Poštovani gospodine predsjedniče, gospodo zastupnici i zastupnice. Pred vama je ova Uredba o izmjeni Zakona o državnoj izmjeri i katastru nekretnina. Predmetnom uredbom je bio produžen rok za osobe koje sukladno Zakonu o katastru, u državnoj izmjeri katastra nekretnina "Narodne novine", 128/99, nisu mogle obavljati poslove u prijelaznom periodu jer nisu udovoljavale tim uvjetima. To su osobe u pravilu srednje spreme, međutim treba istaknuti da je 26. siječnja ove godine ovaj Dom usvojio novi Zakon o državnoj izmjeri i katastru nekretnina kojim je riješeno pitanje tih osoba i istim tim Zakonom je ova uredba stavljena izvan snage. Evo, … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Tko je sljedeći? Državni tajnik Ivica Buconjić, izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, štovane dame i gospodo zastupnici. Uredbom o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama su izmijenjena 2 postojeća članka Zakona o sigurnosti prometa na cestama i utvrđen je novi članak. Ove izmjene i dopune se odnose prije svega na Centre sigurne vožnje. Naime, za primjenu početka obuke u Centrima sigurne vožnje je prolongiran rok na 1. siječnja 2009. godine zbog toga što još u Hrvatskoj nisu izrađeni centri za provođenje te obuke. Zatim je isto tako prolongiran početak primjene ovlasti jedinica lokalne samouprave za reguliranje prometa u mirovanju na 1. siječnja 2008. godine zbog toga što većina jedinica lokalne samouprave također još nije spremna provoditi ove mjere propisane Zakonom o sigurnosti prometa na cestama. I novina je članak 241.a kojim se uvode tzv. "zoll" pločice, budući da u Hrvatskoj imamo nekoliko trgovačkih društava koji se bave proizvodnjom vozila koja se izvoze najčešće. Gospodarska vozila koja se izvoze i imali su problema kod izvoza tih vozila u druge države. Zbog toga su uvedene ove pokusne pločice kojima se omogućava nesmetani izvoz tih gospodarskih vozila iz Republike Hrvatske. Dakle, to su te 3 izmjene i dopune koje su ovom Uredbom o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama utvrđene. Hvala lijepa.
Hvala. Državni tajnik Ante Zvonimir Golem.
Gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici. Zakonom o zdravstvenoj zaštiti i Zakonom o ljekarništvu bilo je predviđeno prijenos osnivačkih prava zdravstvenih ustanova sa područne samouprave na lokalnu samoupravu, te istim Zakonom nije bilo predviđeno prijenose osnivačkih prava ljekarničke djelatnosti. Međutim, u tijeku prošle godine došlo je do prijenosa osnivačkih prava zbog čega se vodi spor da bi tijekom 12. mjeseca započela ta praksa i u drugim dijelovima. Kako u prijedlogu zakona kao predlagači kojega je usvojio ovaj Sabor nije to bilo predviđeno, smatrali smo da treba zaustaviti daljnji takav smjer te je Vlada donijela uredbu kojom se prijenos osnivačkih prava nad ljekarnama čiji je osnivač županija, no druge pravne i fizičke osobe nije dopušten. Zahvaljujem.
Hvala. Državni tajnik Antun Palarić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Vlada Republike Hrvatske je temeljem ovlasti koje joj je dao Zakon o ovlastima Vlade da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskoga sabora u periodu kada Hrvatski sabor nije bio u redovnom zasjedanju donijela i uredbu o dopuni Zakona o plaćama sudaca i drugih pravosudnih dužnosnika koja ima za cilj prolongirati primjenu odredbi Zakona kojima se određuje dodatak na obavljanje poslova zamjenika predsjednika suda ili drugog pravosudnog dužnosnika, te odgoda primjene posebnog dodatka na plaću, odnosno povećanja plaće za suca u sudovima gdje se ni nakon ponovljenog natječaja ne može popuniti radno mjesto suca. Budući da se ta radna mjesta sada uredno popunjavaju i da postoji veliki interes za rad u pravosuđu nije potrebno sada ovo u 2007. godini primijeniti. Ako dopustite, ja bi obrazložio i Uredbu o dopuni Zakona o državnim službenicima. Naime, prema odredbi Zakona o državnim službenicima državna služba prestaje sa navršenih 65 godina života, ali postoje okolnosti kada je potrebno dovršiti projekte koje obavljaju pojedini državni službenici. Stoga predlažemo da se državna služba može produžiti za takve državne službenike kao iznimka najviše na 2 godine, ako za to postoji opravdani razlozi, ali uvjet je i suglasnost državnog službenika. Dakle, ne preko njegove volje. Mislimo da na taj način možemo i produžiti pojedinim službenicima radni vijek što će svakako pozitivno utjecati i na mirovinski sustav i na okončanje započetih projekata. Hvala lijepo.
Hvala. Odbori? Ima li zainteresiranih? Nema od Odbora za usmeno izvješće. Onda državni tajnik Zdravko Livaković, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni zastupnici dobro jutro. Evo Vlada je donijela uredbu o davanju stanova i kuća u vlasništvu RH na područjima posebne državne skrbi hrvatskim braniteljima te članovima njihove obitelji zatočenih ili nestalih hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata. Ovdje u pitanju da se produlji rok važenja ove uredbe, da se osigura kontinuitet do trenutka kada se Zakonom o darovanju stanova i kuća u vlasništvu RH na području od posebne državne skrbi cjelovito ne uredi ova problematika. Najveći problem u provođenju uredbe je zapuštenost zemljišnih knjiga, odnosno njihovo ne postoje na određenim područjima tako da je brzina rješavanja imovinsko-pravnih problema ona koja determinira brzinu rješavanja ovih zahtjeva koji inače ima 7 tisuća i 54.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a, poštovani zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predstavnici Vlade Republike Hrvatske, kolegice i kolege zastupnici. Pa, najprije ocjena u cjelini svih uredbi. Ovakvim shvaćanjem, Vladinim shvaćanjem ovlasti koje joj daje zakonodavno tijelo, tj. hrvatski Parlament, Vlada definitivno preuzima ulogu Hrvatskog sabora i to puzajućom strategijom, malo po malo. Kako to radi? Najbolji dokaz je ova zadnja uredba o kojoj je govorio gospodin za uredbu za davanje stanova i kuća vlasništva Republike Hrvatske. Ovo je treći put da se produžava rok jedne uredbe, a vratimo se na smisao po Ustavu. Dakle, Vlada Republike može na temelju ovlasti ovog Parlamenta donositi uredbe iz djelokruga ovog Parlamenta u vrlo ograničenom roku trajanja. Dakle, samo dok traje to ovlaštenje, a ovlaštenje se nikada ne može dati po Ustavu duže od godinu dana. Dakle, sve uredbe Vladine ex lege, odnosno po Ustavu prestaju nakon isteka najdužeg roka od godinu dana, a u pravilu nikad i ne djeluju godinu dana jer se donose u tom roku pa su ove uredbe donesene 21. prosinca očito je namjera Vlade da s njima čeka kad Sabor ne zasjeda kako bi mogla uredbama uređivati područje koje je u djelokrugu saborskih zastupnika predstavnika građana. Naravno da mogu ocijeniti da bi svi predstavnici građana u ovom Parlamentu uređivali stvari u korist branitelja što ova uredba uređuje, ali vrlo ograničeno, vrlo neprecizno, bez kriterija. Dakle, ostavlja se da Vlada uredbom arbitrarno rješava vrlo važna pitanja kako će braniteljima davati kuće u vlasništvu. Kad je riječ recimo o uredbi Vlade Republike Hrvatske o izmjeni Zakona o državnoj izmjeri i katastru nekretnina mi smo u međuvremenu već raspravili i donijeli novi Zakon o izmjeri i katastru nekretnina, a da nismo naravno stavili van snage ovu uredbu. Svi koji se bave pravom znaju za pravilo lex posteriori, ali kakva je to pravna sigurnost koju Vlada potiče ovakvim uredbama to znaju samo građani koji pokušavaju korektno primjenjivati zakon. To je samo zbunjivanje građana. I još nešto. vlada mimo svojeg ovlaštenja produžuje rok za primjenu zakona. Ima ovlaštenje na godinu dana, a ona kaže da će se primjena zakona odgoditi do kraja 2009. godine. Dakle, mimo Ustava, mimo ovlaštenja, mimo pravila donosi uredbe i to s namjerom da to radi kad joj formalno ustavni rok i Ustav dozvoljava u periodu kad Sabor ne zasjeda. Dokaz je tome da je Sabor zasjedao do 15. prosinca, a da je to Vlada 21. prosinca donijela tako važne uredbe da bitno određuju položaj jednog dijela građana Republike Hrvatske. Za dokaz ovo što tvrdim je uredba u izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama. Samo da radi javnosti podsjetim. U članku 3. uredbe kaže se ova uredba stupa na snagu danom objave u "Narodnim novinama" osim odredaba članaka 5. stavak 3. i 9. ovog Zakona, a članak 5. i 3. i 9. ovog Zakona ništa uredba ne rješava, nego kaže da će se te odredbe zakona primjenjivati od 1. siječnja 2008. godine, a ovlaštenje Vladi da uredbama rješava pitanja iz djelokruga Sabora traje samo do kraja 10. mjeseca ove godine. Dakle, nesporno je da Vlada ulazi u kršenje Ustava, a i ako gledamo suštinu uredbe o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa pogledao sam Zakon, neka Vlada pročita šta bi značilo izvozne pločice. Gdje je definiran pojam izvozne pločice? U Zakonu o prometu na cestama, to me zanima. Dakle, uredbom još više zbunjuje korisnike prava, adresata. Imamo isti slučaj o plaćama sudaca. Sabor u međuvremenu rješava to pitanje, a Vlada je 21. prosinca 2006. godine donijela uredbu mada je već znala da se u proceduri nalazi zakon. Kad je riječ o zamislite čak o prijedlogu uredba o dopuni Zakona o ljekarništvu pa siguran sam da znaju u Vladi da mogu donijeti uredbu o nekom problemu iz područja ljekarništva koji mogu uredbom riješiti na poseban način, ali promijeniti zakon i da tako ostane nama Vlada za to ovlaštenje. Tim više što je ovdje upitno da li Vlada uredbom, uredbom ograničava vlasništvo. Bez obzira čije je vlasništvo, da li županije, općine ili fizičke osobe građana Republike Hrvatske. I na kraju, još jedan puta ću ponoviti, da darovanje stanova i kuća u vlasništvu Republike Hrvatske je uredba koja 3 godine produžava takvo stanje. To zaista kolegice i kolege, nije smisao ustavne odredbe da Sabor da ovlaštenje Vladi Republike Hrvatske kojim u periodu kad Sabor ne zasjeda rješava pitanja iz područja Sabora na vrlo specifičan način. Naravno pitanja koja po Ustavu ima pravo rješavati time da bi Saboru dala na potvrde te uredbe a ne mijenjala zakona i to iz godine u godinu o stvarima o kojima bi trebao Sabor odlučivati. Prema tome, klub SDP-a neće glasovati za prihvaćanje ovog izvješća. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočno navoda, poštovani zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite!
Hvala lijepo. Štovani kolega Leko je rekao citiram: "Vlada preuzima ulogu Hrvatskog sabora." i, pri tom je obrazložio da Vlada to čini kada ne treba, namjerno kada ne zasjeda Sabor. To naravno nije točno, jer postotak uredbi u ukupnom postotku odlučivanja ove Vlade je zanemariv i nije veći od postotka uredbi prošle ili bilo koje od prethodnih Vlada. Prema tome, optužba da Vlada preuzima ulogu Hrvatskog sabora ne stoji i zaista je ispolitizirana.
Hvala. Klub zastupnika HSP-a, poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, državni tajnici, predstavnici Vlade! Pa stajalište kluba Hrvatske stranke prava je bilo jasno i za vrijeme bivše Vlade kao i za vrijeme ove Vlade. Po nama je ovlast iz članka 87. Ustava Republike Hrvatske, da Vlada može znači iznimno, ponekad uređivati pitanja iz djelokruga Hrvatskoga sabora stvarno iznimka i uvijek smo govorili da bi se to moglo samo primijeniti u situacijama kad su raspisani redovni izbori odnosno ili izvanredni izbori i kad ta tzv. tehnička Vlada mora u tome razdoblju neke stvari rješavati jer život je takav. Ali znači, ne one stvari koje bi zadirale u ono što Ustav zabranjuje. Ali je nonsens što je to u Hrvatskoj ovlast da se uredbama sa zakonskom snagom reguliraju pitanja iz djelokruga Hrvatskog sabora polako postalo pravilo. A najgore je u pravu kad iznimka postane pravilo i to je već vidljivo da mi svaki put između jednog zasjedanja odnosno između stanke redovne bilo da je ljetna bilo da je zimska, uvijek Vlada čim Sabor završi s radom poseže za donošenjem uredbi sa zakonskom snagom. Inače to vam nije, ova Vlada se često poziva na to kako treba primjenjivati i standarde i mjerila iz Europske unije, kako treba suvremene demokratske procese otvarati, kako treba ovo, kako treba ono. Inače u tima europskim zemljama, ovo je stvarno iznimka. Mnoge i nemaju uopće u svojim ustavnim određenjima ovakav način reguliranja da Vlada preuzima znači djelokrug Parlamenta. I točno je da ovaj način rada govori o tome da Hrvatska bez obzira što ima parlamentarno ustrojstvo ulazi u kancelarski sustav i, ovo nije, nisu ovo dobra rješenja, zbog činjenice što govori o tome da Vlada to u biti namjerno radi. Vlada to namjerno radi zbog činjenice jel' izbjegava upućivanje takvih prijedloga u redovitu proceduru, jer onda bi morala kazati da ne radi svoj posao onako kako bi trebala raditi, jer ta ista Vlada predlaže te iste zakone i ti zakoni nisu stupili pošteno i na snagu, već ih mijenjaju. Što to govori? Da ne vlada situacijom, da ne zna stanje u svome području, odnosno da izbjegava javno sučeljavanje u Hrvatskoj sabornici, o tome da stanje nije onakvo kakvim ga prikazuje. I zbog toga je ovo za pojedina ministarstva i za Vladu vrlo jednostavno rješenje, jer je lakše to riješiti uredbama sa zakonskom snagom, pa će tu doći cijeli niz državnih tajnika. To će trajati možda sat ili dva i oni su taj dio problema riješili i javnost će zaboraviti da recimo postoji, kad je riječ o Zakonu o sigurnosti prometa na cestama, što predsjednik Šeks uredno drži na dnevnome redu ali nema namjere staviti izmjene zakona. Znači, čim je zakon stupio na snagu već su došli prijedlozi za izmjenu. Nažalost, ne može staviti jer onda bi se otvorila ova rasprava. Pa se onda to dogovori da se tako, na ovaj način izigra Hrvatski sabor, izigra Poslovnik Hrvatskog sabora i onda će Vlada tu uletiti sa uredbom sa zakonskom snagom. Posebno je recimo zanimljiva i ova situacija, mi smo podržali prvu uredbu sa zakonskom snagom vezano za darivanje stanova i kuća u vlasništvu Republike Hrvatske za branitelje, jer smo kazali pretvorite to u zakon. Pretvorite u zakon. Nisu sređene zemljišne knjige, nisu sređeni vlasnički odnosi ali ne, nego svaki put kao što kaže kolega Leko, ovo je već 23. izmjena te uredbe pa zašto je ne pretvorite u zakon? Nećete srediti ni u ovome razdoblju. Nećete srediti jer znamo kakva je situacija sa zemljišnim knjigama. Opet ćete doć'. Prema tome, radite ono kako treba raditi i što bi trebali raditi i za što jeste plaćeni a ne služiti se ovakvim sredstvima i ovakvim smicalicama. Dalje. Pitam državnoga tajnika vezano za dopunu Zakona o ljekarništvu. Što ćete napraviti u situaciji, prije je Grad Zagreb napravio ovu situaciju da je stavio u holding ljekarne. Stavio je u holding ljekarne. Nemate povratnoga djelovanja i šta ste sad napravili? Napravili ste dva pravna sustava. Rekli ste prema ovome to se ne može ubuduće raditi. Nemate retroaktivnog djelovanja. Koji vam je cilj onda ovakve jedne uredbe? Mislim, to samo dokazuje da nemate nikakvoga cilja. Evo, nešto je napravljeno, sad ćemo tu stati. A šta dalje? Znači, imamo dva pravna režima. Pa mislim, nemojte se tako neozbiljno ponašati prema pravnom sustavu Hrvatske, prema obvezama i pravima hrvatskih građana i prema svemu ostalome jer ovakav nakaradan pristup samo dovodi do još veće pravne nesigurnosti hrvatskih građana. Dovodi do različitih, pazite u istim pravnim ili sličnim situacijama postoje različita zakonska rješenja. Znači, u Gradu Zagrebu ljekarne mogu biti u holdingu, ali recimo sad u županiji recimo Vukovarsko-srijemskoj neće moći biti. Pa onda država mora propisati unaprijed jasna pravila ali ako je propustila to napraviti pravovremeno, onda morate ići za ujednačavanje pravne prakse za ista pravna pravila vidjeti da li će se ići možda retroaktivno djelovati u nekakva rješenja jer je nemoguće u jednoj pravnoj državi da postoji za jednu, istu ili sličnu pravnu situaciju dva ili tri pravna režima. To već ne jamči funkcioniranje pravne države. To dapače izaziva sve druge dvojbe koje će se pojaviti. Ne možemo u pravnome sustavu imati različite pravne režime za iste ili slične situacije i prema tome ne možemo u ime Kluba HSP-a prihvatiti ovakvo neodgovorno ponašanje Vlade i izigravanje Hrvatskoga sabora i posezanja za rješavanja stvari uredbama sa zakonskom snagom i to ovako nakaradnim kao što je slučaj sa ljekarništvom ili sa drugim stvarima. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo, nije točno kao što veli kolega Pero da smo uveli kancelarski sustav. To on jako dobro zna. I objašnjenja državnih tajnika su bila sasvim logična. Međutim ono što sam htio, htio sam samo pohvaliti Vladu HSP-a što do sad nije u svom vladanju primijenila uredbe.
Klub HNS-a poštovani zastupnik … … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? … [[Upadica se ne razumije.]] A u čem je to povrijeđen Poslovnik?
Nije, nije. Gospodine predsjedniče. Članak je 209., 209. ispravljao svoje mišljenje. Ja sam rekao da smo mi u parlamentarnom sustavu prema Ustavu, ali ovakav način rada nas uvodi u «de facto» kancelarski sustav, razumijete?
Razumijem ja. Samo razumite i vi da zastupnik Markovinović je ispravljao vaš navod. A navod je, navod je izraženo mišljenje. Navod je javno izraženo mišljenje. … [[Upadice se ne razumije.]]
Čuvajte se kao zmaj [[Upadice se ne razumiju.]]
Klub HNS. Poštovani zastupnik Nikola Vuljanić.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege, Klub Hrvatske narodne stranke neće podržati ovaj Prijedlog zaključaka iz [[Upadice se ne razumiju.]] Iz tri suštinska razloga i jednog operativnog razloga. Suštinski razlozi su što je ovakvo donošenje akata protuustavno. Što je nedemokratsko i što je manipulatorsko. Vlada, Vlada ne poštuje hrvatski Ustav. Ne poštuje ga u slovu … … [[Upadica se ne razumije.]] Gospodine predsjedniče hoćete ih zaustaviti?
Kako zaustaviti? Kako ih zaustaviti kad?
Dobro. Vlada ne poštuje slovo Ustava jer slovo Ustava kaže da se uredbe sa zakonskom snagom donose na trajanje najviše od godinu dana. Dobro, broj uredbi ovdje predloženih na usvajanje ovom Saboru imaju trajanje dulje od godinu dana. Vlada nema pravo ni predložiti a kamoli donijeti takvu odluku. Vlada uredbama mijenja zakone. Vlada ne može mijenjati zakone. Zakone može mijenjati Parlament. A Vlada donosi Uredbu o promjeni zakona. Ako to nije kršenje Ustava i kršenje parlamentarne demokracije ja ne znam što je. Prijedlog ovih zaključaka je nedemokratski iz jednostavnog razloga što kroz sve te postupke Vlada preuzima, izvršna Vlada dakle preuzima funkciju i ovlasti zakonodavne vlasti. Time se lijepo vlasti spajaju, dolazi do jedinstva vlasti. Jedinstvo u vlasti smo već isprobali jednom, rekli smo da to ne valja. Da treba vlast biti podijeljena na tri grane. E sad podijelili smo na tri grane ali ove dvije ćemo skupa, spojiti skupa pa će bolje funkcionirati. Prijedlog ovih zaključaka o prihvaćanju uredbi je manipulatorski. Vlada namjerno donosi uredbe 21. dakle 4, 5, 6 dana nakon prestanka zasjedanja Sabora i 15-tak dana nakon, 20 dana prije sljedeće sjednice sa razlogom da bi provela to što ovdje teško može provesti odnosno može provesti, ima većinu, ali bi podiglo previše prašine. Podiglo bi previše buke. Bilo bi i argumenata čudnih. Vladi se ne da s tim zafrkavati pa onda na ovakav način provede. To je jedan razlog. Drugi razlog je Vlada permanentno radi na tome da ovaj Dom učini smiješnim i nepotrebnim. I dokazuje i pokazuje da je ovaj Dom smiješan i nepotreban. Vlada očito ima vlast da to napravi. Jedan dio Doma to prihvaća, ja ne znam zašto. Zašto ljudi rade protiv vlastitih interesa? Protiv interesa vlastitog digniteta ali očito rade. Uredbe, uredbe su zbunjujuće. Dobar dio ovih uredbi zapravo produžuje nevaženje određenih dijelova zakona. Dakle neprimjenjivanje određenih dijelova zakona. Zakoni su doneseni u ovom Saboru. Protiv njih je bilo rasprava. Za njih je bilo rasprava. Bilo je amandmana. Bilo je ukazivanja da su neke odredbe neprovedive. Vlada je naravno karakterno i čvrsto ustrajala na svojim stavovima. Doneseni su nepovredivi zakoni pa se odredba Zakona od, najprije produžuje do, o neprimjenjivanju zakona produžuje na 1.1.2006. pa na 1.1.2007. pa sad na 1.7.2007. A nitko, nitko nije rekao tko je zapravo kriv što se taj zakon ne provodi? Tamo je jedan zastupnik pred dosta godina rekao da je nad ovim Saborom samo Bog. Bojim se da je još netko preko ceste nad ovim Saborom. Preko ovog Trga. Dakle donijeli smo propise koji se ne provode. Koji, priznajem, se i ne mogu provesti. Ali predložila ih je Vlada. U redu se ovdje radi samo o zakonskim, o zakonima koji su na snazi a ne primjenjuju se, koje je predložila Vlada. Donijeli smo dakle zakone koji su zakoni za svijetlu budućnost, programatski zakoni, zakoni koji govore o tome kako će nam biti kad nam bude dobro. Kako će nam biti kad budemo puno bolji, pametniji i bogatiji. I to smo isto već jednom probali raditi programatske zakone. Zakone koji nam ocrtavaju svijetlu budućnost i svijetlo na kraju tunela. Jedanput bi trebali početi donositi zakone i za žive ljude. Za ljude koji danas ovdje žive da znaju kad se zakon donese u ovom Saboru da se može, da se može sutra primijeniti. Istovremeno Vlada ima obvezu donijeti hrpu, radi se stvarno o hrpi, 350 i nešto podzakonskih akata temeljem zakona koji su doneseni tijekom prošle godine. Ti podzakonski akti se ne donose. Opet će se donositi uredba da se ne primjenjuju neki od zakona zato jer nije donesen podzakonski akti. Recimo Uredba o sigurnosnoj provjeri temeljem novog zakona nije donešena. Zato Vlada nije imala vremena. I tim se Vlada nije pozabavila nego se primjenjuje Uredba o zakonu, sigurnosnom zakonu onom tamo iz '90. i neke godine. Ali za ovo Vlada naravno ima vremena. Sve u svemu ovakav način funkcioniranja, ovakav način manipuliranja Parlamentom za Hrvatsku narodnu stranku, ja vjerujem i za dobar dio javnosti u potpunosti je neprihvatljiv. Ako smo se odlučili za parlamentarnu demokraciju onda se ključne odluke o funkcioniranju države trebaju donositi u Parlamentu, a treba ih provoditi Vlada, a ne da ključne odredbe o funkcioniranju zakona donosi Vlada, a Parlament samo glumi lutke na koncu, diže ruke gore, dolje i prihvaća ono što Vlada predlaže. Hvala.
Hvala. Klub HDZ-a, poštovani zastupnik potpredsjednik Doma, Luka Bebić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Kad se god pretjerava to je argumentacija lošija i slabija. A primjer pretjerivanja je ova rasprava gospodina Vuljanića koji evo i zaključno kad je odlazio sa govornice rekao da ovdje samo saborski zastupnici dižu i spuštaju ruke. Pa glasovanje se obavlja tako da se ili dignu ili ne dignu ruke. To nije ništa nova. Tako se je radilo i u prošlom sazivu Sabora kada su se također donosile uredbe i kada se je HDZ suprotstavljao donošenju nekih uredbi koje je tadašnja Vlada donosila. Oni koji se sjećaju, a ja bih posebno naglasio da je tu, smo slušali na Ustavnom odboru i na Saboru teoriju vrlo zanimljivu čiji je autor bio gospodin Stazić, a podržavao ga je gospodin Leko. U toj teoriji je bilo da je Stazić tvrdio da nema potrebe se suprotstavljati ionako ta tadašnja Vlada ima većinu. A gospodin Leko je to isto ponavljao na Ustavnom odboru i ovdje na Saboru i da je to samo formalno da će donijeti neku uredbu Vlada jer da ona ima većinu u Saboru pa će to biti kasnije potvrđeno i zbog čega se mi bunimo. To je nas uvjeravano cijelo vrijeme kad je god bila rasprava o donošenju uredbi. Da li to znači da Vlada u prošlom sazivu koja je imala većinu tako je mogla raditi, to je legalno i u redu, ali ova Vlada to ne bi mogla, iako i ona ima većinu? To je bila teorija koju ja nazivam ovako možda će, ja je tako nazivam kolokvijalno Teorija Stazić-Leko u prošlom sazivu Sabora. Sad se je očito nešto promijenilo jer se je promijenila većina pa je to sad razlog da budemo, se pozivamo na Ustav, na načela itd. a to smo 4 godine zaboravljali u prošlom sazivu Sabora. E sada ta vječna borba između izvršne i zakonodavne vlasti. Ona nije samo kod nas, ona je svugdje. Jer se izvršna vlast želi nametnuti i biti glavna u odnosu na zakonodavnu vlast, a zakonodavna vlast njoj to ne da. Tako imamo, sada gledamo u američkom Kongresu kako se bori izvršna i zakonodavna vlast jer zakonodavna vlast, to je drukčiji sustav, ali ona, drukčiji je sustav, točno je, ali je borba, mislim ja govorim o načelu ne o pojedinostima, jel. borba između izvršne vlasti i zakonodavne vlasti. E sada, koje elemente mi imamo da bi se suprotstavili tom pokušaju namećanja izvršne vlasti. Ne znam šta je to, jel to oznaka kvocijenta nečega ili šta. Zapravo što mi vi dobacujete nama odgovara. Inače ja ne bi dobacivao da vi meni ne dobacujete, razumijete. Vaš kolega meni dobacuje. Dakle smirimo se. Postoji način suprotstavlja izvršnoj vlasti. Pa recimo ako je prešla svoje zakonske ovlasti, Vlada, pa je donijela neku uredbu koja važi do 1.10., a ona, do kraja godine, onda znači da bi 3 mjeseca više važila nego što ima ovlasti Vlada da donosi takve uredbe. E sada ne predlaže samo Vlada zakone Saboru. Kao što ćemo vidjeti, gledat sutra, preksutra ima tu inicijativa i saborskih klubova i pojedinaca za donošenje zakona. Pa ako postoji takva opasnost da se ugrozi pravo Parlamenta da donosi zakone i ključne odluke onda postoji i mogućnost da se prijedlogom zakona ograniče i takav pogrešni potez Vlade. Pa do 10. mjeseca možete predložiti zakon koji će se ograničiti važnost produžetka te eventualne odluke koja nije u skladu sa zakonom. Dakle postoje mehanizmi. U našim su rukama. Mi ih možemo koristiti, a ne polaziti od toga sve je to u suprotnosti sa Ustavom, ugrožava se Ustav i sl. Pa dozvolimo i Vladu da prave pogrešku. Nije Vlada nepogrešiva. Kao što nismo ni mi. Dakle, gospodine Vuljaniću, pretjerali ste, u najmanju ruku. Znači, Vlada je kažete 21.12. donijela uredbu. Zaključio je Sabor svoje zasjedanje 15. Mnoge odluke i mnoge predmet rasprave ili potreba da se produži nešto ili da se ograniči uglavnom je oko 1.1. sljedeće godine. Ne tvrdim da je ovdje u ovim konkretnim slučajevima, ali to je to i to je vrijeme možda i kad Sabor ne zasjeda i kad Sabor je u onom zimskom, je li, odmoru pa traje to i više od mjesec dana jer ne bude Sabor točno 15. siječnja kad bi trebao počet zasjedanje nego bude 25., recimo. Ko što je i ove godine bilo 24. Znači, postoji u ovom Saboru način i mehanizam da se ograniči, u navodnike, samovolja Vlade. Ako ona postoji. Ali tvrditi da se, da je protuustavno donošenje tih uredbi, o tom potom. Niti smo suci Ustavnog suda niti smo kompetentni da utvrđujemo što je i kako je bez rasprave i bez analize i bez stručnih ljudi koji o tome nešto više znaju od nas pojedinaca i slično tome. Dakle, i prošla je Vlada donosila u tim ne samo periodima kad nije zasjedao Sabor nego između 2 sjednice Sabora su se donosile mnoge odluke. Potrudit ću se to malo, ako bude dalje rasprava o tome išla, istražiti pa vidjeti koliko je tih uredbi donešeno, u koje su vrijeme doneseni, a mogao bi argumentirati rasprave ovog, zanimljive teorije Stazić-Leko pa da onda vidimo i da jedanput kao posebnu točku dnevnog reda raspravimo o tom eventualnom sukobu ili ne usklađenosti između rada ili djelovanja ili postupanja izvršne u odnosu na zakonodavnu vlast i obratno. Dakle, ako postoji prekoračenje, ako postoji nešto što nije u skladu sa zakonom, ima mehanizama ovaj Sabor i svaki pojedini zastupnik da prijedlogom odgovarajuće zakone odluka tome stane na kraj. Hvala lijepo.
Hvala. Nekoliko ispravaka netočnih navoda. Prvi je poštovani zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Poštovani zastupnik, kolega Bebić, u ime HDZ-a zamijenio je teze i tvrdi ono što ja nikad nisam tvrdio. Naime, ja se ni u nastupu ispred kluba SDP-a nisam osvrćao na načelne ovlasti Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje oblast iz područja Hrvatskog sabora. Niti sam to u prošlom mandatu niti u ovom. Pa u tom smislu teorija kolege Bebića je zamjena teza. Kolega Bebić nijednom riječju nije se osvrnio na uredbe koje su na dnevnom redu, a ja ponavljam da je moj smisao bio da je u članku 3. uredbe o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti na cestama Vlada prekršila Ustav, promijenila zakon i kaže da se "ova uredba stupa na snagu danom objave u "Narodnim novinama" ovim odredaba članka 5. stavak 3. i 9. ovog Zakona", koji uopće ne razrađuje ova uredba, "koji stupa na snagu 1. siječnja 2008. godine". Već je prekoračila ovlaštenje i "odredbe članka 221. stavak 5. Zakona koji stupa na snagu 1. siječnja 2009. godine". O tome mi govorimo, kolega Bebić. Dakle, Vlada je mimo Ustava, mimo ovlasti i mimo zakona. O tom je riječ, o tome je riječ kolega Bebiću a ne o načelnoj ovlasti Vlade.
Hvala lijepa. Drugi ispravak, poštovani zastupnik, hvala, drugi Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa, poštovani gospodine predsjedniče. Ispravljam navod kolege Bebića da je zastupnik Vuljanić pretjerao. Dakle, kolega zastupnik Vuljanić nije pretjerao u svojoj raspravi i svojim tvrdnjama jer nije iznio 2 stava kluba koje smo dogovorili. Prvo nije pobrojao svih 240 podzakonskih propisa koja je Vlada u ovom mandatu morala donijeti, a nije donijela i nije iznio prijedlog da sutrašnji dan bude zadnji dan zasjedanja Sabora do izbora, da Vladi omogućimo da u ovih 10 mjeseci samo uredbama uređuje pravni sustav Hrvatske.
E, ovo je bila već jedna ozbiljna obrana, obrana zastupnika Vuljanića od zastupnika, branitelja zastupnika Lesara. Poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite, ispravak netočnog navoda.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, pa ispravljam navod kolege Bebića koji je govorio o teoriji Leko-Stazić. Takove teorije, kolega Bebić, nikad nije bilo no unatoč toga što takve teorije nikad nije bilo to ne znači da Vlada nije griješila. Vlada je griješila i zbog toga je izgubila izbore. Kako ova Vlada nije izvukla pouke nego pravi još bahatije greške, kolega Bebić, i vama će građani na narednim izborima odsvirati odlazeći marš.
Ja bi samo molio, mislim da kolegica Lalić ima isto problema sa grlom kao i brojni drugi zastupnici. Jedan bombon za kolegicu Lalić za grlo. Negro grlo ili negro bombon ili kakvi su to? … [[Upadica se ne razumije.]] Kako? Septolete. Za klub HSS-a, poštovani zastupnik Željko Pecek. Izvolite. Dajte taj bombon, nemojte samo obećanja davati nego dajte bombon.
Hvala lijepo, poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici ministarstava. Što zapravo za HSS znači donošenje uredbe, odnosno uredbi? Da netko nije pravovremeno odradio svoj posao ili ga možda nije želio odraditi a za to je primio plaću. Po tome postoji li namjera da se Sabor zaobiđe govore nam dovoljno datumi. Sabor je zasjedao 15., uredbe su donijete 21. i to zapravo ne treba uopće ozbiljnije i komentirati. Međutim, ono što je važno da smo mi kod našeg približavanja prema Europskoj uniji, kod usklađivanja zakonodavnih aktivnosti odradili u Saboru svega 30% od potrebitih zakona. Hoćemo li mi i usklađivanje europske regulative provesti na taj način da uredbama donašamo zakone koji su neobično potrebno da uskladimo hrvatsko zakonodavstvom sa zakonodavstvom Europske unije? Međutim, evo gospodine predsjedniče i kolegice i kolege, zašto Vlada nije donijela uredbu o 0,0 promila o kojoj mi protestiramo ovdje u Saboru? 4 godine imamo 4 prijedloga Zakona kojim želimo ukinuti odredbu, nepravednu odredbu o 0,5 promila, ali Vlada ne reagira. Vlada ne reagira ni zakonom, Vlada ne reagira ni uredbom. Zašto Vlada ne donese uredbu o tome da bi penzije trebale biti u Hrvatskoj 50% prosječne plaće kao što stoji u predizbornom obećanju HDZ-a. Pa vjerojatno bi svi pljeskali jednoj takvoj uredbi, međutim naravno nje neće biti. Ne raspravljamo niti o zakonima koji bi usklađivali na kvalitetan način penzije da one ne budu 39%, da budu 50%, a kamoli za nove penzionere koji imaju još 20% manje plaću. Evo uredbi bi mogli donašati svaki dan puno kvalitetnijih i boljih od ovih koje imamo ovdje. Podsjetimo se, upravo smo donijeli uredbu o ograničenju, doduše '92. godine ne mi nego netko drugi o ograničenju masa za mirovine, rezultat znamo. Sada ispravljamo te greške. Nekad je i predsjednik države imao mogućnost donašati uredbe, ovaj puta to ima samo Vlada, ali očito je i to previše. Ono što se uvijek nameće kao logično pitanje da li bi Sabor donio ovakove uredbe u ovakovom sadržaju i u ovakovom značaju da imamo otprilike raspravljati. Ja smatram da ni u kom slučaju ne bi tako postupio jer ove uredbe su ishitrene, one su napisane i donijete ad hoc, Sabor je tu osjetljivi, Sabor je tu odgovorniji i potpuno sam siguran da bi kvalitetnije raspravljao i donio kvalitetnije odluke. Pa gledajte ovu uredbu o izmjeri i katastru nekretnina. Mi ovdje govorimo o geodetima koji su fizičke osobe, koji rade taj posao desetke godina i koji su zapravo najstručnije osobe u gruntovnici i u katastru. Mi im stalno produljavamo rokove u kojim oni to mogu raditi taj posao, a dajemo prednost nekim velikim društvima, nekim koji dobivaju posebne licence, odnosno koji ulaze u svoja udruženja kako bi dobili monopol. Mi trebamo struku kako bi riješili loše gruntovnice i loše stanje u katastru, a da bi imali struku moramo tim ljudima reći koji nemaju uvjete da li će to moći raditi do penzije, da li će raditi narednih 10-tak godina ili ćemo im mi svake godine ili svakih 6 mjeseci govoriti e možda ćete moći raditi i dalje. Mijenjali smo i Zakon o sigurnosti prometa na cestama tako da bi uveli nove kazne novčane i ono što je najtragičnije da bi odgodili primjenu o sigurnoj vožnji za mlade vozače. Statistike nam govore u prošloj godini u odnosu na godinu dana prije 23% mladih vozača je imalo više saobraćajnih nesreća, međutim mi prolongiramo odredbe zakona koje bi trebale stupiti na snagu, a umjesto da školujemo mlade vozače, da ih obučavamo kako da sigurno voze mi kupujemo automobile presretače i naravno njih smještamo na autoceste, odnosno na ona mjesta gdje najlakše i najjednostavnije mogu prikupiti novac vozačima. I naravno ovom uredbom također i ograničavamo lokalnu samoupravu, odnosno i regionalnu samoupravu, oduzimamo im nadležnost za premještanje i nepropisno zaustavljenih parkiranih vozila, kod upravljanja prometa na cestama, otkrivanje prekršaja biciklista i pješaka itd. Sporadično djelujemo, interniramo u ovaj Zakon kroz uredbu, a puno važnije odredbe su u tom Zakonu koje mi moramo promijeniti. Stvar je tu jako jednostavna. Netko nije odradio svoj posao, netko ne predlaže zakone u Parlament pravovremeno. I završno ću reći, naravno klub HSS-a ovo ne može podržati i bojimo se ako takve nastavimo pa uredbama budemo donašali zakone koji su važni za pristup i usklađivanje zakonodavstva sa Europskom unijom. Hvala lijepo.
