Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjamo z nadaljevanjem 3. seje Državnega zbora. Obveščena sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: mag. Truda Pepelnik, dr. Andreja Črnak Meglič do 14. ure, Janja Klasinc, Roman Jakič, Jakob Presečnik, Janez Vasle, Matjaž Zanoškar od 15. ure dalje, Jožef Kavtičnik in Bojan Starman. Vse ostale lepo pozdravljam. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PREVZEMIH. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade. Gospod mag. Uroš Rožič, državni sekretar, izvolite.
Spoštovana gospa podpredsednica, poslanke in poslanci! Zakon o prevzemih oziroma novela zakona o prevzemih, ki je danes pred vami, ima dve bistveni vsebini. Prva in največja bistvena sprememba in vsebina je, da se zvišuje prevzemni prag za prevzem družb iz četrtinskega na tretjinski delež. Ključni namen za to, da se je Vlada odločila predlagati to spremembo, je v tem, da seveda želimo pospešiti trg kapitala, da ga želimo narediti bolj zanimivega in ga tudi v določeni meri oživiti. Pri tem se seveda pojavlja v javnosti veliko dilem, zakaj Vlada zvišuje ta prevzemni prag. Kot sem povedal, Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo je kot resorno ministrstvo pri tej spremembi zasledovalo izključno ta cilj, da se dvigne ta prevzemni prag in se s tem omogoči oživitev kapitalskega trga. Nikakor ni bil namen reševati nasedlih zadev, ki jih je država v preteklosti počela s kršenjem prevzemnega praga. Zato je pristojno drugo ministrstvo in bo tudi z ustreznim paketom ukrepov pomagalo reševati situacijo, v kateri se je država znašla kot delničarka. Sprememba tega zakona je izključno regulatorne narave. Na našem ministrstvu smo pripravili ta predlog. Želel bi izpostaviti, da je ta predlog usklajen tudi z Agencijo za trg vrednostnih papirjev. Pri tem se dodatno ureja prekršek iz prvega odstavka 71. člena zakona, ker, kot veste, je trenutno izpuščeno kaznovanje posameznikov. S spremembo prvega odstavka lahko agencija oglobi tudi posameznike v primeru kršenja prevzemnega praga. Tretja vsebinska sprememba pa je, da se z namenom zagotovitve enake obravnave vseh oseb, ki so oproščene dati prevzemno ponudbo, obveznost poročanja ATVP širi tudi na osebe, ki so kot upniki zaradi finančnega prestrukturiranja dosegle prevzemni prag oziroma dodatni prevzemni prag. Toliko za uvod. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za gospodarstvo kot matično delovno telo. Predsednika gospoda Matjaža Hana, prosim za predstavitev poročila odbora.
Hvala lepa. Spoštovana podpredsednica, spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Odbor za gospodarstvo je na 9. nujni seji 8. maja 2012 obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prevzemih, ki nam ga je dodelil Kolegij predsednika Državnega zbora na 14. seji. Seji odbora je prisostvovala poleg Ministrstva za gospodarstvo tudi Zakonodajno-pravna služba. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je glede prehodnih določb opozorila na potrebo po bolj jasnih rešitvah v zvezi z že izdanimi odločbami Agencije za trg vrednostnih papirjev, tako pravnomočnimi kot tistimi, glede katerih še tečejo postopki pred Vrhovnim sodiščem. K predloženemu zakonu v poslovniškem roku kvalificirani predlagatelji niso vložili amandmajev. V dopolnitvi uvodne obrazložitve je državni sekretar mag. Rožič pojasnil, da je glavni namen predloga zakona dvigniti prevzemni prag s 25 % deleža glasovalnih pravic na eno tretjino deleža glasovalnih pravic in s tem oživiti trg kapitala. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je pojasnila, da služba v svojem mnenju ni imela pripomb k besedilu členov, je pa pri prehodnih določbah opozorila, da bi bilo treba bolj jasno določiti, kaj se zgodi z že izdanimi odločbami Agencije za trg vrednostnih papirjev. Služba je imela tudi pripombo, ki ni bila podana v pisnem mnenju, temveč je bila posredovana ustno predstavnikom ministrstva. Pripomba se nanaša na položaj prevzemnikov, ki so na podlagi veljavne ureditve dali prevzemno ponudbo, niso pa presegli tretjinskega deleža glasovalnih pravic. Upoštevaje omenjeno pripombo službe so predstavniki ministrstva na seji podali predlog za amandma odbora. Po opravljeni razpravi je ta predlog odbor tudi sprejel. V razpravi o posameznih členih predloga zakona je bilo postavljeno vprašanje, ali predlagani zakon ustrezno ureja problematiko družb v državni lasti, ki jim grozi odvzem glasovalnih pravic. Izpostavljen je bil tudi nedavni primer podjetja Krka, kjer so bile državnim lastnikom zamrznjene glasovalne pravice. Poleg tega je bilo opozorjeno tudi na možne nepopravljive posledice izgube glasovalnih pravic države v pomembnejših slovenskih podjetjih, kot so Zavarovalnica Triglav, Nova Kreditna banka Maribor, Pozavarovalnica Sava, Aerodrom Ljubljana in druga. Posamezni člani, v tem primeru sam, smo odbor opozorili na določbe veljavnega zakona, ki se nanašajo na usklajeno delovanje ter na postopke preverjanja in ugotavljanja takšnega delovanja. V zvezi s tem smo Socialni demokrati ob obravnavi novele Zakona o prevzemih 25. januarja tudi predlagali spremembo zakona, ki pa ni bila sprejeta. V zvezi z določitvijo prevzemnega praga v višini ene tretjine deleža glasovalnih pravic je bilo v razpravi izraženo mnenje, da bi moral biti prag določen z odstotkom, pri čemer je bilo opozorjeno na morebitne težave v praksi, ki bi se lahko pojavile pri natančnem izračunu tega odstotka. Poleg tega je bilo v razpravi opozorjeno tudi na neenake pogoje oziroma na različno višino prevzemnega praga, ki velja za tiste prevzemnike, ki so na podlagi veljavne ureditve dali prevzemno ponudbo in lahko pridobijo dodatnih 10 % vrednostnih papirjev ter prevzemnega praga, ki velja za nove prevzemnike in je določen v višini tretjinskega deleža glasovalnih pravic. Po opravljeni razpravi je odbor, kot je bilo že omenjeno, v skladu s 131. členom Poslovnika Državnega zbora sprejel amandma odbora k 4. členu predloga zakona. Nato je odbor glasoval o vseh členih predloga zakona in jih tudi sprejel. Glede na sprejeti amandma je pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona tudi sestavni del poročila odbora. Lepa hvala.
Hvala lepa, gospod Han. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Kot prvi ima besedo mag. Stanko Stepišnik v imenu Poslanske skupine Pozitivna Slovenija.
Spoštovana podpredsednica, spoštovani sekretar, cenjene poslanke, cenjeni poslanci! Glavni namen predloga zakona je dvigniti prevzemni prag s 25 % deleža glasovalnih pravic na enotretjinski delež glasovalnih pravic in s tem oživiti trg kapitala. Z namenom enake obravnave vseh oseb, ki so oproščene dati prevzemno ponudbo, predlagani zakon širi obveznost poročanja Agencij za trg vrednostnih papirjev tudi na osebe, ki so kot upniki zaradi finančnega prestrukturiranja dosegli prevzemni prag oziroma dodatni prevzemni prag s pridobitvijo vrednostnih papirjev ciljne družbe, in za še nekaj drobnih popravkov gre pri tej noveli. V Pozitivni Sloveniji se strinjamo s predlagateljem, da ima Slovenija nenavadno nizek prevzemni prag, ki bi ga dejansko lahko zvišali. Zato dvigu praga ne bomo nasprotovali, opozarjamo pa, da gre za že drugo novelo Zakona o prevzemih, ki se ne dotika problematike družb v državni lasti, ki jim grozi odvzem glasovalnih pravic. Kot veste se Republika Slovenija oziroma država pojavlja v vlogi največjega lastnika podjetij v državi. V letu 2011 je bila prisotna v lastništvu preko 100 podjetij iz različnih sektorjev. Neposredne kapitalske naložbe pa so po zadnjih dosegljivih podatkih iz leta 2010 vredne 8,65 milijarde evrov, Kadovo premoženje slabo milijardo in Sodovo 1,2 milijarde evrov. Skupaj torej malo manj kot 11 milijard. Naj izpostavimo nedavni primer podjetja Krka, kjer so bile državnim lastnikom zamrznjene glasovalne pravice, ter opozorimo na možne nepopravljive posledice izgub glasovalnih pravic države pomembnih slovenskih podjetij, kot so Nova Kreditna banka Maribor, Pozavarovalnica Sava, Zavarovalnica Triglav, Aerodrom Ljubljana, Geoplin in drugo. Opozarjamo, da je za državo enako pomembno, kot je spodbuda trgov kapitala, tudi dejstvo, da dvig prevzemnega praga na tretjino deleža glasovalnih pravic v ciljni družbi ne rešuje situacije, ker ima država lastništvo večje od prevzemnega praga in bo zaradi kršitve prevzemnega praga izgubila vse glasovalne pravice. Izguba glasovalnih pravic v družbah, med katerimi so tudi nekatera, ki so strateškega pomena za državo, bi lahko predstavljala nepopravljivo škodo državnemu premoženju. S tem bi pred prihajajočimi skupščinami družb povzročili, da bodo manjšinski lastniki obvladovali družbe z večinskim deležem države, tudi upravljavsko zamenjavo najprej nadzornih svetov in kasneje uprave družb. Naša opozorila, ki smo jih na Vlado naslovili že drugič ob obravnavi druge novele Zakona o prevzemih v tem mandatu, so bila preslišana oziroma odpravljena zgolj z obrazložitvijo državnega sekretarja, ki se je sicer strinjal, da je zamrznitev glasovalnih pravic države velik problem, a poudaril, da bo država svoj delničarski položaj na trgu morala urediti s pomočjo reorganizacije družb, ki upravljajo z njenim premoženjem. Ponovno bi radi opozorili, da strategija upravljanja kapitalskih naložb države še danes ni sprejeta. Ker torej omenjena strategija ni sprejeta, smo bili v zadnjem času, še posebej zato, ker niso določene strateške naložbe in deleži države v posamezni družbi, ki je potreben za obvarovanje strateških ciljev Republike Slovenije, priča mnogim spornim odločitvam. Zato se sprašujemo, glede na to, kako se je Vlada distancirala od prodaje oziroma unovčitve prodajne opcije 25 % deleža Slovenije v Splošni plovbi, ki sta ga prodala paradržavna sklada Sod in Kad, čeprav je bil ta v sektorski politiki bivšega Ministrstva za promet opredeljen kot strateška naložba, kako se vodi postopek dokapitalizacije Nove Ljubljanske banke ali ne gre za načrtno delovanje vladajoče koalicije, ki bo najprej dopustila prevzem upravljanja teh družb in v kasnejši fazi razprodajo strateških naložb države in to pod realno ceno. V Pozitivni Sloveniji se zavedamo, da je treba slabo likvidnost slovenske borze – ob koncu leta 2011 je bil promet pod ravnijo iz leta 2005, prav tako pa je bil tudi indeks SBI TOP leta 2011 zaključen na najnižji vrednosti do sedaj – čim prej končati, saj ta negativno vpliva na vrednost delnic na borzi, s tem pa tudi na vrednost portfelja države. Logično je, da bi višji prevzemni prag povečal delež delnic, s katerimi bi se lahko na organiziranem trgu prosto trgovalo. Količina delnic pod prevzemnim pragom bi se namreč povečala. V Pozitivni Sloveniji ocenjujemo, da Vlada tudi s to novelo zakona odlaša s sprejetjem ustreznih rešitev, ki bi uredile problematiko družb v državni lasti. Hvala.
V imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke mag. Marko Pogačnik.
Spoštovana predsedujoča, kolegice, kolegi! Poslanska skupina SDS bo predlagani zakon o spremembah prevzema potrdila oziroma ga bo podprla, in sicer iz razloga, da je največja novost spremembe dvig prevzemnega praga iz 25 % na eno tretjino. S tem mi ocenjujemo, da bo Slovenija postala primerljiva na tem področju zakonodaje z ostalimi državami članicami Evropske unije, kajti do zdaj je Slovenija imela ta prag med najnižjimi. Ocenjujemo pa tudi, da bo s spremembo tega zakona prišlo do oživitve kapitalskega trga. Zaradi tega bo Poslanska skupina SDS predlagano spremembo zakona potrdila. Hvala.
V imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov Matjaž Han.
Lepa hvala. Spoštovani! Vsak zakon ima svoj cilj. Eden od glavnih ciljev tega zakona je, da se bo spodbudila borza oziroma delničarstvo. V to močno dvomim. Predlog zakona dviguje sicer prevzemni prag s 25 % glasovalnih pravic na tretjinski delež glasovalnih pravic. Določa obveznost povečanja ATVP osebam iz tretjega odstavka 22. člena. Predlog zakona pa ponovno določa, da se lahko za prekrške iz prvega odstavka 71. člena kaznuje tudi posameznik. V Poslanski skupini Socialnih demokratov sicer ne nasprotujemo predlaganim spremembam zakona, vendar pa zakon še naprej omogoča situacijo, kar je za moje pojme najbolj zaskrbljujoče, da bo lahko manjšinski lastnik obvladoval pomembne družbe. Z večinskim državnim deležem, ko bo država izgubila vse glasovalne pravice v podjetjih, kot so Zavarovalnica Triglav, kot sem že rekel, NKBM, Pozavarovalnica Sava, Aerodrom Ljubljana in tako dalje, pa opozarjamo, da dvig prevzemnega praga na eno tretjino ne rešuje situacijo, ker ima država lastništvo večje od prevzemnega praga in bo zaradi kršitve prevzemnega praga izgubila vse glasovalne pravice. V naši poslanski skupini Socialnih demokratov obžalujemo, da vlada v spremembah Zakona o prevzemih ni upoštevala naših opozoril glede pomanjkljivosti obstoječega zakona. Posledice teh pomanjkljivosti pa so se najbolj očitno pokazale pred dnevi, ko je država izgubila, kot je že rekel gospod Stepišnik, glasovalne pravice v Krki. Na podlagi sprejete novele zakona bo država te pravice sicer dobila nazaj, kljub temu pa ostajajo težave zaradi nedorečenih določb glede usklajenega delovanja. Tu mislim, da je največja pomanjkljivost tega zakona. Zaradi tega bo izgubila država glasovalne pravice tudi v Zavarovalnici Triglav, v NKBM, Pozavarovalnici Sava, Aerodromu Ljubljana. S tem lahko povzročimo nepopravljivo škodo za državo. Jaz upam, da vlada nima tu zadaj kakšnega slepilnega manevra, da bo zaradi takšnega zakona lahko prodala nekatera podjetja z izgovorom na ta zakon in s tem napolnila državni proračun, kar bo verjetno proti koncu leta še kako potrebno. Zato temu ostro nasprotujemo. V Poslanski skupini Socialnih demokratov tudi ostro nasprotujemo in pozivamo vlado, naj na podlagi že preteklih izkušenj, izkušenj iz leta 2004 in leta 2008 premisli o posledicah, ki jih lahko tovrstni ukrepi na koncu tudi nosijo, in vidimo, kakšno je stanje danes, ko ljudje izgubljajo delovna mesta, ko ni gospodarske rasti in ko smo izčrpali najboljša podjetje v Sloveniji. Že januarja letos je Poslanska skupina Socialnih demokratov predlagala amandmaje k Zakonu v prevzemih, s katerimi bi se glasovalne pravice države v podjetjih v državni lasti zaščitilo oziroma bi v primeru kršitve prevzemnega praga država izgubila glasovalne pravice le za delež kršitve glasovnih in ne vseh pravic. Socialni demokrati sicer Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prevzemih ne bomo nasprotovali, ker rešuje državo, situacijo vsaj v lastništvu Krka, vendar pa pozivamo vlado, da pripravi zakon o prevzemih, da bo rešil vse probleme, ki se bodo nakopičili na naslednjih skupščinah. Upam, da ne gre še enkrat za manever vlade, ko bo izčrpala podjetje in bomo zopet davkoplačevalci morali ta podjetja reševati. Hvala lepa.
Hvala. Poslanska skupina Državljanske liste, gospa Kristina Valenčič.
Spoštovana podpredsednica, predstavnik Vlade, kolegice in kolegi! Danes obravnavamo spremembe in dopolnitve Zakona o prevzemih, ki našo veljavno zakonodajo približujejo ureditvam drugih držav članic EU. Temeljne spremembe tega zakona niso novost, saj jih je Agencija za trg vrednostnih papirjev v podobni obliki in iz enakih razlogov že predlagala pred približno tremi leti, vendar do sprememb žal ni prišlo. Dejstvo je, da smo bili v preteklih letih priča slabi likvidnosti trga finančnih instrumentov v Sloveniji v primerjavi s primerljivimi evropskimi državami. Eden od sistemskih razlogov za slabo likvidnost je bil tudi nižji prevzemni prag, kot ga poznajo v večni ostalih evropskih držav, ki se je zaradi finančne krize še okrepil. Posledica slabe likvidnosti se najbolj kaže z negativnim vplivom na vrednost delnic na Ljubljanski borzi, ki je v zadnjih treh letih padel za dve tretjini, in na vrednost portfelja tako malih vlagateljev kakor tudi institucionalnih velikih vlagateljev med katere spada tudi država. Slovenija je postala nezanimiva in nekonkurenčna za portfeljska večja tuja vlaganja, ki pa jih v teh kriznih časih še kako potrebujemo. Zakonska obveza podajanja prevzemne ponudbe že pri 25 % je v praksi imela posledico, da večji vlagatelji, ki bi si zaradi velikosti svojega vložka želeli imeti vpliv tudi na določene poslovne odločitve, tega cilja brez prevzemne ponudbe, ki se je morala nanašati na vse delnice, niso mogli doseči. Dvig prevzemnega praga iz 25 % na tretjino bo ime v praksi več pozitivnih učinkov. Neposredno bo vplival na povečano trgovanje z delnicami javnih družb na organiziranem trgu, povečal se bo delež razpoložljivih delnic, z dvigom prevzemnega praga se povečuje privlačnost investicij za večje vlaganje nove investicije. Posledično lahko pričakujemo večjo likvidnost trga in višjo unovčljivost, varnost in cenovno stabilnost naložb. Take razmere posledično na trgu koristijo tudi malim portfeljskim investitorjem. V Državljanski listi se zavzemamo za sprejemanje take zakonodaje in ukrepov, ki bo tujim in domačim vlagateljem pošiljala pozitivne signale in spodbude za vlaganja v slovenska podjetja. Poleg podpore k spremembam Zakona o prevzemih v Državljanski listi podpiramo tudi druge ukrepe, ki jih bo še treba izvesti in ki bodo še dodatno okrepili pozitivne posledice višjega prevzemnega praga. Gre predvsem za umik države iz gospodarskih družb, ki nimajo strateškega pomena, zbiranja kapitala preko javnih vrednostnim ponudb in posledično njihovo uvrščanje na organiziran trg vrednostnih papirjev. Sprememba zakona ponovno uvaja tudi večji nadzor Agencije za trg vrednostnim papirjev, saj Agenciji vrača možnost nadzora in ukrepanja za prekrške tudi zoper posameznika. V Državljanski listi podpiramo ukrepe, ki zagotavljajo delovanje pravne države in omogočajo pristojnim institucijam, da lahko ustrezno ukrepajo pri morebitnih kršitvah. Zaradi vseh navedenih dejstev bomo v Poslanski skupini Državljanske liste predlagano spremembo zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, gospod Janez Ribič.
Spoštovana podpredsednica Državnega zbora, državni sekretar, Ministrstvo za delo! S to novelo zakona v prvi vrsti rešujemo eno izmed slovenskih posebnosti v evropskem prostoru, in sicer da zdaj izredno nizko višino prevzemnega praga. Da na tem področju odstopamo od povprečja, je razvidno iz podatkov, da ima samo še Madžarska v eni različici posebnega prevzemnega praga mejo pod 30 %, medtem ko imajo vse ostale države to mejo postavljeno višje. Danes dvigujemo prevzemni prag na enotretjinski delež glasovalnih pravic v ciljni družbi in ga na ta način tudi usklajujemo s kvalificiranimi deleži obveščanja o pridobitvah vrednostnih papirjev po Zakonu o bančništvu. Odločitev je povezana tudi z nekaterimi zahtevami Agencije za trg vrednostnih papirjev in tudi Zakona o trgu finančnih instrumentov. Nekaj pa velja poudariti. Bistveno pri tem zakonu je, da ima dobre možnosti, da njegova vsebina oživi slovenski kapitalski trg. Slednji je namreč v razvitih državah, pa tudi v državah v razvoju, eden izmed glavnih kanalov za pritok predvsem tujega kapitala v državo. Vsi pa dobro vemo, da promet na slovenski borzi vse od leta 2007 strmo vpada, likvidnost nekaterih najpomembnejših slovenskih vrednostnih papirjev je v evropskem merilu zaskrbljujoče nizka. V tem primeru višanja prevzemnega praga se resno računa na večjo aktivnost investitorjev, ki vstopijo na trg kot portfeljski vlagatelji. Pvedano preprosteje, da bo resni investitor lahko vstopil v lastniško strukturo, brez da bi se prehitro približal pragu, ko bi morali že objaviti prevzemno ponudbo oziroma že prevzeti odgovornost za vodenje družbe, medtem ko to sploh ni njegov interes. In še zadnje – ne tako nepomembna rešitev, ki jo uvaja novela. Ustvarjamo pravno podlago, ki bo osnova za Agencijo za trg vrednostnih papirjev, da bo lahko za prekrške, ki izhajajo iz prvega odstavka 71. člena obstoječega zakona, kaznovala tudi posameznika. Tako ne bo več sklicevanja posameznih oseb na kolektivno odgovornost celotnega podjetja, s čimer verjamemo, da bo tudi kršitev prevzemne zakonodaje bistveno manj. Kot rečeno, v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke zakonsko novelo pozdravljamo, seveda, pa ta ne rešuje vseh težav in situacij v podjetjih, v katerih se je znašla država kot ena izmed delničarjev na trgu in kjer je zaradi manjših dokupov vrednostnih papirjev prišla v navskriž s prevzemno zakonodajo. Rešitev za te situacije pričakujemo v kratkem. Hvala.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije gospod Ivan Hršak.
Spoštovana podpredsednica, spoštovani državni sekretar, spoštovane kolegice in kolegi! Predstavil bom stališče Poslanske skupine DeSUS glede Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prevzemih. Ker predlog zakona dviguje prevzemni prag iz 35 odstotnega deleža glasovalnih pravic na enotretjniski delež glasovalnih pravic, bo to lahko ugodno vplivalo na oživitev kapitalskega trga. Z vidika prevzemnikov je to torej zanje ugodnejša ureditev. Hkrati bo dvig na tak delež postal primerljiv s prevzemnim pragovi v drugih državah članicah Evropske unije. V zvezi s prevzemnim pragom novela pomeni tudi uskladitev z določbami Zakona o trgu finančnih inštrumentov in Zakona o bančništvu. Druga sprememba Zakona o prevzemih je ponovna določitev pravne podlage za vodenje postopkov v prekršku pred Agencijo za trg vrednostnih papirjev za primere, ko so kršitelji fizične osebe. S tretjim sklopom sprememb zakona pa se dodaja obveznost poročanja Agenciji za trg vrednostnih papirjev tudi za osebe po tretjem odstavku veljavnega 22. člena. To pa je oseba, ki je kot upnik zaradi izvedbe finančnega prestrukturiranja dosegla prevzemni prag s pridobitvijo vrednostnih papirjev ciljne družbe, ki je v postopku zaradi insolventnosti. Na ta način se zagotavlja enaka obravnava vseh oseb, za katere veljajo izjeme obveznosti dati prevzemno ponudbo. Poslanke in poslanci DeSUS se strinjamo s predlaganimi spremembami in dopolnitvami Zakona o prevzemih, zato bomo ta zakon podprli. Hvala.
