škole „Stjepana Radića“ iz Božjakovine koji su na galeriji. [[Pljesak.]] Kolega Mrsić izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine Boriću, vi ste lažov i to lažov da ne možete biti veći pokažite mi na jednom jedinom mjestu da sam ja potpisao inicijativu, da sam bio na štandu, dajte mi jednu jedinu izjavu moju u medijima, a bilo ih je da sam ja rekao da ću potpisati i da sam za inicijativu. Ja sam cijelo vrijeme tvrdio da 67 godina je 2039. je dohvatljivo, da to tada trebamo poboljšati uvjete rada, sindikati su na to pristali, a tko je vama kriv da ste krenuli grlom u jagode pa umjesto sada da kažete da ste pogriješili da niste trebali dirati Zakon o mirovinskom osiguranju 2013., da ste trebali nastaviti razdvojiti mirovine, razdvajati mirovine, tko je vama kriv kad ste uletili grlom u jagode i morate spašavati svog premijera, ali nemojte se skrivati iza mene i nemojte lagati.
Odgovor poštovanog zastupnika Borića.
Kolega Mrsić, ja ne lažem ne želim se ponašati ko kolege iz Živog zida koji su rekli da je torba kod njih 10 dana, ali da je nisu ukrali, tako da ovaj ta priča tko je šta govorio, možemo mi otići unazad, a i vidjet tko je šta potpisivao ili nije potpisivao. Osvrnuo sam na to da ste vi bili prvak ovih 67 godina, a da ste danas prvak protiv toga da to bude i dalje 60. Slušajte malo, slušajte vaše izjave i vaše rasprave. Međutim, ima još nešto, ima još nešto što ja vas želim pitati [[Upadica: Nemojte, nemojte iz klupa, molim vas.]] što ste vi učinili, samo mi nažalost ne možete odgovoriti. Možda ćete naći načina. Što ste učinili sa jednom tužbom koja je došla iz SAO tadašnjih pripadnika postrojbi SAO Krajine, koja je došla 2014. godine u vaše ministarstvo na iznos od 30 milijardi kuna, gdje ste je stavili i jeste li što po njoj radili s obzirom da se s tom temom netko danas, ja mislim i te kako mora baviti i što ste vi kao ministar rada tada po tom pitanju učinili? To ćete vjerojatno u ovim slijedećim danima morati odgovoriti.
Slijedeća je replika poštovanog zastupnika Nikole Grmoje.
Poštovani kolega Boriću, meni ne možete prikačiti ovo što možete prikačiti kolegama iz SDP-a, ja stavove nisam mijenjao, ali ono što bih ovdje želio naglasiti. Znate li koja je jedina vlada koja je smanjivala javni dug, Oreškovićeva vlada. Znači mjesečno 211 milijuna kuna, znači smanjila je javni dug sa 283,6 na 281,7 milijardi, a 150 miliona kuna mjesečno vaša Plenkovićeva vlada povećava javni dug. To je vaša politika, znači politika prijevremenog umirovljenja, imamo neodrživ mirovinski sustav ne želite riješiti pitanje povlaštenih mirovina iz NOB-a i lažnih branitelja. A zašto? Zato što je to vaše glasačko tijelo i ja ću se boriti protiv toga da vi budete na vlasti i SDP i HDZ. Protiv toga ću se boriti [[Upadica: Hvala lijepa.]] i tako ću djelovati. Hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Borića.
Hvala lijepa. Kolega Grmoja, nažalost moram vas demantirati, vaša kolegica sinoć kaže borit ću se da SDP dođe na vlast, zajedno sa Grmojom, Buljom, Petrovom itd., itd. jer očito, očito je da ste vi očito postali jedan pontonac bez obale i ne znate gdje biste se privezali, da li na lijevo ili na desno. A to što ste vi radili u toj vladi Oreškovićevoj, a to svi znaju i pamte, barem ja jer sam bio dio toga, pa srušili ste tu vladu, srušili ste vladu [[Upadica: Kolega Grmoja, ma dajte molim vas.]] i jednostavno natjerali svih na izbore ne bi li testirali što znate i možete. Pa kad ste dobili drugi priliku i kad smo vam dali priliku, to ste tada još potpisali kod bilježnika da nećete s nama, ali ste potpisali pa ste bili, ne. Nakon druge prilike smo vas morali smijeniti sva tri ministra, sjećate se one tajnice dajte ovaj odluku da smijenimo ona tri MOST-ova ministra, četiri i Vlaho je smijenjen tada jer niste znali raditi gospodo.
Hvala. Kolega Grmoja tražite stanku, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče tražim stanku u ime kluba kako bi se konzultirali budući da je godišnji deficit za mirovine 17 milijardi kuna, znači mi imamo jednu strategiju koju provode i HDZ i SDP, a to je službeni model prijevremenog umirovljavanja, to je još model koji je preslikan iz bivše Jugoslavije kako bi se kupio socijalni mir i SDP i HDZ i naš mirovinski sustav čine neodrživim. Ne žele uopće napraviti reviziju povlaštenih mirovina, kolega Borić se ovdje zalagao za borce ih NOB-a, znači ne želi ih dirati, također i ministar Aladrović ne žele dirati borce iz NOB-a, ja ne znam kako je moguće da je njih 13.000 još uvijek živih, ali mi je jasno zašto je to. Žele znači održati glasačku mašineriju ove dvije velike partije koje su zapravo jedna partija. Ja sam siguran da ćemo mi uskoro svi zajedno zapjevati „Oj partijo u dva dijela, ponovo ćeš biti cijela“ Znači to je zadatak i g. Borića i HDZ-a i ovih iz SDP-a, čuvati ovaj sustav koji je uništava našu zemlju, jedini premijer nestranački čovjek koji je bio na čelu ove države koji je smanjivao javni dug, znači iznio sam točne podatke, 211 milijuna kuna mjesečno se smanjivao javni dug, znači tog premijera ste vi gospodo srušili, vi ste glasali za njegov opoziv, a ponovno ste se vratili politici povećavanja javnog duga, uništavanja mirovinskog sustava gdje mjesečno povećavate javni dug za 150 milijuna kuna. To je vaša politika, politika raseljavanja, politika uništavanja, uništili ste zdravstveni sustav, uništili ste mirovinski sustav i protiv toga ću se ja žestoko boriti. Hvala.
Čini mi se da stanku traži i poštovani zastupnik Bauk.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče. Izlaganje kolege Borića i kolege Grmoje doista zahtijeva da se konzultiramo u ovoj stanci od 10 minuta [[Upadica Reiner: Možda ću ja dati pola sata vama.]] Dakle, g. Borić se vratio u 2015. a ja bi se vratio u 2018. Vama se toliko svidio to sa 67 da ste još stavili da budemo još prije, znači ne 2039. nego par godina prije, zašto? Zato šta je ministar Pavića imao puno ljepšu prezentaciju od ministra Mrsića. Znači imao je PowerPoint, evo još dandanas je na stranicama Ministarstva rada ta prezentacija zašto mirovinska reforma, spominju se slučajevi učiteljice Marije i učiteljice Ane, spominju se oni odgovori na pitanja i objašnjavanja kako je ta mirovinska reforma koju ovim prijedlogom zakona dakle poništavate, dobra. Dakle, treba se dosita konzultirati oko toga jer se sad želi prikazati da smo mi nešto donijeli što vi popravljate. Dakle mi smo nešto donijeli što ste vi još pogoršali, da bude, to je bilo, čak prošle godine negdje u ovo doba sam, toga se sjećam, tražio da se to glasanje odgodi zato što niste imali 76 glasova za donošenje tog paketa, 76 je previše, imali ste 75 glasova i Habek vam je držao kvorum, tad se „outao“ prvi puta kao ovaj žetončić. Prema tome, to je ta jedna žetonska bila reforma u ovome slučaju i to ću i u svojoj pojedinačnoj raspravi dakle dodatno potencirati. I da završimo kod drugova iz NOB-a, kolega Grmoja, znači od ovih 11 818 mirovina koje se primaju po osnovi NOB-a, negdje 9000 je supruga onih koji su umrli a bili su u NOB-u a drugova partizana je samo 2000, to nije puno, to će još poživjeti koliko godina i prema tome, molio bi da se u tom smislu, i 5000 pripadnika tzv. Hrvatske domovinske vojske, neka se ni njih ne zaboravi, eto ... [[Govornik se ne razumije.]] 100 g. unazad.
Hvala lijepa. Čini mi se da i kolega Mrsić u ime Kluba HSS-a i demokrata. Teško mi je sve popamtiti.
HSS-a i demokrata, da. Tražimo stanku kluba u ime kluba HSS-a i demokrata jer očito da HDZ pokušava na ovaj način skrenuti pažnju javnosti da eto oni su bili pravovjerni a tamo neka Vlada 2013. je donijela zakon koji je eto HDZ morao sada ispraviti ali poruka je vrlo jasna, protiv mene i protiv te Vlade nije skupljeno 720 000 potpisa a protiv Vlade Plenkovića i ministra Pavića i Aladrovića jer je tadašnji ministar imao velikog utjecaja na tu PowerPoint reformu je skupljeno 720 000 potpisa i ovo ne mijenjate zato da ste vi promijenili mišljenje pa sada hoćete napraviti da dob ide sa 65 g. nego jednostavno narod vam je to rekao. Opet ponavljam g. Boriću, protiv mene i protiv Vlade u kojoj sam ja sjedio, nije skupljeno 720 000 potpisa u povijest skupljanja potpisa najveći broj koji je ikada skupljen. To je skupljeno protiv vaše Vlade i protiv vaših ministara. A što se tiče mene, ja nikad nisam promijenio mišljenje, smatrao sam i tada a smatram i danas da je ta odluka bila dobra, da je bila dogovorena sa sindikatima, da je bila dogovorena sa socijalnim partnerima jer smo imali dovoljno dugi period da uvjete rada u Hrvatskoj poboljšamo i da donesemo zakone koji idu uz to a između ostaloga i Zakon o profesionalnoj mirovini koji bi se brinuo oko vojnika i policajaca. I kada već govorite, onda nemojte lagati, izvrtati mišljenje, ja nisam nikad potpisao niti jedan dokument protiv toga.
Hvala lijepa. I čini mi se da je kolega Vučetić isto dignuo ruku u ime vjerojatno HSU-a i nezavisnih.
Zahvaljujem potpredsjedniče Sabora. Također u ime kluba HSU-a i nezavisnih zastupnika i SNAGA-e, tražim stanku u trajanju od 10 minuta kako bismo pronašli način izlaska iz ove epistemološke ili spoznajne kleptomanije jer uistinu ne znam na koji drugačiji način, kulturniji od ovoga bih nazvao ovu krađu svakog pozitivnog spoznajnog sadržaja i prevrtanja u stranačkim prostorijama ili prostorijama svog vlastitog uma i to nuđenja javnosti kao laž. Oni koji usu rušili Vladu kažu da ju nisu rušili, oni koji su čuvali položaje, funkcije i fotelje kažu da nisu čuvali položaje, funkcije i fotelje a nitko ne raspravlja o onome što je ovdje potrebno. Ako je nama u ovom trenutku najbitnija mrtva straža pripadnika NOB-a koji će najvjerojatnije dok kraja ovog zasjedanja se njihovog smanjiti za polovicom, onda mi imamo ozbiljnih problema s kojima se suočavamo a najozbiljniji problem je da je ovo uistinu postalo mjesto epistemološke ili spoznajne kleptomanije. Ne postoji istina koju pojedini saborski zastupnici nisu u stanju ukrasti, propustiti kroz svoj spoznajni aparat kleptomanije i javnosti nuditi kao istinu, odnosno kao eliksir ozdravljenja ove države koja nastaje, nažalost, kao država u pokušaju zbog ovakvih politika koja se provodi. Mi danas raspravljamo o zakonu koji se tiče starosti, mi danas raspravljamo, ne o starosti vašeg sjećanja, kontinuiteta vašeg sjećanja, kad je netko bio u HDZ-u, SDP-u, MOST-u ili bilo gdje, nego raspravljamo o mirovinskom sustavu i kako pomoći našim građanima da pređu s one strane praga siromaštva. Zbog toga, zbog građana koji su u ovom položaju koji jesu zbog spoznaje ... [[Govornik se ne razumije.]] kleptomanije tražim stanku.
Hvala. Stanku je zatražio u ime Kluba HDZ-a čini mi se i kolega Borić, izvolite.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče. Tražim stanku u ime Kluba HDZ-a jer su se pojavili novi povijesni momenti u smislu donošenja svih dosadašnjih zakona o mirovinskom osiguranju pa i sa svim tim izmjenama i dopunama. Čuli smo sada ovdje, znači to moramo raspraviti sa svojim kolegama, da g. Mirando Mrsić kad upiše 67 godina 2014. godine i kad mi to ne diramo u izmjenama da kad se skupi 720 tisuća potpisa, da je to protiv nas, a ne protiv njega i da mi danas se ovdje moramo na neki način čak i ispričati za zakon koji je on tada donio, Bernardić podržao, Maras, Glasovac i cijela ova ekipa, gđa. Taritaš, itd., svi su tome pljeskali, ne i sad kad mi to ispravimo, mi smo loši momci, a oni su dobri i oni i dalje ustraju u tome da je to bilo super, ali ovisno od trenutka do trenutka kako je to odgovara politički, malo bi bili za, a malo bi bili protiv, a to ne može. Ne može jedno i drugo gospodo i jednostavno s obzirom da jesu to novi momenti, a da se pojavi i kolega Grmoja kojemu smetaju partizani, ne, jednostavno, nakon sinoćnje rasprave, vaše kolegice, gdje ona vas tjera prema SDP-u i kaže ja ću se boriti zajedno s Grmojom i sa Buljem i s Petrovom da SDP pobijedi, jasno je da su sada to novi momenti na političkoj sceni i da sve to treba razjasniti između nas ovdje i u Klubu HDZ-a, a vjerojatno ćemo još kasnije nastaviti do kraja rasprave pa da vidimo tko je što radio, da ne bi ispalo da se zaista samo, kažem, na kraju sindikati smješkaju i govore kako je opasno kad se podigne plaća 6,5%. Evo, hvala.
Hvala lijepa. Onda ću ja, naravno morati dati stanku do 15,20, a nakon tog ćemo nastaviti jer imamo još dvije replike poštovanog zastupnika Orepića i kolegice Glasovac na izlaganje kolege Borića. STANKA U 15,10 SATI.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 15,20 SATI]] Poštovane kolege, nastavljamo s radom plenarne sjednice. Sljedeća replika, poštovani kolega Vlago Orepić, izvolite.
G. Borić, ja sam samo htio naglasiti dosadašnje genijalne politike i jedne, druge, treće koje su god, dovele su do toga da imamo 625 tisuća ljudi ispod linije siromaštva. Ovaj zakon taj problem ne rješava, naprotiv, nastavit će se trend rasta ljudi ispod linije siromaštva ukoliko ne sjednemo svi skupa i dođemo do jednog zajedničkog rješenja kojem treba težiti konsenzusom. U tom smjeru idu sve moje primjedbe kad govorimo o ovome zakonu. Znači ovo ne može rješavati samo niti jedno ministarstvo jer sigurnost naših građana je ugrožena s ovim, ponovit ću brojku 625 tisuća je ispod linije siromaštva, a zamislite broj 323 tisuće ljudi je do 2000 kn mirovine, znači neodrživo. Ti ljudi sami sebe ne mogu ni hraniti. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor, kolega Borić, izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Orepić, mi smo svjesni svih problema koje smo zatekli u sustavu mirovinskog osiguranja i to nije nešto što ne zna svaka vlada kad dođe na poziciju da donosi odluke i bilo nam je jasno već u i predizbornoj kampanji i zato je kolegica čitala iz programa Vlade što smo obećali. Da li smo mi ispunili ono što smo obećali, mislim da jesmo. Rekli smo da ćemo do 5%, mislim da smo već sada preko 11%, da će se vjerojatno to nastaviti dalje i u sljedećoj godini. Čuli smo i iznos koliko je to u proračunu. Milijardu kuna više nego što je bilo prošlih godina i to sigurno nešto znači. Nemojmo podcjenjivati milijardu kuna više za umirovljenike kao što se to ovdje radi. I zato nas čude ovakve rasprave, pogotovo osoba koje su vodile te sustave koje nisu ništa učinile da bi to napravili puno bolje nego što to nama zamjeraju da radimo, ali znaju što sada sve treba učiniti, a nisu znali kada su trebali i kad su trebali imati, tj. kad su imali priliku da nešto pridonesu. Zbog toga smo malo kritični i mi prema njima da razumiju da se ne mogu ponašati od vremena na vremena onako kako oni smatraju da je najbolje samo zato što žele pojedini politički poen.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Boriću na odgovoru. Sljedeća replika, kolegice Sabina Glasovac, nije nazočna. Prelazimo na sljedeću raspravu, poštovani kolega Mirando Mrsić, izvolite kolega.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče. Dakle, današnja rasprava je trebala biti rasprava o tome zbog čega se Vlada odlučila da mijenja Zakon o mirovinskom osiguranju, zbog čega se išlo na 2033. g., 5 godina ranije. Zbog čega se pooštrila penalizacija, dakle i to se zaboravilo, zbog čega se diralo u Zakon o mirovinskom osiguranju jer EU komisija nije niti u jednom trenutku rekla HDZ-ovoj Vladi da je potrebno mijenjati Zakon o mirovinskom osiguranju. Ono što je EU komisija zahtijevala, ona je zahtijevala da se riješi problem povlaštenih mirovina, odnosno da se riješi problem između radničkih i braniteljskih mirovina jer je za isti staž koji imate, bilo da ste branitelj ili da ste bili i radili, a niste branitelj, postoji različiti iznos mirovine i to nitko ne može poreći da to nije tako. Razlika je zbog toga što postoji Zakon o hrvatskim braniteljima koji je jasno rekao da branitelji imaju pravo na određenu kompenzaciju za ono što su radili, što su stavili svoje živote na kocku za obranu domovine i to nitko ne dvoji, to nitko ne spori da to tako treba biti. Ali, ono što građani očekuju, što očekuju i svi u Hrvatskoj koji uplaćuju u proračun, da to bude transparentno i jasno. I bilo je transparentno i jasno u zakonu koji je bio od 2013., ali HDZ-ova Vlada, da bi se dodvorila svom biračkom tijelu, da bi kupila braniteljske glasove, odmah to razdvajanje ukinula i vratila natrag. Da bude jasnoće, da bude vrlo jasno, što to znači razdvajanje braniteljskih i radničkih mirovina. To znači da u svakoj mirovini koja nije radnička treba se definirati onaj dio koji se plaća iz doprinosa i onaj dio koji je država, odnosno mi tu u Saboru rekli, to vam je financijska kompenzacija za ono što ste radili u životu. I primjerice, napamet, otprilike, da ako branitelj ima 35 godina radnog staža, ima braniteljsku mirovinu od, recimo 5800 kn, da je HRVI, dobit će iz doprinosa 2800 kn, a dobit će iz proračuna 3 000 kuna jer je to onaj dio koji mu je država prema Zakonu o hrvatskim braniteljima dodijelila. I to je bila cijeli sukus svega toga, HDZ se odlučio na potpuno drugu strategiju, a to je da se ovo poništi, da se ne radi, ali da se zadovolji EU komisija pa da se pomakne taj odlazak u mirovinu sa 67 godina na 2033. I što se desilo? Izazvali ste građane, sindikate, niste to ispregovarali sa sindikatima jer niste, dakle, ministar Pavić niti u jednom trenutku nije ništa rekao zbog čega bi se to trebalo 5 godina ranije raditi, zašto to ne bi bilo 2038. g. i opet ponavljam, protiv Vlade u kojoj sam ja bio ministar, protiv mene kao ministra koji je donio zakon 2013. predložio zakon, donio ga je Sabor, nije skupljeno 720 000 potpisa, ponavljam, to je najveći broj skupljenih potpisa u povijesti Hrvatske i što je premijer mogao napraviti, prvo je vjerovao ministru Paviću i ministru Aladroviću jer oni su rodonačelnici tih izmjena zakona pa je onda dopustio da se potroše silni milijuni na kampanju kojom se uvjeravalo građane da eto to ne vrijedim, da inicijativa „67 je previše“ je opasna za mirovinski sustav, ministar Pavić je govorio da će to dovesti do toga da 45 milijardi će biti gubitku, da će to dovesti do kolapsa sustava i kad ste doveli premijera u tu poziciju koji je nekritički branio svoje ministre, niste imali ništa drugo napraviti nego ovo što radite danas jer druga opasnost je to da vam to bude u vrijeme kada se bira Predsjednik Republike, da to bude referendum o Vladi a ne o mirovinskom sustavu i onda ste morali napraviti što jeste, reći sindikatima oprostite, mi smo se šalili, neće biti nikakvih gubitaka u mirovinskom sustavu, vratit ćemo to na 65 g., a onda ćemo to ići kompenzirati sa time da ćemo omogućiti da se radi do 68 g., upozoravali smo vas, i ja osobno i svi mi da koji nešto o tome znamo, nemojte to radit, nemojte mijenjati Zakon o radu na način kao što ste predvidjeli jer ćete dovesti do daljnje destabilizacije radnih odnosa u Hrvatskoj, do daljnjeg iznereda u Hrvatskoj i kaosa u radnim odnosima. Tvrdili ste da je to super jer da će to onda kompenzirati ovih 45 milijardi koje vam eto sad nedostaju u mirovinskom sustavu i preko noći ste to promijenili, imali ste telefonsku sjednicu u utorak, u srijedu ujutro smo došli tu na odbore i najedanput su zakoni nestali. Kako vam se može uopće vjerovati da ste toliko vjerodostojni da preko noći ukidate i povlačite zakone koji bi trebali osigurati stabilnost mirovinskog sustava jer morate usvojiti inicijativu „67 je previše“. Kad govorimo o mirovinskom sustavu, onda mirovinski sustav treba vrlo jasno definirati da je to onaj sustav u koji se uplaćuju doprinosi i za mirovinsko osiguranje i da se iz tih doprinosa isplaćuju plaće koje su zarađene radom, stažom osiguranja a da sve drugo treba biti iznad tog sustava. Predložio sam vam i Zakon o profesionalnim mirovinama pa s te rekli da to nije u redu, da ćete vi napraviti neki novi zakon, prošle su 2 g., nije ništa napravljeno a da se sad malo vratimo u prošlost, tko je napravio rupu od 14 milijardi kuna u proračunu 2010.? HDZ. Tko je zamrznuo mirovine 2010. g.? HDZ. Ono što smo mi jedino mogli u tom trenutku napraviti je to što smo napravili. Odmrznuli smo mirovine, morali smo ići na rezove u javnim i državnim službama i onda smo rekli kada bude bolja situacija, sve to što smo sada morali rezati ćemo jednog dana vratiti i to HDZ vraća kroz ovu povišicu i ta teza da smo uzeli 4,5 milijarde je jasno opet pila na naopako jer nitko nije uzeo nikome 4,5 milijarde, svi oni koji su u tom sustavu vojske i policije, koji odlaze po svom posebnom zakonu jer im to pruža da su im veće mirovine, sredstva koja nalaze se u II. mirovinskom stupu se prebacuju u I. mirovinski stup i svi su, i vojska i policija, svi su imali pravo birati da li će ostati u tom dvostupnom sustavu ili će si uzeti ovo zakon o vojsci i policiji gdje su im povoljnije mirovine. I to je tada napravljeno, nije nikome ništa uzeo a opet s druge strane, da li da ta sredstva koja uplaćuju vojnici i policajci ostaju u fondovima i da se to vrti a da jednog dana ništa od toga nemaju koristi niti oni koji odlaze u mirovinu je bilo jasno da je onda bolje da se to stavi u proračun u tom trenutku jer nije bilo drugog izlaza. Nitko nikome nije uzeo, ostao je dio ljudi koji su ostali u I. i II. stupu vrlo malo, naime, kada govorimo do 2013. nitko nije otišao iz vojske, iz policije u dvostupnu mirovinu, svi su imali mirovine ovu povoljnu, niti jedan od njih nije. Prema tome, o nekakvom prelijevanju budimo parlamentarni pa onda govorimo istinu jer očito evo i ovdje se pokušava imputirati nešto što je a opet napominjem, protiv moje Vlade u kojoj sam ja bio, niti protiv mene kao ministra nije skupljeno 720 000 potpisa što je skupljeno protiv Vlade premijera Plenkovića i ministara Pavića i Aladrovića, to je dovoljna poruka bila da su napravili krivo, nisu trebali ništa, trebali su razdvojiti mirovine i to bi bilo nešto što bi bilo pohvalno i ja bi im skinuo kapu.
