Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 5. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: mag. Jana Jenko, mag. Tanja Cink, gospa Klavdija Markež, gospa Jelka Godec, gospod Marijan Pojbič, gospod Benedikt Kopmajer, mag. Anže Logar, gospod Marko Pogačnik, gospod Jožef Horvat, mag. Branko Grims, gospod Franc Breznik, mag. Matej Tonin od 15. do 19. ure, gospod Marjan Dolinšek, gospod Uroš Prikl in gospod Janez Janša. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 30. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA SKLEPA O SOGLASJU K PROGRAMU DELA IN FINANČNEMU NAČRTU AGENCIJE ZA ENERGIJO ZA LETO 2015. Program dela in finančni načrt Agencije za energijo za leto 2015 je na podlagi petega odstavka 399. člena Energetskega zakona v soglasje Državnemu zboru predložila Agencija za energijo. Za dopolnilno obrazložitev programa dajem besedo predstavnici predlagatelja direktorici Agenciji za energijo mag. Irena Praček.
Spoštovane poslanke in poslanci! Evropska unija v vseh teh letih še ni uspela popolnoma razviti notranjih trgov z energijo, ki bi bili v celoti konkurenčni. Ko bodo takšni trgi v resnici obstajali, bodo državljani in podjetja Evropske unije uživali vse koristi varnosti oskrbe in tudi nižjih cen. Da bi lahko dosegli ta cilj, je znotraj EU nujno razviti medsebojne povezave, vzpostaviti učinkovite zakonodaje in ureditvene okvire, jih v celoti uporabljati v praksi in dosledno izvajati pravila skupnosti o konkurenci. Da se bomo lahko uspešno odzvali na številne izzive, s katerimi se soočamo, mora biti energetski sektor tržno urejen. Predvidljiva, učinkovita in delujoča notranja trga z električno energijo in zemeljskim plinom sta bistvenega pomena za omogočanje potrebnih dolgoročnih naložb v energetiki, konkurenčnosti cen za potrošnike in doseganje okoljskih ciljev Evropske unije. Pred skoraj letom dni, marca 2014 je bil sprejet nov Energetski zakon, ki je končno implementiral tretji sveženj energetskih direktiv EU iz leta 2009. Z implementacijo tretjega energetskega svežnja v nacionalno zakonodajo je Agencija na trgu postala bistven povezovalni element. Agencija mora odigrati pomembno vlogo pri prihodnosti energetskega trga in njegovega razvoja, predvsem na področju preoblikovanja trga v trajnostno konkurenčnost, na tržnem delu in še bolj učinkovito regulativo na reguliranem delu ter predvsem učinkovit nadzor nad energetskim sektorjem. V energetiki so za dejavnosti, kot sta proizvodnja in trženje, vzpostavljeni tržni mehanizmi, nad katerimi bo treba sedaj izvajati učinkovit nadzor, medtem ko je treba pri dejavnostih distribucije in prenosa električne energije, zemeljskega plina ter daljinske toplote kot obveznih gospodarskih ali zbirnih javnih služb način poslovanja še naprej definirati s pomočjo regulativnih postopkov. Regulacija naravnih monopolov je iskanje učinkovitega ravnovesja med onemogočanjem neupravičenih stroškov in spodbujanjem večje učinkovitosti, vse z namenom zaščite potrošnika in doseganja čim nižjih cen storitve na monopolnem trgu. Vloga agencije je pri tem zelo zapletena. Pri naših odločitvah moramo ves čas tehtati med željami, na eni strani potrošnikov, odjemalcev, ki si želijo sprejemljive cene in kakovostne storitve, podjetij, ki si želijo ustrezne cene, ki jim bodo omogočale prihodek, skladen z obsegom naložb, ter državo, ki si želi zmogljive cene za gospodarstvo in seveda zanesljivo oskrbo. Ob vsem tem se pred Agencijo postavlja čas novih pomembnih in velikih priložnosti, saj se njena vloga v prihodnje širi na popolnoma nova področja, kot so, na primer, odgovornost za zanesljivo oskrbo z zemeljskim plinom v Republiki Sloveniji, nadzor nad delovanjem trga, regulacija toplote in tako dalje, kar je vse detajlno predstavljeno tudi v programu dela, ki ga danes sprejemate. Pot, ki je pred Agencijo v naslednjem