Hvala. Klub IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodo državni tajnici, uvažena gospodo zastupnici. Ma, ja bih rekao da su sve Vlade iste. Sve imaju svoju doktrinu. Prošla Vlada kaže gospodin Bebić na djelu je bila doktrina Stazić-Leko, a sada izgleda Palarić-Bebić. No, sad se postavlja pitanje kada će se te doktrine pretvoriti u nešto što neće biti izbjegavanje Hrvatskog sabora? Kada će se zapravo zastupnici, ali i ljudi u Vladi boriti za dignitet ovoga Doma? Jasno je da ljudi u Vladi to neće činiti, ali mi ne znam Kajin, Leko, Stazić, Bebić itd. zasigurno bi trebali i tih uredbi bi trebalo biti minimalan broj iako nikada neće biti da uredbi takve vrste neće biti i to je naprosto istina. No, u svemu tome treba imati mjeru. Ove uredbe, kako koja i jesu i nisu sporne. Možda je čak najspornija ova uredba u darovanju stanova i kuća u vlasništvu Republike Hrvatske na područjima posebne državne skrbi hrvatskim braniteljima te članovima obiteljima poginulih, zatočenih ili nestalih hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata. Pretpostavljam da su to kuće u vlasništvu Republike Hrvatske, ne državljana Republike Hrvatske srpske nacionalnosti. Pretpostavljam isto tako da danas 2007. nije moguće ono što je bilo moguće recimo '95. ili '96. Članak 1. glasi: "Stanovi i kuće u vlasništvu Republike Hrvatske koji se nalaze na području posebne državne skrbi daruju se u vlasništvu hrvatskih branitelja te članovima obitelji poginulih, zatočenih ili nestalih hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata koji su na dan 1. kolovoza 2005. koristili i prebivali u tim stanovima i kućama." Nije sporno da branitelj kao, a pogotovo ne ovaj poginuli, članovi obitelji poginulih dođu do stanova, tj. kuća. Međutim, ovdje je riječ o darovanju. Protiv, nazovimo ga to tako stanarskog prava nitko ne bi trebao imati ništa protiv, ali još jedanput ponavljam ovdje je riječ o daru. Netko će reći pa oni su Hrvatskoj darovali recimo život, pa država njima može darovati stan ili kuću. Možemo mi to recimo i na taj način promatrati, no želim reći osigurati stan, kuću kroz formu pod navodnicima tog "prava" na stanovanje to svakako da, ali darovati stan ja mislim da je to jedna velika koncesija pa radilo se i o prostoru posebne državne skrbi na koji malo tko danas zapravo želi. Članak 4. ove uredbe doslovce glasi: "Ugovor o darovanju stana ili kuće sklopit će se između Ministarstva mora, turizma, prometa, razvitka i dajmoprimatelja s tim da ugovor mora obvezno sadržavati uglavak o zabrani otuđenja odnosno stvarnog pravnog raspolaganja darovane nekretnine u roku od 10 godina od dana sklapanja ugovora o darovanju." Znači, kuća se ne smije prodati 10 godina a nakon toga ma usuđujem se reći, jedan veliki broj ljudi će to učiniti ako u članku 1. ne ugradi se uredba da se ne radi samo o branitelju već i o obitelji branitelja. Jer može se dogoditi da žena ima stan u Puli, da žive u Puli a da na taj način drugi član obitelji stekne kuću ne znam, recimo u Udbini. Rekoh, ja znam više ljudi koji u Puli imaju u toj kako ih mi zovemo roza zgradi stan, koji u njemu žive ili ne žive a negdje drugdje imaju još jedan državni stan i ni manje ni više nego dobijaju još po jednu ovakvu kuću negdje na prostorima posebne državne skrbi. To je zaobilaženje, usuđujem se reći zdravog razuma i to je na neki način stvaranje jedne povlaštene klase. Mnogi spominju ne znam, borce NOB-a. I oni su dobijali stanove. Neki poput ne znam, useljavali bi se u nacionalizirane vile, ali nikome država nije ništa poklanjala već se odužila na neke druge recimo primjerene načine. Invalidima sve, njima treba dati i stan. Zašto? Jer ugovorima o doživotnom uzdržavanju taj stan mogu prenijeti ili kuću svejedno, na nekoga tko se o njima brine. Jasno da ovdje treba imati mjeru i te stanove, kuće dodijeliti 100%, 90%, 80%.-tnim invalidima, ne onima 20 ili 30%.-tnim invalidima. Konačno, zašto onda neki koji su 40 ili 60%.-tni invalidi moraju recimo otkupljivati sad stanove a sada vidimo da se nekima naprosto daruju i cijele kuće. Mislim da bi se o ovome trebala otvoriti jedna ozbiljna rasprava. Prije svega, da vidimo što se događa s disponiranjem takvim stanovima. Znači, na primjer, branitelje u Puli koji žive u neprimjerenim uvjetima u Valovinama treba smjestiti u stanove onih koji ih zloupotrebljavaju u tom istom gradu. Vjerovati u to da će danas netko iz Pule, Splita, Poreča, Opatije, ne znam put Gline ili Udbine malo je vjerojatno, ali da će se ići na način da će se pokušati doći do kuće to ne da nije moguće, nego to nažalost je česta praksa i o tome stvarno treba progovoriti. Mislim da ovom problemu treba pristupiti pošteno, da se ne izazivaju nove nepravde. I utoliko klub IDS-a podržava sve one koji se zalažu da se ova materija regulira jednim cjelovitim zakonom a ne da Vlada iz godine u godinu, a to joj je treći puta prolongira uredbama ili bolje rečeno izbjegava djelatnost, izbjegava ovaj dom. Ponavljam još jedanput. Invalidima sve, poginulim obiteljima također, ali ostali ipak moraju shvatiti da je odaziv na mobilizacijski poziv bio prije svega stvar iskazivanja lojalnosti prema ovoj državi. Jednako tako nitko ne može reći da ova država ne brine o braniteljima. Jasno je i to. Svako pravo košta. Netko treba i raditi kako bi se sve kategorije koje žive od države mogle namiriti. Hrvatska ima 1 milijun i 500 tisuća radnika, minus 200 tisuća ljudi koji su na proračunskoj plaći. Znači, milijun i 300 tisuća radnika recimo tako, izdržava milijun i 080 tisuća umirovljenika, 300 tisuća nezaposlenih, kompletnu socijalu, 200 tisuća ljudi koji su na državnoj plaći, od zastupnika, članova Vlade. Tu su i liječnici, učitelji, policija, vojska bez čega ni jedna država ne može funkcionirati. Znači, o tome bi isto tako trebalo razgovarati ali u Hrvatskoj se priča o svemu samo ne o tome kako stvoriti novac kako bi sutradan svi od tog novca mogli živjeti. Inače, meni je drago da je gospodin Pecek spomenuo i neke mirovinske momente. Pozdravljam recimo jučerašnju odluku o obiteljskim mirovinama. 43 tisuće ljudi doći će u priliku da se usklade s ostalim umirovljenicima u Republici Hrvatskoj. Ali i za to treba osigurati milijardu i 400 milijuna kuna. Jasno, kada govorimo o invalidima treba sve invalide izjednačiti, iz Domovinskog rata, jasno i iz II. Svjetskog rata. Mislim, ovdje pozdravljam čak i ovu Uredbu o sigurnosti prometa na cestama. Ali kao i gospodin Pecek i ja ću se zapitati, kada ćemo konačno vratiti tu odredbu o 0,5 promila. Ja nisam recimo, da se kapama na glavi nastupa u ovome Saboru jer su u njemu kapu skidali i vrhovnik i maršal. Ali da treba skrenuti pozornost na apsurdne mjere, pa možda i provokacijama treba, jer ova mjera o 0,5 promila zabrani zapravo 0,0 je štetna, apsurdna i nema učinka jer je 2006. bilo više smrtno stradalih na našim prometnicama nego godine 2005. I zato ukinite tu odredbu makar ovakvom uredbom tamo u 7. mjesecu kada dođe "do raspusta ovoga Doma" kako bi se zaobišla rasprava ali bez obzira samo ukinute ovu uredbu. Mjera o državnim službenicima čini mi se logičnim. Sve više ljudi napušta državnu upravu, najbolji ljudi odlaze. Imamo situacije, govorim prije svega o Istri, da naprosto u državnoj upravi nitko ne želi više raditi. Poreč je ostao takoreći bez ljudi koji izdaju građevinske dozvole. Bježe ili u lokalnu samoupravu ili u neke druge privatne institucije. Za kraj, ove uredbe čak nisu tako problematične kao što su bile uredbe o kojima smo dosada razgovarali. Ali bit je ono što svi zastupnici kažu. Da se ovim uredbama zaobilazi ovaj Dom a neke uredbe kao recimo uredbama, ova Uredba o stanovima i kuća u vlasništvu Republike Hrvatske doista u konačnici može izazvati obvezu osiguravanja i više desetina milijuna kuna. Ljekarne po meni osobno, uredba nije sporna. Za ovu Uredbu o ljekarnama ja sam 100% za ali kao što je recimo gospodin Leko rekao, da li sada netko Skupštinama županija nije bitno da li se radi o Istarskoj, Primorsko-goranskoj, Dubrovačkoj ili Slavonsko-baranjskoj može ograničiti pravo vlasništvo? Ali gle sada apsurda. Jedan Zagreb može slobodno disponirati sa tim ljekarnama koji je u istom statusu kao što su ostale hrvatske županije. A ove druge su očigledno ovdje u jednom bitno neravnopravnijem položaju. Kada govorim o tome da je potrebno osigurati određena novci za sprovedbu ovih uredba u čemu se ovdje ne govori onda sve više naprosto slušamo kako će se dodatno vršiti privatizacija. Znači male ljekarne ograničavamo od mogućnosti da se nađu na tržištu. Ok, ja sam 100% za to, ali s druge strane nonšalantno smo u stanju prodati ne samo INA-u, «Hrvatski Telecom» nego sada «Croatia osiguranju» nego sad smo počeli razgovarati čak i o privatizaciji jednoga HEP-a, Hrvatskih voda, Hrvatskih cesta, Hrvatskih auto-cesta, Hrvatskih šuma i tako dalje na način da bi država trebala zadržati 25% vlasništva tih tvrtki plus jasno jednu dionicu. I što se tiče Uredbe o katastru mislim, sama uredba kao uredba opet možda nije sporna ali je sporan onaj zakon kojega smo usvojili u prošli petak ili pretprošli gdje se danas 50% geodeta stavljaju u lošiji položaj od onoga u kojem su bili pred tim, usvajanjem tim zakona. Iz razloga što nisu ovlašteni inžinjeri i čitav niz poslova koji su obnašali do tada nakon stupanja na snagu zakona više neće moći vršiti. Još jedanput ovaj paket možda je najmanje sporan od svih vladinih uredbi do sada. Sve ranije je bilo daleko više no u svemu tome jasno treba imati mjeru i moramo istini pogledati u oči i priznati da ni jedna Vlada do sada nije mogla bez uredbi, a Boga mi neće moći ni jedna buduća.
U 10,42 isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Imamo 2 ispravka netočnih navoda na izlaganje. To je poštovani zastupnik Josip Đakić na izlaganje zastupnika Kajina. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena gospodo državni tajnici. Naime ispravit ću netočan navod gospodina Kajina gdje je ustvrdio da se Uredbom o stambenom zbrinjavanju i dodjeli stanova, kuća i ostalih objekata na područjima od posebne državne skrbi otvara mogućnost dvostrukog stjecanja prava korisnika ili da njihovi bračni drugovi imaju eventualno kuće u drugim, u drugim prostorima. Naime to je apsolutno netočno jer je uređeno, uređeno je sve da Državno odvjetništvo vrši provjeru svih onih ukućana koji su podnijeli zahtjev te dok nije Državno odvjetništvo donijelo činjenično stanje da ne posjeduju nikakav objekt ni stambeni ni vikend ni bilo koji drugi, da nisu korisnici obnove onda tek se može sklopiti ugovor i dati im se u dodjelu objekt koji su, u kojem su živjeli. Naime da razjasnimo i poziciju toga o čemu ste govorili da je zakinuti su hrvatski branitelji koji su invalidi, koji moraju otplaćivati dio kredita. Naime, ovi ljudi koji su stanovali u tim kućama i stanovima oni su ulagali znatna materijalna sredstva koja su cijelo vrijeme za njihovo održavanje tih objekata i ova je odluka, ova uredba Vlade je donesena u povodu 10. obljetnice vojno-redarstvene operacije "Oluja" kao dar hrvatskim braniteljima koji su na područjima od posebne državne skrbi.
I drugi ispravak, poštovani zastupnik Marijan Mlinarić.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolega Kajin je rekao da Zakon o sigurnosti prometa na cestama, odnosno njegova stavka od 0,5 promila nema nikakvog učinka jer je da je porastao broj poginulih od '75. na '76. što je činjenica. Međutim, to je ili neznalački ili zlonamjerno tumačenje statistike. Jer 2004. je 150 ljudi manje poginulo. A ove godine, znači od 2005. na 2006. je samo 17 više. Znači još uvijek je 120 ljudi manje poginulo nego 2004. A do 2004. imamo stalni trend uspona poginulih i sjećamo se novinskih naslova kada je bilo 15 do 20, 14 do 15 poginulih na našim cestama svakog vikenda. Hvala lijepo.
I poštovani zastupnik Ivan Bagrić, ispravak netočnog navoda. Ivan Bagarić. Kruno ti si, Kruno Peronja, ti si poslije [[Upadica: Sjedni dolje Peronja.]] Ti si poslije. Prvo je Ivan Bagarić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Iako je kolega Mlinarić ispravio netočan navod, ali ja mislim da je to jedan od navoda koji se opetovano pogrešno navodi i zbog javnosti da treba sada i uvijek i nanovo ispravljati. Dakle besmislena je tvrdnja kako je zakonska odredba od 0,00 promila alkohola kako nema nikakvoga učinka. Osobito je besmisleno ako se to opetovano govori u Hrvatskom saboru jer može biti posve pogrešno shvaćeno od javnosti. Dakle može biti to i javnosti da ne poštiva tu odredbu. A s druge strane, ona je posve znanstveno neutemeljena i nije valjda poruka javnosti što više budemo imali promila u krvi bit ćemo sigurniji u prometu. Pa klonimo se toga. Hvala.
I poštovani zastupnik Kruno Peronja, ispravak netočnog navoda.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Netočno je kolega izjavio da najbolji kadrovi napuštaju državnu upravu. Upravo je potvrda ovdje nazočne državne tajnice i da su to vrhunski znalci i da se treba još više i jače založiti za jednu modernu, još bolje plaćenu državnu upravu u modernoj hrvatskoj državi.
Hvala. Klub zastupnika HSLS-a, poštovani zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Štovani državni tajnici, kolegice i kolege. Evo maloprije je kolega predsjednik Sabora gospodin Šeks naš kolega jednom prilikom usvajanja ovoga dopune dnevnog reda demonstrirao zapravo što znači parlamentarna demokracija, što znači parlamentarna demokracija i kada doista poštuje one dobe običaje u svakom demokratskom i normalnom Parlamentu. No ja bih se vratio na jednu definiciju Istine po Sokratu. Kad su Sokrata pitali što je istina on je odgovorio kaže o istome uvijek isto. E sada ako bi se, ako mi ovako zapitali sami sebe imamo li hrabrosti da kažemo kako se mi ponašamo kada smo u poziciji pozicije ili kad smo u poziciji opozicije. Onda vrlo često se pokazuje kako su ta načela prilično fluidna, klimava i da ono što nas jako smeta, što nas jako smeta kada smo u poziciji opozicije da vrlo žustro i nekritički, apologetski branimo kada dođemo u situaciju da budemo pozicija. Vrlo mali broj ovdje parlamentaraca zapravo pokušava upravo da o istome govori uvijek isto i da bez obzira da li se nalazi u ovoj ili onoj poziciji pokazuje da neke vrijednosti, neka načela treba braniti. Mi ćemo se svi, pogotovo sada kad dođe ovo burno vrijeme predizborne kampanje obraćat ćemo se građanima i onda ćemo im govoriti da ćemo braniti naš dignitet, dignitet Parlamenta, da ćemo glasati po vlastitoj savjesti, da iznad njihovih interesa, građanskih interesa nema drugih interesa. Ali kažem kad dođemo u onu situaciju onih stranačkih stega koalicijskih obveza onda se vrlo često dogodi da od te priče odustanemo. I onda upravo imamo ovu situaciju koju imamo. Tamo negdje '92., '93. godine ono jedno prilično neizvjesno, neurotično vrijeme je, ovaj Sabor se počeo privikavati na to da se upravo zbog tih iznimnih okolnosti donose zakonske uredbe. Već i onda je bilo mnogo zastupnika ili jedan dobar broj koji je već onda rekao da je to jedna vrlo opasna praksa koja će nas kad-tad zapravo kad-tad će se pokazati ako netko drugi definira što je to iznimno da ćemo se doista naći u situaciji da moramo prihvaćati ovu ustavnu odredbu da i Vlada ima pravo da neke stvari uređuje i uredbama. Nažalost, to upozorenje nije naišlo na odobravanje. Ovdje je sjedio jedan predsjednik Parlamenta koji je doista na vrlo benigne primjedbe rekao da ima netko tko misli umjesto nas, upravo to se, iako je bio predsjednik Parlamenta to se usudio reći. Ali kažem, ajde neka argumentacija, alibi je bio upravo zbog tog ratnog i postratnog vremena. Ali očito da ova, praksa tih vremena se zapravo nastavlja i dan danas i da je to nešto što nije dobro. I s takvom praksom bi svakako trebalo prekinuti. Jer sada kad bismo radili ovu analizu ja neću ovako detaljno kao kolega Kajin ovih zakonskih uredbi onda doista bi se trebalo postaviti pitanje koji od tih zakonski uredbi ima upravo to nešto od svoje iznimnosti da se ne može donijeti i na neki drugi način. Upravo zbog toga ako smo se, a ono zapravo što je najtragičnije, '99. godine jedna od prilikom promjene one vrlo važne političke povijesne promjene u Hrvatskoj kada su oni koji su dobili vlast '90. godine na miran način su bili promijenjeni i kada se ondašnja koalicija se zapravo itekako zdušno zalagala za sve, da će, i promjena Ustava upravo je išla u tome da se taj predsjednički ili polupredsjednički sustav mijenja prema parlamentarnoj demokraciji. I to je također bila od onih najvažnijih politički tema koje su se eksploatirale tijekom '99. godine. Onda se događa da smo zapravo to prihvatili, načelno, deklarativno, donijeli, čak napravili dvije promjene Ustava. Ali također isto nije nam bilo strano da određene stvari uređujemo i zakonskim uredbama. Ali ne bih prihvatio ovu praksu da se loša praksa opravdava još lošijom praksom. To je, uvijek je to zapravo opasno i onda ćemo opet u nekom novom kompoziciji Parlamenta imati situaciju da će netko drugi reći, a to ste isto radili vi. Pa ako ste radili vi, onda bi to po toj analogiji to možemo slobodno raditi, i ova nova parlamentarna većina. Analogije inače nisu dobar način u logici prilikom zaključivanja. Obično se zaključuje pogrešno. Ali da ova neurotična vremena pa pomalo i šizoidna, to sam i zadnji put rekao pa su mi neki dali i primjedbu, su doista i dalje su na djelu. Evo, to čak dolazi od onih stranaka koje su itekako žustro zalagali se za parlamentarnu demokraciju. Danas potpuno, bez ikakvih nekakvih osobitih argumentacija odnosno osobne teorijske argumentacije, elaboracija recimo, nude na ovim izborima i kandidata za premijera. Iako mi svi znamo da su ovo parlamentarni izbori, vi ćete u svim, to je zanimljivo, to je čak i javnost odmah prihvatila i u svim anketama imate ankete kako stoje stranke i kako stoje kandidati za premijera. Iako svi u Hrvatskoj znaju da se premijer ne bira. Ali nije to sada taj problem. Nego to je problem što se na taj, na jedan ovakav, jedan ovako, jedan … [[Govornik se ne razumije.]] način zapravo potire parlamentarna demokracija. Ja nemam ništa protiv da se i to događa u Hrvatskoj. To je isto kao da uvodimo kancelarski ili neki drugi sustav. Ali to onda zahtjeva ako ništa drugo i zbog neke građanske elementarne korektnosti i pristojnosti, upravo i pokušaj da doista provedemo jednu doista ozbiljnu raspravu da li je to potrebno Hrvatskoj i da li je to normalno? Ovdje ljudi, kandidati govore da doista ovaj Parlament nije ništa. Onda nažalost mi vlastitim postupcima, prihvaćanjem određenih ovakvih da kažemo prakse koja nije dobra, koja je zapravo proizvod onih iznimnih vremena. Ja ću se složiti da je '90., '95. da su bila iznimna vremena. Ali poslije '95. godine više nisu postojali nikakvi razlozi za te iznimne okolnosti. Ali nažalost, znate kada vam se ovako, kada olako, zapravo neću reći olako, ali relativno jednostavnije možete donositi odluke, onda je vrlo teško nekome oduzeti to pravo na koje jedanputa je stekao. Nitko se neće sam od sebe samo ukinuti i reći, e ja tako se više neću ponašati. I onda se tako ponašao i Mateša, tako se ponašao i Račan, tako se ponašao i Sanader. I upravo zbog toga što se smatra neki puta da je eto brzina zapravo vrlina. Brzina ne mora svaki puta biti vrlina. I ta određena jednostavnost i lakoća donošenja odluka koja na neki način se eskivira Sabor nije dobra. To je upravo ono gdje mi bez obzira na stranačke boje bi trebali ipak o istome uvijek isto, bez obzira u kojoj smo poziciji. Ali nažalost, nažalost kažem eto ja sam ovdje od '92. godine, vrlo teško ste upravo, svi će vam reći privatno, u kafiću reći da ste upravu, ali onda imate stranačku stegu, koalicijsku stegu itd. Ja znam da sam bio vrlo neugodan unutra u koaliciji, upravo zbog toga što se nisam dao uvjeriti da neki puta nešto radim ono što doista je mimo moje savjesti građanske, političke pa i teorijske. Tako isto vrlo teško prihvaćam ovu praksu, praksu da kandidate i za premijera koji se i ne bira a koji je zapravo direktno potiranje one ustavne vrijednote. A mi se ovdje jako često povlačimo i za Ustav i prijetimo Ustavu i citiramo ga i čitamo ali recimo to sasvim normalno radimo i ponašamo se kao da se to zapravo, te dotične, da to zapravo vrijedi za neke druge. Zato kažem, treba govoriti uvijek, svaki puta načelno. Ja jesam za obranu ovog digniteta, za parlamentarnu demokraciju, da se ovdje kroz ovaj Parlament mora doista sučeljavati ne argument sile odnosno većine nego sila argumenata. A bojim se da onda doista i svakako, da se to događa, da bi onda rješenja koja bi proizlazila iz ovih rasprava bilo puno bolje nego kada su to rješenja koja dolaze iz jedne stranke ili iz određene koalicijske kombinacije, jer nije svaki puta loše ili bedasto što ne znam, predloži i opozicija ili što se tijekom rasprave određene stvari iskristaliziraju. Upravo zbog toga kažem, ovo je, na ovaj način spajati sada u pojedinačno što bi rekao Hegel tim gore po činjenice, to doista po mom mišljenju nema smisla da nešto je ili nije, nego doista da li se mi možemo izboriti. Ovdje postoji kritična masa koja je spremna da se izbori, doista da parlamentarna demokracija i upravo ovaj dignitet ovoga nas kao ljudi koji doista onda ne moraju izaći van, pa čak neki puta i svojim prijateljima pa i biračima i simpatizerima tumače, znate ja to ne bih, znate to je politika. I to su onda oni neki drugi elementi koji zapravo uvjetuju donošenje naših odluka. Ovako ćemo doista upravo imati ideju da se loša praksa opravdava još lošijom ili upravo da idemo onda tko je prvi počeo a od toga neće biti daleko. Zato kažem, ovo primamo k znanje i možda kao zapravo, kao upravo povod da doista da povedemo tu raspravu, jednu tematsku raspravu o ulozi ovoga Doma u svjetskoj povijesti. Hvala [[Upadica: Tako je.]]
Hvala. Sad idemo na pojedinačnu raspravu, poštovani zastupnik Miroslav Korenika. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Pa i dosadašnji tijek rasprave je pokazao da nitko ne osporava Vladi mogućnosti i pravo da uređuje određena područja uredbama sa zakonskom snagom. Međutim, zanimljivi su nadnevci. Sve se događa 21. prosinca, niti tjedan dana nakon što je službeno završila sjednica Hrvatskoga sabora. A kada pogledamo suštinski što koja uredba donosi, onda ispada da imamo veliki nerad barem pojedinaca u Vladi, pojedinih ministara i njihovih timova jer se najčešće radi o tome da nisu donešeni određeni podzakonski propisi. Idemo samo oko Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama. Ako pogledamo obrazloženje, ovdje stvarno netko smatra kako smo mi valjda ne pamtimo dovoljno dugo ili ne znamo što se to u tome resoru događa. Zakon je donesen sredinom 2004. godine. Dvije i pol godine nakon toga mijenjaju se određene odredbe zakona i to na značajno dugo razdoblje a krivica je isključivo na ministru i Vladi koji nisu donijeli podzakonske propise. Ako pogledamo članak 3., ja neću ulaziti ovoga časa u ustavnost, ali idemo suštinski i pogledajmo obrazloženje kojima smo obdareni. Kada se govori o mogućnosti da jedinice lokalne i regionalne samouprave na svom prostoru znači, preuzmu određene poslove vezane uz nadzor i premještanje nepropisno zaustavljenih i parkiranih vozila, upravljanje prometa na cestama, otkrivanje prekršaja pješaka ili biciklista jednostavno ovo storniramo. A zašto ovo storniramo? A zašto storniramo ne kaže se u obrazloženju ove međuresorske skupine koja je osnovana. Ne može se preuzeti lokalna i regionalna samouprava zbog toga što ministar nije obavio poštovane dame i gospodo, svoj dio posla koji je trebao. Pa primjerice, pred kraj prošle godine, grad Varaždin je uputio zahtjev MUP-u da mu se dozvoli da se zna pod kojim uvjetima može 1. siječnja ove godine preuzeti određene poslove koje daje zakon. Tada ravnatelj Hrvatske policije gospodin Benko odgovara, da prema njihovom razmišljanju i mišljenju grad Varaždin je sposoban tog trenutka preuzeti nadzor nad prometom u mirovanju. Znači, parkiranje nepropisno i sve ostalo. A ostalo zašto ne može? Iz banalnih razloga primjerice ministar sa svojim stručnjacima, a onda mi dolazi stvarno da se nasmijem da je prisutnost državnih tajnika ovdje dokaz dobre državne uprave pa to je naprosto smiješno. To valjda će nam bolje reći i prikazati što misle građani, ali ministar nije donio Pravilnik o premještanju vozila. Zašto? U dvije i pol godine nije bio u stanju donijeti određeni pravilnik. Ministar isto tako ima pravo i mogućnost da propiše odore za one osobe koje će raditi na premještanju vozila i koji će raditi poslove. Gospodine državni tajniče zašto nije donešena takva odluka? Jel' to rad ili je to možda nerad. Ja mislim da je to nerad ili nesposobnost nečija. Prema tome sada se baca loptica na područje lokalne i regionalne samouprave, a ukoliko određeni gradovi, županije ili općine nisu sposobni preuzeti nešto onda će biti sve po starome. Ali zašto se koči one gradove u Hrvatskoj koji su sposobni nešto preuzeti u svoje ruke? Očito nema političke volje i nema dovoljno kreativnosti i rada u ovoj Vladi da se određeni podzakonski propisi donesu i da se onda radi onako kako bi trebalo. Bez obzira ljutili se mi, ne ljutili, statistika je vrlo jasna kolege i kolegice. Kaže se da u odnosu na 2005. godinu je porast broja prometnih nezgoda i poginulih osoba u prometu na hrvatskim cestama. Međutim unatoč tome i unatoč upozorenjima i kada je Zakon o sigurnosti prometa na cestama bio donošen, odnosi se na škole sigurne vožnje, Vlada u dvije i pol godine nije napravila ništa, ali baš ništa da se naprave škole sigurne vožnje. Nema ih. I sada nam se ovdje u obrazloženju, to je sada jako zanimljivo, kaže da je u zemljama Europske unije program sigurne vožnje obvezan samo u Republici Austriji. Pa zašto smo onda išli u višu razinu ako smo znali i da nismo sposobni da nećemo moći u određenim rokovima nešto napraviti? To je očito nerad i nered u MUP-u. Jer da to nije tako onda bi se to napravilo ili barem bismo krenuli sa prvom školom sigurne vožnje. Usput budi rečeno, gospodin ministar je imao vremena potpisati ugovor za koji mnogi tvrde da je nezakonit, da se naprave nove stanice za tehnički pregled iako standard kaže da na 10 tisuća vozila ide jedna stanica za tehnički pregled vozila. Usput budi zanimljivo, bez natječaja, bez ičega, sa jednom državnom osiguravajućom kućom. Što se pak tiče ovih zakona, odnosno Uredbe o dopuni Zakona o državnim službenicima. Moram priznati kada čitate obrazloženje onda to pomalo je znanstvena fantastika. Kaže se, istekom posljednjeg dana u 2006. godini značajnom broju državnih službenika na spomenutim radnim mjestima po sili zakona prestaje radni odnos. Ovo me sada dovodi u situaciju da razmišljam o nekoliko stvari. Uz ovaj broj nezaposlenih u Hrvatskoj, ispada da nitko ne vodi brigu o planiranju, pa zar se nije sredinom godine znalo da značajan broj državnih službenika treba ići u mirovinu? Ja mislim da jeste. Ako se radi o značajnim projektima, ja bih volio da ste nam onda i nabrojili koji su to značajni projekti na kojima ti državni službenici rade. Vjerojatno rade u nekakvim timovima, ekipama, a ako i netko mora ići u mirovinu pa pretpostavljam da je netko iz ekipe dovoljno sposoban, a hvalili ste sada neke od kolega ovdje kako imamo sposobnu državnu upravu koji može nastaviti projekt da ne bude zakinut. Ali pri tome postavljam pitanje i sebi i vama. A što je sa primanjima vježbenika u državnu službu koji će postupno zamjenjivati one koji su očito ovoga časa nenadoknadivi i čiji bi odlazak nešto poremetio. Meni bi bilo onda normalnije da se i u ovom zakonskom dijelu kaže do, da se državni službenici zadržavaju radi dovršenja poslova ili drugih opravdanih razloga, ali ne duže od dvije godine. Prihvaćam, ali koji su to projekti koji traju dvije godine. Upravo zbog toga bar ste nam u obrazloženju mogli dati neke od primjera koji su to. Ovako ispadamo da imamo jednakije od ostalih koji će eto na relativno dobro plaćenim i sigurnim državnim poslovima još moći ostati neko vrijeme. Jesu li to baš tako značajni projekti o tome niti riječi, niti slova. I jedna stvar koju isto tako zamjeram, a o tome su već i drugi kolege govorili, Uredba o dopuni Zakona o ljekarništvu. Neosporna je činjenica da ovom uredbom se sada pojedine jedinice regionalne samouprave, preciznije županije, stavljaju u neravnopravan položaj. Grad Zagreb je nešto napravio, činjenica jest da je tamo čini mi se 15. prosinca prošle godine i Varaždinska županija donijela svoj županijski proračun u kojem je najavljeno i kao jedna stavka proračuna je, da će se za 20 milijuna kuna osnivačka prava ljekarni očito nekome prenijeti, prodati i sve ostalo. I ja mogu prihvatiti i prihvaćam da se tada ide sa uredbom. Ali gdje ste bili kad je bio Grad Zagreb? Koliko se sjećam Grad Zagreb je to još negdje sredinom godine napravio. Prema tome bilo je dovoljno vremena da se na ovaj Visoki dom dođe sa zakonom, pa da drugima ne padne niti na pamet. Sada pitam hoće li možda Ministarstvo zdravstva nadoknaditi i županijama troškove promjene proračuna? I to košta poštovana gospodo. Cijela procedura nekog vraga košta. Ali mi ćemo ovdje izglasati ove uredbe, Vlada je to donijela, koliko to košta, koje su posljedice, to nikoga nije briga. Očito je da u ovoj Vladi nema niti planiranja, niti praćenja što se radi po jedinicama lokalne i regionalne samouprave pa se gase požari kako se tko sjeti. A što se tiče zapošljavanja određenih zakona molio bih i evo molio bih državnog tajnika Palarića, da možda dobijemo za jednu od sljedećih sjednica kada budu uredbe sa zakonskom snagom razmatrane i kako stojimo na području donošenja podzakonskih propisa, jer na žalost najveći dio ministarstava podzakonske propise ne donosi u terminima koji su propisani zakonima i onda se često puta zato što nema planiranja, zato što nema nadzora, donose ovakve uredbe. Jer nitko u ovom Zakonu o sigurnosti prometa ne spori da primjerice ovaj zakon, ove izmjene vezane uz tablice, da to bude uredba, ali ovo sve drugo jednostavno nema smisla jer se moglo na vrijeme i znatno ranije reagirati sa prijedlogom izmjena zakona pogotovo što imamo četiri prijedloga izmjena Zakona o sigurnosti prometa na cestama od kojih neki čekaju i više od godinu dana, stalno su na dnevnom redu, ali nikako da se o njima i raspravlja. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Lučin.
Hvala lijepo. Pa ja se slažem sa većinom što je gospodin Korenika rekao posebno u ovom dijelu argumentirajući nedostatke vezano za Zakon o sigurnosti prometa na cestama, odnosno i ovog dijela ove uredbe koja donosi izmjene zakona. Međutim, čini mi se da nabrajajući niz elemenata iz tog zakona zapravo nije rekao srž problema, a srž problema jeste sljedeći. A to je da smo prošle godine imali porast poginulih na cestama, dakle prošle godine preko 600 ljudi je poginulo na cestama, točnije 613. Da imamo porast mladih koji su poginuli na cestama preko 20%. I kako ovaj Zakon se pokazao da ima niz nelogičnosti i zapravo da ne doprinosi sigurnosti na cestama ja sam očekivao, gospodine Korenika, nakon premijerove izjave kad je on rekao ukoliko ovaj Zakon i ova odredba od 0,5 promila spasi barem jedan život da smo napravili puno i da će taj Zakon ostati na snazi. Kako se premijerova, dakle, očekivanja nisu pokazala točnima, dakle da ovaj Zakon ne spašava živote nego dapače, da ih više gine očito je da bi trebalo ovaj cijeli Zakon promijeniti. Činjenica da 25% mladih je poginulo više na hrvatskim cestama a da istovremeno nismo napravili ključnu stvar iz ovog Zakona, a to je regulirali centre sigurne vožnje, zapravo dovoljno govori o ozbiljnosti kojom Vlada pristupa ovom problemu.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Pa očito da kolega Lučin i ja smo na isti način ili gotovo slično … … [[Upadica se ne razumije.]] Kolega Lončar! Hvala. Ako vas već … [[Govornik se ne razumije.]] potpredsjednik bio bi red da pustite da govorimo.
Izvolite.
Činjenica je da, znači na isti ili sličan način razmišljamo o rješavanju problema, ali ako se 0,5, ukidanje onih 0,5 promila alkohola a očito je da se mislilo ili misli jedan dio ljudi da će se samo time riješiti problem to jednostavno nije točno. I vidi se neozbiljnost Vlade. Još bih razumio da se možda za godinu dana odgodi osnivanje centara za sigurnu vožnju. Međutim, to se za gotovo 2 godine prolongira. Zašto? Ako su mladi i novi vozači problem, ajmo malo sa više edukacije, idemo uložiti dodatni napor. Međutim, Vlada niti dolazi sa nekakvim izmjenama zakona niti sa dodatnim analizama da nam pokaže što je to što ne valja. I sasvim sigurno, ili barem moje mišljenje, da će Vlada ovu izmjenu 0,5 promila, kad to se promijeni onda znamo da će izbori bit vrlo brzo.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Stazić. Nije u dvorani, gubi pravo na raspravu. Uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajnici, kolegice i kolege. Raspravljati o izvješću o uredbama koje je Vlada Republike Hrvatske donijela na temelju zakonske ovlasti na način da brojimo količinu, broj uredbi koje je donijela ova ili ona Vlada pa onda uzimati čak evo i teoriju koja je dobila i svoj naziv "Stazić-Lekina teorija", da to radi svaka vlast i to opravdava, odnosno ona politička garnitura kada je na vlasti ja mislim da je pomalo neozbiljno. Zato što prije svega, Vlada ima pravo donositi uredbe, ali postavlja se pitanje kada to radi, zbog čega to radi i koji je pravi sadržaj tih uredbi. To je ključno pitanje. A što se tiče, još ću jednom napomenuti, uzimanje argumenata od strane vladajućih da se tako ponašala vlast, pa to uzimati, bivša vlast, vlast koja je izgubila izbore, to je onda dobro popločavanje puta ka istim rezultatima što ja od srca želim. Isto tako, kritizirati drugog što se tako ponaša kao osoba, a prihvaćati njegove metode, to je nešto što se uvriježilo u našoj politici. Dakle, autore ne priznamo ali vam se sviđaju njihove metode, a zbog toga, zbog takvih metoda korisnike tih metoda znamo kritizirati. No uredbe kao što sam naziv govori, jezično tumačenje tog pojma trebalo bi nešto uređivati. Međutim, kad pogledamo malo sadržaj ovih uredbi vidimo da one izneređuju postojeće zakone. Da one ne daju zakonima koje smo donijeli da žive, sa sažive. Prema tome, ovdje su 2 razine problema. Prva je zbog čega je to Vlada radila, je li to bilo u nuždi ili je jednostavno vrebala situaciju kad nema Sabora da to učini. I kojima ne rješava jednu trenutnu situaciju dok se Sabor ne sastane nego jedno trajno razdoblje kojima se, kažem, anuliraju pozitivna nastojanja dobrih zakona u dobrom dijelu. Međutim, o tome, o samom sadržaju pojedinih uredbi. Dakle, što pokazuje sadržaj ovih uredbi i zbog čega se Vlada odlučila donijeti ove uredbe i što one pokazuju? One pokazuju da su reformski zahvati stali u Hrvatskoj, da nema govora o "pokrenimo Hrvatsku" jer vidite, o pokretanju Hrvatske pa čak ni u ovom razdoblju kad bi se to bar trebalo hiniti, jer naša državna administracija u obrazloženju pojedinih uredbi izrijekom kaže: "nije pripremljeno, potrebno je produljiti rok, potrebno je odgoditi", itd., itd. Je li to ona Vlada "Hitro" Vlada? Ali sve se odgađa. Dakle, ključne stvari se odgađaju, ali one također nešto pokazuju. Pokazuju da nema novaca, da nema sredstava za pojedine prijeko potrebne reforme koje je, eto koje su bar pojedini zakoni nagovijestili da se mogu dogoditi. Evo ako pogledamo ovu uredbu o izmjeni Zakona o državnoj izmjeri i katastru nekretnina i kako se ona obrazlaže? Dakle, Vlada se zna hvaliti uspjesima kako nastavlja onu reformu zemljišnih knjiga koja je 2002. i pokrenuta, međutim kad donosi ovu, kad je razloge zbog koje je donijeta ova uredba onda se govori kako je nesređeno stanje u zemljišnim knjigama. Dakle, sasvim oprečno nego što to inače zna govoriti. Ovdje predstavnik Vlade tvrdi kako je veliki iznered u zemljišnim knjigama i kako upravo zbog toga treba odgoditi Zakon o državnoj izmjeri i katastru nekretnina koji izrijekom govori o kvalifikacijama potrebnih stručnjaka, naročito mjernika, tj., geometara. Pa eto se sad i dalje produljava taj rok zbog takve situacije i omogućava onima koji nemaju adekvatnu spremu po zakonu i koji su ju trebali do određenog roka svoj, te probleme riješiti i uskladiti se sa zakonom. Dakle, produljava se čitava ta situacija. Kad vidimo što se radi uredbom o Zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama, dakle, jasno je da ovakvo jedno obrazloženje koje Vlada navodi da u ovom trenutku nije moguće izvršavati takav posao, dakle, izmještaja vozila u tijelima jedinica lokalne samouprave. To naprosto nije točno nego radi se o unosnim poslovima, dakle, i zadire se u ovlast jedinica lokalne samouprave koje im po zakonu pripadaju i koje one mogu raditi koje bi vrlo, vrlo radili. Ali Vlada s jedne strane govori razvijamo decentralizaciju, razvijamo našu lokalnu samoupravu, a ne daju joj ove poslove. Ono što je znakovito to je uredba o dopuni Zakona o plaćama sudaca i drugih pravosudnih dužnosnika. Upravo hvalevrijedna je bila izmjena Zakona o plaćama sudaca i drugih pravosudnih dužnosnika da suci koji pojačano rade, a na tragu reforme pravosuđa imaju pravo na plaću od 50% kako suci, tako državni odvjetnici i njihovi zamjenici. Dakle, ondje gdje nema popune kadra, gdje se ne javljaju kadrovi, gdje se upućuju u drugi opterećeniji sud ili drugo pravosudno tijelo kako suci i državni odvjetnici. To je bilo ovdje u Hrvatskom saboru aklamacijom pozdravljeno da se takve suce, a ima takvih sudaca koji postižu normi od 180% dodatno nagrade i to je nešto što je i pravedno. Međutim, uredba kaže, dakle zakon, lijepo figuriramo sa zakonom, a onda uredbom suspendiramo gotovo najvažniju odredbu koja bi stimulirala pojedine suce jer nisu svi jednaki i da se upravo i nagrade i po svom trudu i zalaganju. E ovom uredbom je suspendirana ta odredba i to za čitavo razdoblje 2007. godine što znači. A zašto je ovo suspendirano? Jer nema novaca. Prema tome, nisu osigurana sredstva za reformu pravosuđa. Jednako tako iz uredbe o dopuni Zakona o državnim službenicima identična situacija. Ne može se doći do kvalitetnijih kadrova i to je istina i Vlada to ovdje priznaje. Prema tome, od reformi državne administracije, evo sad je zadnja godina nema ni govora jer temeljne stvari nisu zadovoljene. Dakle, da se osiguraju primjerene plaće za ovakve kadrove koji su državnoj upravi potrebni. I dakle omogućava se da onim koji po sili zakona moraju ići u mirovinu zato što nema adekvatnog kadra i neće da dođu u državnu upravu, valjda iz različitih situacija i razloga, a ne samo ovog, ali ja mislim da je prije svega ovaj materijalni moment, ali jednako i zbog toga što ne vide mogućnost i napredovanja, nego odlaze negdje drugdje. Znači da je i zakazala, odnosno priznanje da se na reformi državne uprave nije učinilo ništa. To ovdje iz ove uredbe izrijekom stoji, izrijekom stoji jer sama činjenica da nemate kandidata za državnu upravu, to je bio problem i ranije, ne treba od toga bježati. Dakle, trebalo je vidjeti koji su uzroci toga, a osnovni su ponavljam neadekvatne plaće i nemogućnost napredovanja i netransparentnost napredovanja, odnosno građenja karijere u državnoj upravi. Dakle, ove temeljne stvari nisu zadovoljene i zato ova uredba. Jedino možda treba iskreno reći da ova uredba o darovanju stanova i kuća u vlasništvu Republike Hrvatske, to je nešto što je Hrvatskoj zaista potrebno, ali to je Vlada mogla raditi i bez uredbe. Ovdje se obrazlaže da je u pripremi Zakon o darovanju. Dakle, vlasništvo se stiče ili zakonom ili darovanju zato jer treba razmisliti najprije o ovom nazivu tog budućeg zakona koji će regulirati pitanje kada države će darovati stan ili kuću i to na području posebne državne skrbi hrvatskim braniteljima te članovima obitelji poginulih, zatočenih i nestalih hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata. Ovo je jedno važno pitanje i sigurno je da će sa velikim odobrenjem i s velikim nadama biti dočekano od ove populacije, a kako su tu i velika razočaranja bilo bi jako potrebno da uz ovu uredbu imamo i podatke, odnosno da Vlada već unaprijed ima podatke kojim stanovima raspolaže i, odnosno kućama i koliki broj članova iz ove populacije može zadovoljiti da opet ne bi bila velika razočaranja od strane ove populacije koja je toliko puta eto povjerovala u papirnata prava, a put od tih papirnatih prava do realizacije često je vodio u duboko, u duboko razočaranje. Eto, čini mi se da je ova uredba jedina koja ima opravdanja, ali sve ove ukazuju upravo na ono što sam uvodno istaknula, a to je da su nepotrebne, ali očito Vlada zna koliko je odustala i od reformskih zahvata, koliko nema sredstava i praktični ovim uredbama je priznala ono što oporba stalno i govori da Hrvatska nije pokrenuta jer je ovim uredbama Vlada … [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem. Riječ ima, ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Zdenka Babić Petričević.
Gospodine dopredsjedniče, dame i gospodo. Kolegice, ova Vlada ne radi na temeljima vaših pogrešaka i vašega pločnika. Pogrešaka je bilo toliko previše da ih je teško bilo popraviti, a kamoli ispraviti. Navedene uredbe ova Vlada je donijela na osnovu članka 87. Ustava Republike Hrvatske dio stavka 1. Hrvatski sabor može najviše na vrijeme od godinu dana ovlastiti Vladu Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz njegova djelokruga. Stavak 2. i stavak 3. je dao ovlasti Vladi Republike Hrvatske da donese donešene uredbe i na osnovu ovoga članka nije se … [[Govornik se ne razumije.]] Ustav Republike Hrvatske. Kad ste mislili tako vi ste u prvih 6 mjeseci dva puta promijenili Ustav, trebali ste i treći jer vam je to bilo isto kao da radite obične postole.
Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Bagarić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kad netko od srca želi da ova Vlada izgubi izbore ili drugim riječima kad netko toliko od srca želi vlast onda su mu argumenti na posve klimavim nogama. Ovdje je kolegica govorila o uredbama, o pokretanju Hrvatske, o nepotrebnim uredbama, o kršenju zakona, o nepoštivanju Sabora, o nepokrenutoj Hrvatskoj, stoga su te njene kvalifikacije posve netočne i politikantske. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Zvonimir Sabati.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Pa naravno da kad raspravljamo o izvješću o uredbama koje Vlada Republika Hrvatska donijela na temelju zakonskih ovlasti svakako da su uvijek rasprave sličnog sadržaja što je i razumljivo. Naravno da u pravilu se te uredbe donose u vremenu kada ne zasjeda Hrvatski sabor ili kao što je to ovdje specifično slučaj krajem godine, naravno tada također ne zasjeda i to na temelju ovlasti koje mu upravo ovaj Hrvatski sabor daje. No, svakako da treba ipak reći da bi trebalo razmisliti da li je potrebno takvu praksu i dalje provoditi posebno iz razloga što često puta i mi dajemo one naše izvorne ovlasti Vladi kad i nema potrebe da Vlada uredbom to rješava, odnosno da vidimo koji bi to stvarni razlog trebao biti da se uredbom zadire u zakonske izmjene. Svakako sigurno to nije izmjena Zakona o državnoj izmjeri i katastru. Nije to niti dopuna Zakona o ljekarništvu itd., što je danas ovdje na dnevnom redu, da je trebalo čekati stvarno 21. prosinac, ne. Ili na kraju krajeva da li je u međuvremenu kao jedan od stvarnih razloga na temelju kojeg bi se trebala uredba donijeta možda nastala i nekakva elementarna nepogoda, kakva ekološka katastrofa ili primjerice … [[Govornik se ne razumije.]] zakaj tu nije bilo uredbe. Ali što je tu je. Opet ako gledamo malo suštinski, bolje rečeno sadržajno, ovo današnje izvješće onda moramo reći da je uvijek ista priča. Naravno pozicija brani te uredbe ili to izvješće, ja ću biti precizniji. Opozicija naravno kritizira. Veli da to nije dobra praksa i to se ponavlja. A mislim da bi trebali zajedno se doista dogovoriti i stati čvrsto svi skupa na nekakvih pozicijama kada i u kojim slučajevima će se uredbom rješavati nešto. Pa naravno, mi želimo jačati demokratsko, parlamentarnu demokraciju i to je dobro za vrijeme ne samo ovog mandata nego i za budućeg i za budućih mandata. Naravno da uredba se donosi samo za slučaj hitnosti, kada je doista nešto važno, kada se treba hitno reagirati. Glavno je pitanje da li su ove uredbe koje su danas pred nama, ovih 6 uredbi stvarno od posebne iznimne važnosti i da se doista ne može pričekati ili zašto se nije tjedan dva prije toga reagiralo ili da se ne pričeka tjedan, dva pa da se sastane Hrvatski sabor. Analizirajmo samo ovih 6 uredbi, ne samo formalno već i sadržajno. Što je toliko važno i baš je čekalo kraj prosinca 2006. da se nije moglo uputiti u redovnu proceduru, npr. kao što je već i ovdje bilo rečeno dopuna Zakona o ljekarništvu. Jer tu se može govoriti i o sadržaju, a ne samo o klasičnoj uredbi. Da li se daleko veći broj inicijativa pojedinih županija pojavila da se prodaju ljekarne pravnim i fizičkim osobama. Ako nije bilo takvih većih inicijativa zašto se doista o tome nije raspravljamo ovdje u Hrvatskom saboru. Kad govorim o tome onda svakako bi to trebalo iskoristiti kao tako priliku da se progovori o tome kako se provodi proces decentralizacije recimo u zdravstvu ili možemo govoriti na kraju krajeva i o školstvu i o socijalnoj skrbi, da vidimo kolika je uloga županije u svemu tome skupa, koliko su one stvarno samostalne, odnosno kakvi su efekti na kraju krajeva te decentralizacije. Ovdje u ovom Hrvatskom saboru sjede veliki broj gradonačelnika, župana na kraju krajeva iz prošlih mandata koji imaju takva iskustva i koji mogu o tome mjerodavno govoriti. Svakako kad govorio o ovim uredbama onda se također postavlja pitanje donošenje Uredbe o dopuni Zakona o državnim službenicima. Ja ne bih htio ovdje nikako tumačiti drugačije nego da se želi zadržati određena razina stručnosti u državnoj administraciji. Ali se postavlja pitanje zašto se baš čekalo 21. prosinac. Da, ne javlja se direktno dovoljan broj novih ljudi sa određenim znanjima i kvalifikacijama. Ali zašto ne prvo govoriti o tome ovdje u Hrvatskom saboru. Koji su suštinski problemi? Ja ne vjerujem da bi itko od zastupnika bio protiv toga da zadržimo tu visoku razinu stručnosti državne administracije, da ju poboljšamo ako je moguće. Ali zašto da Vlada sebi uzima pravo da šuti o problemima zapošljavanja novih službenika, ako su stvarno od državnog interesa. No ipak suštinsko je pitanje kad govorimo o ovom izvješću koje će na kraju krajeva biti efekat o raspravi o ovom izvješću. Parlamentarna većina će izvješće prihvatiti. Rasprava je radi rasprave, jer se ne može ništa mijenjati u ovim uredbama, odnosno uredbama koje imaju zakonsku snagu i na kraju krajeva kao i svako drugo izvješće, Izvješće o radu prihvaća se ili ne prihvaća. Ali da li su ove uredbe stvarno ili bolje rečeno izmjene ili dopune zakona koje se uredbom rješava, dali su ustvari dobre da li možemo eventualno poboljšati mi kao zastupnici to o tome se nažalost ne raspravlja. I ponavljam, za kraj mislim da bi trebalo više razmisliti o tome da li su ove uredbe doista bile nužne da se krajem godine donose, zašto ne raspravimo o tome ili zašto nemamo ovdje nekakvu analizu koliko podzakonskih akata nije donijeti, a zakon je pojedina ministarstva i samim time obvezao da ih donese u određenom roku. Prema nekim informacijama preko 50% podzakonskih akata nije donijeto na vrijeme. I zašto o tome ovdje ne progovorimo? Znači, radije bih podržao nekakvu inicijativu da napravimo jednu analizu kad na kraju krajeva i donesemo zakon. Pa i sad smo imali nedavno prošli tjedan više zakona gdje je puno puno toga ministar rješavao svojim podzakonskim aktima i tako. Međutim mi ne znamo na kraju krajeva nemamo prilike da budemo iskreni ovdje u ovom Parlamentu govoriti o tome zašto se toliko ministru daje tih ovlasti. Pa samim time onda je potpuno nepotrebno govoriti ovdje o tim uredbama koje su se mogle, koji su se zakoni mogli donijeti prije, a o onim suštinskim stvarima se ne govori. Podzakonski akti se ne donose. Rasprava je ovdje, ne mijenja zakone nego je samo radi rasprave, govorimo o izvješću, a ne o zakonima, to je suština. I onog momenta kad ćemo doista govoriti o zakonima, a ne o izvješću onda će biti i drugačija situacija. Hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Lončar.
Gospodine potpredsjedniče, kolega Sabati je rekao kao i što mnoge kolege govore jednu veliku netočnost, pa evo prigode da to ispravimo. Govorio je o propasti vinarstva u Hrvatskoj aludirajući na 0,5 promila. Kolega Sabati, i svi kolege to je moje područje i to vrlo dobro znam, u Hrvatskoj imade oko milijun i 200 ljudi koji imaju vozačku dozvolu. Kada bi svi pili dnevno 0,5 promila koliko bi iznosila, to je 2 deci vina, onda bi se u Hrvatskoj povećala proizvodnja za 5,7%, 5,7%. Budući da od tih milijun i 200 tisuća ljudi niti ¼ ne konzumira vino to je onda ispod 2%. Pa nemojmo politizirati ono što se ne politizira. Rušimo Vladu, kritizirajmo i tako dalje ali argumentima i činjenicama. I još nešto. Kad se je ovaj nesretni zakon donosio bio sam protiv 0,5 promila i pogledajte moju raspravu šta sam govorio. Dakle velika je laž kad se govori o propasti vinarstva u Hrvatskoj. Kada bi svih njih, još jednom ponavljam da se ovo zna, milijun i 200 tisuća dnevno pilo 2 dcl vina u Hrvatskoj bi se potrošnja povećala za 5,7%. To je istina. To pitajte svakog genologa i čovjeka koji se razumije u vinogradarsko-vinarsku proizvodnju. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Replika uvaženi zastupnik Letica.
Replika vezana za vino ali iz dviju drugih perspektiva. Vi ste s pravom kritički govorili o plimi u uredbi, ali dvije me stvari zanimaju. Prije svega što se tiče čaše ili žmula vina, pogotovo ako je crno vino ako je dobro ono je korisno za zdravlje što će kolega Hebrang napraviti. Prema tome tu se doista politizira na jedan empirijski neutemeljeni način kao što je govorio kolega Lučin koji je htio sugerirati, gotovo da je pijenje korisno i da pridonosi smanjenju prometnih nezgoda što nije točno. Mene zanima da mi odgovorite na pitanje kad bi Vlada sada donijela Uredbu kojom bi ukinula nula promila alkohola da li bi vi osobno i HSS to podržali?
Odgovor na repliku.
Iako to nije uobičajeno da se odgovara ali svakako koristim ovu priliku da ponavljam kako je HSS bio da se zadrži ovih 0,5 promila. Svakako i sad inzistiramo da se on vrati, čak postoje i nekakva razmišljanja o većem promilu, ali nikako ne bih volio da politiziramo o tome da li to utječe ili ne utječe na razvoj vinarstva. Ivo ja se slažem da to neće bitno utjecati, ali koliko to utječe na kraju krajeva i na turizam i na turiste. Koliko to utječe i na male proizvođače i sve skupa, možemo o tome raspraviti nekakvom drugom prilikom. … [[Govornik se ne razumije.]] hoću reći. Svakako da ako govorim ili ako pokušam nekako odgovoriti na ono što je i moj uvaženi kolega Letica postavio pitanje da li bi ili ne bi? Ja mislim da bi trebalo ovdje u ovom Saboru o tome raspraviti ali ako se donese uredba mi o uredbi ovako i onako ne raspravljamo. Ili ju prihvatimo ili ne prihvatimo. Svakako da bismo pozdravili ali ne kao nekakva, nekakav demagoški potez. Radije bismo da o tome raspravimo ovdje u Saboru. I da ovdje kao Sabor donesemo te izmjene.
Replika uvaženi zastupnik Lučin.
Hvala lijepo. Činjenica je da smo se sa Zakonom o sigurnosti prometa fokusirali na nebitne stvari. Dakle fokusirali smo se na 0,5 promila a nismo se fokusirali na centre za sigurnu vožnju, nismo se više fokusirali na mlade vozače. Činjenica da zemlje koje imaju 0,7 dakle promila dozvoljeno imaju najmanje smrtnosti u prometu, a one koje imaju 0,0 imaju najviše poginulih u prometu. Lako dokazivo. Ne radi se, ne radi se o tome da li bi, da li ćemo povećati vinarstvo, proizvodnju ili ne? Nego je pitanje koliko i da li je pala proizvodnja i trgovina s vinima? Ja ne znam i ne mogu to tvrditi. Međutim zašto Vlada u zadnje vrijeme se sve više orijentira uređivanjem pojedinih pitanja putem Uredbe. Ja znam da postoji prostor kojeg treba uređivati uredbama ali meni se čini da na ovakav način. Pogledajte ovih 5, 6 tema. Vlada zapravo izbjegava da se u Hrvatskom parlamentu i na takav način marginalizira ovaj Parlament. Otvori politička rasprava o ovim pitanjima. Jer da nije tako onda godinu ili dvije dana ne bi 6 prijedloga ili 4 zakona o cestovnom, sigurnosti cestovnog prometa stajali u dnevnom redu. Mi danas u sklopu usvajanja uredbi razgovaramo o 6 bitnih tema. I to je razlog. Ne radi zakonotvorstva. Ne, ne znam radi toga da dobijemo efikasnije zakone nego jednostavno radi toga da se izbjegne razgovarati u ovom Parlamentu o političkim pitanjima. I pitanje je zapravo ovog Parlamenta da li će dopustiti da sve više Vlada prostora uređuje sama dakle da se pojavljuje kao zakonodavac umjesto da mi to radimo.
Odgovor na repliku.
Hvala i također vama uvaženi kolega LUčin. Iako nije bila namjera da povedemo malo diskusiju o vinarstvu ili o 0,5 promila svakako da se slažem sa vašom drugom diskusijom i htio bih to možda još pojasniti. Naime ima ovdje tema o kojima bih, o kojima bismo mi kao zastupnici doista ozbiljno trebali porazgovarati. Ja sam spomenuo između ostalog dal' smo, dal' možemo dobiti nekakve podloge da napravimo analizu u kom smjeru ide proces decentralizacije u Hrvatskoj? A bojim se da ćemo uredbama, neću reći nekako šutke, ali izvan ovog Sabora premalo o tome govoriti. Da li je dovoljno samo decentralizacijom u zdravstvu, školstvu, jednim dijelom u socijalnoj skrbi ili bi trebalo ići možda i šire? Ali mi nemamo podatke kako se to provodi u jedinicama lokalne ili područne samouprave. Velim, ponavljam oni koji dolaze iz lokalne ili područne samouprave imaju više informacija ali bilo bi dobro da u ovom Visokom Domu o tome progovorimo. Dakle ja sam na to aludirao i svakako da onda uredbama se takva područja ne bi trebala rješavati.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja državni tajnik u Ministarstvu zdravstva Ante Golem.
Gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo dozvolite mi da dam određena pojašnjenja jer tijekom diskusije se stječe dojam da stvari nisu potpuno regulirane. Naime kada je gradonačelnik grada Zagreba prekršio ne jedan nego čak 4 članka, 4 različita zakona prenoseći osnivačka prava sa županije Grad Zagreb na Holding upozorili smo osim što smo pokrenuli sve pravne znači postupke koje možemo provesti znači pokrenuli Upravni sud i sve drugo, upozorili smo da su članci zakona jasni. Za nas nije ništa sporno. I vjerovali smo da drugi gradonačelnici i druge uprave su dovoljno odgovorne da neće kršiti zakone Republike Hrvatske. Međutim 15.12. slovom i brojkom, to je naprosto ovdje i rečeno objavljeno je znači u medijima čak da će se ići u zatražene ponude za dvije županije za iskazivanje interesa za preuzimanje vlasništva nad ljekarnama. Kako, kao zakonodavna i mi izvršna vlast imamo dužnost štititi i Ustav Republike Hrvatske. Kako smo dakle imali dužnost zaštititi ugroženost dostupnosti ljekarničkoj djelatnosti upravo na području te dvije županije i kako se i dalje vodi upravni spor, Vlada je tada po brzom postupku 21.12. donijela Uredbu o zabrani prijenosa vlasničkih prava. Prema tome ne radi se o paralelnom sustavu po kojem se u nekim županijama može, u nekim ne može. Zakoni su tu potpuno jasni i Zakon o zdravstvenoj zaštiti i Zakon o ljekarništvu i Zakon o ustanovama i na kraju krajeva Zakon o lokalnoj i područnoj samoupravi. I ne radi se o dva mjerila. Radi se o intervenciji Vlade da kada je jedna županija sa kojom se vodi spor i to ćemo vidjeti kako će se dakle spor razriješiti, za nas stvar nije sporna, kada je jedna županija prekršila zakone da to ne bude model za ostale županije da se jasno i glasno kaže ne možemo dozvoliti da nam dostupnost ljekarničke djelatnosti građana bude ugrožena zbog financijskih interesa županije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege ajmo se vratiti na pravni institut uredbi sa zakonskom snagom sa stajališta i hrvatskoga Ustava i kako je to također i vani regulirano u drugim zakonodavstvima suvremenih demokratskih država. Prvo tu treba praviti dvije razlike. Postoji pravni institut uredbi sa zakonskom snagom za vrijeme ratnoga stanja i onda je kao takav Predsjednik države ovlašten donositi uredbe sa zakonskom snagom i regulirati sva pitanja koje ratne neprilike znači iziskuju, to je prvi slučaj. Drugi slučaj je donošenje uredbi sa zakonskom snagom u slučaju neposredne ugroženosti, neovisnosti i jedinstvenosti države i prema našem Ustavu tu je situacija da to radi Predsjednik države u određenim područjima, ali uz supotpis predsjednika Vlade. I treća je situacija ova o kojoj mi danas govorimo i čije danas izvješće imamo, koja bi se pravno trebala svrstati u slučaj tzv. izvanrednih okolnosti. Znači dopustiti mogućnost da Vlada stvarno u slučaju tzv. izvanrednih okolnosti može pojedina pitanja koja su u nadležnosti u djelokrugu Hrvatskoga sabora, regulirati uredbom, odnosno uredbama sa zakonskom snagom. I normalno u pravnoj teoriji to bi se prije svega odnosilo na dvije situacije. Prva je situacija kada je Hrvatski sabor raspušten, to znači kada obavlja se, Vlada obavlja funkciju tzv. tehničke Vlade i druga je pravna situacija tzv. izvanrednih tih okolnosti kada Hrvatski sabor ima tzv. redovne, bilo da su ljetne, bilo da su zimske stanke. Ali u tome je sada taj cijeli dio nonsens. Dopušteno bi bilo znači regulirati, reagirati da Vlada može reagirati sa uredbama sa zakonskom snagom baš u slučaju recimo da su to neke velike poplave, neke druge prirodne nepogode ili nešto slično, gdje ustvari nema vremena i mogućnosti, Sabor ne zasjeda i onda Vlada kao takva mora reagirati i pojedina pitanja koja jesu u djelokrugu Hrvatskoga sabora regulirati uredbom sa zakonskom snagom. Ali u ovome slučaju ovoga izvješća tu nije riječ ni o jednoj takvoj uredbi, takvom jednom pitanju gdje bi po pravnoj teoriji bilo mjesta da Vlada reagira i donosi uredbe sa zakonskom snagom. Znači ovdje nije slučaj ni za jednu od ovih zbog činjenice što je Vlada znači, odnosno njezina resorna ministarstva su imala dovoljno vremena da to reagiraju tijekom godine i to prošle godine jer je riječ o uredbama koje su donešene znači sve 21. prosinca 2006. godine. I zbog toga ja to ne mogu podržati niti može klub Hrvatske stranke prava jer mi tumačimo da su, a to je tako i u Ustavu zapisano, da je ova ovlast iznimka i da ova ovlast ne može postati pravilo i da ova ovlast, znači mogućnost da Vlada može donositi uredbe sa zakonskom snagom, ne mogu biti u slučajevima i situacijama gdje je Vlada već ranije znala da na ove probleme koji su ovdje već ova pitanja koja su ovdje već naglašena, prvo se odnosi na izmjenu Zakona o državnoj izmjeri i katastru pa Zakona o sigurnosti prometa na cestama, pa Zakona o plaćama sudaca, pa Zakona o ljekarništvu, ove uredbe o darivanju i Zakona o državnim službenicima. Sve ste vi t o znali u Vladi, ali vama je jednostavnije ići na ovaj način uredbom to riješiti pitanje jer ako idete u proceduru koju predviđa i Ustav i Poslovnik Hrvatskoga sabora, morate obrazložiti zašto vi te poslove koji su vam predviđeni i za koje ste sami predložili da ćete ih raditi i u rokovima koji su zakonom određeni, a predlagač svih tih zakona mahom je bila Vlada. Prema tome iz svega toga je vidljivo da se mora s tom praksom stati konačno jedanput. Mi pravaši to možemo reći jer smo to upozoravali i u bivšem sazivu dok je SDP sa koalicijom obnašao vlast rekli smo da ne mogu iznimku pretvarati u pravilo. To upozoravamo i ovu vlast sadašnju, ali na žalost situacija je takva da i što je najgore da iznimka postaje pravilo i imali smo čak situacija i za bivše Vlade a i za ove Vlade da su donosili uredbe sa zakonskom snagom i kada to nije bilo dopušteno ni prema Ustavu ni prema Zakonu, slučaj sjećate se uredbe vezano za one vodne naknade. Ali je najveći problem u svemu ovome što na žalost državni tajnik za zdravstvo nije odgovorio vezano za ovu dopunu Zakona o ljekarništvu, kaže da je Grad Zagreb, odnosno skupština gradska da je nezakonito postupila donoseći, stavljajući osnivačka prava nad ljekarnama u tzv. ovaj zagrebački holding. Ja sam to upozoravao na skupštini Grada Zagreba i sada ste napravili nešto još gore kada ste izašli ovdje. Kažete Grad Zagreb je postupio nezakonito, e a sada upadate sebi sami u stupicu jer ste ovom uredbom u članku 9a. rekli decidirano utvrdili da je prinos osnivačkih prava nad ljekarnama čiji je osnivač županija i druge pravne i fizičke osobe nije dopušten. Pametan odvjetnik će vam reći vidite da ste sami priznali da ste imali propust i sada ste ga nastojali riješiti. E to je onaj dio gdje sami sebi upadate u pravnu stupicu. Znači pametan odvjetnik koji zna što je pravo i koji zna koristiti greške, evo to bi Palarić morao znati, na njemu je uvijek nezgodna situacija da on mora ovdje u Hrvatskom saboru braniti ono što je neobranjivo jel' tako. Bilo bi pametnije recimo da je ovdje nam došla potpredsjednica Vlade koja je potpisala, ona je većinu ovih uredbi potpisala. Ali što je drugi problem? Drugi je problem što ste vi sada napravili u Hrvatskoj, znači postoji vezano za ovaj dio oko Zakona o ljekarništvu, napravili ste za iste ili slične situacije više pravnih režima što je nedopustivo. Jedan režim znači vrijedi za Milana Bandića i Grad Zagreb, a drugi će vrijediti za ove druge županije. To vam je najveći problem. A da ste to htjeli spriječiti trebali ste onda u redovno vrijeme kada ste vidjeli kakva je situacija jer Grad Zagreb nije prihvatio stajališta, sugestije ni Vlade ni ministarstva vezano za ovaj dio, onda je tu pravno dopušteno radi ujednačavanja pravne prakse i nedopuštanja razvoja u okviru primjene propisa različitih modela. Onda ste trebali reagirati 2006. kad se taj tijek i postupak odvijao u predstavničkom tijelu, znači u gradskoj skupštini i vidjeti sve te nedostatke zakonske i predložiti retroaktivnost. E tako radi se pravno i tako se pravno treba postupati, a sad ste napravili šlamperaj da ne može biti veći šlamperaj. Uveli ste za iste ili slične pravne situacije 2 različita režima, a poseban je pravni šlamperaj ova Uredba o dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama, ovaj članak 3. Znamo da uredba može važiti samo godinu dana, a vi ovdje govorite da će se pojedine odredbe znači iz članka 5. i 221., ovo iz članka 5. primjenjivati od 1. siječnja 2008., kad ova uredba ne bude važila i ne može važiti. Odnosno, članak 221. stavak 5. od 1. siječnja 2009. godine. Znači, opet su tu lončići pobrkani i dajte jedanput postupajte prema Ustavu, pravovremeno radite svoje poslove, radite u zakonskoj proceduri, a nemojte ove stvari koje nigdje u pravnoj teoriji ne bi mogle doći da budu predmet zahvata uredbi sa zakonskom snagom i da uvodite dvostruke režime. Kao što je situacija, znači, ovaj dio što sam ukazivao već 2., ovaj 3. put ukazujem na ovu uredbu o darivanju stanova, kuća u vlasništvu RH na području posebne državne skrbi hrvatskim braniteljima te članovima obitelji poginulih, zatočenih i nestalih hrvatskih branitelja iz Domovinskoga rata. Stalno sam govorio o tome da su zemljišne knjige nesređene i da neće ovaj dio moći provesti i da to trebate u zakon pretvoriti. Da li u zakon zaseban, da li će to biti zakon o darivanju, ali opet ćete doći u pravnu situaciju ako to ne napravite da ćete morati to napraviti. A znamo i sami kakvi su problemi na terenu. Prema tome, bio bi red da iz svih greški i bivše Vlade i greški koje imate vi sad u sadašnjoj Vladi jedanput izvučete pouku i da se vratimo svome poslu. Vlada svome, a Hrvatski sabor svome. Hvala.
Ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Ruža Lelić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kolega je rekao da je Vlada napravila propust kada su u pitanju postupci sa ljekarnama u Zagrebu i da ima 2 različita kriterija što nije točno. Vlada nema 2 različita kriterija. Državni tajnik je rekao da je pokrenut upravni spor, ali da se tadašnja vlast oglušila o tome jer netko ima jednostavno stil vladanja da vlada i van zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Slaven Letica.
Gospodine potpredsjedniče, iskoristit ću priliku što vi predsjedavate kao liječnik da kažem da nije moguće načelno izbjeći situacije gdje treba neke društvene odnose uređivati uredbama. Kao što u medicini postoje hitna stanja koja se rješavaju ili preko traume ili preko hitne medicinske zaštite ili preko hitnog prijema u bolnicama, tu je trenutno u dvorani, vidim 7 ili 8 liječnika, tako je to neophodno urediti u državnoj upravi jer se uvijek javljaju takva izvanredna stanja. Ja o ovim uredbama ću raspravljati iz jedne posebne perspektive a to je odnos sa, između različitih ogranaka vlasti. Svoju ću raspravu početi sa jednom anegdotom iz gradića Vale, prekrasnoga gradića u Istri. Tamo sam bio sa Tončom Tadićem prije, potkraj 2005. godine u restoranu, kafiću koji se zove "Kamenite priče". "Kamenite priče" imaju unutar različite sadržaje, između ostalog s vremena na vrijeme bivaju kao kolonija umjetnika i tamo smo zatekli čuvenog konceptualnog hrvatskog umjetnika Trokuta koji je svoju konceptualnu umjetnost bazirao na sakupljanju vrijednih predmeta sa smetlišta. Imali su jednu izložbu gdje su umjetnici iz različitih zemalja dobili oslikati istu temu, bila je mrtva priroda. I onda sam ja pitao koja je svrha tog konceptualnog eksperimenta i on je rekao, svrha je ubiti ego. I to što se događa u ovom Visokom domu vrlo često je ubijanje ega ovoga Visokoga doma u odnosu na druge ogranke vlasti. Naime, prije 2 noći u kasnim satima ovaj Visoki dom je zahvaljujući predsjedniku Sabora Vladimiru Šeksu napokon nakon godinu i nešto dana stavio na raspravu moje zaključke Vladi Republike Hrvatske koji su imali samo jednu ambiciju. Da Vlada Republike Hrvatske ovaj Visoki dom obavijesti o tome ne kakve je uredbe donijela ili kakve je zakone ili međunarodne sporazume potpisala nego da nam pruži elementarnu informaciju o tome da li je kada tko u ime Vlade potpisao bilo kakav dokument kojim se pristaje na drugu restituciju, na drugi povratak imovine ili nadoknade za imovinu oduzetu Talijanima optantima, folkdojčerima, Nijemcima, Mađarima, Bugarima, Amerikancima, Izraelcima i drugima. U obrazloženju koje je dala Vlada postoji jedna rečenica, državni tajniče, koju ne bih htio nikada više pročitati, a kaže se ovako; Vlada ne dovodi u pitanje to što sam ja predložio da mi kao zastupnici imamo pravo dobiti kao informaciju od strane Vlade, nego stoji rečenica da je na najvišoj državnoj razini dogovorena izmjena Zakona o obeštećenju ljudi kojima je oduzeta imovina u doba komunizma. E sad mene zanima šta je to najviša državna razina? Koja je to, da li je to neka neformalna skupina, neki izvaninstitucionalni način dogovaranja predsjednika Vlade, predsjednika Sabora, Predsjednika države, šefa obavještajnih službi, diplomacije? Što je to najviša državna razina kad se tiče ponašanja zakonodavne vlasti koja bi po definiciji trebala biti najviša državna razina? I sad se vraćam na ovu našu temu. Kad je u pitanju distinkcija između uredbi koje se trebaju donositi na izvanredna stanja o kojima je tu više kolega govorilo pa i kolega Sabati i kolega Kovačević, u Hrvatskoj je općenito ozbiljnost donošenja političkih odluka je na neki način erodirala, da ne kažem retardirala zbog objektivnih i subjektivnih okolnosti. Kad je u pitanju donošenje odluke, odluke imaju, one se čisto konceptualno mogu podijeliti u 3 skupine. Prvo su strategijske odluke. Strategijske odluke se pripremaju mjesecima, nekad godinama. One se tiču nekih bitnih pitanja kad je u pitanju država ili društvo njih donose organi državne vlasti. Kad je u pitanju su uprave, korporacije, korporativne ekipe stručnjaka. Znači prva razina su strategijske odluke. O strategijskim odlukama se ne smiju donositi uredbe, to je u ustavno, osim kad se radi o strategijskim odlukama u ratnim stanjima. Drugo su adaptacijske ili prilagodbene odluke, one se pripremaju nekoliko mjeseci, u pravilu se planiraju i u mudrim državnim upravama nema opasnosti da se te odluke donesu na krivi način. I treće su rutinske odluke, ad hoc odluke i mene bi zanimalo možda da državna uprava ne ovom prigodom, nego nekom drugom ozbiljnijom prigode napravi jednu retrospektivnu analizu donošenja uredbu bez obzira na promjene vlasti i socijalne okolnosti. Da se naprosto ocijeni koje su uredbe donesene adekvatno prilikama, izvanrednim stanjima, ja ne mislim da postoje velike razlike između Vlada do 2000. godine, od 2000. do 2003. godine i u zadnje doba i da se onda postave stanovita pravila kako se dalje ponašati. I konačno ono što mene često malo zabrine su neurotične prilike i neurotični način donošenja odluka. Za jednu ozbiljniju analizu od otprilike 80 stranica o ovom Visokom domu ja sam napravio jednu retrospektivnu analizu odluka Vlade važnijeg karaktera kod kojih je Vlada dosta brzo, moglo bi se kazati učinkovito donijela odluke pa ih je onda na temelju pritiska nekog od autoriteta ili Europske unije ili hrvatske javnosti ili nevladinih odluka promijenila. Takav tip oportunističkog ponašanja Vlade pri odlučivanju s jedne strane je dobar jer pokazuje da Vlada nije tvrdoglava i da neće ostati uz odluku za koju ne postoji ozbiljna argumentacija, ali je s druge strane opasna i zbog toga ću navesti neke od tih odluka kod kojih je Vlada donijela na brzinu odluku. Mogla je to biti i uredba, a zatim se povukla pod pritiskom autoriteta. Između ostalog teorijsko objašnjenje za takvo ponašanje Vlade je izveđeno iz prosudbe onoga što se zove mentalitet ili karakter predsjednika Vlade koji ima u sebi autoritarne elemente. Prva je odluka 1.7.2004. godine, svi to znate pa neću detaljnije objašnjavati oko izravne pogodbe sa Bechtelom pritiska međunarodne europske javnosti i Hrvatske povlačenje odluke. Druga je odluka u studenom 2004. godine oko imostroja i povlačenje te odluke. Zatim, u veljači 2005. godine kod slučaja Helene Puljic gdje je Vlada dala javnu izjavu da nema nikakve zlouporabe rada tajnih službi pa se povukla. Pa je bila slična odluka kod slučaja "Liburnije", pa je bila slična odluka kod u prosincu 2005. godine kod PDV-a za HTV. Pa je bila jedna za mene nepažljiva odluka i javno priopćavanje u povodu nekih pravopisnih odluka, a pro pos u fus noći, hoću kazati da je ministar Primorac napravio jednu veličanstvenu stvar za hrvatsku kulturnu budućnost jer je preko Vijeća za normu hrvatskog jezika donio napokon odluke o tome kako će izgledati hrvatska jezična norma u procesima pridruživanja Europskoj uniji jer postoji ozbiljan pritisak Europske unije da se hrvatski jezik tretira kao dio korporativnog srpsko-hrvatskog, srpsko-hrvatsko-bošnjačkog i ne znam kakvog jezika. I u tom pogledu, ja bih molio i ovaj Visoki dom i predsjednika Vlade osobno i sve da pruže podršku tom našem ministru jer to što je on napravio je ravno onome što je se i dogodilo na drugom Vatikanskom kongresu u odnosu na budućnost. I konačno, evo vidim da mi se gasi vrijeme, bio je slična, nepažljiva, neurotična odluka Vlade kod TDR-a i štrajka, zatim je bilo slično ponašanje i ubijanje ega mnogih saborskih zastupnika pa i Sabora kao institucije u slučaju Glavaš. Sve u svemu hoću kazati ja ne osporavam da postoje i češće će postojati takve prilike da se donose uredbe, ali bih molio da se striktno poštuju Ustavna pravila o tome kada, pod kojim okolnostima i tko može donositi takve uredbe. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Vuljanić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ma kolega Letica je napravio jednu jako dobru analizu koja mi se dopada i sam sam na takav način razmišljao već dulje vremena, međutim čini mi se da rezultati te analize su pomalo presofisticirani. Vlada ne podliježe pritiscima zbog toga što ima ovakav i onakav stav, zbog psiholoških i socijalnih razloga. Vlada podliježe pritiscima jer jednostavno ne upali sistem da vidim šta će biti. Vlada je donijela i desetine drugih odluka koje su trebale naići na takav otpor, nisu naišle, a ove na koje su naišle tu se Vlada povukla. Čini mi se da Vlada ide sistemom probam pa ako prođe prođe. Hvala.
Odgovor na repliku.
Krivo sam razumljen ako je shvatilo se da Vlada ponižava Sabor. Znači uzmite recimo Radimira Čačića koji je javno u intervjuima kazao da u ovom Visokom domu sjedi jedna banda bezveznjaka, besposlenih ljudi, nesposobnih ljudi koji u javnosti vodi kampanju koja je suštinski protiv institucija Hrvatskoga sabora jer se predstavlja kao lažni kandidat za premijera. I ne samo to, nego na tragu toga se sada svi predstavljaju kao lažni kandidati za premijera. Ja mislim da bi ovaj Visoki dom trebao pokrenuti neke sporove da se naprosto javnost ne zavarava i da se ne vrši trka za premijere, nego za saborske zastupnike.
Zahvaljujem. Zaključujem. … [[Upadica se ne čuje.]] Nije točno. Replika, uvaženi zastupnik Kovačević.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Pa uvaženi kolega Letica je upravo dobro spomenuo slučaj kako je hrvatska Vlada izvarala radnike tvornice duhana Zagreb, dvaput im je davala razno-razna jamstva. Na žalost problem radnika TDZ-a do dan danas nije riješen. Dapače, policija je prisilno ih deložirala i sad kad se gleda cijeli tijek svih tih događanja vidljivo je da je Ministarstvo kulture čak sudjeluje u nekim pregovorima sa Vlahovićem i TDR-om koji godinama vara državu u švercu duhana. Ti su iznosi što sam ja dao i glavnom državnom odvjetniku i svima drugima enormni iznosi i onda se ne treba čuditi zašto su izvarani ti radnici kad na kraju vidimo da Ministarstvo kulture će kupiti pojedine zgrade od TDR-a na području gdje je nekad bila tvornica duhana Zagreb i to cijeloj priči daje još jedan čudan tijek i o tome kakva su jamstva Vlade, kako radi pravna država i tko u biti počinje upravljati. Da li se tu postupalo prema Vlahovićevom zakonu ili se tu postupalo prema zakonima Republike Hrvatske i kud vodi ovaj dio da ti lobiji koji su stekli upitno kapital, da ti lobiji počinju upravljati na određen način ili putem izvršne vlasti ili putem čak njihovih prijedloga koji mi u zakone pretvaramo. To je vrlo loša poruka.
Odgovor na repliku.
Pa moj odgovor će biti vezan ponovno za vaše predsjedavanje ovim Visokim domom. Ja ne bi dovodio u pitanje kralja nikotina i ulogu duhanskoga lobija u životu hrvatske nacije ali bih htio se još jedanput javno založiti da se barem u ovom Visokom domu gospodine dopredsjedniče, napokon zabrani pušenje. Mi smo svjedoci da okolnosti da je Hrvatska po smrtnosti od karcinoma koji su vezani za pušenje na drugom mjestu među 50 zemalja u Europi. Uvjeti pušenja su dolje, u ovom kafiću katastrofalni. Puši se u svim radnim prostorima. Ja vas naprosto molim zbog ljudi koji su dobili karcinom u ovom Domu a nije ih malo, da se to napravi hitno i bez ikakvog odlaganja. Ja sam umoran gospodine dopredsjedniče. Pisao sam do sada 4 pisma našem vrlo predsjedniku. Svaki put se obeća nešto napraviti. Ja bi molio da se sljedećeg tjedna donese već takva odluka i da se tu više u ovoj kući ne puši. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Završno, državni tajnik Ministarstva unutarnjih poslova Ivica Buconjić. Izvolite!
Hvala lijepa. Evo, ja se neću u završnoj riječi osvrtati na to kako je Vlada uredbom mijenjala zakon, zbog toga što je tu bilo dosta diskusije i polemike. Međutim, htio bih samo ispraviti neke navode koji po meni zaista ne stoje zbog toga što se pokušalo omalovažiti i učinke zakone od njegovog donošenja i rezultate MUP-a u proteklih 4 godine. Ja ću reći samo nekoliko statističkih podataka koji zaista mogu mjerodavno pokazati da rezultata ima. To ne znači da smo mi zadovoljni, to ne znači da ne težimo ka boljim rezultatima i boljim učincima i da sigurno ima još prostora za puno poboljšanja koja bi dovela do puno boljeg stanja sigurnosti prometa na cestama. Međutim, reći ću samo nekoliko podataka iz kojih će biti vidljivo da je promet u Hrvatskoj sve dinamičniji ali da smo određene rezultate u protekle 3 godine, naročito nakon donošenja zakona 2000. godine postigli. Opće poznato je da je tranzitni promet u Republici Hrvatskoj znatno intenziviran u nekoliko proteklih godina. Isto tako je opće poznato da su zadnje 2, 3 godine bile najbolje turističke sezone sa znatno većim brojem turista u odnosu na neke prethodne godine. Reći ću vam samo i usporedbu broja vozila iz kojih će se vidjeti koliko više vozila sudjeluje u prometu. Naime, 2000. godine je bilo registrirano milijun 401 tisuća vozila a 2005. godine je bilo registrirano milijun 790 tisuća vozila, što znači 389 tisuća vozila je 2005. sudjelovalo više u prometu nego 2000. Isto tako je 2000. bilo milijun 801 tisuća vozača, dok je 2005. bilo 2 milijuna 052 tisuće, što znači 250 tisuća vozača više koji su sudjelovali u prometu. Iz ovoga je vidljivo da je promet u Republici Hrvatskoj zaista postao puno dinamičniji, da imamo puno više sudionika u prometu, da imamo puno više vozila, da se prelazi puno više kilometara. Međutim, nemamo takav progresivan porast broja prometnih nesreća što bi možda moglo biti za očekivati. Možda najbolje potvrđuje to podatak da je 2000. godine stradalo u prometu 655 sudionika, 2003. 701 sudionik a 2005. smo imali 597 smrtno stradalih. 2005. godina je bila prvi puta nakon '65., znači nakon 40 godina da smo imali manje od 600 smrtno stradalih. I tu je bilo nekih diskusija da ovaj zakon nije dao nikakve rezultate, nikakve učinke, da je promašen, da se u primjeni nisu spasili ljudski životi. Međutim, ja sada pitam da li ovaj podatak da smo 2005. godine prvi put nakon 40 godina imali manje od 600 poginulih ne znači da je ovaj zakon imao rezultate i učinke? A pogotovo ako se on stavi u korelaciju sa brojem, sa podatkom o broju smrtno stradalih 2004. godine kada smo imali 608 odnosno 2003. kada smo imali 701 poginulog. Znači, ako se usporedi broj smrtno stradalih iz 2005. u odnosu na 2003. imali smo manje smrtno stradalih 104 osobe. Znači, to je prva godina od kad se počeo primjenjivati odnosno kada je dao Zakon o sigurnosti prometa na cestama rezultate. Svjesni smo da ima potrebe za niz poboljšanja i MUP mora sigurno biti aktivniji kako bi počeli dostizati željenu brojku od 6 do 7 smrtno stradalih sudionika u prometu na 100 tisuća stanovnika. Nažalost, Hrvatska je sa ovim brojkama negdje oko 13 smrtno stradalih na 100 tisuća stanovnika i sigurno moramo svi skupa težiti da se približimo toj brojci od 6 do 7 smrtno stradalih na 100 tisuća stanovnika. Na broj prometnih nezgoda, na broj smrtno stradalih i uopće na sigurnost prometa, sigurno utječe nekoliko faktora. A to su: vozač, vozilo, prometnice, meteorološke prilike. Mi smo toga svjesni i zato nismo fokusirani samo na jedan od ovih faktora niti samo na jednu od mjera koje su propisane postojećim zakonom. Osim ovoga fokusa na vozače sigurno se moramo fokusirati i na stanje na prometnicama. Tu smo učinili niz napora na saniranju opasnih mjesta. Tu smo učinili niz napora na saniranju onih prometnica gdje smo uočili da ima povećani broj prometnih nezgoda. Tako da završno, ove podatke sam iznio samo kao argumentaciju da je primjena zakona dala rezultate. Mislim da nije dobro reći da nije dala nikakve rezultate. Međutim, sigurno nema mjesta prevelikom zadovoljstvu zbog toga što još uvijek stradava previše mladih vozača, zbog toga što još uvijek ovaj statistički podatak od 13 smrtno stradalih na 100 tisuća stanovnika je zastrašujući i moramo svi skupa učiniti naročito mi iz MUP-a sve da broj prije svega smrtno stradalih bude svake godine sve manji i manji kako bi došli na tu željenu brojku od 5 do 6, 7 eventualno smrtno stradalih na 100 tisuća stanovnika, zbog toga što će to biti znak da su stotine ljudskih života spašeni u prometu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Lalić.
Ispravljam netočni navod državnog tajnika koji je ustvrdio da je zakon apsolutno pozitivne rezultate a pri tome misli na uvođenje 0,0. Gospodine tajniče, razlozi za, uzroci za prometnu nesreću dobro ste rekli, nije samo vozač nego prometnice, vozilo, meteorološki uvjeti itd. Vi stalno preskačete da je u vrijeme donošenja ovog Zakona zapravo otvorene stotine kilometara auto-cesta. Stotine kilometara auto-cesta. Na tim auto-cestama tada vozači nisu ginuli. A mi uopće nemamo statistički podatak koliko zapravo je vozača pod utjecajem 0,5 promila uzrokovalo prometnu nesreću zbog utjecaja alkohola u toj. Tog podatka nemamo. I ovo su sve proizvoljna tumačenja. Prema tome nemojmo zatvarati oči. Nije zakon pokazao svoju opravdanost jer u međuvremenu su otvorene prometnice na kojima su se posebice sigurno osjećali i bili vozači, turisti iz Češke.
Zahvaljujem. Jeste se vi javili za ispravke?
Je.
Izvolite. Uvažena zastupnica Dorotea Pešić-Bukovac.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa htjela bih ispraviti krivi navod gospodina državnog tajnika jer je, nama je statistiku prikazao kao sarmu. Znači netko jede kupus, a netko meso i čini mi se da je tu, nedostaje u toj statistici koliko je vozača sa to 0,5 promila prouzročilo saobraćajne nesreće. Svjesni smo toga da ni 2003. ni 2004. ni 2005. nije bio veliki udio tih vozača do 0,5 koji su uzrokovali prometne nesreće već su to, to su bili drugi. Oni koji su bili preko 0,5. A moramo kao prvi faktor smanjenja smrtnosti sigurno navesti povećanje kilometara auto-cesta. Imamo znači bolje ceste i to je jedan od uzroka zašto imamo manje poginulih, a ne 0,5 promila alkohola u krvi.
Zahvaljujem. Državni tajnik Antun Palarić. Zaključno.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Vlada mora jačati administrativni kapacitet kako bi Hrvatska još više ojačala u pogledu državnih službi u obavljanju poslova koji se tiču pridruživanja Europskoj uniji i doista iako je i danas rad u državnoj službi jedan od najatraktivnijih za građane Hrvatske pojedinih kategorija državnih službenika nema dovoljno. Tim mislim na arhitekte, građevinare jer na sreću gospodarstvo je krenulo, građevinarstvo je krenulo i ljudi takvog profila mogu naći bolje plaćene poslove. Stoga smo mi predložili da se ovom Uredbom omogući zadržavanje pojedinih službenika uz njihov pristanak za još dvije godine nakon što navrše 65 godina i na taj način zapravo izjednačavamo službeničko pravo sa Zakonom o radu koji je omogućen svim drugim hrvatskim radnicima koji su izvan državne službe. Međutim u raspravi o ovim uredbama pokušalo se je nametnutni teza da nije ništa učinjeno u reformi državne uprave što je, tako, efektni govor ali ne znam kome namijenjen, ali sigurno ne državnim službenicima jer državni službenici znaju tko im je smanjio plaće. Naročito državnim službenicima sa srednjom školskom spremom. Znaju tko nije poštivao kolektivni ugovor pa nije isplaćivao prekovremene sate i božićnice tako da smo zatekli desetke tisuća tužbi. Tko je ukinuo platne razrede? Dakle mogućnost napredovanja. Sve je to više-manje sada sanirano. Novi Zakon o državnim službenicima je europski zakon. Otvoren je mogućnost napredovanja, otvoren je mogućnost nagrađivanja prema rezultatima rada. To će se vidjeti za mjesec dana kada dođe ovdje novi Zakon o plaćama u državnoj službi koji će napustiti uravnilovku i otvara model kretanja u službi na gore, ali i na dolje ako državni službenici ne zadovolje. Ali i profesionalizacija državne službe je također izvršena. U pogledu toga i naši državni službenici znaju da se u državnu službu ulazi temeljem javnog natječaja, temeljem provjere znanja i psihološke čak provjere. Dakle vrlo komplicirani, vrlo zahtjevni postupci za provedbu natječaja, a o njihovim pravima ako im bude povrijeđena i u tom postupku odlučuje Nezavisni odbor za državnu službu, dalje profesionalno tijelo sastavljeno od državnih službenika. Neću govoriti koliko smo učinili na edukaciji. Od toga da je 4 tisuće ljudi prošlo kroz centar na razne oblike tečajeva samo u prošloj godini do toga da smo 2 specijalistička postdiplomska studija osnovali sa zagrebačkim sveučilištem namijenjene državnim službenicima i tako dalje. Reforma se provodi. Ona ima dobru dinamiku i ona se nastavlja i u izbornoj godini. Evo samo prošli tjedan smo imali zakon koji je, ima za cilj urediti primopredaju vlasti i postupak daljnje profesionalizacije nakon formiranja nove Vlade. I odbijam svaku pomisao da reforma državne uprave se ne radi. S druge strane insinuiranje da Vlada ne poštuje Sabor, da ona krši Ustav također odbijam. Vlada vodi brigu o poštivanju Ustava i izričito poštuje ovaj cijenjeni Dom. Evo u pogledu ove točke dnevnog reda ovdje je prisutno 5 državnih tajnika. Dakle mislim da je i to, i to je na simboličkoj gesti. Pokazuje se koliko Vlada izražava svoj odnos prema Hrvatskom saboru koji je temeljen na ustavnoj odrednici o trodiobi vlasti i odgovornosti Vlade Hrvatskom saboru. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Kajin.