Zahvaljujem, kolega Mrsić. Prije nastavka rasprave, pozdravljam na galeriji i želim dobrodošlicu učenicama i učenicima OS Stjepana Radića iz Božjakovine te njihovim profesoricama i profesorima. Dobrodošli i ugodan boravak u Hrvatskom saboru. [[Pljesak.]] Hvala. Imamo replike, poštovani kolega Stjepan Čuraj, izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Poštovani kolega Mrsić, sad puno sam si stvari zabilježio, naravno ovo prepucavanje mislim da je jedan dio folklora koji ćemo zanemariti, govorili ste o mirovinama po posebnim propisima, ja sam danas ispred klub rekao zapravo i da se slažem s time da trebamo odvojiti šta je naknada a šta je mirovina, šta je koji branitelj uplaćivao a šta je dobio i da ne da imaju manje nego da eventualno i više jer nepravda je da netko ima od 35 g. staža i jednak broj dana na ratištu i ima istu mirovinu kao i onaj koji je imao 5 godina staža i jednak broj dana, to je očigledna nepravda. Što se tiče referenduma, ovdje ono što moram ispraviti da nije teza da su cijeli sustav reforme propao, tu se radi o jednom pitanju, ono zašto je išao i zašto je bilo bitno da se donese je bilo pitanje dodatka od 25%. Znači on, od ove godine, kad ljudi idu redovno idu u mirovinu, nisu ga mogli koristiti iz oba stupa i ovo rješenje je bolje nego prebacivanje, ovo rješenje opet ono što ja cijelo vrijeme govorim, dajte ljudima pravo izbora, hoće li ostati u oba stupa sa 20% i nešto dodatka ili će ići u jedan. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Odgovor, kolega Mrsić, izvolite.
Slažemo se nas dva da bi trebalo razdvojiti mirovine, ali očito da vi niste toliko snažni da to ostvarite u koaliciji sa HDZ-om, ali ja bih tu naglasio još jedan problem, da u zakonu od 2013. je bila penalizacija koja je bila vezana uz staž, dakle, što ste bliže 40 godina radnog staža, penalizacija vam je manja i to je ono što je i sa druge strane i dogovoreno i sa socijalnim partnerima i to je fer i u redu i ničim izazvan, HDZ je išao drugom logikom i penalizirao vas je bez obzira da li ste vi godinu dana pred mirovinom ili 5 godina i to još penalizacijom koja je oštrija nego što je bila penalizacija 2013. godine. I tu ne vidim nikakvog razloga zašto je to rađeno jer ni to nije zahtijevala EU komisija od vas. I to je ono što cijelo vrijeme pokušavamo da ste otišli grlom u jagode i dobili 720 tisuća potpisa protiv vas, sami ste krivi za to.
Zahvaljujem. Sljedeća replika, poštovani kolega Josip Borić. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Mrsić. 720 tisuća potpisa prikupljeno je protiv odredbe o 67 godina koji ste vi kao ministar uglavili u taj zakon, a tu ste nam objasnili i razloge, čitam iz fonograma, radi toga što će RH imati potrebe za što većom aktivnosti starijih dobnih skupina na tržištu rada. To ste tada nama objašnjavali i nemojte bježati od toga da je to vaša odredba koji ste vi donijeli. Drugo, sigurno je da ste uzeli onih 4,5 milijarde vojnicima i policajcima, a 3. ono što mene interesira, a niste mi htjeli odgovoriti, a pitao sam, što ste učinili s tužbom pripadnika SAO Krajine vezano uz njihove statuse koji su podignuli na međunarodnom sudu teškom 30 milijardi kuna u razdoblju od 2014. do 2016. godine? Zašto ste ju bacili u ladicu? Zašto niste ništa radili i što ste očekivali da će se s takvom tužbom dogoditi kada se sada ova Vlada mora baviti sa njom, ne? Pa nam objasnite malo šire, što ste radili i zašto ste to učinili?
Zahvaljujem. Odgovor, kolega Mrsić, izvolite.
Hvala lijepo kolega Boriću. Kako ne znate pa nije dobro objasnila državna tajnica, dakle mi oko mirovina SAO Krajine je vrlo jasan stav Ustavnog suda RH, Europskog suda pravde koji je jasno rekao da su oni tijekom SAO Krajine imali isplate mirovina i da se to isplaćivalo iz fonda njihovog tamo, imate presude, stav je vrlo jasan, ovo je još jedan pokušaj tih ljudi da od Hrvatske dobiju sredstva za koje Hrvatska nije odgovorna da ih isplaćuje i mi smo čuvali Hrvatsku i hrvatski državni proračun. I to je ono što i od vaše ekipe sada se očekuje da to isto napravi. Nije stavljena u ladicu nego je poslan i odgovor i vrlo jasno je, Ustavni sud, Europski sud pravde je stao na stanovište RH, da onima koji su bili u SAO Krajini nismo dužni isplatiti mirovine za onaj period koji su bili tamo. I to je vrlo jasno, nemojte opet lagati i dajte jedanput govorite istinu.
Zahvaljujem poštovanom kolegice Mrsiću. Sljedeća replika, poštovani kolega Ivan Šuker, izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Mrsić, postoji fonogram rasprave oko ove 4,5 milijarde kuna, ja sam govorio u ime Kluba HDZ-a i točno sam vam tada rekao da to radite da spasite proračun i da ja mogu vas s te strane razumjeti. Nije istina da su ti ljudi u tom trenutku išli u mirovinu, mnogi od njih još nisu dan danas u mirovini, ali stvar je po tome da po zakonu, s obzirom da ona idu po posebnim propisima, onom trenutku kad idu u mirovinu iz drugog stupa se njihova ta individualna štednja prebacuje u prvi stup i zato sam ja rekao da ste uzeli novce mirovinskom sustavu jer ti ljudi u tom trenutku još nisu otišli u mirovinu i to su naprosto činjenice. Možemo provjeriti tko je što govorio. A druga stvar, što se tiče deficita, pa vi ste 2012., 13., 14. imali deficit preko 15 milijardi kuna, pa zbog toga ste radili ovo, pa sjetite se što ste napravili ... [[Govornik se ne razumije.]] za milog Boga. Pa ne možete negirati neke stvari i samo ste vi u pravu, nitko drugi.
Zahvaljujem. Odgovor, kolega Mrsić, izvolite.
Pa kolega Šuker, nisam ja kriv što SDP i lijeve Vlade moraju čistiti ... [[Govornik se ne razumije.]] štale koje ste vi ostavili iza nas, pa što ja mogu kada je to tako. A kada govorimo o tih 4,5 milijuna, greška je bila onda kada su vojnici i policajci stavljeni u 2. mirovinski stup, to ste kao ministar mogli ispraviti jer oni nisu dovoljno u 2. mirovinskom stupu da dobiju toliko novaca da im mirovina iz 1. i 2. mirovinskog stupa bude veća nego po zakonu o dakle, vojnicima, policajcima i svima ostalima. I svi oni idu po tome. Ono što je sasvim sigurno, tih 4,5 milijarde nisu, neće dovesti do toga da će oni imati manju mirovinu, oni će imati mirovinu koja im je po zakonu, koji je poseban zakon, ali ono što sam također pokušao ukazati HDZ-u i ostavili smo zakon gotov, Zakon o profesionalnoj mirovini koji mislim da bi potpredsjednik Brkić jako podržao, a to znači da Zakon o profesionalnoj mirovini je vrlo jasno bi trebao definirati tko ide i kada u mirovinu i onda ne bi [[Upadica: Zahvaljujem.]] bilo ovih problema.
Zahvaljujem. Prelazim na sljedeću raspravu, poštovani kolega Stjepan Čuraj, izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Danas cijeli dan raspravljamo. Naravno, kad se spomenu mirovine, uvijek to izaziva raspravu iz jednog i osnovnog razloga zato što je izuzetno puno ljudi ovisi o onome što piše u zakonu, kako žive, u krajnjoj liniji, to je jedan glasački kontingent, preko milijun ljudi. Dakle, zato i mi do sada raspravljamo, vrtimo se u krug što je bilo prije, što je sada, tko je mogao a nije, tko neće sada, zašto neće. Uvijek su bili određeni razlozi. Do sada u hrvatskoj politici uvijek se našla jedna zajednička nit da se jedno priča dok si u oporbi a kada dođeš na vlast onda je malo drugačije, ipak se ne može. Apsolutno čak i može biti razumljivo, pa nismo znali da je to tako u teškoj situaciji, pa to su toliki neki dugovi, pa mi smo mislili ovako, mislili smo onako. Ali najedanput kada se ode u oporbu onda su svi puno pametniji, znaju kako će to sve najbolje napraviti. I to je mislim kontinuirano već zadnjih 30 godina, skoro 30 godina ovdje, to je nešto što je dio jednog folklora. Ali ipak treba gledati one nijanse između tko stvarno nešto napravi i koje su reperkusije. Govoriti nešto da je zbog neke situacije i zbog održivosti sustava bitno 2014. a odjedanput to više nije bitno 2018. meni nije jasno. Jer ja sam jedan od onih koji je rekao da, ja želim mogućnost da mogu raditi duže od 65. I ja nisam potpisao taj referendum, ja prihvaćam volju građana i mi ju prihvaćamo. Mogu čak razumjeti da je to i dijelom bio jedan revolt ili politički statement više nego onaj stvarni i zbijeni zbog kojeg su ljudi potpisivali ali i to je naša krivica i ove Vlade. Možda nije trebala ići agresivno sa kampanjom koja je izrevoltirala građane nego pustiti da ljudi sami promisle. To je sve što bi bilo kada bi bilo. Imamo to što imamo, to trebamo poštovati. Ali ja, osobno sam više puta govorio i na sastancima, ne penalizacija ajmo bonifikacija, biti će problem. 67 je nekada bilo do 39, pa je palo na 31., 32., onda 33. U krajnjoj liniji ostalo je isto da se to povećanje i dirnulo se u neki osinjak i sada se to mora vratiti nazad. Razlozi zašto je to išlo, to sad više-manje-više praktički nitko ne govori, barem ne u ovom dijelu što sam i većinu ovoga dana ovdje bio. Zašto smo mi išli uopće 2014. na to. Evo kolega Šuker je to i pročitao ovdje. Ti razlozi se nisu promijenili baš nešto puno 2018. A ja želim vjerovati da meni ova Vlada i ova država može omogućiti, svakom radniku, za kojeg tržište ima potrebe da nastavi i ostane dalje raditi. Znači želja radnika, potrebe poslodavca. Ne nametati niti jednom niti drugom. On mora znati što ako može ili ako ne može i što će imati bolje ako ostane. I ja želim vjerovati da upravo na tom tragu će se i dalje nastaviti raditi, nikoga ne kazniti jer ide ranije, jer možda ljudi zbilja ne mogu, nemaju zdravstvenog stanja itd.. A znate ono kako to stvarno biva? Oni neradnici što ne volim onu jednu riječ ružnu, pogrdnu ali ajmo probati ju izbjeći i reći zaposlenici pojedini u državnim službama koji su tamo došli kako su došli a rade kako rade a to nisu svi da se razumijemo, oni bi željeli do 100.-te godine, jer takvim tempom mogu i raditi i živjeti tako, dao bog zdravlja. A oni koji zbilja rade njima je i 60 previše. Ali ljudi moji, institut dugogodišnjih osiguranika ti kaže da nemaš penalizacije ako ideš sa 60 godina odnosno sa 41. godinom staža. Tu se malo manipuliralo. Netko tko je počeo raditi sa 20 godina on sa 61 godinom ima 41 godinu staža i nema penalizacije, neće raditi do smrti, odnosno dao bog da će doživjeti još 20, 30 godina. E sada, gdje smo mi u svemu tome. Tko je to donio, tko je to skratio, zašto, ostaju razlozi isti. Održivost sustava. Sustav međugeneracijske solidarnosti je temeljen na višestrukom broju zaposlenih u odnosu onih u mirovini koji primaju mirovinu jer tako može funkcionirati. Dodatkom od 25% kojim smo zamijenili institut 10 najboljih godina pri izračunu mirovine, koji se povećavao linearno i na kraju došao do 25% smo imali nepravdu da ljudi koji su bili primorani otići u dvostupnu mirovinu a rođeni su 1.1.1967. bi zapravo nedovoljno vremena proveli u drugom stupu da se to iole može kapitalizirati a on nije se povećao na 10% kao što je trebao u prvotnim planovima od 2002. pa nadalje jer se zaustavljao i fiksirao na 5 i naravno da ljudi imaju drastično manju mirovinu bez tog dodatka. I njima se sada omogućilo ne kao ono u prvom prijedlogu da svi mogu ili jedno ili drugo nego da se srazmjerno da li želiš iz oba stupa ili iz jednoga pa prebaciš se u ovog, onda dobiješ 25% na puni iznos ili dobiješ 25% na onih ¾ koliko si uplaćivao u prvi stup. I to je dobar prijedlog i to mislim da više nitko ne spominje i tu smo riješili jednu ogromnu potencijalnu nepravdu koju smo mogli riješiti 2016. recimo. Mogli smo 2017., mogli smo 2013., mogli smo kad god jer smo znali to, to nas nije iznenadilo onako krenulo je odjedanput, znamo zbrajati valjda. I sada, znači to prije svega imali smo jednu nepravdu koju ne znam da li je riješena još uvijek što se tiče onih koji su otišli po onom starom sustavu kako ćemo njih vratiti i to je bilo 30-ak onih strojovođa koji su išli početkom 2018. u mirovinu i bili su tako primorani. Onaj koji je otišao godinu prije imao je i ne znam koliko mirovinu veću 1000 kuna ili što. Njih ne znam je li se dotaklo i da li se, to bih volio dobiti informaciju da li se njih probalo uključiti u bilo koji model. Ali generalno gledano, mi moramo nešto napraviti radi generacija, mojih generacija i mlađih još i onih srednjih dobi koji će sigurno biti na nekoj vagi između oba stupa ili jednostupa o nekim prosječnim primanjima govorimo i održivosti sustava. Mi ne možemo iz proračuna svih to je jedna međugeneracijska solidarnost na kvadrat. Jer ne samo da svojim doprinosima financira mirovine nego i svojim porezima jer doprinosi nisu dovoljni, očigledno nego se onda zauzme u porez, uzima se od svih pa i od onih koji su već i u mirovini. Znači oni koji su u mirovini plaćaju za sebe i druge umirovljenike. Mislim jedan nonsence koji će sam sebe na kraju izjesti i pojesti. Dakle zato moramo promišljati, zato ja nisam i ne volim podleći ovome 67 je previše, 65 premalo, 68 ne daj bože raditi do smrti. Idemo napraviti sustav koji postupno će nas dovesti do održivosti i napustiti ovakav, napraviti drugi. Sustav Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje je sve osim one riječi osiguranje. On ne posluje po tim pravilima, to više nije to, on se može zvati kako god hoćete ali to više nije hrvatski, to nije više taj princip osiguranja kao osiguravajuće kuće. On ne ostvaruje nikakve prihode na osnovu odnosno nikakve financijske prihode na osnovu tih uplata, ne to ide se u proračun, on je sve prebacio na državu, davnih dana se nacionalizirao i sad stoji i evidentira i izdaje rješenja. Samo jedan dio svog posla, a ne onaj ukupni što je trebao. Jel to tako treba? Ne. Da li želimo to prebaciti privatnom sektoru? Meni je drago što smo zajedno dogovorili da se mirovinsko osiguravajuće društvo da imamo još jedno da krene mirovinsko u to, da se tu uvede tržišna utakmica pa da se smanje ti ulazni troškovi, naknade i izračuni koje smo i promijenili. I to se promijenilo i to se napravilo. Naravno to nije bitno. I ona moja tzv. isplata prilikom odlaska u mirovinu iz drugog stupa, pa i to nešto znači. Svi oni koji su ove godine od 56 koji su prihvatili dostupnu mirovinu, 50-tak gotovo 90% njih je uzelo tih 15%. Naravno nadam se da će nekada biti i možda više. To su stvari o kojima trebamo razmišljati, ajmo probati ojačati taj dio, ako država nema snage imati osiguravajuću tu kuću koja će investirati na tržištu i novce, idemo to prebaciti na tržište kako bi i trebalo, a ostaviti onaj održivi minimum. Tako da puno je tu problema i zato to zahtjeva i naravno uvijek izaziva veliku raspravu, milion ljudi, milion glasova, ne žive ljudi dobro, nemaju dovoljno novaca, jako su osjetljivi na to pitanje, a onda mi to svedemo tko je, šta je, gdje je, vi tamo prebacivajući se, cijelu istu priču gledamo već godinama i desetljećima. Mi tu stojimo nekako ovako između, razumijemo jedne, razumijemo druge, podržali smo jedne, podržali smo druge, daje svoje impute, pokušavamo nešto napravit koliko možemo, ja bi isto bio sretan da možemo postaviti se strateški na 17 područja i uvjetovati sve živo, ali to onda ne bi nas nigdje dovelo. Zna se što su naši glavni prioriteti što se tiče i političkog djelovanja i na tome ustrajemo, a ovdje sve doprinosimo i naravno zajedno radimo na onome kako doći do boljeg rješenja. I ja mislim da je to rješenje bilo skoro na dobrom pravcu, neke stvari su mogle biti bolje, treba poslušat građane i idemo sad napravit ono što će biti razumno i normalno da probamo krenuti malo i osvijestiti građane o financijskoj pismenosti i brizi za tu treću dob i za mirovinu i za njihove uplate, koliko i šta ih može očekivati da već sada znaju ako imaju ovakvu plaću da će imati toliku mirovinu po takvim sadašnjim propisima. To danas uopće nitko ne razmišlja, a kamoli da još netko računa. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Prelazimo na slijedeću raspravu poštovani kolega Vlaho Orepić.