V imenu Poslanske skupine Nove Slovenije gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Spoštovani kolegice in kolegi, spoštovani državni sekretar! Osnovni cilj Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prevzemih je oživiti trg kapitala, in sicer z dvigom prevzemnega praga s 25 % deleža glasovalnih pravic na enotretjinski delež glasovalnih pravic. Z dvigom prevzemnega praga na tretjinski delež glasovalnih pravic bo Slovenija postala primerljiva z drugimi državami članicami Evropske zveze. Dvig prevzemnega praga kot ukrep, ki bi lahko prispeval k oživitvi kapitalskega trga, predlaga tudi Agencija za trg vrednostnih papirjev. Letni promet na Ljubljanski borzi vrednostnih papirjev in gibanje indeksa SBI TOP kažeta izraziti stalni trend padanja vse od leta 2007 naprej. Z do sedaj določenim prevzemnim pragom v višini 25 % deleža glasovalnih pravic je Slovenija odstopala od primerljivih držav članic Evropske zveze glede višine prevzemnega praga. Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/25/ES ob ponudbah za prevzem z dne 21. parila 2004 namreč prepušča določitev višine prevzemnega praga in način njegovega izračuna državam članicam. Dvig prevzemnega praga s 25 % deleža glasovalnih pravic na tretjinski delež glasovalnih pravic predstavlja konvergenco in primerljivost višine prevzemnega praga s pragi drugih držav članic EU ter uskladitev praga s kvalificiranimi deleži obveščanja o pridobitvah vrednostnih papirjev. Poslanska skupina Nove Slovenije bo predlog novele Zakona o prevzemih podprla, s ciljem spodbuditve kapitalskega trga. Slovenija ima poleg Madžarske najnižji prevzemni prag, po drugi strani imajo 33 % prevzemni prag Poljska in Slovaška, 30 % pa Avstrija, Nemčija, Češka, Francija, Belgija, Italija in Nizozemska. Zavedamo pa se, da dvig prevzemnega praga ni zadosten ukrep, ki bi dolgoročno povzročil likvidnost na slovenskem kapitalskem trgu. Za oživitev kapitalskega trga je treba izboljšati makroekonomsko okolje, rezultate podjetij in klimo za tuje naložbe. Za oživitev kapitalskega trga pa je nujen tudi vstop tujih in domačih investitorjev, ki bi izboljšali kapitalsko strukturo podjetij in z vstopom v lastništvo tudi izboljšali upravljanje družb. To bi razbremenilo delež finančnih odhodkov v strukturi vseh odhodkov, povečalo razvojno usmeritev družb, ki bi vstopale v nove, potencialno dobičkonosne projekte, s tem pa povečevale tržno vrednost lastnikov kapitala. V Novi Sloveniji si prizadevamo narediti slovensko gospodarstvo konkurenčno in privlačno za domače in tuje investitorje, privlačno za zaposlovanje in razvoj, tako družbeni kot osebni. Samo z zdravim gospodarstvom se bomo lahko uvrstili v države z zdravo družbeno nadstavbo. Novela Zakona o prevzemih pomeni sicer majhen korak, je pa v pravo smer. Zato ji Poslanska skupina Nove Slovenije napoveduje podporo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 8. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo oziroma prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VARSTVU PRAVICE DO SOJENJA BREZ NEPOTREBNEGA ODLAŠANJA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Ker ne vidim, da bi bili v dvorani prisotni predstavniki ali minister oziroma ustrezni drugi predstavniki, bomo nadaljevali s predstavitvijo poročila Odbora za pravosodje, javno upravo in lokalno samoupravo, ki je kot matično delovno telo obravnavalo ta predlog. Izvolite, gospa Eva Irgl, predsednica.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Odbor za pravosodje, javno upravo in lokalno samoupravo je na 2. seji 26. aprila 2012 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po skrajšanem postopku predložila Vlada. Predstavnik predlagatelja, minister za pravosodje, javno upravo in lokalno samoupravo dr. Senko Pličanič, je uvodoma pojasnil in povedal, da se s predlagano novelo predlaga način izvršitve odločbe Ustavnega sodišča Republike Slovenije. Povedal je še, da se ostale predlagane rešitve nanašajo predvsem na jasnejšo ureditev postopkovnih pravic in okrepitev položaja strank sodnih postopkov, ki uveljavljajo domnevne kršitve pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja oziroma okrepitve dolžnosti predsednikov sodišč s področja sodne uprave. Določa se še okrepitev obveznosti sodišč o obveščanju Ministrstva za pravosodje in javno upravo. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe, gospa Katarina Kralj, je povedala, da je večina pripomb iz pisnega mnenja upoštevanih v amandmajih, ki so jih odboru v sprejetje predlagale koalicijske poslanske skupine. Ponovno pa je izpostavila pripombo k 4. členu, ki vzpostavlja novo zbirko osebnih podatkov, ki jo upravlja ministrstvo. V njej se obdelujejo osebni in drugi podatki o nadzorstvenih pritožbah, ki so vložene na ministrstvo, med drugim osebno ime pristojnega sodnika v primeru ugodenih nadzorstvenih pritožb. Po mnenju Zakonodajno-pravne službe je takšna določba pravno-sistemsko sporna, deloma je tudi v neskladju z 72. členom Zakona o sodniški službi, ki ureja osebno evidenco sodnikov, ki jo vodi ministrstvo. Predlagana ureditev pomeni, da bo ministrstvo glede nadzorstvenih pritožb v povezavi z osebnim imenom sodnika vodilo dve ločeni evidenci, pri čemer v obstoječo vpisuje le podatke o vloženih nadzorstvenih pritožbah za posameznega sodnika, v novo evidenco pa bo vpisovalo podatke o ugodenih nadzorstvenih pritožbah pri posameznem sodniku, in sicer le o tistih, ki so bile vložene na ministrstvo. Predstavnik Državnega sveta, državni svetnik Bogomir Vnučec, je predstavil pisno mnenje Državnega sveta, ki predlagane spremembe podpira. V razpravi o 4. členu predloga zakona je bil s strani članice odbora izražen dvom o dovršenosti ureditve predvidene nove evidence nadzorstvenih pritožb na ministrstvu, saj ta ne bo popolna, hkrati pa bo vsebovala osebna imena pristojnih sodnikov le v primeru ugodenih nadzorstvenih pritožb, ki so bile vložene na ministrstvo. V nadaljevanju je odbor sprejel svoje amandmaje k 3., 4., 5. in 6. členu. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora potem glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjen predlog zakona je tudi sestavni del tega poročila.
Hvala lepa. V vmesnem času pozdravljam ministra dr. Senka Pličaniča, vendar bomo nadaljevali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Gospa Eva Irgl v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Najlepša hvala za besedo še enkrat. Spoštovana podpredsednica, spoštovani minister! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja je Vlada Republike Slovenije predložila v sprejetje Državnemu zboru Republike Slovenije. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo podprli predlog zakona. Predlog zakona je predlagan predvsem zaradi izpolnitve obveznosti iz odločbe Ustavnega sodišča Republike Slovenije. V navedeni odločbi je Ustavno sodišče namreč ugotovilo neskladje 25. člena Zakona o varstvu pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja s četrtim odstavkom 15. člena Ustave Republike Slovenije, ki govori o sodnem varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter odpravi posledic njihovih kršitev v zvezi s prvim odstavkom 23. člena Ustave Republike Slovenije, ki govori o pravici do sojenja brez nepotrebnega odlašanja. Po odločitvi Ustavnega sodišča je ustavno neskladno, da navedeni zakon ne ureja tudi posebnega položaja in pravic nekdanjih strank sodnih postopkov, katerim je kršitev pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja v postopkih pred sodišči Republike Slovenije prenehala pred 1. januarjem 2007, pa do takrat niso vložile pritožbe in tudi zahteve za pravično zadoščenje na Evropsko sodišče za človekove pravice, so pa zaradi domnevne kršitve ustavne pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja vložile odškodninske tožbe zoper državo pred sodišči s splošno pristojnostjo Republike Slovenije. Projekt Lukenda, ki je nastal pod ministrovanjem ministra dr. Lovra Šturma, je dosegel zagotovo določene rezultate, zaradi katerih se je vsaj malo zmanjšalo število sodnih zaostankov, se pa zagotovo vsi skupaj, ki danes sedimo tukaj v tej dvorani, zavedamo, da je na tem področju še vedno storjenega premalo. Tudi zato se znotraj omenjene novele zakona uveljavlja bolj skrben nadzor nad delom sodišč s strani Ministrstva za pravosodje. Vendar pa tu nikakor ne gre za poseg v drugo vejo oblasti, ampak gre preprosto za to, da je transparentnost in učinkovitost delovanja sodišč in sodnikov v javnem interesu. Vzpostavljanje dodatnih evidenc na Ministrstvu za pravosodje pomeni predvsem bolj natančen pregled, ali je bilo delo opravljeno v določenem predpisanem roku. V Poslanski skupini Slovenske demokratke stranke bomo predlog novele zakona podprli.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov gospod Mirko Brulc.
Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Vlada je v zakonodajni postopek vložila Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu pravic do sojenja brez nepotrebnega odlašanja. Vlada navaja tri razloge, zakaj je treba zakon spremeniti in dopolniti. Prvi razlog je izpolnitev obveznosti iz odločbe Ustavnega sodišča Republike Slovenije, v kateri je Ustavno sodišče ugotovilo neskladje 25. člena Zakona o varstvu pravic do sojenja brez nepotrebnega odlašanja s četrtim odstavkom 15. člena Ustave Republike Slovenije, ki govori o sodnem varstvu človekovih pravic in temeljih svoboščinah ter odpravi posledic njihovih kršitev v zvezi s prvim odstavkom 23. člena Ustave Republike Slovenije, se pravi pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja. Po odločitvi Ustavnega sodišča je ustavno neskladno, da osnovni zakon ne ureja tudi posebnega položaja in pravic nekdanjih strank sodnih postopkov, katerim je kršitev pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja v postopkih pred sodišči Republike Slovenije prenehala pred 1. 1. 2007, do takrat pa niso vložile pritožbe in tudi zahteve za pravično zadoščenje na Evropsko sodišče za človekove pravice, so pa zaradi domnevne kršitve ustavne pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja vložile odškodninske tožbe zoper državo pred sodišči s splošno pristojnostjo Republike Slovenije. Drugi razlog je dodatna okrepitev položaja strank sodnih postopkov, ki uveljavljajo domnevne kršitve pravic do sojenja brez nepotrebnega odlašanja ter istočasno okrepitev dolžnosti predsednikov sodišč s področja sodne uprave. Tretji razlog pa je določena okrepitev pristojnosti s področja pravosodne uprave, Ministrstva za pravosodje in javno upravo, tako da bi bil posredni nadzor ministrstva kot dela izvršilne oblasti napram neodvisni sodni oblasti nekoliko bolj učinkovit, vendar še vedno v skladu s temeljnim ustavnim načelom delitve oblasti. Se pravi, dodatno uresničevanje načela zavor in ravnovesji kot dela delitve oblasti. Ob tretjem razlogu pa še vedno ostaja neodgovorjeno vprašanje, zakaj se vzpostavlja nova zbirka osebnih podatkov, s katero upravlja ministrstvo, in to kljub temu, da sta na to opozorila Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora kot tudi Sodni svet, ki te spremembe ne podpira. Ker pa s sprejetimi amandmaji na matičnem delovnem telesu besedilo predloga zakona nekoliko izboljšuje, bomo poslanci in poslanke Socialnih demokratov predlog zakon podprli, predvsem pa zato, ker smo se Socialni demokrati vedno zavzemali, da se ugotovljena neskladja z ustavo čim prej odpravijo. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. V imenu Poslanske skupine Državljanske liste mag. Katarina Hočevar.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem prisotnim! Zakon o varstvu pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja iz leta 2006 je eden od najučinkovitejših zakonov Republike Slovenije, ki urejajo način uresničevanja varstva človekovih pravic. To trditev lahko podkrepimo s podatkom, da je bila Slovenija pred Evropskim sodiščem za človekove pravice do leta 2011 obsojena v 220 zadevah, od katerih je bilo približno 210 obsodb, zaradi kršitev pravice do sojenja v razumnem roku. Znesek dosojenih odškodnin je velik. Slovenija je morala namreč iz tega naslova izplačati že nekaj več kot 6 milijonov evrov. Število zadev, v katerih pritožniki tožijo Slovenijo, zaradi kršenja navedene pravice, pa zadnja leta ne narašča več. In razlog za to je tudi v sprejetju Zakona o varstvu pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja, ki se uporablja od januarja 2007. Med drugim je bil sprejet tudi zaradi znane sodbe v primeru Lukenda proti Sloveniji, v kateri je bilo odločeno, da v pravnem redu Republike Slovenije ne obstaja učinkovito pravno sredstvo za varstvo konvencijske pravice do sojenja v razumnem roku. Poslanci Državljanske liste bomo spremembe in dopolnitve omenjenega zakona podprli iz razloga, ker se z njimi v prvi vrsti odpravlja protiustavna pravna praznina, glede katere je zakonodajalec pri sprejemanju sprememb in dopolnitev tega zakona v letu 2009 namenoma pustil odprto polje za sodno presojo, saj je bilo ob navedenih spremembah jasno navedeno stališče, da bo to vprašanje morala v okviru celokupnega pravnega reda v Republiki Sloveniji razrešiti sodna praksa sodišč. S spremembami in dopolnitvami zakona se dodatno krepijo določbe veljavnega zakona v korist strank sodnih postopkov, prav tako se izboljšujejo možnosti postopkovnega odločanja predsednikov sodišč o pravnem sredstvu druge stopnje. Krepijo pa se tudi pristojnosti s področja pravosodne uprave, Ministrstva za pravosodje in javno upravo. S predlaganimi spremembami in dopolnitvami se dejansko razbremenjuje tudi Evropsko sodišče za človekove pravice, glede odločanja o zahtevkih strank iz Republike Slovenije. Republika Slovenija, državno pravobranilstvo, pa lahko v okviru prijateljskih poravnav izplačuje nižje odškodnine za nepremoženjsko škodo, kot bi jih presodilo Evropsko sodišče za človekove pravice. Ker menimo, da so predlagane spremembe in dopolnitve zakona pripravljene v smeri, ki koristijo državljanom Republike Slovenije v sodnih postopkih, bomo poslanci Državljanske liste spremembe in dopolnitve zakona podprli. Hvala lepa.
Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, gospa Jasmina Opec.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem skupaj. Spoštovani! Veljavni zakon o varstvu pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja primarno predstavlja izvrševanje sodb Evropskega sodišča za človekove pravice. Poleg tega pa določa, katera sredstva se lahko uporabijo zoper predolgo trajajoče sodne postopke, kar še posebej pomeni izvrševanje prvega odstavka 23. člena Ustave Republike Slovenije in prvega odstavka 6. člena Evropske konvencije o človekovih pravicah. Z novelo zakona je predlagana izvršitev odločbe Ustavnega sodišča Republike Slovenije o ugotovitvi neskladnosti 25. člena veljavnega zakona s četrtim odstavkom 15. člena Ustave, saj zakon ne ureja tudi posebnega položaja nekdanjih strank sodnih postopkov, katerim je kršitev pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja v postopkih pred sodišče Republike Slovenije prenehale pred 1. januarjem 2007, pa do takrat niso vložili pritožbe na Evropsko sodišče za človekove pravice. Ostalo so manj zahtevne spremembe in dopolnitve, ki ne spreminjajo koncepta veljavnega zakona. Nanašajo se na večjo pomoč strankam sodnih postopkov, glede uporabe zakona, na krepitev odločanja predsednikov in okrepitev nadzornega mehanizma v pristojnosti Ministrstva za pravosodje. Kar se slednjega tiče, je po našem mnenju transparentnost in učinkovitost delovanja sodišč zagotovo v javnem interesu. Verjetno se vsi strinjamo s tem, da če sodišče dela ne opravi v nekem določenem roku oziroma če se ugotovi, da neki sodnik ne dela, kot bi po zakonu moral, potem ima ministrstvo, po našem mnenju, pravico, da z nekimi mehanizmi poskuša to doseči, kar pa ne pomeni, da posega v kakršnokoli pristojnost in avtonomnost sodišč. V Poslanski skupin Slovenske ljudske stranke se delno tudi strinjamo z mnenjem Zakonodajno-pravna službe, da bi bilo treba s pravnosistemskega vidika vse podatke o nadzorstvenih pritožbah, ki se vodijo v zvezi s posameznim sodnikom, torej tako podatke o vloženih nadzorstvenih pritožbah, ki se sedaj vodijo v osebni evidenci sodnika po Zakonu o sodniški službi, kot tudi podatke o odločitvah glede nadzorstvenih pritožb, ki se bodo sedaj delno vodili po tej novi evidenci, voditi zgolj v evidenci, ki se vodi po Zakonu o sodniški službi. Kot pravijo v Zakonodajno-pravni službi, bi hkrati zagotovili tudi to, da bi bili podatki popolni oziroma da bi se v tej evidenci vodili vsi podatki o ugodenih nadzorstvenih pritožbah, ne glede na to, kje so bili vloženi. Ker iz obrazložitve predloga zakona izhaja zavedanje vlade, da je taka ureditev, kot je sedaj, parcialna in začasna in da bo treba v prvi noveli Zakona o sodniški službi tudi to ustrezno urediti, bomo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke predlagano novelo Zakona o varstvu pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja podprli.
V imenu Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije gospa Marjana Kotnik Poropat.
Spoštovani minister, člani Vlade, podpredsednica Državnega zbora, spoštovani poslanke in poslanci, vsem lep pozdrav! Zakon o varstvu pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja v prvi vrsti stranki zagotavlja imenovano ustavno pravico s pospešitvenimi pravnimi sredstvi, s katerimi lahko stranka že v času nastanka domnevne kršitve učinkovito vpliva na to, da sodni postopek ne bi trajal nerazumno dolgo. Če stranki pravica do sojenja brez nepotrebnega odlašanja kljub temu ni zagotovljena, pa ji zakon daje možnost, da ob izpolnjenosti določenih predpostavk zaradi nastale kršitve v že končanem sodnem postopku uveljavlja pravično zadoščenje, med drugim tudi v obliki denarne odškodnine za nepremoženjsko škodo. Odločilnega pomena za sprejem tega zakona v letu 2006 je bila sodba Evropskega sodišča v zadevi Lukenda iz oktobra 2005. Ta zakon sicer ne pomeni popolne odprave problema sodnih zaostankov v Republiki Sloveniji, temveč gre za del programa Lukenda, katerega namen je odprava sodnih zaostankov. Da pa je treba ponovno poseči po noveliranju zakona, nam je naložilo Ustavno sodišče Republike Slovenije, ki je že leta 2010 ugotovilo ustavno neskladnost. Namreč, varstvo te pravice je zakonodajalec z zakonom uredil za naprej, to je od 1. 1. 2007 dalje. Četudi so v prehodni določbi urejeni nekateri zatečeni položaji, to so položaji, v katerih je kršitev pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja pred 2007 že prenehala, saj je za slednje predvidena smiselna uporaba zakona, pa niso urejeni primeri, v katerih je kršitev te pravice prenehala pred 1. 1. 2007, pa stranka pred tem datumom ni vložila zahteve za pravično zadoščenje na Evropsko sodišče za človekove pravice, temveč se je odločila, da bo sodno varstvo te pravice uveljavljala pred domačimi sodišči. Poslanska skupina DeSUS sledi odločitvam Ustavnega sodišča, zato bomo predlog novele v tem delu podprli. Ob tem pa naj izrazim podporo tudi ostalim predlaganim spremembam, saj ne posegajo v položaj in varstvo pravic strank, njihovo noveliranje pa terjajo izkušnje izvajanja zakona v praksi. Hvala.
V imenu Poslanske skupine Nove Slovenije gospa Iva Dimic.
Spoštovana predsedujoča, spoštovani minister, spoštovani poslanke in poslanci! Poslanska skupina Nove Slovenije bo predlog novele Zakona o varstvu pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja podprla. Navedena novela pomeni v pretežni meri izvršitev obveznosti iz odločbe Ustavnega sodišča z dne 18. 3. 2010, s katero je bila ugotovljena neskladnost 25. člena Zakona o varstvu pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja in s četrtim odstavkom 15. člena Ustave Republike Slovenije. To obveznost je Državni zbor dolžan izpolniti. Za tiste stranke, ki jim je bila kršena pravica do sojenja brez nepotrebnega odlašanja pred 1. 1. 2007, se pravi pred uveljavitvijo tega zakona, se glede meril in višine odškodnine uporabljajo določila obstoječega zakona. Pomembna novost, ki se z novelo uvaja, je krepitev položaja strank v postopku, večja odgovornost predsednikov sodišč in večje pristojnosti Ministrstva za pravosodje in javno upravo nad sodišči v zvezi s pravico strank do sojenja brez nepotrebnega odlašanja. Ob pripravljanju stališča sem naletela na podatek, da ima naša država enormno veliko število sodnikov, in sicer kar 55 na 100 tisoč prebivalcev, medtam ko jih ima, na primer, če primerjam, Avstrija več kot enkrat manj, in sicer 22, da ne omenjam seveda Velike Britanije, ki ima celo manj kot 3 sodnike na 100 tisoč prebivalcev. Kljub tako velikemu številu sodnikov, naše pravosodje ni sposobno zagotavljati sojenje v razumnem roku. Naj ob tem poudarim, da se po praksi Evropskega sodišča za človekove pravice, kot razumen rok šteje tri leta za zaključek postopka na prvi stopnji. Iz poročila državnega pravobranilstva za leto 2010 sem razbrala, da je sicer število odškodninskih zahtevkov zaradi kršitve pravic do sojenja v razumnem roku v letu 2010 manjše kot leto poprej. Kljub temu pa je bilo takih zahtevkov še vedno 318, kar je vsaj, za mene, neverjetna številka glede na kadrovske potenciale, ki sem jih omenila. Očitno je, da obstoječi nadzorni mehanizmi po sedaj veljavnem zakonu o varstvu pravice do sojenja v razumnem roku niso zadostni in da je treba nekaj ukreniti v tej smeri. Vodenje evidence ugodenih nadzorstvenih pritožb z imenom posameznega sodnika se nam ne zdi sporno in ni uperjeno proti pravosodju nasploh, kot so na pristojnem odboru to poskušali prikazati nekateri opozicijski poslanci. Omogoča pa Ministrstvu za pravosodje in javno upravo, da predlaga predsedniku sodišča oziroma neposrednemu višjemu sodišču uvedbo službenega nadzora nad sodniki, ki ne delajo ali delajo premalo. Očitno je, da sodišča znotraj sebe razpoložljivih zakonskih možnosti v zvezi s službenimi nadzori ne izvajajo ali ne izvajajo dosledno. Kot uvodoma rečeno, bo Poslanska skupina Nove Slovenije Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja podprla.