Pokušat ću ispraviti tri kriva navoda iako ih je bilo 4. Prvo, kaže državni tajnik da nam je gospodarstvo krenulo. A kako nam je krenulo najbolje je pokazala jučerašnja rasprava o tekstilnoj industriji. 2000. godine imali smo 45 tisuća zaposlenih ljudi u toj branši. Danas imamo 35 tisuća. Ili 10 tisuća manje. Izvoz nam je u tih 5,6 godina na strana tržišta samo iz te branše opao za gotovo 600, 700 milijuna kuna. Drugo spominje državni tajnik atraktivnost u državnoj službi. A ovdje čitam danas jedan naslov u «Glasu Istre»: «Porečka ispostava praktički u blokadi». U ovu godinu preneseno 1230 neriješenih upravnih predmeta. Jedan službenik za lokacijske, ni jedan za građevinske dozvole. Svi vam državni tajniče bježe iz državne službe barem u Istri jer to dole nije atraktivno zanimanje za razliku od možda Slavonije, Dalmacije, Like ili negdje drugdje. I kažete da državni službenici u službu ulaze putem natječaja. Možda da, ali ne kada ulaze recimo u špijune, u obavještajnu zajednicu pa ih se kasnije raspoređuje unutar državne službe mimo natječaja…
Zahvaljujem.
To je jasno tema koju, o kojoj također treba progovoriti.
Ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Lalić.
Zahvaljujem. Ispravljam netočni navod državnog tajnika koji proziva saborske zastupnike da neosnovano prozivaju državnu upravu. U državnoj upravi po njemu je sve ispravljeno pa se poziva na božićnice, plaće itd. Gospodine državni tajniče, zastupnici ne prozivaju neosnovano. Nalaz je pučkog pravobranitelja da je državna uprava nestručna jer se imenuje, posebice u zadnje vrijeme ne po kriteriju stručnosti nego političke odanosti i osobne lojalnosti. To je nalaz pučkog pravobranitelja. Trebam li vas podsjetiti tko je pučki pravobranitelj?
Ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Kaže gospodin državni tajnik da upravo Zakon o primopredaji vlasti govori o depolitizaciji državne uprave. Međutim on govori samo o zacementiranju postojeće stanja, odnosno ljudi koji se dovedu i da više za slučaj promjene vlasti ne bi bili promjenjivi. A da je tomu tako ne govorim ja, nego vas demantira gospodine državni tajniče upravo glavni državni inspektor koji govori evo javno i ponavlja opetovano moja funkcija je politička.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda. I prije nego što pređemo na sljedeću ima jedna obavijest. Odbor za borbu protiv obiteljskog nasilja nad ženama organizira prijem u 13,30 u Maloj vijećnici. Pozivaju se vijećnici da prisustvuju. Dakle u 13,30 Mala vijećnica, prijem Odbora za borbu protiv obiteljskog nasilja nad ženama. Svi ste pozvani. Svi.
Izvješće o uredbama koje je Vlada Republike Hrvatske donijela na temelju zakonske ovlasti. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: prihvaća se Izvješće o uredbama koje je Vlada Republike Hrvatske donijela na temelju zakonske ovlasti. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 73 za, 2 suzdržana i 21 protiv glasova donesen predloženi zaključak.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda. - Godišnje izvješće za 2005. godinu o stanju nuklearne sigurnosti u Republici Hrvatskoj – Predlagatelj Vijeće za nuklearnu sigurnost. Sukladno članku 25. Zakona o nuklearnoj sigurnost Vijeće za nuklearnu sigurnost dostavilo je navedeno izvješće. Materijale ste primili poštom. Raspravu je proveo Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša. Izvješća ste primili na sjednici. Vlada je dostavila mišljenje. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Nikola Čavlina, predsjednik Vijeća. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene gospođe zastupnice i uvažena gospodo zastupnici Hrvatskog sabora. Vijeće za nuklearno sigurnost je savjetodavno vijeće Hrvatskog sabora. Ono je osnovano temeljem Zakona o nuklearnoj sigurnosti i Sabor je imenovao 5 članova toga Vijeća. To Vijeće je podnijelo za, dostavilo izvješće za 2005. godinu. I nekoliko stvari bih istaknuo. Znači za brigu i nadležne poslove vezane za nuklearnu sigurnost temeljem Zakona o nuklearnoj sigurnosti brine Državni zavod, Državna uprava za nuklearnu sigurnost. Dakle ona vodi računa o nuklearnim materijalima, o nuklearnim djelatnostima, o vezi sa Međunarodnom agencijom za atomsku energiju. I isto tako o nekim međunarodnim ugovorima i konvencijama koje je Hrvatska potpisala vezano za nuklearnu sigurnost. Što se tiče radioaktivnog zračenja u Republici Hrvatskoj koje bi bilo posljedica rada nuklearnih elektrana u okolici ili neposredno u susjedstvu Republike Hrvatske nije zapaženo nikakvo neprimjerno djelovanje. Hrvatska ima na svom teritoriju 15-ak stanica diljem naše zemlje gdje se on-line prati radioaktivno zračenje. Kao treće, čitav niz konvencija je Hrvatska potpisala vezano za nuklearnu sigurnost. I te konvencije nadzire i prati njihovo provođenje Ministarstvo vanjskih poslova i europskih integracija kao i Državni zavod za nuklearnu sigurnost. Evo, to bi bilo kratko obrazloženje.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Prelazimo na raspravu po klubovima. U ime kluba Hrvatske demokratske zajednice, uvaženi zastupnik Krešimir Ćosić.
Poštovano gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora evo kao što je rečeno Vijeće za nuklearnu sigurnost osnovano je kao savjetodavno tijelo Hrvatskog sabora koje daje prijedloge i mišljenje u vezi Strategije razvoja nuklearne sigurnosti, organizacije nuklearne sigurnosti, međunarodne suradnje i drugim aspektima nuklearne sigurnosti. No međutim ono što je najvažnije za stvarnu provedbu i za jačanje sustava nuklearne sigurnosti u Republici Hrvatskoj kako u organizacijskom, tehničkom, stručnom, personalnom, obrazovnom i svakom drugom pogledu odgovorno i nadležno i osposobljeno tijelo je Državni zavod za nuklearnu sigurnost. U svrhu provedbe mjera nuklearne sigurnosti i zaštite Državni zavoda za nuklearnu sigurnost obavlja sljedeće poslove. Izdaje dozvole za obavljanje nuklearne djelatnosti, obavljanja posebno važno treba istaknuti inspekcijski nadzor, osigurava stručnu pomoć za provođenje državnog plana, provodi obveze koje je Republika Hrvatska preuzela raznim međunarodnim konvencijama i bilateralnim sporazumima. Surađuje sa međunarodnim i drugim organizacijama i koordinira poslove tehničke suradnje sa Međunarodnom agencijom za atomsku energiju. Zavod za nuklearnu sigurnost počeo je s radom 1. lipnja 2005. godine i u tom kratkom razdoblju rad i rezultati koje je ostvario Državni zavod za nuklearnu sigurnost su prepoznatljivi. Sastoje se od niza sudjelovanja na različitim stručnim pa i znanstvenim skupovima na međunarodnom planu, kao i Republici Hrvatskoj. Važna uloga je također Državnog zavoda za nuklearnu sigurnost u području školovanja i osposobljavanja svih onih koji su direktno ili indirektno odgovorni za nuklearnu sigurnost u Republici Hrvatskoj. Zavod je u suradnji sa drugim tijelima sudjelovao u organiziranju različitih demonstracijskih vježbi koje su trebale pokazati sposobnost državnih tijela, ministarstava, kao i Državnog zavoda da se odgovori na moguće ugroze koji su vezani uz proliferaciju nuklearnih materijala. Svakako to su ona pitanja i obveze koje Republika Hrvatska ima na razini suradnje sa različitim tijelima u okviru Međunarodne zajednice kojima se poklanja posebna pažnja. I u ovom Saboru je nedavno govoreno o tzv. proliferation security iniciative, znači inicijativi koja ima za cilj spriječiti proliferaciju sveg onoga što ugrožava sigurnost suvremenog svijeta u obliku različitih mogućih terorističkih ugroza, a sigurno je da nuklearni materijali predstavljaju opasnost kojoj se poklanja osobita pažnja. Pripravnost za slučaj nuklearne nesreće također je u nadležnosti Državnog zavoda za nuklearnu sigurnost i aktivnosti koji su bile provođene u tom razdoblju ukazuju i pokazuju da u 2005. godini nije bilo povećanja radioaktivnosti koje bi bilo izazvano poremećajem u radu nuklearnih postrojenja u okruženju Republike Hrvatske. I mjerenja jednostavno pokazuju da ona odgovaraju stacionarnom, odnosno koje fluktuira pozadinskom zračenju na mjernim postajama koje su distribuirane na prostoru Republike Hrvatske. U realnom vremenu provode se telemetrijska mjerenja koja se onda raspodjeljuju sa nadležnim institucijama kako u Republici Hrvatskoj tako i u Međunarodnoj zajednici. Tako da postoji taj tzv. monitoring u realnom vremenu koji na neki način garantira i omogućuje preventivno djelovanje. Postoje mreža odgovarajućih automatiziranih mjernih postaja sa centralnim očitavanjem mjernih podataka. To je sustav koji je distribuiran na prostoru Republike Hrvatske, od Dubrovnika, Učke, itd. Svakako njegova modernizacija u tehničkom smislu kako bi on bio što je moguće pouzdaniji, kvalitetniji je jedna od važnijih zadaća Državnog zavoda za nuklearnu sigurnost u narednom razdoblju u smislu svoje tehničke modernizacije. Provedeno je i provedeni niz međunarodnih vježbi u suradnji sa Međunarodnom agencijom za atomsku energiju. Održani su i različiti stručni skupovi u Republici Hrvatskoj. Prema međunarodnim sporazumima kretanje svih radioaktivnih materijala unutar ili između država podliježe visokim standardima regulatorne, administrativne, sigurnosne i tehničke kontrole. I u tom smislu Državni zavod za nuklearnu sigurnost ispunjava svoje obveze. Suradnja s Međunarodnom agencijom za atomsku energiju se intenzivira kao i sa drugim tijelima. Svakako u okviru izvješća treba spomenuti i različite projekte tehničke suradnje kako na širem međunarodnom planu tako i na regionalnom planu. Isto tako prisutni su i određeni istraživački projekti koje financira Međunarodna agencija za atomsku energiju. I na kraju ovog izvješća svakako treba zaključiti da je Zavod u proteklom periodu funkcionirao u skladu sa raspoloživim financijskim sredstvima. Nije bilo prekoračenja raspoloživih financijskih sredstava u odnosu na planirane veličine i u tom smislu u cjelini Državni zavod za nuklearnu sigurnost u suradnji sa Vijećem za nuklearnu sigurnost obavio je svoje zakonom predviđene zadaće. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ u ime Kluba IDS-a ima uvaženi zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjena gospodo predstavnici Vijeća za nuklearnu sigurnost, gospođo tajnice, uvažena gospodo zastupnici. Ma ja da budem iskren ne znam što radi ovo Vijeće, ali ajde. Tu je navedeno nekih 14 točaka, ajde od izdaje dozvole za obavljanje nuklearne djelatnosti u svezi s nuklearnim materijalom ili posebnom opremom provodi nezavisne analize, sigurnosti, izdaje rješenje, i sad da je citiram sve to. Međutim, mene bi zanimalo kada se npr. pojavljuju podmetanje da će npr. iza jednoga Rokula ostajati radioaktivna šljaka, da ovo Vijeće iziđe na teren te da javnosti, prije svega istarskoj, kaže da li ostaje ta radioaktivna šljaka ili je neće biti. Ako je nema, recimo te radioaktivne šljake, iza jednoga takvog postrojenja u Njemačkoj, Italiji, Danskoj onda pretpostavljam da je neće biti ni u Istri. Ali netko to treba reći, tko ima aureolu neke državne institucije a ne da mi sada to nagađamo. Vjerujem isto tako da Hrvatska neće u gradnju nuklearnog postrojenja. Čitam da Slovenci predlažu da se krene u gradnju drugog bloka, jasno tamo uz Krško ili uz ono postojeće. Isto tako je poznato da je u Srbiji, da se Srbiji sprema jedna takva centrala, da je to danas već gotova stvar pa me onda jasno zanima kakva je nuklearna budućnost Republike Hrvatske koja bi po zdravoj logici prije nego što se počne spominjati takva ideja, trebala valjda iskoristiti sve druge alternativne izvore, ali netko bi isto tako hrvatskoj javnosti morao kazati kamo će Hrvatska, pod navodnicima, sa svojim dijelom nuklearnog goriva ili otpada iz Krškog. Pošto u ovom materijalu nema ničega o ničemu, a ako nema ničega i ničemu onda se o njemu ne može niti raspravljati. Ali bez obzira na sve, ja vas doista molim da mi kažete pošto ste rekli da ste savjetodavno tijelo Hrvatskog sabora, da li iza tvornice kamene vune koja bi se trebala sagraditi u Potpičnu, koja se gradi, ostaje ili ne ostaje radioaktivna šljaka? Taj odgovor silno iščekujem. I da će po logici stvari u zemlji u kojoj se ništa ne radi već se samo uvozi, Hrvatska valjda ne bi trebala imati problema sa nikakvim oblicima zagađenja. Samim time niti nuklearnim, a ako slučajno imamo neke probleme onda primijenimo onaj isprobani hrvatski recept koji je bio na djelu ovih zadnjih 15 godina, ugasimo i ta postrojenja jer očigledno Hrvatska može živjeti i bez industrije, i bez kamenoloma, i bez hotela, i bez naftovoda, i bez plinovoda, i bez LNG terminala, i bez brodogradilišta. Znači, bez svega možemo, ali sad da li možemo preživjeti iščekajući da ćemo posao dobiti u nekoj državnoj administrativnoj ili komunalnoj službi to ostaje da se vidi. Maloprije sam rekao, čak niti u državnu administraciju u Istri zbog neatraktivnosti plaća više nitko ne želi ući, bez obzira što su to najatraktivnija radna mjesta u Slavoniji, Dalmaciji, šta ja znam, na jugu Hrvatske, Lici i tome slično. Znači, utoliko gospodo iz Vijeća, progovorimo i o tim pitanjima. Prije svega, mene zanima što je sa tom radioaktivnom šljakom, kako netko spominje, ja vjerujem da je nema. Ali isto tako moramo otvoriti pitanje što sa industrijom, što sa investicijama, što sa ovim uvozom ili izvozom jer Hrvatska je 1993., znači u ratnim godinama, na europskim tržištima ili na europskom tržištu bila zastupljena sa 0,34%, a 2001. sa 0,19%. Znači, ratne godine imali smo bolju zastupljenost na tržištu Europske unije no recimo 7, 8 godina kasnije, a danas smo još lošije plasirani no što smo bili 2001. godine. Jednostavno vis a vis ovih mladih ljudi koji su gore na galerijama trebamo se zapitati kamo ide ova zemlja? Da ne bi bilo nikakve dvojbe, jasno da sam protiv nuklearnih elektrana, ali ima onih koji takve elektrane spominju i u Hrvatskoj s tezom da ih ni ova zemlja neće moći izbjeći, ali prije toga volio bih doista dobiti odgovor o toj radioaktivnoj šljaci, pod navodnicima "radioaktivnoj šljaci" jer pretpostavljam da ako taka postrojenja istu ne ostavljaju u Njemačkoj, Danskoj, Austriji onda je neće niti na prostoru Istre ili Hrvatske.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Markovinović.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo ispravljam netočni navod koji glas: "U zemlji u kojoj se ništa ne radi nego samo uvozi." Pa mislim da je to uvreda svim privrednicima našim. Ja mogu reći da kod mene u gradu ima oko tisuću privrednika od kojih većina se bavi ili proizvodnjom ili uslugama, pa mislim da bi morali prestati uvrede na račun svih onih koji pošteno rade u ovoj zemlji.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a, uvaženi zastupnik ekspert za nuklearnu sigurnost gospodin Pančić.
Puno je ovdje eksperata, pa jedan više nikome neće smetati. Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, članovi Vijeća za nuklearnu sigurnost, dame i gospodo. Sigurno teško je zamisliti jedan događaj koji bi utjecao na živote milijuna ljudi u Hrvatskoj i u Europi od mogućeg ekološkog incidenta ili nesreće. Sa time se teško može porediti i rat i potres i bilo koji drugi događaj, a mi živimo u blizini najmanje dvije nuklearne elektrane. Jedino što one nisu na našem teritoriju pa imamo osjećaj, psihološki osjećaj sigurnosti da to nije u našem dvorištu. Međutim, 40 kilometara daleko od Zagreba ili 70 kilometara daleko od Baranje je uistinu blizu. Bolje i 40 kilometara dalje nego bliže. Međutim, ukoliko se nešto dogodi posljedice će svakako biti prisutne. O ovoj temi ćemo sigurno u narednom periodu još puno govoriti. Interes javnosti je velik da ovdje govorimo o nekakvome konkretnome problemu tipa Krškog, vjerojatno bi raspravljali od jutra do mraka i uspjeli posvađati cjelokupnu hrvatsku javnost oko toga problema. Zbog kjoto protokola smanjenja emisije ugljičnog dioksida, nuklearna energija koju smo mislili da smo izbacili kroz velika vrata polako se vraća na mala. Tako i da od naših stručnjaka u HEP-u možemo sve više čuti ocjene da bi već negdje od 2010. godine mogli početi razmišljati o nuklearnoj opciji. Naravno, takva razmišljanja su legitimna, možda i razumljiva, samo bi bilo dobro da počnemo o njima razgovarati na jedan ozbiljan, korektan način. Zbog toga i od institucija koje se bave ovom problematikom Državnog zavoda za nuklearnu sigurnost ovdje sada smo upoznali i novo tijelo Vijeće za nuklearnu sigurnost, očekujemo da profesionalno i korektno obavljaju svoje poslove. Međutim, kada vidimo ovo izvješće, a ja sam ih na desetine napisao moram reći da se ovo i ne bi moglo smatrati izvješćem. Pored toga što kasni mi govorimo o izvješću za 2005. godinu, a danas je veljača 2007. godine. Što smo radili godinu dana? Ja smatram da izvješće za proteklu godinu treba doći negdje u proljeće ili najkasnije 6. mjesec naredne godine, a mi smo godinu dana preskočili i prespavali. Bilo bi normalnije da se radi o objedinjenom izvješću za 2005. i za 2006. godinu. Posebno, e sad ne znam da li ja imam skraćenu verziju, ako četiri stranice ovoga izvješća, mi imamo na 90% teksta te prepisane zakonske odredbe ovoga Vijeća, odnosno vijeća, odnosno Državnog zavoda za nuklearnu sigurnost, odnosno svih mogućih konvencija, međunarodnih konvencija. Sve je to dobro, sve to treba stajati, međutim ono što bi nazvali izvješćem može se svesti na 10 ili 11 redaka teksta. Budući nema puno, evo pročitat ću nekih 5, 6 koji su ključni. Ja uopće ne sumnjam u njihovu točnost. Naravno da bi bilo za sve nas dobro da je to točno, ali nikakvih pokazatelja kako se do toga došlo. Pa se kaže u 2005. godini uspješno su provedene tri vježbe tehničkih potpornih centara kao i 6 međunarodnih vježbi i konveksa. U redu. Ali niti riječi više o tim vježbama. Ni tko, ni kada, ni gdje, ni kako, ni zašto. Što nas čeka u narednom periodu gdje bi trebali eventualno poboljšati neke stvari jer smo uočili da na tim vježbama neke stvari ne funkcioniraju. Ili dalje rečenica, sustav za rano upozoravanje za slučaj nuklearne nesreće djelovao je zadovoljavajuće. Što ta ocjena djelovao je zadovoljavajuće znači? Zadovoljavajuće. Da može biti i bolje. Ako može biti bolje zašto nije bolje? Što je uzrok? Zašto sustav djeluje zadovoljavajuće? Ili je to maksimalna ocjena za sustav gdje ne može se napraviti nikakvi pomaci? I onda ocjena tijekom 2005. godine nije zapaženo povećanje radi aktivnosti na teritoriju Republike Hrvatske kao posljedica rada nuklearnih postrojenja u okolini Republike Hrvatske. Opet ne sumnjam da je ta ocjena točna, međutim nigdje nema mehanizama, nigdje nema pokazatelja sa tih 15 mjernih stanica do kojih smo došli. Pa valjda ipak nekakvih odstupanja postoje, pa ćemo onda to porediti sa 2004. godinom ili ranije ako takvih podataka postoji. Naravno moguće je da su razlozi ovakvoj jednoj šturoj informaciji to što je Državni zavod za nuklearnu sigurnost počeo sa radom 1. lipnja 2005. godine. Moguće, ali smatram da je u ovih godinu i po dana se sve to moglo odraditi na jedan korektniji i bolji način. I onda izvješće otprilike završava sa još jednim retkom odnosno sa dva retka, da je u sklopu mjera jamstava inspektor Međunarodne agencije za atomsku energiju izvršio inspekciju na Institutu "Ruđer Bošković" gdje nisu ustanovljena nikakva odstupanja. Ok. Mogu i to prihvatiti. Međutim, sve ovo što sam pročitao, to je kompletno izvješće Vijeća za nuklearnu sigurnost koji bi trebao biti savjetodavno tijelo Hrvatskoga sabora. Moguće je da smo i mi u Hrvatskome saboru krivi, pa pred Vijeće nismo stavili veće zadaće i ciljeve pa jasno onda Vijeće nije onda moglo niti odgovoriti na upite kojih nije niti bilo. Recimo da bi se imalo o čemu pisati u ovome izvješću govore događanja opet 2005. godine, bilo ih je i više 2006., ali 2005. sigurno. Interesantno u vezi nuklearne elektrane "Paks" u Mađarskoj. Mi svi znamo dobro za "Krško" ali se malo čulo za "Paks" 70 kilometara daleko od mađarsko-hrvatske granice od Baranje, znači u susjedstvu Osijeka. Ta je nuklearna elektrana sovjetskoga tipa, '87. stavljena u pogon. 2007. bi trebala biti zaustavljena. Međutim, 2005. godine preko Austrije i njihovih institucija i njihovih udruga moglo se čuti da se planira odnosno produženje rada te nuklearne elektrane. Tek nakon toga naše institucije su reagirale, dobro su reagirale. Međutim u ovom izvješću nemamo ocjenu da li su dobro reagirale, da li se moglo bolje reagirati, što su od mađarske strane tražili, što smo dobili? Samo znamo, opet skidajući sa Interneta i tražeći novinske članke da je 2006. godine u skladu sa HESPO konvencijom izrađena ta Studija utjecaja na okoliš u vezi toga mogućeg produženja rada nuklearne elektrane, gdje je po staroj našoj navadi ta rasprava pro forme provedena samo u Osijeku ali ne i u sjevernom dijelu Hrvatske iako opasnost postoji i za čitavu kontinentalnu Hrvatsku zbog vjetrova, gdje su određene Udruge zelenih, ekološke udruge ukazali na određene probleme. Među ostalim da nedostaje detaljni opis procedure u slučaju ozbiljnih havarija odnosno akcidentalnih situacija, niti postoji scenarij rizika s obzirom na klimatske promjene za predviđeni rok produženja rada elektrane, kao i utjecaj na toplinsko zagađenje Dunava kojega nema. Sa Mađarske strane odgovoreno je da nikakvih ekoloških utjecaja negativnih ekoloških utjecaja na okoliš neće biti. Pa to je isto tako o bilo kojoj velikoj stvari da govorimo da li o gornjim horizontima, da li o hidroelektrani na Lešću, uvijek će investitor kazati da nikakvoga utjecaja na okoliš nema. To mu je nekako u opisu njegovoga posla. Ali je pitanje što mi kanimo poduzeti da vidimo da li je to uistinu tako ili nametnuti određene standarde da se to tako i ne dogodi. Pa mi onda u ovome izvješću ne možemo pročitati, ja uistinu nisam ekspert ali ovdje možda mi netko može odgovoriti. Evo, gospodin Tadić nakon mene, što to znači 4 reaktora sovjetskoga tipa VVR 440? Vjerojatno to nije Černobilski tip reaktora, manje je opasan ali da li se može on svrstati pod one zapadne standarde koje možemo ocijeniti kao manje opasne po može biti opasne po okoliš. Isto tako kaže se, nema se utjecaja na temperaturu Dunava odnosno govori se o 1,7 stupnjeva. Ja ne znam što je razlog tome. Da li globalno zatopljenje ili možda nuklearna elektrana upravo u "Paksu, ali je i '80.-tih godina Dunav je znao biti zaleđen u potpunosti. Sante leda su ogromne plovile po njemu ali danas tih santi leda ja godinama, nikada nisam mogao više vidjeti. Neću reći da je to vezano uz "Paks" ali sigurno stotinu takvih "Paksova" je doprinijelo do i ovoga globalnog zatopljenja o kome sada naveliko svi govorimo. I ono što je interesantno nema ovdje nikakvih financijskih pokazatelja, niti ocjena da li je ovaj monitoring koji mi provodimo, da li je on adekvatno plaćen, koliko treba platiti? Ja sam negdje načuo da upravo radi kontrole Dunava, da se plaća pošto kupio tako i prodajem, ali mislim da sam čuo to od relevantnoga izvora iz Hrvatskih voda, nekih 300 tisuća kuna za određenu instituciju. Sada je pitanje, koja to institucija provodi i da li je to Državni zavod za nuklearnu sigurnost ili neka druga institucija ili udruga? I da li je tih 300 tisuća kuna kojim se provjerava radioaktivnost može biti vode u Dunavu, odnosno toplina, povećanje temperature Dunava, da li je to adekvatno ili nije adekvatno plaćeno? Znači, sve u svemu zbog ovih i čitavog niza drugih pitanja i zbog svega onoga što ovo izvješće više sakriva nego što otkriva i zbog budućih rasprava koje će sigurno usljediti, ja smatram i da ovo Vijeće za nuklearnu sigurnost treba izaći sa jednim cjelovitim izvješćem. Ovo čak možda i povući. A zatim ga objediniti sa izvješćem za 2006. godinu i, uistinu doći ovdje pred Hrvatski sabor informativno radi edukacije i samih članova Sabora ali isto tako i radi edukacije cjelokupnoga građanstva Republike Hrvatske. Hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Štengl.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Naime, moram nekoliko netočnih navoda uvaženog kolege ispraviti. Nije točno da samo mađarska strana daje izvješća o stanju Dunava i utjecaju "Paksa" na Dunav. Postoji mješovita hrvatska odnosno jugoslavenska a sada hrvatsko-mađarska komisija koja je ustanovljena prije puštanja "Paksa" u rad. "Paks" nije pušten '87. nego negdje do '81., '82. godine. I zašto to kažem? Zato što je … [[Govornik se ne razumije.]] zadnji let na Dunavu bio '86. godine u ovo vrijeme, dakle kad je "Paks" još debelo radio. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik u ime kluba HSP-a Tonči Tadić.
Dame i gospodo zastupnici, poštovani gospodine predsjedniče Vijeća za nuklearnu sigurnost, poštovani ravnatelju. Kao prvo u ime našeg kluba moram konstatirati da ovo uopće nije izvješće. Velikim naporom volje uz maksimalno dobre volje bi se sve ono što nisu citati zakonskih članaka dalo svesti na jedva polovicu jedne stranice A4 kucane fontom Times New Roman veličine 14. Dakle to nije izvješće koje Sabor očekuje i moj je dojam gospodine Čavlina da ste ovo pisali preko volje i usput i da to s jedne strane ne zadovoljava interese Sabora, a s druge strane ne odaje svu aktivnost Državnog zavoda za nuklearnu sigurnost koja je daleko daleko veća od toga. Ljudi su doista radili i meni je doista žao da Internet siteu Državnog zavoda za nuklearnu sigurnost nema njihovog izvješća koje bi bilo daleko cjelovitije i u koje bi Sabor imao daleko bolji uvid što je sve rađeno. Naime Državni zavod za nuklearnu sigurnost osnovan je 2005. i on pokriva ne samo suradnju sa Međunarodnom agenciju za … energiju, preciznije provedbu Sporazuma o neširenju nuklearnih oružja nego pokriva i konvenciju koje je Hrvatska član o zabrani nuklearnih pokusa, Konvenciju o nuklearnoj sigurnosti, Konvenciju o radnom izvješćivanju o nuklearnoj nesreći, Konvenciju o fizičkoj zaštiti nuklearnog materijala, Konvenciju o sprječavanju nuklearnog terorizma i samo za praćenje tih konvencija i aktivnosti s njima u svezi je Sabor dao punu ovlast ovom zavodu koju je tu ovlast doista u punoj mjeri odradio. Također znamo jako dobro da je bio čitav niz akcija u vezi kontrole nuklearnog materijala, da se radilo na treninzima na graničnim prijelazima, da se provodilo razne međunarodne vježbe u organizaciji IA, EA, u tom cilju. Dakle aktivnosti je bilo doista puno i mene doista čudi zašto to niste stavili unutra tako da Sabor ima pun dojam što je doista rađeno. Ovako, sa ovakvim izvješćem se naravno rađaju sumnje u trošenje novca i također se rađaju sumnje u prikrivanje stvarnog stanja nuklearne sigurnosti, a to je doista nepotrebno. Dakle ja očekujem da izvješće 2006. bude daleko kvalitetnije pisano sa više podataka i da bude objavljeno na Internetu tako da Sabor možda ne mora dobiti cijelu čitabu na stotinjak strana, ali mora biti upoznat sa tim koje je doista stvarno stanje. Također vijeće je zapravo političko tijelo koje prati što se zbiva po pitanju nuklearne sigurnosti i predlaže Hrvatskom saboru koje mjere još treba poduzeti, koje zakone još treba dopuniti, odnosno predlaže Vladi jer je ono nevladino tijelo, ono odgovara samo Saboru, koje još političke aktivnosti na međunarodnom planu treba poduzeti. Ništa od toga ovdje nema. Dakle ovo je jedno izvješće pisano čisto reda radi da se kaže izvješće postoji. Međutim oprostit ćete, saborski zastupnici su ipak pismeni, čitaju izvješća i ovakvo izvješće nas vrijeđa. Dakle ovo izvješće je moralo uključiti, a nije, nagovještaj rasprave o energetskoj politici, jer podsjetit ću svi razvojni scenariji energetike koji su zapisani u Strategiji energetike koju je usvojio Hrvatski sabor 2002. su scenarij pisani prije nego što je barel nafte došao na 70 dolara. Pisani su u doba dok Hrvatska još nije ratificirala kyoto protokol o ispuštanju ugljičnog dioksida i pisani su bez svijesti o akutnoj klimatskoj katastrofi. Nije Hrvatska jedina u kojoj se pojavljuju i ideje o aktiviranju nuklearnog programa. Sve zemlje u svijetu razmišljaju na isti način. Ako želimo jednaku količinu električne energije ostaju nam alternativni izvori ili nam ostaje nuklearna opcija kao mogućnost ako budemo morali radi globalne katastrofe zagrijavanja pogasiti sve termo elektrane i osloniti se na ono hidropotencijala koje imamo. Ali o tome ovdje nema ni nagovještaja da se o tome razmišljalo. Nema također nikakvih detaljnijih izvješća o tome kako se pratilo stanje Nuklearke Paks, odnosno stanje Krškog, a pratilo se. Zašto to ne napisati? Ponavljam, ovako se samo rađaju sumnje u tome da se nešto strašno dogodilo pa se to ne piše ili se pojavljuju sumnje u trošenje novca. Također ovdje moram napomenuti da je Državni zavod za nuklearnu sigurnost u 2006. po prvi puta u povijesti provodio testiranje radioaktivnosti mora oko američkog nuklearnog nosača koji je bio na gostovanju u Splitu. To se 2005. još nije radilo, ali ovdje nema ni nagovještaja o tome da vijeće predlaže Vladi da razmotri to kao jednu stalnu praksu te da na svaki mogući način ovlasti vijeće da ono bude to koje dopušta ulazak nuklearnih brodova da nam se ne dogodi ona situacija kada su u srpnju 2001. dvije američke nuklearne podmornice Pennsylvania i Jacksonwille se popunjavali s zalihama u Gruškoj luci. Oprostit ćete, to tako ne smije ići. Ni jedna ozbiljna zemlja to sebi ne bi dopustila, a Hrvatska je to sebi dopustila zato što u ono doba nije imala Državni zavod za nuklearnu sigurnost jednako kao što nije imala Državni zavod za nuklearnu sigurnost u doba kad se potpisivao onaj nesretni sporazum o Sloveniji sa Krškim. U tom smislu, a znajući da je u listopadu te iste godine 2001. kada su te dvije podmornice nuklearne gostovale kod nas, dakle da je tri mjeseca nakon toga došlo do kvara na reaktoru britanske podmornice … Gilbraltaru razumno je da je od strane vijeća išao poticaj da se u Hrvatskoj uvede luka spasa za takve nuklearne brodove, odnosno procedura što učiniti ako na jednom od tih brodova bilo da je riječ o nosaču ili podmornici dođe do havarije na reaktoru dok je u Jadranu i to u našem gospodarskom pojasu ili još gore u teritorijalnim vodama. Ali o tome nema ni spomena u ovom materijalu, a vijeće je ipak ponavljam političko tijelo koje o tome mora razmišljati. Također Sabor je ratificirao sporazum sa SAD-om o kontroli oružja za masovno uništavanje na brodovima. Vjerujem da se ovdje moglo reći par riječi o tome kako zavod vidi ili kako vijeće vidi u budućnosti bolju kontrolu kontejnerskog prometa u našim lukama. Dakle ni o tome nema ničega ovdje. Dakle naš klub će primiti k znanju ovo izvješće. Uz dužno poštovanje ovakvo izvješće je vrijeđanje Hrvatskog sabora ali jednako tako je i vrijeđanje svih znanstvenika i djelatnika Državnog zavoda za nuklearnu sigurnost koji su radili daleko, daleko više od toga nego što im ovakvo izvješće čisto rutinski pisano da se nešto napiše može pokazati. Mi ćemo ipak glasati i za ovakvo izvješće. Hvala.
Zahvaljujem. U ime Kluba HNS-a uvaženi zastupnik Jakša Marasović.
Gospodine dopredsjedniče, gospodo iz Vijeća za nuklearnu sigurnost, kolege i kolegice. Ima dvije i po, dvi, tri i po stranice ovo izvješća. Prvi podnaslov je osnovno u Vijeću za nuklearnu sigurnost. Ovo je sve jedna stranica. Drugo je organizacija nuklearne sigurnosti u Republici Hrvatskoj. To vam je druga stranica. I treća je međunarodna suradnja na području nuklearne sigurnosti gdje se daju sve konvencije, protokoli u, sporazumi dakle Republike Hrvatske sa, na međunarodnoj razini. Ovdje se pretjeravalo u prethodnim raspravama koliko je tu napisano u samom izvješću ali evo ja bih to sveo na jednu rečenicu: «Tijekom 2005. godine nije zapaženo povećanje radio aktivnosti na teritoriju RH kao posljedica rada nuklearnih postrojenja u okolini RH.» I to je dobro. To je jedino što je dobro, a s druge strane piše da je Zavod za nuklearnu sigurnost počeo s radom 1. lipnja 2005. Znači prije nismo ništa imali je li? Vjerojatno ništa. Nikakve kontrole nismo imali. Znate ovo nije hrvatski problem. Ovo je globalni problem i ako se dogodi da netko malo izduši tu u okolišu Hrvatske bilo gdje u Europi osjetit ćemo to mi vrlo dobro i novine će to u najmanju ruku napuhati kao što su napuhali onaj Černobil ako se sjećate za koji danas postoji sumnja ne samo u Hrvatskoj nego u mnogim dijelovima Europe da se posljedice osjećaju. A to možete čuti od ovih liječnika koji ne znaju zašto su djeca bolesna od nekih bolesti? Od povećanih tih karcinogenih bolesti i takvih imate i lokalno. Imate situaciju bivše tvornice Jugovinil gdje je deponiran tzv. Rankovićev nuklearni otpad ako se ja ne varam, šljaka. Nekakva za koju ja ne znam iako sam gradio jednu tvornicu tamo, ja ne znam šta je, kakvo je stanje s tim? Ali znam da je recimo bar po pričama puno više ljudi umiralo koji su radili u Jugovinilu nego u Salonitu. A danas se govori o Salonitu je li? I šta mi znamo o tome? Ništa. Ja neću sad govoriti dalje o tome što je Tadić govorio da bi trebalo nešto znati. A ovo Vijeće je od uvaženih stručnjaka sastavljeno. Da bi mi morali nešto malo više znati uopće o tome kako funkcionira nuklearna elektrana Krško. Da bi morali nešto više znati o tome o najavi Slovenaca da će graditi drugi blok u nuklearnoj, na lokaciji nuklearne elektrane Krško. Ali o tome nema naznaka, to je već rečeno. Morali bi nešto znati i o tome šta će biti sa energetikom i da li će biti nuklearne energetike u Hrvatskoj? Da li ćemo se opet vraćati na lokacije koje su nekad istraživane kao tu opet nizvodno 60, 70 kilometara od Zagreba? Ili možda Vir da li da riješimo bespravnu izgradnju tamo? Znate, veliki je novac potrošen na istragama na Viru za nuklearnu elektranu. Ni o tome ništa ne znamo. I pitanje je da bi nešto doznali vjerojatno bi se nešto moralo dogoditi. Inače pazite može biti da je ovo i dobar pristup, može biti da je ovo pristup ko što je u vrijeme Rankovića bio. Da se ne treba o ovome ništa znati i da je dovoljna konstatacija ova rečenica koju sam pročitao. O ovome mi ne trebamo znati. Javnost ne treba znati ništa o tome. Ja ne znam, evo vi ste tu, ima i liječnika. Ima uvaženi gospodin Hebrang koji je radiolog. Da li itko zna šta se događa sa otpadom radiološkim, bolničkim gdje se to deponira? Po onome što sam ja načuo toga ima recimo jedan kontejner u 10 godina. Znate li možda gdje je to? Ja ne znam. Čuo sam da je tu na Ruđer Boškoviću. Dakle vrlo blizu vas. Ali ni o tome ništa ne znamo. Mi dakle nemamo informacija i obzirom da sam ja sklon i prihvaćanju da to bude tajna, ja bih onda mogao i za to dignuti ruku za ovo izvješće ali morat ću se ipak sa svojim kolegama u Klubu dogovoriti hoćemo li to podržati ili ne? Ili da dobijemo izvješće za koje sam čuo da je dakle ovaj Državni zavod preko svog tehničkog potpornog centra vršio neke vježbe poslove da nešto malo više znam o tome. Načuo sam iz razgovora, iz rasprave doktora Tadića koji je jasno puno meritornija osoba da govori o ovome nego ja. Jer on je doktor nuklearne fizike. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Hebrang.
Hvala lijepo. Pa evo u nekoliko navoda kolega ovdje za govornicom se spomenulo da je izvješće koje je pred nama ima tri i pol stranice. Ja moram reći da to nije točno i na dnu prve stranice piše ovako: privitak, Godišnje izvješće za 2005. o stanju nuklearne sigurnosti. I uz to smo dobili evo čitavu knjigu izvješća … … [[Upadica se ne razumije.]] Ne, ne svi. A pazite tu piše, pardon, tu piše dole na prvoj stranici: Privitak, Godišnje izvješće. Ne branim ih, nisam njihov odvjetnik ali nije korektno. «Godišnje izvješće za 2005. o stanju nuklearne sigurnosti». Ja sam dobio isto samo ovo. A kad sam vidio privitak otišao sam u administraciju i dobio sam ovu knjigu i u njoj zaista piše opširno sve ovo što su kolege trebali Saboru predstaviti. Dakle mislim da nisu opravdano napadnuti s te strane.
Zahvaljujem. Završno, gospodin Matija Šprah, ravnatelj u Državnom zavodu za nuklearnu sigurnost. … [[Upadica se ne čuje.]] Nakon njega, jel. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovane i uvažene zastupnice Hrvatskog sabora, uvaženi zastupnici. Evo, samo par riječi samo o diskusiji i raspravi koja se je ovdje vodila. Naime, Državni zavod za nuklearnu sigurnost je osnovan kao tijelo državne vlasti ili tijelo državne uprave nadležno za nuklearnu sigurnost, dok je Vijeće naravno kao što vi znate savjetodavno tijelo Sabora. Ono na nekakav može reći način vrši nadzor stručni nadzor nad radom Državnog zavoda i prezentira naravno ovom Visokom domu stanje nuklearne sigurnosti. Što se tiče Državnog zavoda, ja se zahvaljujem uvaženim zastupnicima koji su prepoznali stvarno jedan vrlo intenzivan rad Zavoda koji je počeo sa 1.6.2005. godine. Ovdje moram se naravno zahvaliti i Vladi Republike Hrvatske koja maksimalno daje podršku radu ovog Zavoda. Ali ono što je bitno ja bih volio samo naglasiti jednu bitnu stvar koja se je ovdje otvorila u diskusiji, a naime radi se o tome da Državni zavod za nuklearnu sigurnost, odnosno pitanje nuklearne sigurnosti pokriva 3 elementa koja su važna kao nuklearni materijali. To su uran, plutonij i torij. Zbog njihovih izuzetno proliferacijskih kapaciteta. Ostale radioaktivne materijale kontrolira drugo tijelo državne uprave, a to je Državni zavod za zaštitu od zračenja. Dakle nadzor nad nuklearnim postrojenjima, postrojenjima u kojima se koristi nuklearni materijal u različite svrhe, proizvodnju električne energije, prokulziju kao što je bilo govora o nuklearnim brodovima, razna istraživanja ruda, obogaćenje ili ne daj Bože reprocesiranje istrošenog goriva i vađenje plutonija to je u nadležno Državnog zavoda za nuklearnu sigurnost, odnosno i samog Vijeća koje onda izvještava Sabor o mogućim nepravilnostima koje proizlaze iz nepoštivanja međunarodnih sporazuma i konvencija. Što se tiče kontrole rada nuklearnih postrojenja u okruženju Republike Hrvatske naravno tu su dva koja su nam blizu koja su spomenuta, Nuklearna elektrana Krško i Nuklearna elektrana Paks. Ono što naravno svi trebamo znati da u okruženje tisuću kilometara od granica Republike Hrvatske imamo 94 nuklearna reaktora. Dakle, Državni zavod za nuklearnu sigurnost putem svog sustava za rano javljanje za slučaj nuklearne nesreće prati teritorij Republike Hrvatske da li je na teritorij došla bilo kakva naznaka povećanja zračenja kao posljedica rada tih postrojenja. Nakon jedne takve aktivnosti nakon slučajnog trigeriranja te vrijednosti Državni zavod za nuklearnu sigurnost putem Tehničkog potpornog centra koji je potpora, stručna potpora tijelima državne vlasti za krizna stanja, u našem slučaju Državnoj upravi za zaštitu i spašavanje, daje potporu, svu moguću stručnu potporu što se tiče postupaka za javnost i građanstvo vezano za sklanjanje i ostale aktivnosti koje se trebaju provoditi za slučaj nuklearne nesreće. Evo upravo danas smo imali prezentaciju jednog kalendara kojeg su oslikala djeca iz osnovnih škola, a namijenjena su svima koji žive u krugu 25 kilometara oko Nuklearne elektrane Krške, naravno na teritoriju Republike Hrvatske tako da svaka obitelj dobije jedan takav kalendar, a na svakoj stranici je napisano nešto o nuklearnim postrojenjima i postupcima za slučaj nuklearne nesreće. Tako da je građanstvo upravo u tom dijelu upozoreno, odnosno može saznati što se događa za slučaj nuklearne nesreće. Evo, to bi bilo ukratko. Naravno što se tiče ovog izvješća. Izvješće Državnog zavoda za nuklearnu sigurnost bilo je pripremljeno i predano Vladi u 3. mjesecu prošle godine i Vlada je to primila na znanje. Izvješće se nalazi na web stranicama Državnog zavoda za nuklearnu sigurnost. Dapače, bit će nam drago da pogledate to izvješće. I Državni zavod je naravno otvoren za sva moguća objašnjenja, odnosno interpretacije tog izvješća ili dodatne informacije ako uvaženi gospoda zastupnice i zastupnici tražite od Državnog zavoda. Hvala.