Poštovani predsjedavajući, ministre, kolegice i kolege, na ovoj današnjoj raspravi vidimo koliko je neefikasna politika koja se zasniva na sukobu svjetonazora tako da nadam se da će građani napokon shvatiti i okrenuti se prema politikama koje rješavaju konkretne životne probleme. Uspjeh svakog društva razmjeran je njegovoj solidarnosti. Mi danas govorimo o milion i 250 tisuća otprilike naših umirovljenika od kojih je pola, zapamtite pola ispod linije siromaštva. Zabrinjavajuće da ne može biti više zabrinjavajuće od toga i svima nama treba se upaliti crvena lampica i trebamo odmah reagirati promptno, ne neka rješenja koja će dati nekakva rješenja za nekoliko godina ili da ne kažem desetljeća. Uređenje mirovinskog sustava, dame i gospodo, mi se opredjeljujemo da li smo uistinu solidarno društvo, da li smo pravedno društvo, da li smo uopće sigurno društvo. Napominjem od ovih 625.000 naših sugrađana 323.000 ima primanja mirovine ispod 2.000 kuna, ti ljudi su životno ugroženi, to više nije pitanje ovog zakona, to je pitanje sigurnosti tih građana, to je pitanje jesmo li mi zdravi koji odlučujemo o tim ljutima, to je pitanje političkih prioriteta. Mi nemamo pravo trošiti u ovom trenutnu na ništa, apsolutno na ništa dok tim ljudima ne vratimo njihovo, dok im ne osiguramo elementarnu egzistenciju. Na taj način trebamo pristupati ovom rješenju. Dosadašnje politike su učinile, ponavljam da od ukupnog broja umirovljenika imamo više od 50% točno 52% odnosno 625.000 ljudi ispod linije siromaštva. Ljudi moji zapamtite to. Ti ljudi su siromašni ne mogu zaokružiti ovaj hranu i elementarne potrebe životne za mjesec dana, nitko od njih. Ne može se hraniti u jednom mjesecu od tog primanja. Znači prioritete moramo promijeniti potpuno. Ovo rješenje je nepravedno. Nepravedno zato što daje mirovine nekim koji to nisu zaradili, znači mirovina, ako dajemo mirovine, mirovine trebaju ići onima koji su punili te fondove, ajmo to tako reći banalno. Sve ostalo, znači ukupne mirovine se moraju zasnivati na zarađenom od onih koji su radili za svoje mirovine ili od države. Znači mi koliko smo sposobni kao društvo, kao država na taj način možemo skrbiti o određenim skupinama ljudi koje želimo skrbiti ili koje želimo nagraditi. To je pravi pristup. Znači mirovine moraju biti posljedica nečijeg rada, čijeg god, ne možemo izmišljat, ne možemo se zaduživati se dalje ili ne znam koje probleme sami sebi strukturne stvarat. Znači nepravedni smo prema samim umirovljenicima. Ono što danas nitko nije spomenuo i to želim napomenuti, a to je da je do, ovaj način donošenja zakona nepoštivanje prema državi. Mi donosimo zakon po žurnoj proceduri, pazite zakon o žurnoj proceduri. Ok, formalno se pokrilo kod usvajanja dnevnog reda, većina u saboru ok. Po žurnoj proceduri donosimo zakon koji treba biti stvar konsenzusa u stvari. Ne gori nigdje, država nije ugrožena. Da bi bilo još gore skraćujemo, skraćujemo e-savjetovanje na 15 dana, savjetovanje o ovom zakonu koji je ovako bitan, krucijalan, traje samo 15 dana. Mi smo nevjerojatni. Nemamo procjenu učinka. Pazite, mi kažemo da ćemo napraviti procjenu učinka kroz dvije godine primjene ovog zakona, a ovo je treća izmjena zakona samo unazad za godinu dana. Znači ovo je treća izmjena mirovinskog zakona unazad godinu dana a mi ćemo napraviti procjenu učinka za naredne dvije godine. Pa mi stvarno nismo normalni. Prestanimo se neodgovorno ponašati prema građanima, odnosno prema vlastitoj državi. Šta, zašto to govorim? Mi ne dopuštamo o ovako bitnim stvarima parlamentarnu raspravu. Još 2012. godine sam Ustavni sud takav kakav je, čak i oni su nas upozorili da mi ugrožavamo parlamentarnu demokraciju gospodo. Mi ne dozvoljavamo oporbi ni vama, ni poziciji ni opoziciji da uopće raspravlja o ovako bitnim stvarima. Ne možete sudjelovati sa 15 dana nekakvog savjetovanja i reći da ste komunicirali sa stručnom i zainteresiranom javnošću. To je neodgovorno, da ne kažem teže riječi. Dalje, ovo je nepoštivanje građana, nije smiješno gospodine Šuker, nije vjerujte mi smiješno. Ovo je nepoštivanje građana. Znači 132 intervencije komunikacije preko e-savjetovanja nisu uvažene uopće a govorimo kako ćemo mi nekakvom socijalnom dijalogu sa zainteresiranom stručnom javnošću doći do nekakvih rješenja. Uozbiljimo se, ugrožavamo parlamentarnu demokraciju. Narodu jedino što je ostalo to je zakon i demokracija. Znači pravo na poštene izbore o kojem sam prošli put govorio jer se vara sa 250 lažnih prebivališta i još sad donosimo po žurnoj proceduri zakon. Od 500 i nešto zakona što je donešeno u ovoj godini znate li koliko je poštivana puna procedura? Niti 10%. Na to nas cijeli civilizirani svijet upozorava. Znači jednostavno ne možemo Zakon o mirovinskom sustavu, odnosno mirovinski sustav ne možemo uređivati niti zakonima po žurnoj proceduri bez procjene učinka. Vi ne znate uopće kako će se ovaj zakon odraziti na one zbog kojih se piše. Gasimo samo jednu političku vatru u jednom političkom trenutku, to je realnost, to svi znamo. Ajmo napustiti taj politički koncept koji se na takvoj logici zasniva. Ajmo stvarno rješavati probleme naših građana koji su nas poslali tu da to radimo. Ne možemo preglasavati jedni druge u ovako bitnim situacijama. ... [[Govornik se ne razumije.]] kad je pitanje zdravstvo, nikad je pitanje mirovinski sustav, niti sigurnost niti šta. To su prostori koji moraju biti javno dobro, gdje moramo težiti konsenzusu. Dame i gospodo, ja vas pozivam da povučete ovaj zakon, da otvorite raspravu da svi skupa dođemo do jednog kvalitetnog rješenja u skladu sa mogućnostima koje imamo i da na taj način izađemo i ljudima kažemo to je nešto realno što mi možemo odraditi. Mi u ovom trenutku ne možemo rasipati pare na ne znam bilo što, mi moramo tim ljudima osigurati elementarnu egzistenciju. Oni to u ovom trenutku nemaju. 323 tisuće ljudi ispod 2000 kuna, ljudi moji je li vi znate što je to? Ti ljudi nemaju kruha do kraja mjeseca. Znači to je pristup koji moramo riješiti. Naravno to sve treba biti u okvirima mogućeg. Kako? Nije samo povećati ćemo prihodovnu stranu. Točno, treba ali znate šta treba? Treba rashodovnu stranu smanjiti. Trebamo se odreći čitavog sustava jednog nepotrebnog, recimo županija. Eto nam para odmah, ne treba kupovati ne znam koje kakve sad luksuze u odnosu na osiguranje elementarne egzistencije 625 tisuća naših sugrađana od ovih milijun i 250 tisuća umirovljenika, ljudi moji, 98%, odnosno skoro 99% njih ima mirovinu manju od prosjeka plaće. Manju. To je jedno zabrinjavajuće stanje, to više nije predmet samo vašeg ministarstva ovo je predmet i ministarstva, kompletne Vlade. I da naglasim, ovo je sigurnosni problem našeg društva. Nemojmo se preglasavati, povucite ovo, budimo jednom odgovorni jer svi smo odgovorni za ovo. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Imamo replike. Poštovani kolega Marko Vučetić, izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani kolega izrekli ste jednu veliku i tužnu istinu, zabrinjavajuću a to je da je ovo sigurnosno pitanje. Siromaštvo je nešto što se u literaturi povremeno i naziva državnim terorizmom. Kada se država okrene prema svojim građanima na način da nakon njezinog djelovanja nastaje siromaštvo ne radi se ni o čemu drugome nego o državnom terorizmu. Shvatimo makar iz ovog našeg kratkotrajnog postanka od 30 godina kao samostalne države da država nije samo teritorij, je za one koji su zaraženi psećim genima pa im je potrebno isto kao psima obilježavati teritorij i čuvati ga od drugih ali onima koji su umjesto psećih gena shvatili da je naš način djelovanja human onda će se boriti da država bude socijalna, a države kao socijalne institucije nema ukoliko postoje siromašni. Imajmo na umu da su to siromašni koji su trajno siromašni jer se radi o trećoj životnoj dobi.
Zahvaljujem. Odgovor, kolega Orepić, izvolite.
Poštovani kolega, potpuno ste u pravu i ako išta bi se trebalo odmah razmotriti na sjednici Vijeća za nacionalnu sigurnost to je ovih 625 tisuća ljudi koji su ispod granice siromaštva, to samo govori koliko mi ne poštujemo vlastitu državu, koliko ne radimo posao koji bi trebali raditi. U tom kontekstu podržavam to sve što ste rekli.
Zahvaljujem. Sljedeća replika Marko Vešligaj. Izvolite kolega.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Pa evo kolega Orepić u svojoj raspravi dobro ste primijetili da zapravo imamo procjenu učinaka kroz dvije godine ovakve jedne važne, krucijalne kao što ste vi sami rekli reforme koju donosimo ovdje. Imali smo i kod onoga paketa zakona koji su se odnosili na mirovinsku reformu koju je evo ministar bivši zdušno branio pa se sad odustalo zbog nje zbog pritiska građanske inicijative, imali smo isti slučaj, isto tu procjenu učinaka kroz dvije godine, kroz još jedne važne, kod još jedne reći ću strateške reforme a to je porezna reforma. Mi stalno idemo u nekakve eksperimente i onda što bude bude pa ćemo to onda, pa ćemo to onda procijeniti kroz dvije godine kada ćemo vidjeti kakvi su učinci. Umjesto da ovdje, upravo na ovakvim reformama, na mirovinskoj, na poreznoj, radimo prethodnu procjenu učinaka, da idemo u dva čitanja, dakle da o takvim stvarima raspravimo i onda ih ipak nekakvim, neću reći konsenzusom ali ipak donesemo jedan kvalitetan i dobar zakon odnosno paket zakona.
Zahvaljujem. Odgovor kolega Orepić, izvolite.
Poštovani kolega, ovaj način donošenja zakona ukazuje na jednu veliku bolest parlamentarne demokracije a to je stvarna vlast izvan institucija države. Mi vlast, stvarnu vlast, realnu vlast trebamo vratiti u ovaj visoki dom i sve razine vlasti sada da ne dociram. Znači procjena učinka je zakonska obveza, znači zakonom je propisano kako se donose zakoni. Ovo sve što ste vi napravili danas je izigravanje zakona. Formalno zadovoljavajuće, znači zadovoljilo se, digle su se potrebne ruke. Mi ne uvažavamo činjenicu, mi ne uvažavamo činjenicu da za ovakav zakona valjda bi elementarna pristojnost bila da se o ovako važnoj temi raspravlja na dva zasjedanja, na dvije sjednice, da jednostavno dobijemo jedan široki konsenzus zainteresirane stručne javnosti i svih kolega u ovom Visokom domu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Prelazimo na sljedeću raspravu. Poštovani kolega Tomislav Žagar. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Početi ću svoju raspravu jednim razgovorom koji sam vodio prije nekoliko godina sa kolegom knjižničarem u školi, mojim bivšim radnim kolegom. On ne dosta vremena proveo na radu u Njemačkoj i tada smo pričajući o situaciji u RH vezano i uz gospodarsko stanje, uz stanje položaja umirovljenika, radnika, rekao je sljedeće, u RH će biti bolje onog trenutka kada onaj koji radi bude dobivao više od onoga koji ne radi i kada onaj koji je duže radio dobiva veću mirovinu od onoga koji nije nikada radio. Dok je obrnuta situacija u RH neće biti dobro. Naime, slažem se sa kolegicama i kolegama koji su upozorili već u prijašnjim raspravama kako je riječ o izuzetno bitnim, bitnoj temi jer iako su ovo sada izmjene zakona koji je donesen prošle godine, govori se neprestano i spominje se riječ mirovinska reforma. I u RH iako je riječ reforma doživjela stanovitu inflaciju jer nitko više ne vjeruje kada spomenete riječ reforma. Za mirovinsku reformu možemo reći da je to jedna puzajuća reforma, to je konstantna reforma i ona vjerujte neće stati, ona će se nastaviti i nakon ove Vlade i iduća Vlada će se suočiti sa tim problemima jer jednostavno teme a vidimo iz sadržaja i ovih zakonskim izmjena se tiču naše bliže ili dalje budućnosti. Što se mijenja ovim sad izmjenama? Dakle starosna mirovina se vraća na 65 godina i 15 godina staža umjesto predloženih 67 prošle godine. Produžuje se vrijeme u kojem će žene moći ostvarivati pravo na starosnu mirovinu do kraja 2029. početak 2030. prijevremena starosna mirovina sa 60, na 60 godina se vraća i 35 godina staža umjesto 62 godine. I starosna mirovina do godišnjeg osiguranika ostaje dakle na 60 godina umjesto 61 godina koja se predviđala 2027. To su ključne stvari, vidimo da se sve svodi u biti na smanjenje za 2 godine. I moramo još jedanput naglasiti da je građanska inicijativa 67 je previše upravo tražila te zahtjeve uz zahtjev smanjenja penalizacije 0,3 na 0,2% po mjesecu ranijeg umirovljenja tako da to ispadne kako je ministar uvodno rekao 2,4% po godini ili ukupno 12% za odlazak 5 godina ranije u umirovljenje. I to su stvari koje ovaj zakon donosi i uvažava zahtjeve građanske inicijative. I to je dobro, to je dobro da se donosi. Ono što nije dobro, što su kolege, evo kolega Orepić je upozorio, to je procjena učinaka propisa ovog donošenja zakona. Ja sam, možemo reći, evo možemo uzeti ono što je sada bivši ministar napomenuo da bi to moglo koštati 45 milijardi kuna. Pa ajmo reći da je to težina ovih vraćanja penalizacije. Međutim, ja još jedanput naglašavam, ministre, vjerujte, mlad ste čovjek, cijenim vas, vjerujem da znate dobro računati, imate ekipu ljudi koji su oko vas koji isto tako znaju računati, znaju procijeniti neke stvari, imate ekonomiste, stvar nikako nije tako bukvasta i jednostavna. Stvar će morati biti podložnija jednoj dubljoj analizi. Ono što sam htio zamjeriti u zakonskom obrazloženju donošenja po hitnom postupku piše sljedeće: „Radi osobito opravdanih razloga odnosno radi izbjegavanja dodatnih troškova koji bi za državni proračun nastali održavanjem državnog referenduma neovisno o njegovom ishodu.“, nemojte ovo pisati u zakon. Demokracija počiva upravo na tim modelima, mehanizmima pa i jedan od mehanizama je referendum. Ne smijete, ne da ne smijete, kako da se izrazim, nije dobro pisati u zakon da se zbog toga odustaje od primjene zakona jer bi to, jel je, pa referendum mora koštati i demokracija košta ali demokracija, na referendumu se izražava volja građana i zbog toga ne treba ovo pisati u zakonu. Ali vratimo se na ključne one stvari koje želim reći. Evo, neki stručnjaci napominju sljedeće. Pazite, 2002. godina sada je već daleko iza nas, tada smo krenuli zapravo u tu ključnu mirovinsku reformu uvođenje drugog stupa. Istina je i danas mnogi ekonomisti se ne slažu s time, mnogi napadaju to, mnogi kažu da to trebamo maknuti, da se trebamo vratiti samo na jedan stup. Ja sam od onih koji vjeruje da drugi stup može zaživjeti i da u budućnosti može ostvariti značajni iskorak u mirovinskom sustavu. Procjena je stručnjaka, ako se poveća izdvajanje za drugi mirovinski stup, za jedan postotni poen, dakle što je bila i namjera, gospodin Šuker je rekao da je to uz gospodarski rast od 4 do 5% bilo planirano. Za 1% ako se povećaju izdvajanja u drugi stup to bi uzrokovalo sadašnjim ljudima koji sada kreću u svijet rada povećanje mirovine u budućnosti za 20%. To nisu male stvari, to bi trebalo proračunati. Ono što Vlada RH naravno ne može, vi to ne možete sada znati ali upravo Vlada i je zato izabrana i zato radi posao da osigura gospodarski rast. To je ključno. Bivši ministar Pavić je objašnjavao i uvjeravao građane kako je to nužno, kako je nužno povećanje ostanka u svijetu rada upravo iz tih razloga demografske loše slike i stoga što ljudi žive sve duže. Neko je ovdje spominjao platio je ogromne iznose, pa dobro, a zašto onda građani tome ne vjeruju? Učitelji štrajkaju premijer je rekao u više navrata nemamo novca, ne možemo tako rascjepkati proračun, s druge strane je rekao da ne treba ni sada kada nisu u pitanju kolektivni pregovori, međutim ni učitelji ne vjeruju premijeru da nema novca. Nešto je duboko pogrešno. Ako građani ne vjeruju onome što im Vlada sugerira, a Vlada kaže da to radi zbog dobra građana onda imamo jedan sistemski problem. I šta se događa? Premijer jučer kaže povećat ćemo za 6% i odustat ćemo od smanjenja stope PDV-a za 1%-tni poen, ja sam mu to jučer i rekao, ako poveća plaće povećat će i potrošnju, povećat će se i prihodi od poreza od PDV-a. Jeli to dugoročno dobro? To ne znamo, ali u ovom trenutku će se ti prihodi povećati pa će se povećati i izdvajanje za doprinose iz tih plaća koje će porast. A što mi u konačnici želimo postići? Pa da taj krug inervira gospodarski rast. A na čemu se bazira gospodarski rast u RH? Pa bazira se na osobnoj potrošnji. Pala nam je industrijska proizvodnja, nažalost opasnost nam je ako nam slučajno turizam jedne godine dođe u probleme, ali u ovom se trenutku naš gospodarski rast bazira na potrošnji. I zato mislim da drugi mirovinski stup treba zaživjeti. Vi trebate sve učiniti sada dok ste ministar i u budućnosti neki novi ministar da drugi mirovinski stup zaživi i da počne doista biti ono što je, inače se mora građanima reći da će se od tog modela odustati. Ovako se držimo, ajde da kažem to onako, mislim da ste i vi Slavonac jel, dakle imamo vreću pšenice ma badava mi sada ćemo ju zavezati i stegnuti i čuvat ćemo pa neće biti ništa, ajmo četvrtinu ili polovinu te vreće posijati, niknut će nova pšenica. Ajmo nešto učiniti da se stvari pokrenu. Ja sam rekao i onoj replici uvodno, mirovinski fondovi istina je prošle godine su smanjena ograničenja ulaganja, ali mirovinski fondovi to je zamišljeno da oplođuju taj kapital da se negdje i ulaže. Ne znam, Australija ili Kanada oni imaju to jako dobro riješeno. Njima je čak spasilo gospodarstvo jer su ti mirovinski fondovi plasirali novac u druge zemlje. I na kraju da zaključim, nije to pitanje samo kada govorim o mirovinskom sustavu općenito o gospodarskoj situaciji i budućnosti umirovljenika, to je pitanje općeg stava Vlade oko svega. Pa zašto banke ne plaćaju dovoljno poreza na kamate? Po mom mišljenju ne plaćaju. Odete u banku majku ovdje stranih banaka, tamo kredit po 2% kod nas po 6%. Negdje ta razlika završava. Tu se predsjednik Vlade mora postaviti. Možemo misliti o predsjedniku mađarske vlade o Viktoru Orbanu, ali on je to tamo napravio. Vlada treba napraviti sve da zaštiti svoje građane, da umirovljenicima omogući što bolji standard da se povećaju mirovine, vjerujte to će ići u potrošnju. Još jedna sugestija, gledao sam na stranicama, postoji službeni zahtjev za prethodni izračun mirovine, bilo bi dobro da se više kontakta sa građanima ostvarite jer ljudi kada odlaze u mirovinu pa vide ova četiri modela koji će model pa ljudi se ne mogu tu snaći. Ne mogu oni baš tako lako odrediti što je za njih bolje i onda obično ljudi idu već zadnje dane idu sa zahtjevom za mirovinu. Pokušajte nekakvim edukacijama da bar godinu dana ranije krenu, da skupe papire, da onoga trenutka kada treba ići u mirovinu da se može izdati rješenje jel ovako čujemo da neki ljudi čekaju rješenja po šest mjeseci ili godinu dana. Ne znam jel to točno, ali to je nedopustivo ljudi u tom vremenu trebaju živjeti. Još ima puno stvari koje su obilježene nepravdom u mirovinskom sustavu, imam toliko vremena, spominjem samo još jednu, kada već govorimo o mirovinama branitelja, vidite sada sa priznavanjem staža za narodnu zaštitu, oni koji imaju već rješenja ti ne mogu ostvariti to pravo, a oni koji će ići u mirovinu mogu. I to je jedna nepravda. Njima se savjetuje neka odu šest mjeseci, neka prekinu mirovinu neka idu negdje raditi pa da bi nakon šest mjeseci ponovo im se izvršio obračun. Tako ozbiljna država ne radi. Te stvari se moraju slušati od građana i takve stvari rješavati. Hvala.