V imenu Poslanske skupine Pozitivne Slovenije gospa Maša Kociper.
Spoštovani, lep pozdrav! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu pravic do sojenja brez nepotrebnega odlašanja odpravlja neskladje, ki ga je ugotovilo Ustavno sodišče in o katerem so kolegi pred mano že natančno razpravljali, zato o tem neskladju ne bi izgubljala besed. Ker je rok za odpravo neskladja že potekel, smo v Pozitivni Sloveniji tudi veseli, da je zdaj to področje ustrezno urejeno in je spoštovana odločba Ustavnega sodišča. V razpravi na matičnem delovnem telesu pa smo poslanci Pozitivne Slovenije opozorili zlasti na predlagano spremembo zdaj veljavnega 14. člena, kjer se predlaga vzpostavitev nove zbirke osebnih podatkov ministrstva, na kar sta izrazila pravno-sistemski pomislek tako Sodni svet kot Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora. Veseli nas, da so z amandmajem, ki je bil sprejet na matičnem delovnem telesu, pomisleki o posegu v ustavno načelo delitve oblasti odpadli, saj so bili črtani tisti deli določbe, ki so bili v neskladju z Zakonom o sodniški službi. Še vedno pa ostaja dilema glede enotne evidence osebnih podatkov sodnikov. V Pozitivni Sloveniji menimo, da bi bilo treba podatke o nadzorstvenih pritožbah, ki se vodijo v zvezi s posameznim sodnikom, voditi v eni sami evidenci, in to v evidenci, ki se vodi po Zakonu o sodniški službi. Enotna osebna evidenca bi bila zagotovilo, da so ti podatki res popolni. Sedaj namreč obstaja bojazen, da se bodo v evidenci vodili nepopolni podatki, in sicer zgolj podatki o ugodenih nadzorstvenih pritožbah, ki so bile vložene na ministrstvo, ne pa tudi podatki o nadzorstvenih pritožbah, ki jim ni bilo ugodeno, in o nadzorstvenih pritožbah, ki so bile vložene posebej na sodišču. Glede na pristojnosti ministrstva po sedanji zakonodaji je vprašljiv tudi namen sedanje evidence. Glede na to, da se da iz obrazložitve predloga razbrati, da se tudi pristojno ministrstvo zaveda problema parcialne ureditve in da gre za začasno ureditev, tudi v Pozitivni Sloveniji tako kot kolegi pred nami apeliramo, da ministrstvo v prvi noveli Zakona o sodiščih to področje ustrezno uredi. Ob sprejetju tega predloga zakona pa bi v Pozitivni Sloveniji želeli opozoriti tudi na to, da zakon sprejemamo skoraj istočasno z obravnavanim rebalansom za leto 2012, ki znatno klesti sredstva sodiščem, in to v takšni meri, da se pod vprašaj postavlja njihovo učinkovito delovanje. Na Vrhovnem sodišču Republike Slovenije opozarjajo, da lahko zaradi zmanjšanja sredstev pri delovanju sodstva nastanejo težave, ki bodo imele resne posledice predvsem v znižanju števila obravnavanih in s tem rešenih zadev ter tudi v počasnejšem reševanju zadev, kar lahko rezultira tudi v odškodninski odgovornosti države, ki jo rešujemo s pričujočim zakonom. Glede na to, da državljani kot enega največjih problemov te države izpostavljajo prav nedelovanje pravne države, bi moralo biti učinkovito delovanje pravosodja temeljni cilj države in primerno podprto tudi z materialnimi sredstvi. Ne glede na povedano bomo v Pozitivni Sloveniji zaradi uskladitve z odločbo Ustavnega sodišča predlagani zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Preden nadaljujemo, bi vam želela prenesti opravičilo ministra, ki je, žal, zamudil kakšno minutko, da bi lahko podal dopolnitev obrazložitve predloga zakona s strani Vlade. Prihodnjič bodo poskrbeli, da bodo predstavniki tu prisotni ob pravem času. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 8. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. In prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O DAVKU NA DODANO VREDNOST. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada in za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade. Gospod Aleš Živkovič, državni sekretar, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Poslanke, poslanci! Dovolite mi, da na kratko predstavim Predlog zakona o spremembah Zakona o davku na dodano vrednost, ki ga je Vlada predložila Državnemu zboru. S predlogom zakona se odpravlja ureditev, po kateri so davčni zavezanci, ki so identificirani za DDV v Sloveniji, omejeni pri uveljavljanju pravice do odbitka DDV in morajo povečati svojo davčno obveznost, če so odbitek uveljavljali, računa za dobavljeno blago oziroma opravljeno storitev pa dobavitelju v prepisanem roku niso plačali niti ga niso prijavili v sistem obveznih pobotov. Tem davčnim zavezancem se pravica do odbitka DDV priznava naknadno, in sicer če in ko plačajo račune dobaviteljem. Takšna ureditev se v Sloveniji uporablja od 16. marca 2011, ko je bil uveljavljen Zakon o dopolnitvah Zakona o davku na dodano vrednost, katerega temeljni cilj je bil uvedba ukrepa, ki bi spodbudil pravočasno plačevanje računov in vpliva na zmanjšanje zamud pri plačilih med davčnimi zavezanci, ki obračunavajo in plačujejo DDV. Ukrep je predstavljal podporo drugim ukrepom za okrepitev plačilne discipline, ki so urejene v Zakonu o preprečevanju zamud pri plačilih. Ukinitev oziroma omejevanje pravice do odbitka DDV pri neplačanih računih je v skladu s stališčem Evropske komisije, zavzetem v uradnem opominu, ki ga je Slovenija prejela leta 2012, v nasprotju z obveznostjo iz direktive o DDV, po kateri pravica do odbitka DDV nastane v trenutku, ko nastane obveznost obračuna DDV, torej praviloma ob izdaji računa ali ob opravljeni dostavi blaga. Posebnih rešitev glede uveljavljanja odbitka DDV za primer kršenja plačilnih rokov direktiva ne predvideva. Evropska komisija je pri tehtanju, ali je pomembnejše spoštovanje neomejevanja odbitka DDV ali omogočati uporabo tudi davčnih mehanizmov zagotavljanja plačilne nediscipline, dala prednost spoštovanju načela neomejevanja odbitka DDV. Upoštevaje stališča Evropske komisije je Vlada pripravila predlog zakona, s katerim se v zakonu o davku na dodano vrednost ukinja ureditev z omejevanjem pravice do odbitka DDV pri neplačanih računih, kot je trenutno vključeno v njegovem 66.a členu. Predvideno je, da bi predlagana sprememba Zakona o davku na dodano vrednost začela veljati takoj oziroma naslednji dan po objavi v Uradnem listu. Hvala.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo in za predstavitev poročila odbora ima besedo predsednik mag. Andrej Šircelj.
Hvala lepa. Podpredsednica, minister, državni sekretar! Odbor za finance in monetarno politiko je na tretji seji dne 3. maja kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah Zakona o davku na dodano vrednost po skrajšanem postopku. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je predloženi zakon proučila z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter z zakonodajno tehničnega vidika in nanj ni imela pripomb. K temu zakonu tudi niso bili vloženi amandmaji. V uvodni dopolnilni obrazložitvi členov je državni sekretar kot predstavnik predlagateljev zakona podal podrobnejšo predstavitev namena zakona in predlaganih rešitev. Povedal je, da je cilj predlaganega zakona odgovoriti na navedbe Komisije in s črtanjem 66.a člena zakona odpraviti neskladje med nacionalnim predpisom, ki ureja sistem obračunavanja in plačevanja davka na dodano vrednost ter predpise Evropske unije s tega področja. S predlogom zakona se tako ukinja omejevanje pravice do odbitka davka na dodano vrednost v primerih, ko davčni zavezanec, identificiran za namene DDV v Sloveniji, dobavitelju v roku določenem z zakonom, ki ureja preprečevanje zamud pri plačilih, ne plača računa ali ga plača le delno oziroma ko davčni zavezanec neplačanih računov ne vključi v sistem obveznih pobotov. V okviru obrazložitve mnenja Zakonodajno-pravne službe je njene predstavnica poudarila rok za uveljavitev za odbitke ter rok za uveljavitev zakona, saj je običajen rok 15 dni, tu pa zakon stopi v veljavo naslednji dan po objavi. V razpravi članov in članic odbora je bilo poudarjeno dejstvo, da je bila ureditev, ki ni bila usklajena z direktivo EU, sprejeta pomladi leta 2011. Vprašanje je bilo tudi, kakšni so ekonomski finančni učinki te odločitve, nekaj članov pa je prav tako izrazilo željo po natančni analizi finančnih posledic sprejetja odločitve tako za davčni organ kot za davčne zavezance in seveda tudi odgovornih oseb za nastalo situacijo. Po krajši razpravi k predlogu zakona na matičnem delovnem telesu niso bili sprejeti amandmaji, zato Odbor za finance in monetarno politiko Državnemu zboru predlaga, da Predlog zakona o spremembah Zakona o davku na dodano vrednost sprejme v predloženem besedilu po skrajšanem postopku.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Matevž Frangež v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Spoštovane in spoštovani! Vlada razveljavlja rešitve prejšnjega zakona o davku na dodano vrednost, katerega temeljni cilji je bil uvedba omejitve pravice od odbitka davka na dodano vrednost pri neplačanih računih v pogojih, ko se slovensko gospodarstvo sooča s plačilno nedisciplino in se veliko plačil med davčnimi zavezanci, kljub opravljenim dobavam blaga ali opravljenim storitvam, opravi pozneje, kakor je bilo dogovorjeno. Tako je bil cilj odpraviti zamude pri plačevanju računov in spodbuditi dolžnike k prijavljanju denarnih obveznosti – obvezni večstranski pobot, v skladu z Zakonom o preprečevanju zamud pri plačilih, s čimer bi se lahko vplivalo na izboljšanje plačilne discipline med davčnimi zavezanci. Na podlagi sprememb Zakona o davku na dodano vrednost se odpravlja domnevno neskladje med nacionalnim predpisom, ki ureja sistem obračunavanja in plačevanja DDV, ter predpisi Evropske unije na tem področju. S predlogom zakona se namreč ukinja omejevanje pravice do odbitka DDV v primerih, ko je davčni zavezanec identificiran za namene davka na dodano vrednost v Sloveniji dobavitelju v roku, določenem v zakonu, ki ureja preprečevanje zamud pri plačilih, ne plača računa ali ga plača le delno oziroma kot davčni zavezanec neplačanih računov ne vključi v sistem obveznih pobotov pri Zakonu o zamudah pri plačilih. Socialni demokrati temu zakonu ne bomo nasprotovali, v vsakem primeru pa pričakujemo, da bo Vlada pripravila druge ustrezne instrumente preprečevanja plačilne nediscipline. Na tem področju od Vlade še ni na vidiku nobenih sprememb za reševanje plačilne nediscipline, pri tem pa je treba poudariti, da je prejšnja vlada pripravila zakonske spremembe v prejšnjem mandatu, ki morebiti čakajo na poglobljeno razpravo tudi v tem državnem zboru. Če namerava Vlada reševati plačilno nedisciplino tako, da pravzaprav dopušča propadanje podjetij, potem lahko pričakujemo več stečajev, večjo brezposelnost in še večje težave, kot jih bodo povzročili sami varčevalni ukrepi. V socialnih demokratih tudi ugotavljamo, da Vlada žal še ni naredila nobenega koraka, ki bi povečalo likvidnost gospodarstva, prav tako pa ni vidnih premikov na področju zmanjševanja utaj na področju davka na dodano vrednost. Glede na dejstvo, da se število davčnih inšpektorjev zmanjšuje, bo še težje odkrivati morebitne utaje. Sedanji ukrep je predviden vsaj kot neka kazen glede plačilne nediscipline, vendar pa ni nobenega ukrepa, ki bi ta ukrep ustrezno nadomestil. Od Vlade torej pričakujemo, da bo z dodatnimi instrumentni, dodatnimi orodji pomagala preprečevati plačilno nedisciplino in zaganjati "plačevitost" slovenskega gospodarstva. Kot omenjeno že prej, Socialni demokrati predlogu zakona ne bomo nasprotovali.
Hvala. V imenu Poslanske skupine Državljanske liste gospod Rihard Braniselj.
Spoštovani kolegi, kolegice, predsedujoči in [[...]]predstavnikov Vlade, žal ni. S predlaganim zakonom, ki je danes pred nami, se odpravlja neskladje med nacionalnim predpisom, ki ureja sistem obračunavanja in plačevanja DDV, ter predpisi EU s tega področja. Meseca marca preteklega leta je bila sprejeta ureditev, ki ni bila usklajena z direktivo Evropske unije, in sicer je bil uveden 26.a člen, in to neskladje se ravno zdaj odpravlja. Bistvena oziroma poglavitna sprememba je ukinjanje omejevanja pravice do odbitka DDV v primerih, ko davčni zavezanec, identificiran za namene DDV v Sloveniji, dobaviteljem v roku, določenem z zakonom, ki ureja preprečevanje zamud pri plačilih, ne plača računa. Evropska komisija je konec februarja letos Sloveniji podala uradni opomin, v katerem je glavni očitek letel na kršitev načela nevtralnosti s tem, ko smo v slovenski pravni red prav s tem 66.a členom ukinili ali omejili pravice od odbitka DDV v primerih, ko davčni zavezanec, identificiran za namene DDV v Sloveniji, ki dobavitelju v roku, določenem z zakonom, ki ureja preprečevanje zamud pri plačilih, računa ne plača ali ga plača le delno. Komisija je namreč ugotovila in opozorila, da Slovenija z že omenjenim uvedenim členom ni izpolnila svojih obveznosti, ki jih nalaga direktiva sveta. Zaradi vsega navedenega bomo v Poslanski skupini Državljanska lista zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala. V imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke gospod Roman Žveglič.
Dober dan vsem skupaj! Moram reči, da je bila rešitev, ki je do zdaj veljala, meni osebno in tudi kar precejšnjemu številu zavezancev davka na dodano vrednost, všeč, predvsem tistim, ki so podizvajalci v večjih firmah. Vendar očitno takšnega načina, kot je bil uveden lani s spremembo zakona in uvedbo 66.a člena, v državah Evropske unije ni. Lansko leto sprejete spremembe tega zakona so v nasprotju z direktivo in v nasprotju z načelom nevtralnosti, ki je temeljno načelo sistema davka na dodano vrednost. Izgleda, da Republika Slovenija ni suverena niti na davčnem področju. Zato pa je seveda nujno takoj sprejeti druge mehanizme za spodbujanje oziroma zagotavljanje plačilne discipline oziroma nediscipline, za kaznovanje dolžnikov zaradi neplačevanja. To se sicer sliši všečno, ni pa tako enostavno to tudi zagotoviti in takoj uvesti kar čez noč v času krize, ko se je denarni tok zaustavil. Glede na krizo so mnoga podjetja, zavezanci za DDV v težavah, ker ne dobijo plačil za svoje izdelke in storitve, saj tudi sami ne morejo plačevati obveznosti in računov. Poslanci Slovenske ljudske stranke upamo, da bomo čim prej nadaljevali z ukrepi spodbujanja novega zakona slovenskega gospodarstva, ko smo končno uspeli sprejeti varčevalne ukrepe s tem, da smo sprejeli Zakon o uravnoteženju javnih financ. Glede na rezultate, tudi pobot ni izpolnil pričakovanj, zato je tudi o tem nujno premisliti, na kar opozarja tudi Državni svet v svojem pozitivnem mnenju k temu zakonu. Poslanci Slovenske ljudske stranke bomo torej glasovali za spremembo zakona in podprli črtanje 66.a člena zakona po nujnem postopku, da popravimo, kar je bilo pred dobrim letom napačno uvedeno in prisluhnemo ugotovitvi komisije Evropske unije. Hvala lepa.
Hvala. V imenu Poslanske skupine DeSUS gospa Marija Plevčak.
Dober dan in vsem prav lep pozdrav! Sprememba Zakona o davku na dodano vrednost pomeni reagiranje Republike Slovenije na navedbe Evropske unije oziroma komisije, ki je ugotovila neskladje naše lani sprejete določbe v 66.a členu zakona z evropskimi predpisi s tega področja. S predlogom zakona se tako ukinja omejevanje pravice do odbitka davka na dodano vrednost v primerih, ko davčni zavezanec dobavitelju v roku, določenem z zakonom, ki ureja preprečevanje zamud pri plačilih, ne plača računa ali ga plača le delno oziroma ko davčni zavezanec neplačanih računov ne vključi v sistem obveznih pobot po Zakonu o preprečevanju zamud pri plačilih. Temeljni cilj uvedbe omejevanja pravice do odbitka davka na dodano vrednost pri neplačanih računih v pogojih, ko se slovensko gospodarstvo sooča s plačilno nedisciplino in se veliko plačil med davčnimi zavezanci kljub opravljenim dobavam blaga ali opravljenim storitvam opravi pozneje, kot je bilo dogovorjeno, je bila odprava zamud pri plačevanju računov in spodbuda dolžnikov k upravljanju denarnih obveznosti v obvezni večstrankarski pobot. S tem bi se lahko prispevalo k izboljšanju plačilne discipline med zavezanci za DDV v Sloveniji. Ta cilj je bil torej smiseln, vendar je očitno v neskladju z evropsko direktivo o davku na dodano vrednost in ga pač v sled tega moramo spremeniti. V Poslanski skupini DeSUS bomo kljub vsemu spremembo zakona podprli.
Hvala. V imenu Poslanske skupine Nove Slovenije gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani gospod državni sekretar! Bistveni del zakona o spremembah Zakona o davku na dodano vrednost predstavlja le en sam člen, ki določa, da se v sedaj veljavnem zakonu o davku na dodano vrednost črta 66.a člen. Ta člen je Državni zbor na predlog Vlade dodal, ko je 4. marca lansko leto sprejel novelo Zakona o davku na dodano vrednost. Takrat je pri dodanem 66.a členu Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora odločno opozorila na nevarno početje zakonodajalca, beri: takratne koalicije. Iz takrat predlaganega zakona o DDV je namreč izhajalo, da se ureditev pravice davčnega zavezanca do odbitka davka na dodano vrednost pogojuje z njegovim plačilom računa dobavitelju. Zato je Zakonodajno-pravna služba opozorila na ustaljeno sodno prakso sodišča Evropske unije s konkretnimi primeri. V skladu z ustaljeno sodno prakso je pravica do odbitka, ki jo določajo člen 17 in naslednji šeste direktive, sestavni del mehanizma DDV in se načeloma ne sme omejiti. Lahko se izvršuje takoj za vse davke, ki se nanašajo na vstopne transakcije. Vsaka omejitev pravice do odbitka DDV vpliva na višino davčne obremenitve in jo je treba v vseh državah članicah uporabiti enako. Odstopanja so zato dovoljena le v primerih, ki jih izrecno določa šesta direktiva. Sistem DDV je namreč evropski davčni sistem. V Poslanski skupini Nove Slovenije se v zvezi z napako v sprejeti noveli zakona o DDV 4. marca 2011 ne ukvarjamo z vprašanjem, ali je šlo za napako strokovne narave ali pa za politični pritisk, pač pa se sprašujemo, koliko stroškov je zastalo pri zavezancih za DDV, kdo bo te stroške povrnil davčnim zavezancem, predvsem pa vztrajamo pri tem, da se v tej državi enkrat moramo začeti pogovarjati z imeni in priimki tistih, ki so v tem primeru imeli namen zlorabiti pravni red Evropske zveze, misleč, da je tako slab kot slovenski. Na matičnem delovnem telesu, na Odboru za finance in monetarno politiko, sem soglašal z razpravo mag. Andreja Širclja in Alojzija Potočnika, ki sta jasno pokazala na enormne probleme, ki jih imajo izvajalci zakonov v primeru, da rešitve niso domišljene ali so celo v neskladju z evropskim pravnim redom. To povzroča pogoste popravke zakonov, ki posledično zahtevajo pogoste spremembe poslovnih aplikacij. Vse to pa dela naše gospodarstvo nekonkurenčno. Slovenija je 28. februarja letos prejela klofuto – uradni opomin, v katerem je Evropska komisija zavzela stališče, da Republika Slovenija z ukinitvijo ali omejitvijo pravice do odbitka DDV v primerih, ko davčni zavezanec, identificiran za namene DDV v Sloveniji, ki dobavitelju v roku, določenem z zakonom, ki ureja preprečevanje zamud pri plačilih, računa ne plača ali ga plača le delno, ni izpolnila svojih obveznosti iz 167. člena direktive Sveta 2006/112/ES. Temeljni argument Komisije je, da se z določbo 66.a člena Zakona o davku na dodano vrednost krši načelo nevtralnosti. Poslanska skupina Nove Slovenije bo novelo Zakona o davku na dodano vrednost podprla, ob ugotovitvi, da se je tudi tokrat pokazalo, da je odločitev Slovenije za vstop v Evropsko zvezo bila dobra odločitev. Hvala lepa.
Hvala. V imenu Poslanske skupine Nova Slovenija gospod Alojzij Potočnik.
Spoštovani! Razlogi, zaradi katerih sprejemamo spremembe Zakona o davku na dodano vrednost, ne segajo danes, v začetek leta 2011. Takrat je v gospodarstvu plačilna disciplina oziroma nedisciplina udarila s polno silo, v poplavi računov, ki niso bili plačani v zakonsko določenem roku, in zaradi pritiskov prizadetih skupin, predvsem podizvajalcev, je zato Državni izbor sprejel Zakon o preprečevanju zamud pri plačilih, ki je na finančni parket vrnil obvezni večstranski pobot. Vzporedno s tem se je poseglo tudi na omejitve pravice do odbitka davka na dodano vrednost pri računih, ki povedano poenostavljeno, niso poravnani v roku. Rešitev, znana kot 66.a člen, se je stroki že takrat zdela relativno sporna, a pričakovanja po izboljšanju res kritične plačilne discipline davčnih zavezancev so prevagala. Toda, v manj kot letu dni je Evropska komisija z uradnim opominom obvestila Slovenijo, da je omenjena odločitev na trhlih nogah in ni v skladu z direktivo Sveta. Kot glavni argument je navedla, da 66.a člen krši načelo davčne nevtralnosti. Z nevtralnim davkom pa najpogosteje razumemo davek, ki enako obremenjuje davčno osnovno, na primer davek, ki vse vrste blaga ali storitev obdavčuje z enako stopnjo. Ali bo ta sprememba imela bistveni vpliv, mislim na slabšalni vpliv, na plačilno disciplino, je tvegano oceniti. Je pa nedvoumno, da se bodo zagotovo znižale administrativne obveznosti zavezancev, pa tudi nadzorne obremenitve davčnega organa. To je dobro in v zvezi s tem je tudi matično odbor zavzel stališče, da sta administrativna enostavnost in predvsem transparentnost ključni načeli dobrega davčnega sistema. Povrh vsega ju je ne nazadnje moč meriti in presojati tudi z vidika odgovornosti. Poslanska skupina Pozitivne Slovenije izkorišča to priložnost, da pozove Vlado oziroma Ministrstvo za finance, da v povezavi s pogostimi spremembami davčnih predpisov opravi oceno direktnih stroškov davčne administracije, to so predvsem plače, ta vlaganja v sistem, kot tudi indirektnih stroškov davčnih zavezancev, ki jih le-ti imajo z izpolnjevanjem davčnih obveznostih. V mislih imam predvsem stroške vzdrževanja informacijskih in računovodskih sistemov, stroške davčnih svetovalcev, odvetnikov, notarjev, raznih strokovnih izobraževanj in ne nazadnje tudi hranjena dokumentacija. Tudi se nam ne zdi sporno govoriti o nemoralnih davkih, ki so menda skriti v ceno, kar seveda ni res. Na vsakem računu so pregledno označeni in vidni. Tisto, kar pa je očem res skrito in ne boste nikdar našli na računih, so dohodnina, prispevki, davki od dohodkov, premoženja, nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča in tako dalje. Toliko o občasnih prispevkih davčni kulturi. Mimogrede, davek, ki ga danes obravnavamo, predstavlja v razvitih državah okoli 30 % vseh davkov in z njim financiramo vse tisto, o čemer smo govorili v zadnjih nekaj dneh; z njim financiramo šolstvo, znanost, socialne prejemke in ne nazadnje tudi plače ljudi, ki sedimo tukaj. In velika verjetnost je, da bo ta davek tudi med rešilnimi pasovi tako imenovane hitre konsolidacije. Predlagane spremembe zakona bomo v Poslanski skupini Pozitivne Slovenije podprli. Hvala.