obdobju, zagotovo ne bo lahka. Potrebnega bo veliko truda, nenehno iskanje novih, boljših rešitev in dosledno izkoriščanje vseh notranjih rezerv za dosego ambicioznih ciljev, ki jih je zastavil Agenciji Energetski zakon. Minulo skoraj 15-letno obdobje je odločilno zaznamovalo intenzivnost razvoja in rast agencije na področju regulative. Liberalizacija notranjih energetskih trgov je tesno povezana z globalnimi gibanji. Nestabilnost finančnih trgov, ki jih je v zadnjem času povzročila globalna kriza, je zamajala tla dolgoročne predvidljivosti, na podlagi katere se je do sedaj gradila regulativna praksa. V Agenciji bo zato treba stremeti k še boljši regulativni praksi pri vseh njenih aktivnostih ter budno spremljati in analizirati dogajanja na tujih trgih in mednarodni regulativi. Izziv Agencije bo še naprej zagotavljati slovenskim odjemalcem na trgu z električno energijo, zemeljskim plinom ter daljinsko toploto zaščito pred učinki vedno večjega globalnega vpliva na slovenski trg. Zavedati se je treba, da želijo imeti odjemalci občutek zaupanja v delovanje energetskega trga, zato bo nadzor nad njegovim delovanjem predstavljal še večji pomen in zahtevo. Agencija je vstopila v 15. leto delovanja, kar kaže, da v slovenskem energetskem prostoru nismo neznanka. Res pa je, da je novi energetski zakon prenesel pristojnosti odločanja v zvezi s programom dela in finančnim načrtom Agencije z Vlade Republike Slovenije na Državni zbor Republike Slovenije, kar je po vseh teh letih pomembna nova stopnja razvoja. V imenu Agencije za energijo se vam zahvaljujem za vašo konstruktivnost in razumevanje ter ponovno obravnavo programa dela in finančnega načrta za leto 2015. Hvala lepa.
Program dela in finančni načrt je obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor kot matično delovno telo, ki Državnemu zboru predlaga, da sprejme Predlog sklepa o soglasju k programu dela in finančnemu načrtu Agencije za energijo za leto 2015. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku gospodu Igorju Zorčiču.
Gospod predsednik, hvala za besedo. Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 5. seji dne 4. 2. 2015 kot matično delovno telo obravnaval program dela in finančni načrt Agencije za energijo za leto 2015, ki ga je dne 5. 12. 2014 državnemu zboru na podlagi petega odstavka 399. člena Energetskega zakona posredovala Agencija za energijo. Odbor je na seji dne 4. 2. 2015 program dela in finančni načrt Agencije za energijo za leto 2015 obravnaval že drugič. Prvič je bil namreč zavrnjen, kot je izhajalo iz razprave poslancev, zaradi prevelikega števila predvidenih novih zaposlitev, pomanjkljivega prikaza sistematizacije novih delovnih mest in pomanjkljive primerjave bilanc poslovanja preteklih let. Iz razprave poslancev je bilo tudi zaznati, da se izraža neka želja po poslovanju Agencije v smislu delovanja celotne javne uprave, to je na nekako bolj racionalen način. Agencija je dne 5. 12. 2014 Državnemu zboru predložila spremenjen program dela in finančni načrt Agencije za energijo, za katera je večina članov odbora ocenila, da je primeren za sprejetje v državnem zboru. Iz poročila izhaja, da se znižuje potreben dvig stroškov za približno 160 tisoč evrov, da se zmanjšuje predvideno število novega kadra za tri zaposlitve, prav tako da se zmanjšujejo stroški zunanjih storitev. Posledica takih ukrepov bo manjši dvig prispevka za povprečnega odjemalca zemeljskega plina, in sicer namesto prvotno predlaganih 70 centov na 50 centov na letni ravni. Kot je že navedeno, je razprava večine poslank in poslancev izrazila mnenje, da je Agencija pri dopolnitvi programa v pretežni meri upoštevala pripombe, ki so bile podane v obravnavi prvotno predloženega dokumenta, in s tem dosegla določen napredek v smislu racionalizacije stroškov, hkrati pa je ohranila pogoje za učinkovito