Zahvaljujem kolega Žagar. Replika, poštovani kolega Goran Aleksić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Žagar, vidite rekli ste referendum ne treba sprečavati, referendum treba održati, ali nažalost naša vlast bježi od referenduma kao vrag od tamjana cijelo vrijeme, ne znam zbog čega. Izgovor može biti novac da to košta. Međutim, zašto u današnjoj eri digitalizacije mi ne pokrenemo sve naše resurs da omogućimo građanima da se izjasne na referendumu digitalno putem svojih mail adresa. Zbog čega izbore ne dopustimo da se događaju na takav način isto tako? Zbog čega ne propišemo da su izbori obavezni za sve građene? Vlast ne želi takve izbore, ne želi referendume zbog toga jer bi na takvim glasačkim mjestima i na takav način kada se organizira glasanje građani pokazali nešto sasvim drugo nego što mi imamo danas u društvu kao prikaz volje građana. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor kolega Žagar.
Hvala. Kolega Aleksić, dakle spomenuo sam u svojoj raspravi, zapravo začuđuje razina nepovjerenja građana u institucije, nepovjerenja u nas ljude koji se bavimo politikom, visoke razine nepovjerenja i onda zbog te razine nepovjerenja čak onda ne sudjeluju u izborima, kažu, a što ću ja i onako ne mogu ništa promijeniti stvari će ostati iste. A vjerujem da današnja tehnologija to ovo što vi govorite omogućuje i pretpostavljam da bi onda već odaziv bio ljudi i na izbore i na ove inicijative pa bi građani više odlučivali u tzv. direktnoj demokraciji. Samo jedna korekcija, nisam rekao da u ovom slučaju Vlada ne sprečava održavanje referenduma nego prihvaća zahtjeve, samo nije dobro da napiše da je to zbog toga što referendum košta. Jel demokracija je ta koja se mora isfinancirati ono da se čuje mišljenje građana jer to je jedini put da građani žive demokraciju, da je osjećaju na svojoj koži.
Zahvaljujem poštovani kolega. Sljedeća rasprava poštovani kolega Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovani ministre, državna tajnice, dužnosnici ministarstva, kolege i kolegice, ni jedna vlada neće sebi dopustiti u izbornoj godini raspisivanje referenduma na kojem bi njena reforma bila pokopana s 80-desetak posto glasova protiv, pa tako neće ni ova i to je logično. Evo jedna od logičnih odluka ove Vlade i zbog toga mi danas imamo raspravu o ovome prijedlogu Zakona o izmjenama Zakona o mirovinskom osiguranju s konačnim prijedlogom zakona u osnovi referendumska inicijativa „67 je previše“ uobličena u poslovničku obradu ovoga zakona. Ja se moram reći ne slažem ni sa onim raspravama koje su imale primjedbe na hitni postupak, ne slažem se ni sa onim raspravama da nije provedeno savjetovanje sa zainteresiranom javnošću kako treba, čak ni s ovim dijelom da treba raspisati referendum. Ja mislim da je Vlada objavila kapitulaciju pred sindikatima i da sukladno potpisanom primirju radi ono na što se obavezala. Alternativa je donijeti odluku o raspisivanju referenduma, a to neće napraviti. Ajmo sada malo o sadržaju. Ja sam inače nešto veći pristalica parlamentarne demokracije jer mislim da smo mi malo preliberalno uredili referendumsku inicijativu Ustavom iz 2010. godine pa da sada povremeno trpimo posljedice tih preliberalnih rješenja, ali dok su ona takva i dok su na snazi treba ih poštivati. Ja bih podsjetio da je na dnevnom redu negdje u bespućima dole ispod 100 točke prijedlog ustavnih promjena koje 50 i nešto zastupnika uputilo. Neke od njih su zastupnici parlamentarne većine, pa kada Vladi bude dosadilo trpiti poraze na ovom području referendumskih inicijativa onda neka se javi pa ćemo o tome i raspraviti. Hrvatski sabor u ovome sazivu konstituiran je 2016. godine u listopadu, nekoliko dana nakon konstituiranja izglasano je povjerenje Vladi Andreja Plenkovića, ali u stvari ja držim da je ova Vlada nastala u lipnju 2017. kada je HNS ušao u koaliciju, a MOST iz nje izašao. Tada je na snazi bila odredba da se za mirovinu ide sa 67 godina i da to stupa na snagu 2039. godine. Onda je u listopadu 2018. godine sabor u prvom čitanju usvojio mirovinsku reformu, da je to malo još postroženo, dakle onu osnovnu reformu iz 2013. ili '14. godine HDZ-ova i HNS-ova je postrožila. I to je bio okidač u prosincu 2018. donesen je zakon u drugom čitanju, reforma je stupila na snagu 1. siječnja 2019. i to je bio okidač sindikatima da krenu prikupljati potpise i počeli su ih prikupljati u travnju 2019. godine. Što radi Vlada i većina? Rade kampanju propagandnu, marketinšku zašto to šta traže sindikati je neprovedivo, nemoguće, loše, raspast će nam se sustav itd., spominjali su se iznosi od preko 40 milijardi kuna. Sada u ovom prijedlogu zakona kaže se da će zakon u 2020. koštati 35.700.000 kuna i u 2021. 91.700.000 kuna, jučerašnja najava premijera od 6% samo u slijedećoj godini milijardu i 200. Dakle, to je negdje 3 – 4% u 2020. ukupnog iznosa ovoga što je predsjednik Vlade, predsjednik Vlade jučer rekao. Prema tome novaca je bilo. Drugo, krenule su rasprave o tome je li referendumska inicijativa u skladu s Ustavom, je li se o tome može raspisati referendum itd., dakle druga linija protunapada Vlade ona je također oborena. Dakle ovaj marketinški dio, politički dio je zaustavljen time da je skupljeno dovoljno i previše potpisa, a ovaj pravni dio je također skršen na način da se uopće ne razmatra o tome da se pitanje uputi Ustavnom sudu. Kad je Vlada utvrdila da je prikupljen dovoljan broj potpisa, ujedno je i objavila da će prihvatiti zahtjeve sindikata i to je bila, dakle otpor je skršen, zatraženo je primirje, to se u ratu zove kapitulacija, tako je Italija kapitulirala '43., dakle shvatila je da je otpor uzaludan i zatražila primirje od saveznika i počelo se raspravljati o uvjetima primirja. Vlada je zatim krenula osim ovoga zakona u proceduru uputiti još nekoliko zakona kojima je poticala kasniji odlazak u mirovinu. Imali smo ga na dnevnom redu i na prijedlogu dnevnog reda nekih odbora i današnje plenarne sjednice, ali je onda i od toga odustala, pa će se to raspravljati naknadno. Moj dojam je kao što sam imao čvrsto, čvrsto mišljenje da do referenduma neće doći i da će zahtjevi sindikata biti prihvaćeni, tako je i sada da će se na to, da će to polako prekriti snjegovi, ružmarin i šaš. Dakle, 2020. i 2021. će se nekako pregrmiti, ajde '20., a onda kad to dođemo bliže '30. i nekoj onda će se neka druga vlada time baviti ako se bude trebala baviti. Pa ako ne bude imala ministra Pavića koji eto očito je provokativno djelovao na sindikate i uspio ih dodatno motivirati onda će to, onda bi eventualne promjene prošle relativno bezbolno. Prema tome, da zaključim. Mi imamo dvije mogućnosti donijeti ovaj zakon i, ili raspisati referendum. Ja bi osobno volio da se raspiše referendum, ali kako sam svjestan realnosti da se to neće dogoditi onda bi se priklonio ovoj prvoj mogućnosti, a naravno pokušao bih i koliko u tome budem vješt i uspješan, raskrinkati svaki pokušaj parlamentarne većine da sada pokušaju ovu loptu, lopticu vratiti u naš šesnaesterac, ovo je vaša utakmica, u njoj ste poraženi, bit će i novih utakmica možda i pobijedite, nikad se ne zna, ali kako je rekao davnih dana jedan političar s ovih prostora ovo nije bio naš rat, ni s vama, ni sa sindikatima. Hvala.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Bauk, kažete vi biste osobno voljeli da je održan referendum. Imali ste priliku biti drčan kao ministar i raspisati i donijeti Zakon o monetizaciji, monetizaciji autocesta, imali ste priliku donijeti odluku o zakonu ... [[Govornik se ne razumije.]] outsourcingu pa ste odustali od jednog i od drugog prije nego što je rekao Ustavni sud da su takva pitanja, da se takva pitanje ne mogu odlučivati na referendumu. Vi ste, tada isto imali priliku biti drčan kao ministar uprave i ići u to. Niste nego ste se vi hrabro povukli. Prema tome, povukli ste obje odluke sada odjednom plačete nad neodržavanjem referenduma, malo mi je to sve skupa, ja to moram reći čudno.
Zahvaljujem. Odgovor kolega Bauk.
Ja ne plačem nad neodržavanjem, ja sam samo rekao da bih bio sretniji, a ne ne plačem, pa gospodine uvaženi zastupniče ne plačem. Što se tiče prilike da budem kako ste rekli drčan, ja sam svaku tu priliku iskoristio, kada je trebalo biti bio sam a kada nije trebalo biti nisam bio a tako će biti i ubuduće. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Prelazimo na sljedeću raspravu, poštovani kolega Marko Vučetić. Izvolite kolega.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Sabora, pozdravljam predstavnika Vlade. Evo ova prethodna rasprava je nekako uvod i u ono zbog čega će moja pojedinačna rasprava biti kratka a to je zbog toga što smo mi i ovu točku dnevnog reda pretvorili u poligon distribucije emocija od plačljivosti do sreće. Svi su se pokušavali pronaći u nekakvom emocionalnom stanju tako da se ja gotovo osjećam i to je valjda jedini osjećaj koji imam bešćutno jer ne mogu nakon današnje rasprave, ne da ne mogu pronaći niti jednu pozitivnu ili negativnu emociju nego se čak ne mogu sjetiti ni kako se te emocije zovu. Izgubio sam sam koncept ili pojam emocija zahvaljujući besmislenosti ovakvih rasprava. Ovdje se radi o jednostavnoj stvarnosti a to je stvarnost da se pokušalo od 9,30h razviti jedna patetika imaginarne solidarnosti. To nije ništa drugo nego uistinu jedna patetika i patetično stanje u kojem se mi pokušavamo empatijski povezati sa onima koji su naše žrtve i koje su žrtve naših politika. Svi oni koji pate zbog ovakvih zakona, svi oni koji u svojoj starosti prolaze kroz realnost siromaštva su žrtve naših emocija i nema potrebe da ili, uglavnom kako u zakonima nije sadržana emocija nego razum i imajmo na umu, to sam u jednoj raspravi i rekao, kada shvatimo da svaka naša pojedinačna volja i svaki naš pojedinačni razum da je ugrađen u zakon mislim da imamo razloga duboko se zabrinuti s onim što nas čeka. Trebamo razvijati misaone aktivnosti, logoizirati stvarnost odnosno pronalaziti smisao a ne lažne patetike. Ako ostavimo ovu lažnu patetiku sa strane postoji jedna istina o ovom zakonu a to je istina da je bila izgubljena i minimalna povezanost s građanima. Zbog nestanka tog traga povezanosti s građanima dogodilo se da je kapitulirala politička volja pred voljom građana koja se organizirala u referendumskoj inicijativi. To je jedina istina zbog koje mi danas donosimo ovaj zakon. Nisu zaslužne ni prethodne ni sadašnja Vlada za ovaj zakon nego je zaslužno ono što se dogodilo kod građana kao refleks na nepravdu i refleks na ono što je ministar koji zbog ovog zakona koji sada mijenjamo je prestao biti ministar. Taj ministar, ja ga ovako u nekakvom svom intimnom raspoloženju nazivam nad Pavić jer je umislio da se nalazi izvan i iznad nad voljom građana. Nietzsche je nešto pisao o nadčovjeku, očito je imao pred očima nad Pavića koji je smatrao da on može dekretom, izravnim zahvatom ignorirajući samu mogućnost uspostavljanja dijaloga i sugovorništva da može svojom individualnom epifanijom ili epifanijom ove Vlade nametnuti jedan bitan zakon koji je provocirao javnost, isprovocirao ju u tolikoj mjeri da je nastala referendumska inicijativa koja je rezultirala promjenom ovoga zakona. Ovaj zakon nije ništa drugo nego glas građana da su političari politike koje su nametnuli građanima jedan zakon postali kapitulanti pred građanima. Ne radi se o kapitulaciji kao trenutnom stanju iz kojeg se može izvući nego se radi o kapitulaciji kao trajnom stanju, kapitulaciji jedne politike koju ja nazivam politikom kapitulanata pred građanima. Ovaj zakon dakle nije ništa drugo nego upravo ovo. Mi se nalazimo u 21. stoljeću, to je stoljeće informacijskih tehnologija, to je stoljeće u kojem se razvijaju biotehnologije, u kojem se upozorava na opasnost da nestane kompletna biosfera. A u hrvatskom društvu se suočavamo sa jednom drugom opasnošću a to je da nam nestane društvo zbog siromaštva i zbog naših zakona koji nisu u stanju napraviti pravednu distribuciju materijalnih dobara, koje nisu u stanju zaštiti radništvo i omogućiti da čovjek živi od vlastitog rada. Živjeti od vlastitog rada je ujedno i osmišljavanje vlastitog života. Mi se nalazimo u jednoj gotovo anakronoj situaciji kapitalizma u kojemu očekujemo da će nas kapitalizam emancipirati ali u isto vrijeme u kojem će nas kapitalizam destruirati. To je nešto što ne odgovara 21. stoljeću. 21. stoljeće je stoljeće koje razvija liberalan pogled i na kapitalizam ali i razvija jedan socijalni pogled na državu. Mi bi trebali imati socijalnu državu. Ne bi smjeli sa kapitalističkim zanosom definirati, određivati socijalnu pravdu i mirovinsku reformu nego bi tu trebali razviti jednu pozitivnu socijalnu emociju, ne ovo nadigravanje koje se danas odvija u sabornici nego jednu pozitivnu emociju koja se naziva politika skrbi, da skrbimo jedni o drugima. Međutim, već sam govorio o ironiji, meni je zanimljivo s ironijske točke još nešto, a to je mi od 9,30 sati tu jedni s drugima stojimo. Imajte na umu da ste od 9,30 do dana svi pomiješali vaše živote jedni s drugima i zaradili ste plaću, ova plaća će se pretvoriti u mirovinu. Pratit će vas vaše odluke, pratit će nas naše odluke, pratit će nas naši pogledi i doživjet ćemo i mi socijalnu pravdu u starosti. Ako ne shvatimo da su ovi mehanizmi države da nam ne služe kao poligon za naše igrice, igrice nikad odraslih dječaka i djevojčica nego kao jedan ozbiljni instrument u kojem možemo definirati i odrediti nekome da živi građanskim sigurnim životom onda je sve uistinu otišlo u propalost, a ta propalost je danas bila prisutna u onome što sam na početku naslovio kao patetika imaginarne solidarnosti. Ajmo zaboraviti tu imaginarnu solidarnost i vidimo na koji način iskreno možemo surađivati s našim građanima, a tada ćemo se osloboditi kompleksa da u premijeru vidimo ne nad Pavića i nad Plenkovića nego božanstvo koje dolazi tu i svojom voljom objavljuje hoće li i koliko će biti povišica. Nije problem u povišici, ovo što ste rekli da sindikati odbijaju 6% jel je to više od onoga što su oni tražili, nije problem u tom jel to 6% nego je problem u načinu, proceduri, metodi i konačnici svrsi i smislu onoga čemu bi trebao služiti premijer. A on ne služi da se uigrava u božanstvo jel to uistinu loše radi odnosno radi znate koliko? Uspijeva biti 6,12% božanstva, sasvim dovoljno da vas zadovolji. Zahvaljujem.
Zahvaljujem kolega Vučetić. Imamo replike, poštovani kolega Marko VEšligaj. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa evo kolega ja bi se složio tu s vama da je zapravo ovo jedan ako generalno gledamo uspjeh građana, uspjeh jedne građanske inicijative čije poene smatram da niti jedna politička opcija ne bi trebala uzimati sebi u zaslugu. Ali ono što bi ja vas možda zamolio i za jedan komentar, da li smatrate da ovakve inicijative uspješne mogu biti ipak nekakav, reći ću tračak nade koje ljudi danas traže u ovoj jednoj općoj apatiji, općoj razočaranosti koja moramo sami sebi priznati postoji sa političkim elitama kako u Hrvatskoj tako i u cijeloj Europi, za jedno ipak društvo budućnosti reći ću, neće kapital diktirati sve nekakve tokove rokove razvoja nego će na prvom mjestu biti čovjek?
Zahvaljujem kolegi Vešligaju. Odgovor kolega Vučetić. Izvolite.