Hvala. Še v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke gospa Patricija Šulin.
Predsedujoči, hvala za besedo. Pozdrav vsem prisotnim! Slovenija je 28. februarja letos prejela uradni opomin, v katerem je Evropska komisija zavzela stališče, da Republika Slovenija z ukinitvijo ali omejitvijo pravice do odbitka DDV v primerih, ko davčni zavezanec, identificiran za namene DDV v Sloveniji, ki dobavitelju v roku, določenim z zakonom, ki ureja preprečevanje zamud pri plačilih, računa ne plača ali ga plača le delno, ni izpolnila svojih obveznosti v skladu z direktivo Sveta z argumentom, da se z določbo 66.a člena Zakona o davku na dodano vrednost krši načelo nevtralnosti. Taka ureditev, zaradi katere smo prejeli opomin Evropske unije, je bila sprejeta na predlog prejšnjega finančnega ministra dr. Franca Križaniča. Že takrat so davčni strokovnjaki in Zakonodajno-pravna služba glasno opozarjali, da je taka ureditev v nasprotju z direktivo Evropske unije, vendar so bila njihova opozorila s strani takratnega finančnega ministrstva in ministra arogantno zavrnjena. Izkazalo se je, da so bila pravilna naša opozorila, ki smo jih takrat podali kot opozicija, da gre za rokohitrske ukrepe, ki bodo s predvidenim sistemom kaznovanja polnila državno blagajno na račun gospodarstva. Žal se je jasno izkazalo, da je bil ta ukrep eden od številnih nestrokovnih, neučinkovitih in škodljivih ukrepov, ki jih je uvedel prejšnji finančni minister dr. Franc Križanič in zaradi katerih je naše gospodarstvo v tako slabem stanju, naša država pa tako zadolžena. Zaradi navedenega in utemeljenega prejšnjega finančnega ministra dr. Franca Križaniča pozivamo k odgovornosti. S predlogom zakona se ukinja 66.a člen Zakona o davku na dodano vrednost in s tem škodljiva ureditev za gospodarstvo, za katero je odgovoren prejšnji finančni minister dr. Franc Križanič. Zaradi ukinitve 66.a člena Zakona o davku na dodano vrednost se bodo znižale tudi administrativne obremenitve davčnega organa, administrativna in finančna obremenitev davčnih zavezancev, ki ne poravnavajo računov v dogovorjenem oziroma zakonsko predpisanem roku. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke bo podprla Predlog zakona o spremembi Zakona o davku na dodano vrednost.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker na matičnem delovnem telesu ni bil sprejet noben amandma k zakonu, tudi za sejo Državnega zbora ni bilo mogoče predlagati amandmajev, zato zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. O zakonu bomo odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni zadnji točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. In prehajamo na 5. TOČKO, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVI ZAKONA O MEDIJIH. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina poslancev s prvopodpisanim gospodom Francijem Juršo. Gospoda Juršo oziroma predlagatelja sprašujem, če želijo dodatno obrazložiti predlog. Prosim, gospod Jurša.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Skupina poslank in poslancev, to smo iz vrst SDS, Nove Slovenija in DeSUS, z vložitvijo dopolnitve 114.a člena želimo odpraviti diskriminacijo med radijskimi in televizijskimi programi s statusom posebnega pomena. Programske vsebine, ki jih pripravljajo mediji s statusom posebnega pomena, pomenijo dopolnitev javnega servisa, ki ne more pokriti vseh dogodkov v Sloveniji. Trenutno veljavna zakonska ureditev omogoča neodplačni najem oddajnikov samo za radijske programe s statusom posebnega pomena, medtem ko je za televizijske programe ta pravica prenehala s prehodom na digitalno oddajanje, kar se je zgodilo konec leta 2010. S prehodom na digitalno oddajanje so ti mediji torej zgubili pridobljene pravice. Postavljeni so bili v neenak položaj, saj so v trenutku izgubili pravico do neodplačnega najema oddajnikov, ki pa so jo v času analognega oddajanja tudi imeli. Izdajatelji s statusom posebnega pomena so pridobili ta status na podlagi programskih vsebin in zagotavljanja javnega interesa, ne pa zaradi tehnologije oddajanja. Ker zamenjava tehnologije ne sme biti vzrok za izgubo z zakonom zagotovljenih pravic, predlog dopolnitve zakona tako odpravlja neenakost obravnave analognega in digitalnega načina prizemeljskega odajanja. Novi 114.a člen, s katerim se torej dopolnjuje veljavni Zakon o medijih, izdajateljem programov, ki imajo priznan status posebnega pomena, omogoča neodplačen najem oddajnikov RTV tudi za digitalno oddajanje. Izdajatelji teh programov bodo po tej dopolnitvi plačevali RTV Slovenija sorazmerni delež amortizacijskih in vzdrževalnih stroškov, ki nastajajo z razširjanjem preko multipleksa, namenjenega javni radioteleviziji. Povem pa naj še to, da je besedilo predlaganega novega 114.a člena usklajeno z vsemi združenji lokalnih radijskih in televizijskih medijev posebnega pomena ter tudi z RTV Slovenija, ki je sodelovala pri oblikovanju besedila predloga zakona. Hvala lepa.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval Odbor za izobraževanje, znanost, kulturo, šport in mladino. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo mag. Branku Grimsu, predsedniku odbora.
Spoštovani, vsem prav lep pozdrav! Odbor za izobraževanje, znanost, kulturo, šport in mladino je obravnaval Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o medijih na svoji 2. redni seji 24. aprila 2012. Na osnovi mnenja Zakonodajno-pravne službe je bil pripravljen predlog za amandma odbora, seznanili pa smo se tudi z mnenjem Komisije Državnega sveta za kulturo, znanost, šolstvo in šport, ki je predlog zakona podprla. Opozorila je na enak problem, na katerem je pravzaprav temeljil tudi predlog predlagatelja, to je, da je veljavni Zakon o medijih ukinil pravico do neodplačnega razširjanja izdajateljem televizijskih programov posebnega pomena in uvedel diskriminacijo med radijskimi in tv-programi s statusom posebnega pomena. Vlada na predlog zakona ni imela bistvenih pomislekov. Po sorazmerno obširni razpravi sta bila sprejeta dva amandmaja, in sicer novi 1. člen in dodatno 1.a člen, potrjeno besedilo v predloženi obliki pa predlagamo Državnemu zboru v sprejetje.
Hvala. Za predstavitev mnenja Vlade dajem besedo državnemu sekretarju gospodu Aleksandru Zornu.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik, spoštovani poslanci! Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o medijih, B, dopolnjuje veljavni 114.a člen Zakona o medijih, ki ureja področje obveznosti razširjanja programov s strani operaterjev oziroma tako imenovani must-carry. Obveznost razširjanja programov s strani operaterjev sicer ureja Direktiva o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijskimi omrežji in storitvami. Vlada v zvezi s tem ocenjuje, da je ureditev v predlogu zakona o medijih v okviru možnosti, ki jih dovoljuje direktiva državam članicam pri njenem prenosu. Države članice so bile sicer dolžne prenesti zadnje spremembe te direktive v svoj pravni red najkasneje do 25. 5. 2011, najpozneje v enem letu od tega datuma pa pregledati obveznosti prenosa. V tem smislu Vlada ocenjuje, da je ureditev v predlogu zakona, ki zagotavlja pravočasen pregled obveznosti prenosa, dobrodošla. Vsebina predloga zakona se nanaša na odločitev o dveh obveznosti, ki sta naloženi Radioteleviziji Slovenija kot operaterju multipleksa, namenjenega javni radioteleviziji, to je multipleks A. Prvič. Obveznosti neodplačnega razširjena programov s statusom posebnega pomena, če obstajajo proste zmogljivosti multipleksa A po njegovi zasedbi s programi Radiotelevizije Slovenije, in sicer na največ 10 % zmogljivosti multipleska A v vsaki regiji. Drugič. Obveznost neodplačnega razširjanja programov tistim izdajateljem, ki so na podlagi Zakona o digitalni radiofuziji imetniki odločbe o dodelitvi radijskih frekvenc za lastni multipleks in ki na oddaljenih točkah Radiotelevizije z lastno opremo razširjajo programe s statusom posebnega pomena. S predlogom zakona se odpravlja zakonska nedoslednost, saj je veljavni zakon o medijih po eni strani določil poseben status v javnem interesu, to je ta status programa posebnega pomena, in za pripravo njihovih programskih vsebin, ki so v javnem interesu, predvidel tudi državne pomoči. Po drugi strani pa je s prehodom na digitalno prizemeljsko oddajanje izdajateljem televizijskih programov statusa posebnega pomena odvzel praktično edino ugodnost, ki so jo imeli po zakonu, s čimer je bil negiran sam status programa posebnega pomena. Predlog zakona pa nadalje odpravlja tudi diskriminacijo med radijskimi in televizijskimi programi s statusom posebnega pomena, saj za radijske programe za razliko od televizijskih odprava pravice do neodplačnega razširjanja prek operaterjev prizemnega digitalnega omrežja še ni imela učinka, saj se ti programi še vedno razširjajo izključno radiofuzno, to je prek prizemeljskih analognih omrežij. Ker veljavni zakon o medijih tako za radijske kot za televizijske programe posebnega pomena določa iste pogoje in obveznosti, je tako nedopustno oziroma diskriminatorno, da zakon izdajateljem televizijskih programov določa manj pravic. Ker predlog zakona na ustrezen in primeren način prenaša direktivo o univerzalni storitvi in pravicah uporabnikov v zvezi z elektronskimi komunikacijami, omrežji in storitvami, ki se s predlagano ureditvijo odpravljajo pri zakonski odreditvi statusa programa posebnega pomena oziroma odpravlja se diskriminacija med radijskimi in televizijskimi programi s statusom posebnega pomena, Vlada predlagano ureditev v noveli zakona o medijih, B, v celoti podpira. Hvala lepa.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. V imenu Poslanske skupine Državljanske liste gospod Rihar Braniselj.
Spoštovani predsednik, kolegice, kolegi, predstavniki Vlade! Predlog zakona, katerega vsebine je v celoti zaobsežena v 1. členu, naj bi z dopolnitvijo 114.a člena Zakona o medijih uredila obveznost in pogoje prenosa televizijskih in radijskih programov s statusom posebnega pomena, ki ga omogoča Radiotelevizija Slovenija. Kot je razvidno iz uvodne obrazložitve, je namen predlagane rešitve v odpravi nedoslednosti, uvedene leta 2006, ki je izdajateljem televizijskih programov posebnega pomena odvzel pravico do neodplačnega koriščenja oddajniške infrastrukture Radiotelevizije Slovenija. S prehodom na prizemno digitalno oddajanje so se za izdajatelje televizijskih programov s statusom posebnega pomena prenehale uporabljati določbe 112. člena veljavnega zakona, sami pa so prevzeli visoke stroške digitalnega razširjanja svojih programov. Predlagani zakon želi odpraviti neenakost obravnave analognega in digitalnega načina prizemeljskega oddajanja, ki jo je vzpostavila veljavna ureditev z uvedbo tako imenovanega must-carry oddajanja, pa tudi neenakost med radijskimi in televizijskimi programi s statusom posebnega pomena. Takšno utemeljitev predlagateljev pa ne prepriča. Poslanci in poslanke Državljanske liste imamo s to novelo resne težave. Ni se mogoče izogniti občutku, da gre za zakonsko rešitev ad personam, namenjeno reševanju zgolj nekaj točno določenim gospodarskim družbam, ki oddajo znotraj svojih TV-programov tudi vsebine posebnega pomena za regionalno okolje in gostujejo na plačljivem multipleksu RTV Slovenija. Gre za gospodarske družbe, ki na današnji dan skupaj izkazuje dolg do javnega zavod RTV Slovenija v višini blizu 390 tisoč evrov in so popolnoma prenehale izplačevanje svojih obveznosti že spomladi 2011, pri čemer pa so svoje obveznosti redno poravnavali od 1. 12. 2009. Gre za gospodarske družbe, ki zavzemajo 7,5 % multipleksa A in oddajajo na celotne Slovenije, čeprav bi njihova pokritost tudi s pomočjo drugih načinov bila zagotovo 80 %. Njihovi programi imajo mizerno gledanost in se podvajajo z regionalnimi programi, ki jih zagotavlja sicer že javni zavod RTV Slovenija. Direktiva 2009/136/ES, člen 31. govori o must-carry obveznostih javnih zavodov držav članic, da ti zagotavljajo dostop drugim uporabnikom omrežij na podlagi razumnih obveznosti. Take razumne obveznosti se naložijo samo, če so potrebne za izpolnitev ciljev v splošnem interesu. Naj spomnimo, tako oblikovano ceno v konkretnem primeru določa Apek, Agencija za poštne in elektrokomunikacije Republike Slovenije, in velja za zgoraj navedene gospodarske družbe. Poslance Državljanske liste razlogi za sprejem predlagane novele ne prepričajo. Naša končna odločitev glede podpore pa bo pri vsakem od nas odvisna od danes slišanih argumentov, pro et contra, tako pri stališčih poslanskih skupin kot pri stališčih kolegic in kolegov. Hvala lepa.
Hvala. V imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke gospod Mihael Prevc.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani predstavniki Vlade! Ponovno imamo pred seboj predlog zakona, ki se nanaša na ureditev položaja radijskih in televizijskih medijev. Ponovno pravim zato, ker smo na prejšnji redni seji opravili splošno razpravo o noveli Zakona o digitalni radiodifuziji, s katerimi je danes obravnavana dopolnitev Zakona o medijih neposredno povezana, saj se oba zakonska predloga nanašata na ureditev digitalnega razširjanja televizijskih programov. Predlagana novela Zakona o medijih je kratka, saj vsebuje le dva člena, od katerih je 2. člen končna določba, medtem ko se s 1. členom spreminja vsebina 114.a člena osnovnega zakona, ki ureja izjemo na področju prizemeljskega digitalnega oddajanja. S spremembo tega člena se predlaga odprava neenakosti med radijskimi in televizijskimi programi posebnega pomena, saj se vzpostavlja ureditev, ki bo omogočila neodplačno koriščenje oddajniške infrastrukture javne radiotelevizije tudi televizijskim programom s statusom posebnega pomena, ki oddajajo prizemeljsko digitalno. Poslanci Slovenske ljudske stranke ocenjujemo, da se s predlaganimi rešitvami pri prizemeljskem digitalnem oddajanju vzpostavlja enakopraven položaj med radijskimi in televizijskimi programi posebnega pomena, saj se slednji omogoča neodplačno koriščenje oddajniške infrastrukture RTV Slovenija. Po prehodu z analognega na digitalno prizemeljsko oddajanje so namreč morali izdajatelji televizijski programov posebnega pomena sami financirati prehod na digitalno oddajanje, kar jim je povzročilo težave in tudi visoke stroške, poleg tega pa je to povzročilo neenakost med radijskimi in televizijskimi mediji posebna pomena, kar predstavlja poseg v že pridobljene pravice. V Slovenski ljudski stranki delimo mnenje predlagateljev zakona, da so lokalni in regionalni mediji posebnega pomena pomembni družbeni dejavniki, ki ustvarjajo neposredno vez med javnostjo in lokalnimi skupnostmi ter dopolnjujejo storitev javnega servisa na osi lokalno–nacionalno. Mediji, ki delujejo nekomercialno in je njihov ključni cilj zagotavljanje ustavne pravice do obveščenosti, morajo imeti zagotovljene osnovne pogoje za svoje delovanje, saj so praktično edini, ki najbolj celovito predstavljajo problematiko iz lokalnega okolja. Iz navedenih razlogov bomo poslanci Slovenske ljudske stranke predlagani zakon podprli, prav tako pa bomo podprli tudi amandma, ki predlaga črtanje na matičnem delovnem telesu sprejetega 1.a člena in sledi pripombi Zakonodajno-pravne službe. Hvala.
Hvala. V imenu Poslanske skupine DeSUS gospod Franc Jurša.
Še enkrat hvala za besedo. Lep pozdrav tudi državnemu sekretarju in sodelavcu ter seveda vam, kolegice in kolegi! Namen predlagane rešitve je v odpravi nedoslednosti, uvedene leta 2006, ko je izdajateljem televizijskih programov posebnega pomena odvzel pravico do neodplačnega koriščenja oddajniške infrastrukture Radiotelevizije Slovenija. S prehodom na prizemno digitalno oddajanje so se za izdajatelje televizijskih programov s statusom posebnega pomena namreč prenehale uporabljati določbe 112. člena veljavnega zakona. Zato so bili primorani prevzeti visoke stroške digitalnega razširjenega svojega programa, ki pa je program s statusom posebnega pomena. Te programske vsebine pomenijo dopolnitev javnega servisa, saj RTV Slovenija ne more enakomerno pokrivati vseh dogodkov v Sloveniji. Ne smemo zanikati, da so lokalni regionalni mediji pomembni družbeni dejavnik, saj zagotavljajo pravico javnosti do obveščenosti o dogodkih v njihovem najožjem življenjskem prostoru, s tem pa prispevajo k razvoju lokalne demokracije in tudi k trajnostnem razvoju. Njihova pravna oblika organiziranosti je sicer res gospodarska družba, so pa v prvi vrsti zavezani k opravljanju javnega interesa, zato doseganje dobička ni njihov glavni cilj. Predlagani zakon želi odpraviti neenakost obravnave analognega in digitalnega načina prizemnega oddajanja, ki ju je vzpostavila javna ureditev, z izvedbo must-carry oddajanja pa tudi neenakost med radijskim in televizijskim programom s statusom posebnega pomena. V Poslanski skupini DeSUS seveda podpiramo to dopolnitev zakona, saj smo prepričani, da je ta popravek nujen, in sicer zaradi pravnih razlogov glede na dosedanjo zakonodajo in dejansko stanje nove tehnike razširjanja RTV programov. Prav tako pa zaradi tega, ker bo bistveno olajšano poslovanje in marsikje tudi preživetje lokalnih oziroma regionalnih medijev, nad katerimi zaradi nedosledne zakonodaje visijo izvršbe RTV. Hvala.
Hvala. V imenu Poslanske skupine Nove Slovenije gospa Iva Dimic.
Spoštovani predsednik! Spoštovani predstavniki Vlade, spoštovani kolegice in kolegi! Verjetno si večina od nas, kadar le imamo čas, rada ogleda kakšno oddajo na lokalni televizijski postaji, saj nam predstavljajo dogodke iz naše bližine, iz lokalnega okolja. Ljudje radi pogledajo novice, kjer je nemalokrat udeležen tudi kdo od njihovih otrok, sorodnikov, znancev in prijateljev. Novico o težavah in izzivih lokalnega okolja so bolj zanimive prav zato, ker neposredno vplivajo na naše življenje. Marsikoga tudi spodbudijo k aktivnemu sodelovanju v lokalnih skupnosti. Lokalne televizijske postaje so nam ravno zaradi teh lokalnih vsebin blizu. V Novi Sloveniji verjamemo, da imajo lokalni in regionalni mediji poseben pomen ter so pomembni družbeni dejavnik. Med drugim prispevajo tudi k razvoju lokalne demokracije in tudi k trajnostnemu razvoju. Imajo pa eno veliko težavo, ker so to praviloma majhne gospodarske družbe in delujejo na omejenem območju, zelo težko konkurirajo velikim igralcem na trgu. S trženjem svojega oglasnega prostora so manj konkurenčni in se težko preživljajo in tukaj je po mnenju Nove Slovenije bistvena pomoč države. Ni veliko, pa vendar z omogočanjem neodplačanega razširjanja vsebin tem programom pomagamo zniževati vedno previsoke stroške. Veljavni Zakon o medijih, sprejet leta 2006, je z ukinitvijo pravice do brezplačnega razširjenja televizijskih programov posebnega pomena povzročil neenak položaj med radijskimi in televizijskimi programi posebnega pomena, zato moramo z dopolnitvijo zakona to stanje popraviti. V Novi Sloveniji menimo, da je treba zagotavljati pluralnost medijev, varovati medijsko svobodo, spodbujati kakovost in strokovnost medijev ter spoštovanje etičnih načel pri medijskem poročanju. Dopolnitev zakona o medijih bo to omogočila, zato jo bomo poslanci Nove Slovenije podprli.
Hvala. V imenu Poslanske skupine Pozitivna Slovenija gospa Tamara Vonta.
Hvala lepa. Edini cilj obravnavnega predloga novele Zakona o medijih, ki se loteva 1. člena, je, kot smo že večkrat danes slišali, ureditev must-carry, torej tudi na prizemeljsko digitalno oddajanje programov statusa posebnega pomena. Tako se določa odplačno razširjanje programov posebnega pomena ob plačilu materialnih stroškov in neodplačno razširjanje tistih programov, ki so morali kupiti, da rečem, svojo operaturo, torej lastni multipleks, oddajajo pa preko oddajnih točk Radiotelevizije Slovenija. Rešitvi, ki ju novela prinaša, v principu nista sporni. Za programe posebnega pomena, ki še nimajo urejenega sistema financiranja na način, ki bi tem programom omogočal stabilno delovanje, pa sta obe rešitvi zelo pomembni. Kar pa je sporno in kar je pomenljivo, pa je vsakokratno odpiranje sistemskega zakona zaradi urejanja posameznih problemov. Tako lahko verjetno v kratkem pričakujemo še eno novelo, ki bo reševala morda financiranje medijskih vsebin. Torej smo še enkrat dobili čisti dokaz tega, da potrebujemo zakon, ki bi ustrezno reševal najbolj pereča vprašanja na področju medijev. To so vprašanje koncentracije lastništva, vprašanje avtonomije novinarskega dela, vprašanje nadzora in zaščite javnega interesa in to so teme, o katerih bi se morali precej veliko pogovarjati. Ampak kljub temu v Poslanski skupini Pozitivne Slovenije predlogu zakona ne bomo nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala. V imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke mag. Branko Grims.