opravljanje nalog Agencije. Nekateri od razpravljavcev so ponovno opozorili na po njihovem mnenju neobičajno določbo v Energetskem zakonu, ki pristojnost potrjevanja programa dela in finančnega načrta Agencije nalaga Državnemu zboru in izpostavili, da vsem primerljivim institucijam soglasje k takim dokumentom daje sicer Vlada. Po njihovem mnenju je takšen način bolj smiseln, saj resorna ministrstva razpolagajo s strokovnim kadrom, ki konstantno spremlja delo posamezne agencije in je bolj sposoben in kompetenten opredeliti se do njenega finančnega in kadrovskega načrta. Nekateri razpravljavci so bili kritični v smisli tudi popravljenega finančnega načrta in programa dela, in sicer v tem, da ne daje drugačne napovedi poslovanja Agencije, da ni jasne slike, kakšna razbremenitev naj bi se dosegla z novimi zaposlitvami, da Agencija ni racionalna pri naročanju programske opreme, glede na ostale evropske regulatorje, da želi zaposliti nove kadre, hkrati pa je enega od svojih posodila evropski instituciji ACER in da je neracionalna glede voznega parka. Gospa Duška Godina, ki je na odboru zastopala Agencijo, je na pomisleka odgovorila, člani odbora pa so po razpravi sprejeli sklep z vsebino: Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor predlaga Državnemu zboru, da sprejme sklep o soglasju k programu dela in finančnem načrtu Agencije za energijo za leto 2015 z dne 4. 12. 2014. Odbor je predlog sklepa sprejel z 10 glasovi za in nobenim proti. Hvala.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina SMC, zanjo gospod Igor Zorčič.
Hvala za besedo, še enkrat. Kot že navedeno, Državni zbor že drugič obravnava program dela in finančni načrt Agencije za energijo. V Poslanski skupini SMC smo pri obravnavi prvega poročila opozorili, da mora tudi Agencija svoje poslovanje prilagoditi splošnemu slabemu javnofinančnemu položaju države in da nekatere postavke iz programa dela in finančnega načrta Agencije za energijo za leto 2015 izkazujejo nekoliko preveč potratno poslovanje Agencije. Priznati je treba, da je obseg dela Agencije za energijo po sprejetju energetskega zakona širši in je povsem razumljivo, da se je pojavila potreba ob povečanju števila zaposlenih, vendar pa so nekateri podatki programa dela in finančnega načrta za poslance vendarle nekoliko nenavadni. Na primer izpostavljen je bil nakup avtomobilov, v letu 2009 je bilo porabljenih 14 tisoč 900 evrov, v letu 2010 46 tisoč, 2012 39 tisoč, nakup strojne računalniške opreme leta 2009, porabljenih 10 tisoč evrov, v letu 2010 31 tisoč evrov, v letu 2012 skupaj z nakupom strežnikov 50 tisoč evrov, v letu 2013 skupaj z nakupom strežnikov in diskovnih sistemov 32 tisoč evrov. Izstopajoči pa so bili tudi podatki o porabljenih stroških za nakup licenčne in nelicenčne programske opreme, ki so v letu 2009 znašali preko 100 tisoč evrov, v letu 2010 57 tisoč, 2012 55 tisoč, 2013 160 tisoč. Program dela in finančni načrt Agencije za energijo je prvi tovrstni dokument agencije, ki ga je obravnaval Državni zbor po spremenjenem energetskem zakonu in na mestu je bila tudi debata o tem, ali so poslanci kompetentni, da presojajo in odločajo o dokumentu, kot je finančni načrt. Ti pomisleki se bodo zagotovo porajali tudi v prihodnje, vendar pa po drugi strani Državni zbor ni Računsko sodišče, in se tudi glede teh pomislekov ni opredeljeval, tudi poslanci ne, pa tudi sam odbor ne glede tega, ali je bilo poslovanje smotrno ali ne. Za to so pristojni drugi organi. Vsekakor pa smo tudi v Poslanski skupni SMC zavzeli stališče, da finančni načrt in program dela, takšen kot je, upoštevajoč dosedanje, je primeren za sprejetje. Torej nismo imeli nobenih pomislekov glede na obstoječe pristojnosti Državnega zbora, da ga potem, ko je bil racionaliziran, sprejmemo. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospod Ljubo Žnidar.