Zahvaljujem. I zaključno, gospodin Čavlina, predsjednik Vijeća.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, štovani zastupnici, štovane zastupnice. Prvo u ime Vijeća ispričavam se ako je, ako na bilo koji način sam povrijedio vaše znanje o tome ili ako smatrate da je to nedostatno, mi naravno da to možemo ispraviti, posebno vezano za 2006. godinu. Međutim, htio bih iznijeti neke činjenice. Činjenica je da smo mi neko savjetodavno, političko tijelo ovog Sabora. Mi, nema tu nikakve naknade, netko je spominjao neke novce, nema tu nikakvih, ja sam trošio vlastito vrijeme. Ja sam bio jučer popodne i danas cijeli dan. Ja se stavljam hrvatskom narodu i Hrvatskom saboru sva svoja znanja, ja sam profesor nuklearne energetike i pitajte me, ja ću vam odgovoriti što god vi želite. Ovdje na neki način neke se stvari malo brkaju. Jedno je energetska politika, to bi se reklo promocija. Jedno je kontrola sigurnosti rada. To su dvije odvojene, moraju biti odvojene funkcije. Jedno radi Ministarstvo gospodarstva, promovira možda nuklearnu energetiku, a drugo je Zavod, ili već kako, jedno državno tijelo, tijelo državne uprave kontrolira pod kojim uvjetima se to odvija. I to, to međutim dobro je ako bi se jedna takva rasprava vršila. Ja sam spreman doći o tom i o raspravi govorim jer je bilo riječi i o energetskoj politici. Dapače, ja bi o tome jako rado govorio. I ja bih htio reći ono što je napravila Finska, zemlja koja ima po prilici broj stanovnika kao što ima Hrvatska, 4 i pol milijuna, dakle ona ima 4 nuklearne elektrane. I onda je stajala pred odlukom da li da ide u petu ili ne. Ta odluka je, vidite da je to politička odluka. Mislim ona je tehnička, ekonomska, energetska, ali na kraju i politička. Nju je donio finski Sabor. Mi ako ćemo ići u prvu nuklearnu elektranu na teritoriju Republike Hrvatske takvu odluku treba donijeti Hrvatski sabor. Jer ta izgradnja i taj cijeli proces traje više nego što jedan mandat jedne Vlade. I ne može se desiti da jedna Vlada počne to, a druga Vlada da to sad makne. Prema tome, meni je jako drago da je na neki način Sabor pokazao interes za nuklearnu temu. Jako mi je žao da smo mi pogriješili format i zapravo katastrofalan izvještaj napravili. Ali mi smo bili rukovođeni time što je izvještaj tijela, znači ovog tijela Vlade, on je na Internetu već od sredine prošle godine. I onda je to bilo ponavljanje. To je jednostavno bilo kako bih rekao copy paste, to nekakvo, bilo bi rekao bih ispod nivoa. Što se tiče tu sad još bi neke stvari možda rekao, jer se malo isto brka, dakle ovo vezano za globalno zatopljenje. Globalno zatopljenje i nuklearne elektrane, dakle nuklearna elektrana nije ta koja doprinosi globalnom zatopljenju nego baš nuklearna … [[Ne razumije se.]] jedino rješenje za globalno zatopljenje. Zašto? Jer ona ne emitira ugljični dioksid. To je iz nuklearne reakcije, ona nije reakcija oksidacije. To nema ugljičnog dioksida. I … izvori, vjetar, i sunce itd. oni doprinose, dakle zadovoljavanju energetskih potreba, a isto tako doprinose smanjenju emisija CO2. Međutim ako vi napravite jednu vjetro elektranu ili jednu sunčevu elektranu vi i dalje kada nema vjetra i kada nema sunca onaj turist hoće i dalje imati struje, on hoće koristiti air conditioner, znači morate opet napraviti nešto što će vam ako nije nuklearka i dalje će morati emitirat CO2. Tako na neki način jedno je nuklearka ta koja nas sprječava u tome da emitiramo CO2, govorim to kao globalni problem. Ako mi, i činjenica je to, pazite sve zemlje u sljedećoj dekadi, energetski problem je tu i nije to da sada netko gura samo nuklearnu nego taj energetski problem je tu. Pogledajte, stavite na apcisu 2010., 2020. i vidjeti ćete u svim zemljama uključujući i Hrvatsku raste potražnja i nemogućnost, te škare se rastvaraju između mogućnosti proizvodnje i potrošnje električne energije i isto tako instaliranih kapaciteta. Prema tome druge zemlje o tome ozbiljno razmišljaju da se ide u nuklearni program, ali ja prvenstveno mislim da je to i u našem slučaju to je na neki način jedna politička odluka koja bi trebala biti na Hrvatskom saboru. U tom smislu kad god treba ja ću stati, ja isto nisam, pazite mi smo jedno novo tijelo, ja nisam političar kao vi, ja zapravo format kako to pisati šta, napraviti, zapravo mi nije jasno znate. I to dakle, Zakon o nuklearnoj sigurnosti je donio uredbu da se osniva vijeće, to smo mi i onda je, mi smo izabrani u vijeće, ja sam izvana, potpredsjednik vijeća i još četiri člana i onda smo mi izabrali potpredsjednika i donijeli neki pravilnik. Onda se osniva tijelo državne uprave sa svojim stavom, sa svojim aparatom, … [[Ne razumije se.]] tu se naravno troše pare, pitanje je da li se ispravno troše ali pokazuje se da da i sad ovo vijeće, evo ja sam i gospođu tajnicu pitao pa u kojem formatu i gdje sve to dolazi itd. Tako da evo to je razlog možda što nije bilo dovoljno u potpunosti napravljeno, ali kažem ispravljam neke netočne navode jer i samo ovo izvješće je već od prošle godine tih 80 stranica, ona je na Internetu, to može svaki građanin Hrvatske to pogledati i to mislim da je jako dobro kao što može i ovo naše malo izvješće vidjeti PDF postoji na ovome, evo ga ja mislim da sam reko što sam mislio. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. S ovim zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda.
Godišnje izvješće za 2005. godinu o stanju nuklearne sigurnosti u Republici Hrvatskoj. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: prihvaća se Godišnje izvješće o stanju nuklearne sigurnosti u Republici Hrvatskoj u 2005. godini. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 75 glasova za, 18 suzdržanih i 2 protiv donesen predloženi zaključak.
Prelazimo na sljedeću - Izvješće o radu Vijeća za elektroničke medije u razdoblju od 1. listopada 2005. do 30. listopada 2006. – Predlagatelj Vijeće za elektroničke medije Sukladno članku 58. Zakona o elektroničkim medijima, Vijeće za elektroničke medije dostavilo je navedeno izvješće. Materijal ste primili poštom. Raspravu su proveli Odbor za informiranje, informatizaciju i medije, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Izvješće ste primili na sjednici. Vlada je dostavila mišljenje. Želi predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Izvolite. Predsjednik Vijeća, doktor Denis Peričić.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče, poštovane zastupnice, poštovani zastupnici. Evo ja ću doista u šest minuta možda uvodno sažeti sadržaj i osnovne naznake ovoga drugog godišnjeg Izvješća o radu Vijeća za elektroničke medije, drugog od kako je sredinom 2004. godine sukladno zakonu i europskim standardima ono osnovano kao samostalno i neovisno regulatorno tijelo. Ovo se izvješće odnosi na razdoblje od 1. listopada 2005. do 30. listopada 2006. godine. Izvješće se odnosi na punih 13 mjeseci iz razloga kako bi moglo pružiti uvid u cjeloviti radni ciklus vijeća a koji je zaokružen ključnim projektom vijeću u 2006. godini, domaćinstvom i organizacijom 24. sastanka, odnosno kongresa EPRE, europske … [[Ne razumije se.]] regulatornih vlasti održanim u Dubrovniku početkom listopada. Izvješće započinje općim odredbama djelatnostima vijeća i realizaciji istih, podacima o 51. sjednici, u razdoblju na koje se izvješće odnosi i nastavlja se detaljnim sažecima o pojedinoj djelatnosti od kojih najvažniji su javni natječaj za dodjelu koncesije za obavljanje djelatnosti radija i/ili televizije bilo je ukupno 7 javnih natječaja za ukupno 46 područja koncesije što čini ukupan broj od čak 103 koncesije koje je vijeće dodijelilo od dana svog osnivanja pa do danas. Odobrili smo četiri prijenosa koncesije, 14 promjena vlasničkih struktura, 20 promjena, odnosno … [[Ne razumije se.]] poslova i poništili, donijeli odluku o poništenju jedne odluke o dodjeli koncesija. Izlažemo u izvješću i rezultate utvrđivanja povredaba odredaba Zakona o elektroničkim medijima, donijeli smo ukupno, pokrenuli smo ukupno pet prekršajnih postupka, izrekli 4 opomene i 9 upozorenja nakladnicima zbog nepoštivanja programskih načela i obveza. Posebno poglavlje odnosi se na raspodjelu sredstava fonda za poticanje pluralizma i raznovrst elektroničkih medija pri čemu su sredstva odobrena za 148 nakladnika na lokalnim razinama. Nadalje, ovo izvješće govori o nadzoru, odnosno monitoringu nad poštivanju odredbi i programskim načelima o obvezama nakladnika koji je pak godišnji plan monitoringa dobio pohvale i na visokim europskim razinama. Govori se o procesu koregulacije, navedeni su upravni postupci koji su kao mogućnost pravnog lijeka povedeni protiv odluka vijeća ukupno 2 postupka. Navedeni su podzakonski akti, njih pet koje je vijeće donijelo i završna poglavlja govore prvenstveno o organizaciji sastanka EPRE u Dubrovniku koji sa svojih 152 izaslanika iz 37 europskih regulatornih tijela bio najbrojniji, a po predsjedniku EPRE pa i najuspjelijim regulativni skup u Europi. Navodimo i sudjelovanja na stručnim konferencijama i radnim grupama, projektima od Europske komisije do drugih stručnih tijela. Sukladno zaključku matičnog odbora dostavili smo i nadopunu izvješća čiji je sastavni dio i financijsko izvješće fonda i financijsko izvješće samoga vijeća. I da zaključim, iz ovog je izvješća razvidno i to je njegova intencija, da vijeće ispunjava svoje obveze iz svih područja svojih zakonskih nadležnosti. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Žele predstavnici, izvjestitelji odbora uzeti riječ? Prelazimo na raspravu po klubovima. U ime kluba IDS-a, uvaženi zastupnik Damir Kajin. Nije u dvorani. Gubi pravo na raspravu. U ime kuba HDZ-a, uvaženi zastupnik Meden. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, članovi Vijeća, gospođe i gospodo zastupnici. Elektronički mediji u Hrvatskoj, dakle, radio i televizija tijekom proteklih godina sigurno su doživjeli velike promjene, a nezavisno javno emitiranje znači zapravo da su novinari javnih i privatnih televizija zaštićeni od komercijalnih i političkih pritisaka. U tom smislu sigurno je neophodno nastaviti sa reformama Vijeća agencije za telekomunikacije, Agencije za zaštitu tržišnih natjecanja i svih ostalih regulatornih tijela. Osnivanje ovog glavnog državnog tijela 2003. godine zapravo sigurno je ojačalo ovaj regulatorni sustav i to je potvrda i Hrvatskom saboru i Vladi da bi trebali zapravo nastaviti u ovom smislu svojeg djelovanja. U ovom izvješću detaljno je Vijeće opisalo znači svoje aktivnosti u prošloj godini. Ovo je njihovo drugo izvješće. Znači, provedene javne natječaje, dodijeljene koncesije, prenesene koncesije, poništavanje odluka o koncesijama, utvrđivanje povreda odredba Zakona o elektroničkim medijima, zatim Fonda za poticanje pluralizma i raznovrsnosti medijima i razno razne druge aktivnosti. Svrha postojanja lokalnih medija je prvenstveno izrada programa lokalnog, informativnog i kulturno edukativnog karaktera, ali i sigurno zbog financijske nemogućnosti tih istih malih lokalnih medija vrlo često je kvaliteta ili sadržaj sumnjivog porijekla ili se emitiraju neke latinsko-američke sapunice ili neki drugi sadržaji koji sigurno ne zadovoljavaju lokalno stanovništvo u pravom smislu. Na Vijeću je sigurno obaveza, ja bih rekao, ili možda jedna strateška odrednica da predloži možda izradu jednog budućeg osnaživanja privatnog nakladništva ovih medija, ali sigurno se nameće kao jedno moguće rješenje okrupnjavanje udjela u tim medijima. Posebno je detaljno u ovom izvješću opisane uloge i raspodjela Fonda za poticanje pluralizma u iznosu od 3%. To su sredstva koja su i prikupljena, dakle, od HRT-ove pretplate. Budući je poznato da je ukupni budžet oko 100 milijuna eura, ja bi rekao, pretplate. Znači, 3% dolazimo do cifre od nekoliko stotina milijuna kuna koje je sigurno zanimljivo za sve ove nakladnike, a prema ovom izvješću vidi se da se radi o stotinjak, bilo privatnih lokalnih televizija ili radija koji pokrivaju gradske ili županijske koncesije. Kriterije podjele ovih sredstava je izradilo Ministarstvo kulture i u svakom slučaju lani je ovdje bilo dosta burne rasprave o načinu koji je ovo Vijeće raspodijelilo ove odluke i ja vjerujem da pokušavajući ispraviti ove nepravde iz 2005. godine Vijeće je sigurno pokušalo ublažiti, ja bih rekao, napade koji su bili dani ovoj kući, ali čini mi se da se može temeljem ovih podjela ovdje primijetiti određene možda nepotrebno napravljene razlike. Iako u sklopu ovog izvješća nismo vidjeli … [[Govornik se ne razumije.]] zamolbe u sklopu ovog "tendera" ja bih rekao. Prije svega, čini mi se recimo nelogičnim da su najmanje sredstava, recimo, iz ovog Fonda dobio je Radio Gospić, svega 15 tisuća kuna iako zbog, znači pokriva podrške dobrim dijelom pod posebnom državnom skrbi. Zatim je tu Radio 057 iz Zadra, Donji Miholac, Radio Korčula ili možda Radio Ogulin. Nekako mi se čini nelogično da su gotovo 3 puta više novca dobile radio postaje iz Radio Borovo ili Radio Dunav za koje je poznato da uglavnom na neki način emitiraju narodnjake, a ne hrvatsku glazbu, tako da ostavlja jedan mali prostor odakle tim malim stanicama 3 puta više sredstva iz ovog Fonda zapravo. Slično sam zapravo primijetio i u televizijama gdje TV Moslavina u kojoj je možda lani na neki način loše ocijenjena i dobila je manji iznos, ove godine njoj se vraća najveći mogući iznos. TV Moslavina, iako na web stranicama primjećujem da oni u svojem, dakle, … [[Govornik se ne razumije.]] ili u svojim programima vrte filmove, uvozne ja bih rekao filmove poput "Diplomci", "Balkan express", "Otpisani" ili svakodnevni erotski program pa se postavlja pitanje zašto temeljem ovakvog, dakle programske sheme dobivaju najveći mogući iznos, čini mi se oko 800 tisuća kuna. Sa druge strane pak određene gradske koncesije poput TV Nova iz Pule ili Slavonsko-brodske televizije dobivaju jednak iznos kao OTV koji pokriva milijun stanovnika i ima 25 znači zaposlenih djelatnika. Znači, čini mi se da ili bi bilo potrebno možda na neki način doraditi ove kriterije s obzirom na količinu stanovništva koje pokrivaju ti lokalni mediji ili pak možda ovo na neki način pravičnije možda ukoliko bi to bilo moguće podijeliti sredstva. S druge strane čini mi se da još uvijek nije osigurana primjena Zakona o elektroničkim medijima. U članku 19. stavak 8. tog istog Zakona nalaže se tijelima državne uprave i korisnicima državnog proračuna da 15% svojih sredstava, znači, potroše upravo na reklamiranju ili promidžbi u lokalnim i regionalnim elektroničkim medijima. Čini mi se da ovo Vijeće još uvijek nije u stanju na neki način to izmonitorirati, iskontrolirati vjerojatno zbog toga što nema ni adekvatnu opremu. Činjenica je da u Hrvatskoj postoji jedna kompanija koja je sigurno sposobna monitorirati ovakav program jer ima, ja bih rekao, stručnu ekipu, ima i tehnološku opremu jer to radi i za druge nacionalne televizije. Tako da se postavljaju i upitno da li je ovo Vijeće angažiralo ili nominiralo prave tvrtke koje su u Hrvatskoj, koje u Hrvatskoj mogu monitorirati odnosno koje bi im poslužile da vidi da su povrede odredbe Zakona o elektroničkim medijima na neki način pravilno nominirane. S druge strane, Vijeće je dalo prijedlog znači i prema Europskoj uniji koja je dala pozitivno mišljenje da će biti u stanju monitorirati program 365 dana u godini, 24 sata dnevno. Sigurno ukoliko takve "tendere" … [[Govornik se ne razumije.]] ljudi koji su osnivali tvrtku regionalno 2 dana prije nego se taj natječaj otvori, sigurno je, usudio bi se reći da će biti potrebno u budućnosti kvalitetnije na neki način voditi računa o tome da li se monitoriraju znači mediji na pravi tehnološki način. Jer donijeti u studiju kazete ili snimak emisije mjesec dana nakon što je ta emisija održana, pregledavati te kazete, to znači da je to retroaktivno. Ostavlja na neki način dvojbi da li je monitoring izvršen zapravo na onaj način koji je trebalo. Kada govorimo o digitalizaciji koja je budućnost Hrvatske Vijeće ovdje vrlo jasno govori da je sudjelovalo na … [[Govornik se ne razumije.]] forumima bilo da je to pri Ministarstvu mora ili pri Hrvatskoj agenciji. Zato mislim da bi bilo logično da je u ovom smislu i spomenuto da nema više smisla davati koncesije za analogne televizije, da se treba u budućnosti fokusirati na digitalni program, a Hrvatska si je zadala cilj da će do 2010. godine prestati sa analognim emitiranjem, dakle, zemaljskog tv signala. Naime, i mnogo razvijenije zemlje poput susjedne Italije nailazile su na mnogo problema tako da vjerujem da smo i mi zapravo pred jednim problemom. Kako ćemo to finalizirati, kako ćemo to implementirati u ovom izvješću to nije spomenuto i ja mislim da bi bilo zaista na neki način korektno da se Vijeće aktivnije uključi zapravo u pripremu da Hrvatska doživi znači jednu digitalnu ja bih rekao transformaciju televizijskog signala na jedan pravi način, ne retroaktivno, dakle donekle aktivno, fokusirajući se na iskustva iz susjednih zemalja, fokusirajući se na buduće tehnologije i na zakonsku regulativu. Čini mi se da će tu ovo Vijeće trebati malo aktivnije sudjelovati ili možda edukativnije jer u protivnom nas može u tom dijelu marketinškog kolača prije svega čekati jedna lagana … [[Govornik se ne razumije.]] ili možda uništavanje i nekih državnih koncesija. Nekoliko ključnih problema s kojima se sve zemlje susreću. Tu prije svega je to način financiranja gdje bi ti uređaji koji su potrebni svakom kućanstvu da bi uopće moglo primiti ovakav signal na zemaljskoj platformi. Da li je to problem zakonske regulative i broj multipleks platformi koje će biti dodijeljene putem koncesija. U većini slučajeva država određuje neki oblik sufinanciranja i u ovom smislu Italija nam može biti uzor jer ona sa 50% sufinancira takva kućanstva, ali se Italija i pobrinula da u svakom slučaju talijanski proizvođači proizvode te uređaje, stimulira njihovu proizvodnju. Mi ovog trenutka u ovom pravcu ne činimo ništa, a 2010. je zapravo pred nama. Kao što sam i prije rekao ukoliko se zna da je televizijsko tržište u Hrvatskoj teško 200 milijona eura, od čega je na pretplatu otpada 100 milijona, a rast od 5% nek se očekuje, znači zna se da će marketinški kolač od nešto više od 110 milijona eura u budućnosti biti raspodijeljen zapravo u ovoj kompleksnoj situaciji na mnogo više kanala nego što je sada i zato jer će biti uveden jedan multipleks kanal sa četiri nacionalne koncesije u digitalnom smislu, četiri kanala, znači jedan multipleks za komercijalnu platformu i određen broj multipleksa za lokalne sadržaje. Drugim riječima, u budućnosti nas čeka vrlo vjerojavno moguća dodjela i četiri puta više koncesija ili pokrivanje nego sada. Postavlja se pitanje da li će naš marketinški kolač moći podnijeti toliku količinu bez vrlo jasne zakonske regulative, bez vrlo jasnog sufinanciranja, a ovog trenutka se mi hvalimo po svijetu da imamo instaliranih 7, dakle 7, brojkom 7 digitalnih odašiljača iako je poznato da u Hrvatskoj ovog trenutka ima instalirano preko tisuću repetitora, analognih dakle ne, znači čeka nas itekako veliki, veliki posao i u ovom smislu apeliram da ovo Vijeće aktivnije malo osim što je bilo prisutno nekoliko foruma … [[Govornik se ne razumije.]] smislu jer u protivnom će ovo Vijeće biti napadano od strane upravo mogućih koncesionara, a ne samo ovdje u Saboru i u ovom smislu klub HDZ-a će ovo izvješće primiti na znanje. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Prekidamo dopodnevni rad sjednice. Nastavljamo u 15 sati. Na redu je Zvonimir Sabati, klub HSS-a. Nastavljamo sa popodnevnim radom sjednice. Riječ ima u ime kluba HSS-a uvaženi zastupnik Zvonimir Sabati.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine predsjedniče Vijeća, kolegice i kolege zastupnici. Evo mene je kao i prije nepune godine dana također pripala čast da govorim o ovoj temi. Tada sam svakako pohvalio pa i danas ću neke stvari, i danas ću neke stvari pohvaliti iako imam i određenih primjedbi. Kao što sam i tada govorio tako i sada velim da je ovo primjer dobro strukturiranog izvješća koje sadržava sve bitne informacije koje su potrebne zastupnicima za što je moguće razumijevanje ove materije. Uz ponavljam određena pitanja pa i primjedbe ići ću redom. Znači, prije svega kad se govorilo o sadržaju onda je možda dobro numerirati i stranice tako da se lakše kasnije prati cijeli materijal. Svakako da Vijeće u svojoj 51. sjednicu koju je održalo u ovom razdoblju znači da je imalo gotovo jednu sjednicu tjedno. Međutim, ja bih se ipak zadržao nešto malo kod odredaba koje se odnose na utvrđivanje povreda odredaba Zakona o elektroničkim medijima. Evo ovdje je to razdijeljeno u tri kategorije. Jedna je pokretanje prekršajnog postupka. Drugo su izricanje opomena a treće je izricanje upozorenja. Što se tiče ovog prvog dijela pokretanja prekršajnih postupka, tu u pravilu se radi samo o televizijskim nakladnicima pa neću to niti previše komentirati iako bi se tu moglo govoriti i o tome. Međutim, onaj drugi dio koji se odnosi na izricanje opomena. U pravilu u 90% slučajeva je to gotovo identična primjedba zbog koje se izriče opomena osim pod tri, gdje se spominje nakladnik radijske djelatnosti Radio 101. I obrazloženje dana 5. svibnja 2006. godine emitirao promidžbene poruke političke stranke a što je u suprotnosti sa člankom 18. stavkom 7. Zakona o elektroničkim medijima. Posebno sam naglasio povredu odredbe Zakona o elektroničkim medijima upravo za ovu skupinu koja je pretpostavljam i više prisutna ali nije se radila monitoring u svim radio stanicama. Svakako da na ovo se može povezati i Fond za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija. Zašto? Zato jer je dobro da postoji taj fond, dobro da se potiče pluralizam i raznovrsnost elektroničkih medija. Ako malo analiziramo, vidimo da dosta velik broj nakladnika, znači radijskih i televizijskih dobiva tu financijsku potporu i to je uredu. Međutim, generalno se postavlja pitanje da li ovi nakladnici koji su dobili određena upozorenja ili u vidu opomena ili samog upozorenja, da li oni na jednak način mogu sudjelovati u raspodjeli tih sredstava? Znači, utvrdi se određena nepravilnost i oni su opet jednako tako i ovdje navedeni u ovom spisku i dobivaju sredstva iz Fonda za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija. Zašto to govorim? To govorim prije svega iz razloga što je ovo ipak hoćemo ili nećemo priznati predizborna godina. Ja već sad znam, imam informacije da pojedine stranke ili čelnici pojedinih stranaka obilaze radio postaje i spremni su plaćati za promidžbu ili njih kao osobe ili stranke ili pojedinih programa. Svakako da možda dio svega toga skupa se može smatrati i klasičnim nekakvim emisijama koje su korisne ali da li je baš korisno da evo, od veljače ili siječnja kak' je to već krenulo sve lokalne radio stanice ili većina lokalnih radio stanica sudjeluje u predizbornoj kampanji. Naravno, govori se o plaćenoj predizbornoj kampanji. Zašto? Zato jer analizom nadzora koji je ovdje spomenut dakle, ne govorim o nakladniku televiziji nego o radiju, nakladnicima radija, vidi se da je u ovom razdoblju od 13 mjeseci nadzor obuhvatio 30 radio nakladnika od njih 150. Govorim o ovima koje su nama bitne. To znači da u ovih 7, 8 mjeseci se i teoretski, ona na taj način ne može kontrolirati veći dio radio nakladnika i postoji doista bojazan da će oni koji imaju naravno daleko više sredstava imati i više prisutnosti u medijima, čak i više nego što im to i zakon dozvoljava. Ali, ja znam da Vijeće radi koliko može, da nema tu pretpostavljam nekakvih posebno drugih interesa, osim da se sve radi po zakonu i to se pozdravlja. Međutim, ponavljam da li je doista moguće posebno ovdje u vrijeme predizborne kampanje, možda malo taj nadzor pojačati? Treća stvar koja me u ovom izvješću malo motivirala da nešto više velim o tome je dopuna ili promjena programske osnove. Naime, u članku 11. stavku 4. Zakona o elektroničkim medijima govori se upravo o programskim načelima i obvezama i dakle u tom stavku 4. veli se da za promjenu odnosno dopunu programske osnove koja se odnosi na više od 10%, nakladnik mora pribaviti prethodnu suglasnost Vijeća za elektroničke medije. I ovdje je spomenuto 4 televizijska nakladnika i 16 radijskih nakladnika koji su sukladno zakonu pribavile suglasnost, a koja se odnose na dopunu programske osnove na više od 10%. To je sasvim normalno i ne mislim to previše komentirati, međutim možda bi svima nama bilo dodatna informacija da vidimo da li je neki od tih nakladnika i prethodnih godina tražio dopunu tih 10%. Ja ovdje to iz ovoga ne mogu vidjeti. Nažalost kod sebe sad nemam prošlo godište ali nije toliko niti važan, ali bilo bi interesantno da imamo i to nekakvu analizu. Zašto? Jer svake godine se može tražiti po 10% i za 5 godina se promijeni 50%, dobro, vjerojatno se teže može napraviti ali recimo kad se ne bi dobila ta usporedba onda bi to malo teže se moglo i kontrolirati. I uz određene te primjedbe velim ja bih rado da se uvijek kod svakog novog izvješća radi ta usporedna analiza. Dakle s jedne strane je ta promjena programske osnove. S druge strane je da vidimo da li baš oni nakladnici prije svega radijski koji su bili opomenuti ili tako drugom vrstom, drugom mjerom bili spomenuti ovdje u ovom izvješću da li baš oni moraju dobiti sredstva iz Fonda. Svakako da bi trebalo to valorizirati posebno one nakladnike koji rade bez primjedbi, koji se pridržavaju programskih načela koje im je, na temelju kojih im je dodijeljena koncesija i uz želju da se to proširi bilo bi bolje. Svakako da možda za kraj velimo da se vidi i ovdje poprilično dobra i značajna aktivnost Vijeća u razno raznim drugim aktivnostima. Evo recimo ako već ništa drugo da spomenem niz podzakonskih akata koji su ovdje navedeni. Korisno je i dobro da se to spomene tako da možemo lakše mi to pratiti da se vide i određeni kontakti koji su bili tijekom ovih 13 mjeseca i na međunarodnom planu organizirani. Dakle međunarodna suradnja. Sve je to dobro i zato treba Vijeće nastaviti dalje uz ove analize koje Klub HSS-a traži mi ćemo naravno podržati ovo izvješće, ali ponavljam zbog ove predizborne godine jako je važno da se taj nadzor možda i malo više i malo češće odvija i da možda imamo ako ne prije za sljedeću godinu da vidimo kako se tko ponašao. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime Kluba HNS-a uvaženi zastupnik Nikola Vuljanić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, ovo izvješće napisano je izuzetno korektno sa masom korisnih podataka i prije svega predstavlja opis aktivnosti Vijeća u ovom periodu u kojem govori. Naravno Klub Hrvatske narodne stranke da odmah kažem podržat će to izvješće. To je drugo izvješće u nizu i smatramo da je to dobar način da se komunicira na relaciji sa zakonodavnim tijelom. Temeljna zadaća Vijeća je zapravo dvojaka recimo. Jedna je da zaštiti zakonitost poslovanja u elektronskim medijima s obzirom na sve propise, prije svega zakon o toj tematici međutim postoji i druga uloga koja nije tako eksplicitno navedena koja je barem jednako važna, a to je da podupire na svaki način pa i financijski razvoj elektronskih medija posebice lokalnih medija. Ne govorim ovo lokalnih medija napamet. Govorim to imajući na umu činjenicu koja je takva htjeli ju mi ili ne prihvatiti. Obrazovne strukture našeg stanovništva, pred neki dan smo o tom razgovarali, gotovo 45% stanovništva ima završenu tek osnovnu školu i ništa više od toga. Za pretpostaviti je da ti ljudi vrlo teško prate pisane medije. I iskustvo nam govori da im je najčešće izvor informiranja elektronski medij posebice lokalne radio stanice. Financiranje lokalnih stranica od strane, lokalnih radio stanica od stranih i televizijskih naravno od strane ovog Vijeća vrši se onom odredbom da se dio pretplate uzima i određenim, određenim mjerilima koje je utvrdilo Ministarstvo kulture. Određenim mjerilima distribuira po lokalnim, po lokalnim medijima. Koliko su ta mjerila dobra? U času kad su donesena vjerojatno su bila promišljena i vjerojatno su imala određenu koncepciju funkcioniranja tog instrumenta koja bi garantirala podjednaku zastupljenost medija i pravičnost u toj raspodjeli međutim nisam sasvim siguran da se situacija od tada nije promijenila i da možda nismo uvidjeli neke nove elemente. Naime koliko se vidi iz ove tablice lokalni mediji se na jednaki način financiranje iz tih sredstava bez obzira da li se radi o javnim ili komercijalnim medijima. Oni nisu u istoj poziciji. Po definiciji stvari nisu u istoj poziciji. Jedna lokalna stranica koja, lokalna radio stanica koja je javni medij dakle u vlasništvu lokalne samouprave i tome slično ima određene funkcije i dužnosti koje ne može izbjeći. Koje definitivno nisu komercijalne i koje ju stavljaju u podređeni položaj u odnosu nakomercijalnu recimo radio stanicu tipa Banovine ili tako koja vrti narodnjake i cajke i na reklamama zapravo skuplja ogroman novac. Što lokalne radio stanice ne mogu napraviti. Dobro. Jedno od rješenja jeste da lokalna samouprava djelomice subvencionira i financira te lokalne radio stanice. Neke lokalne samouprave to i čine, a neke nemaju novaca za to. Možda bi i taj elemenat trebalo uzeti pri eventualnom predefiniranju, redefiniranju kriterija za raspodjelu ovih sredstava. Kontrola velikih lokalnih medija, tu mislim prije svega na televiziju i radio koji pokrivaju čitavu državu jednako je važna. Vidi se i iz postupaka i mjera koje je Vijeće pokrenulo da veliki griješe i to najčešće tamo gdje im se isplati, naravno. Griješe tako da reklamu ukomponiraju u program tako da se ne vidi da je reklama. Griješe javni mediji u tome da im reklamni dio programa zauzima više prostora nego što je to propisima dozvoljeno i Vijeće tu reagira. Dobro je da reagira, možda bi trebalo i češće reagirati, možda bi trebalo imati i mogućnosti da oštrije reagira u takvom kršenju propisa. Htio bih skrenuti pažnju na dva elementa koji čini mi se nisu ovdje unutra naglašeni u izvješću, a radi se o događanjima unutar medija koja imaju reperkusije i na programe i na njihov položaj na tržištu i tome slično. Jedno je probna dodjela koncesije. Znam za neke radiopostaje koje su imale probnu dodjelu koncesije. U tome probnom periodu od čini mi se da je trajao 6 mjeseci nisu se držali ama baš nikakvih pravila ni jačinom signala ni pokrivenošću terena ni programom, ničim. Jednostavno su uskočili na tržište, pogazili one koji su se na tom tržištu nalazili i onda dobili poslije koncesiju trajno. Mislim da taj institut probnom davanja koncesije takav bez nekakvih čvrstih uvjeta nije posebno dobar. Isto tako kontrola pokrivenosti terena. Ima radiopostaja lokalnog tipa koje su dobile koncesiju za određeno područje, ne baš posebno atraktivno, ne baš posebno naseljeno, a svoje odašiljače usmjerili su u drugom smjeru, tamo gdje ima i privrednih subjektnih subjekata koji će platiti reklame, tamo gdje ima i veći broj stanovnika koji će sve to skupa slušati. Čini mi se da kontrola tu nije takva kakva bi trebala biti i da je na Vijeću da to u nekom budućem periodu što je moguće prije naravno pokrije svojim sustavom monitoringa i kontrole. Sve u svemu izvješće je korektno. Treba ga podržati. Treba podržati i funkciju i djelovanje Vijeća za elektronske medije, oni će svaki dan postati ta funkcija će svaki dan biti sve značajnija, dobivat će na težini, posebno u situaciji kad dođe do potpune ili većinske digitalizacije televizijskog sustava. Možda nam nije još sasvim jasno o čem se tu radi ali to je sasvim novi svijet informacija. Ulazimo u svijet gdje će informacije sve moguće uključujući naravno i zabavne programe i sve druge programe, sve to podrazumijevam pod izvorom informacija, ali biti na stolu svakog građana u širokom rasponu mogućnosti odabira stotinama puta širim nego što je to danas. Za to se treba pripremiti ne samo tehnički, ne samo legislativno nego i etički. To je, to zahtijeva donašanje novih kodeksa, novih načina gledanja na elektroničke medije i mislim da bi tu Vijeće trebalo odigrati posebnu ulogu. Hvala.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a, uvažena zastupnica Mirjana Didović.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici Vijeća. I klub SDP-a će podržati ovo izvješće. Premda imamo neke primjedbe i prijedloge koje ću ja iznijeti u ime kluba. Ovo izvješće je dobar primjer i pokazatelj kako u Hrvatskoj možemo imati čak i neke dobre zakone koji jasno propisuju nadležnost i nekih tijela, a da to tijelo ipak po nekim svojim pravilima određuje sadržaj i prioritete u svojem radu. I to u konačnici zapravo i prekriva i zamagljuje onu propisanu i stvarnu djelatnost tog tijela, u ovom slučaju Vijeća za elektroničke medije. Zakonom o elektroničkim medijima kad smo ga donosili prije nekih 3 i pol godine htjelo se je između ostalog postići i veću otvorenost prema javnosti u radu Vijeća. I to poglavito s obzirom na ono što se je događalo oko '90.-ih godina oko dodjele radijskih i televizijskih koncesija. Vijeće nije postiglo tu temeljnu intenciju zakonodavca kada je npr. proglasilo poslovnom tajnom natječajnu dokumentaciju za dodjelu koncesija. Opravdanje je za to izneseno da je ta odluka temeljena na nekim drugim zakonima, Zakonu o pristupu informacijama i Zakonu o bankama. Smatramo u klubu SDP-a da to ne bi trebala biti poslovna tajna, da natjecatelji trebaju imati pravo žalbe na odluku Vijeća, ne samo pravo na upravni spor koji je u pravilu jako dugotrajan, a poznato je naravno i stanje u našem pravosuđu koje je takvo kakvo jest. Kako je Zakonom o elektroničkim medijima točno propisano što sve treba sadržavati odluka o dodjeli koncesije koju donosi Vijeće nakon provedenog postupka javnog natječaja i postupka utvrđivanja postojanja uvjeta za dodjelu koncesije smatramo da je ovaj Sabor trebao dobiti punu informaciju iz tog područja rada. I da je sadržaj odluka o dodjeli koncesije moramo biti sastavni dio ovoga izvješća, kao što je to trebao biti i godišnji plan monitoringa. Svrha podnošenja Izvješća o radu Vijeća za elektroničke medije Hrvatskom saboru nije samo prikazati broj dodijeljenih koncesija i nazive nakladnika nego je važno podastrijeti i obrazloženja zašto je npr. koncesiju dobio određeni nakladnik a nije neki drugi koji se je natjecao, na koji način Vijeće osigurava nadzor nad provedbom programskih načela, tko i kako obavlja monitoring, je li to samo stručna služba i kakva je ta stručna služba i kakav je opće taj godišnji plan monitoringa. Umjesto godišnjeg plana i ocjene njegove realizacije u izvješću se navode provedeni nadzori na programima samo nekih televizija i samo nekih radijskih postaja. Zašto baš tih, a ne nekih drugih, to se ne vidi iz ovoga izvješća. Smatramo da je i koncepcijski pogrešno da se u cilju nadzora programa, kako to piše u izvješću, pojedini programi samo tehnički snimaju, te se analiziraju jedino ukoliko na neki program postoji pritužba građana. Očito Vijeće smatra kako je dovoljno samo ustvrditi kako to stoji u uvodu ovog Izvješće da Izvješće govori o monitoringu te da pruža uvid u godišnji plan monitoringa i njegovu realizaciju. Zakonom o elektroničkim medijima koji je zapravo po prvi puta na jedan kvalitetan način riješeno, uređeno područje elektroničkih medija, riješeno je pitanje samog nadzora programa, uređeno je osiguravanje sredstava za rad vijeća, a time onda naravno zajamčena je i njegova financijska samostalnost i vijeće može osnovati stručnu monitoring službu kao sastavni dio vijeća po uzoru kako to se radi u drugim zapadnim demokratskim zemljama. Osnovan je i fond za poticanje pluralizma raznovrsnosti elektroničkih medija i precizirano je da će se sredstvima fonda poticati zapošljavanje visoko obrazovanih stručnjaka u elektroničkim medijima na lokalnoj i na regionalnoj razini. Zanimljivo je tada jedan podatak, jedna procjena jedne stručne udruge, Hrvatske udruge radija i novina koja je procijenila da takav fond potiče broj zaposlenih od 500 do 800 novozaposlenih visokoobrazovanih radnika u elektroničkim medijima. Mi danas ne znamo koliki je taj broj zaposlenih i smatramo da je i taj podatak trebao biti sadržan u ovome izvješću. Dakle Zakonom o elektroničkim medijima kvalitetno je uređeno sve ono na što je ranijih godina upozoravano kao nedostatak zakonske regulative. Vijeće dakle može uredno obavljati svoj posao, a unatoč tomu ovo vijeće nakon tri godine rada smatra ovom prigodom svojim prioritetom izvijestiti Sabor ne o primarnim zadaćama rada vijeća kao što je to vidljivo iz ovoga izvješća nego o svojim popratnim aktivnostima kao što su sudjelovanje na međunarodnim konferencijama, sastancima i sličnim aktivnostima što u vijeću, vijeće mu je poklonilo jedno čitavo poglavlje u svom kompletnom materijalu samo tim međunarodnim aktivnostima i konferencijama. Daleko mislim da je više prostora dobilo nego ono što je primarno. I sam sadržaj izvješća u svom najvećem dijelu nekako je reduciran doslovce na prijepis odredaba Zakona o elektroničkim medijima. Ova dva značajna nedostatka u ovome izvješću, prvo nedovoljna javnost rad vijeća i nepotpun opis djelatnosti vijeća čine nam se znakovitim kako neki shvaćaju ulogu i zadaće Vijeća za elektroničke medije. Zaključno naravno jasno nam je da normativno uređenje samo po sebi ne znači da su problemi riješeni, ali isto tako je jasno da Hrvatski sabor ne može biti zadovoljan nepotpunim i manjkavim provođenjem zakona. Vjerujemo da će Vijeće za elektroničke medije ovo uzeti u obzir i da će sljedeće izvješće svakako biti potpunije i kvalitetnije. Hvala.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Uvaženi zastupnik Stazić. Nije u dvorani, gubi pravo na raspravu. Uvaženi zastupnik Andrija Hebrang.
Štovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Izvješće koje je pred nama ne može zadovoljiti osnovni kriterij izvješća jednog vijeća koje odlučuje ne samo o velikim materijalnim sredstvima nego koje dodjeljuje vrlo osjetljivu dimenziju koncesija koja je osjetljiva ne samo financijski nego možda još više i politički. No budući da je vijeće staro tek godinu i nešto dana, ja to ubrajam u novorođenačke boljke pa ćemo im oprostiti i ja ću dati svoj glas za, ali uz sljedeće prigovore. U Izvješću o dodjeli koncesija vidimo da je koncesija javna, to je javno dobro, ali na način na koji se dodjeljuju koncesije za radio i televiziju nisu transparentne i nisu javne. Naime u ovom izvješću mi vidimo tko je dobio koncesije, ali ne vidimo tko nije dobio koncesije. Drugo što ne vidimo, po kojem kriteriju su dodjeljivane koncesije. Da li su ti kriteriji definirani, ako jesu, gdje su i koji su. Da li su transparentni i da li su ti kriteriji objektivizirani ili subjektivni stav svakog člana vijeća što je također moguće ali bi trebalo onda objasniti kod pisanja izvješća. Dakle ono što bi trebalo dodati to je uvjeti za koncesije, njihova transparentnost i iznad svega objektivni kriterij za prihvaćanje ili odbijanje. Tim više jer kada vijeće dodijeli koncesiju za radio ili televizijski kanal što znamo da je od posebnog rekao sam financijskog i političkog interesa, žalbe više nema. Dakle odluka je izvršena, jedino još postoji tužba Ustavnom sudu, dakle ustavna tužba. Drugim riječima ono što vijeće odredi, to je amen jer tužba sudu se praktično i ne podnosi, znamo da će ju sud donijeti tek za pet godina do onda će ova koncesija već davno isteći i to je razlog zašto postoje svega dvije tužbe u promatranom razdoblju. Zato bi mene zanimalo da li postoji kakva volja da uđemo u nekakvu izmjenu zakona pa da ipak napravimo drugostupnjevno vijeće ili drugostupnjevni organ gdje bi se mogla uložiti žalba za ovakvu politički i financijski veliku i tešku odluku. U vezi tih žalbi bi trebalo vidjeti i šta je sa onim žalbama koje su došle prije Vijeća. Ja znam za dvije žalbe koje preko 5 godina stoje na upravnom sudu, a radi se o koncesijama koje su u međuvremenu već dva puta dodijeljene drugim koncesionarima. Što će biti kada sutra Ustavni sud ako dosudi u prilog onoga tko je uložio žalbu, a koncesija je već davno izdata drugome. Dakle ima li smisla uopće ovakav sustav? Drugo što bi trebalo u ovom izvješću dotjerati, to je dodjela financijskih sredstava Fonda za poticanje pluralizma. To je onaj fond iz kojeg se potiče pluralizam medija, dakle daje se malim koncesionarima određene svote. Taj fond se puni 3% iz prihoda od pristojbi HRT-a, puni se iz državnog proračuna i puni se od viška prihoda samoga vijeća. I ovdje postoji nejasnoća koja je meni jasna ali treba ipak izać, jer se radi o velikim novcima. Naime, u izvješću HRT-a smo vidjeli da su za ovaj fond odvojili 30 milijuna kuna u promatranoj godini, a vijeće je u izvještajnom razdoblju dodijelilo samo 19 milijuna kuna. Ja znam da nije razlika nestala, vjerojatno se radi o dinamici dotoka sredstava u resorno ministarstvo, a to je Ministarstvo kulture koje izvršava te plaće, ta plaćanja, ali bi taj račun morao biti potpuno jasan i transparentan jer se radi o 30 milijuna kuna od naših građana koji uplaćuju pristojbe HRT-u i kroz to i za Fond za poticanje pluralizma. Dakle da podsjetim radi se od oko milijardu kuna godišnje koliko građani daju za pristojbe za HRT. Drugo pitanje u vezi dodjeljivanja novaca iz Fonda za poticanje pluralizma je koji su kriteriji. Vidimo ovdje je detaljan popis svih radio i TV dobitnika novaca, ali koliko i zašto. Koliko vidimo, ali opet ne vidimo zašto. Recimo radio-operateri su dobivali između 25 i 190 tisuća kuna. Po kojem kriteriju i zašto jednom 25, jednom 190 a možda nekom nula. Ne vidimo kome je nula. Televizija je dobivala od 184 pa čak do 738 tisuća kuna. Mislim da bi opet trebalo ovdje navesti kriterije, objektivna mjerila, jer mi kao zastupnici dobijamo često pritužbe na ovakve iznose a ne možemo odgovoriti jer nije transparentno. Radi se ponavljam, o zaista velikim novcima. Sljedeće što bi trebalo u izvješću za iduću godinu istaknuti to je preciznije detaljizirati zbog čega su neki, pogotovo nositelji nacionalnih koncesija, HRT, RTL i TV NOVA prekršili Zakon o elektroničkim medijima i u čemu su oni to učinili prekršaje u emitiranju programa. I ovdje opet nije zakonski dobro riješeno jer koliko čujem sve prijave Vijeća ili većinu prijava Vijeća, ispričavam se Zdenki, nije bilo namjerno, zbog čega prekršajni sudovi uglavnom vraćaju i ne osude, odnosno ne globe ovakve prekršitelje. Naravno, tu treba imati najžešći kriterij prema našem HRT-u jer je to nacionalna kuća koju mi plaćamo i oni bi morali biti uzorni u ponašanju, što nisu navikli. Najvažnije pitanje za mene ovdje je kako se provodi monitoring udjela reklama u ukupnom programu. Monitoring znači promatranje 24-satnog programa kroz velik broj dana. Što mene zanima? Tko provodi taj monitoring? Drugim riječima, tko radi taj zahtjevan posao, da li je to netko objektivan? Ako je to neka privatna kuća da li je dobila taj posao na javnom natječaju? Ako jest, zašto nam ovdje nije prikazano? I tko je odbijen na tom javnom natječaju i kakvi su bili uvjeti? I na kraju imam primjedbu i na samo financijsko izvješće Vijeća za elektroničke medije koje je dodatak ovom materijalu jer smo tražili na matičnom odboru. Financijsko izvješće svake javne institucije koja se financira iz državnog proračuna mora biti krajnje jasna jer mi polažemo račune našim biračima, građanima koji su uplatili taj novac. Vijeće dobiva iz proračuna ukupno 10-ak milijuna kuna godišnje. Kad pogledate ovu tablicu onda vidite da se izvješće o tom novcu nije sačinilo ozbiljno. U zaglavlju tablice piše da će se brojke izražavati u milijunima kuna, a u višku prihoda vidite brojku tisuću 939. Ja sam još dok sam išao u gimnaziju prije puno desetljeća naučio da je tisuću 939 puta milijun milijarda 939. Da li je prihod Vijeća milijarda i 939? Jasno, ne. Radi se o aljkavosti u pisanju ove tablice i gore je trebalo pisati u tisućama kuna, a ne u milijunima kuna. Dakle, radi se o pogrešci reda veličine tisuću puta. Kad gledamo rashodovnu stavku onda ne mogu se oteti dojmu da je vrlo nalik prikazu rashoda HRT-a. Dakle, ova sličnost je slučajna, ali kad gledate rashodovne stavke onda vidite da izvješće nije ozbiljno, odnosno smatralo se da ga nitko ozbiljno neće čitati. Ali evo, tu je kolega Lončar vrlo ozbiljan, on je rekao da je i on pročitao. Znači nisam samo ja, dakle, ozbiljno čitao izvješće pa ću ja zato reći šta u njemu ne valja. Pa ne valja odnos planiranih rashoda prema ostvarenim rashodima. Planirati se mora na plus, minus 2 do 3% rashoda sa proračunskih sredstvima. Ovdje su npr. materijalni rashodi planirani 25% manje nego što su ostvareni. To se ne smije dogoditi. Znači da nije dobro planirano. I drugo, kad se zbrajaju i oduzimaju brojke onda to treba činiti s kalkulatorom. Naime, kolona 8 koja pokazuje razliku između kolone 6 i kolone 4 na 3 mjesta je krivo oduzeta. Primjerice, [[Upadica: Zašto?]] Zato da bi se namjestio rezultat. 777 minus 600 nije 277 nego 177. Ovdje piše 277. Stavka 2/4, dakle, rashodi kroz 4, tisuću 95 manje tisuću 100 je minus 5, a ne plus 172. Dakle, onaj tko je radio ovo izvješće očito bi trebao malo razmišljati o tome da će to netko i pročitati pa da to mora biti ozbiljno jer mi smo odgovorni ljudi, odgovaramo za novac naših građana. Zaključno, glasovat ću za izvješće jer je to, čini mi se, prvo cjelovito izvješće za godinu dana. Ono prošlo je bilo samo za 6 mjeseci pa ću to pribrojiti ovako novorođenačkim boljkama ali molim da se to dijete izliječi dok je još malo da ne bi izraslo u Hrvatsku radioteleviziju.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Jagoda Majska Martinčević.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Pozdravljam djecu iz Rijeke, oni meni izgledaju odraslo. Pozdravljamo. [[Pljesak.]] Evo ja ću se u ovoj mojoj raspravi upravo referirati na jedan konkretan primjer vezan uz mlade. Drago mi je da slušaju, a vezan uz 6. točku ovoga izvješća. Utvrđivanje povreda odredbama Zakona o elektroničkim medijima i posredno na izricanje upozorenja. Naime, u točki 1. se uglavnom govori o emitiranju promidžbenih spotova koji nisu jasno odvojeni od ostalog programskog sadržaja. Nadalje se govori i o tome da su uglavnom prekoračivane zakonom propisane minute za promidžbene sadržaje iliti EPP. Međutim, nigdje se ne govori o sadržaju nekih ekonomsko-propagandnih poruka iliti promidžbenog programa. A u ovom stavku koji govori o izricanju upozorenja i kršenja članka 17. stavka 1. Zakona o elektroničkim medijima upozorava se o štetnosti najava programnih sadržaja, najčešće filmova s eksplicitnim prizorima koji bi mogli štetiti fizičkom, psihičkom ili moralnom razvoju djece i mladeži, itd., itd. S tim da Vijeće nalaže nakladnicima da se programski sadržaj zbog tih neprimjerenih prizora emitiraju u kasnim satima. Ja ću sad preći na moj primjer jer mislim da se je dosljedno vršilo motrenje programa u ovom navedenom razdoblju tada mi je gotovo neshvatljivo da nitko nije primijetio za vrijeme prošlogodišnjeg Svjetskog nogometnog prvenstva, utakmice su se prikazivale izravno negdje između 8 i 10 sati navečer. Dakle, 20 i 22. Ja sam gledala jednu stanku, ja nisam nažalost zapisala datum, ali to se vrlo lako može utvrditi, ali sam zapisala vrijeme. Vrlo indignirana time što sam vidjela i čula. U 21 i 30, dakle, to je još vrijeme kad naša mladež itekako gleda, a pogotovo gleda utakmicu. Hrvatska radiotelevizija, njezin športski program je unutar promidžbenog programa emitirao spot na njemačkom jeziku koji se zove "Ruf mich an". Za one koji ne znaju njemački prevest ćemo ga kao "Pozvao bi me, nazovi me". Oni koji gledaju strane televizije znaju o čemu se radi. To je doslovce jedan poziv na seks sa pripadajućim sličicama, sa pripadajućim uzdasima muškima i ženska. Samo malo. Ja moram reći odmah da ja nisam nikakva čistunica, upravo me je jučer Hrvatska radiotelevizija proglasila animir damom Hrvatskog sabora, prema tome ne mogu se skrivati iza krinke nekakve teške čistunice, ali smatram da je nedopustivo da Hrvatska radiotelevizija kao javna televizija pušta ovakve promidžbene poruke. I nadalje kad sam taj primjer spomenula na matičnom odboru, kada je bilo riječi o Hrvatskoj radioteleviziji tada je direktorica programa gospođa Tanja Šimić vrlo zbunjeno rekla: "Ma da, da, možda je to i prošlo u športskom programu, ali znate oni voze po nekim svojim voznim redovima". E pa ja onda ne znam, ja se pitam kakav je to vozni red i zašto Vijeće ako vrši nekakav nadzor, monitoring, kako se to već sve skupa zove zašto nije primijetilo taj vrlo, vrlo atipičan primjer i nije ga unijelo u izricanje mjera. Jer ako ćemo ove scene koje su scene nasilja ili ne znam čega tražiti da se prebacuju u kasnonoćni program onda ne vidim razloga da se ne bi seksi pozivi na nacionalnoj televiziji pokazivali u pola noći isto tako. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Jure Bitunjac.
Hvala gospodine potpredsjedniče, hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege, gospodine predsjedniče Vijeća za elektroničke medije. Mislim da je ovo dosta interesantan materijal, poglavito zbog toga što mediji i u hrvatskom društvu kao i uopće u suvremenom svijetu imaju veliku ulogu u suvremenom životu današnjeg čovjeka, pa evo u svim parlamentarnim demokracijama govorimo o trodiobi vlasti, zakonodavnoj, izvršnoj i sudbenoj. Međutim, u suvremenoj literaturi političkoj i sociološkoj često se kaže, susrećemo se sa mišlju da su mediji četvrta poruka vlasti upravo zbog njihovog ogromnog utjecaja na društvo u cjelini. Elektronički mediji zacijelo zbog svoje dostupnosti najširim slojevima konzumenata, najširim slojevima hrvatskog društva su apsolutno kao i svugdje u svijetu interesantni i za nas u Hrvatskom saboru, poglavito zbog toga što njihove odluke i trebaju biti kako je to i zakonom definirano autonomne, neovisne, a s druge strane osnovno načelo kad je riječ o medijima je upravo sloboda i autonomnost i dodao bih tome i odgovornost. Po pitanju dodjela koncesija s obzirom da bi kroz njih uz slobodu, promicanje demokracije, ali promicanje interesa za Republiku Hrvatsku kad je riječ o državnoj razini onda imamo Hrvatsku radioteleviziju, znači imamo TV kuću i Hrvatski radio koji na odgovarajući način bi trebali ili jesu ili promiču hrvatske nacionalne interese, interese Republike Hrvatske svakako ne dovodeći u pitanje i mjesto i ulogu komercijalnih televizija, komercijalnih radio postaja i uopće komercijalnih medija kad je riječ o elektroničkim medijima. Međutim, uz ovo što je opći interes rekao bih da postoji opći interes bar na lokalnoj razini za jedinice lokalne samouprave, znači i za općine i gradove koji su posebno specifični i zbog toga većina jedinica lokalne samouprave ima svoje radio stanice koje pokušavaju artikulirati i usmjeriti gospodarski i kulturološki život, kulturni život na određenom području s jedne strane i s druge strane koje opet moraju biti otvorene i dostignućima koji se događaju u širem okruženju. U članku 61. kad je riječ o dodjeli koncesija rečeno je da se donose većinom svih članova Vijeća i to je apsolutno korektno i u redu. Međutim, poznato mi je da se te odluke donose tajnim glasovanjem i onda sam ja sebi postavio pitanje zašto? Jer onaj koji glasa u prvom redu je to njegova, mora biti zaštita od nekog drugog, a mislim da u konkretnom slučaju kad je riječ o dodjeli da one trebaju biti dodjeljivanje koncesije temeljem egzaktnih pokazatelja, argumenata, a u nikakvom slučaju ne mogu biti i neki drugi razlozi. Ja nisam rekao da je to bilo, ali je logično da ako imamo više ponuditelja za određenu koncesiju mora se napraviti reći ću jednim pučkim jezikom tablica koja bi bila, odnosno moraju biti kriteriji koji bi trebali uvjetovati donošenje konačne odluke i nije mi jasno zašto se takve odluke ne donose dizanjem ruke, nego tajnim glasanjem. Budući da ja dolazim iz Sinja, a ovdje je jedan upravni spor kad je riječ o "Radio Sinju" ja ću reći moje mišljenje. Ne želim uopće ulaziti u bilo kakve političke komplikacije, smatram da i današnji koncesionar kao i "Radio Sinj" su dostupni jednako svim političkim opcijama, ako govorimo već o politici ili pokušaju upletanju politike u lokalne medije, ali ono što većina građana mog grada misli, ja to moram ovdje reći javno, glasno prenijeti da nije bilo niti jednog jedinog razloga da "Radio Sinj" ne dobije koncesiju. Ponavljam dobio je prije toga 4 godine i s najdubljom i najvećom odgovornošću tvrdim da nije bilo apsolutno niti jednog jedinog razloga. Međutim, želim reći da kad je riječ o uopće o koncesijama smatram da svakako Vijeće treba uzeti u obzir određena područja koja ima i svoje zasebne interese, koji su interesi i određenog područja, pa kad govori i o onom širem području Dalmatinske zagore svakako sam uočio putujući, razgovarajući s ljudima da za to područje upravo nedostaje jedan medij koji bi promicao specifičnosti i zasebnost tog dijela Dalmacije i svakako da bi takav jedan medij, mislim na radio stanicu imao svoju ulogu i u gospodarskom i u kulturnom promicanju interesa, veliku ulogu u očuvanju okoline. Smatram da komercijalne televizije odnosno komercijalni mediji, komercijalne radio stanice nisu najbolje sredstva da bi se ti opći interesi kad govorimo o jedinicama lokalne samouprave općina i gradova, gradovima ostvarili. I na kraju želim reći da ću i ja podržati ovaj prijedlog a nadam se da će predsjednik i članovi Vijeća za elektroničke medije ovu moju kritiku odnosno primjedbu shvatiti u smislu promicanja interesa Dalmatinske zagore putem elektroničkih medija na odgovarajući način. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Damir Kajin.
Poštovani predsjedniče, uvažena gospodo zastupnici! Za razliku od onoga nuklearnog izvješća kojega smo imali prilike razmatrati prije ovoga, pa mislim da je ovo manje-više korektno i utoliko ćemo ga podržati. Međutim, ono što nije korektno to je praksa. Praksa je sporna. Znači, Vijeće korektno radi, ali praksa je u najmanju ruku dvojbena. Gospodin Hebrang je prije govorio kako je na neki način ovo izvješće i politički motivirano. Ja isto kažem da je na neki način ono politički motivirano ali vjerojatno to promatram sa bitno drugačije pozicije od gospodina Hebranga. Mislim da je daleko bliže HDZ-ovom nekom interesu nego nekih drugih političkih opcija. Međutim, za mene je nešto drugo sporno. Hrvatska radiotelevizija povlači 900 milijuna kuna kroz pretplatu, porez, svejedno kako ćemo to nazvati. Ukupni proračun im je milijardu i 500 milijuna kuna. Od tih 900 milijuna kuna ustupa se negdje, trebalo bi 30 milijuna kuna u naravi negdje oko 19 milijuna kuna. Znači, da oni za sebe zadržavaju 880 milijuna kuna a svi preostali hrvatski mediji raspolažu kroz taj famozni Fond za poticanje pluralizma 18, 19 milijuna kuna. Jednom riječju to je sramota. S druge strane Hrvatska radio televizija bez tih 900 milijuna kuna ne bi mogla izdržati niti mjesec dana. Kada bi s druge strane Hrvatska radiotelevizija, Hrvatski radio bili zastupljeni u medijskom prostoru sa 98% ja ne bih imao ništa protiv da zadržavaju i sav novac. Ali ovako možemo samo jedno reći. Oni su privilegirani, svi ostali su diskriminirani, njihovim monopolom u distribuciji novca. Da je recimo gospodin Rožić upravo, ja mislim da u to uopće ne treba sumnjati, ne treba sumnjati, a odgovor recimo Hrvatske radiotelevizije i prijetnje tužbom je najbolji dokaz da se monopolizira javno dobro. Ja dolazim iz Buzeta i eto odmah su ovi primijetili da treba pohvaliti recimo ovo mišljenje na strani 9. Ovdje se spominjala koncentracija poduzetnika DTR-a, TV, radio difuzije, ne znam Radio zone Buzet, Maestrala itd. Ja isto smatram da je to apsolutno korektno. Onda zanimljivi su ovi prekršaji na strani 12 odnosno 13 Hrvatske radiotelevizije zbog prikrivenog oglašavanja RTL-a, također zbog prikrivenog oglašavanja Nove TV, također zbog prikrivenog oglašavanja i da ne nabrajam sve ovo ostalo. No dok recimo RTL ili Novu TV mogu razumjeti jer nemaju 900 milijuna kuna iz proračuna ili ne znam tog poreza te pretplate, Hrvatska radiotelevizija nema prava na prikriveno oglašivanje. Koliko novca dolazi recimo u pojedine radio i televizijske kuće treba otvoriti ovu stranu 20, 21 odnosno 22 i 23 i onda ćemo upravo ovdje najbolje možda doći do podataka da li se neke radio i televizijske stanice privilegira a da li su možda neke druge recimo zapostavljene? Čitano ovako, Nezavisna istarska televizija 184 tisuće kuna, ja smatram da je to malo. Da bi je trebalo izjednačiti u tim primanjima sa recimo ne znam, Slavonsko-brodskom televizijom, TV Jadranom, ne znam Moslavinom, TV Novom itd., televizijskom stanicom Sljeme i da ne nabrajam ostalo. Međutim, bez obzira na sve manje-više ovo izvješće je korektno. Zašto? Iz razloga što predmetno Vijeće raspolaže sa relativno skromnim sredstvima i onda se manje-više trudi da svima kroz taj kolač dodijeli koliko misli da im je u datom trenutku ne potrebno nego ajde niti dostatno nego tek toliko ajde malo da zamagli nekome oči. Sve u svemu kada bi više sredstava ostajalo Vijeću onda bi sigurno i raspodjela novca bila pravičnija ali to prije svega ovisi o Hrvatskoj radioteleviziji odnosno njihovim vlasnicima a to je ovaj Dom. I utoliko mislim da bi bilo korektno, pošteno poslati jasnu, nedvosmislenu poruku da u toj preraspodjeli televizijske pretplate ubuduće Hrvatska radiotelevizija mora računati na veća izdvajanja za čitav niz radio i televizijskih stanica koje su raspoređene diljem Republike Hrvatske. U protivnom imat ćemo jednu monopolističku televiziju i imat ćemo televizije ili radiostanice drugog reda a to bi u najmanju ruku radi vjerodostojnosti medijskog prostora a time i političkog trebalo izmijeniti.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Štovani kolega Kajin nije točno rekao kada je naveo citirajući moje riječi Hebrang je rekao da je izvješće politički motivirano. Naravno da nije politički motivirano niti sam ja to rekao. Ja sam samo rekao da je nespretno sročeno u dijelu odlučivanja o koncesijama koje su politički i financijski vrlo interesantne. A kolega Kajin bi htio da je politički motivirano i njemu se priviđa pa onda to izgovara, ali nije ovaj puta. … [[Upadica se ne razumije.]]
Replika, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Pa, dobro je kolega Kajin zamijetio vezano za Financijsko izvješće Hrvatske televizije. Ali je znakovito u svemu tome kako je hrvatska Vlada dala pozitivno mišljenje na takvo financijsko izvješće. Klub HDZ-a predložio da se onda izvješće uzme k znanju, umjesto da se postupilo na način koji sam ja predložio u ime kluba HSP-a i gospodin Lončar, da Vlada na temelju novih okolnosti i novih činjenica ponovo razmotri financijsko izvješće i da uzme u obzir sve one ugovore koji su se sad pojavili u javnosti, koje je gospodin Rožić predao glavnom državnom odvjetniku. I sad se događa ono da se špekulira i sad su krivi oni koji su rekli da postoje sumnje i da te sumnje treba istražiti, ali najbolje u tome mi je priopćenje ovoga Odvjetničkoga ureda Hanžeković-Radaković koji zaradi, što ja govorim godinama, 3 i pol milijuna kuna na nikakav posao, na ovrhe što se ne plaća, za ne plaćanje te pretplate i onda kažu, ne, ne, veli. Oni nama daju predujam televizija da bi mogli to raditi onda kad mi to naplatimo u ovršnome postupku onda mi to njima vratimo. Pa ne može Hrvatska televizija davati taj dio odvjetničkoj kući ako je sklopila ugovor, onaj za dio ako ne uspiju se naplatiti nego to je posao takve naravi koje mogu raditi pravnici na Hrvatskoj televiziji. Bilo bi jeftinije za Hrvatsku televiziju, za građane Hrvatske da to oni rade. Prema tome, to je još jedan dokaz kako se jedan kriminal brani drugim kriminalom kao ova tvrtka Hanžeković-Radaković. Bog i Hrvati.
Odgovor na repliku, zastupnik Damir Kajin.
Evo pozdrav Rijeci. Treba upitati onu tamo gospodu zašto Rijeka nije dobila rukometno prvenstvo, ali izborit ćemo se za neko novo. Da, ima tu još momenata, gospodine Kovačević. Kaže, nije 74 milijuna nego dobili su svega 34 milijuna kuna. Ali što se čudiš kada tako HDZ recimo mijenja stavove kada je riječ o njima. Kaže gospodin Hebrang da se meni nešto priviđa. A što se onda njima priviđa kada se tako jednostavno Kopernikanski provlače kroz ove zaključke i vlastite stavove.
Krasno. Želi li predsjednik Vijeća završni osvrt? Denis Peričić, izvolite.
Hvala vam gospodine predsjedniče, poštovane zastupnice, poštovani zastupnici. Evo samo kratko. Ja bi vam se htio zahvaliti na svemu lijepome što ste rekli o našemu izvješću, a i još više. Na svim vašim kritikama koje držim doista smjerokazima u našem daljnjem radu. Mi ćemo ih proučiti, ispitati slučajeve za koje smo čuli ako već nemamo odgovore za njih i u svakom slučaju pokušati nadograditi sve ono što možemo u budućnost našeg djelovanja. Ipak bih, moram jednostavno dvije temeljne stvari kazati jer jednostavno ne želim da se Vijeće kroz krivu prizmu, optiku procjenjuje. Vijeće ne prima, možda je lapsus bio, niti jednu kunu iz državnog proračuna. Vijeće ima neovisni izvor financiranja, 0,5% ukupnog bruto prihoda kojeg djelatnošću radija i televizije ostvaruju nakladnici u protekloj godini. Što je model zakonski vrlo dobro prepoznat i u Europi jer omogućuje financijsku neovisnost pa onda opet preduvjet svake druge neovisnosti regulatora. I drugo, bilo je riječi o aspektima digitalizacija koje nas očekuju. Aspekti digitalizacije koji su ovdje u jednom dužem izlaganju bili spominjani, posebice oni tehnički, nisu u izravnoj nadležnosti Vijeća. No Vijeće već sada aktivno se bavi društvenim, bilo je spomenuto ovdje da i etičkim kontekstom digitalizacije, odnosno medijske konvergencije, a spremno je i za sve nadležnosti po pitanju programskih, dakle, regulatornih aspekata u pitanju programskih sadržaja i u digitalizacijskoj platformi. Drago mi je i zahvaljujem što ste primjetili jednu tendenciju a to je tendencija razvojnosti širenja rasta aktivnosti pa tako i mogućnosti da se nešto napravi na svim područjima iz djelokruga rada Vijeća, od monitoringa pa do transparentnosti u radu. Ja vam se još jednom od srca zahvaljujem.
Hvala. Zaključujem raspravu. Izvješće o radu Vijeća za elektroničke medije u razdoblju od 1. listopada 2005. do 30. listopada 2006. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: prihvaća se Izvješće o radu Vijeća za elektroničke medije u razdoblju od 1. listopada 2005. do 30. listopada 2006. godine. Uključimo se. Glasovati. Rezultat? Sa 92 za, 2 suzdržana, 2 protiv donesen predloženi zaključak.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Vlada Republike Hrvatske uputila je u proceduru Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izboru zastupnika u Hrvatski sabor, s Konačnim prijedlogom Zakona. I ovaj Zakon dobio je podršku na radnim tijelima Hrvatskog sabora. Međutim, prije samog obrazlaganja Zakona morat ću se osvrnuti na tezu koja je iznesena nekoliko puta na radnim tijelima, a tiče se primjene Ustavnog zakona za provedbu Ustava Republike Hrvatske i pozivajući se na taj Ustavni zakon iznosi se teza da je protekao ustavni rok za donošenje zakona kojima se uređuju izbori zastupnika u Hrvatskom saboru. Dapače, Klub zastupnika HNS-a povukao je svoj Prijedlog zakona o izboru zastupnika sa obrazloženjem da je protekao ustavni rok za donošenje toga Zakona. U Hrvatskom saboru donesene su promjene Ustava i nakon donošenja promjena Ustava donesen je i Ustavni zakon za provedbu toga konkretnog Ustava. Dakle, tada s tim Ustavnom zakonom određeni su rokovi kada će se pojedino zakonodavstvo uskladiti sa Ustavom Republike Hrvatske i postoje vrlo ozbiljni pravnici koji smatraju da je donošenjem Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izboru zastupnika 2. travnja 2003. godine konzumirana ta odredba Ustavnog zakona. No, neovisno o tome, Vlada smatra da Zakon, da rok kad bi se i poštovao Ustavni zakon da se zauzme teza da je Ustavni zakon nije konzumiran, da rok za donošenje i za promjenu izbornog zakonodavstva ističe 20. veljače ove godine. Naime, i Vlada u prethodnom mandatu kada je predlagala Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o izboru zastupnika u Hrvatskom saboru koji je donesen 2. travnja 2003. godine istog dana proglašen i istog dana objavljen u "Narodnim novinama" je bio donesen 2 mjeseca u recimo izbornoj godini. Nakon 3 godine i 2 mjeseca mandata Hrvatskoga sabora. Dakle, smatramo da mandat traje 4 godine, to je ustavna kategorija, a da izbori moraju biti održani 60 dana nakon isteka mandata ili raspuštanja Hrvatskog sabora. Unatoč tome što je Izborni zakon donesen 2. travnja 2003. godine izbori su bili u studenome iste godine. Međutim Vlada smatra da je jedna od najvažnijih vrijednosti izbornog procesa, to je da se oni provode po istim izbornim pravilima. Stoga ovim zakonom ne mijenja izborna pravila već ih usklađuje sa ranije donesenim zakonima kako bi bili nomotehnički ispravni i kako bi se precizirala Odredba o pravima parlamentarnih stranaka na naknadu za izbornu promidžbu. Ovim zakonom se termin: "zamjenik ministra" zamjenjuje riječima: "državni tajnik". Propisuje se da parlamentarne stranke koje su imale zastupnike u Hrvatskom saboru na dan njegovog konstituiranja a koje sudjeluju na izborima imaju pravo na naknadu troškova izborne promidžbe u jednogodišnjem iznosu određenog za godinu u kojoj se provode izbori. Dakle, mi želimo i ovakvom formulacijom vraćati povjerenje građana u izborne procese, u političke stranke i destimulirati prebjege koji su bili kandidati na listama određenih stranaka ili koalicija i da ne bi prelazili u nezavisne zastupnike ili u druge redove. Člankom 3. brišu se odredbe zakona koje su prestali vrijediti donošenjem Zakona o Državnom izbornom povjerenstvu. Naime, u sadržaju to su norme koje su uređivali poseban sastav Državnog izbornog povjerenstva za izbor zastupnika u Hrvatski sabor. Kako je u međuvremenu donesen Zakon o Državnom izbornom povjerenstvu ove norme više nemaju svoj smisao. S obzirom da je riječ o malim i nužnim poboljšicama izbornog zakonodavstva, da se ne radi uopće o promjenama izbornog sustava predlažem da Hrvatski sabor podrži donošenje ovog zakona i po hitnom postupku. Hvala lijepa.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo. Poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče u skladu sa odredbama članka 223. stavka 3. u ime kluba Hrvatske stranke prava predlažem da se objedini rasprava kako o vladinom prijedlogu tako i o prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izboru zastupnika u Hrvatski sabor čiji je predlagatelj Klub zastupnika HSP-a koja je inače točka 28., a znači to smo uvijek do sad prakticirali u takvim ili sličnim situacijama, a što je i utemeljeno prema članku 223. stavku 3.
Poštovani gospodine predsjedniče u skladu sa odredbama članka 223. stavka 3. u ime kluba Hrvatske stranke prava predlažem da se objedini rasprava kako o vladinom prijedlogu tako i o prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izboru zastupnika u Hrvatski sabor čiji je predlagatelj Klub zastupnika HSP-a koja je inače točka 28., a znači to smo uvijek do sad prakticirali u takvim ili sličnim situacijama, a što je i utemeljeno prema članku 223. stavku 3.
U ime kluba Hrvatske stranke prava zbog ovakvog neodgovornog odnosa i Vlade, a i zbog svega ovoga tražim stanku od 10 minuta.
Hvala lijepa. Stanka 10 minuta. Nastavljamo sjednicu nakon stanke. Klub zastupnika HSP-a, poštovani zastupnik Pero Kovačević u jednom nježnom osvrtu punim afirmativnog prema …
Prema Palariću. Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Klub Hrvatske stranke prava je 17. svibnja 2006. godine uputio u proceduru Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor. Ta je točka na dnevnome redu od lipnja 2006. godine i prema tome Vlada je imala sasvim dovoljno vremena da napiše svoje mišljenje i da se očituje. A inače vi kao predsjednik Hrvatskog sabora imate pravo a i obvezu ako Vlada ne radi svoj dio, ne udovoljava zahtjevima vama kao predsjedniku Sabora da daje mišljenje na Prijedlog zakona koji je u proceduri, da na to skrenete pozornost Vladi. To ne znam da li ste napravili. Očito da niste napravili jer se dogodilo danas ovo što je. Prema tome ja i dalje u ime Kluba Hrvatske stranke prava inzistiram da se u skladu sa člankom 223. stavkom 3. objedini rasprava jer pravno gledajući je presumpcija ako je Vlada dala svoj Prijedlog zakona onda je automatski na ovaj način, a dala ga je tek znači 1. veljače. 1. veljače ga je, to je, odnosno 1. veljače, da. 1. veljače je i dopis koji Vlada šalje prema vama i 1. veljače je dopis koji vi šaljete prema nama zastupnicima. Znači tu je već vidljiva varijanta da Vlada ne prihvaća naš Prijedlog zakona čim je uputila svoj. Prema tome imali smo i ranije slučajeva kakve ili slične naravi gdje nije bilo mišljenje Vlada, a vi ste uvrštavali u dnevni red jer je isto bila situacija objedinjena rasprava i isto je bilo obrazloženje ima Vladin prijedlog pa ćemo raspraviti. Nema mišljenja ali se može raspraviti jer se već prema ovome tretira. Prema tome stvar je vrlo jasna i vrlo jednostavna. Znači inzistiramo da se provede objedinjena rasprava. Jer što mi želimo? Mi smo to na vrijeme rekli. Na vrijeme kad je trebalo raspravljati se o ovome Zakonu. Treba omogućiti dopisno glasovanje hrvatskima državljanima koji nemaju prebivalište u Hrvatskoj. Ako Furio Radin može glasovati dopisno za Talijanski parlament zašto ne bi mogao Jozo iz Sydneja glasovati za Hrvatski parlament? To je ustavno pravo i obveza Hrvatske omogućiti svim hrvatskim državljanima da biraju i budu birani. Prema tome stekli su se uvjeti. Mi osim toga imamo još dvije bitne izmjene. Nema predizbornoga koaliranja da se vidi tko što zastupa. I treća stvar je ovdje bitna vezano za tzv. neovisne liste da se i tu uozbilji politička scena. Da se ima najmanje 5 tisuća glasova da bi se netko mogao kandidirati sa neovisnom listom i da bi kao takva bila prihvaćena. Prema tome gospodine predsjedniče inzistiramo u skladu s člankom 223. u skladu sa praksom do sad u Hrvatskome saboru i sve ono što Pejo misli da se objedini rasprava. Hvala.
Hvala lijepa. Ne mogu objediniti raspravu jer nema formalnih pretpostavki. Ako dođe do mišljenja još tijekom idućeg tjedna Vlade … … [[Upadica se ne razumije.]] Onda ću staviti. Idemo na raspravu. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, državni tajniče. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora na 74. sjednici održanoj 6. veljače 2007. godine raspravio je Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o izboru zastupnika u Hrvatski sabor s Konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske 1. veljače 2007. godine. Odbor je Prijedlog zakona raspravio na temelju nadležnosti iz članka 57. Poslovnika Hrvatskog sabora kao matično radno tijelo. Odbor je u raspravio podržao rješenje iz Konačnog prijedloga zakona. Uz to Odbor drži potrebitim pojasniti članak 2. Konačnog prijedloga zakona na način da se utvrdi da se on odnosi na mandat Hrvatskog sabora prije provođenja izbora. S tim u svezi Odbor je utvrdio amandman na Konačni prijedlog zakona. Član Odbora Dragutin Lesar drži da rečeni zakon ne može donijeti jer je van roka propisanog ustavnim zakonom za provedbu Ustava Republike Hrvatske te je s tim u svezi zatražio da se posebno izdvoji njegovo mišljenje sukladno članku 51. Poslovnika Hrvatskog sabora. Nakon rasprave Odbor je većinom glasova; 7 glasova za i 1 glasom protiv predložio Hrvatskom saboru da donese Zakon o izmjenama Zakona o izboru zastupnika u Hrvatski sabor u tekstu u kojem ga je predložila Vlada Republike Hrvatske i sljedećim amandmanom na članak 2., članak 32. važećeg Zakona. U članku 2., stavku 1. iza riječi «njegova konstituiranja» dodaju se riječi «u mandatu prije održavanja izbora». Obrazloženje: amandmanom se predlaže pojašnjenje odredbe. Hvala lijepo.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HNS-a, poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege najprije ne o sadržaju ponuđenih dopuna ili izmjena u zakonu nego o proceduri. Članak 4. Ustavnog zakona o provođenju Ustava sadrži u sebi odredbu da će se izborni zakoni donijeti najkasnije godinu dana prije održavanja izbora. Zašto je takva formulacija tada upotrebljena? Što znači množina kad se piše «zakoni»? Što sve znači izborni zakoni ostalo je nejasno i ne želim ja biti tumačem Ustava ni Ustavnog zakona ali imam pravo na svoje mišljenje. S obzirom da je ova tema danas otvorena a unatrag 3 tjedna javna polemika o mogućim datumima kao krajnjim rokovima za promjenu izbornih zakona na temelju izjava predsjednika Sabora gospodina Šeksa i naših stajališta, bila je često podložna polemikama, kritikama, različitih pristupa i tumačenja mi smo za mišljenje obratili se i tražili mišljenja nekoliko vrsnih stručnjaka između ostalih i sudaca Ustavnog suda. Onih koji su bili suci Ustavnog suda pa više nisu, ali mišljenje o tome tražili smo i od kandidata za budućeg člana odnosno suca Ustavnog suda i dobili smo dosta zanimljive odgovore. U prvu grupu spadaju oni koji su dali svoje mišljenje, ali ne službeno nego off record da je članak 4. ili namjera članka 4. ili duh zakona u članku 4. konzumiran jednokratnim donošenjem Izbornog zakona 2002. ako se ne varam. Dakle da se ta odredba tog ustavnog zakona odnosi zapravo na utvrđivanje zakonodavstva izbornog sustava nakon ustavnih promjena i da je ta odredba konzumirana. Drugi pa su tvrdili da su rokovi za promjene izbornih zakona u skladu s Ustavom 60 dana najkasnije 60 dana nakon što istekne mandat ovom sazivu Sabora, odnosno dan konstituiranja Sabora je 22. prosinac 2003. a da je zadnji dan održavanja izbora po Ustavu 20. veljače 2008. i da je to posljednji dan kada Sabor smije mijenjati Izborni zakon. Takvog stanovišta je i predsjednik Sabora gospodin Šeks. Međutim, sada se otvorila nova dilema. Ako prihvatimo i takvo tumačenje te odredbe zakona, ustavnog zakona o provođenju izbora onda se postavlja i pitanje da li se taj rok odnosi samo na dan kada se održavaju izbori ili u tom roku do 20. veljače 2008. moraju biti održani i eventualno ponovljeni izbori na nekim od biračkih mjesta ako Državno izborno povjerenstvo zbog kršenja procedura ili propisa na jedno, dva, tri ili deset biračkih mjesta poništi izbore i zatraži ponavljanje izbora. Dakle da li se izbori moraju, onaj prvi krug održati do 20., odnosno da li je to posljednji dan, a da ovi eventualno dopunski ili ponovljeni izbori mogu biti i nakon 20. veljače 2008. Na to pitanje dobili smo opet trojake odgovore. Jedni stanovišta da jedni i drugi izbori moraju biti najkasnije do 20. veljače 2008., drugi su stali na stanovište da do 20. veljače 2008. mora biti održan samo redovni prvi izborni ciklus, a da dopunski ili ponovljeni, poništeni izbori mogu biti održani i poslije toga. I treća grupa tumačenja je da riječ "godinu dana prije izbora" nije pregluzivni rok nego instrukciji i da se Sabor sam sebe nije odrekao prava promjena izbornog zakonodavstva ograničavajući sam sebi vrijeme kada bi mogao zadirati u izborno zakonodavstvo, dakle da Sabor praktički može mijenjati izborne zakone do dana raspisivanja izbora. Dakle to je treća grupa mišljenja koji smo ovo mišljenje smo dobili u pisanom obliku. Dakle ovo su sve bila usmena, ovo smo ovakvo mišljenje dobili u pisanom obliku. Dakle da bi praktički Sabor mogao mijenjati izborni zakon do trenutka samo raspuštanja, raspuštanja ili raspisivanja izbora. Predsjednik je pitao tko je taj, pa sam mu dao taj papir. … [[Upadica se ne čuje.]] Neću reći. Ali nitko od tih s kojim smo se mi konzultirali i savjetovali gospodine državni tajniče, nije za vas, nemojte se ljutiti. Vi ste također mogli savjetovati te ljude, pa … … [[Upadica se ne čuje.]] Ali nitko od njih s kojim smo se dakle savjetovali, 20. veljače nije utvrdio kao konačni datum mogućnosti promjene zakona. Na Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav pokušao sam izazvati raspravu i dobiti i mišljenje po meni najvažnijeg matičnog tijela kada je ovo u pitanju. Nije bilo volje za raspravu o tome, pa pitam predsjednika odbora, kolegu Bošnjakovića. Da li je spreman da prije glasanja o zakonu sutra Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav nedvosmisleno protumači koji je to posljednji rok u kojem Sabor može mijenjati izborne zakone. Ne samo sada zbog ovih promjena nego u načelu ponašanja i u budućnosti. I time bi i nama i svima vjerujem otklonili sve moguće dileme različitih tumačenja rokova, a posebice i onoga što to spada u izborne zakone i zašto je u ustavnom zakonu upotrijebljena množina kada znamo da imamo samo jedan zakon u izboru za Sabor, ne više. Mi smo upravo rukovodeći se tim pristupom, upravo tim pristupom, ali i vrednujući ili želeći stvoriti jedan odnos da kao pravno dobro a u cilju stabilizacije izbornog sustava, godinu dana prije izbora ne smije se mijenjati izborni sustav iz procedure povukli svoj prijedlog zakona koji je doduše podnijet u proceduru još 18. siječnja 2006. godine, dakle bilo je vremena u ustavnom roku raspraviti o njemu i mišljenje Vlade je bilo dato u ožujku prošle godine, o njemu rasprava nije otvorena, i svjesni činjenice da prvo i drugo čitanje i eventualno usvajanje ne može biti obavljeno pa čak niti do 20. veljače ove godine ne želeći opterećivati Sabor s raspravom koja ne može biti završena glasanjem, svoj prijedlog zakona povukli iz procedura. To je što se tiče procedure. Ja želim vjerovati da jednim ovakvim tumačenjem i čvrstim stavom i otklonom svih dilema o rokovima i predsjednik Sabora i mi predsjednici klubova i zastupnici, nećemo više morati voditi polemiku kroz medije i javnost nego da to bude stav Odbora za Ustav i politički sustav i otklonimo sve dileme. A što pak se ponuđenog sadržaja promjena zakona tiče, pitam gospodina državnog tajnika. Naime zamjenik ministra u Republici Hrvatskoj ne postoji već tri godine. U Izbornom zakonu ta promjena je mogla biti napravljena istoga trenutka kada je dužnost zamjenika ministra pretvorena u državnog tajnika. Dalje, financiranje političkih stranaka i nesprječavanje da prebjezi i stranke i stranku vuku svoj novac, novac stranaka, moglo se napraviti prije tri godine i brisanje odredbi članka 53., 54. i 55. moglo se napraviti točno prije godinu dana kada je Sabor donio Zakon o Državnom izbornom povjerenstvu i tada se znalo da iz Izbornog zakona ta tri članka treba izbrisati. Koji su dakle bili razlozi da nešto što je godinu dana, najkasnije godinu dana poznato da u izbornom zakonu treba mijenjati nije dato u proceduru nego se čekalo zadnja sjednica Parlamenta uoči roka za kojega i kolega Šeks predsjednik Sabora smatra kao krajnjim datumom mogućnosti izmjena zakona dođe s tim prijedlogom. Je li to šlamperaj, propust, zaborav, neozbiljno shvaćanje ovog zakonodavstva? Sasvim svejedno. I kada, posjećam na to da je prije dvije godine rečeno da će Sabor na vrijeme, dakle prije dvije godine donijeti sve zakone u potpunoj modifikaciji, modernizaciji izbornog sustava u Republici Hrvatskoj, izbornog sustava mi smo sada u situaciji da nekoliko dana prije isteka i tako tumačenje zadnjeg roka donašamo promjene izbornog zakona, mijenjamo Zakon o Državnom izbornom povjerenstvu i donosimo Zakon o popisu birača. Sve u zadnji tjedan ili dva prije isteka roka. Zašto se čekalo do sad? Koji su to bili razlozi da ove tehničke promjene u zakonu nisu išle paralelno … [[Govornik se ne razumije.]] mijenjali. Ako smo za stabilizaciju izbornog sustava, ako su to promjene i novine koje su se tako gromoglasno najavljivale onda je sve moglo se na vrijeme napraviti. Ova pitanja i ove dileme ne tražim da se raščiste zbog ova tri članka i samo zbog sada i ovih promjena, nego zbog toga što bi željeli jednom za svagda građanima i biračima Republike Hrvatske odgovoriti na te dileme. Ma bez obzira tko kada bio na vlasti, tko i kada raspisivao izbore, tko i kada i kako tumačio zakon. To nema veze ni tome tko je danas na vlasti, niti tko će biti sutra na vlasti. To je upravo ta vrijednost izbornog sustava da na vrijeme svi sudionici izbora, a to su i birači znaju pravila igre i da zaštitimo ta pravila igre od iznenadnih promjena i promjena u posljednjem trenutku. O tome kako ćemo glasati sutra ako bude glasanje sutra ovisi o tome da li Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav želi održati sjednicu i nedvosmisleno utvrditi posljednji datum promjena izbornih zakona. Hvala.