Kolega moram započeti s nečim što bi vas moglo iznenaditi, a to je čini mi se da ste preidealistični, čak i za moj pogled i ono čime se ja bavim, čini mi se da idealistički stvari promatrate, ali ako taj idealizam svedemo u realne okvire onda bi mogli započeti od jedne društvene samospoznaje i da shvatimo da država od 4,5 milijuna stanovnika ili manje ne može funkcionirati na načelu umišljenih državnika ili državnika u umišljaju nego na razini jednog rada države. Ako zamislimo da funkcioniramo kao grad država jel imamo svega 4 milijuna stanovnika, da je glavnina naših problema da su komunalni problemi. Pa mi imamo gradonačelnike čak i u ovoj sabornici čiji mislim gradovi eventualno imaju dvije ulice i pola kilometra asfalta. To je parodijska-ironijska situacija. Mi možemo razvijati čovječne politike samo ukoliko smo spremni shvatiti naše trenutno stanje, a to je stanje male zajednice … [[Govornik se ne razumije, zbog najave potpredsjednika.]] državnike.
Zahvaljujem. Sljedeća replika poštovani kolega Tomislav Žagar. Izvolite.
Hvala. Uvaženi kolega Vučetić. Spomenuli ste u svom govoru socijalnu državu i suradnju građana sa vlasti. Dakle, nema ni socijalne države, nema ni suradnje, ni komunikacije građana i vlasti ako nedostaje povjerenje. Vidjeli smo ovih dana da to povjerenje ne postoji. Naime, sve ono što se građanima govori, sugerira kako novca nema, kako nema za njihove plaće, kako nema za mirovine, kako moraju duže raditi pada u vodu jer građani da se državni aparat gomila, državni aparat raste, da se povećava broj zaposlenih u tom državnom aparatu koji nije učinkovit i onda građani s pravom misle i smatraju kako ih se obmanjuje i zbog toga traže svoja prava na ulici kroz građanske inicijative i kroz štrajkove. Kada bi suradnja bila bolja, kada bi se doista građanima prikazivala prava istina, vjerujemo da do ovakvih situacija ne bi niti dolazilo. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor kolega Vučetić.
Povjerenje poštovani kolega jest ključna stvar, ali kako ćemo izgraditi povjerenje kada predstavnici sindikata kao legalni predstavnici i legitimni predstavnici radnika, zaposlenika pregovaraju s Vladom i Vlada kaže da nema novaca. A nakon toga vam dođe premijer u formi ne socijaliziranosti kao potpuno asocijalno biće koje s nikim nije ni riječ prozborilo i za govornicom kaže, svima dajem 6,12%. Kada građani kažu da traže povišicu, Vlade nema kao kolektivno tijelo, kada dođe premijer kao asocijalan premijer, premijer koji nije razgovarao ni s Vladom, ni sa građanima, ni sa saborskim zastupnicima, ni sa klubom zastupnika nego vas sve iznenadi spoznajom da novaca ipak ima i to ima zato što on želi, nije moguće izgraditi povjerenje.
Zahvaljujem kolega. Prelazimo na završne riječi i u ime Kluba zastupnika HDZ-a poštovani kolega Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovani ministre, poštovana pomoćnice ministra, poštovane kolegice i kolege. Javio sam se za riječ u ime kluba zastupnika HDZ-a nakon što je kolega Bauk u svojoj raspravi praktično nastavio raspravu koja je provedena za Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav kada smo prema dostavi odluke Vlade prema kojoj je inicijativa „67 je previše“ prikupila dovoljan broj potpisa, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav dao je Vladi rok od 60 dana, a prema najavi da će upravo ovaj zakon u tom roku dostaviti u Hrvatski sabor, dali smo rok od 60 dana kako bi onda Vlada mogla u Hrvatski sabor dostaviti takav prijedlog zakona čime praktično nema potrebe za raspisivanje referenduma. Ono što je tu važno reći, a o čemu je govorio i gospodin Podolnjak, a kasnije kolega Bauk, radi se o tome da se pokušava imputirati Vladi RH i ovoj vladajućoj većini da na ovaj način želi izbjeći referendum i iz razloga što odluka donesena na referendumu, a koja bi se ticala mirovinske reforme se u budućnosti onda i može samo mijenjati na referendumu. Dakle, prema i današnjem stavu gospodina Podolnjaka, a i prema onome što je već bilo na raspravi na Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav kada bi ovakvo referendumsko pitanje odnosno izmjena zakona u stvari što ovo referendumsko pitanje jest i podrazumijevalo odlučivala na referendumu onda bi se on mogao jedino mijenjati na nekom budućem referendumu što naime nije točno. Člankom 8. Zakona o referendumu je propisano da nadležno državno tijelo što u ovom smislu jest Hrvatski sabor ne može donositi akt koji bi bio suprotan duhu ovakvog referendumskog pitanja u roku od godine dana. Pa prema tome da je i bio referendum u ovom slučaju Hrvatski sabor bi bio vlastan nakon proteka roka od jedne godine odlučivati ponovno o mirovinskoj reformi i izmijeniti je onako kako bi Vlada odnosno vladajuća većina mislila da jest oportuno za hrvatsko društvo u tom trenutku. To je dakle jedan odgovor. I drugi odgovor je bio od strane nas iz Kluba zastupnika HDZ-a da nije točno da Hrvatski sabor nakon što se prikupi najmanje 10% ukupnog broja birača dužan je raspisati referendum. Dakle, ukoliko se aktom u Hrvatskom saboru usvoji duh ili u potpunosti tekst samog referendumskog pitanja, prestaje potreba za provedbom državnog referenduma. Prema tome, na ovaj način niti je točna, niti je točan stav da se referendum mora raspisati kada se prikupi 10% potpisa birača, ako Vlada na ovaj način intervenira što je u ovom slučaju se upravo i dogodilo. I druga stvar nije točno da se odluka koja bi se donijela na referendumu ne može više mijenjati nikako drugačije nego na neposrednom izjašnjavanju građana jer to nije u skladu sa Zakonom o referendumu. Prema tome, na ovaj način se doista nema potrebe za provedbu referenduma, ni kad je u pitanju financijski dio niti ono ima smisla ako je Vlada odlučila sa ovakvim zakonom praktično u potpunosti prihvatiti referendumsko pitanje, a to nije u stvari bilo i baš jednostavno referendumsko pitanje, nego kao što sami vidite to je cjelovita izmjena Zakona o mirovinskom osiguranju. Ja vjerujem da će u nekoj bliskoj budućnosti, da li je to 5, 10, 15 godina vrlo vjerojatno se postaviti pitanje opravdanosti produžetka godina života za ostajanjem u svijetu rada. U ovom trenutku očito nema takve političke volje i po meni osobno ovakav stav Vlade je potpuno opravdan nakon što je prikupljeno više od 700.000 potpisa. Hvala.
Zahvaljujem kolega Bačić. U ime Kluba HSS-a i Demokrata, poštovani kolega Mirando Mrsić. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege u prvom redu bih volio da u tekstu zakona ne stoji, onom oklopu zakona ne stoji stav da evo raspisuje se referendum jer bi to jako puno koštalo i da nema smisla da bacamo novce na referendum, pa eto Vlada će napraviti taj iskorak da će to riješiti tu u saboru promjenom zakona. Ovaj zakon je u stvari kapitulacija Vlade pred zdravim razumom i pred onim što smo im cijelo vrijeme govorili da ne rade to što rade jer sasvim sigurno da ove izmjene u Zakonu o mirovinskom osiguranju niti jedna pametna vlada u budućnosti neće mijenjati. Pa čak ni onda kada bude potreba za time, ali ono što će se vjerojatno desiti da ćemo imati u Hrvatskoj referendum. Imat ćemo za 5 ili 10 ili 15 godina referendum o produženju dobi za odlazak u mirovinu. I Vlada odnosno premijer Plenković nije imamo nikakvog izbora, koliko god se vi sada trudili i kolega Šuker objašnjavajući da eto HDZ ispunjava predizborno obećanje da vraća na 65 godina, da pod pritiskom 750.000 potpisa, najviši broj potpisa za referendum u povijesti Hrvatske, to su bili potpisi o vladi više nego o samoj inicijativi. I sasvim sigurno da će ovo ostati zapamćeno u analima demokracije u Hrvatskoj da je HDZ dobio vrlo jasnu poruku građana što misle o tome kako se vodi država i kako njihovi mladi ministri Pavić i Aladrović zamišljaju mirovinski sustav. Ne možete reći da ovo mijenjate zato da bi izbjegli samo troškove referenduma, vi bi imali političku štetu i to vam je jasno. Referendum bi vam bio u vrijeme izbora za predsjednika republike, vaša kandidatkinji najmanje treba da se bude referendum u vrijeme kampanje i niste imali izbora. Ali ste imali izbora prije. Bila je vrlo jasna poruka sindikata gdje su vam sindikati vrlo jasno rekli, nemojte to raditi, ali očito bahatost i junaštvo mladih ministara rada i mirovinskog sustava, dovelo je premijera u poziciju da sada nema izbora, to mora promijeniti u Saboru, Hrvatska će imati dob za odlazak u mirovinu sa 65 godina, a opet, s druge strane, nisam, nije mi bilo jasno zašto ste uz to još išli penalizaciju još više pooštravati kad nije bilo potrebe za to jer građani Hrvatske ne idu u prijevremenu mirovinu zato što to hoće ili zato što im se to želi nego što ih je natjerala ljuta sila, poslodavac je natjerao ih da odu i mirovinu i sve su to građani vam vrlo jasno uputili kada su potpisivali referendumsku inicijativu i ta referendumska inicijativa je bila i inicijativa protiv mirovina po posebnim propisima. Sindikati nisu imali dovoljno hrabrosti da i to pitanje stave u kao referendumsko pitanje i to bi bio pravi odgovor na ova pitanja jer 67 godina će se vjerojatno u našem budućem vijeku, vjerojatno ja to neću doživjeti, ali sasvim sigurno da će se to pitanje postaviti i da će se morati riješiti referendumom jer ste vi neoprezno napravili to što ste napravili i niti jedna Vlada, g. Bačiću se neće usuditi to mijenjati bez referenduma i potpuno je u redu, u pravu g. Podolnjak da je ovo pitanje koje ulazi u zakon koji je riješeno sa potpisima i baš bi htio vidjeti onu Vladu koja bi se usudila da to u budućnosti promijeni. I sasvim sigurno, ići ćemo opet na referendum u neko vrijeme, da li će se u Hrvatskoj raditi sa 67 godina ili ne i sve ovo je bilo potpuno bespotrebno da niste radili ono što ste radili, trebalo je ostaviti zakon od 2013. godine, nitko vas nije silio na to, bilo vam je vrlo jasno upozorenje od sindikata, ali kako očito smatrate da sindikati su organizacije niže vrste nego vaš HDZ, onda vam se desilo to što se desilo.
Zahvaljujem kolega. Imamo završnu riječ u ime predlagatelja, poštovani ministar g. Aladrović. Izvolite ministre.
Poštovani g. potpredsjedniče, poštovane zastupnice, poštovani zastupnici HS-a. Ne bih volio ponavljati veći dio onoga što sam izložio na početku ove rasprave. Ono što želim napomenuti, dakle iz današnje rasprave koja je bila vrlo zanimljiva, ja bih rekao, mogli smo vidjeti kolika je kompleksnost mirovinskog sustava, mogli smo vidjeti koliko postoji otvorenih tema, koliko postoji različitih stavova i koliko zapravo ta kompleksnost nas usmjerava u donošenju nekakvih odluka. Ono što vrlo nedvojbeno moramo naglasiti, dakle u mirovinsku reformu krajem godine se krenulo sa 3 početna stava, sa 3 početna cilja i sa 3 cilja koja smo ostvarili, dakle to je održivost mirovinskog sustava, dakle ono što predstavlja dugoročnu održivost mirovinskog sustava je da mirovinski sustav može biti stabilan, može biti adekvatno kapitaliziran na neki način i može zadovoljavati one potrebe koje postoje na rashodovnoj strani državnog proračuna. Drugi cilj je bila adekvatnost mirovina, odnosno visina mirovina, odnosno povećanje visine mirovina u sljedećim razdobljima za buduće umirovljenike i za sve one sadašnje umirovljenike. Treći cilj je bilo rješavanje međugeneracijske nejednakosti. Neki od vas su progovarali o tome dakle sa dodacima, odnosno sa dodatkom od 20,25% na sve one osiguranike koji koriste pravo na osnovnu mirovinu odnosno koji su dvostupni koji su iz mješovitog stupa, dakle, mi smo tu međugeneracijsku nejednakost uklonili i zapravo zaštitili sve one građane koji su rođeni između 1962. i 1980. g. od nižih mirovina u sadašnjosti, a i u budućnosti. Međutim, bez obzira na to, dakle, volja građana na kroz referendumsku inicijativu se iskazala, volja građana je pokazala da žele određene segmente te mirovinske reforme odnosno određene segmente tih zakonskih rješenja izmijeniti i mi smo kao predlagatelj tu volju prihvatili. Ono što želim kao sukus ove rasprave još jednom napomenuti, dakle da ćemo i nadalje po ovim temama, temama mirovinskog sustava vrlo sustavno pristupati, da ćemo se o ovim temama razgovarati sa svim onima koji se smatraju zainteresiranima za ove teme i sigurno je da ćemo na mirovinskom sustavu i na sustavu rada, odnosno na temama iz mirovinskog sustava i sustava rada i dalje, o njima ćemo i dalje progovarati i na rješenje problema koji se pojave u tim sustavima ćemo i dalje raditi. Još bi na kraju samo dodao da zaključak Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista predlagatelj ne prihvaća. Hvala vam.
Zahvaljujem ministru na završnoj riječi. Imamo repliku, poštovana kolegica Anka Mrak-Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Vlade, uvaženi ministre. Dakle, kod nas u Saboru baš i nije uobičajeno da su ministri cijeli dan s nama osim ako je riječ o opozivu stoga cijenim da je izuzetno dobro da ste bili tu, da ste čuli primjedbe, ali ono što mene zanima u ovom trenutku je, mi smo imali jedan paket zakona, ovo je bio jedan zakon + svi oni od kojih se je Vlada odustala u utorak. Ono što smo imali prilike čuti u medijima, da se pripremaju drugi zakoni, da će to ići u redovitu proceduru, da ćete pri tom razgovarati sa svojim socijalnim partnerima. Mene zanima da nam odgovorite što je napravljeno po tom pitanju da kada će to biti spremno za javnu raspravu, odnosno javno izlaganje i kad možemo očekivati taj sljedeći set zakona da bude u Saboru, u saborskoj proceduri, odnosno na raspravi? Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Odgovor, poštovani ministar, izvolite.
Zahvaljujem se na pitanju. Dakle što se tiče ovih zakona koji nisu danas na dnevnom redu a postojala je mogućnost da budu, dakle i u ranije u razgovoru, u komunikaciji današnjoj tijekom sjednice sam napomenuo da onaj razlog zašto nismo išli sa tim prijedlozima zakona zato što smo sa socijalnim partnerima dakle sa sve tri sindikalne središnje i sa poslodavcima komunicirali o tim zakonima. Ono što se uvidjelo da brzina u donošenju tih zakona možda u ovom trenutku može biti jedna otegotna okolnosti. Odlučili smo se na to da o tim zakonima još dodatno porazgovaramo, da vidimo koja bi bila adekvatnija, bolja rješenja, odnosno nekakva proširenija rješenja. I definitivno je to tematika na kojoj ćemo raditi u budućem vremenu. O samim datumima u ovom trenutku ne bih se izjašnjavao. Hvala.
Zahvaljujem ministru na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega Stjepan Čuraj. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Poštovani ministre, evo vjerojatno je zadnji odgovor na repliku po ovoj točki dnevnog reda, odnosno zadnje javljanje, na tragu ovoga i zadnjega što ste najavili vezano uz sada taj vakuum, prostor, u kojem se vraćamo ne na staro, jer staro je bilo 67 nego na prastaro do 65 godine kao osnovni uvjet. Ja samo molim da svakako se krene jedan korak više i ono što sam rekao danas i ranije tijekom prijepodnevna da jednostavno omogućimo ljudima koji žele ostati dulje na tržištu rada da to mogu ali da pri tome ne uzmu poslodavce kao taoce te odluke. Što zapravo u prijevodu znači da se moraju usuglasiti i poslodavac i radnika da ostane duže na tržištu rada. Dakle ako nema dogovora onda taj model se ne bi smio primjenjivati. Dakle to mislim da je vrlo jasno i da na taj način bi mogli u tom smjeru ići. Evo, to je kao prijedlog. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor ministar Aladrović, izvolite.
Zahvaljujem na pitanju poštovani zastupniče. Dakle upravo je to intencija ovih produženih razgovora, upravo je to intencija nekakve redovite procedure i upravo je to intencija tog socijalnog dijaloga između sindikata, poslodavaca i nas kao Vlade RH ali ne samo u tom kontekstu nego i u kontekstu šire javne rasprave i šire javnosti koja može po ovim pitanjima nešto dodatno reći. Svi smo svjesni da problem radnog zakonodavstva u Hrvatskoj nije od jučer, da problem radnog zakonodavstva se već duže vrijeme potencira i zapravo u kontekstu toga, u kontekstu izmjena zakona koji reguliraju rad sigurno nas očekuje jedno izrazito zanimljivo vrijeme. Vrijeme u kojem se moramo prilagoditi poslovima budućnosti, vrijeme u kojima moramo pokazati i svoj dio socijalne osjetljivosti ali isto tako orijentiranosti ka gospodarskom rastu. Tako da očekujemo da će te rasprave biti vrlo zanimljive, vrlo sadržajne i da ćemo doći do kvalitetnih rješenja za budućnost. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom ministru. Sa ovime smo iscrpili sve rasprave po ovoj točki dnevnog reda. Zaključujem raspravu. Zahvaljujem se još jednom ministru rada i mirovinskog sustava g. Josipu Aladroviću sa suradnicama i suradnikom na obrazloženju ovog konačnog prijedloga zakona. Glasovati ćemo o ovoj točki kada se za to steknu uvjeti. Poštovane kolegice i kolege dobar dan vam želim. Krećemo sa radom plenarne sjednice sa izjašnjavanjem o amandmanima na Konačni prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o mirovinskom o mirovinskom osiguranu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. broj 761. Predlagatelj je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo, Klub HSU-a, nezavisnih zastupnika i SNAGE i Klub zastupnika Neovisne liste mladih. Pregled amandmana dostavljen vam je elektroničkim putem. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandman Odbora za zakonodavstvo te on postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Krećemo na Prvi amandman, on je prihvaćen, postaje sastavni dio zakona. Drugi amandman, Klub zastupnika Nezavisne liste mladih. Molim očitovanje državne tajnice gospođe Majde Burić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Prije svega dobro jutro svim poštovanim zastupnicima i zastupnicama, dakle ovaj se amandman ne prihvaća i ovim prijedlogom zakona se u cijelosti preuzimaju prijedlozi iz zahtjeva za raspisivanje državnog referenduma Građanske inicijative „67 je previše“ što znači da postotak penalizacije može biti samo 0,2%.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Grmoja i kolega Maras ja bih vas lijepo molio da ako možemo nastaviti sa radom. Kolega Panenić, izvolite.
Hvala lijepo na pojašnjenju i dalje stojim pri onome kod rasprave. Znači prihvatili ste zahtjeve iz referenduma što je pohvalno. Međutim ono što nema vašega stava, ja sam namjerno stavi 0,1 da vidim zapravo kako vi radite procjenu učinka bilo kojeg prijedloga jer ovo je na kraju prijedlog Vlade. To što ste vi prihvatili nečiju drugu inicijativu procjena učinka mora jasno pokazati. Ja bi evo postavio tu jedno pitanje. Kako izgleda zapravo određivanje kategorije nekoga tko ide prijevremeno u mirovinu?
Kolega Grmoja ja bih vas lijepo molio nemojmo ometati kolegu Panenića da govori. Izvolite kolega Panenić.
Znači kako određujete? Netko stvarno radi stvarnoga fizičkoga nedostatka radi kojeg ne može nastaviti penalizirate ga isto kao netko tko ode u prijevremenu iz nekoga drugoga razloga, ali kažem u ovome prijedlogu zakona samo se pozivate na referendumsku inicijativu pa onda bi po tome trebalo zapravo staviti inicijativu da budu članovi Vlade, ne vidim uopće svrhu ona niti ministra koji tamo treba sjediti, niti vas koji obrazlažete, mogli su ovdje doći članovi inicijative, reći evo mi to predlažemo, procjena je naša da će biti takvi i takvi rezultati iz svega toga, iza toga stojimo, to ćemo braniti i u budućem vremenu po tom će se ocjenjivati vaš rad. Po ovome vaš rad će se ocjenjivati prvo po neuspjelom prijedlogu kojim ste pokušali zapravo napravili izmjenu pa na kraju je sada povlačite i po ovome što se pozivate zapravo na druge kao da je to stav, ali još uvijek nedostaje koji je stav Vlade oko toga ili je samo ono mi prihvaćamo inicijativu i na tome ostajemo. I doći ćemo na drugo pitanje pa ću onda tamo obrazložiti zapravo što je procjena učinka i naknada, a vezano je za ovo prethodno.