Hvala predsedujoči. Kolegice in kolegi! Najprej naj se vrnem k Energetskemu zakonu, ki je bil sprejet v lanskem letu. Ta nalaga, da poslanci oziroma državni zbor potrjuje in sprejema poslovni program dela in finančni načrt Agencije za vsako naslednje leto. To je v Sloveniji unikum in gre za edinstveni primer. Poleg tega pa ta energetski zakon daje Agenciji izjemno veliko neodvisno pristojnost, ki jo bo izjemno težko nadzirati. Niti resorno ministrstvo nima nad agencijo kakršnegakoli nadzora ali kakršnekoli druge pristojnosti. Program dela v prvem poskusu koalicija ni podprla in ni bil sprejet. Na mizi je sedaj dopolnjen program. Če na kratko povzamem, bistvena sprememba je, da se zmanjšuje število novih predvidenih zaposlitev s 15 na 12. Zdaj pa, kot da je s to spremembo nov program dober, primeren tudi glede na pripombe koalicije, in tak je dobil podporo tudi na Odboru za infrastrukturo in prostor. Sam pa z gotovostjo trdim, da niti eden poslanec v tej dvorani ne ve, koliko novih zaposlitev bodo terjale nove naloge, ki jih Agenciji nalaga nov energetski zakon. Niti eden. Ravno tako nihče v tej dvorani od poslancev ne ve, koliko teh nalog pa bo lahko Agencija upravljala z zmanjšanim predvidenim številom zaposlenih. Nobeden tega ne ve. Toliko o vedenju in strokovnosti poslancev, ki ste to vnesli v Energetski zakon, da sedaj smo pa poslanci tisti, ki odločamo o poslovnem načrtu Agencije. Toliko o tej strokovnosti. V Slovenski demokratski stranki ne odločamo na pamet in zato opozarjamo na nujnost spremembe Energetskega zakona. Ni Državni zbor in nismo poslanci tisti, ki odločamo o poslovnosti, strokovnosti Agencije za energijo. Glede na zgoraj navedena dejstva in ker v Slovenski demokratski stranki odločamo na strokovnih osnovah in ker se zavedamo poslovne in gospodarske odgovornosti Agencije, temu programu Agencije ne bomo nasprotovali.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Ivan Hršak.
Spoštovani predsednik, spoštovana direktorica Agencije, spoštovane kolegice in kolegi! Agencija za energijo je že drugič predložila program za leto 2015. V okviru obravnave na matičnem delovnem telesu in kasneje na plenarnem zasedanju Državnega zbora smo namreč prvo verzijo dokumenta zavrnili, zaradi predvidenega povečanja števila novih zaposlitev in premalo jasno definiranega kadrovskega načrta. Tokratni program pa po oceni Poslanske skupine DeSUS vsebuje rešitve, ki v največji možni meri upoštevajo naše podane pripombe in zahteve ob obravnavi nove verzije programa. Novi predlog tako znižuje potreben dvig stroškov za približno 160 tisoč evrov, kar je bilo doseženo z zmanjšanjem potrebnega kadra za tri zaposlitve in z zmanjšanjem zunanjih storitev. Posledica tega bo tudi nekoliko manjši dvig prispevka za povprečnega odjemalca zemeljskega plina, in sicer namesto predlaganih 70 centov na 50 centov na letni ravni. V programu je natančneje utemeljena potreba po dodatnih zaposlitvah ter prikazani okvirni plačni razredi, dodatno pa so obrazložena tudi predvidena sredstva za programsko opremo, obseg potrebnih zunanjih storitev ter bilanca prihodkov in odhodkov Agencije v preteklih štirih leti. Podrobneje so prikazani tudi vplivi delovanja Agencije na energetskem trgu in posledični vpliv njihovega delovanja na uporabnike. V Poslanski skupini Desus ocenjujemo, da je Agencija kljub načrtovanega števila zaposlitev ohranila pogoje za učinkovito upravljanje nalog Agencije. Poslanke in poslanci Poslanske skupine Desus bomo podprli sklep o soglasju k programu dela in finančnem načrtu Agencije za energijo za leto 2015 z dne 4. 12. 2014. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospa Andreja Katič.