Hvala. Klub HDZ-a, poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Kolega Lesar moram odmah reći da jedino relevantno mjesto gdje se može utvrditi ovo pitanje o kojem vi ovdje ste raspravljali je zapravo Ustavni sud. Mi na Odboru doista možemo zauzeti i stajalište i možemo zauzeti i dat mišljenje, možemo bilo šta, međutim jedino relevantno mjesto koje bi dalo odgovor da li je nešto u roku ili nije u roku, da li je radi toga u skladu sa Ustavom ili nije u skladu sa Ustavom to je doista Ustavni sud, a evo o raspoloženju članova ćemo vidjeti da li imati sjednicu ili nemati. Ja ću u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice doista vrlo kratko reći jer ovo je Zakon kojim se zaista zadire značajno i jedino u ovaj članak 32. stavak 1. Zakona i pročitat ću kako glasi članak sada. U važećem tekstu Zakona članak 32. glasi i kaže: "Parlamentarne političke stranke koje su imale zastupnike u Saboru na dan 31. prosinca 2002. godine koje sudjeluju na izborima imaju pravo na naknadu troškova izborne promidžbe u jednogodišnjem iznosu određenom za 2003. godinu prema Zakonu o političkim strankama i propisima donijetim na temelju toga." Dakle, to je važeća odredba Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor. Temeljem takve odredbe sredstva koja stranke dobivaju kao naknadu za izbornu promidžbu dijelila bi se u odnosu na političku realnost i sastav Sabora koji je bio u 2003. godini. To više nije politički realitet, to više nije stvarnost, i stoga se ovim Zakonom izmjenom tog članka određuje da parlamentarne političke stranke koje su imale zastupnike u Hrvatskom saboru na dan njegova konstituiranja, a koje sudjeluju na izborima imaju pravo na naknadu troškova izborne promidžbe u jednogodišnjem iznosu određenom za godinu u kojem se provode izbori sukladno zakonu kojim se uređuje financiranje političkih stranaka, nezavisnih lista i kandidata. Dakle, parlamentarne stranke imaju dvije vrste prihoda iz proračuna Republike Hrvatske. To su prvo oni prihodi koji služe za redovno financiranje, koja raspoređuju Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav sukladno broju zastupnika u Saboru i ovo su tako da kažemo ona posebna sredstva, a to su sredstva kao naknada za izbornu promidžbu koja se temelje opet na vrijednostima koja utvrdi Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav, a znači za redovno financiranje. Ovakva jedna odredba koja je sada na snazi mislim da je nomotehnički vrlo dvojbena jer proizlazi da bismo prije svakih izbora morali mijenjati datum ako bismo zadržali ovakav nomotehnički izraz da to bude vezano baš uz konkretan datum, tako da nam se puno prihvatljivija i sa nomotehničkog gledišta čini ovakva odredba koja to pitanje regulira znači na jedan trajni način kako bi to u budućnosti i bilo, a naravno ovakva odredba je puno prihvatljivija i vezano za jedan politički realitet koji u ovom trenutku imamo. Stoga klub Hrvatske demokratske zajednice će podržati Prijedlog ovog Zakona o izmjenama Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor. Hvala lijepo.
Hvala. Za klub SDP-a, poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Klub SDP-a je očekivao da će se ostvariti obećanje koje je Vlada dala prilikom donošenja Zakona o financiranju političkih stranaka i na glavni prigovor tom Zakonu da ne sadrži norme ni izrijekom ni neke posredne norme koje bi se dalo zaključiti kako se političke stranke i nestranački kandidati mogu ponašati u vrijeme predizborne kampanje. Kada je bilo rečeno ne brinite to ne sadrži ovaj Zakon o financiranju političkih stranaka, ali to ćemo riješiti i to posebnim Zakonom o financiranju političkih kampanja. Evo, sada se samo mijenja Zakon o izborima zastupnika u Hrvatski sabor koji inače je sadržavao odredbe i sadržava odredbe o troškovima izborne promidžbe i prava na naknadu. Glede ovakvog jednog rješenja koje se sada ovim izmjenama ovdje navodi, klub SDP-a nema ništa protiv. Međutim, ostaje dakle, glavna primjedba. Glavna primjedba je ta da u hrvatskoj normativi, u našim zakonima nije riješeno osnovno pitanje, a to je pitanje financiranja političke kampanje. Tko može biti donator? Do kojeg iznosa? Smiju li to raditi javna poduzeća odnosno poduzeća u pretežnom ili u cjelovitom vlasništvu države? Jer na kraju krajeva i čitav Zakon o financiranju političkih stranaka i nestranačkih kandidata jednostavno gubi smisao ako nije regulirano ovo područje. To je najvažnije u biti područje financiranja političke stranke. I to je ono što je jako važno u programu donošenja zakona u jednoj aktivnoj borbi protiv korupcije. Tako je to bilo i najavljeno. Na kraju krajeva i čitav život političkih stranaka najviše se iscrpljuje upravo pred same izbore. Pošto to nije tako riješeno možemo onda očekivati da će i u vrijeme ovih izbora državne tvrtke i dalje obilato nagrađivati pojedinu političku stranku. Evo, nedavno je Vrhovni sud, prije nekoliko dana objavljen je pravorijek Vrhovnog suda kako HDZ-a ima platiti veliku odštetu "Podravki" jer je nezakonito su upotrijebljena sredstva te tvrtke u uređenje njihovih prostora. Međutim, kažem i vraćam se na financiranje političke kampanje. Zbog čega evo, ja tražim govoreći u ime kluba SDP-a objašnjenje zbog čega je Vlada odustala od najavljenog reguliranja kampanje i financiranja kampanje? Tim zakonom kojeg nema a što je jako potrebno odrediti visinu koju je moguće potrošiti, iznosa kojeg je moguće u toj kampanji potrošiti. I osim ovog što sam napomenula o nemogućnosti darivanja i financiranja od strane javnih poduzeća i državnih poduzeća, pa bi trebalo ovdje gospodine državni tajniče da se na ovo očitujete ne samo o radi obavještenja javnosti nego i kako će se pojedine političke stranke glede tog pitanja ponašati. Osim toga, javnost također zanima a vidimo kakvo je raspoloženje građana. Po prvi put političke stranke prednjače u nepovjerenju iskazanom od strane građana. Dakle, nakon izborne kampanje, nakon izbora predočiti javnosti upravo utrošak sredstava datih u toj kampanji. To je sve izostalo. Nekako možda po nekakvim pravilima pristojnosti i uljuđenosti tako jedno ponašanje bi trebalo očekivati čak i bez izričite zakonske norme gotovo od svih političkih takmaca. Međutim, to se ne događa. Na kraju krajeva mogli bismo na neku paralelu vući iz samog netom donesenog Zakona o financiranju političkih stranaka kako je to tamo izrijekom zabranjeno činiti, da se to onda odnosi i za činjenje za vrijeme same kampanje, izbornih kampanja. Međutim, postavlja se pitanje, da li je tomu tako? Tako jedno uljuđeno ponašanje i zaštita državnih sredstava ili sredstava koja se nalaze u, odnosno sredstava kojima raspolažu javna poduzeća ili tvrtke u pretežitom vlasništvu same države. S obzirom na ono što se događalo iluzorno je očekivati da tomu neće biti tako ukoliko nemamo izričite zabrane. Prema tome, onaj zakon i dobre intencije Zakona o financiranju političkih stranaka bez odnosno ostavljajući ovakav prostor u jeku kampanje čini se promašenim, u svakom slučaju nedostatnim. Tako i sve one najave koje je taj zakon na neki način pobudio i kod javnosti past će u vodu upravo u izbornoj godini i ponovnom nedefiniranom ponašanju i ponašanju u biti suprotnom nego što to proklamira Zakona o političkim strankama, jer to područje nije definirao a Vlada je obećala da će to učiniti posebnim zakonom. Evo, to su glavne primjedbe kluba SDP-a. I klub SDP-a i traži očitovanje Vlade da vidi šta je sa tim područjem odnosno sa ovim vremenom koje je pred nama i ponašanjem u tijeku predizborne promidžbe. Hvala lijepa.
Hvala. Nisam čuo oprostite, kakvo je stajalište kluba SDP-a? … [[Upadica se ne razumije.]] Na trenutak sam se zamislio pa sam vjerojatno prečuo.
Ništa vi niste prečuli. … [[Upadica se ne razumije.]]
Poštovani zastupnik Pero Kovačević u ime kluba HSP-a. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, državni tajniče! Pa iz dosadašnje rasprave kluba HDZ-a i kluba SDP-a vidljivo je da njih samo interesira novac i kako i na koji način ga prikupiti i koliko će dobiti po ovome zakonu. A vidite nas u klubu HSP-a prije svega interesira oživotvorenje ustavnih odredbi Hrvatskog Ustava i u Zakon o izborima zastupnika u Hrvatski sabor, jer prema ustavnim odredbama svima državljanima Republike Hrvatske, Hrvatska mora omogućiti glasovanje. Znači, mogu birati, imaju pravo biti birani i birati na parlamentarnih izborima. Nažalost, zahvaljujući Vladi koja je spriječila da se raspravlja o našem prijedlogu a tu je pripomogao i predsjednik Šeks u tome dijelu jer nije izvršavao svoju obvezu kao predsjednika Sabora i tražio od Vlade takvo očitovanje, ova rasprava se sad samo svodi na pitanje novca. I onda ne čudi zbog čega nam ljudi sve teže i teže žive u Hrvatskoj jer je bitno riješiti problem kako financirati političke stranke i kampanju a ne baviti se zadaćom za koju su nas hrvatski građani izabrali. A podsjećam u ime kluba da mi svaki od nas zastupa otprilike 30 tisuća hrvatskih građana. Ima nas 152 zastupnika i posebna demokracija znači da nismo stroj niti ambasadori Vlade nego da moramo se ponašati u skladu sa zahtjevima i stajalištima onih koje ovdje zastupamo i u čije ime prije svega trebamo glasovati. E sad kad smo i kod toga što Klub SDP-a i HDZ-a najviše interesira, to je novac, ova odredba članka 32. koja, odnosno članka 2. Prijedloga zakona, Konačnog prijedloga zakona u biti je totalno neodređena i neodrediva. Ako se pažljivo iščitava. Što znači ovaj pojam parlamentarne političke stranke koje su imale zastupnike u Hrvatskom saboru na nivou konstituiranja? Da li se to znači u onome broju u kojem su imale kad se konstituirao recimo Hrvatski sabor 22. prosinca 2003. godine ili je ova odredba napravljena da bi recimo Vlada izbacila stranku gospodina Branimira Glavaša jer oni u to doba recimo nisu bili kao politička stranka djelovali? Što to znači na recimo sadašnje uvjetno nezavisne zastupnike koji kao takvi nisu ušli u Hrvatski sabor? Ušli su ili na listama političkih stranaka ili na manjinskoj listi, ali političkih stranaka ili su ušli na nekim drugim listama? Što to znači? Prema tome ne znam uopće što ste vi ovdje htjeli odrediti samo da će biti novca. E sad ali niste ni to odredili kako, na koji način? To su sad te dvojbe. Znači mi gubimo vrijeme. Da smo recimo prošle godine raspravljali o neposrednom izboru načelnika, gradonačelnika, župana. Znači raspravili smo o tome što će se dogoditi tek 2009. godine? Dok o pitanju ovome ali što je bilo aktualno prošle godine da skratim kad smo mi svoj prijedlog uputili uopće nismo raspravljali vezano za ovaj dio. Znači za parlamentarne izbore. Malo jedna čudna situacija i onda se to sve dovodi da se ide po hitnom postupku, a moglo se sve te stvari da se raspravljalo o našem prijedlogu. Da se raspravljalo o prijedlogu recimo HNS-a koji je hrabro dao pa ga onda hrabro povukao. Ovaj, onda se, moglo se stvarno doći do rješenja da i sve one stvari koje jesu sadržane u sadašnjem izbornom zakonu popravimo. Naime dobra je situacija, to je dobro za Hrvatsku da se ustabililo pravno, zakonsko, zakonska rješidbe vezano o izboru zastupnika. Znači zakon je od 1999. godine. Prema tome to je dobro za demokraciju da rješenja kao takva su se pokazala relativno i dobrim da ostanu, da se ne mijenja svaki dan pitanje kako i na koji način? Da li će biti većinski sustav? Ili će biti proporcionalni ili će biti kombinacija, ovo, ono? Ipak je to jedna konstanta svih suvremenih demokracija. Ali nažalost nije se to napravilo i tu dobijemo sad od 1. veljače prijedlog Vlade i onda se to raspravlja evo duboko u kasnim satima, a u biti nije ni vidljivo što ste uopće riješili? Riješili ste «zamjenik ministra» zamjenjuje se riječima «državni tajnik». Radi toga, to se moglo napraviti već odavno. To prema tome nije ništa. Ali kažem ovaj članak 32., stavak 1. on će tek izazvati dvojbe. Što to znači u datom trenutku? Što to recimo znači, bila je recimo Libra je ušla sa SDP-om zajedničke liste su imali za prošle izbore parlamentarne. Nakon toga Libra se priključila HNS-u. Što to sad znači? Da li će sad recimo HNS dobiti taj novac? U kome iznosu? Mislim, totalno niste odredili. Evo kolegica je bila u HSS-u, postala je samostalna. Jel' tako? Da li će taj novac dobiti HSS? Ili će dobiti ona? Ali za nezavisne uvijek je bilo ono, onaj dio iz političke stranke koje nisu znači parlamentarne i nezavisne liste. Oni su, dobivaju prema vrijedećim propisima u smislu ako prođu odnosno prijeđu izborni prag. Ali ovdje tu ništa nije određeno. Znači u ovome članku on kao takav 32. može izazvati razno razna tumačenja. Razno razne dvojbe. Ali niti je ovaj amandman Odbora za Ustav i Poslovnik, dapače on tek uvodi novu smutnju u primjenu i provedbu ovoga članka. Znači bavimo se tim dijelom oko financiranja a ne rješavamo stvari koje trebamo riješiti. Hoćemo li mi i dalje da je dovoljno 500 recimo potpisa koliko je predviđeno sadašnjim zakonom za nezavisne liste, a znamo i sami da sve te nezavisne liste koje su sudjelovale nisu dobile niti 500 glasova. Dobivali su oko 200, 300 glasova a trebali su imati 500 potpisa. Je li to namjerno cilj da se napravi puno tih nezavisnih lista. Da se onda cijeli dio predizborne kampanje svede na jedan cirkus. Da imate 108 stranaka u ovome trenutku. Pa ako se sve jave plus nezavisne liste moglo bi nam se dogoditi da imamo glasački listići koji će imati 10 stranica. Ako se neke stvari na političkoj sceni ne naprave kao što su napravile sve druge suvremene demokratske države. Prema tome gospodine državni tajniče dajte vi sad nama recite ukoliko znate što ste vi mislili odnosno što je Vlada mislila u članku 2. kojim se mijenja članak 32. stavak 1. jer tu je totalno nejasno što ste mislili? I kako to mislite primijeniti? Kako mislite primijeniti? To je dio koji se treba raspraviti i koji se treba onda ona nakana vaša ili vladina temeljna intencija da znamo koja je sad tu temeljna nakana, intencija Vlade? To treba znati pa sad da vidimo da li je to tu tako napisano da imamo i karakter ovoga skoro i autentičnoga tumačenja ili pak se to iznosi na plenarnoj sjednici? Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Pa netočno je kolega Kovačević ustvrdio kada je rekao da SDP i HDZ misli samo na novac. Ja, govoreći u ime Kluba SDP-a sam govorila upravo o transparentnosti, o potrebi trošenja ali isto tako i pribavljanja sredstava. Da je time se trebao pozabaviti ovaj Zakon. Ne znam, teško mi je govoriti u ime HDZ-a ali vjerujem da se to odnosi i na HDZ. Jer u protivnom vi iz HSP-a ne biste uglavnom podržavali sve njihove projekte da je tomu tako što ste rekli.
I drugi ispravak poštovani zastupnik potpredsjednik Doma Mato Arlović.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege ispravljam netočni navod u kojem je kolega KOvačević govorio o tome da se HDZ i SDP zalažu za ovaj zakon samo zbog toga da bi osigurali sebi novce. E pa vidite nije tako. To uopće nije točno. Klub zastupnika SDP-a o tome uopće nije govorio nego je govorio o potrebi da se u zakon ugrade dodatne odredbe koje bi trebale osigurati javnost financiranja političkih izbornih kampanja i govorio je o pitanjima koja zakonom je trebalo riješiti, a nisu riješeni. I u tom pogledu je posebice važno naznačiti da SDP se nije još izjasnio da li će za ovaj zakon glasati ili ne?
Pa to sam ja da, pitao vas.
Da, da. Sasvim točno gospodine predsjedniče.
Da. Ja sam mislio da sam prečuo, ali izgleda nisam. Da. Klub zastupnika IDS-a poštovani zastupnik Damir Kajin. Nema ga. Klub gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Nema. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik, potpredsjednik Doma Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Ja moram reći da sam uopće u dvojbi kako pristupiti raspravi o ovim zakonima koji su predmet sa ove točke i točke koja će uslijediti rasprave. Naime, o čemu se radi? Nemoguće je raspravljati o ovim prijedlozima zakona a da se nema, ja bih molio kolege ako možete samo da me ne ometate, inače možete razgovarati, a da se nema u vidu neke važne činjenice koje bi trebalo sa pravnog aspekta prije svega sagledati. Primjera radi ja bih htio podsjetiti da smo mi donijeli Zakon o izbornom povjerenstvu kojim smo između ostaloga ako se dobro sjećam ukinuli odredbe 45. i 56. Zakona o izborima zastupnika. S tim da te odredbe zakona 45. i 46. govore o sasvim nekim drugim pitanjima nego što sada govorimo u ovom obrazloženju. 45. ili 46. govore o ukupnom broju zastupnika izabranih od birača, itd. 47. i tako redom. Prema tome, to bi trebalo prvo usuglasiti. Drugo o čemu valja voditi računa jeste činjenica da smo ovdje dobili u priklopu Prijedlog pročišćenog teksta Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor i da odredbe koje predlažemo da se mijenjaju i dopunjavaju ne odgovaraju odredbama u pročišćenom tekstu, a da samo zapravo naknadno dobili važeći tekst zakona sa izmjenama i dopunama zakona koji je usuglašen. Treće što je važno naznačiti. Treba podsjetiti na politička stajališta ovoga Doma. Treba podsjetiti na politička stajališta predstavnika Hrvatskog sabora, hrvatske Vlade, pa i resornog tijela, a vezano zapravo za donošenje izbornog zakonodavstva. I bilo je više puta prije godinu i pol, dvije dana najavljivano da ćemo donijeti potpuno novo izborno zakonodavstvo kojem ćemo otvorena pitanja koja se tiču izbora u Hrvatski sabor vezano za sljedeće izbore pokušati i nastojati riješiti. U tom kontekstu je vrlo interesantno da još uvijek uopće nismo zapravo dirnuli i ako sada mijenjamo članak 32. nismo uopće dirnuli članak 28. koji bi trebao razriješiti pitanje izborne šutnje. Mi i dalje imamo po zakonu izbornu šutnju 24 sata prije održavanja izbora i na sam dan izbora, istina na volju sa zadnjom izmjenom napokon do održavanja, do zaključenja izbornog mjesta. Ali je potpuno jasno, potpuno razvidno da ona 24 sata prije odražavanja izbora zapravo ne znače ništa i da se eventualno krše, a da u takvoj situaciji ništa bitno ne možete napraviti. I zbog toga bi to pitanje trebalo dakako prije toga razriješiti. Drugo pitanje koje je jako važno jeste pitanje iz članka 30. Zakona koji govori o jednakosti svih političkih stranaka u promidžbi. Mi onda upućujemo da će se sad ta pitanja razriješiti pravilima, a u isto vrijeme kroz politička stajališta koja su bila raspravljena recimo zajedno sa OESS-om, zajedno sa mnogima drugima, sa udrugama, GONG-om itd. se iznose stajališta kako bi trebalo reducirati ovo pitanje prije svega da veću zastupljenost dobiju parlamentarne stranke, a da manji dio zastupljenosti u elektroničkim medijima dobiju one stranke koje nisu parlamentarne stranke. E sad, to ako se želi postići, a i može i to biti politički stav radi bolje informiranosti građana o najznačajnijim problemima i programima koje nude najveće stranke ili parlamentarne stranke onda to mora se razriješiti člankom, promjenom članka 30. izmjena i dopuna članka 30. zakona, ne može ostati jednako, jednakost svih političkih stranaka nego mora ali pravilima ne možemo mijenjati zakon. Prema tome to je pitanje koje je također neophodno potrebno razriješiti prije nego što u taj dio uđe. Četvrto, posve je nedopustivo, nedopustivo je da se ne mijenja poglavlje oko troškova izborne promidžbe i prava na naknadu poglavito članak 33. koji između ostaloga u stavku 1. kaže da će objaviti okvirne podatke o sredstvima koje ulaže u izbornu kampanju. Naime, šta hoću reći. Neophodno bi bilo potrebno pripremiti i tu izmjenu i dopunu izbornog zakonodavstva za izbore zastupnika u Hrvatski sabor koji će regulirati pitanje financiranja izborne kampanje jer to pitanje nismo razriješili ni Zakonom o financiranju političkih stranaka, niti Zakonom o DIP-u, iako smo Zakonom o DIP-u propisali da će se relevantne podatke vezano za informiranje građana o političkim strankama, a sasvim sigurno je to i financiranje izborne kampanje objaviti Državno izborno povjerenstvo. Prema tome, čitav niz pitanja ovdje visi. U tom pogledu je sasvim sigurno da bi trebalo razmotriti ova pitanja koja su pred nama. Naravno primjena, izmjena članka 32. stavka 1. oko financiranja političkih stranaka, parlamentarnih političkih stranaka nije ništa drugo nego zapravo samo to da se mijenja godina koja je osnov za obračun za financiranje. I tu nema neke velike novine, da se mi razumijemo u odnosu na ono što je do sada i u tome pogledu nije kolega koji je prethodno govorio u pravu kad govori da se zalažemo za jedno, ostaje isto rješenje, samo se primjenjuje druga obračunska godina, odnosno tekuća obračunska godina oko svega toga. Ovdje se otvara zapravo daleko važnije pitanje ovih 4, 5 pitanja koje smo prethodno sam spomenuo i koje bi trebalo sasvim sigurno razriješiti prije nego se otvore ili donese ovaj zakon. I sad ostaje jedno pitanje koje bismo mogli reći da je ustavno-pravnog karaktera. To je pitanje do kada se zapravo izborni sustav može mijenjati. Znate, valja prvo podsjetiti da je Ustavni zakon za provedbu Ustava donesen 28. ožujka 2001. godine. Drugo valja podsjetiti da je ustavni zakon ima naslov Ustavni zakon za provedbu Ustava Republike Hrvatske. Treće, valja podsjetiti da je tom izmjenom i dopunom Ustava na koju se odnosi Ustavni zakon za njegovu provedbu mijenjana odredba koja se odnosi na utvrđivanje aktivnog i pasivnog biračkog prava. I četvrto, valja podsjetiti da u članku 4. Ustavnog zakona izrijekom piše, ja ću to biti sloboda citirati da ne bi bilo dvojbe: "Zakoni kojima se omogućuje primjena, pardon, Zakoni kojima se uređuje izbor zastupnika u Hrvatski sabor donijet će se, dakle imperativna norma najkasnije godinu dana prije odražavanja redovnih izbora za zastupnike Hrvatskog sabora.". Postavlja se pitanje da li ova imperativna norma se odnosi na svake izbore koji će ubuduće dolaziti ili se odnosi na izborne zakone kojima je trebalo osigurati provedbu izmijenjenog i dopunjenog Ustava koji je tu … Naravno ako se gleda šta je sigé ili šta je sadržaj ovog ustavnog zakona onda je odgovor sam po sebi sasvim sasvim jasan, a ono što se događa u hrvatskoj javnosti jeste činjenica da mnogi zapravo dovode sami sebe u zabludu interpretirajući ovo da se ne bi smjeli birati, mijenjati izborno zakonodavstvo prije zakona što je poželjno, prije održavanja izbora. Bilo bi dobro izbornim zakonodavstvom definitivno propisati po mogućnosti okvirno vrijeme kada se izbori u pravilu održavaju i vrijeme u kojem se ne smiju mijenjati izborna pravila prije održavanja samih izbora zbog toga da bi biračko tijelo političke stranke mogle zapravo se kvalitetno pripremiti za nastupajuće izbore koji će ulazit. Ali kada je u pitanju ova odredba, ona ima dakako drugačije značenje, u tom pogledu bi trebalo se drugačije raspravljati i mi koji smo tada radili u Odboru za Ustav vezano za pripremu ovog zakona mi smo pripremili zakon kojim smo trebali osigurati provedbu promijenjenog i dopunjenog Ustava a to smo tim odredbama i učinili. Naravno otvara se dakako interesantno pitanje u kojem se sada postavlja pitanje da li o tome treba dati pravorijek Ustavni sud ili tko drugi. Ne. O ovome pravorijek treba dati naše matično radno tijelo, eventualno predložiti Hrvatskom saboru da zauzme svoje stajalište kroz koje tumačenje jer se radi o normi ustavnog pravnog karaktera vezano za ustavni Zakon o provedbi Ustava. O tome Ustavni sud neće zauzimati stajalište. Prema tome, ukoliko postoje dvojbe, a čini se da postoje onda bi možda bilo dobro da se eventualno, ako takve potrebe ima, donese zaključak da Dom obveže Odbor za Ustav, da razmotri ovo pitanje i po potrebi predloži prijedlog mogućeg autentičnog tumačenja kojeg bi usvojio Hrvatski sabor na odgovarajući ustavom propisani način. Hvala lijepo.
Autentičnog tumačenja Ustava?
Ne, ne. Odredbe Ustavnog zakona za provedbu Ustava.
Ustavnog zakona, autentično tumačenje odredbe za tumačenje …
Ustavni zakon je zakon samo ustavnog karaktera. To nije Ustav.
Predsjednik Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Probajte sutra u jutro sazvati sjednicu odbora pa … … [[Upadica se ne čuje.]] Molim? Bilo bi korisno tako da taj prijepor pravni kji imamo … … [[Upadica se ne čuje.]] Vezano za rok, da. I završni osvrt, državni tajnik Antun Palarić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici. Ova Vlada je u reformi modernizacije izbornog zakonodavstva i svega onoga što se tiče izbora učinila puno. Puno. Ne sve, možda ne sve ono šta smo i mislili, ali predložili smo i raspravili promjenu modela izbora na lokalnoj razini, dogradili smo izbore za lokalne članove predstavničkih tijela jedinice lokalne samouprave, donijeli smo Zakon o financiranju političkih stranaka nezavisnih lista i kandidata koji u sebi sadrži brojne odredbe koje se tiču izbornih kampanja, a ja nikada nisam rekao da će biti donesen posebni zakon koji će ograničiti sredstva za kampanje. To je, ta teza se je pojavljivala, to su htjeli pojedine udruge koje ne sudjeluju na izborima, ne sudjeluju u izbornim procesima, ali uzimaju si pravo da drugima kroje kako se trebaju ponašati. No nikada Vlada to nije rekla. Vlada je predložila zakon u prvom čitanju, u drugom čitanju. Ima tu odredbi vrlo restriktivnih za Vladu osobito u pogledu dobivanja sredstava ne samo za, nego za političke stranke od javnih poduzeća, od poduzeća u vlasništvu Republike Hrvatske, ograničenje … i da ne čitam sve nešto o čemu smo i javno raspravili i ovdje dva puta i dobili podršku međunarodne zajednice. Meni su čak i čestitali na dobrim rješenjima. Naravno nekome nije dosta. Netko bi htio političke stranke svesti pod svoju kapu ali mislim da je demokratski višestranački sustav jedna od temeljnih vrednota ustavnog poretka i da će u kampanji stranke sudjelovati sa onoliko sredstava koliko budu imale i koliko smatraju da je razumno potrebno za trošiti na taj način. Inače političke stranke tijekom četverogodišnjeg rada ostvaruju simpatije i povjerenje birača tako da kampanja nije baš toliko od presudne važnosti. Što se tiče ustavnih rokova za donošenje ovog zakona to mislim da smo načelno raspravili, iako potpredsjednik Doma nije baš izrekao ono što je dao naslutiti, ali to je na tragu i mojih izjava, konzumiranih odredbi zakona brojnih teoretičara, dakle ne bi nas to smjelo određivati. Pitanje je što smo radili, zašto sada. Pa radili smo, pa stalno smo ovdje u sabornici. Ako je itko prisutan u sabornici onda sam to ja i moji suradnici, samo ove jeseni brojne zakonske inicijative prošli tjedan tri zakona i kodeks etike. Jutros smo bili ovdje. Dakle stalno smo radili, guramo, provodimo reforme, a ovo nismo smatrali da će se o tome otvoriti toliko pitanje jer je to logično rješenje, jer je to rješenje u prilog dogradnje izbornog zakonodavstva a da ne dira se u sam izborni sustav jer smatramo da o svemu se može razgovarati, ali za izborno zakonodavstvo je najbolje kada je stabilno i nepromjenjivo i da se izbori provode više puta po istim modelima i pravilima. Hvala svima onima koji će podržati ove izmjene zakona.
Hvala. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o izboru zastupnika u Hrvatski sabor. Amandmane su podnijeli Odbor za Ustav, poslovnik i politički sustav, Klub zastupnika SDSS-a i Klub zastupnika Nacionalnih manjina. Državni tajniče, amandman Kluba zastupnika, odnosno Odbora za Ustav, poslovnik i politički sustav.
Nećemo prihvatiti. Ne prihvaća se jer ćemo prihvatiti drugi amandman koji drugačije uređuje ovo pitanje.
Znači amandman povučen. Drugi amandman Kluba zastupnika Nacionalnih manjina.
Amandman Kluba zastupnika Nacionalnih manjina prihvaćamo uz nomotehnički dodatak. Naime taj stavak 1. članka 2. bi trebao glasiti, sada ću pročitati: "Parlamentarne političke stranke, predlagatelji neovisnih lista, nezavisni zastupnici i zastupnici nacionalnih manjina koji su imali zastupnike u Hrvatskom saboru na dan isteka njegova mandata ili raspuštanja u mandatu prije održavanja izbora." To bi bio taj članak 2. A u dijelu amandmana kojima se iza stavka 1. dodaje stavak 2. samo bi riječ: "Zakona" velikim slovom, zamijenio u formulaciji članka, dakle da bi glasilo: "Iz stavka 1. ovog članka" a ne "ovog Zakona" i u takvom obliku prihvatili bi amandman.
Klub zastupnika Nacionalnih manjina.
Hvala lijepa. Prihvaćamo sa izmjenama.
Amandman prihvaćen u izmijenjenom obliku. Amandman 2.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Klub zastupnika SDSS-a.
Ne možemo prihvatiti jer smo upravo izmijenili taj stavak, članak prihvaćenim amandmanom.
Izvolite, poštovani zastupnik Stanimirović.
Gospodine predsjedniče mi smo smatrali da bi naš amandman trebao upotpuniti prijedlog Vlade tako da budu obuhvaćeni i nezavisni i zastupnici i zastupnice kojih u vladinom prijedlogu nije bilo, tim da je on ovim novim amandmanom on sada uvršten, a bili su u Saboru na dan njegovog konstituiranja. Među njima i značajan broj zastupnika Nacionalnih manjina. Istovremeno podržavamo sadržaj prijedloga kojim se utvrđuje dan konstituiranja Sabora kao odlučujući kriterij čime se sprječava mogućnost nagrađivanja političkih prebjega i zloupotreba instituta nezavisnih zastupnika. Dakle mi našim amandmanom želimo postići dvije stvari. To su da nezavisni zastupnici budu tretirani kao i ostali zastupnici, ali istovremeno da se spriječi pojava eventualne političke korupcije koja je institut naknadnog nagrađivanja otvara.
Vi ste amandman povukli ili glasovanje tražite?
Tražim glasovanje.
Hvala. Molim glasovati. Uključimo se. Tko je za ovaj amandman? Možemo glasovati. Rezultat? 12 za, 14 suzdržanih, 69 protiv. Amandman nije dobio potrebnu većinu. Sada dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Napominjem da treba 77. Zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, u ime kluba Hrvatske stranke prava tražim stanku od 10 minuta jer sada se više ne zna kako će glasiti ovaj dio. Imali smo prijedlog Vlade, imali smo amandmane i sada je još gospodin Palarić u tome sve izmijenio budući je bilo trgovine u međuvremenu, moramo vidjeti sada tko je tu dobio, tko je izgubio u toj trgovini i tražimo u ime kluba da imamo čistopis sada kako će glasiti taj članak. Znači stanku u ime kluba HSP-a od 10 minuta.
Hvala. Stanka 10 minuta. Dobro. Nastavljamo sjednicom. U ime Kluba HSP-a poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. U ime Kluba Hrvatske stranke prava moram kazati sljedeće. Tražili smo stanku zbog činjenice jer ovo je stvarno pravno nedopustivo. Prvo dobijemo konačni prijedlog u izbornoj godini koji ima 2 članka i onda nakon toga na 2 članka dobijemo više amandmana iz kojih proistječe sljedeće. Da je riječ bilo o velikoj trgovini u međuvremenu, ali trgovina je bila u smislu osiguranja parlamentarne većine za ovaj 5. saziv Hrvatskoga sabora. A napominjem da je pitanje ovakvog prihvaćanja amandmana u suprotnosti i sa Zakonom o financiranju političkih stranaka koje smo donijeli prošle godine gdje je točno se kaže da se više tzv. prebjezi neće honorirati nego da ovaj dio pripada političkim strankama. Ali dopuštamo da je i to moguće rješenje kako bi se zadovoljila parlamentarna većina. Ali javio se jedan još novi problem. Javio se novi problem zato što u dikciji stoji, veli, predlagatelj neovisnih listi. Znači, odnosi se da bi netko sad od nezavisnih zastupnika koji je dobio status nezavisnih po ovom ili onome načinu a mahom je riječ o nezavisnima koji su postali u međuvremenu nezavisni, što se ima njihovo pravo. Znači, on sad mora se za iduće parlamentarne izbore podnijeti kandidacijsku listu i onda će dobiti iz državnog proračuna taj iznos od 365, koliko je, tisuća kuna koliko proistječe. I oni su znači honorirani u odnosu na situaciju da druge neovisne liste mogu dobiti novac za sudjelovanje na izborima ukoliko prijeđu izborni prag. Prema tome, samo napominjemo da je riječ o velikoj trgovini koja je i ustavno upitna i upitna vezano sa rješenjima Zakona o financiranju političkih stranaka. Toliko o dosljednosti, toliko o principijelnosti i nek hrvatski narod čuje o kakvoj je trgovini riječ u Hrvatskome saboru. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Slaven Letica. Izvolite.
Ispravio bi netočan navod kolege Kovačevića o političkoj trgovini. Mislim da je tu saborska većina napravila jedan veliki ustupa ka razvoju demokracije i slobodnom natjecanju neovisnih stranačkih listi. Bila je i velikodušna prema stranci gospodina Glavaša. Prema tome, ja vidim da je samo to doprinos razvoju te demokracije i ovaj oblik financiranja će spriječiti pranje novca tijekom kampanje. Ne vidim u tome ničega loše i mislim da nije bilo korektno da se ovako govori. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Idemo na glasovanje. Kolegice i kolege, ponovno naglašavam, da bi ovaj Zakon dobio potrebnu većinu potrebno je 77 glasova. Dajem na glasovanje ovaj Prijedlog zakona. Možemo glasovati. Hvala. Rezultat? Sa 86 glasova za, 1 suzdržanim i 13 protiv donesen Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Idemo na sljedeću točku. - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom izbornom povjerenstvu Republike Hrvatske, hitni postupak prvo i drugo čitanje P.Z. br. 625 Raspravu su proveli odbori za Ustav, Poslovnik i politički sustav i zakonodavstvo. Državni tajnik Središnjeg državnog ureda za upravu, Antun Palarić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospođe i gospodo zastupnici dobro je da se ova dva zakona raspravljaju u isto vrijeme u istom kontekstu jer htjeli ne htjeli mi govorimo zapravo o vrlo sličnim temama. Malo prije smo govorili o pravilima po kojima će se provesti izbori za izbor zastupnika u Hrvatski sabor, a ovim Zakonom govorimo o ključnom tijelu nadležnom za nadzor zakonitosti provedbe izbora i tijelo koje će imati najistaknutiju ulogu u pogledu tehničke provedbe svih budućih izbora. Mi smo se opredijelili za stvaranje profesionalnog državnog izbornog povjerenstva. Hrvatski sabor je donio zakon o tom pitanju. Odbor za izbor i imenovanja predložio je kandidate i to jednog potpredsjednika i 2 člana na prijedlog parlamentarne većine i jednog potpredsjednika i 2 člana na prijedlog parlamentarne oporbe. I ti kandidati su za Vladu prihvatljivi i mi očekujemo da će oni biti izabrani u Državno izborno povjerenstvo. Međutim, kako držimo da Državno izborno povjerenstvo mora biti spoj znanja, profesionalnosti ali i iskustva i da ono mora biti sastavljeno na način da bude tijelo od općeg povjerenja, predlažemo da se u toj reformi ide postupno. Da dominantna većina članova Državnog izbornog povjerenstva budu profesionalci, a za sada, za sljedeće parlamentarne izbore da predsjednik Državnog izbornog povjerenstva bude predsjednik Vrhovnog suda po položaju. Da se broj potpredsjednika Državnog izbornog povjerenstva poveća sa 2 na 4 i to na način da budu 2 profesionalca koja će biti stalno zaposlena i primati plaću prema Zakonu o pravima i obvezama državnih dužnosnika, a preostala 2 potpredsjednika bila bi iz redova sudaca Vrhovnog suda kojeg bi birala opća sjednica Vrhovnog suda na prijedlog predsjednika suda, a time i predsjednika Državnog izbornog povjerenstva. To je ključna promjena u ovom Zakonu. Ta promjena je konzistentno provedena kroz sve zakonske odredbe jer drugačije određuje status i razrješenje onih članova Povjerenstva koje je izabrao Hrvatski sabor, a drugačije oni koji su po položaju ili ih je izabrala opća sjednica Vrhovnog suda. Mislimo da je to jedna postupna profesionalizacija tijela za provedbu izbora, ali u ovom trenutku to je tijelo koje će imati puno povjerenje svih onih koji sudjeluju u procesu izbora, ali isto tako i hrvatskih birača jer znaju da će se autoritetom predsjednika Vrhovnog suda, autoritetom i iskustvom dvojice sudaca Vrhovnog suda koji su do sada sudjelovali u izborima jamčiti zakonitost i poštenost izbora u Republici Hrvatskoj. I da će se još jedanput ponoviti da je Hrvatska demokratska zemlja, da vlast izabrana na izborima ima legalitet i legitimitet i da mi po tom procesu spadamo u europske demokratske zemlje. Molim zastupnike da podrže donošenje ovog Zakona kako bi u najskorije vrijeme bilo formirano Državno izborno povjerenstvo i kako bi pristupilo pripremama za provedbu parlamentarnih izbora. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Prelazimo na raspravu po klubovima. U ime Kluba HNS-a uvaženi zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Državni tajnik, obrazlažući ove promjene Zakona o državnom izbornom povjerenstvu između ostalog je upotrijebio argumenat da načelo DIP-a trebaju biti ljudi kojima će građani ove države, birači vjerovati. Znači li to da kada smo donašali Zakon sa rješenjima koje je upisano u njemu smo unaprijed znali da tako izabran predsjednik DIP-a bi mogla biti osoba kojemu građani, birači Republike Hrvatske neće vjerovati? Ili smo smatrali da imamo gotovog čovjeka za tu funkciju pa se on nije želio kandidirati? Pa sad zbog toga što se on ili oni nisu željeli kandidirati mijenjamo zakon. Kada smo Zakon donašali i u obrazloženju Vlade i u argumentima koje smo svi koristili rekli smo, konačno jedan iskorak ka formiranju Državnog izbornog povjerenstva kao stalnog tijela s mandatom od 8 godina koje će biti u mogućnosti sa stručnog aspekta, javnog utjecaja i ugleda kojega će imati dati jednu sigurnost biračima u regularnost i zakonitost izbornog postupka. Međutim, da li je za ove promjene Zakona kriva Vlada ili možda Središnji ured državne uprave. Formalni krivac za ovaj propust što Zakon nije poštivan je Odbor za izbor, imenovanje Hrvatskog sabora. Jer nakon javnog poziva kojim su prikupljeni kandidati za predsjednika DIP-a i kada kandidat koji je prošao sve uvjete i zadovoljio sve uvjete je svoju kandidaturu uvjetovao nekakvim drugim promjenama, Odbor za izbor i imenovanje morao je objaviti novi javni poziv za izbor predsjednika DIP-a. Umjesto novog javnog poziva parlamentarni odbor čekao je poteze Vlade. Pa je prvi potez bio najavljen da će se mijenjati Zakon o sudovima po kojima bi nekog od sudaca koji bi došao u DIP radno mjesto u sudu čekalo 8 godina. Kada to nije uspjelo drugi razlog ili izgovor je bio što u Zakonu o plaćama nisu utvrđene plaće predsjedniku i članovima DIP-a. Kada smo i to riješili, umjesto drugog javnog poziva dolazi se s prijedlogom promjena zakona uz obrazloženje kako je nužno u sastav Državnog izbornog povjerenstva staviti 3 suca Vrhovnog suda kako bi birači, građani ove države imali povjerenje u DIP. Razlog promjena Zakona je aljkavost, nesamostalnost i neodlučnost Odbora za izbor i imenovanje i predsjednice tog Odbora i nikog drugog. No, mi smo u izbornoj godini i Državno izborno povjerenstvo moramo imati. Zbog toga ćemo podržati ovakvu predloženu promjenu, ali samo za ove izbore, a prva promjena koju ćemo učiniti u novom sazivu Sabora kao dio vlasti izmijenit ćemo, maknuti ova privremena rješenja i Državno izborno povjerenstvo konstituirati sistemom javnog poziva, profesionalnog i stalnog tijela za nadzor i provođenje izbora. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik u ime Hrvatske demokratske zajednice uvaženi zastupnik Dražen Bošnjaković.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Pa moram reći da sam i sam vrlo često isticao kao vrlo značajan napredak u razvoju svih institucija našeg društva ovo što smo donijeli Zakon o Državnom izbornom povjerenstvu kao stalnom i profesionalnom tijelu i to gdje god sam bio i na kojem god skupu sam bio isticao sam kao jedan veliki doseg i kao jedan veliki pomak u uvođenju reda na toj našoj demokratskoj političkoj sceni. Međutim, evo ovdje imamo Prijedlog zakona kojim na neki način modificiramo ono što smo donijeli, odustajemo od jedne koncepcije, ali ne u cijelosti nego u jednom manjem dijelu jer svi znamo što se dogodilo. Imali smo javni poziv za predsjednika Državnog izbornog povjerenstva, tu se javilo čini mi se četiri ili pet kandidata, od toga samo je jedan ispunjavao uvjete za predsjednika Državnog izbornog povjerenstva, ostali nisu ispunjavali uvjete i de facto nismo našli čovjeka koji bi bio čelni čovjek Državnog izbornog povjerenstva. Naprosto, to je činjenica, to je realnost, izbori su nam se približili, a izbori su doista ozbiljna stvar i mislim da nemamo pravo eksperimentirati i nemamo pravo dovoditi u pitanje način na koji će ti izbori biti provedeni. Stoga će klub Hrvatske demokratske zajednice podržati prijedlog ovog Zakona da predsjednik Vrhovnog suda bude u funkciji predsjednik Državnog izbornog povjerenstva i da Državno izborno povjerenstvo proširimo sa još dva potpredsjednika koja će delegirati opća sjednica Vrhovnog suda. Time ćemo bitno pojačati sastav Državnog izbornog povjerenstva i što se toga tiče mislim da možemo biti bezbrižni da će nam i ovi izbori kao što su izbori koji su bili i do sada prolazili u najboljem redu i nikada nije bilo značajnih primjedbi niti od strane međunarodne zajednice, niti na domaćoj političkoj sceni. Stoga evo ovo smatramo kao jedno rješenje za koje možemo reći da je prijelaznog karaktera kada se steknu uvjeti da zapravo idemo sa onim Državnim izbornim povjerenstvom kako smo ga zamislili u onoj prvoj i važećoj verziji zakona. Međutim, evo takva je situacija, takva nam je i politička realnost i stoga Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava Prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o Državnom izbornom povjerenstvu.