Jel tražite možda glasovanje? Hvala lijepo. Prelazimo na Treći amandman Kluba zastupnika HSU-a, nezavisnih zastupnika i SNAGE. Izvolite državna tajnice.
Hvala vam. Amandman se ne prihvaća, naime određivanje višeg iznosa prijevremene starosne mirovine po službenoj dužnosti, a bez donošenja rješenja u skladu je s ustaljenom praksom prema kojoj se obračun i isplata povećanih iznosa mirovina provodi na način istovjetan bilo kojem drugom redovitom usklađivanju mirovina kad se također ne donose rješenja. Također na taj način izbjegavaju se dodatni administrativni troškovi, a kod primjene ove norme ne postoje nikakve zapreke da svatko zatraži donošenje rješenja te ostvari svoje pravo na žalbu ii sudsku zaštitu.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Hrelja, izvolite.
Znači uvažena kolegice, uvažena državna tajnice, znači vi ne bi nikako priuštili malo radosti ovima koji su penalizirani sa 0,30 po mjesecu ranijeg odlaska u mirovinu ove godine i već od usvajanja ovog zakona poslali im rješenje kući da će im od 1.1. 2020. godine penalizacije biti smanjena sa 0,30 na 0,20. Dakle, takve radosti za 5.000 otprilike 5.000 umirovljenika ove godine ne bi htjeli priuštit opravdajući to troškovima, a znam da u bazi podataka ne možete knjižiti dvije penalizacije istovremeno. Da imate tehnički problem u važem sustavu. Dakle, nije ovo bez veze. A drugo, zašto oni ne bi dobili odmah rješenje, pa ako će se žaliti imaju papir, a ne da moraju tražiti da im se izda rješenje da bi se eventualno mogli žaliti. Pa to je pravo građana. Ja znam da će efekat na kraju biti isti, ali samo znajte da kad netko dobije rješenje onda ima i određenu sigurnost, a da ne govorim o ovoj radosti koja bi bila neizmjerna da se barem nešto napravilo, napravilo njima u korist i da se smanjila ta njihova doživotna kazna. Mislim da u svoj ovoj priči da se to moglo dozvoliti odnosno napraviti na neki način da ih se oraspoloži jer ja sumnjam da jedan broj ljudi uopće će dobiti ovu informaciju od tih 5.000, da svih 5.000 ovo gleda i da će biti informirano. Prema tome, kažem mislim, ostajem kod amandmana i tražit ću glasovanje o amandmanu.
Zahvaljujem kolega Hrelja. Prelazimo na Četvrti amandman Kluba zastupnika HSU-a, nezavisnih zastupnika i SNAGE. Izvolite državna tajnice.
Zahvaljujem. Amandman se ne prihvaća. Predložena odredba značila bi retroaktivnu primjenu ovoga zakona što bi bilo u suprotnosti sa Ustavom RH.
Zahvaljujem. Izvolite kolega Hrelja.
Mi smo u Hrvatskom saboru donosili zakone sa retroaktivnom primjenom i nekako mi ovo sve skupa liči povezano. Neću dati rješenje da neko ne traži obeštećenje za ovu godinu ili da se sudi na Europskom sudu za ljudska prava zbog štete koju je podnio, ne mora biti velika, ali može stvoriti inat kod ljudi jer ga sustav stavlja svake godine po dva, tri mjeseca u nejednaku situaciju. Dakle može tužiti RH zbog prečestog mijenjanja zakonskih odredbi i prava umirovljenika. Prema tome, ja bih vam preporučio da regresirate odnosno da nadoknadite štetu ovim ljudima jer bi to bilo fer i pošteno. Oni nisu krivi, pogotovo nisu krivi oni brodograditelji koji su otišli u prijevremenu starosnu mirovinu zbog otvaranja stečaja nad brodogradnjom. Takvih mojih sugrađana ima puno, takvih ima puno u Rijeci i u drugim dijelovima RH i mislim da oni ovaj tretman nisu zaslužili da oni jedini, njih oko pet tisuća trpe štetu. To nije cijela godina, neki su u mirovinu otišli pred mjesec dana, neki pred šest mjeseci, neki pred dva i nije tako strašna suma. Fali i nedostaje dobre volje. Pazite, dokle god to nije riješeno i dok nemamo zaključak Hrvatskog sabora da se ovim zakonom ili izmjenama i dopunama ovog zakona rješavaju sva pitanja koja su se trebala urediti referendumom, raspisivanjem referenduma vi niste na sigurnoj poziciji, uvijek riskirate različite tužbe i prema Ustavnom sudu i prema Međunarodnom sudu za ljudska prava. Ja se sjećam da smo nekad kada smo rješavali takve stvari napravili čisti rez da nije ostalo reslova, a ne ovako da smo ostavili situaciju raščupanu. Hvala lijepa, tražit ću glasovanje.
Zahvaljujem. Prelazimo na 5. amandman Kluba zastupnika HSU-a, nezavisnih zastupnika i SNAGA-e. Izvolite državna tajnice.
Hvala vam. Amandman se ne prihvaća. Naime, naknadna procjena učinka propisa provodi se sukladno članku 17. Zakona o procjeni učinka propisa i to najkasnije u roku od dvije godine od dana stupanja na snagu zakona.
Izvolite kolega HRelja.
Pa mislim da je to vrlo rastegnuto tumačenje članka 17. Zakona o procjeni učinaka jer tamo piše da se odgađanje procjene učinaka može dogoditi u slučaju ratne opasnosti, elementarnih nepogoda, rizika od velike štete za RH, a sve ovo ovdje nemamo taj slučaj. Prošlo je već više od šest mjeseci od kada ste znali da ćete morati promijeniti zakon ili izać na referendum koji je potpisalo 750000 ljudi, a 710000, 715000 važećih potpisa, p rema tome znalo se. U šest mjeseci se itekako mogla napraviti procjena učinaka ovog zakona i to je preozbiljan zakon da bi se uopće negdje napisalo da će se procjena učinaka raditi za dvije godine. A šta ćemo u međuvremenu raditi? Zar nadležno ministarstvo i Vlada nije dužna svaki dan bdjeti na ovako ozbiljnim zakonima po kojima se određuju prava naših građana, po kojima je ili ugrožena ili nije ugrožena egzistencija naših građana. Prema tome, egzistencija naših građana ovisi o ovim zakonima, prevažni su i mislim da ste trebali predložiti ovaj amandman da se procjena učinaka radi i prethodno i kontinuirano bez ikakve odgode od dvije godine. Ja moram vam priznati na tu praksu u mojih 16 godina u hrvatskom Parlamentu još nisam naišao, ovo je prvi put i ovo je svojevrsni presedan ovakve prakse da se tako odgađa procjena učinaka na dvije godine. Šta je iza toga skriveno? Ne znam, ne želim da budem iskren ni znati, ali ne daj Bože da je nešto štetno po građane RH. Hvala vam lijepa, tražit ću glasovanje o amandmanu.
Zahvaljujem. Prelazimo na 6. amandman Kluba zastupnika Nezavisne liste mladih. Izvolite državna tajnice.
Hvala vam. Amandman se ne prihvaća. Ministarstvo rada i mirovinskoga sustava u roku će od dvije godine od dana stupanja na snagu ovoga zakona provesti naknadnu procjenu učinka ovog zakona, a s obzirom na velik učinak na tržište rada.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Panenić, izvolite. Kolega Hrelja, možete. Hvala lijepo. Izvolite kolega Panenić.
Ja ću ovdje nastaviti na izlaganje koje je kolega Hrelja imao. U biti što znači nakon dvije godine? Nakon dvije godine tko dođe reći će to je građanska inicijativa dala prijedlog, mi ne stojimo iza toga. Ali ovo je ja vam govorim prijedlog Vlade. Znači Vlada je dala prijedlog, nije dala građanska inicijativa taj prijedlog, oni su inicijatori. To što ste vi prihvatili onda znači stojite iza toga. I ne možete onda postaviti ovako odmak od dvije godine pa će se onda netko naći pa reći evo vidite da niste bili u pravu nego da ono što je naš bio prijedlog to je bilo u pravu. Prijedlog je vaš, vaše Vlade koju ovdje vi predstavljati, ona koja je inicijator. Nije niti grupa zastupnika, niti neko drugi nego upravo ste vi ovdje i vi branite sada pred nama svima to. I ovo ocjenjivanje, ja ću se tu složiti, ocjenjivanje je bilo kojega propisa se radi kontinuirano i ukoliko ima potrebe i mijenja se i prilagođava. Na ovaj način vi kažete dvije godine je zamrznuto stanje kakvo je, nećemo ništa dirati, to je vruća tema pec. U međuvremenu može doći do realnih potreba, što ćete onda reći? Evo mi smo izvršili procjenu učinka. Pa onda će vam neko reći, ali vama stoji u zakonu da za dvije godine ćete raditi procjenu učinaka, zašto ste sada napravili procjenu da nešto treba izmijeniti. Mislim sami sebe ograničavate sastavljanjem ovakve odredbe gdje kažete za dvije godine. Što da treba promijeniti nešto za godinu dana? Vi ćete reći evo nažalost ne možemo jel stavili smo tu odredbu. Sada još jedno direktno pitanje, jel to stojalo isto da bude takva odredba i u građanskoj inicijativi „67 je previše“? Da li su oni to napisali pa i to prenosite, jel u vašem prijedlogu 2018. godine nije bilo takve odredbe, vjerojatno su onda oni možda, evo kolega Hrelja, možda su pogriješili pa su stavili to, nisu znali zapravo kako se vrši procjena učinaka bilokojeg propisa. Hvala lijepo, tražimo glasanje.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Paneniću. Zahvaljujem državnoj tajnici na očitovanju o amandmanima. Glasovat ćemo o zakonima i amandmanima po planu.
Sada idemo na Konačni prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o mirovinskom osiguranju, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. broj 761. Predlagatelj je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo, Klub HSU-a, nezavisnih zastupnika i SNAGE, Klub zastupnika Nezavisne liste mladih. Pregled amandmana dostavljen vam je elektroničkim putem. Izjašnjavanje o amandmanima proveli smo ranije na sjednici, pa ćemo sada glasovati o onima amandmanima koje predlagatelj ne prihvaća. Idemo redom, znači prvi je zakonodavstvo on je prihvaćen. Drugi amandman Klub zastupnika Nezavisne liste mladih ne prihvaća ga Vlada pa moramo glasovati. Amandman nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 3., Kluba zastupnika HSU-a, nezavisnih zastupnika i SNAGE, Vlada ne prihvaća. Molim glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 4. Klub zastupnika HSU-a, nezavisnih zastupnika i SNAGE, Vlada ne prihvaća. Molim glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 5. Kluba zastupnika HSU-a, nezavisnih zastupnika i SNAGE, Vlada ne prihvaća. Molim glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. I zadnji amandman Klub zastupnika Nezavisne liste mladih, Vlada ne prihvaća pa molim da glasujemo. Niti ovaj amandman nije dobio potreban broj glasova. Pa dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o mirovinskom osiguranju. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 115 za i 5 suzdržanih donesen Zakon o izmjenama Zakona o mirovinskom osiguranju. Sada idemo na Konačni prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o mirovinskom osiguranju, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. broj 761. Predlagatelj je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo, Klub HSU-a, nezavisnih zastupnika i SNAGE, Klub zastupnika Nezavisne liste mladih. Pregled amandmana dostavljen vam je elektroničkim putem. Izjašnjavanje o amandmanima proveli smo ranije na sjednici, pa ćemo sada glasovati o onima amandmanima koje predlagatelj ne prihvaća. Idemo redom, znači prvi je zakonodavstvo on je prihvaćen. Drugi amandman Klub zastupnika Nezavisne liste mladih ne prihvaća ga Vlada pa moramo glasovati. Amandman nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 3., Kluba zastupnika HSU-a, nezavisnih zastupnika i SNAGE, Vlada ne prihvaća. Molim glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 4. Klub zastupnika HSU-a, nezavisnih zastupnika i SNAGE, Vlada ne prihvaća. Molim glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 5. Kluba zastupnika HSU-a, nezavisnih zastupnika i SNAGE, Vlada ne prihvaća. Molim glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. I zadnji amandman Klub zastupnika Nezavisne liste mladih, Vlada ne prihvaća pa molim da glasujemo. Niti ovaj amandman nije dobio potreban broj glasova. Pa dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o mirovinskom osiguranju. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 115 za i 5 suzdržanih donesen Zakon o izmjenama Zakona o mirovinskom osiguranju.
Sada idemo na Konačni prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o mirovinskom osiguranju, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. broj 761. Predlagatelj je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo, Klub HSU-a, nezavisnih zastupnika i SNAGE, Klub zastupnika Nezavisne liste mladih. Pregled amandmana dostavljen vam je elektroničkim putem. Izjašnjavanje o amandmanima proveli smo ranije na sjednici, pa ćemo sada glasovati o onima amandmanima koje predlagatelj ne prihvaća. Idemo redom, znači prvi je zakonodavstvo on je prihvaćen. Drugi amandman Klub zastupnika Nezavisne liste mladih ne prihvaća ga Vlada pa moramo glasovati. Amandman nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 3., Kluba zastupnika HSU-a, nezavisnih zastupnika i SNAGE, Vlada ne prihvaća. Molim glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 4. Klub zastupnika HSU-a, nezavisnih zastupnika i SNAGE, Vlada ne prihvaća. Molim glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 5. Kluba zastupnika HSU-a, nezavisnih zastupnika i SNAGE, Vlada ne prihvaća. Molim glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. I zadnji amandman Klub zastupnika Nezavisne liste mladih, Vlada ne prihvaća pa molim da glasujemo. Niti ovaj amandman nije dobio potreban broj glasova. Pa dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o mirovinskom osiguranju. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 115 za i 5 suzdržanih donesen Zakon o izmjenama Zakona o mirovinskom osiguranju.
Kolega Bauk, mi ćemo glasovati o ovom zaključku, pa glasujte protiv. Ne nema potrebe, a što želite, oko čega? Izvolite kolega Podolnjak.
Gospodine predsjedniče sabora, kolega Bauk je povrijedio Poslovnik jer se pozvao na krivi članak Poslovnika, a riječ je o tome da se ne može pozivati na odluku Ustavnog suda u kojoj jasno stoji da se donosi za jedan, jedini slučaj odnosno iz 2010. godine, jednokratna odluka koja ne važi za sve buduće slučajeve budući da Hrvatski sabor zakonom nije propisao takve situacije, a trebao je, ovim zaključkom se takva situacija može [[Upadica: Hvala vam, vrijeme, vrijeme je isteklo.]] riješiti isključivo.
Hvala vam. Ja dajem na glasovanje sada prijedlog zaključka Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista, kojeg Vlada ne prihvaća. Molim glasujmo. Utvrđujem da prijedlog zaključka nije dobio dovoljan broj glasova, 13 je bilo za, a 77 protiv.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda a to je: - Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o socijalnoj skrbi, prvo čitanje, P.Z. br. 353 Predlagatelj Klub zastupnika GLAS-a; Predlagatelj je Klub zastupnika GLAS-a na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli nadležni Odbori za zakonodavstvo i Odbor za obitelj, mlade i sport. Vlada je dostavila svoje mišljenje. Molim predstavnicu predlagatelja da nam da dodatno obrazloženje ovog prijedloga zakona, poštovana kolegica Anka Mrak Taritaš. Izvolite kolegice.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažena državna tajnice sa suradnicom. U svibnju 2018. godine mi smo kao klub GLAS-a dali u saborsku proceduru Prijedlog izmjena Zakona o socijalnoj skrbi. Riječ je o izmjeni dvije odredbe tog zakona iz jednostavnog razloga što smo na taj način htjeli i potaknuti ono što smo apsolutno sigurni a to je da trebamo novi zakon o socijalnoj skrbi ili da ako još nije u pripremi, odnosno dovoljno pripremljen u resornom ministarstvu da ukažemo na problem koji je i da ponudimo jedno od mogućnosti rješenje tog problema. Ovom predloženom izmjenom zakona predložene su izmjene dva članka postojećeg zakona. Jedan članak je 55., drugi članak je 65. Ono što smo predložili u izmjeni važećeg zakona odnosno članka 55. da se stavak 2. i 3. brišu. O čemu je riječ? Riječ je o invalidninama koje dobivaju osobe sa invaliditetom. S time što se odredbom stavka 2. i 3. je rečeno kada osoba koja ima, dakle osoba sa invalidnošću ima pod određenim uvjetima, dobiva smanjenju invalidninu ovisno o prihodima koje dobiva. Ono što je jasno je sljedeće a to je da je odredba i članka 58. Ustava koja kaže da je država, treba voditi posebnu skrb o zaštiti osoba sa invaliditetom i njihovu uključenost u društveni život i mi cijenimo da osobe sa invaliditetom ne treba kada je riječ o osobnoj invalidnini dijeliti na one koje su siromašne i one koje su bogate. Vi, dakle pravo na invaliditet dobivate sa osnove vaše, tome da ste osoba s invaliditetom ili ne i u tom smislu treba ostati to ne kao socijalna kategorija nego kategorija koja vam zapravo vam je vezano uz to što ste osoba sa invaliditetom, ne treba dijeliti zaista na siromašne i bogate i to nije naknada kojom ćete omogućiti podmirenje svojih životnih potreba. Odredba članka 65. se odnosi na statut roditelja njegovatelja. Dakle status, oprostite, da ste roditelji njegovatelj, može se priznati roditelju ili drugoj osobi ako je, ako djetetu s teškoćama u razvoju ili osobi sa invaliditetom osigurana usluga smještaja i organiziranog stanovanja, poludnevnog ili cjelodnevnog boravka u skladu sa odredbama ovog zakona. S time što je, maksimalno se to može koristiti 4 sata dnevno. Mi smo ovom odredbom predložili da se to, da se ta 4 sata promijene na 7 sati, iz nekoliko razloga. Prvi razlog je da zaista, ako je moguće, takva djeca, sa teškoćama u razvoju, odnosno takve osobe da budu što više uključene ako su moguće u sustav rehabilitacije, odnosno čak i u sustav učenja i ostalo ako im je to moguće jer smatramo da bi 7 sati bilo puno prihvatljivije. To su roditelji koji se, imaju taj status, svoj status 24h dnevno. Dakle cijenimo da u tih 7 sati neki od njih bi mogli zadovoljiti nekakve potrebe eventualno na tržištu rada, jer nažalost tu je uvijek riječ o osobama koje iza toga kada se desi ono najtragičnije, odnosno ono što je nekako i emotivno vrlo teško onda se vrlo teško takvi roditelji koji su taj imali status uključuju i na tržište rada. Mislim da je ne tako davno, ne da mislim nego teško mi je reći koji je bio datum u pitanju, ispred ministarstva su bili ti roditelji i ukazivali na činjenicu problema s kojima se oni susreću. Mi smo svjesni bili toga da ovom odredbom zakona se ne mogu riješiti svi ti problemi, da ova odredba zakona nije napisana i na način da je moguće riješiti ali smo na taj način htjeli ukazati na problem i reći da taj problem treba riješiti. 27. lipnja 2018. godine je Vlada RH odnosno resorno ministarstvo je dakle dalo prijedlog a Vlada RH je dala mišljenje u kojem je mišljenje da je apsolutno svjesna potrebe unapređenje socijalnih naknada i usluga. Rečeno je da je u travnju te godine bio sastanak članova radne skupine i dužnosnika na kojem je zaključeno da će radna skupina raditi u tri podskupine. Rečeno je da je izuzetno važno provedba politike prema osobama sa invaliditetom i rečeno je naravno da se ovaj prijedlog zakona ne prihvaća što nije bilo ni nikakvo iznenađenje. Budući da mi nismo išli u plenarnu raspravu dakle s ovim zakonom, ja moram priznati da sam očekivala da ono što je bilo pisano u mišljenju a to je da će nekako do kraja 2019. u saborsku proceduru doći cjeloviti zakon, mi smo bili nekako mišljenja da ovo što smo mi predložili, možda malo drugačije ili u nekom dijelu dorađeno ali, biti sustavno riješeno u tom zakonu i nismo čak ni očekivali da ćemo dobiti prilike o ovome raspravljati na plenarnoj sjednici. Ali sada dolazimo do činjenice da to nije riješeno, da se to nije rješavalo dakle od malo više od godinu dana. Da li se imalo želje ili nemalo to ćemo čuti kroz raspravu. Da bi bilo dobro da je riješeno zaista bi a ja sam danas na odboru na kojem je bila od državne tajnice čula da je to predloženo za, dakle da je zakon predložen za prvi kvartal ako se ne varam 2019. godine. Ono što mi u klubu GLAS-a smo s ovim zakonom htjeli postići sljedeće, da ukažemo na problem, da ukažemo da problem postoji, da ukažemo da problem treba riješiti, da ukažemo resornom ministarstvu probajte to riješiti jer zaista to su problemi s kojima se osobe svakodnevno susreću i da još jedanput ponovim ustavnu osnovu za ovaj zakon odnosno što stoji: „Slabim, nemoćnim i drugima zbog nezaposlenosti ili nesposobnosti za rad, nezbrinutim osobama država osigurava pravo na pomoć za podmirenje osnovnih životnih potreba. Posebnu skrb država posvećuje zaštiti osoba sa invaliditetom i njihovu uključivanju u društveni život.“. Kroz ove dvije izmjene zakona i ukazivanje na problem ovo je jedan način da se riješi. Bilo bi dobro da za razliku od svih slučajeva koje smo imali do sada, kada je nešto došlo iz redova oporbe, bez obzira što čak i u raspravi se imalo prilike čuti da je to dobro, da to treba riješiti, da nije bilo prihvaćeno. Pa prihvatite jedanput, pokažite dobru volju da se prihvati a onda kada dođe cjeloviti zakon na cjeloviti način riješite ovaj problem. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Anki Mrak Taritaš. Žele li možda izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. U ime, odnosno ispričavam se, imamo još dvije replike prije toga. Poštovani kolega Marko Sladoljev. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Dakle poštovana kolegice Anka Mrak Taritaš, u potpunosti podržavam ovaj vaš prijedlog, dakle mi smo imali isto sličan prijedlog prije nekoliko mjeseci, međutim ne gajim iluziju da će vladajući to prihvatiti. Mene zabrinjava u ovom vašem prijedlogu, činjenica jedna, ostao sam frapiran tom činjenicom da resorno ministarstvo ne raspolaže sa brojem osoba koji su izgubili invalidninu zbog dohodovnog cenzusa. Ja postavljam pitanje kakva smo mi država ako nemamo evidenciju osoba koje su izgubili invalidninu zbog dohodovnog cenzusa jer je to po meni ključno pitanje da bi se uopće nešto počelo raditi.