Spoštovani minister, kolegi in kolegice! Energetski zakon je prinesel bistveno povečano vlogo nacionalnega regulativnega organa, ki usmerja in nadzira izvajalce energetskih dejavnosti na področju elektrike in zemeljskega plina ter upravlja z zakonom določene naloge reguliranja izvajalcev energetskih dejavnosti na področju toplote in drugih energentov. Javna agencija Republike Slovenije za energijo kot regulativni organ ima okrepljeno neodvisno vlogo zlasti v odnosu do Vlade, saj po novem nadzor nad njenim delom opravlja Državni zbor, ki daje tudi soglasje k programu dela ter finančnemu načrtu agencije. Javna agencija Republike Slovenije za energijo je že jeseni lansko leto vložila predlog programa dela ter finančni načrt za leto 2015, ki pa ga pristojni Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor ni sprejel. Poslanke in poslanci smo podali kar nekaj pripomb na seji matičnega delovnega telesa na omenjeni dokument. Zlasti smo želeli, da se natančneje opredelijo cilji in učinki, ki jih Agencija zasleduje s svojim delovanjem, ter da se jasneje postavijo prioritete njenega dela v letu 2015. To bo omogočilo Državnemu zboru, da bo čez leto dni lažje presojal o tem, kako uspešno je Agencija delovala v letošnjem letu. Socialni demokrati smo v dosedanji razpravi izpostavili svoja pričakovanja, da je najpomembneje, da bo Agencija izvajala naloge in pooblastila regulatorja, ki bodo pomembno prispevali k podpiranju konkurence na trgu ponudnikov kakovostne električne energije, toplote, plina in goriv končnim uporabnikom, tako da bodo ti zanje plačali čim nižjo ceno. Poleg izdaje splošnih aktov ter soglasij k aktom izvajalcev GJS je ključnega pomena vzpostavitev nadzora nad delovanjem trga in nadzora nad zakonitostjo. Predpisi EU širijo naloge regulativnega organa tudi na tržno področje energetike. Med ključnimi cilji Agencije je tako zapisano: stroškovno učinkovito spodbujanje varnih, zanesljivih in učinkovitih prenosnih in distribucijskih sistemov za električno energijo in zemeljski plin ter doseganje največjih koristi za odjemalce z zagotavljanjem učinkovitega delovanja trga in konkurenčnosti pogojev na tem trgu. Dodatno so v poročilu predstavljeni ekonomski učinki delovanja Agencije. Naj izpostavim samo nekatere. Z nadzorom poslovanja operaterjev je Agencija v obdobju 2010–2013 zagotovila, da se je 120 milijonov evrov prihodkov, ki jih je Eles pridobil iz naslova dražb za dodeljevanje čezmejnih prenosnih zmogljivosti, uporabilo za znižanje omrežnih tarif. Agencija je na podlagi vzpostavljenega reguliranja s kakovostjo oskrbe v regulativnem obdobju 2011–2012 zaradi neizpolnjevanja minimalnih standardov neprekinjenosti napajanja v teh letih na področju distribucijskega omrežja znižala upravičene stroške sistemskega operaterja za okoli 0,5 milijona evrov. Agencija je v začetku leta 2012 pristojno ministrstvo opozarjala na neustreznost opredeljenih referenčnih stroškov proizvodnje električne energije, ki vplivajo na višino podpore za proizvodnjo električne energije iz obnovljivih virov predvsem na sončnih elektrarnah in bioplinarnah. Agencija je pripravila okvirni izračun stroškov proizvodnje električne energije v sončnih elektrarnah na podlagi dejanskih investicijskih vrednosti proizvodnih naprav, ki je pokazal dodatno zahtevo po znižanju referenčnih stroškov proizvodnje te energije, ki je osnova za določitev podpor. Tako je ministrstvo na predlog Agencije dodatno znižalo podpore za električno energijo, proizvedeno v sončnih elektrarnah. Izračunan prihranek tako pomeni 1,4 milijona evrov prihranka pri plačilih na letnem nivoju oziroma okoli 20 milijonov evrov v celotnem obdobju vključenosti v podporno shemo. In če se je v ponovljeni