Spoštovani! Tudi v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke vsem prav lep pozdrav! Sprememba Zakona o medijih je namenjena krepitvi pluralnosti in hkrati uveljavlja direktivo, ki jo je sprejela Evropska unija leta 2009. Zakon, ki ga spreminjamo, je bil sprejet tri leta prej in gre zato za trenutek, ko lahko nekaj storimo za obogatitev slovenskega medijskega prostora, kajti, če je kdaj, je danes priložnost, da se odgovorno soočimo z dejstvom, da vsak medij bogati slovenski prostor in da smo zato kot zakonodajalci dolžni vzpostaviti tiste pogoje, da je slovenski medijski prostor, in s tem ustavna pravica ljudi do informiranosti čim bolj izpolnjena, čim bogatejša. V danem primeru gre za medije posebnega družbenega pomena, kajti ti mediji morajo izpolnjevati dodatne zakonske pogoje, zato da sploh pridobijo ta naslov, ta naziv in da ga potem seveda tudi ohranijo. To pomeni, da morajo imeti več vsebin, bogatejše vsebine, tudi več informacij od ostalih. Marsikateri od teh medijev, o katerih posredno s sprejetjem ali nesprejetjem tega zakona odločamo danes, izrazito bogati bodisi posamezno področje – nekateri bi rekli tržno nišo, pa vprašanje, če je, ko gre za medije, to pravilen izraz, saj gre za ustavno pravico do informiranosti – ali pa lahko da večji poudarek določenim regionalnim oziroma lokalnim temam, za katere v velikih medijih enostavno ni nikoli dovolj prostora. Zato je že davno zakonodajalec sprejel zakon, s katerim je opredelil medije posebnega družbenega pomena in jim dal tudi nekatere pravice. Tisti zakon leta 2006 je želel slediti tehničnim spremembam, vendar si te sledijo v praksi počasneje, kot bi si vsi želeli, se pa je v tem času spremenila pravna ureditev Evropske unije s sprejetjem direktive leta 2006. In danes gre za to, da lahko ta pravni red uskladimo in naše pravno stanje prilagodimo zahtevi Evropski unije, kar – must-carry sistem – zahteva prav ta direktiva številka 136 iz leta 2009. Nekateri ste izrazili dvom o možnosti za to, da bi nekateri mediji imeli drugačen status, pa sem trdno prepričan, da je problem slovenskih medijev ne toliko v lastništvu, ki je bilo posebej poudarjeno kot težava, ki bi jo moral dodatno urediti medijski zakon, za kar je zagotovo še čas in priložnost, ampak če je kaj slovenski demokratični deficit, je dejstvo, da je premalo konkurence, da je premalo izpolnjen tisti temeljni demokratični pogoj za to, da bi bilo vsakomur vsak trenutek iz različnih vrednostnih zornih kotov dostopna informacija o kateremkoli družbenem vprašanju. Zato potrebujemo čim bogatejši medijski prostor in zato je ta predlagana novela po oceni Slovenske demokratske stranke ustrezna in jo bomo podprli. Glede amandmaja pod 1.a, ki je bil sprejet na odboru, pa naj povem, da ga na odboru nihče od članov SDS ni podprl, bomo pa glede na mnenje pravne službe podprli, da se ta v celoti črta iz zakona. Predlagamo pa vsem, da storimo tisto, kar danes lahko za obogatitev slovenskega medijskega prostora, in zakon sprejmemo.
Hvala. Še v imenu Poslanke skupine Socialnih demokratov gospod Samo Bevk.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! Ko smo prebirali koalicijski sporazum, so nas nekatere zaveze navdale z upanjem, da je desnosredinska koalicija opustila nekatera ravnanja, ki smo jim bili priča v mandatu 2004–2008. Ena takšnih zavez je nedvomno tista o varovanju medijske svobode in neodvisnosti ter nevmešavanju v delo medijev, pa so nas nekateri koraki v tem kratkem času vladanja prepričali, da so bila naša pričakovanja previsoka. Prepoved sklepanja avtorskih pogodb, ki je sedaj nekoliko omiljena, neutemeljena zahteva po razrešitvi članov nadzornega sveta RTV Slovenija, ministrsko prevzemanje vloge urednikovanja, objava nezaleženih oddaj in voditeljev v strankarskih glasilih in twitih, to so le nekatera dejanja, ki kažejo, da je zapisano v koalicijskem sporazumu samo fama za javnost. Če bi desnosredinska koalicija želela, da bi beseda meso postala, bi danes obravnavali predlog zakona, ki bi nudil celovit odgovor na vprašanje, kako bodo mediji uspešno opravljali svoje poslanstvo v zaostrenih okoliščinah, kjer od oglaševalskega kolača ostajajo programom posebnega pomena le še drobtinice. Da bi bila mera polna, Vlada Republike Slovenije v varčevalni vnemi zmanjšuje javna sredstva, ki so namenjena podpori medijem in spodbujanju avdiovizualne kulture. Mediji bodo tako letos dobili za tretjino manj sredstev iz proračuna, kot je bilo sprva predvideno. Zato bi bilo toliko bolj pomembno, da bi Vlada Republike Slovenije pripravila sistemske rešitve, ki bodo medijem posebnega pomena zagotovili trajnejši in stabilnejši vir financiranja ter omogočili njihov nadaljnji razvoj. Predlog novele zakona o medijih, ki so ga predlagali poslanke in poslanci dela desnosredinske koalicije, je skromnejša različica predloga, ki so ga pred koncem prejšnjega mandata v zakonodajni postopek vložili poslanci Poslanske skupine DeSUS. Predlog novele je namreč bistveno manj ambiciozen in naj bi le nekoliko izboljševal položaj nekaterih lokalnih televizij. Kot tak zato vzbuja očitke in dvom, da je ozko interesno povezan in usmerjen oziroma nekaterim pisan celo na kožo. V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo k obravnavi na matičnem delovnem telesu pristopili konstruktivno. Z namenom zagotoviti nadaljnje nemoteno oddajanje televizijskih postaj v skladu z namenom, s katerim so pridobile status posebnega pomena ter iz njega izhajajoče pravice in obveznosti, smo predlagali amandma, ki je bil izglasovan brez glasu proti. A kot kaže ravnanje predlagateljev zakona, ki želijo sprejeto dopolnilo s predlogom amandmaja črtati, je bil sprejem amandmaja Socialnih demokratov le posledica trenutne slabosti koalicijske večine na odboru. Ne glede na namero pa verjamemo, da bo koalicija pred glasovanje ponovno proučila besedilo 1.a člena in dopolnilno Socialnih demokratov ohranila. Naj za konec poudarim, da smo v Poslanski skupini Socialnih demokratov ob obravnavi dokumentov z medijskega področja vselej izražali naklonjenost do programov posebnega pomena in vztrajali pri zagotavljanju pogojev za njihovo uspešno delovanje. Zato smo večkrat odločno nasprotovali predlogom za njihovo ukinjanje. Socialni demokrati vztrajamo na stališču, da je treba tem programom, ki edini zagotavljajo potrebno količino in kakovost informacij o dogajanju v lokalnem okolju, zagotoviti ustrezne pogoje za uresničevanje njihovega poslanstva. Pričakujemo, da bo to nalogo v dialogu s strokovno in zainteresirano javnostjo ter z dobrimi nameni Vlada Republike Slovenije opravila čim prej. Ne nazadnje, k temu jo zavezuje tudi sklep, ki je bil soglasno sprejet na Odboru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport ob razpravi o poročilu Sveta za radiodifuzijo. Ta Vladi predlaga naj pripravi predlog normativnih sprememb, s katerim bo celovito uredila financiranje programov posebnega pomena na način, ki bo tem programom omogočal stabilno in trajno delovanje. Hvala lepa.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in o amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda amandmajev, ki ste ga dobili 14. 5. 2012. Imamo samo en odprt člen oziroma en amandma, in sicer k 1.a členu, zato dajem v razpravo 1.a člen in amandma k 1.a členu Poslanske skupine SDS, DeSUS in NSi. Mag. Potrata se [[...]]Aha, k razpravi se prijavljate. Bom odprl prijavo k razpravi. Odpiram prijavo k razpravi. Prvi ima besedo gospod Mirko Brulc.
Spoštovani, lepo pozdravljeni! Kot je že bilo danes rečeno, lokalne televizije so izjemnega pomena. Dogodki z Goriškega v Ljubljano na prvi program RTV – ali pa kakšni drugi – zelo težko pridejo, razen če so senzacionalistični. Vse tisto, kar pa ljudje rabijo, tudi tisto za sprostitev, ne vem, napovedi tudi manjših dogodkov, ki jih normalno nacionalna televizija ne more predstavljati, to je potem v ingerenci teh lokalnih televizij. Moram povedati, da so dobro gledane te televizije in da so pravzaprav nujno potrebne. Se pa strinjam s predlogom, ki ga je Socialna demokracija že predstavila in ki bi bil pisan v tem smislu, da če se v treh letih spremeni lastniški, upravljavski delež glasovalnih pravic, da potem pač ta televizija ugasne. Povedal bom, da TV Primorka trenutno dolguje RTV Sloveniji 147 tisoč evrov. Lastniki te televizije so pa Salonit Anhovo, Primorje in tako dalje, firme, ki so dobesedno na tleh in niso niti taki pravi lastniki, ki bi skrbeli za to televizijo. Tega denarja pravzaprav ne bodo mogli plačati, rok je pa 25. maj. Če 25. maja ugasne ta televizija, potem cela severna Primorska in malo širše, celo od Kopra do Postojne in do Bovca – ta teren ni več pokrit z lokalno televizijo. Moram pa povedati, da to televizijo gleda tudi veliko gledalcev na oni strani meje, se pravi Slovencev v zamejstvu, in ima še eno dodatno vrednost. Zato bom ta zakon podprl, podprl pa bom tudi amandma izključno zato, da se te lastniške strukture ne bi tako po nekem interesu – ne bom zdaj omenjal, kakšnem – spreminjale zopet v škodo lokalnih televizij. Torej, kot sem napovedal, zakon bom podprl. Je pa res, kar je bilo rečeno, Slovenija rabi en celovit zakon o medijih, in prosim ministrstvo, da ta ustrezen zakon pripravi v nadaljevanju, da bomo razbremenili te lokalne televizije, pa tudi RTV Slovenija stalne skrbi, kaj bo jutri. Tako se ne da delati. Hvala lepa.
Hvala. Mag. Majda Potrata.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Amandma, ki ga koalicija vlaga, pravzaprav črta to dopolnilo, ki je bilo sprejeto na seji matičnega delovnega telesa in je govorilo ravno o tem, da se lastništvo medijev posebnega pomena tri leta ne sme spremeniti. Naj posebej opozorim, da smo Socialni demokrati vedno zagovarjali vlogo in pomen medijev posebnega pomena, tudi takrat ko je sedanja koalicija leta 2006 spreminjala Zakon o medijih in s tistimi spremembami določila to, kar zdaj saniramo; namreč, ukinitev brezplačnega oddajanja pri prehodu z analognega na digitalno prenašanje signala. Res je tudi, kar je moj poslanski kolega Samo Bevk povedal, da smo Socialni demokrati dosegli soglasno sprejetje sklepa, ki govori o tem, da bi Vlada končno morala pripraviti predlog normativnih sprememb, s katerimi bo celovito uredila financiranje programov posebnega pomena na način, ki bo tem programom omogočal stabilno in trajno delovanje. In za to gre. Temeljni problem, s katerim se lokalne televizije spopadajo, je umanjkanje sredstev, zmanjšanje prihodka od oglaševanja, zmanjšanje drugih prihodkov, tudi prepočasno objavljanje razpisov za pridobivanje sredstev. Vse to je postavilo nekatere lokalne medije v nemogoč položaj. Socialni demokrati soglašamo, da ti mediji pomenijo obogatitev slovenske medijske krajine. Ampak, hkrati je treba tudi povedati, da gre v delu vladajoče koalicije za veliko sprenevedanje, zaradi tega ker kar naenkrat so postali veliki zagovorniki medijev posebnega pomena. Naj spomnim, da smo v preteklem mandatu, predpreteklem, obravnavali tudi dve poročili Sveta za radiodifuzijo, in sicer za leti 2007 in 2008, kjer je bilo mogoče brati, da so mediji posebnega pomena očiten ostanek preteklosti, da je treba v medije, so trdili, vpeljati prakso podjetniške filozofije in se znebiti proračunskega parazitizma. Katero stališče zdaj velja?! Ali koalicija podpira medije posebnega pomena ali še vedno govori o parazitizmu, da je treba vpeljevati podjetniško filozofijo in tako naprej? A zdaj pa kar naenkrat to niso več mediji, ki bi bili, kot je bilo rečeno, očiten ostanek preteklosti? Tisto, kar Socialni demokrati menimo, še enkrat poudarjam, je to, če gre za medije posebnega pomena, ki so posebej tretirani na ta način, da jim na multipleksu ni treba plačevati za prenos signala, potem naj pri tem stališču vztrajajo ali pa povedo, da se bo za tisti del, za katerega ne morejo uveljaviti neodplačnega prenosa, poenotijo tudi s tem. Sicer pa je treba povedati v zvezi s tem posegom v Zakon o medijih, da je to še eden od tistih primerov, ko z nekim osamljenim problemom skušamo reševati problem, ki je dosti širši. Slovo dveh medijskih multinacionalk, da tako rečem, iz slovenskega medijskega trga kaže na to, kako je slovenski medijski prostor pravzaprav zelo majhen in tisti, ki si predstavljajo, da bodo na tem lahko delovali tako kot v kakšnem večjem medijskem prostoru, doživljajo neprijetna presenečenja in ne zdržijo majhnosti našega medijskega trga. Zagotovo smo pa Socialni demokrati zagovorniki pluralnih medijev, pluralnosti. Pluralnosti ne sam takrat, tako kot nekateri menijo, da je pluralnost mogoče zagovarjati in da je bistvena samo takrat, kadar gre za razširjanje političnih vsebin in dnevnoinformativnega programa, ampak je pluralnost bistvena tudi takrat, kadar govorimo o različnih medijskih vsebinah. Pa dajmo pogledati zdaj, kako mediji posebnega družbenega pomena, tako radijski kot televizijski, uresničujejo poslanstvo, zaradi katerega so mediji posebnega družbenega pomena. Koliko od teh medijev ustvarja programske vsebine, ki niso komercialno tako uspešne, kot so tiste vsebine, ki jim sledimo na komercialnih medijih? Koliko se jih ukvarja, denimo, s programom za posamezne skupine gledalcev in gledalk ali poslušalcev in poslušalk? Koliko jih, recimo, meri na mlado populacijo, koliko na otroško populacijo? Koliko je takšnih, ki ustvarjajo vsebine, ki so resnejšega značaja in zato usmerjene na ožji krog in se potem ne morejo ponašati s tem, da je njihova odmevnost gledanosti in poslušanosti visoka? Saj obstajajo v Sloveniji opravljene analize o tem, kaj pa pravzaprav posamezniki pogrešajo v naši medijski ponudbi. Ne samo licenčnih oddaj splošnega, širokega dosega, ampak tudi tiste vsebine, ki so specializirane, ki zahtevajo tudi morebiti malo bolj koncentrirano gledanje in poslušanje. Prav zato so bili nekateri mediji posebnega pomena tudi ustanovljeni in so zato dobili neke posebne pravice. In naj končam s tem: Socialni demokrati ščitimo javni interes, neodplačen prenos na multipleksu RTV zagotavlja zaradi ravno tistega, o čemer je bilo govora, da so lahko neodplačno razširjene tudi tiste vsebine, ki imajo pri gledalstvu ožji doseg in so lokalnega pomena. Nima pa to seveda nič skupnega s tem, kako so razširjeni že posamezni mediji, tudi ti, ki imajo status posebnega pomena, in kakšna je pokritost s signalom, ko oddajajo, in da ta pokritost zdaj že presega tisto, zaradi česar so dobili status posebnega pomena. Ampak s tem Socialni demokrati nimamo težav, težave imamo takrat, ko se v interes javnega dobra začne lahko vpletati tudi kakšen drug interes, ki mu ni mogoče reči javni. Da o konfliktu interesov sploh ne govorimo. Hvala lepa. Moram pa še to povedati: amandma, ki je vložen, črta naš, na odboru sprejet amandma, in ga zaradi tega ne bom podprla. Hvala.
Gospod Franc Jurša.
Hvala lepa za besedo. Moram pa reči, da me vseeno veseli, da posamezni koalicijski partnerji, kljub temu da so v preteklosti drugače razmišljali, tokrat razmišljajo tako, kot razmišljajo, in podpirajo ta javni interes lokalnih medijev. Sedaj, ali gre za neodplačen ali odplačen, je bilo dosti v uvodu povedno pa tudi v obrazložitvi stališč posameznih poslanskih skupin in tega se posebej ne bi dotikal. Na seji matičnega delovnega telesa je poleg amandmaja k 1. členu, ki bistveno rešuje besedilo prvotnega predlaganega 114.a člena, spet še eden amandma, in sicer novi k 1.a členu, katerega predlagateljica je bila Poslanska skupina Socialnih demokratov. Nekako bi vsebina tega amandmaja še opravičevala svoj namen, seveda če bi zadnji odstavek tretjega odstavka ostal tak, kakršen je bil na začetku. Glede na to, da je bil 1. člen zakona na matičnem odboru v celoti saniran, seveda upoštevaje mnenje in pripombe naše Zakonodajno-pravne službe ter Vlade, pa je jasno, da ta novi 1.a člen nikakor ni potreben. Vsebina novega 114.a člena pa dopolnjuje predlog zakona, namreč sedaj je popolnoma jasna, ni neodplačnega razširjanja za programe, ki nimajo statusa posebnega pomena; se pravi, ni neodplačnega razširjanja za programe, ki nimajo statusa posebnega pomena. Zakonodajno-pravna služba je za dopolnjeni predlog glede tega vrinjenega 1.a člena pojasnila, da določbe veljavnega Zakona o medijih pridobitve statusa programa posebnega pomena nikjer ne vežejo na izpolnjevanje katerega lastninskih ali upravljavskih deležev oziroma deležev glasovalnih pravic. Prav tako ni predlagana dopolnitev zakona. Zaradi tega bomo v poslanski skupini vloženi amandma za črtanje 1.a člena seveda tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala. Bomo odprli še en krog. Mag. Branko Grims.
Spoštovani! Če nadaljujem tam, kjer sem končan v uvodnem delu. Dejal sem: vsak medij bogati. Nisem dejal, da bogati samo vsak medijev posebnega družbena pomena, kot je bilo morda malo nesporazuma sedaj glede na eno od razprav, ampak vsak medij bogati slovenski prostor, ker vsak medij daje priložnost ljudem, da pridobijo neko informacijo, da pridobijo drugačen pogled o kateri koli relevantni temi, o katerem koli dogajanju, ima družbeni pomen in s tem seveda tudi sami pridobijo možnost, da aktivno sodelujejo v tem odločanju. To je pravzaprav temeljni princip demokracije. V danem primeru, ko gre za medije posebnega družbenega pomena, sem poudaril, da je zanje bistvena vsebina. In ravno za to gre pri katerem koli mediju posebej in pri vseh medijih kot celoti; za vsebino, za uresničitev torej tistega temeljnega demokratičnega načela, ki je tudi ustavno načelo, da mora biti vsakomur vsak trenutek, ampak na enostaven, dosegljiv način, dosegljiva informacija o katerem koli relevantnem vprašanju, ki zadeva družbo, ampak osvetljena z različnih vrednostnih vzornih kotov. Samo v tem primeru, da je ta pogoj izpolnjen, demokracija dejansko deluje. Če kateri koli del tega pogoja ali pogoj v celoti ni izpolnjen, pa postane demokracija, žal, samo farsa. Zaradi tega sem dejal, da smo kot zakonodajalci dolžni storiti vse, da bi bil medijski prostor čim bogatejši in s tem informacija ljudem, korektna informacija, osvetljena iz različnih vrednostnih vzornih kotov, vedno in enostavno dosegljiva. V tem primeru tega amandma ta amandma sedaj črta tisto, kar je bilo sicer sprejeto na odboru na predlog Socialnih demokratov, vendar se je do sprejetega dopolnila potem izrazito negativno opredelila pravna služba. Samo dopolnilno, tega smo se že takrat zavedali vsi na odboru, je imelo eno šibko točko, ker veže ugotavljanje nadzora oziroma izvajanje nadzora zgolj na spremembo lastništva. Tukaj pa gre bistveno za vsebino, saj je vsebina tista, ki opredeljuje po zakonu medije posebnega družbenega pomena in ne odgovarja že v taki obliki na dve vprašanji; kaj se zgodi, recimo, če se ne spremeni lastništvo, se pa drastično spremeni uredniška politika in v bistvu ne izpolnjuje medij več potem pogojev za glasilo posebnega družbenega pomena. Sicer zakon o medijih kot celota pozna potem druge mehanizme, ki to urejajo, vprašanje pa je, koliko so ti hitri, koliko se jih izvaja in koliko so učinkoviti. Drugo vprašanje, ki ga to odpira, pa je sploh nadzora kot takega. Medijsko področje je področje, ki je zelo posebno in je pravzaprav težko, in mnogokrat ste sami na to opozarjali, nad njimi izvajati nek nadzor, ki bo objektiven, ki bo merljiv, ki ne bo na nek način dodatno krnil medijski prostor, in zato je vsak poseg na tem področju treba tako zelo dobro pretehtati. V danem primeru je prav zaradi tega, ker se pripravlja nov zakon, predlagano črtanje sedanjega dopolnila, ker je to najbolj elegantna, najbolj enostavna rešitev v tem trenutku. Namreč ko gre za nadzor – naj se vrnem tudi na nekaj, kar sem poudaril že v začetku, na to, kaj je največji demokratični deficit Slovenije: da tisto ustavno načelo, o katerem sem govoril, da je vsakomur vsak trenutek dosegljiva informacija o katerem koli pomembnem vprašanju, osvetljena z različnih vrednostnih zornih kotov, ni uresničen v zadostni meri. Pa je to ustavno načelo, pa ni uresničeno v zadostni meri. Zakaj v praksi to ne deluje v Sloveniji? Kaj je bistvo tega demokratičnega deficita? Povsod v demokratičnem svetu temelji dvigovanje etične zavesti ali pa, če želite, kvalitete novinarstva, kvalitete medijev, kvalitete podane informacije na medsebojnem nadzoru medijev samih. Oni znotraj sebe na nek način avtonomno korigirajo sami sebe. Preprosto povedano, če eden od medijev objavi neresnično informacijo, vsi ostali mediji, ne glede na to, ali so državni, ali zasebni, ali imajo kateri koli poseben naziv, ker tekmujejo, da bi razgalili neresnično ali pomanjkljivo enostransko informacijo, ki je bila objavljena, in s tem ko razgalijo to kot manipulacijo, tisti medij izgubi v očeh ljudi vrednost, se obrnejo stran od njega, pridobijo pa seveda ostali, ki so posredovali korektno informacijo. V Sloveniji, žal, ta princip ne deluje ali pa vsaj ne deluje v zadostni meri in zaradi tega toliko poudarjam, da je treba bogatiti slovenski medijski prostor, da je potrebna dodatna konkurenca v podani informaciji; tista, ki bo potem v praksi omogočala, da do tega tekmovanja v kvaliteti medsebojnega nadzora medijev samih šele dejansko pride. Kajti v preteklosti, če pogledamo minula leta, se je marsikdaj že dogajalo ravno nasprotno. Če je kateri od medije odprl neko novo temo, predstavil nek nov pogled, se je pojavila kakšna skupina zelo glasnih in začela napadati tisti medij, ker je pač odstopil od neke uveljavljene slike, ampak tista uveljavljena slika je bila odraz nekega monopola. Zaradi tega opozarjam še na nekaj. Ko govorimo o medijih posebnega pomena in o medijih v celoti, mora biti vedno temeljni kriterij spoštovanje novinarske etike, podana kvaliteta informacije in vsebina. Namreč še v učbenikih Fakultete za družbene vede boste našli stavek, ki zelo veliko pove o sliki, ki je žal še vedno prepogosto tudi v slovenskih medijih, ne vseh. Vedno so nekateri, ki rešujejo čast in marsikateri od teh je pravzaprav posredno zajet tudi v tem predlogu zakona, ki je tudi danes. V učbenikih lepo piše, ne toliko o tem, o čemer se v resnici poroča, o uredniški politiki dejansko pove največ tisto, kar se sistematično zamolči in česa torej ljudje preprosto ne morejo nikjer izvedeti. Zato da bi se tukaj uresničilo ustavno načelo, za katerega sem trdno prepričan, da nas zavezuje vse, zlasti pa zato ker smo zakonodajalci, ker smo dolžni temeljna demokratična ustavna načela in s tem vrednote preliti v črko zakona v pozitivnem pomenu besede, da odpiramo dodatne možnosti, da odpiramo dodaten prostor in v danem primeru omogočamo ter ohranimo čim bogatejšo slovensko medijsko sceno in s tem tudi čim bogatejšo možnost vsakega od nas, vsakega državljana, vsake državljanke, da pridobi korektno informacijo, je vredno danes sprejeti ta zakon. To je majhen korak, predstavlja pa zelo velik problem za tiste medije, ki jih to zadeva, ker so v nekem trenutku izgubili pravico, ki so jo prej že imeli. Po drugi strani pa gre tudi zgolj za to – in temu smo tudi zavezani vsi, saj smo člani Evropske unije –, da uskladimo svoj pravni red z evropskim redom. Načelo must-carry zahteva Direktiva številka 136 Evropske unije, sprejeta leta 2009, in danes imamo priložnost, da svoj pravni red, svojo zakonodajo uskladimo z zahtevami direktive Evropske unije. Zato bomo v SDS podprli predlagani amandma in torej črtanje 1.a člena in potem glasovali za zakon v celoti – zato, da bi obogatili slovenski medijski prostor in ohranili ter okrepili tiste kvalitete, ki tu že obstajajo, vključno s programi posebnega družbenega pomena.