Zahvaljujem. Odgovor, poštovana kolegica Anka Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo poštovani kolega Sladoljev. Vi ste mlađi od mene pa se još uvijek čudite, ja se više ne čudim, u državi u kojoj se nekako kunemo u digitalizaciju, kunemo se da nam je sve, da su nam e-Građani, da su nam sve stvari dostupne, kad tražite neke podatke onda se morate jako pomučiti da tih podataka do tih podataka dođete. Naravno, ja moram priznati da cijelo vrijeme s ove govornice pružam apel. Ja nemam ništa protiv da se nekad stvari rješavaju cjelovito, ali ako trebate vremena da to riješite cjelovito na način na koji ste htjeli, hajde prihvatite jednu inicijativu, jednu dobru namjeru, jedan dobar prijedlog pa riješimo, hajmo riješiti samo taj jedan segment jer uvijek će biti rezultata. Ovako, prošlo je i proći će i godina i pol, možda će proći i dvije, a status će ostati isti kao što je i bilo u proljeće prošle godine kad smo dali ovaj zakon u proceduru.
Zahvaljujem na odgovoru. Sljedeća replika, poštovana kolegica Ljubica Lukačić, izvolite.
Hvala vam lijepa. Poštovana kolegice, postojećim Zakonom o socijalnom skrbi nije vršena diskriminacija, same osobe s invaliditetom su zatražile da se izvrši intervencija i vi to jako dobro znate, sjedili smo ovdje zajedno u ovoj sabornici kad smo raspravljali o Zakonu o socijalnoj skrbi 2017. godine zatražili da se plaća uvrsti kao kao da se ona može ići zajedno sa osobnom invalidninom isključivo samo radi jednog razloga, a to je da se osobe s invaliditetom na neki način pusti i gurne u tržište rada jer nisu željeli raditi. Prema tome, a ovo sve ostalo, tada je državna tajnica rekla da će se riješiti, prema tome, ne vidim čemu problem.
Zahvaljujem. Odgovor, kolegice Taritaš, izvolite.
Hvala lijepo. Poštovana kolegice Lukačić. Ja zaista nisam nikad bila niti ću biti saborska zastupnica opće prakse niti mislim da se razumijem u sve i apsolutno cijenim vaše znanje koje imate vezano uz ovu problematiku i cijenim i vaš osobni angažman vezan uz to. Ali, apsolutno mi je, apsolutno sam sigurna da se i vi i ja možemo složiti, nemojmo osobe s invaliditetom dijeliti na bogate i siromašne. Ideja je zaista da se uključe na tržištu rada i to je pravi projekt i to je prava ideja, ali ova odredba u zakonu je apsolutno diskriminatorna, već je kasno dan pa onda mi se plete jezik. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Taritaš na odgovoru. Budući da izvjestitelji odbora ne žele uzeti riječ, molim predstavnicu Vlade, poštovanu državnu tajnicu u Ministarstvu demografije, obitelji, mladih i socijalnu politiku gđu. Mariju Pletikosu da nam da obrazloženje, odnosno mišljenje Vlade. Izvolite.
... [[Govornik nije uključen.]] poštovane gospođe i gospodo zastupnici. U odnosu na tekst predloženog zakona utvrđeno je da nije propisan dan stupanja na snagu zakona, a u točki 3. ocjena sredstava potrebnih za provedbu zakona, nije navedeno za koje vremensko razdoblje su potrebna sredstva u iznosu 30 milijuna kuna. Obzirom da se potrebna sredstva u iznosu od 30 milijuna kuna mogu osigurati preraspodjelom, samo u tekućoj godini, može se pretpostaviti da je godišnje potrebno i više od 30 milijuna kuna, za što je u 2018. godini bilo potrebno osigurati dodatna sredstva u državnom proračunu. Osim navedenog, u tijeku je izrada novog Zakona o socijalnoj skrbi i cilj navedenog zakona je bolji obuhvat, adekvatnost i korištenje prava u sustavu socijalne skrbi u svrhu smanjenja rizika od siromaštva i socijalne isključenosti. Za potrebe izrade zakona, Ministarstvo demografije, obitelji, mladih i socijalnu politiku je osnovalo i imenovalo radnu skupinu u čiji su sastav, osim djelatnika ministarstva, imenovani i predstavnici socijalnih partnera, akademske zajednice i organizacija civilnog društva koje rade s odraslim osobama i djecom s invaliditetom, zatim predstavnici lokalne i regionalne samouprave, predstavnici centara za socijalnu skrb, komore socijalnih radnika i predstavnici Zavoda za vještačenje, profesionalnu rehabilitaciju i osobe s invaliditetom. U RH kao i većini drugih zemalja, provedba politika prema osobama s invaliditetom u nadležnosti je različitih resornih ministarstava, a ratifikacijom Konvencije o pravima osoba s invaliditetom, prihvaćanjem drugih relevantnih međunarodnih dokumenata, kao i kontinuiranim donošenjem nacionalne strategije izjednačavanja mogućnosti za osobe s invaliditetom, pitanje invaliditeta rješavaju se jedinstvenom politikom i usklađenim djelovanjem. U cilju provođenja svih aktivnosti usmjerenih podizanju kvalitete života osoba s invaliditetom, zajedničko djelovanje, koordinacija i međusobna suradnja svih institucija, pokazalo se kao učinkovit pristup u kreiranju i provedbi politika prema osobama s invaliditetom. Također, važno je istaknuti da su za potrebe izrade zakona rađene detaljne analize prava i usluga u sustavu socijalne skrbi te da usvajanje svih preporuka za unaprjeđenje sustava socijalne skrbi ovisi o mogućnostima provedbe predloženih mjera, kao i o sredstvima predviđenim u državnom proračunu RH. Upućivanje u saborsku proceduru prijedlog Zakona o socijalnoj skrbi očekuje se u prvom kvartalu 2020. godine. Iz naprijed navedenih razloga u odnosu na dostavljeni Prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o socijalnoj skrbi koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnio Klub zastupnika GLAS-a i HSU-a. Hrvatskom saboru Vlada RH predlaže da se isti ne prihvati. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj državnoj tajnici na ovom obrazloženju mišljenja Vlade. Imamo repliku. Poštovana kolegica Sabina Glasovac, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice obrazloženje da u samom prijedlogu zakona nije naveden datum stupanja na snagu vrlo lako riješimo, ako je to razlog odbijanja, znači obično zakone znamo i sami možemo riješiti amandmanom 8 dana od dana objave u Narodnim novinama obično zakoni stupaju na snagu i to vrlo lako riješimo jednim amandmanom. Drugo, iznos od 30 miliona kuna na koji ste se referirali da nije osiguran proračunom možete vidjeti u obrazloženju on je odokativan, 30 milijuna odokativno. Može biti 500.000 kuna, može biti milion, može biti 25.000 kuna. Zašto je odokativan? Zato što vi nemate podatke koliki je upravo, ovo što je rekao i kolega Sladoljev, koliko je zapravo procjena da i koštalo ukidanje imovinskog cenzusa. I tu je problem može biti 0, al to ovisi o vama, ne znamo koliko.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. U ime predlagatelja poštovana Anka Mrak Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena državna tajnice, kolegice i kolege, dakle da ponovim još jedanput u proljeće prošle godine smo dali ovaj prijedlog zakona u sabor. Budući da je prošlo, još malo pa će biti godina i pol, mi nismo trebali ni raspravljati o ovom prijedlogu. Vi ste mogli doći sa cjelovitim prijedlogom zakona, riješiti sve što je i mi bi se uključili u raspravu, čak štoviše onda bi se malo pohvalili da smo mi nešto predložili i da smo jako zadovoljni da ste o tome razmišljali. Ono što ste vi rekli, a što smo čuli i na odboru da će to biti prvi kvartal iduće godine. To znači ako ide u dva čitanja teško da ćemo imati novi zakon. I ključno pitanje zašto? Zašto ste se odlučili da nemamo novi zakon to možete dati odgovor vi. A ono što, pročitali ste ono obrazloženje koje sam ja tu navela, dakle mi smo zaista ovaj iznos koji je potreban rekli otprilike jer podataka nismo imali. To je ono kad koristite čuvenog gospona, gospodina dr. Rukavinu pa iz rukava nešto izvučete i mi smo to rekli da je to otprilike jer nemamo podatak. Bilo bi puno bolje da ste vi rekli za to nm je potrebno taj i taj iznos sredstava jer smo napravili analizu koju niste napravili. A o tome kada zakon stupa na snagu to opće nije nikakav problem, da se amandman i ako je problem stupanja na snagu ovog zakona jedini problem, pa to možemo riješiti odmah. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolegici Mrak Taritaš. U ime Kluba zastupnika HDZ-a poštovana kolegica Ljubica Lukačić. Izvolite kolegice.
Hvala vam lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Poštovana gospođo Mrak Taritaš, kolegice u ime predlagatelja, poštovana državna tajnice sa suradnicom, kolegice i kolege, evo čuli smo u ime kluba, u ime predlagatelja kako je kolegica Mrak Taritaš detaljno obrazložila Zakon o izmjenama Zakona o socijalnoj skrbi i koja su to dva prava koja se predlaže mijenjati ovim zakonom. Dakle osobna invalidnina jedan dio i status roditelja njegovatelja. Što se tiče ukidanja dohodovnog cenzusa kada je u pitanju osobna invalidnina ja sam sigurna da je kolegica imala najbolje namjere, ali moram reći da smo o tome govorili već nekoliko puta u ovom visokom domu i upravo i pravobraniteljica kod svog izvješća i ja prigodom nekih drugih rasprava i upravo se raspravlja o tome i na ovim radnim skupinama koje izrađuju novi Zakon o socijalnoj skrbi da se izvide svi načini i sve mogućnosti da se dohodovni cenzus i imovinski cenzus na osobnu invalidninu ukine. Tu imamo zajednički stav i to nije sporno, osobna invalidnina nije socijalna naknada to je naknada za ono što osoba s invaliditetom ne može učiniti zbog svog invaliditeta i ne bi trebala biti vezana za niti jedan cenzus. Shodno tome prigodom rasprava, a vezano za donošenje Zakona o inkluzivnom dodatku jednako tako govorilo se o tome s time da bi inkluzivni dodatak trebao na neki način ukinuti osobnu invalidninu i još neka prava bi se trebala spojiti zajedno u inkluzivni dodatak s obzirom da bi taj inkluzivni dodatak jednako tako bio rasterećen svih mogućih cenzusa. To dakle nije sporno, međutim reći ću vam zašto u ovom trenutku nije naprosto moguće to riješiti ovim prijedlogom izmjena zakona. Drugo pravo koje se predlaže na neki način jedan stavak mijenjati ovim zakonom je status roditelja njegovatelja. U obrazloženju ovog zakona napisano je da bi se povećanjem broja sati dakle sa 4 na 7 na neki način između ostalog omogućilo roditeljima da se uključe na tržište rada. Pa zapravo ja se nadam da ćete svi ovo razumjeti, nema tržišta rada kada je u pitanju status roditelja njegovatelja ili njegovatelja. Sama riječ govori, jer ako govorimo o lakšem invaliditetu koje ne zahtjeva njegu svakodnevnu onda ne govorimo niti o statusu njegovatelja. Tada roditelji čije dijete može ići u školu, može ići na fakultet, može se uključiti u svijet rada tada roditelji rade ako ne mogu zbog određenih specifičnosti u zdravstvenom stanju svoga djeteta ili člana uže obitelji, tada roditelji rade ili 8 sati ili 4 sata. ima roditelja koji imaju izuzetno teško bolesnu djecu sa najtežim vrstama invaliditeta, uključeni su u svijet rada. No dobro, to je sada na svakom da odabere što je za njegovo dijete i za njega osobno najbolje. U obrazloženju ovog zakona jednako tako piše, ovog prijedloga zakona jednako tako piše da se ovaj zakon na ovaj način usklađuje sa Konvencijom UN-a o pravima osoba sa invaliditetom. To nije tako a tako bi trebalo biti. Jer svi zakoni koje donosimo u ovom Visokom domu moraju biti usklađeni, moraju biti usklađeni sa Konvencijom, ne samo Zakon o socijalnoj skrbi nego svi zakoni koji se na bilo koji način dotaknu nekog prava koje konzumiraju osobe sa invaliditetom. Jer niti je Ministarstvo za demografiju, obitelj, mlade i socijalnu politiku resorno, matično ili kako to već vole sve nazivati ministarstvo za osobe sa invaliditetom, nego su to sva ministarstva jer mi crpimo prava iz svih zakona, dakle iz svih ministarstava. A sada ću vam i reći zašto ovaj prijedlog zakona nije usklađen. Da bi ovaj prijedlog zakona bio usklađen sa Konvencijom prvo nužno, osnovno, jedino i ne znam kako bih sve još rekla je da definicija osobne invalidnine ovdje bude točno, ispravno i jasno napisana. Ona sada u postojećem zakonu jednako tako nije dobra. Sada u zakonu se kaže da pravo na osobnu invalidninu se priznaje osobi sa teškim invaliditetom. Dobro sad slušajte, sa teškim invaliditetom ili drugim težim trajnim promjenama u zdravstvenom stanju. To je ono što je najbitnije da jer kaže radi zadovoljavanja osnovnih životnih potreba i uključivanje u svakodnevni život u zajednici. Što to znači ili drugim teškim trajnim promjenama u zdravstvenom stanju? Što to znači? Ništa. Zato je i rekla državna tajnica sada kada je govorila da je u radnu skupinu za izradu zakona uključen Zavod za vještačenje, profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba sa invaliditetom jer je to jedina institucija u RH koja može reći da li je netko osoba sa invaliditetom ili nije. Jer ako u definiciji kaže da se pravo na osobnu invalidninu priznaje osobi sa invaliditetom onda ovo sve drugo dalje ne treba. Nekakve druge, teške, trajne promjene u zdravstvenom stanju pa one i dovode do invaliditeta. Dakle ne treba zbunjivati niti osobe sa invaliditetom, niti njihove roditelje, treba definiciju jasno i glasno napisati. Upravo to sada radi radna skupina i ne samo, ovo je sad kada je u pitanju Zakon o socijalnoj skrbi ali koji god zakon da se donosi imamo ovaj problem jer u ni jednom definicija nije onakva kakva treba a u Konvenciji je jasno rečeno da je osoba sa invaliditetom ona osoba koja ima dugotrajna tjelesna, mentalna, intelektualna ili osjetilna oštećenja. Dakle, mora joj se utvrditi invaliditet. E to se sada radi i zato se ovaj zakon, prijedlog zakona ne može prihvatiti jer nije usklađen sa Konvencijom. Nadalje, to je što se tiče osobne invalidnine međutim dalje ovim je predložen, ovim prijedlogom zakona predložen je i status roditelja njegovatelja što sam već se na neki način dotakla toga. Dakle produženje sa 4 na 7 sati. Kao što sam rekla mislim da je to, ne bih imala ništa protiv toga da se to napravi dakle da se dijete malo više druži da tako kažem, da se roditelj može i odmoriti. I zbog toga je to potrebno ali i ovaj institut statusa roditelja njegovatelja ili njegovatelja nema, ovo je najmanji problem koji ste vi kao predlagatelji naveli kod ovog instituta. Ovaj institut ima puno više problema i ovi danas svakodnevno stižu pitanja, zahtjevi za razgovor i da se vidi šta se još tu do kraja radnih skupina može učiniti da se ovaj institut doista napravi kako treba jer kad pogledate što je zapravo odnosno tko za koga može ostvariti status roditelja njegovatelja. Kaže definicija da status roditelja njegovatelja se može dodijeliti osobi koja ima, životnom partneru, roditelju ili osobi sa invaliditetom, dakle koja je potpuno ovisna o pomoći i njezi druge osobe, znate što to znači? Praktično da nikud ne može ići. Nadalje jer je to ugrožen život, jer zbog odražavanja života potrebno joj je pružanje specifične medicinsko-tehničke pomoći. Dakle svaki onaj koji jest roditelj njegovatelj ili njegovatelj, morao bi biti obučen za moći pružiti tu medicinsko-tehničku pomoć. Nadalje radi se o osobama koje su u potpunosti nepokretne i uz pomoć ortopedskih pomagala i treće, o osobama koje imaju više vrsta teških oštećenja, tjelesnih, intelektualnih, osjetilnih itd., zbog kojih su potpuno ovisni o pomoći i njezi druge osobe pri zadovoljavanju osnovnih životnih potreba. Dakle to su teške kvalifikacije. Teške kvalifikacije stoga je ponekad i teško za očekivati da će takve osobe moći boraviti više od 4 sata u nekoj ustanovi. Ovdje se spominju i sada u zakonu obrazovne ustanove. Znate li, ova djeca koja imaju pravo odnosno čiji roditelji imaju pravo na status, znate li kakva je to škola? To je škola do 21. g., nakon te škole niste osposobljeni za nikakvo zanimanje. Dakle ja bih osobno rekla da je to nešto što trebamo jednako tako promijeniti, ja sam već i na tu temu sa ministricom obrazovanja obavila razgovore i vjerujem da ćemo krenuti u tom smjeru, to moramo nekako drugačije zvati jer škola je škola a čuvanje djece je čuvanje djece i apsolutno i ova djeca o kojima sad govorimo ili osobe sa invaliditetom, moraju imat mogućnost koje to mogu negdje i otići i družiti se da se jednostavno socijaliziraju ali teško je za vjerovati kao što sam rekla, da će moći naprosto zbog svojih teških oštećenja izdržati negdje duže od 4 sata. 7 sati čini mi se a i sve dalje što govorimo je to previše za njihovo zdravstveno stanje. Evo mislim da sam detaljno obrazložila koji su to razlozi zbog kojih se ovaj zakon ne može prihvatiti ali kao što je rekla kolegica Mrak Taritaš, pa prihvatiti makar sada jedan dio pa onda će se kasnije riješiti sve, pa osobe sa invaliditetom i to morate znati nisu zadovoljne time da se njihova pitanja i njihova prava rješavaju parcijalno i sada kada se je krenulo u izradu novog Zakon o socijalnoj skrbi, same osobe sa invaliditetom su tražile da se napravi kako treba, da konačno jedanput imamo zakon za koji ja sada ovo moram ovdje reći, nikad se nitko, nijedna Vlada do sada nije potrudila da problem krene riješiti od početka, od definicije. I evo za kraj, klub HDZ-a neće prihvatiti prijedlog. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem, kolegice Lukačić. Prelazimo na slijedeću raspravu, u ime Kuba zastupnika SDP-a, poštovana kolegica Sabina Glasovac, izvolite.