razpravi na matičnem delovnem telesu razprava odvijala predvsem glede načrtovanih novih zaposlitev, Socialni demokrati menimo, da so načrtovane, sedaj tudi racionalizirane, zaposlitve upravičene zaradi novih nalog. Glede na to, da se je v okviru podporne sheme prejemnikom podpor letno dodeli med 140 do 150 milijonov evrov, torej do izteka sheme okoli 1,8 milijarde evrov, in da Agencija pri posameznih prejemnikih opaža odstopanja, načrtuje v letu 2015 na tem področju poostren nadzor. Spomnimo se, v poročilu o stanju na področju energetike za leto 2013 je navedeno, da so prispevki, potrebni za podpore za proizvodnjo električne energije na naravi prijazen način, s približno 300-odstotnim povečanjem tako rekoč poleteli v nebo. To je seveda povečalo končno ceno električne energije. Agencija je že ugotovila nepravilnosti. Agencija ocenjuje, da bi z intenzivnimi nadzori in izrečenimi ukrepi v primerih ugotovljenih odstopanj od predpisanih pogojev za dodelitev deklaracij oziroma podpor lahko prihranili med 0,3 do 2 % sredstev, to je med 0,5 do 2,8 milijona evrov. Agencija meni, da bi bilo to možno zagotoviti z intenzivnim nadzorom nad prejemniki. Socialni demokrati bomo dali soglasje k programu dela in finančnemu načrtu Agencije za energijo za leto 2015. Pričakujemo, da bo Agencija, kot je bilo poudarjeno na začetku, izvajala pooblastila regulatorja in nadzornika tako, da bodo končni uporabniki za zanesljivo oskrbo plačali čim nižjo ceno.
Besedo ima Poslanska skupina Združene levice, zanjo dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Dobro jutro! Dober dan, za nekatere. Včerajšnja strpna nehomofobna debata nam je očitno pobrala ogromno energije, zato smo v sestavi samo 49 poslank in poslancev, kar pa seveda ni izgovor za razpravo o tej pomembni temi. To, da nimam pred seboj pildka še ne pomeni, da v Združeni levici ne delamo na strokovnih osnovah. Trčki imamo veliko glavo, dober CPU in si kar dosti zapomnimo. Upam, da tudi druge stranke, ne samo koalicija, Združena levica in SDS delujejo na nekih strokovnih podlagah. Seveda pa Državni zbor ni nek strokovni organ. Državni zbor je prerez državljank in državljanov, ki imajo volilno pravico. Upam, tudi z empatijo do tistih, ki je še nimajo, do tistih, ki jih zaradi drugačnih razlogov ne morejo imeti, vključno z izbrisanimi. Če gremo na samo tematiko 1. točke dnevnega reda, historiat je bil lepo podan kot tudi, recimo, zlasti gospa poslanka Katič pred menoj, ki je iz enega drugega energetskega lobija zbrifana, je zelo na plastičen način tudi pokazala, zakaj potrebujemo ta regulator. Obnovljivi viri energije so neka taka problematika, ki se ji moramo tudi posvetiti. Tu se nekako strinjam z njo. Energetski zakon je eden debelejših zakonov, eden večjih špehov, sem ga detajlno preučil, ki Agenciji nalaga neko celo vrsto nalog, razširitev tudi na področje toplotne energije. Ljudje – včeraj smo ogromno govorili o naravnih zakonih – ne, mi smo živalska vrsta, ki sama za sebe pravi, da je dvakrat umna. Smo zelo neotenična in entropična bitja. Zelo slabo samoupravljamo z energijo. Tudi zaradi tega je zelo pomemben ta regulativni organ in me tudi veseli, da je v Mariboru, ne pa v Ljubljani, zlasti tudi zaradi izčrpavanja Dravskih elektrarn. Če grem na neko samo poročilo, zelo jasno je bilo povedano, s prvim načrtom nismo bili zadovoljni, je bil dopolnjen. Kot predstavnik Združene levice sem bil takrat na odboru zelo skeptičen, kako bo Agencija ob tej razširitvi nalog z zmanjšanjem kadrovskega razvoja kos tem zadevam. Mi vemo, da je energetski sektor v celoti kombinacija oligopolno monopolnih položajev tudi na ravni ogrevanja. Jaz tam v Mariboru nimam neke blazne izbire, kdo bo mene v