Gospa Renata Brunskole.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik, spoštovani gospod državni sekretar s sodelavcem, kolegice in kolegi! Sama bom spremembo in dopolnitev Zakona o medijih podprla. Če se spomnim mandata nazaj, je res, da bi rešitev za televizije posebnega regionalnega pomena bila lahko že sprejeta, če bi tudi tisti, ki danes poudarjajo ta velik pomen, bili tudi takrat v tolikšni meri glasni in odločni. Žal temu ni bilo tako in takrat ta sprememba ni bila sprejeta. V 39. členu Ustave Republike Slovenije je glede svobode izražanja v zadnjem odstavku navedeno: "Vsakdo ima pravico dobiti informacijo javnega značaja, za katero ima v zakonu utemeljen pravni interes, razen v primerih, ki jih določa zakon." Na posameznih območjih v Republiki Sloveniji delujejo tri televizije s statusom posebnega regionalnega pomena, pa naj jih kar naštejem: TV Primorka, RTS Maribor in Televizija Vaš kanal, Novo mesto. Seveda pa gre po posameznih območjih v Republiki Sloveniji za določene specifike. Zato so tudi mnenja in danes v razpravi predstavljena stališča posameznih poslanskih skupin zagotovo različna. Tistim, ki prihajamo z območij, kjer imamo samo eno televizijo posebnega regionalnega pomena oziroma kjer nimamo drugih lokalnih ali zasebnih televizij, predstavlja tovrstni medij poseben pomen. Zagotovo pa za območje Bele krajine, Dolenjske in Posavja, ki obsega območje Dolenjske vse do Ivančne Gorice, celotno območje belokranjskih in posavskih občin, Televizija Vaš kanal, Novo mesto predstavlja poseben pomen. Mogoče za Dolenjsko in Belo krajino še bolj, saj imajo posavske občine tudi drugo vrsto medija, ki jih lahko na ta način informira. Naj povem, da mora mestna občina tudi po zakonodaji imeti zagotovljeno lokalno televizijo. Za Mestno občino Novo mesto to zagotovo predstavlja Televizija Vaš kanal, Novo mesto. Izguba pravice do neodplačnega oddajanja je, na primer, v lanskem letu pomenilo tako rekoč televizijski mrk glede novic regionalnega posebnega pomena. In v Beli krajini je prišlo do velikega negodovanja ljudi, saj namreč dve nacionalni televiziji nista mogli pokrivati toliko regionalnih novic, kot bi si jih ljudje želeli oziroma kot jim je s televizijo regionalnega pomena, kot je Televizija Vaš kanal, Novo mesto, omogočeno. Pa naj ne govorim samo o eni televiziji. Gre namreč za območje Republike Slovenije in ustavna pravica do informiranja mora biti zagotovljena vsem. Posebej tudi dnevne novice regionalnega pomena, ko dogodki v najožjem življenjskem prostoru, ki prispevajo tudi k razvoju lokalne demokracije in trajnostnemu razvoju, kot je bilo danes že poudarjeno, zagotovo pomenijo tudi vez med javnostjo in lokalnimi skupnostmi. Torej, gre za dopolnitev storitev javnega servisa nacionalnih televizij, ki ne morejo enakomerno pokriti vseh dogodkov v Sloveniji. Bistvo sprejema spremembe dopolnitve zakona je torej zapolnitev informacijske vrzeli na osi, kot bi rekli, ne tretji razvojni osi, temveč na osi lokalno-nacionalno. Zatorej bom spremembo zakona in dopolnitev podprla.
Gospod Rihard Braniselj.
Hvala za besedo. Še enkrat lep pozdrav v mojem imenu. V slovenski medijski prostor, mislim, da oddaja približno, po mojih podatkih, 25 televizij, ki imajo status posebnega pomena. Ta trenutek s to uveljavitvijo novele zakona o medijih govorimo zgolj o treh. Ko bo ta omejitev postavljena na 10 %, že sedaj ti trije koristijo 7,5 %, potem seveda ne bo prostora za nobenega več. Kaj nas skrbi? Skrbi nas to, da ne postavljamo v enak položaj vse televizije, ki imajo status posebnega pomena. Mi želimo, da se pripravi tak zakon, ki bo to naredil transparentno in ki bo omogočal konkurenco med vsemi temi postajami posebnega pomena zgolj na podlagi programa in pokritosti in ne na podlagi neke vrste protekcionizma. Res je, kar je rekel kolega Grims, vsak medij bogati medijski prostor in predstavlja ne le konkurenco, predstavlja pestrost, ki jo vsi pozdravljamo. Vendar pa ne na račun javne radiotelevizije. Mislim, da Državni zbor mora imeti v vidu tudi to, da moramo naš javni zavod Radiotelevizija zaščititi in preprečiti, da na račun javne televizije pravzaprav profitirajo privatne gospodarske družbe. Mediji posebnega pomena se financirajo iz drugih postavk. Mislim, da je pomembno to, da konkurirajo na razpisih in dobivajo tam sredstva, ki jih država namenja za pluralizacijo, za širjenje medijskega prostora. Še ena bojazen, ki se pojavlja, je ta, kako bodo ti dolžniki poplačali ta dolg do javne radiotelevizije v višini 390 tisoč evrov, kar je za Televizijo Slovenija pomembno. Še enkrat bi apeliral na pristojno ministrstvo. Strinjamo se, res je, potrebujemo nov zakon o medijih, ki bo zadeve postavil transparentno, dobro, pošteno in ki bo prispeval še dodatno k temu, da bomo umestili vse postaje posebnega pomena na primeren način, da bomo obogatili medijski prostor še dodatno, zagotovili pluralizacijo in s tem uredili področje v celoti. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Srečko Meh.
Spoštovani gospe in gospodje! Ta zakon na nek način postavlja v enak položaj tako televizijske kot radijske postaje in odpravlja tisto, kar smo s tem naredili morda napako, ker radijskim postajam nekaj ni bilo treba narediti, kar so televizijske mreže morale narediti. Zato se mi zdi, da je prav, da se to v tem trenutku naredi. Vprašanje medijskega prostora je izjemno zanimivo vprašanje in zasluži veliko samostojnih in poglobljenih razprav o tem, da je gledanost posameznega medija odvisna na nek način od njegove vsebine, od konkurence, ki jo na posameznem področju ima. Uredniška politika pa seveda od lastnikov na nek način in od tega, kako prehaja v sam medijski prostor. Jaz si ne želim, da bi lahko kontrolirali, kaj mediji oddajajo in česa ne smejo oddajati, da bi konkurenca bila popolnoma svobodna in prosta in da bi ljudje lahko dobivali tiste informacije, ki jih potrebujejo. Hudo je, kadar nekdo nima dostopa do vseh informacij, kadar te informacije ostajajo ključno ciljanje zaradi finančnih, zaradi vseh ostalih, potem si vsak človek sam pri sebi ne more razčistiti, kakšna je prava informacija, ki jo on potrebuje. Zato se mi zdi, da ste vsi tisti, ki ste govorili o tem, da bi bilo prav celovito obdelati ta medijski prostor, da je to prava naloga in bi jo morali relativno hitro narediti. Kar zadeva televizijske postaje regionalnega značaja, na nek način – torej, za območje, kjer sam živim, to se pravi Šaleško dolino in širše okolje, je zagotovo jasno, da je gledanost naše regionalne televizije velika. Merjena, jaz tega podatka danes tukaj nimam, ker niti nisem želel s tem argumentom povedati, da ljudje informacije lokalnega pomena, regionalnega in tudi širšega pomena dobivajo prav skozi to medijsko hišo oziroma skozi ta medijski prostor. Zato bi bila izjemna škoda, če bi ta prostor okrnili in bi ne deloval več. V temu trenutku nam lastniki medijskih teh hiš oziroma televizijskih regionalnih postaj sporočajo: če se ne zgodi to, kar danes predlagamo tukaj, da morajo te radijske oziroma te televizijske hiše zapreti. Tako je. Da ne morejo več zdržati. Torej nas čaka v perspektivi še kar precej dela, da bomo zagotovili na nek način financiranje tako v razmejevanju med državnim, med lokalnim in komercialnim delom, ki ga vsaka takšna hiša ima, to se mi zdi v temu trenutku izjemno pomembno. Sam seveda mislim, da je trenutno reševanje dobro, zato bom zakon seveda podprl. Mislim, da je ta rešitev oziroma da je naša naloga tudi naprej, dogovoriti se, na kakšen način bomo uredili področje medijskega prostora in seveda tudi informiranja. Predvsem bi gospodu Branislju rad rekel to, da je gledanost pravzaprav relativno velika – seveda se ne more primerjati ne s Televizijo Slovenija ne s kakšno drugo hišo – in da je naša skrb za TV Slovenija dobra, primerna in da je prav, da za to skrbimo. Da poskrbimo za to, da bodo lahko delali, da bodo neodvisni, da bodo lahko dajali prave in dobre informacije v tistem obsegu, ki ga državna televizija seveda lahko da – ko govorimo o tisti državni televiziji, za katero smo mi odgovorni. Zato se mi zdi o tem razpravo peljati izjemno pomembno. Hvala lepa.
Gospod Jožef Jerovšek.
Hvala lepa. Spoštovani! Tudi sam menim, da je to, kar delamo s tem zakonom oziroma spremembo tega zakona, da nekaterim lokalnim medijem vračamo pravico do brezplačnega razširjanja teh programov posebnega pomena, pomembno in pravilno. Kajti, kot je bilo večkrat izraženo z vseh strani, je ustavna pravica do objektivnega obveščanja temeljna pravica. Tej pravici v naši državi še ni docela zadoščeno, kajti medijska konkurenca je dejansko premajhna na vseh področjih in ni dejansko, kot je že bilo tudi rečeno, prave konkurence, ki bi na vsak način omogočala, da bi poslušalec, bralec ali nekdo prišel do objektivne informacije, da se bi lahko iz različnih medijev prepričal o verodostojnosti neke informacije. Nič ni napačnega, če nekdo, ki ne skriva politične orientacije, v medijih tudi politično delno pristransko nekaj objavi, vendar poslušalec, odjemalec informacij mora imeti pravico, da se o isti novici seznani tudi z druge strani in potem sam med vrsticami razbere, kje pa je tista prava resnica. Tega, kot smo rekli, pogosto ni. Tudi moram reči, da pri pisanju vseh teh zakonov se mi zdi, da sta terminologija in jezik prezapletena. To bi se dalo povedati na bistveno enostavnejši način. Zaradi tega tudi poslancem vsa ozadja na samem oboru niso bila jasna tudi pri sprejemanju tega amandmaja k 1.a členu, ki ga je sedaj tudi po mnenju pravne službe treba spremeniti oziroma odpraviti. Če sem prav razbral, je predlagateljica na odboru danes povedala, da je intenca bila to, da se lastništvo medijev posebnega pomena ne sme spremeniti. Ta informacija meni dosti pove, to se pravi, da je konkretna politična stranka v tem trenutku zadovoljna z lastništvom medijev posebnega pomena in da se boji sprememb v prihodnosti, se jim zdi, da bi se zanje lahko s spremembo lastništva vpliv in oblikovanje teh novic poslabšalo. Seveda ne morem biti pristaš zabetoniranja takšnega stanja, kot je danes, ne nazadnje so to neki dobesedno naravni procesi spreminjanja tudi lastništev, država in mi tudi pa moramo seveda skrbeti za regulacijo, da bodo ti mediji dejansko služili namenu. Bilo je pa tudi rečeno, da so pravzaprav iz vseh strank, iz ene pa še posebej, zagovorniki pluralnih medijev. Mislim, da načelo smo vsi. Samo pa se sprašujem. Recimo to, ko je sedaj prisotna ta afera iz multimedijskega centra, ko so prišla v javnost dopisovanja med novinarji. To prav gotovo ni bilo namenjeno temu, da bi bila javna RTV čim bolj pluralni medij, kajti če nekdo zapiše, da je treba določenega urednika – zaradi tega ker se zavzema tudi za malo bolj odprto vsebino – pa še "nekatere ljudi pobiti in jih zmetati v jame", to ni zavzemanje prav gotovo za pluralne medije. Bistvo. Če gledamo nazaj, so tisti dosegli svoje, dosegli so uredniško likvidacijo določenega urednika in zožili pluralnost v nekem obdobju nekega medija. Ko gre za ta amandma, ki ga bomo potrdili danes – upam da, tudi po mnenju pravne službe ga je treba črtati –, da je bil to relativno spreten političen trik, ki ga tisti, ki smo bili na seji, v tistem trenutku nismo v taki luči razbrali in smo ga potrdili. Zato je prav, da danes to napako odpravimo in da ta člen črtamo. Hvala lepa.
Še en krog razprave. Kdor želi, naj se prijavi. Prosim, mag. Majda Potrata.
Hvala. Leta 2006 sprejeti zakon je povzročil, kar danes ta zakon, ki ga obravnavamo ali ta novela skuša popraviti. Tako da bo jasno, kako je s temi stvarmi. Da ni bil celovit zakon o medijih sprejet v prejšnjem mandatu, bi se nekateri, ki so razpravljali, tudi morali vprašati, zakaj. Samo dejstvo, da kdo kot politik lahko v lokalnem okolju nastopa ali pa ne more nastopati, je seveda lahko argument, ki ga kdo zastopa, ni pa to temeljni argument za opravljanje javnega interesa. In tisto vprašaje, ki se meni zastavlja v zvezi s to novelo zakona, je, ali bodo zaradi sprejetja te novele poplačani novinarji, ki so delali, pa niso dobili plačila za to delo. Ali bo to zdaj res pomenilo bolj neodvisno in kakovostno novinarsko delo? Mi bi radi ob spremembi enega samega člena razrešili vse probleme, ki zadevajo medijsko zakonodajo od kakovosti novinarskega dela preko vsega drugega. Kaj je kdo imel namen delati ali česa ne. Nekateri so tako ali tako izvedenci za to, da vedo vse, kar kdo izreče ali česar kdo ne izreče, ampak dejstvo je, da me zanima, kako bo s temi finančnimi obveznostmi, ki so nastale in niso poravnane do nacionalne televizije. Ali bodo odpisane? Ali bodo poplačane ali ne bodo? Ker tisto, kar mene zanima, je, kako skrbimo za nacionalno televizijo, kako ji skušamo priškrniti sredstva, nekaj takšnih primerov smo zasledili, od tistega, kako se smejo pogodbe sklepati, pa še marsičesa drugega, do vsega tistega, kar se v resnici opaža pri delu javnega servisa. Kaj bo kdo komu podtikal, to je stvar njegove osebne politične kulture in se s tem ne mislim ukvarjati; ampak kot rečeno, obstajajo resni problemi, ki so pravne narave, kaj bo kdo s temi obveznostmi, ki jih mora opraviti, opravil in kako jih bo poravnal. Da pa so ti lokalni mediji v nezavidljivem položaju, je res. Enako kot je res, da so se frekvence v preteklosti zelo z lahkoto razdeljevale in da je tudi pri frekvencah, ki so bile dodeljene za medije posebnega pomena, nastalo marsikaj, kar z oddajanjem tega programa posebnega pomena nima nič skupnega, je pa tudi res. Ampak navsezadnje je obogatitev medijske krajine tudi to, da ima osrednji nacionalni dnevnik lokalne novice. Ne vem, koliko jih gledate ali koliko ne; res pa v njih ne nastopajo samo politiki. Še enkrat povem, da je govoriti o tem, da je zadaj bil kak manever, nespodobno v zvezi s tem in bi se morali tisti, ki ne znajo na odborih ustrezno reagirati takoj, zamisliti nad tem. Ne bom pa zdaj tistega povedala, kar mi je kdo rekel kot svoj komentar k sprejetemu amandmaju, pa zdaj govori seveda čisto drugače. Hvala.
Gospod Jožef Kavtičnik.
Hvala za besedo. To spremembo zakona bom podprl, vendar, če bi kolega Jerovšek še dolgo govoril, bi pa verjetno premislil, ali bi zakon podprl ali ne. Takšno podtikanje, kaj kdo misli in o političnem ozadju – mislim, da sem ne sodi. Je pa res, da ne želim tukaj nastopati kot advokate kakšnemu lokalnemu mediju, sem pa kot poslanec advokat ljudem, ki živijo v nekem lokalnem okolju. Ljudje spoštujejo medije, ki jim predstavljajo in pokažejo tisto, kar se v nekem njihovem življenjskem okolju dogaja. In ravno to so lokalne in regionalne televizije in seveda tudi radii. Radio ima že ta privilegij, če mu lahko tako rečemo, in mi s to dopolnitvijo zakona temu samo sledimo, da damo enake pogoje tudi televizijskim hišam. Prepričan sem, zato bom tudi glasoval za to dopolnilo, da s tem ne posegamo in poslabšujemo pogoje Radiotelevizija Slovenija. Prepričan sem, da temu ni tako, da bi s to potrditvijo posegli v pravice ali zmanjšali sredstva za RTV Slovenija. Slovenski prostor je poseljen in kot tak ima tudi posebno urejen medijski prostor; in prav je, da mi v lokalnem okolju imamo možnost gledati in poslušati tisto, kar se tam dogaja. Toliko kot so in bodo mediji svobodni, toliko bomo svobodni tudi državljani in tako se bomo počutili. Zato je prav, da se to podpre. Prepričan pa sem, da bo Vlada morala narediti nekaj, da si bo vzela čas in tudi energijo, da bo spremenila oziroma prilagodila zakon, tako kot mora biti; ne samo s temi dopolnitvami, ampak se bo morala temeljito lotiti tega problema in v nekem času prinesti v Državni zbor zakon, ki bo sledil temu, da bomo imeli boljšega, kot je sedaj. Hvala.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? [[Da.]] Gospod Jerovšek.
Hvala lepa. Vprašujem se, za kakšno svobodo medijev se kolega Kavtičnik zavzema, če bi že rad omejil svobodo govora poslancev. Mislim, da se tu vsi zavedamo, da je v tej hiši, v tem prostoru treba opozoriti na vse relevantne zadeve. Če sem jaz s svojim izvajanjem in tudi omembo v temu trenutku najbolj vroča zadeva na področju medijev, to, kar se je v multimedijskem centru dogajalo, razjezil njegovo kolegico, da jo je odneslo iz dvorane, pa mi hkrati kolega Kavtičnik sporoča, da jaz ne bi smel o nekaterih zadevah govoriti. Tudi če sem izrazil, da sem zadovoljen, da se je danes odvila ta razprava in tudi glede globljega pomena amandmaja, ki mu nasprotuje tudi pravna služba, češ da bi se lastništvo medijev posebnega pomena ne spreminjalo v bodoče – ne vem, zakaj je to tako moteče? Logična posledica je, če je treba takšno lastništvo betonirati, da tudi politično odgovarja takšno lastništvo določenim strankam. Mislil sem, da je za to zainteresirana samo stranka predlagateljica, sem pa hvaležen gospodu Kavtičniku za njegovo reakcijo, da vidim, v katerem taboru je lociran glede medijske svobode, glede medijskega obveščanja in da nekatere te stvari motijo, žal, hvala.
Izvolite, gospod Jožef Kavtičnik.
Hvala lepa. Kolega Jerovšek, očitno me niste razumeli, nič nisem prepovedoval, nič nisem govoril, da se ne sme govoriti, vendar sem s svojim posredovanjem oziroma s svojim mišljenjem želel samo povedati, da včasih preveč strahu vidite v nekaterih dejanjih, ki jih delamo poslanci, in preveč predvidevanj o neki zadevi, ki jih v bistvu sploh ni in nima smisla o temu govoriti. To sem želel povedati. S tem vašim pogledom včasih ustrahujete, seveda zato ker dajete politične in takšna predvidevanja. Mislim, da ni potrebno, da se tukaj zapletamo. Hvala.
Hvala lepa. Dobro, še en krog razprave bom odprl. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek.
Replika, ker on je imel razpravo [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] Ne, vi ste imeli razpravo, ker na mojo ni bila mogoča replika.
Samo za trenutek se usedite, gospod Jerovšek. Najprej gospod Grims, ker se je prijavil k razpravi – se odpoveduje razpravi. Gospod Jerovšek, želite razpravljati? Izvolite.
Mislim, da bi sicer imel pravico do replike, ker gospod Kavtičnik ni imel replike, ker sem repliciral njemu in se je lahko prej prijavil kot razpravljavec, jaz pa na ponovnega razpravljavca lahko repliciram, vendar sedaj sem itak na vrsti. Želel pa bi samo to povedati, da protestiram proti izjavi kolega Kavtičnika, da jaz kogarkoli ustrahujem. Gospod predsednik, mislim, da česa takega še nismo slišali, da kolega poslanec ustrahuje drugega kolega poslanca glede možnosti njegovega izražanja. To je nesprejemljivo in pričakujem, da se bo gospod Kavtičnik za to opravičil. Hvala lepa.
Jaz predlagam, da malo umirimo ton razprave. Gospod Kavtičnik, je nujno?
Seveda je nujno. Če je gospoda Jerovška sedaj strah, se mu opravičujem, da ga ne bi bilo strah, da bo lahko svoje delo normalno opravljal, da ne bo prestrašen sedel tukaj in da ga ne bi slučajno motilo pri njegovem razsodnem premišljevanju. Hvala.