Hvala g. potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana državna tajnice sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege. Klub SDP-a podržava Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o socijalnoj skrbi koji je evo upućen već prije nešto više od godinu dana, mogli smo već imati pravedniji sustav socijalne skrbi kada govorimo o pravima osoba sa invaliditetom s obzirom da je ministarstvo poprilično tromo i da mu treba 3, 4, 5, 6, 7 g. da bi sustavno riješilo ključne probleme osoba sa invaliditetom a onda se redovito izvlače na način da stvari ne treba rješavati parcijalno nego treba rješavati cjelovito a ja smatram da je bolje ikako nego nikako. I mali korak je bolji od nikakvog koraka i nikakvog iskoraka pa hajmo redom zašto smatramo da je ovaj zakon dobar i na kraju krajeva, inicijativa za izmjenom ovog zakona je krenula upravo od udruga roditelja osoba sa invaliditetom, znači to nije kolegica Mrak-Taritaš niti klub GLAS-a isisao iz prsta, to je inicijativa koja je proizašla iz korisnika. Mi smo ovdje zastupnici naroda, zastupnici pojedinih društvenih grupacija i logično i normalno da kada oni imaju određene probleme, da se obraćaju svima, svim klubovima, od HDZ-a preko SDP-a, MOST-a, GLAS-a i to je njihovo legitimno pravo. Sad, tko će odreagirati i na kakav način, to je naš izbor. Oni imaju svoja prava, a mi imamo izbor, reagirati, ne reagirati, staviti ih na čekanje, požuriti. Evo, GLAS je krenuo i meni su se obratili, vi ste bili brži, nikakvi no hard feelings, vi ste bili brži, pretočili ste to u prijedlog zakona i s obzirom da sam upućena u probleme ove grupacije ljudi, meni nema druge nego isti zakon podržati, ne biti tašta i nekako zlurada zbog toga što ste bili brži. Hajmo redom. Osobnu invalidninu postojećeg članka zakona definira se kao naknadu koju ostvaruje osoba s teškim invaliditetom ili drugim teškim trajnim promjenama u zdravstvenom stanju u svrhu zadovoljavanja njezinih potreba za uključivanje u svakodnevni život zajednice. U ovom trenutku nakon znači 1. travnja 2018. g. za osobu koja nema vlastiti prihod, osobna invalidnina iznosi 1500 kn i tu moram pohvaliti Vladu što je podigla ovaj iznos osobne invalidnine koji je do 1. travnja 2018. g. iznosio 1250 kn. E, međutim, osobna invalidnina, znači od 1500 kn, na nju imaju pravo samo osobe koje nemaju prihod, osobe koje nemaju prihod i pravo na invalidninu priznaje se, znači ne priznaje se osobama koje recimo imaju u vlasništvu drugi stan ili kuću, osim one u kojoj stanuju, a kojima mogu recimo, najmom, otuđenjem osigurati nekakva sredstva za uključivanje u zajednicu. Znači ta osoba ne može de facto ostvariti pravo na osobnu invalidninu odnosno ne priznaje joj se ovo pravo. Isto tako, osoba, recimo, koja nema vlastiti prihod ili ima vlastiti prihod, a ima u vlasništvu nekakav poslovni prostor koji ne koristi za obavljanje registrirane djelatnosti, također joj se ne priznaje pravo na osobnu invalidninu. I 4. nekakva kategorija, imamo osobe koje imaju neke prihode, koje ostvaruju po različitim, kako bi se to ono reklo, izvorima, njima se pak osobna invalidnina umanjuje, sad po onoj posebnoj formuli za prihod stečen nekim radom pa makar taj rad bio i minimalan. Čak se tu različite i prakse centara za socijalnu skrb gdje se kao prihod, bez obzira koji je on, negdje se on, čak se u prihod u praksi događa da im priznaju odnosno ubrajaju i štednju i kamate na štednju i ušteđevinu ili neke novčane iznose za darovne ugovore, znači različite su prakse centara za socijalnu skrb. E sad, vidite da imate različite kategorije i sad zamislite da imate osobu koja spada u kategoriju, 4 osobe koje pripadaju kategoriji teškog invaliditeta, imaju istu razinu invaliditeta, ali neće imati istu razinu prava. Neće imati. Ova koja nema vlastiti prihod, ona će dobiti 1500 kn mjesečno osobne invalidnine. Ova koja nema prihod, ali ima stan ili kuću u kojoj ne živi i od tog najma može živjeti isto neće ostvariti prava. Ova koja ima neke prihod, kamate, štednju, ovisno o tome, njoj će se umanjiti. I sad vi meni govorite da odnosno intencija konvencije bi trebala biti da osobna invalidnina nije socijalna kategorija, ali po ovome ispada da je. Da vi imate istu razinu invaliditeta, imate 4 osobe koje imaju teški invaliditet, različito zarađuju, uprihoduju, žive, i taj invaliditet im se ne rangira na jednak način. E pa sad, vi ne možete mi više reći da to nije socijalna kategorija. Je, mi smo ju tako postavili. A invaliditet ne bi smio biti socijalna kategorija. Ako sam ja već oštećena u nekom smislu jer imam neku zdravstvenu teškoću, imam invaliditet, onda moje pravo treba proizlaziti iz same te činjenice. Država mi treba pomoći ondje gdje može, ali mi ne smije umanjivati moje pravo u odnosu na nekog drugog ovisno o mojem imovinskom ili dohodovnom cenzusu. O tome se radi i zbog toga je Klub GLAS-a tražio da se briše imovinski i dohodovni cenzus jer on stvara diskriminaciju među osobama koje su ista razina invaliditeta. U tome je ključ, u tome je bit ovoga zakona, da se ispravi nepravda i da se pobriše diskriminacija. Vi imate situaciju i gđa. pravobranitelja za osobe s invaliditetom u jednom intervjuu je kazala kada je upozoravala na te nekakve probleme, upozorila je upravo i na ovo, znači taj imovinski dohodovni cenzus kod određivanja osobnog invaliditeta i upozorila je upravo na to da imate situaciju, primjerice, da osoba s invaliditetom koja ima mirovinu 2200 kn, primjerice, njoj se recimo, neće umanjiti osobni invaliditet, a osobi drugoj koja ima prihod 2200 kn od rada, njoj će se umanjiti njeno pravo odnosno njena osobna invalidnina. E pa to je isto druga razina nekakve diskriminacije. Znači intencija ovoga zakona, ovoga prijedloga zakona u jednom njegovom dijelu je da se ispravi ova nepravda i da stvarno postupimo na temelju Konvencije o pravima osoba s invaliditetom i svim preporukama koje kažu da osobna invalidnina nije i ne smije biti socijalna kategorija, nego naknada i pomoć da se ta osoba lakše integrira u društveni život, da si olakša svakodnevnicu i svakodnevni život i da lakše podmiruje troškove života koje taj invaliditet sa sobom nosi jer ona ima veće troškove života. I to bi trebala biti osobna invalidnina, pomoć da ti olakšam jer su tvoji troškovi života skuplji, da ti olakšam život a ne da te kaznim zato što ti imaš invaliditet pa ću malo uzeti zato što eto ostvaruješ neki prihod, što imaš ovakav, e, tu trebamo ispraviti nepravdu i nema ničeg lošeg u intenciji ovog zakona. To je prvi dio i zbog toga ćemo mi to podržati jer smatramo da je to pravedno. Drugo, kad govorimo o roditeljima njegovateljima, što isto ovaj zakon pokušava, znači roditelji njegovatelji danas po postojećem zakonu, nije to samo danas, to je dugi niz godina, gube status i pravo na naknadu od 2500 mjesečno ukoliko dijete ili odrasla osoba sa invaliditetom boravi više od 4, recimo negdje nešto malo manje od 4 sata u ustanovi predškolskoj, obrazovnoj ustanovi, zdravstvenoj ustanovi ili ustanovi koja pruža socijalne usluge i sad gđa. Lukačić u ime kluba HDZ-a kaže da biste vi ostvarili pravo odnosno roditelja njegovatelja, da vi morate biti u potpunosti zapravo posvećeni tom djetetu i da iz toga proizlazi ova činjenica da ovih 4 sata tjedno odnosno 16 sati tjedno, nešto malo manje od 4 sata dnevno, zapravo ide u prilog tome da je roditelj koji je s vama najveći dio dana i on ima status roditelja njegovatelja ali ja vas pitam, ok, ok, prihvaćam to kao argument, ali ja vas pitam, u čemu je razlika između 4 sata dnevno što je definirano u ovome zakonu i 7 sati dnevno koji predlaže klub GLAS-a? E ja bi sad voljela vidjeti neke znanstvene podatke iz čega ste se odlučili baš za 4, ne za 5, ne za 3 i zbog čega je neprihvatljivo 7. I kad bih ja uložila sutra amandman umjesto 7 da bude 4 i pol ili 5, bi li to bilo prihvatljivo ili ne bi bilo prihvatljivo? Zašto 4, to je ono što mene zanima i zašto je neprihvatljivo 7? Jer na ovaj način bismo proširili bazen osoba koje bi dobile pravo status osoba roditelja njegovatelja, proširili bismo tu bazu, više roditelja bi dobilo taj status a s druge strane bismo tim roditeljima omogućili veće uključivanje na tržište rada. Jesam za deinstitucionalizaciju apsolutno, nisam za to da se ovo shvaća kao da djecu želimo stavljati po 7 sati dnevno u određene ustanove, ali konvencija i preporuke vezane uz osobe sa invaliditetom idu pravo na tom tragu, u čl. 28 konvencije i preporuci u čl. 44 preporuke, kaže odbor preporuča osnaživanje programa, Odbor za prava osoba sa invaliditetom, onaj koji brine o provođenju konvencije, kaže, odbor preporuča osnaživanja programa za borbu protiv siromaštva, nadalje, preporuča se naknade čiji je cilj umanjiti povećane troškove koji proizlaze iz invaliditeta, temeljiti na procjeni potrebe pojedinca i te da ne podliježu procjeni cenzusa. Znači u ovom prvom slučaju smo rekli da treba svakom pristupiti individualno i da cenzusu tu nema mjesta a sad govorimo o ovim procjenama potreba pojedinaca. Znači mislim da, ja ne znam je li 7 sati najoptimalnije, je li to najbolje rješenje, ja ne znam ja nisam stručna i ne mogu to tvrdit ali me zanima kako smo došli do 4, zašto ne 5 i zašto je neprihvatljivo 7 i ja moram vjerovati ovdje predlagatelju kada kaže da bismo na taj način osigurali širu bazu ljudi koji bi ostvarili pravo odnosno status roditelja njegovatelja, s druge strane omogućili jednako tako njihovo veće uključivanje na tržište rada. Nemojmo zaboraviti i da ovaj dio ali za to nemam više vremena, a to je i neka druga tema, ima još tu puno problema, ali osoba sa invaliditetom i djeca s teškoćama u razvoju ali to nije predmet ovog zakona pa se držim samo ova dva članka, nemojmo zaboraviti da je jedna od ključnih nacionalnih politika zapravo i uključivanja osoba sa invaliditetom na tržište rada. Ovdje ne govorimo o djeci o njihovom boravku nego kad govorimo o odraslim osobama, ovo što ste rekli, znači poanta priče je da omogućimo i njihovo veće uključivanje na tržište rada a mislim da ovaj drugi dio izmjena zakona ide upravo u tom pravcu kad govorimo o odraslim osobama jer ako mi njih tjeramo da budu što više kod kuće i da ovise o naknadi, onda to nije dobro, ako prijetimo ljudima, mislim prijetimo, ako je naša poruka da ok, ako radiš više, gubiš pravo na osobnu invalidninu primjerice, ako zarađuješ više, gubiš pravo na osobnu invalidninu, to je zapravo nešto što je koliziji sa politikom zapošljavanja općenito konvencije prema osobama sa invaliditetom što ide opet u prilog onom o čemu sam maloprije govorila, da to ne smije biti socijalna kategorija, mi moramo imati osobe sa invaliditetom kojima ćemo uvažiti njihov invaliditet, pomoći im novčano da podmire troškove života koji su skuplji ali s druge strane u svakom slučaju poticati ne da žive od osobnog invaliditeta, da im kažete nećeš dobit osobnu invalidninu ako radiš, nego da to nije socijalno pravo da je njihov svakako pravo koje proizlazi iz invaliditeta ali da im omogućimo da se uključe u svijet rada i da se uključe u tržište rada. Evo još jednom, znači klub SDP-a predlaže odnosno podržava donošenje ovoga zakona.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Glasovac. U ime predlagatelja završna riječ, poštovana kolegica Nada Turina Đurić, izvolite kolegice.
Hvala lijepa g. potpredsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege. Evo već danas pred kraj dočekali smo i završnu raspravu o našem prijedlogu zakona i zadovoljni smo diskusijom i bilo je za pretpostaviti da će otprilike diskusije Kluba HDZ-a ići u pravcu u kojem su išli Kluba SDP-a isto tako u pravcu u kojem su išle nadajući se naravno uvijek onome što bi trebala biti ključna zadaća nas saborskih zastupnika, a to je da ovdje zastupamo interese ljudi koji su nas ovdje izabrali, između ostalog, u ovom slučaju pravo osoba sa invaliditetom i smatramo da su dva osnovna cilja koja su ovim u stvari malim izmjenama, ali velikim koracima za određeno poboljšanje statusa i prava osoba sa invaliditetom i njihovih obitelji, odnosno roditelja, značajna i da idu u pravcu u kojem jedni i drugi smo suglasni, ja bih rekla da idu u pravcu poboljšanja. Neke detalje u kojima ja uvažavam gđu. Lukačić apsolutno koja jako puno zna i koje je jako puno i osobnim angažmanom doprinijela boljem statusu osoba sa invaliditetom da se zalaže za cjelovita rješenja, međutim ta cjelovita rješenja mi često i dva mandata jedne Vlade potrošimo da dođemo i do polovičnih rješenja, a kamoli do cjelovitih rješenja. Pa onda ne bi bilo loše da nekad poslušamo ljude čije su potrebe iskazane ovim prijedlozima pa kažemo hajmo promijeniti ono što možemo promijeniti u ovom momentu i što će doprinijeti boljoj kvaliteti života tih ljudi. Znači sa prvom promjenom idemo prema pravnoj jednakosti, naime, invaliditet i inače često kod nas je bio sporna točka među političkim opcijama, raznim političkim opcijama. Mi smatramo da invaliditet kao takav ne donosi invalidima prava prema načinu i mjestu na koji način se taj invaliditet dogodio nego je invaliditet naprosto stupanj oštećenja kojeg jedna osoba ima. Mi smo nažalost prečesto kršili ta osnovna i temeljna prava. Zato evo i ovdje jedna mala u stvari ispravka da na osobnu invalidninu ima osoba naprosto zato jer je invalid i ima određene oštećenje. O ovome o čemu je gđa. Lukačić govorila, ja se apsolutno slažem da treba sve uskladiti sa međunarodnim konvencijama i sa potpisima koje smo stavili na međunarodne deklaracije, međutim nije razlog, čini mi se, pravi da se, kako bi se ta pravednost uvela u zakon to opravdalo time da se najprije treba usklađivati sa nekakvim višim deklaracijama koje smo mi potpisnici ili Ustavom RH. I čudim se da to već možda, budući da znate da se to kosi da to već nije učinjeno i nije s vaše strane predloženo. A ova druga izmjena je možda još dublja jer se proširuje još od osoba koje već same pate same po sebi jer su invalidi i na njihovu okolinu odnosno na šanse njihove okoline da živi što, uvjetno rečeno, normalnije, odnosno da im damo šansu da se uključe pravovremeno u sve životne i radne procese. Znači ovdje otvaramo šansu da ti roditelji nažalost koji su zbog tog statusa često izolirani od svijeta rada, a najčešće se nakon ili se često događa nakon određenog broja godina da ostanu bez ili te djece invalida ili da se dogodi nešto tragično, a one se onda nakon toga vrlo teško ili gotovo nikako ne mogu uključiti u tržište rada. Ova mogućnost da se oni mogu paralelno i brinuti za svoje dijete invalida i da se mogu uključiti u tržište rada bi im dalo neku veću šansu da nastave sa normalnim životom i u onim najtragičnijim nekakvim situacijama koje se nažalost događaju i zbog kojih su se nama određene udruge odnosno pojedinci javili i rekli nam da bi zakon trebalo u tom pravcu mijenjati. Znači apsolutno ne vidimo razloga, poštujemo sve ovo što ste rekli da se želi ići u sveobuhvatnu izmjenu, cjelovitu prostudiranu, analiziranu, itd., međutim evo ovo su dvije izmjene koje nikome ne štete, a mnogima bi mogle biti od koristi. Ono što je nama žao je to da nemamo i nismo mogli izaći sa kvalitetnijim podatkom o troškovima zato jer jednostavno do njega nismo mogli doći, ali mislim da se ministarstvo uz malo veći trud je moglo angažirati oko toga da dođe do kvalitetnijih podataka koliko bi sredstava bilo potrebe za izmjene ovog zakona, odnosno za stupanje ovog zakona na snagu. Ja se nadam, evo da postoji određene većina koja će ovo podržati pa iako to najvjerojatnije neće proći, mislim da je dobro da o tome razgovaramo i da razgovaramo što češće i da prijedloga bude više nego prijepora koje su inače u ovoj sabornici najčešći. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem kolegici Turini-Đurić. Imamo repliku. Poštovana kolegica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče. Pa poštovana kolegice, prije svega ja se i dalje silno se čudim tome o kakvom tržištu rada vi govorite jer ako netko želi raditi, onda može raditi 4 sata itd. da ne ponavljam. I još se nečemu čudim. I kolegice Glasovac i vi, danas moram danas to sada reći, govorite kako mi nismo kako da smo htjeli da smo mogli itd. Ovo nije novi institut, nije novi institut, vaša stranka i HNS i SDP bili su u koaliciji, i 2011. i 2012. i 2013. kada je znate kako, velikim pritiskom na tadašnju ministricu osobe sa invaliditetom su krenule da se ovaj institut mijenja i tada nije uspjelo. Hvala.
Zahvaljujem. Hvala lijepo, s ovime smo iscrpili sve rasprave, zaključujem raspravu. Zahvaljujem još jednom predstavnici predlagatelja, gđi. Nadi Turini Đurić na obrazloženjima ovoga prijedloga zakona, također i državnoj tajnici gđi. Mariji Pletikosa sa suradnicom na obrazloženju mišljenja Vlade. Glasovat ćemo o ovoj točki kad se za to steknu uvjeti. Sada smo trebali po planu trebali preć na točku dnevnog reda Prijedlog zakona o izmjeni Zakon o poljoprivrednom zemljištu, prvo čitanje, P.Z. br. 663, budući nema predlagatelja, danas nećemo raspravljati o ovoj točki dnevnog reda. Nastavljamo sutra sa radom ujutro u 9 i 30 sati sa izjašnjavanjem o amandmanima. Hvala lijepo i ugodan ostatak dana. SJEDNICA PREKINUTA U 17,56 SATI
Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o socijalnoj skrbi, prvo čitanje, P.Z. br. 353. Predlagatelj je Klub zastupnika GLAS-a i HSU-a. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći Zaključak: „Ne prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o socijalnoj skrbi.“. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 78 za, 31 protiv donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.