Zahvaljujem. U ime kluba IDS-a, uvaženi zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni državni tajniče. Ma, po meni ova zakonska inicijativa kako je ja doživljavam samo dokazuje da je stalno Državno izborno povjerenstvo institucija koja je izmišljena, nešto što Hrvatskoj nije potrebno, odnosno što je moguće odraditi na dosadašnji način. Međutim, evo ovo što smo maloprije čuli od gospodina Bošnjakovića da doslovce parafraziram, ne mogu citirati nisu uspjeli naći čovjeka koji bi zadovoljio tim kriterijima. Pa to je nešto strašno, to je nešto nevjerojatno, to je nešto nepojmljivo. Možda se nije moglo naći čovjeka kojim bi se manipuliralo u izborima, ali da neovisnih ljudi koji bi prihvatili jedno od najpriviligiranijih radnih mjesta u Republici Hrvatskoj u Hrvatskoj nije moguće pronaći pa to je meni naprosto nepojmljivo. Ja sam uvjeren da bi sutradan na tisuće i tisuće ljudi odmah momentalno prihvatili ovakvo radno mjesto. Ja sam govorio kada smo imali prvo i drugo čitanje, imam ovdje fonograme o Državnom izbornom povjerenstvu da ljudi koji će ući u to tijelo kao da će dobiti sedmicu na Lottu. Prema tome, ova teza da se ne može doći do čovjeka koji bi ne znam mogao obnašati čelnu ulogu predsjednika Državnog izbornog povjerenstva u najmanju ruku je nešto nevjerojatno. Drugo što želim reći, Zakon o Državnom izbornom povjerenstvu Republike Hrvatske donesen je sa velikom pompom, taj Zakon je donesen u travnju 2006. godine. Eto nije prošlo 8 ili 9 mjeseci i zakon se stupkom mijenja, točnije odustaje se od njegovih ključnih odredbi. To na neki način svjedoči ne mogu reći u dilentantizmu predlagača, ali to naprosto svjedoči o tome da predlagači ovih zakonskih rješenja podcjenjuju logiku rasuđivanja ovoga Doma. Bilo bi isto tako dobro vidjeti što su zastupnici govorili pred godinu dana, ne godinu dana, pred 8 ili 9 mjeseci. Još je daleko zanimljivije recimo istup gospodina Palarića koji je kako danas, tako i tada zastupao stav Vlade. Svi argumenti nas koji smo govorili da je takvo jedno tijelo nepotrebno padali su u vodu. Ništa u tom trenutku nije moglo proći. Zakon se usvojio, nije ni zaživio i eto prošlo je 8 ili 9 mjeseci i već se mijenja. Ja osobno držim da bi zbog svega toga netko trebao i odgovarati. Imam ispred sebe fonograme kada se je branio Prijedlog Zakona o Državnom izbornom povjerenstvu. Eto tako gospodin Palarić gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospođe i gospodo zastupnici kaže evo Vlada priprema i provodi reformu izbornog sustava i jedna od reformskih mjera i uspostava Državnog izbornog povjerenstva Republike Hrvatske kao stručnog profesionalnog tijela, tijela od općeg povjerenja. Sada saznajemo da nije moguće pronaći u Hrvatskoj čovjeka koji bi za 15 ili 16 tisuća kuna obnašao taj posao. Jedan predsjednik, dva člana birala bi se na prijedlog parlamentarne većine, a drugi potpredsjednik i druga dva člana na prijedlog parlamentarne oporbe, naravno u trenutku kada se Povjerenstvo bira itd. da ne govorim sve ostalo. Gospodin Bošnjaković evo ovdje maloprije kaže ne možemo naći ljude, doslovce kaže: "Prijedlog Zakona o Državnom izbornom povjerenstvu Republike Hrvatske kao što znamo od višestranačja koji je od 90-tih godina u Republici Hrvatske proveli su se već mnogi izbori, svi ti izbori su budno praćeni, imali smo monitoring i nevladinih udruga, međunarodnih institucija." i da ne sada citiram sve ovdje što je ovdje govoreno. Ovdje se spominje Venecijanska komisija koja regulira jednu pravnu situaciju koja nije bila obuhvaćena pravnim prijedlogom. Nakon toga govori gospodin Pavlic, Damir Kajin da evo, pred nama je ovaj Konačni prijedlog zakona o Državnom izbornom povjerenstvu. Imaju ga sve države. Vidimo da će ga imati i Hrvatska. Međutim, da budem toliko slobodan i da primijetim da onaj tko ubode pardon dobije posao u Državnom izbornom povjerenstvu, taj za sebe slobodno nakon toga može reći da je dobio sedmicu na lotu. To neću reći da su izmišljena radna mjesta, ali je činjenica pod navodnicima da se de facto radi svake prestupne godine itd. Evo, tako sam govorio pred 7, 8 mjeseci u drugom čitanju. I sad se onda postavlja pitanje gospodo tko ovakvim postupanjem centralnih vlasti trpi štetu. Trpi štetu građanin, trpi štetu država. Tko gubi? Gubi onaj tko u ovom Domu govori istinu. Tko profitira? Profitira drskost politička jasno, politička glupost. Nažalost razum izgleda da za ovom govornicom ne prolazi, da je nemoćan. On je u manjini barem u ovome Domu. A javnost zbog toga sve manje vjeruje hrvatskoj politici bez koje jasno ne može ni hrvatsko društvo kao što ne može ni jedna druga zajednica u svijetu bilo da je riječ o nama susjednoj Mađarskoj, Sloveniji, Austriji, Njemačkoj i tome slično. Sad možda bi netko od nas mogao likovati nad ne znam, ponašanjem većine, jer ovo je veliki gaf većine. Ali od toga opet mali neće imati koristi, profitirat će netko drugi. Znači za kraj što reći. Nekoga bi trebalo zbog ovakvog zakonskog nemara prozvati a što se tiče samog zakona zakon prihvatiti ali bi još jedanput ponavljam netko zbog njega trebao snositi posljedice. Bolje je da se došlo k razumu nakon 8, 9 mjeseci nego nikad jer je se na taj način izbjegla jedna nepotrebna šteta, nepotreban izdatak za državu Hrvatsku. Ali još jedanput što reći kada se upravo preko ovog Zakona o Državnom izbornom povjerenstvu manifestira najbolji način kako politika može naprosto nastupiti pred argumentom. Jednom riječju za ovaj zakon treba glasati ali oni koji su predlagali sve ovo dosada treba najodlučnije osuditi.
Dobro. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Bošnjaković.
Iako me je kolega iscitirao i pročitao fonogram tako da mi je uzeo dobar dio ispravka ali u jednom trenutku je rekao da bi se na tisuće ljudi javilo čini mi se ako dobro citiram, jer da je to atraktivno i dobro radno mjesto. Ali problem je u tome što to nije tako, što to nije točno jer imali smo javni poziv i doista se na tisuće ljudi nije javilo jer to je zaista jedno vrlo složeno, jedno vrlo specifično mjesto dužnosničko gdje je velika odgovornost, gdje se traži veliki autoritet, veliko znanje. I nažalost evo, po javnom pozivu nije se javilo baš tisuće ljudi.
U ime kluba SDP-a uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Klub SDP-a neće podržati ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom izbornom povjerenstvu Republike Hrvatske iz jednostavnog razloga što je ovo dijametalno suprotni koncept onoga na kojem tragu smo bili kad smo donosili prije nepunih 8, 9 mjeseci osnovni odnosno zakon koji je na snazi o Državnom izbornom povjerenstvu. I kao što je ovdje bilo već rečeno, čini mi se da je kolega Kajin o tome govorio, kako je gospodin državni tajnik s velikom pompom pa čak i opravdano govorio eto, o tom prijedlogu i o toj prijekoj potrebi u kojoj se Hrvatska nalazi zbog učestalih izbora, da Hrvatska konačno mora imati jedno stalno tijelo koje će se baviti izborima i koje neće imati samo ovu zadaću da provede izbore nego i čitav niz vrlo ozbiljnih zadaća koje su taksativno navedene u postojećem zakonu. Dakle, Državno izborno povjerenstvo kao stalno tijelo, ono se ne bavi samo provedbom izbora nego kako je navedeno u zakonu, ono će osigurati kvalitetniju i primjereniju provedbu izbora na svim razinama, što je posebno istaknuto u obrazloženju prijedloga tog zakona a i uvodnom govoru kada je od strane državnog tajnika bilo posebno naglašeno kako su česti izbori naročito na nivou jedinica lokalne samouprave a pogotovo u svijetlu prijedloga da se ubuduće gradonačelnici, općinski načelnici i župani biraju na neposrednim izborima, što nesumnjivo dovodi do mogućnosti i čestih izvanrednih izbora u pojedinim lokalnim sredinama. I između sve toga o toj silini posla i o ozbiljnosti posla što je zaista i tomu tako, koje će imati Državno izborno povjerenstvo u uvodnim riječima državnog tajnika bilo je posebno naglašeno da će se na takav način stvaranjem profesionalnog tijela postići i to, jedan drugi cilj također jako važan, a to je da ćemo osloboditi suce pretežito Vrhovnog suda i Upravnog suda obveza o provedbi izbora i time ćemo vjerujem pojačati učinkovitost Vrhovnog suda i svih onih koji su do sada sudjelovali u radu Državnog izbornog povjerenstva, a za taj period nisu mogli obavljati dužnosti, poslove za koje su izabrani. To je bilo nešto što su i tražili i suci Vrhovnog suda. Onda je došao zakon, nakon zakona se promijenio i Zakon o plaćama državnih dužnosnika i uvidjelo se da je to zaista dobitak sa sedmicom kako je to slikovito rekao kolega Kajin. A onda su se predomislili i suci Vrhovnog suda. I onda su tražili da se mijenja Zakon o sudovima kako bi eto, to mjesto bilo rezervirano kad se vrate sa pet funkcija od osam godina da ih čeka mjesto ponovo u Vrhovnom sudu, a za vrijeme od osam godina da spisi čekaju valjda ili da njihovi kolege marljivo koji nemaju takvu apanažu lijepo rade te predmete. To nije korektno. To nije korektno ni od koga a kamoli da se tako ponašaju predstavnici sudbene vlasti. Ali predstavnici sudbene vlasti očito su se dogovorili sa Vladom koja onda evo, sa ovakvim prijedlogom, neozbiljnim prijedlogom i mnogi su rekli ovdje da se podcjenjuje Hrvatski sabor kao da ne znamo što smo ovdje donijeli, što smo bili, na što, ne nagovori nego uvjereni od strane Vlade iz kojih motiva se prilazi formiranju ovog Državnog izbornog povjerenstva da bi sve to palo sada u vodu. Odnosno sada se obrazlaže time da eto suci i neće biti toliko tu angažirani, oni će samo povremeno tu …, je li to ozbiljnost? Je li to ozbiljnost mjesta predsjednika Državnog izbornog povjerenstva? Da će biti malo tu, malo neće. Dakle da se veća očekivanja i veći teret poslova koji su zakonom obuhvaćeni i dati u nadležnost Državno izborno povjerenstvo očekuje od običnog člana nego od predsjednika. Pa nemojte molim vas. Mjesto je suca da sudi. Ali u našoj državi suci ne bi sudili. Političari bi često sudili. Dakle svi bi se bavili nekom tuđom djelatnošću. Jer misle uvijek da je bolja platež, bolja nagrada na nekom drugom mjestu. Mislim da Vlada nije trebala ići u ovakve dogovore. Da ovo nije korektno. Da ovo nije dobro. Na kraju krajeva nitko ne dvoji u njihovu stručnost. Nitko ne dvoji u iskustvo koje su stekli na kraju krajeva godinama obavljajući ovaj posao i budimo potpuno iskreni i u povjerenje unatoč tome što je javnost u zadnje vrijeme, zadnjih godina, desetak pa i više vrlo kritički raspoložena naspram pravosuđa i obnašatelja te grane vlasti, ali da još uvijek najviše vjerujem pogotovo u izbornim procesima upravo sucima. Ali taj koncept smo napustili. Bilo je to obrazloženo. Zahvalili smo se sucima, udovoljili njihovom traženju da ih se makne od ove otegotne dužnosti i sad se netko predomislio. To nije nešto kažem što služi na čast ni jednoj grani vlasti i mi to ne bismo trebali podržavati takvo ponašanje. Onda je vrlo korektno da se mi vratimo na ono stanje i da je ovdje ukinut bio kompletan postojeći Zakon o državnom izbornom povjerenstvu i da smo se vratili na onaj model koji je prethodio donošenju tog zakona. Pa onda kad budemo spremni za ovako nešto onda bi trebali ostati ili ponovo na onom tragu, ustanoviti Državno izborno povjerenstvo kao potpuno profesionalno. Ovako smo dobili jednu kombinaciju od nekih poluprofesionalnih, profesionalnih članova. Ovima jednim članovima se zabranjuje. Dakle oni koji je puki član on ne može ništa raditi. Oni koji imaju veće funkcije u tom Državnom izbornom povjerenstvu od njih se manje traži. To nije logično. Što god nije logično nije ni ispravno. I dovest će nas u silne poteškoće. Koji je osnovni motiv? Naknada koju će odrediti, nemaju pravo na takvu plaću veliku ali na naknadu koju će odrediti Vlada. A Vlada će sigurno biti izdašna. Sigurno su to veće naknade nego one što su inače redovito primali kada su se bavili ovim poslom. I ja postavljam ovdje otvoreno pitanje što se to dogodilo kod izvršne vlasti? Što se to dogodilo do sudbene vlasti? Sudbena vlast je tražila da se to otkloni od njih. Svi smo to podržali i to čak nevoljko jer smo imali povjerenja u njih da to oni najbolje znaju. Ali smo znali da razvoj mora ići naprijed. I podržali smo vladino obrazloženje. E onda se netko sjetio od njih da je dobro se baviti time. Ali eto kad 8 godina prođe opet je neizvjesno hoćemo li biti na tu funkciju? Idemo se mi vratiti na ono stalno sudačko mjesto gdje nas nitko o ničemu ne pita kroz čitavo to razdoblje. Sa takvima, sa takvom jednom argumentacijom, sa takvim motivima na kraju krajeva koje treba razgolititi ne može dobro biti obavljen ni posao. Ne može biti dobro obavljen posao prije svega prema kolegama na Vrhovnom sudu koji neće imati tu čast doći ovdje u izborno povjerenstvo i dobivati dodatnu naknadu, a morat će obavljati poslove svojih kolega za vrijeme koje izbivaju. I postavlja se onda pitanje da li je to više Državno izborno povjerenstvo stalno? Na kraju krajeva koliko je ovo i u skladu sa, ovaj zakon u skladu sa temeljnim Zakonom o sudovima gdje je suđenje temeljna funkcija suca. Povremeni ovako poslovi se mogu tolerirati. I oni su negdje i dobrodošli. Ali pošto je Državno izborno povjerenstvo stalno tijelo on mora biti stalno tu prisutan. Prema tome nama usmena obrazloženja da tomu tako neće biti znači derogiranje postojećeg zakona. Ili da ćemo tolerirati nezakonito ponašanje pojedinog potpredsjednika odnosno predsjednika. Mislim da se time sa ovakvim zakonskim prijedlogom bez obzira tko je kome izašao u susret narušava ugled predsjednika Vrhovnog suda. Narušava se ugled vrhovne sudbene instance a onda nema ništa ni od onog temeljnog koncepta Zakona o Državnom izbornom povjerenstvu. Dakle o samoj instituciji Državnog izbornog povjerenstva kao o jednom stalnom tijelu. Eto iz tih principijelnih razloga Klub SDP-a neće biti za donošenje ovakvog Prijedloga zakona.
Hvala. Klub zastupnika HSP-a poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Vrijedeći Zakon o Državnom izbornom povjerenstvu Republike Hrvatske znači donijeli smo na sjednici 31. ožujka 2006. godine i po vrijedećem zakonu je samo bio raspisan natječaj odnosno poziv je dat za kandidiranje za predsjednika i potpredsjednika odnosno članove Izbornog povjerenstva. Znači ništa, Državnog izbornog povjerenstva, ništa drugo po tome zakonu nije napravljeno i sad već dobijamo izmjene i dopune toga Zakona. Znamo i sami koja je posljedica svega ovoga. Gospodin Ranko Marijan, sudac Vrhovnog suda je uvjetovao promjenu Zakona o redovnim sudovima da bi se nakon isteka mandata predsjednika mogao vratiti pa smo imali čak izmjene i dopune Zakona o redovnim sudovima. Bilo je daleko pametnije da je raspisan bio novi natječaj recimo za samoga predsjednika kad se već nije moglo pristati na takve uvjete koje je davao, sjećamo se i u drugim sličnim slučajevima. I što sad mi dobivamo ovim zakonom? Dobivamo da se povećava prije svega broj članova Državnog izbornog povjerenstva. Dobivamo dva nova potpredsjednika. Znači prema važećem Zakonu Državno izborno povjerenstvo čine: predsjednik, dva potpredsjednika i četiri člana. I sad se mijenja u onome dijelu da će predsjednik Državnog izbornog povjerenstva biti predsjednik Vrhovnog suda Republike Hrvatske. Ali dobivamo i da ćemo, nova dva potpredsjednika koji, koje bira opća sjednica Vrhovnog suda Republike Hrvatske iz reda sudaca toga suda a na prijedlog predsjednika Vrhovnog suda. Ne znam zbog čega je sad, ovo je nekakav očito, opet nekakav uvjet, opet nekakav uvjet. Znamo da se opseg poslova ovog prema Zakonu Državnog izbornog povjerenstva u ničemu nije promijenio, nije došlo do povećanja nekakvog opsega poslova, nego su ovo samo izmjene vezano za ove kadrovske, prije svega za predsjednika. A sad dobijamo i dva još nova potpredsjednika iz znači reda koje bira, koji se biraju na sjednici Vrhovnog suda Republike Hrvatske. Ne znam zašto su, što će nam sad još ta dva nova potpredsjednika. Mislim da bi bilo sasvim dovoljno da je bilo ukupno 7 kao što je prema važećem zakonu i da nije trebalo povećavati za dva nova potpredsjednika, nego ovu varijantu uzeti kao privremenu da bude predsjednik Vrhovnog suda predsjednik Državnog izbornog povjerenstva, a nakon toga pokušati ići po zakonskim rješenjima. Jer i sami znamo da kod tih izbora i predsjednik Vrhovnog suda i bivši i sadašnji je govorio mi smo tim poslom opterećeni, nama poslove stoje, kao što stoje i suci koji su bili na razini izbornih povjerenstava po izbornim jedinicama. I sad znači opet vraćamo ono, a to je bilo jedan od razloga zbog čega smo išli na ovu profesionalizaciju. Znači, ovdje sad opet, nije mi jasno znači opet je nekakav uvjet za ta dva nova potpredsjednika. Tko je to uvjetovao i zašto je uvjetovao? Dajte nam to recite. Zbog čega su sad povećanja za dva nova potpredsjednika? Nije povećan opseg poslova. I ovo rješenje je trebalo staviti u prijelazne i završne u smislu da će do izbora prema ovima dužnost obnašati predsjednik Vrhovnog suda i elegantno bi izašli. A ne ovako da ste zakon koji se nije ni počeo ni primjenjivati već napisali izmjene i dopune koji ima 8 članaka, a dok ste fulali vezano za članak 8. pa smo se dogovorili kolega Bošnjaković koji će podnijeti amandman jer ste u članku 7. zaboravili napraviti izmjenu. Ispalo bi da potpredsjednike i članove povjerenstva bira Hrvatski sabor. A u članku 8. ste rekli, osim onih koje bira opća sjednica Vrhovnog suda. Znači tu ste već fulali, a jednostavno ste mogli u prijelaznima i završnima dopuniti će dužnost predsjednika Državnog izbornog povjerenstva obnašati predsjednik Vrhovnog suda dok se ne izabere predsjednik po odredbama ovog zakona. Pa dajte malo. Stvari koje pravna teorija i praksa znaju, koje je bilo lako riješiti na taj način ste ga mogli jednostavno riješiti i ne bi uopće bilo rasprave. Svi bi se mi ovdje složili o.k., ima problema dok se ne raspiše novi natječaj za predsjednika Državnog izbornog povjerenstva nek to obnaša do tada dok se to ne obavi, a ne moramo odrediti rok dok se ne obavi, nek obnaša predsjednik Vrhovnog suda Hrvatske i sve bi riješili jednostavno. Ovako ste totalno zakomplicirali. I dobru ideju koja je bila početna, koju svi su pohvalili, opet ste vratili na polovično rješenje i s tom varijantom da ubacujete još dva nova potpredsjednika, a opseg poslova se ne povećava. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Pa kratko, neću puno. Najprije ovaj Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o Državnom izbornom povjerenstvu je kombinacija socijalizma i demokracije. Evo zašto. Poznato je da su u socijalizmu izborna povjerenstva imenovale skupštine i to u pravilu predsjednika suda. To je bilo pravilo. A ovo se vraćamo upravo na to. Dakle Sabor imenuje predsjednika Vrhovnog suda Republike Hrvatske i istodobno ga Sabor imenuje u Državno izborno povjerenstvo kao fol nezavisno tijelo od politike. A sasvim sigurno da će imenovanje ponovo doći na ovaj Sabor. Tko odlučuje? Pa većina. To je jedan problem ovog zakona. To je jedan problem ovog zakona. A drugi problem, može li se dogoditi u zaštiti nekih biračkih prava ili kaznenih djela u biračkom, u izbornom postupku da neki od postupaka završi na Vrhovnom sudu Republike Hrvatske. Ako je to i teoretski isključeno da. Ali postoji zaštita, sudska zaštita biračkog prava na razne načine i na Ustavnom sudu i na redovnim sudovima. Ako i ne dođe na Vrhovni sud poznato je da su izvanredni lijekovi na Vrhovnom sudu. Ako smo ovaj problem apsolvirali, a ja mislim da ga ne možemo apsolvirati, možemo zažmiriti, ali ne možemo ga riješiti postoji drugi problem. Izborno povjerenstvo, odnosno članovi Izbornog povjerenstva imaju različiti legitimitet. Predsjednik i dva člana stiču legitimitet u izboru u Hrvatskom saboru od predstavničkog zakonodavnog tijela, najvišeg tijela u Republici Hrvatskoj i to je u redu. Ali kolegice i kolege, ostala dva potpredsjednika ne bira Hrvatski sabor. Nego bira opća sjednica Vrhovnog suda Republike Hrvatske. Imamo dvije vrste članova u Izbornom državnom povjerenstvu. Dvije vrste članova u Izbornom državnom povjerenstvu. Njihova i odgovornost je onda različita koji bira taj i odlučuje hoće li ih zadržati. Ova kombinacija prošlog socijalističkog samoupravnog i ovog demokratskog sustava naprosto ne pije vodu. Izgovor da nema kadrova pa da se pristupilo ovom rješenju naprosto ne stoji. Uvjeti za postati članom ili predsjednikom izbornog, Državnog izbornog povjerenstva nisu takvi da se ljudi ne bi javili, a nije ni pozicija tako neatraktivna da ne bi htjeli biti gori. Ovo je kompromis kadrovima. Treće, Izborno državno povjerenstvo zaista ima ulogu da stvari rješava u realnom političkom vremenu. Najbitnije, prigovori se podnose Državnom izbornom povjerenstvu. Kad je riječ samo o povredama biračkog postupka, biračkog prava. Ali druge zemlje poznaju da nezavisno Izborno državno povjerenstvo rješava, a i po našem zakonu daleko više poslova i zadataka od biračkih odbora, kontrole itd. A zašto mu nismo dali u djelokrug da kontrolira i izbornu kampanju u smislu financiranja političkih kampanja svih stranaka? To tako i tako nemamo nikome dato na dušu, na dušu da tako kažem niti u djelokrug niti u nadležnost. Kad se sve to uzme u obzir, a pozivanje na zemlje koje navodno imaju ovakva rješenja, a GONG tvrdi da nema pa se sve to može provjeriti, zaista je neodgovorno ne više prema Hrvatskom saboru nego prema građanima. Jer naprosto građani to danas mogu provjeriti jednim klikom miša. Pa bih molio da zaista minimalno poštujemo načelo Ustava da Sabor imenuje sve, izabere sve pa makar bio sastav ovakav. Ili je naprosto logika izbornog prava da počinje odlukom itd. Sabora, a da Izborno državno povjerenstvo u cjelini odgovara Saboru a ne dva potpredsjednika općoj sjednici Vrhovnog suda Republike Hrvatske što je zaista kombinacija koja ne trpi naš politički sustav. Hvala lijepo.
Hvala. Kažete da demokracija i socijalizam se isključuju, ako je ovo mješavina socijalizma i demokracije.
… [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]]
Malo bi ovo bio demokratski socijalizam, ali ne bi isključivala demokracija i socijalizam bi izgledalo upitno kao da se isključuju demokracija i socijalizam, da su to dva … antipoda.
Ja mislim da je, gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora to je riješeno u vašoj knjizi. Pročitao sam da se zaista isključuju.
Samo teoretski. Poštovani potpredsjednik Doma, Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege, državni tajniče. Moram reći da moram glasati protiv ovog zakona. Dakle ne radi se čak ni u odnosu pozicije i opozicije nego se radi o principijelnim pitanjima. Prvo, svojevremeno predsjednik Sabora, premijer Vlade, predsjednik Vlade i svi drugi su jednoglasno podržavali potrebu donošenja Državnog izbornog povjerenstva kao profesionalnog i stalnog tijela. Između ostaloga predsjednik Sabora je smatrao kako DIP treba kao stalno, neovisno i stručno tijelo, ključni aspekt prijedloga zakona mora biti. Zatim se valja podsjetiti da je predsjednik Vrhovnog suda gospodin Hrvatin, govorio o prednostima Državnog izbornog povjerenstva u usporedbi sa sadašnjim ad hoc tijelom naglašavajući među ostalima kako je bez obzira na važnost upravljanje izborima sadašnje situacije u kojoj suci čine članstvo Državnog izbornog povjerenstva ad hoc u osnovi na svim razinama neodrživa. Teret nesudačkih odgovornosti u okviru DIP-a ugrožava rad učinkovitosti, rokove sudaca koji se ionako muče s priljevom novih predmeta. On ne vidi potrebu da članovi DIP-a budu suci već bi umjesto njih to mogli biti pravnici ili ljudi iz drugih profesija, odredba prema kojem su članovi DIP-a suci također i u suprotnosti sa službenom politikom Sabora i Vlade Republike Hrvatske koja kaže kako bi suce trebalo osloboditi onih dužnosti koji se odnose na nesudačke aktivnosti, kaže predsjednik Vrhovnog suda. Zatim između ostaloga smo se zalagali za čitavu, dio, veliki dio nadležnosti DIP-a među kojima je trebalo između ostaloga da vodi računa i odgovornosti o popisu birača, o uspostavi u registara, donatora političkih stranaka i svega onoga što iza toga slijedi. Sam opet predsjednik Vrhovnog suda gospodin Hrvatin je podsjetio na to kako je u Zakonu o popisu birača u prošlosti ograničavao rad DIP-a jer nije osigurao DIP-u oruđe za rješavanje pojedine situacije, funkcioniranje DIP-a ne bi trebalo … [[Ne razumije se.]] boljim naporima već jasno definiranim standardima. U raspravama je rečeno puno toga na tom jednom važnom sastanku, a u zaključcima je naravno posebice naglašeno da će se dobiti profesionalno Državno izborno povjerenstvo koje bi trebalo osigurati sve one nadležnosti koje se radi i to je bilo 13.12.2005. koji je skup organizirao, odnosno okrugli stol organiziran na zahtjev OESS-a zajedno sa Vladom, premijerom, odnosno predsjednikom Sabora. I šta sada mi dobivamo? Dobivamo miksum kompozitum, dobijamo tijelo koje je polovično sastavljeno od izabranih predstavnika Državnog izbornog povjerenstva, polovično koji su članovi sudačke dužnosti, pardon pravosudne vlasti i koje zadire se zapravo u pitanje čak i podijeljenosti funkcija, odnosno podijeljenosti vlasti. Treće što se dešava što je sasvim jasno, mi dobivamo nešto što je posve neprihvatljivo. Da članove istog tijela imenuju dva različita predstavnika ili subjekta koji ostvaruju dvije različite vlasti. Sabor kao zakonodavno tijelo i opća sjednica Vrhovnog suda kao dio pravosudne vlasti koja ostvaruje dio pravosudne vlasti u okviru Vrhovnog suda. Treće, dešava se nešto što je nevjerojatno, … … [[Upadica se ne čuje.]] Da, da ona između ostaloga svojim stajalištima tumači i zauzima opća sjednica da, Vrhovnog suda, tako piše u zakonu. Između ostaloga valja podsjetiti da ona daje i zauzima stajalište u provedbi zakona vezano za pravosudnu praksu. E sada ono što je nevjerojatno, predsjednik i potpredsjednici iz reda Vrhovnog suda će imati plaću koja se sastoji od plaće suca, sa naknadom predsjednika Vrhovnog suda i naknadu koju će im odrediti Vlada, a potpredsjednici koje će imenovati Sabor, e oni će imati po dužničkom koeficijentu. Postavljam pitanje zašto bi dva potpredsjednika istog tijela imali različitu plaću i ista primanja. Dakle nisu jednaki pred zakonom. Dodajmo k tome još nešto veoma interesantno. Da li se može dogoditi da se pojavi i situacija koja bi mogla biti upitna i sa aspekta ostvarivanja zaštite ustavnosti zakonitosti. Čitav niz pitanja vezano za zaštitu izbornog prava će se ostvarivati pred Državnim izbornim povjerenstvom ili putem njega ili posredstvom njega i pred nadležnim sudbenim tijelima uključivo na kraju krajeva i Ustavni sud. Šta je, kada opća sjednica Vrhovnog suda zauzima neka stajališta vezano za takva pitanja između ostaloga i kako će to onda provoditi predsjednici, odnosno Upravni sud u nekim slučajevima ako i ta stajališta njih obvezuju. Dakle čitav splet okolnosti se može pojaviti u tom pogledu i sasvim jasno da ova, oprostite mi na izričaju, ne volim upotrebljavati takve riječi, ali mislim petljanja, nemaju smisla. To jednostavno nema smisla. Mi se moramo opredijeliti želimo li imati profesionalno Državno izborno povjerenstvo jer su sazrijeli sad za to okolnosti i uvjeti. Ako to želimo to mora donijeti, biti donesen poseban zakon, to mora birati Sabor i u takvoj situaciji ako bira to Sabor onda moramo jednostavno dobiti one profesionalce koji će to raditi i koji će obavljati čitav niz poslova. Danas smo na Odboru za Ustav otvorili vrlo lijepo ustavnopravno pitanje, između ostaloga o Izbornom povjerenstvu koje će imenovati predstavnička tijela jedinica lokalne i regionalne samouprave, odnosno lokalne samouprave općina naših i gradova koji bi trebali potvrditi valjanost biračkih spiskova koje radi državno tijelo. I sad umjesto da državno tijelo vrši zakonitost, nadzor i kontrolu nad zakonitosti zapravo autonomno predstavničko tijelo, ono se poslije pojavljuje u takvoj funkciji umjesto da ono vrši građanski nadzor. A to bi trebalo obavljati Državno izborno povjerenstvo. Ako hoćemo imati profesionalno Državno izborno povjerenstvo onda bi ono trebalo biti to koje ovjerava biračke spiskove, koje obavlja državna uprava i time bi se osigurali … [[Govornik se ne razumije.]] upravnog postupka. Naravno, svi ostali koji su nezadovoljni mogli bi dodatno voditi i imati mogućnost zaštite pred upravnim sudovima vezano za sudbenu zaštitu i ne bi bilo ovakvih problema koje bi, imamo sada. Zbog toga se ja osobno zalažem da se opredijelimo za čisti model. Ako ne, onda zadržimo ovo rješenje s kojime nismo zadovoljni. Ali mješoviti model će biti još gori nego ovo rješenje koje sad imamo. Jer sad bar imamo ex lege po sili zakona da je predsjednik Vrhovnog suda predsjednik Izbornog povjerenstva a ne da će ga opća sjednica birati. Kako to sad? Predsjednik Vrhovnog suda zamislite da ne prođe na izboru na općoj sjednici. Ili potpredsjednici, oni po funkciji, ali potpredsjednici. Kako ćemo sad to? Šta ćemo, hoćemo uzeti jednog krivičara, drugog iz građanskopravnog odjela ili čega, a zapravo se radi o upravnim postupcima koji su … [[Govornik se ne razumije.]] za taj dio. Mislim da nisu stvari dobre, da bi trebalo jednostavno ovo rješenje napustiti, ostati kod profesionalnog Državnog izbornog povjerenstva, Državnom izbornom povjerenstvu one nadležnosti koje smo dali dati da obave ih, otvoriti takvu mogućnost, a ovaj Prijedlog zakona treba po meni povući iz procedure. Ne valja i nije dobro zbog pojedinačnih, pa ako hoćete, i malih grupašnih interesa mijenjati zakon. Podsjećam, ovo se, iz ovoga se jasno iščitava situacija da se pogoduje ljudima koji su zapravo trebali u Državno izborno povjerenstvo doći iz pravosudne vlasti da bi oni mogli ostati u Državnom izbornom povjerenstvu i bez toga da mijenjaju svoju dužnost, odnosno svoje poslove koje su obavljali. Naravno, znamo, svi se sjećamo da je trebao jedan od sudaca Vrhovnog suda biti predsjednik Državnog izbornog povjerenstva i kad mu je rečeno da ne može biti profesionalno i jedno i drugo, da mu ne može mirovati toliko mandat, e onda idemo mijenjati zakon. Šta sad radimo? Umjesto da ostajemo kod čistog modela mi odjedanputa pravimo mješoviti koncept koji nema smisla i nema rezona … [[Govornik se ne razumije.]] koji bi trebalo opravdati ono sve što radimo i ono, na kraju krajeva, što smo sami sebi obećali vezano da se steknu … [[Govornik se ne razumije.]] stvaranja uvjeta da izbori budu ne samo kao čin održavanja izbora nego izborni proces od upisa vođenja popisa birača do raspisivanja izbora, provođenja kampanja, za održavanje samih izbora, objave rezultata izbora i izvještavanja Hrvatskog sabora, pa ako hoćete i kontrole izbornog, ostvarivanje izbornog prava ili povrede izbornog prava da bi trebalo, biti, profesionalizirati. Onda to ima smisla. Ako to nećemo onda nema nikakvog smisla napuštati koncept po kojem ovo dosadašnje Izborno povjerenstvo kao volontersko povjerenstvo treba mijenjati jer svi prigovori koje smo do sad imali ostaju. I dalje su suci opterećeni sa predmetima, i dalje nije dobro da suce opterećujemo sa poslovima koji su nesudačke dužnosti, i dalje nije dobro otvarati mogućnosti da suci mogu doći eventualno u nekakav sukob interesa. Ni dalje nije dobro da suci mogu doći u sukob sa političkim interesima, političkih stranaka, sudionika izbora, itd., itd. A onda kako ćemo mi zabraniti političkim strankama da komentiraju rad sudaca ako suci mogu komentirati njihovo ponašanje i čak pače, odlučivati o čitavom nizu stvari ali ne više kao suci nego kao predstavnici Državnog izbornog povjerenstva u njihovoj poziciji. Mislim da bi to trebalo povući. Doduše ne mora se povući, ali ja neću onda moći glasati za ovaj Zakon jer je on suprotan svemu onome što smo htjeli sa Državnim izbornim povjerenstvom učiniti. Hvala lijepo.
Dijalektika prakse uvjetovala je i dijalektikom mišljenja tako da je ona slučaj o kojem je bilo govoreno je taj slučaj uvjetovao i tu …
To je dijalektika jedinstva suprotnost, ali i ona gospodine predsjedniče mora biti logična da bi mogla biti provediva. U protivnom nije sama po sebi dijalektika.
Logična je, zašto je nelogična? To je samo jedan mješoviti sustav uveden …
Ali ne na ovaj način. … [[Upadica se ne razumije.]]
Nijedan od vas dvojice …
Kolega Leko, nije marksizam nego Hegel.
A niste u pravu, kolega Arlović, to je Heraklit. Heraklit. Završni osvrt državni tajnik Antun Palarić.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospođe i gospodo zastupnici. Mi ostajemo kod Prijedloga ovog Zakona. Mi smatramo da smo u pravcu profesionalizacije, da smo uvođenjem 6 profesionalaca rasteretili u znatnoj mjeri suce i da smo time postigli 2 cilja. Jedno je da imamo ljude, imat ćemo ljude, predloženi su, politički izbalansirani iz vlasti, iz oporbe koji će aktivno sudjelovati u radu i zapravo povjerenstvo odlučuje većinom. Oni su većina. Profesionalci su većina. A u tom dijelu, u toj mjeri rasteretit ćemo suce, obaveze, bit će samo trojica i to, budimo realni, u trenutcima kada se raspišu izbori oni sigurno neće biti stalno angažirani u Državnom izbornom povjerenstvu. Pomoćne tehničke poslove, ono što već predstavlja standarde to će odrađivati profesionalci, a naravno kada bude zasjedalo na sjednicama će u raspravi sudjelovati svi. No već i kod izrade Prijedloga zakona bilo je teza da možda i nije dobro da sve članove bira Sabor i na prijedlog Sabora. Bilo je ideja da i druga tijela u tome sudjeluju. Čak smo o tome i raspravljali na onom okruglom stolu. Evo sada imamo i tijelo sastavljeno, izbalansirano sastavljeno od dijela vrhovnog sudačkog autoriteta Vrhovnog suda u manjem dijelu i politički izbalansiranih profesionalaca koje će izabrati ovaj Hrvatski sabor. Naš je cilj jasan. Mi želimo tijelo od općeg povjerenja. Mi želimo nepristrano tijelo, da nitko nikome ne može imputirati e naši kandidati rade ovako ili oni koje smo mi predložili imaju jedan pogled na svijet i na izborni spor, a kandidati koje je predložila druga opcija imaju drugačiji da se opredjeljuju. Mi ćemo sada dobiti tijelo koje će imati dva potpredsjednika, jednog predsjednika iz najvišeg suda Republike Hrvatske i ono će zajedno sa profesionalcima raditi na provedbi sljedećih parlamentarnih izbora, sticat će se iskustva, jačat će stručna služba i pripremamo se na potpunu profesionalizaciju sa širim ovlastima nego što im sada dajemo. Ja ću biti sretan jednog trenutka kada Državno izborno povjerenstvo toliko ojača i ova stručna služba bude sposobna preuzeti brigu o popisima birača, kada bude sposobno provoditi edukaciju građana o važnosti izbora i o samoj tehnologiji izbora i učešća u izborima i kada bude obavljalo sve ono što ju većini zemalja može raditi. Do tada ne želimo riskirati, želimo opće povjerenje koje sam danas puno naglašavao i mislim da je to misao vodilja kako će izbori u Republici Hrvatskoj biti provedeni na zakoniti način, kako će vlasti zabrana nakon sljedećih izbora biti legitimna i legalna. Svatko će se oko ovog Zakona opredjeljivati prema svojoj savjesti, prema možda i političkim stavovima stranke kojoj pripada, ali mi mislimo da je to jedno dobro rješenje, pošteno rješenje i uvjereni smo da će ovaj Prijedlog zakona dobiti potrebnu većinu i da će Državno izborno povjerenstvo odmah nakon stupanja na snagu ovog Zakona biti formirano i pristupiti pripremama parlamentarnih izbora na vrijeme prema nepromijenjenom izbornom modelu. Hvala lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Sutra bi nam još preostalo da raspravimo Zakon o popisima birača i nakon toga glasovanje u 15 sati o svim raspravljenim zakonima. Onda nastavak sjednice sutra u 9 i 30 samo sa raspravom o Zakonu o popisu birača i glasovanje. Prvo, Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom povjerenstvu Republike Hrvatske. Amandmane su podnijeli Odbor za zakonodavstvo i zastupnik Dražen Bošnjaković. Za donošenje ovog zakona potrebna je većina glasova svih zastupnika, dakle najmanje 77 zastupnika. Državni tajniče molim vas očitujte se o amandmanima zastupnika Dražena Bošnjaković.
Prihvaćamo.
Postaje sastavni dio zakona. Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaćamo sa zahvalnošću.
Postaje sastavni dio zakona. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je sa 88 glasova za, 2 suzdržana i 3 protiv donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom izbornom povjerenstvu u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Drugo, dajem, glasovanje, mišljenje Odbora za Ustav, poslovnik i politički sustav o roku u kojem se treba donijeti izborno zakonodavstvo. Odbor je danas zasjedao u 12,00 sati. Dakle dajem na glasovanje mišljenje ovoga odbora dato na prijedlog predsjednika Hrvatskog sabora, a u svezi razrješenja dvojbi u o roku u kojem se treba donijeti izborno zakonodavstvo. Imate to mišljenje pred sobom. Molim uključimo se. Da možemo glasovati. Rezultat? Sa 88 glasova za, 3 suzdržana i 2 protiv prihvaćeno je spomenuto mišljenje odbora.