Dobro. Jaz tudi mislim, da se gospoda Kavtičnika nihče ne boji v tej dvorani. Zaključili smo razpravo o amandmaju. O edinem amandmaju bomo odločali v sklopu glasovanj pol ure po prekinjeni 8. točki dnevnega reda. S tem tudi prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA – OBRAVNAVA PREDLOGA ODLOKA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ODLOKA O USTANOVITVI IN NALOG DELOVNIH TELES DRŽAVNEGA ZBORA. Predlog je v obravnavo predložil Kolegij predsednika Državnega zbora. Poslanske skupine se niso prijavile za predstavitev stališč. Amandmaji k predlogu odloka niso bili vloženi, tako lahko na tej točki prekinemo in bomo odločanje o predlogu opravili v sklopu glasovanj čez pol ure. S tem tudi prekinjam 3. sejo Državnega zbora, ki jo bomo z glasovanji nadaljevali točno ob 12.30.
Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Prosim, da zasedete svoja mesta, ker nadaljujemo prekinjeno sejo zbora. Prehajamo na glasovanje o predlogih odločitev. Hvala lepa. Tudi sama sem preverila in tudi vas prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prevzemih po nujnem postopku. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona, to je na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmaja, sprejetega na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 75, proti nihče. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja po skrajšanem postopku. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 81, proti nihče. [[Za je glasovalo 81.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. V zvezi s to točko dnevnega reda Vlada predlaga Državnemu zboru, da na podlagi 153. člena Poslovnika Državnega zbora sprejme naslednji sklep: Zakonodajno-pravna služba pripravi uradno prečiščeno besedilo Zakona o varstvu pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja. Glasujemo o tem sklepu. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 80, proti nihče. [[Za je glasovalo 80.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo prekinjeno 4. točko dnevnega reda, to je obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku na dodano vrednost po skrajšanem postopku. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni bilo mogoče vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 77, proti nihče. [[Za je glasovalo 77.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo prekinjeno 5. točko dnevnega reda, to je druga obravnava Predloga zakona o dopolnitvi Zakona o medijih. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju, kar bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 14. maja 2012. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SDS, DeSUS in NSi k 1.a členu. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 29. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 29.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zaključili smo odločanje o amandmaju in s tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil na naslednji seji. Besedilo predloga zakona za tretjo obravnavo bodo pripravile službe Državnega zbora. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je obravnava Predloga odloka o spremembah in dopolnitvah Odloka o ustanovitvi in nalogah delovnih teles Državnega zbora. Ker k predlogu odloka ni bilo vloženih amandmajev, prehajamo na odločanje o Predlogu odloka o spremembah in dopolnitvah Odloka o ustanovitvi in nalogah delovnih teles Državnega zbora. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 81, proti nihče. [[Za je glasovalo 81.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je odlok sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 1. točko dnevnega reda – Vprašanja poslank in poslancev. V skladu s predlogom poslanca Matevža Frangeža bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade gospoda Janeza Janše na poslansko vprašanje gospoda Matevža Frangeža v zvezi s sprejetimi varčevalnimi ukrepi. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti pa 47 poslank oziroma poslancev. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Romana Jakiča bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade gospoda Janeza Janše na poslansko vprašanje gospoda Romana Jakiča v zvezi z uradnim obiskom predsednika Vlade v Zvezni republiki Nemčiji. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti pa 48 poslank oziroma poslancev. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanke Alenke Pavlič bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za infrastrukturo in prostor gospoda Zvonka Černača na poslansko vprašanje gospe Alenke Pavlič v zvezi s prometnimi zastoji. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank oziroma poslancev, za je glasovalo 35, proti pa 45 poslank oziroma poslancev. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da predlog ni sprejet. V skladu s predlogom poslanke mag. Barbare Žgajner Tavš bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za obrambo gospoda Aleša Hojsa na poslansko vprašanje mag. Barbare Žgajner Tavš v zvezi z reorganizacijo regijskih centrov za obveščanje. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank oziroma poslancev, za je glasovalo 35, proti pa 46 poslank oziroma poslancev. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanke mag. Majde Potrata bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za delo, družino in socialne zadeve mag. Andreja Vizjaka na poslansko vprašanje mag. Majde Potrata v zvezi z dostopnostjo visokega šolstva tujim študentom. Obrazložitev glasu, izvolite gospa Potrata.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Že včeraj zvečer sem povedala, da sprva nisem nameravala vložiti zahteve za razpravo o odgovoru ministra Vizjaka, ker je bilo moje vprašanje pravzaprav namenjeno dvema ministroma, tudi odsotnemu mega ministru dr. Žigi Turku. Ampak odgovor, ki ga je dal mag. Vizjak, je takšne narave, da pa ta odgovor zahteva razpravo. Spraševala sem v zvezi s sprejetimi dokumenti, ki govorijo o tem, da bi do leta 2020 morali imeti na mednarodni izmenjavi 10 % študentov, naj bi pa šlo na mednarodno menjavo 20 % tujih študentov. Nekaj čez tisoč 200 študentov je takšnih, ki so zaradi sprejetja oziroma uveljavitve zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev izgubili pravico do državne štipendije. To je posledica, ker ni bil sprejet kakšen drug zakon, ki bi urejal štipendije. Kdo je rušil zakon o štipendiranju, vemo, in ne bom izgubljala besed v zvezi s tem. Dejstvo je, da javni sklad za razvoj kadrov in štipendiranje nima sredstev za tuje štipendije. Mag. Vizjak pa je odgovoril, da njega tuji študentje ne zanimajo, ker njega zanimajo predvsem domači študenti. Tu pa je leglo laži. Če bi mag. Vizjaka zanimali domači študenti, potem v ravnokar sprejetem zakonu o uravnoteženju javnih financ ne bi rezali sredstev za študente, za visoko šolstvo, ne bi to področje izgubilo 50 milijonov sredstev, kolikor je potrebnih za to, da bi se vsi programi, ki so bili razpisani v jeseni, lahko tudi začeli izvajati, zlasti gre za programe druge stopnje. Mislim, da je mag. Vizjak član vlade, v tej vladi je imel še posebno pozicijo, bil je pogajalec s socialnimi partnerji, tam so se spreminjati tudi normativi in standardi, in to neposredno zadeva tiste študente oziroma maturante, ki se jeseni ne bodo mogli vpisati v programe, ker visokošolske inštitucije ne bodo imele zagotovljenih sredstev. Mislim, da si ta odgovor zasluži razpravo. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank oziroma poslancev. Za je glasovalo 37, proti 44 poslank oziroma poslancev. [[Za je glasovalo 37]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Gašparja Gašparja Mišiča bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovana Žerjava na poslansko vprašanje gospoda Gašparja Gašparja Mišiča v zvezi s črpanjem evropskih sredstev. Glasujemo. Se opravičujem. Prekinjamo glasovanje. Izvolite, obrazložitev glasu.
Hvala, gospa podpredsednica. Stanje na področju črpanja evropskih sredstev, edinih razvojnih sredstev, ki jih ima Slovenija na voljo v kriznih časih, je zelo resno, zato je bil moj predlog utemeljen, da se v Državnem zboru opravi razprava o tej tematiki. Vemo namreč, kaj se bo dogajalo, tudi sam minister je poudaril, da se bo potrudil, da ne bo treba spreminjati operativnega programa, vendar kot kaže, ga bo moral. Glede na sprejeti rebalans Državnega zbora za leto 2012 kaže, da bodo evropska sredstva praktično edina razvojna sredstva v Sloveniji. Pri črpanju evropskih sredstev je po rebalansu predvidenih do 800 milijonov evrov letno. Slovenija je v zadnjih petih letih uspela v državni proračun od 4 milijard evrov vrniti le 1,3 milijarde evrov.Tako nas čaka do konca leta 2015, ko se konča črpanje iz trenutne finančne perspektive, še težko delo, če želimo letno počrpati od 700 do 800 milijonov evrov. Kot veste, imamo velike težave z birokratizacijo sistema črpanja kohezijskih sredstev. S težavami se soočajo tudi občine, s čimer se črpanje kohezijskih sredstev slabša. Poleg tega bo najbrž zaradi omenjenih težav pri črpanju treba spreminjati strategije in operativne programe. Zato jaz kolegice in kolege iz opozicije vabim, glede na to, da gre za resno tematiko in da bi morali vsi bolje dejansko poprijeti in se soočiti in poenotiti, da v tej finančni perspektivi, ki se kmalu izteka, počrpamo še skoraj 3 milijarde evrov, da ugotovimo skupaj, kje je težava in kje so ključni problemi, da ta država ni sposobna počrpati tistega oziroma vrniti nazaj v svoje proračune in v svoje projekte tista sredstva, ki jih dejansko nakaže v Evropo. Srčno upam, da boste tako kot jaz glasovali za ta predlog, da se v Državnem zboru opravi resna razprava na temo črpanja evropskih sredstev, ki so edini vir investicij v tej finančni perspektivi in v tem sklicu na koncu koncev, ker ta država, kot ugotavljamo, nima lastnih sredstev. Hvala lepa.
Hvala. Obrazložitev gospod Pukšič.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi! Tematika, ki jo odpira poslanski kolega, je še več kot aktualna. Bila je aktualna vse skozi tudi v prejšnjem mandatu. Bom povedal, zakaj. Za obdobje 2007–2014 je Slovenija v pogajanjih pridobila 5,1 milijardo evrov za možnost črpanja, vplačala je v bruseljsko blagajno približno 3 milijarde, torej nekaj več kot 2 milijardi plusa. V času zaključka teh pogajanj v letu 2008, pogajanja so se po operativnih programih zaključila ena junija, druga pa mislim, da avgusta ali septembra, do prevzema naslednje vlade, to pomeni do leta 2008, nekje do jeseni, je takratna Janševa vlada skupaj z ministrom dr. Žagarjem, ki je to področje tudi vodil in uspešno zaključil 95 % črpanje, obdobje 2004–2006, je imel razpisanih za 1,5 milijarde evrov. V naslednjih obdobjih od prevzema nove vlade 2009, 2010 in 2011 je bila vsako leto razpisana približno samo ena tretjina tega denarja. Mi bi danes oziroma konec leta 2011 morali imeti razpisanih za približno 5, 6 milijard evrov, če bi hoteli od tukaj naprej izvesti vse postopke. To se žal ni zgodilo kljub triletnemu opozarjanju in moledovanju na vseh področjih, tako predsedniku vlade kot razvojnemu ministru Gaspariju in njegovi državni sekretarki, ki je celo v pismih v Bruselj pisala nekaj drugega, kar sta se ministra med seboj dogovorila, in to so še danes tajna pisma. Kolega poslanec, treba je na tem področju sedaj resno prerazporediti sredstva, in to sedaj tako minister kot državna sekretarka na tem področju dela [[...]] [[izklop mikrofona]]
Obrazložitev glasu ima še gospod mag. Dejan Židan.
Hvala. Jaz bom glasoval za predlog gospoda Gašparja Gašparja Mišiča, in sicer zato, da se iz tega črpanja denarja ne bo delala neka skrivnostna zgodba. Ker se številke vlečejo z oblakov in so napačne, zato je najboljše, da jih pokažejo vladne službe. Videlo se bo to, kar mi vsi vemo. Ko se začne nova finančna perspektiva, iz leta v leto črpanje narašča, lansko leto, mislim, da smo prišli nekje na 800 milijonov, letošnje leto, verjamem, da bo milijarda in tako do N + 2. To ni neka velika zgodba, ampak da se ne bo zgodba delala, bi bilo dobro, da to vlada obrazloži. Hvala.
Glasujemo. Navzočih 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 36, proti 44. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Imamo še predlog poslanke Alenke Pavlič: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovana Žerjava na poslansko vprašanje gospe Alenke Pavlič v zvezi s slovenskimi logističnimi gospodarskimi družbami. Glasujemo. Navzočih 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 33, proti 48. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI PROTOKOLA MED REPUBLIKO SLOVENIJO IN REPUBLIKO AVSTRIJO IN DODATNEGA PROTOKOLA O SPREMEMBAH KONVENCIJE O IZOGIBANJU DVOJNEGA OBDAVČENJA V ZVEZI Z DAVKI NA DOHODEK IN PREMOŽENJE, PODPISANE V LJUBLJANI 1. OKTOBRA 1997, SPREMENJENE S PROTOKOLOM, PODPISANIM V LJUBLJANI 26. SEPTEMBRA 2006. Predlog zakona je v obravnavo predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je Državnemu zboru tudi pisno poročal. Besedo dajem gospodu Jožefu Horvatu za predstavitev poročila. Ni potrebno. Prijave poslanskih skupin za predstavitev stališč nismo dobili. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, tudi na seji Državnega zbora ni amandmajev, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo vseh 80. [[Za je glasovalo 80.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet in s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKO SLOVENIJO IN KABINETOM MINISTROV UKRAJINE O SODELOVANJU V BOJU PROTI KRIMINALU Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Predlog je obravnaval Odbor za zunanjo politiko, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, zato tudi na seji Državnega zbora ni amandmajev. Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo vseh 81. [[Za je glasovalo 81.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. Zaključujem 7. točko. Prehajam na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA – MANDATNO VOLILNE ZADEVE. Pod točko 9.a je Predlog sklepa o razrešitvi člana Državne volilne komisije. Predlog sklepa je v obravnavo Državnemu zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se dolžnosti člana v Državni volilni komisiji razreši dr. Jurij Toplak. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 73, proti nihče. [[Za je glasovalo 79.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Točka 9.bje Predlog sklepa o imenovanju osmih članov programskega sveta RTV Slovenija na podlagi sedme alineje šestega odstavka 17. člena Zakona o radioteleviziji Slovenija. Predlog sklepa je v obravnavo Državnemu zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. V imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke ima besedo gospod Jože Tanko. Se odpoveduje predstavitvi. V imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov mag. Majda Potrata, izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Danes bomo ponovno odločali o osmih kandidatih za člana programskega sveta. Potrebujejo, kot veste, absolutno večino, zato se s tem predlogom srečujemo drugič. Zadrega, ki ob predlaganih osmih članih nastaja, je pa enaka, kot je bila prejšnjič. Znova imamo opraviti samo z osmimi moškimi, ki so predlagani za člane programskega sveta in tako bo v 29-članskem programskem svetu samo dvoje žensk. Ena kot predstavnica madžarske narodne skupnosti in druga kot predstavnica, ki je bila izvoljena decembra leta 2009. Decembra 2009 je med osmerico bilo tudi troje takšnih, ki so prihajali iz osrednje slovenske pokrajine, drugi so prihajali iz drugih delov Slovenije. Bili so iz Novega mesta, Celja, Maribora, Slovenj Gradca in Nove Gorice. Če gledamo tokratni seznam osmih predlaganih članov, jih je pet iz osrednje Slovenije in samo troje takšnih, ki prihajajo iz drugih delov Slovenije. Zakaj to vnovič poudarjam? Zaradi tega, ker je v razpisu, v javnem pozivu za člane in članice programskega sveta regionalni princip posebej poudarjen. In če zdaj gledate 16 tistih, ki bodo odločali v imenu tistih, ki jih bo imenoval Državni zbor, je osrednja slovenska pokrajina v privilegiranem položaju. Če zdaj temu pridenem še dejstvo, da je po statističnih podatkih v Sloveniji žensk več kot moških, ne bo predstavništva v programskem svetu, ki, mimogrede, imenuje direktorja oziroma vodstvo javnega zavoda, hkrati pa tudi odloča o temeljnih programskih usmeritvah, ni zastopanega tistega dela prebivalstva v osrednjem številu, ki je večinsko. S takšnim načelom v stranki Socialnih demokratov ne moremo soglašati, ker zagovarjamo paritetno demokracijo, se pravi, da morajo pri odločanju ali pri mestih, ki imajo to moč odločanja, biti zastopana enakomerno oba spola. Drugo vprašanje, ki se zastavlja, pa je, ali je bilo tisto načelo v Zakonu o RTV, ki naj bi izpolnjevalo kar se da širok družbeni interes pri zastopanju posameznikov v programskem svetu, uresničeno, če gledamo, kdo so bili predlagatelji teh posameznic in posameznikov. Kot posebno kakovost so razlagali, da je to, da lahko posamezniki predlagajo. In tu bi rada opozorila na poseben problem. Mandatno-volilna komisija je izmed prijav izločila 10 prijav. 37 prijav je prispelo, 10 jih je izločila. Zelo zanimive so utemeljitve, zakaj je bil kdo izločen. Zanimivo, da moje posredovanje na seji Mandatno-volilne komisije ni rodilo nikakršnega uspeha. Bilo je rečeno, da ti dokumenti manjkajo. Zdaj pa poglejmo. Univerze in fakultete morajo predložiti samo sklep organa, ki je v skladu s statutarnimi pristojnostmi in je sprejel sklep o tem. Med predlagatelji je bil tudi ZRC, za tiste, ki ne vedo, Znanstvenoraziskovalni center Slovenske akademije znanosti in umetnosti. To ni civilna družba, ki bi morala predložiti dokazilo o registraciji, pa je to v opombah razlog za izločitev. V predlogu je bilo posebej zapisano, citiram: "Spodaj podpisani dr. Oto Luthar, direktor Znanstvenoraziskovalnega centra Slovenske akademije znanosti in umetnosti v skladu s svojimi pristojnostmi, opredeljenimi v statutu [[...]] , predlagam dr. Mimi Urbanc za kandidatko za članico programskega sveta RTV." Pa je bilo pripisano, da tudi ni ustreznega sklepa. Ampak če gremo gledat nekatere druge dokumente, je podpis direktorja ali vodstva dovolj za to, da lahko predlaga, in kandidat ni bil izločen. Gre torej za izrazito diskriminatorno ravnanje in na to opozarjamo. Hvala.
Hvala. Zaključili smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev. Prvi ima besedo gospod Janko Veber.
Hvala za besedo. V prejšnjem mandatu smo zelo veliko poslušali o tem, kako nikakor ne moremo zagotoviti v svetu zavoda RTV zastopanost članic in članov na način, da je čim širši interes vključen v delovanje tega zavoda in potem tudi v samo programsko shemo. V tem primeru lahko govorimo, da gre za izrazito politično sestavo, enostransko obarvano. In če nič drugega, ali ne bo nekako nerodno, ko bomo na radiu in televiziji spremljali samo enoznačne oddaje. Vse skupaj bo postalo nezanimivo, upam si reči, da tudi dolgočasno. Da gre pa resnično za sestavo, ki govori o tem, da gre samo za zastopanost ene politične opcije, je dokaz v tem, da recimo mag. Andrej Aplenc, ki je predlagan s strani Zavoda za oživitev civilne družbe, poleg njega je s tega zavoda še dr. Mitja Štular, gre torej za eno institucijo, ki ima kar dva predstavnika, druge znanstvene institucije, ki so bile že omenjene, kot je Slovenska akademija znanosti in umetnosti, pa pravzaprav ne smejo priti niti blizu, kaj šele, da bi bili kandidati izvoljeni v svet. In pomembno je tudi to sporočilo. Zavod za oživitev civilne družbe se je zelo angažiral tudi v prejšnjem mandatu, ko je bilo treba speljati referendum, s katerim se je preprečila uveljavitev pokojninske zakonodaje, dela na črno, skratka vse, kar je bilo potrebno, da bi v Sloveniji pravočasno reševali probleme, ki so se pojavili zaradi krize. Stališča, ki jih je to združenje takrat postavljalo, so bila izjemno izjemno upirjena proti temu, da se uspešno rešujejo problemi v Sloveniji. In danes ima za nagrado to združenje svoje predstavnike v organih javne televizije in radia. In kaj lahko pričakujemo, kakšna bo programska shema? Očitno jim zavajanje ni tuje, kajti dejstvo je, da je bil očitek takratnemu zakonu o medijih, katerega avtor je in nekako je tudi naslovljen po kolegu Grimsu. da ima bistveno več predstavnikov politike in tistih, ki so imenovani prek Državnega zbora, kot je to bilo v prejšnjem sestavu, dokler ta zakon o medijih ni bil sprejet. Tudi v poročilu, ki se nanaša na človekove pravice, je to bilo zapisano. In kaj odgovori društvo Zavod za oživitev civilne družbe? Da to ne drži, da ti podatki niso točni in je ne nazadnje zavajalo tudi State Department in s tem nekako bi rekel tudi prek naših meja poskušalo širiti izkrivljene podatke o tem, kakšni zakoni se pri nas sprejemajo in da ima politika vse večji vpliv na javne medije oziroma na televizijo in radio. Ta sestava, s katero se srečujemo pri tem imenovanju, je izrazito politična in če nič drugega, resnično se mi zdi, da se bojim pravzaprav programov, ki bodo, kot sem že na začetku povedal, postali enoznačni. In bodite prepričani, gledanost javne televizije in poslušanost radia zaradi tega ne bo večja, kvečjemu manjša, in to je tista največja škoda, ki jo potem povzročamo, namreč dostopnost do javnega radia in javne televizije je vendarle na območju celotne Slovenije največja, najširša pokritost je, komercialne televizijske in radijske postaje imajo skromnejšo pokritost, zato je tudi odgovornost na nas še toliko večja, da imenujemo ljudi, ki pokrivajo čim širši spekter, da so informacije uravnotežene predvsem pa korektne. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek.
Hvala lepa. Sem se mislil sicer odpovedati razpravi, vendar se mi zdi, da za trditev, ki je bila ravnokar izrečena, da je sestava, ki je predlagana, izrazito politična, je vseeno treba reči, da je to neresnica in da to ne drži. Jaz sem v svoji zgodovini poslanca potrjeval kar nekaj programskih svetov in lahko meritorno rečem, da tako nepolitične sestave še ni bilo na mizi. Če iz tistih vrst, ki ste v preteklosti imeli odločilni vpliv na sestavo programskih svetov, v največjem delu obdobij, lahko postavite kakšno takšno trditev, potem se zavestno odpovedujete objektivnosti. Če se spominjam recimo kakšnega kandidata, ki ima vsak teden kolumno v dnevnem časopisju, se še v eni kolumni ni postavil na nevtralno stališče, ampak je izrazito političen, izrazito podpira samo eno opcijo. To je politična kandidatura in podobnih je bilo ogromno. Ne nazadnje so, kadar so prišli predlogi z druge politične opcije, bili vodje kabinetov in tako naprej tam imenovani. Tem kandidatom bi jaz prej očital to, da vsi od teh kandidatov doslej niso nastopali v javnosti, da so širši javnosti morda relativno slabo poznani trije, štirje kandidati, ostali so pa zgolj strokovnjaki. Očitno zelo dobri strokovnjaki, ker imajo odlične profesionalne kariere in sem prepričan, da se bodo tudi na funkciji članov programskega sveta znašli kot strokovnjaki in zastopali stališča in vrednote, ki so na tem mestu potrebne – pluralnost javnega medija, javne RTV, pravice ljudi do obveščenosti itd. Zdi se mi, čeprav je ta kandidatna lista res sestavljena zgolj iz enega spola, ampak se mi pri tej zadevi zdi povsem nepotrebno nastopati s feminističnih pozicij. Potem bi lahko ploščo obrnili in bi rekli, zakaj so pa recimo pri nekem mediju, recimo multimedijskem centru, same novinarke in da je to zgrešeno. Jaz česa takega ne bom postavil, ljudje se pač različno prijavljajo na različne razpise. Tudi izborne komisije se različno opredeljujejo. Tokrat so bile takšne kandidature in meritorni organi so se odločili tako. Mislim, da je vse drugo radikalizem in nepotrebno metanje polen pod noge bodočemu programskemu svetu, ki, kot pravim, tako nevtralno sestavljenega še nismo imeli na mizi. Hvala lepa.
Mag. Majda Potrata.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Bi rekli Pa še to, rubrika. Ali pa rubrika Saj ni res, pa je. Sedaj bo verjetno več kot polovica državljanov in državljank, pomeni državljank, razglašenih za feministke. Lepo vas prosim, kje ste slišali tako nevzdržno tezo! Gre za to, da govorimo v Evropi o primanjkljaju demokracije, o demokratičnem primanjkljaju, ki ga skušamo zmanjševati tudi tako, da skrbimo za enakomernejšo porazdelitev moči. Moč v programskem svetu je zagotovo tudi moč, ki bi jo ženske morale dobiti, ker, kot rečeno, profesionalna struktura zaposlenih na RTV je že taka, da imajo ženske vpliv, nimajo pa tistega največjega tudi v programskem svetu. Seveda je to tudi poziv tistim, ki predlagajo, če mislijo, da ženske, ki smo po izobrazbeni stopnji malo na boljšem kot moški v tej državi, nismo dovolj sposobne za to, da ne bi bile tudi članice programskega sveta. Pa ne govorim v svojem imenu, ker jaz kot poslanka tako ali tako za kaj takega ne morem kandidirati. Gre za to, da mislim, da imamo v tej državi veliko sposobnih, zelo izobraženih in zelo propulzivnih žensk, ki na odločilnih funkcijah ne dobijo prave priložnosti. Zato me bodo vsi tisti, ki so proti kvotam v volilnem sistemu, težko prepričali, da kvote ne opravljajo pomembne vloge, ker ženske tam na volitvah vsaj dobijo priložnost za to, da kandidirajo. Tukaj pa niti priložnosti za članice programskega sveta ne dobijo. Če sem zaradi tega radikalka, sem s ponosom in veseljem radikalka. Sedaj pa drugo. Človek je politično bitje ali tudi politično bitje, in nihče od nikogar ne zahteva, ,da je brez političnih stališč. Ampak kot je bil način sestavljanja programskega sveta ob Zakonu o RTV razglašan kot najboljši od vseh možnih načinov, potem dovolite, da se mi nekateri pomisleki vendarle vzbudijo. Če lahko predlaga posameznik celo samega sebe za člana programskega sveta in mu ni treba nič drugega napisati kot to, da je pripravljen delovati v programskem svetu in da izjavlja, da kandidaturo sprejema, je to dobro in lahko vsak. Jaz predlagam, da se na naslednji javni poziv pol države javi. Če pa gledamo, kaj je bil izločitveni moment, je pa nekaj, kar je absurdno, oprostite. V javnem pozivu je v drugi alineji točke 3.1 pisalo, da morajo potrdilo ali dokument o registraciji predložiti društva, zveze društev oziroma njihove organizacije ter organizacije civilne družbe. Za ZRC sem že povedala, da ni civilna družba. Če gledate, ne vem, kako ravnati z nacionalnim svetom invalidskih organizacij, pa karkoli si o tem mislimo. Ampak nacionalni svet ima podpisano pogodbo o ustanovitvi in delovanju nacionalnega sveta invalidskih organizacij, nima registracije, ampak na koncu boste videli, da so vse invalidske organizacije z žigi in podpisi soglašale – te pa imajo dokumente o registraciji. Zato se mi zastavlja vprašanje, kako tu ravnati. Poglejte, tu imam statut enega od društev, katerega predlog je bil izločen. Ampak v tem statutu piše, da so organi društva zbor članov, predsednik oziroma predsednica in predsedstvo. V gradivu je tudi dopolnilo pooblaščenca iz predsedstva, ki je predlagal, pa je bila vloga izločena. In tako bi se lahko sprehajala še po tem, ker, recimo, direktor Gospodarske zbornice je pa kar samega sebe razglasil za odgovorno osebo, je podpisal in je bila kandidatura dobra. Gre za izrazito neenako obravnavanje že kandidatur. In če se zdaj ne da nič storiti, je treba vsaj v prihodnje preprečiti, da bi bile izločene kandidature tistih, ki jih zdajšnja koalicija noče niti na kandidatno listo uvrstiti [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala. Gospod Möderndorfer, če imate proceduralni predlog ali pa boste kasneje lahko obrazložili glas. Gospod Jože Tanko, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Veljavni zakon o Radioteleviziji Slovenija je bil sprejet leta 2005 in od takrat smo po istem modelu, po istem javnem pozivu objavili pet pozivov za predlaganje članov Sveta Radiotelevizije Slovenija. V tem mandatu, v letu 2011, drugič. Rad bi vas opozoril, gospa Potrata, da do sedaj ni bilo nobenih polemik o tem, ali je dolžnost tistih, ki kandidirajo, predložiti vsa zahtevana dokazila o kandidaturi, do tega mandata. In me prav zanima, zakaj niste, ko smo na prejšnji seji Mandatno-volilne komisije razpravljali o tem, ali je treba ta javni poziv dopolniti ali spremeniti – in dan je bil poziv vsem članom Mandatno-volilne komisije –, predlagali predloga sprememb javnega poziva. Nihče od članov Mandatno-volilne komisije ni predlagal ničesar, kar bi omogočalo drugačno ravnanje strokovne službe Mandatno-volilne komisije in same komisije. Pod točko 5 tega poziva, gospa Potrata, piše, da "morajo predlogi vsebovati vsa dokazila in podatke, navedene v 3. točki tega poziva, ker nepopolnih predlogov Mandatno-volilna komisija ne bo upoštevala". In tako kot v mandatu, ko sta to komisijo vodila gospod Kumar in gospod Kontič, je tudi v tem mandatu strokovna služba naredila selekcijo nepopolnih vlog. Kot takrat smo tudi tokrat odločali o tem, da se nepopolne vloge izločijo. Popolnoma nič drugačno ni bilo ravnanje ne pred dvema mesecema, ne tokrat. Kar zadeva odločanje o tem, kdo je izbran. Tudi tokrat kot na vseh dosedanjih pozivih so predlagani v dokončno odločanje Državnemu zboru kandidati, ki so prejeli največ glasov – tudi po tem ne odstopamo. Ali so člani Mandatno-volilne komisije vzeli za podlago strokovno referenco, lokalno pripadnost, spol ali kaj drugega, to je prepuščeno njihovi osebni odločitvi, tako piše v 82. členu Ustave Republike Slovenije. Mislim, da so iz tega, kar je bilo predlagano, izbrani dobri kandidati, nekatere tudi na videz poznam, in v naši poslanski skupini bomo tak predlog liste podprli. Nobenega razloga ne vidimo, da bi odločali proti predlogu Mandatno-volilne komisije. Pa tudi za naprej vas pozivam, če imate kakršnekoli predloge glede oblikovanja javnega poziva, dajmo to urediti takrat, ko Mandatno-volilna komisija objavi poziv. Ne rešujmo tega potem, ko je postopek zaključen, ko je treba samo še odločiti dokončno, ali listo podpremo ali ne. Po zaključku tega ne moremo spreminjati pravil igre. In predlagam, da se tovrstnim politikantskim diskusijam izognemo. Govorimo o vsebini, govorimo o tem, ali je predlog skladen z javnim pozivom ali ne. Če je skladen, potem naša naloga ni ravno težka danes, zato ga bomo tudi podprli. Hvala.
Hvala. Replika mag. Majda Potrata.
Hvala. Ne morete očitati, če se oglašam v zvezi z odločitvijo na Mandatno-volilni komisiji, ker sem bila nadomestna članica. Gradivo je zaupne narave in tako kot vedno, kadar pridem na sejo, gradivo pregledam in preberem. Zato sem opazila, da je bila ena od kandidatur izločena, ker je bilo očitano, da ni dokumenta [[...]]
Mag. Potrata [[...]]
[[...]]o registraciji, potem pa postopkovno [[...]]
Prosil bi vas,v repliki morate pojasniti, v čem je bila vaša razprava napačno interpretirana [[...]]
Saj pojasnjujem. Zato, ker je bilo napačno na Mandatno-volilni komisiji pojasnjeno, da bi ZRC moral imeti dokument [[...]]
To ni replika. Vas opominjam.
[[...]]o registraciji. ZRC ni civilna družba [[...]]
To ni replika, mag. Potrata. Se opravičujem. To ni bila replika. S tem smo razpravo zaključili. Prehajamo na odločanje o Predlogu sklepa o imenovanju osmih članov programskega sveta RTV Slovenija na podlagi sedme alineje šestega odstavka 17. člena Zakona o Radioteleviziji Slovenija. Ob tem vas obveščam, da bo sklep sprejet, če dosežemo absolutno večino, torej najmanj 46 glasov poslank in poslancev. Obrazložitev glasu najprej v imenu poslanske skupine. Gospod Möderndorfer v imenu Poslanske skupine Pozitivna Slovenija, izvolite.
Spoštovani zbor! V Pozitivni Sloveniji bomo glasovali proti. Navedel bom samo en absurden razlog, ki sem ga slišal na Mandatno-volilni komisiji. Izrekel ga ni kdorkoli, ampak predsednica Mandatno-volilne komisije, da v tej državi registri pač niso relevantni, enostavno niso ažurni in zato se ni za zanesti na njih. V Državnem zboru govorimo, da registri v tej državi enostavno ne funkcionirajo. Iz teh razlogov je treba pregledovati vloge, ali so posamezne organizacije in društva registrirani ali ne. Lepo vas prosim! Že ta korak vam zelo jasno govori, da je pravzaprav bil interes po izločanju. Zato enostavno ne verjamem več v strokovne službe Mandatno-volilne komisije in ne verjamem v relevantnost teh postopkov. Zato ne morem verjeti niti v takšen izbor, ki je bil na koncu narejen. In če je temu res tako, bi že po uradni dolžnosti kot poslanka morala zahtevati, da se ažurirajo registri in pozvati to vlado, za božjo voljo, komu dajejo javna pooblastila, da vodijo registre v tej državi, zato da bodo veljavni in takšni, kot morajo biti. Zato ne morem podpreti takšnega predloga. Hvala lepa.
Hvala. Še kdo v imenu poslanske skupine? Ne. Individualno? Odpiram prijavo za obrazložitev glasu. Gospod Gašpar Gašpar Mišič, izvolite.
Spoštovani predsednik, kolegice in kolegi! Jaz tega paketnega predloga ne morem ne sprejeti, ne potrditi iz utemeljenih razlogov. Spoštovano ni bilo niti načelo enakosti oziroma zastopanosti obeh spolov in tudi regionalni princip ni bil spoštovan. Konec koncev, če bi se glasovalo posamezno, o vsakem imenu posebej, tukaj je Andrej, Alojzij, Igor, Jernej, Leon, Aleks, Boštjan, Branko, če bi se glasovalo o Aleksu Štakulu, bi ga z veseljem podprl, ker mu zaupam in verjamem, da je neodvisen in nepristranski strokovnjak za področje televizije in vsega, kar je vezano na RTV programe. Takšnega predloga, kot sem že rekel, pa ne morem podpreti in bom glasoval proti.
Gospod Jerko Čehovin.
Hvala. Tudi jaz bom glasoval proti, kajti vsa dosedanja razprava me ni prepričala, da gre za uravnotežen predlog, ampak gre za izrazito politična predlaganja. Vračamo se k nekim miselnim vzorcem iz preteklosti in jih ne znamo preseči tudi v današnjem času, zato bom glasoval proti.
Mag. Majda Potrata.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Bom zdaj povedala tisto, česar prej nisem mogla povedati. Jaz ne nasprotujem nikomur osebno in nisem se osebno spravljala na nobenega kandidata. Tisto, čemur nasprotujem, je to, da bom zdaj razglašena za politikantko zato, ker preberem gradivo. In prebrano gradivo mi kaže, da so bili izločeni v postopku nekateri, ki izločeni ne bi smeli biti. Ni nobenega zagotovila, da bi bili, če bi se o njih glasovalo, tudi izbrani za člane programskega sveta, dobili bi samo priložnost, da so na listi za kandidatko ali kandidata. In zdi se mi, da bi morala Mandatno-volilna komisija delovati tako z občutljivimi podatki. To so podatki, ki jih drugi, ki nismo člani Mandatno-volilne komisije ne prebiramo. In to je solata, to je, oprostite, sedemintrideset vlog, ki jih je bilo treba pregledati Da jih pregledaš, pa je potreben čas In jaz sem si vzela čas in pregledala in ugotovila, da so bili posamezniki neenako obravnavni. In to je tisto, zoper kar protestiram in zaradi česar ne morem tega predloga podpreti. Da pa je neuravnotežen predlog tudi po kakšnih drugih razvidnih javno dostopnih podatkih, je pa bilo že tudi v naši razpravi omenjeno. Jaz želim, da bi imeli dober programski svet RTV, ker želim, da bi bila uresničevana tista tolikokrat apostrofirana ustavna pravica do obveščenosti in kakovosten program. Ampak dokler so stvari obravnavane tako, ne morem dati glasu za. Kako se je pa dogajalo v preteklih, pa ne vem, ker nisem bila članica. Hvala.
Gospod Franc Jurša, obrazložitev glasu.
Predsednik, hvala lepa za besedo. Jaz bom glasoval za predlog. Glede na to, da se v Državnem zboru imenuje programski svet zdaj, imenoval se je tudi v preteklosti, lahko vedno govorimo, da je lahko to politična sestava. V glavnem pa seveda o tem odloča večina. Če je večina zdaj predlagala teh osem predlogov vrat na nos, jaz ne bi zdaj govoril, da to ni dober predlog. Moram vam povedati, da kandidat, katerega smo mi predlagali v naši poslanski skupini in za katerega smo se najbolj zavzemali, sigurno ni politično opredeljen. Osebno ga poznam in prihaja s koncev, kjer nismo imeli predstavnika v svetu RTV. Poglejte, govori se ogromno o vlogah. V eni izmed točk, mislim, da je šesta točka razpisa, striktno piše, da vse vloge, ki niso popolne, se bodo zavrgle. Če vloga ni bila popolna in če tisti, ki so kandidate predlagali, tega niso izpolnili, potem jih seveda enakovredno ne smemo obravnavati, ker bi se potem tisti, ki so to naredili, lahko na to pritoževali. Zakaj pa niso zastopane ženske? Zaradi tega ne, ker je bilo premalo predlogov. Tej naši družbi je enkrat treba povedati, da naj predlagajo tudi ženske, da bodo lahko zastopane v vseh organih, ki jih imenujemo v Državnem zboru. Hvala lepa.
Hvala. Odločali bomo o predlogu sklepa. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 33. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 33.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Točka 9.c je Predlog sklepa o imenovanju članice nadzornega odbora Sklada za financiranje razgradnje Nuklearne elektrarne Krško in odlaganja radioaktivnih odpadkov iz Nuklearne elektrarne Krško. Predlog sklepa je v obravnavo Državnemu zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Želi predstavnica oziroma predsednica besedo? Ne želi. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Tudi ne. Poslanke in poslanci? Tudi ne. Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 32. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 32.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Točka 9.d je Zahteva Okrajnega sodišča v Kopru, Kazenski oddelek, o izdaji dovoljenja za začetek kazenskega postopka zoper sodnico Orjano Trunkl. Zahtevo je Državnemu zboru predložilo Okrajno sodišče v Kopru, Kazenski oddelek. Zahtevo je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je Državnemu zboru poročala in predložila predlog sklepa. Na podlagi 214. člena Poslovnika v zvezi z 207. členom Državni zbor o predlogu sklepa odloči brez razprave. Prehajamo na odločanje naslednjem sklepu: Državni zbor na podlagi drugega odstavka 134. člena Ustave Republike Slovenije ter 99. člena Zakona o sodniški službi v zvezi z zahtevo Okrajnega sodišča v Kopru, Kazenski oddelek, z dne 23. 3. 2012 za odločanje o izdaji dovoljenja za začetek kazenskega postopka zoper sodnico Okrožnega sodišča v Kopru Orjano Trunkl zaradi kaznivega dejanja protizakonitega pristranskega in krivičnega sojenja po prvem in drugem odstavku 288. člena Kazenskega zakonika ne prizna imunitete sodnici Orjani Trunkl in dovoli vodenje kazenskega postopka. Obrazložitev glasu. Najprej gospa Maša Kociper, nato gospod Matevž Frangež.
Spoštovani! Želela bi tudi spoštovani Državni zbor v celoti obvestiti o debati, ki je potekala zadnje časa ne Mandatno-volilni komisiji. V naši stranki mislimo, da prihaja do nevarnega precedensa, in sicer v konkretni zadevi odločamo o tem, ali dopustimo, da se začne postopek proti neki sodnici – saj imena niti niso važna, gre za načelno vprašanje –, ki je pri opravljanju svoje dolžnosti odločila o neki stvari in neko osebo, šlo je za kazenski postopek, obsodila. Proti njeni odločitvi se je ta oseba pritožila, sodničino odločitev je potrdila višja instanca, se pravi višje sodišče in tudi zahtevo o zakonitosti Vrhovno sodišče Republike Slovenije. Kljub temu je ta oseba, ki z razsodbo ni zadovoljna – kateri obdolženec oziroma obsojenec pa je zadovoljen? –, sprožila kazenski postopek proti tej sodnici. Ovadba je bila zavržena in kazenski postopek zdaj poteka po zasebni tožbi. Prihaja do nevarnega precedensa, ko v primeru, da Državni zbor dovoli, da sodišče sodi osebi, ki je opravljala samo svojo funkcijo, sodila, kot ji zakon in ustava določata, ki ni imela druge možnosti, kot da ne odloči, dovolimo postopek in na ta način sprožamo prakso, ko bodo obdolženci, ko bodo to možnost pogruntali, če rečem po domače, sprožali te postopke bodisi že na začetku sojenja, in tako vplivali na odločanje posameznega sodnika, ali morda, kot v tem primeru, po tem, ko je postopek končan, sprožili postopek zaradi nezadovoljstva z razsodbo. Sprašujem se, ali bodo sodniki lahko še neodvisni pri svojem odločanju in bodo po svoji vesti v skladu z zakonom in ustavo odločali o zadevah, kazenskih, civilnih, kakršnihkoli, če jim bo grozila grožnja morebitnega postopka proti njim, ko bodo obdolženci razčiščevali, ker niso zadovoljni s sodbo. Opozorila bi samo še na to, da po našem poslovniku Državni zbor ne more odločati o tem, kakšna je vsebina kazenskega zahtevka in kakšna je vsebina te zadeve, ampak se mora pri razsojanju, ali bo podelil imuniteto ali ne, zanesti na predlog Sodnega sveta, ki predstavlja najvišji vrh sodne veje oblasti. In v tem konkretnem primeru je Sodni svet po preučitvi konkretne zadeve z vsebinskega in verjetno tudi postopkovnega stališča odločil, da predlaga, da se postopek proti sodnici ne dovoli. Na podlagi tega predloga Sodnega sveta bi naj poslanci tudi odločali. Pozitivne Slovenije poslanci bomo glasovali proti začetku postopka proti sodniku. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Matevž Frangež.
Najprej naj povem, da kuverte z gradivom o tej točki nisem niti odprl, in to namenoma. Ne želim vedeti, kaj so konkretne okoliščine in na čem temelji ovadba za očitano kaznivo dejanje. Zato lahko govorim zelo načelno. Soglašam s predhodnico, ki opozarja na to, da je točka lahko izjemno nevaren precedens, ko bomo pravzaprav s potencialnim današnjim ravnanjem Državnega zbora dodatno zamajali temelje pravne države v Republiki Sloveniji. S tem bomo omogočili, da bodo tisti, ki bodo nezadovoljeni s pravnomočno odločbo sodišča, sodbo, ki se izda v imenu ljudstva in s katero kakšna od strank gotovo tudi ni zadovoljna, pravzaprav odprli možnost, da bomo odpirali vprašanja o posegu v že pravnomočne odločbe slovenskih sodišč. Jaz moram tudi sicer dejati, ko govorimo o imuniteti, sem trden zagovornik tega, da se imuniteta mora vedno priznati predvsem za vprašanja, povezana z opravljanem dela – tako poslancem za izražen glas v tem parlamentu, za sprejete odločitve v tem parlamentu, kot sodnicam in sodnikom za sodbe, ki jih v imenu ljudstva in na podlagi dokazov, ki so izvedeni v postopku in dokaznem procesu, sprejmejo. Če bomo zamajali na tej točki to točko neodvisnosti slovenskega sodstva, pravni državi ne bomo naredili usluge, ampak bomo zabili enega od prvih žebljev v njeno krsto. Želim vas zelo jasno opozoriti, tako kot kolegica Kociprova, da je nepremišljeno ravnanje pri tem vprašanju ne glede na to, za kakšno odločitev sodnice je šlo, pravzaprav nevaren postopek, ki predstavlja nevarnost sam po sebi. In jaz vas vljudno prosim, da trezno premislite o tem, kakšne utegnejo biti posledice nepriznanja imunitete sodnici v tem primeru kot tudi v vseh podobnih primerih, in predlagani sklep zavrnete.
Hvala. Pred glasovanjem naj samo pojasnim, da je Mandatno-volilna komisija predlagala sklep, da se sodnici imuniteta ne prizna, kar pomeni, če bo ta sklep izglasovan, se sodnici imuniteta ne prizna. Če pa ta sklep ne bo izglasovan, potem pa se sodnici imuniteta prizna. Dajem sklep na glasovanje. Še enkrat bom pojasnil. Predlog sklepa se glasi, da se sodnici imuniteta ne prizna. In še enkrat vam bom pojasnil, če se ta sklep izglasuje, potem imunitete ni. Če pa se sklep ne izglasuje, potem pa sodnica imuniteto dobi. Gospod Möderndorfer, proceduralno.
Na Mandatno-volilni komisiji smo dobili popolnoma drugačno obrazložitev. Ker je bilo glasovanje proti, se spremeni, da se v resnici začne postopek za začetek kazenskega postopka. V bistvu ravno obratno. Se opravičujem predsednica, čas ste imeli na MVK razlagati, zdaj se pa prijavite k proceduralnemu. In to je tisto, kar je zdaj pomembno, da enostavno zdaj spet obračamo cel sistem glasovanja. Dajmo se enkrat v Državnem zboru zmeniti, kaj velja in kaj ne velja. Jaz poslušam kar naprej neke druge postopke. Na MVK sem poslušal nekaj drugega, pa gremo lahko pogledat sam magnetogramski zapis.
Glejte, vse je pod kontrolo, gospod Möderndorfer, brez skrbi. Na Mandatno-volilni komisiji se vedno obravnava predlog o priznanju imunitete. Če predlog za priznanje imunitete ne dobi potrebne večine, potem gre na Državni zbor predlog sklepa, da se imuniteta ne prizna, se pravi, se je situacija obrnila. Če pa ta predlog ne bi bil izglasovan, potem pa to pomeni, da je imuniteta priznana. Mislim, da se vsi razumemo in da lahko glasujemo o tem sklepu. Dajem na glasovanje predlog sklepa, da se sodnici ne prizna imuniteta. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev. Za je glasovalo 38, proti 40. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet, kar pomeni, da je sodnici priznana imuniteta. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Zaključujem tudi 3. sejo Državnega zbora. Hvala lepa.