našem kvartu ogreval, ali pa novi poslanec, ki je danes v modrem outfitu. In tudi zaradi tega je to zelo pomembno. Seveda bi vsi radi plačevali čim manj za energijo. Jaz bi pa seveda rad in Združena levica, da smo energetsko dosti bolj učinkovito, kot smo. In tu nekako Slovenija zelo zaostaja od nekih evropskih parametrov, povprečij in tako naprej. Tudi zaradi tega se grem naslednji teden malo v Avstrijo učit, kako so recimo manjše občine tam samooskrbne. Mi v Združeni levici bomo v bistvu do tega sklepa vzdržani. Zakaj? Sedaj se nekako pozablja, če bi šli gledat magnetogram, se je na tej drugi obravnavi zgodil napad, neko miniranje gospe Praček s strani enega od poslancev SMC, ker smo kar dobili, da agencija deluje slabo. Delno je bilo to razvidno iz poročila poslanca Zorčiča. Ampak, veste, nekaj tu obračati v desetinah tisoč evrov, da mi v bistvu sploh ne vemo, zakaj se, če hočete, ti avtomobili rabijo, zakaj se potrebuje ta programska oprema in tako naprej, je blago rečeno neodgovorno. Če misli SMC na ta način rušiti neke akterje v določenih agencijah in nastavljati svoje – O. K. Vodja poslanske skupine malo zmiguje. Lahko bi šli pogledat magnetogram. Ne bom omenjal poslanca, ki je nekako to izrekel. Verjetno mu je bilo to naročeno. Jaz take stare-nove politike ne bom podpiral in tudi Združena levica ne. Upam pa, da bodo bodoča tovrstna poročila in te agencije in te analize bolj podkrepljeni, tako v vertikali časa kot tudi vsebinsko, zakaj dejansko so neke postavke. Upam pa, da bo Agencija s to direktorico ali s kakim drugim izvrševala svojo nalogo uspešno v korist vseh državljanov in državljank, ki pogosto gledamo tiste položnice in se nam tiste postavke zdijo bolj kot poezija v prozi kot nek resni razrez. Hvala za besedo.
Običajno ne posegam v stališča poslanskih skupin, želim pa, da so stališča poslanskih skupin res stališča poslanskih skupin in ne toliko obračunavanje z drugim, ampak da se nanašajo na tisto, kar imamo na dnevnem redu, ne pa na tiste zadeve, ki jih tisti trenutek pravzaprav zaradi postopkovnika ni možno braniti. Naslednja ima besedo Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo Jernej Vrtovec.
Spoštovane kolegice in kolegi! Napisano imam, kolega Trček. Agencija za energijo kot nacionalni energetski regulativni organ na področju trga z energijo predstavlja pomemben člen v verigi izvrševalcev nalog energetske zakonodaje. Gre za pravno osebo, ki na svojem področju samostojno, neodvisno od tržnih interesov opravlja naloge, ki jih prinaša nov energetski zakon. Dejstvo pa je, da Energetski zakon na novo določa pristojnost Državnega zbora Republike Slovenije, da poda soglasje k programu dela in finančnemu načrtu Agencije, s čimer poslanci namesto Vlade oziroma pristojnega ministrstva prevzamemo velik del odgovornosti za delo te agencije. In prav to je razlog, da ta dokument poslanci na seji Državnega zbora ponovno obravnavamo. Predlog, ki nam ga je Agencija predložila v decembru preteklo leto, ni odražal njenih dejanskih potreb, tako finančnih kot tudi ne kadrovskih. Pred nami je torej dopolnjeni predlog programa dela s finančnim načrtom za leto 2015, ki v primerjavi s prejšnjim predlogom znižuje dvig stroškov za približno 160 tisoč evrov, in sicer z zmanjšanjem predvidenih novih zaposlitev s 15 na 12 in tudi z zmanjšanjem zunanjih storitev. To pa je za gospodinjske odjemalce zemeljskega plina zelo pomembno, kajti to pomeni namesto prej predlaganih 70 centov na leto, 50 centov po novem. Leto 2015 bo torej za Agencijo za energijo res težko. Popolnoma nove naloge zahtevajo zagotavljanje zanesljivosti oskrbe z zemeljskim plinom, reguliranje toplote in drugih energetskih plinov, potrjevanje naložbenih načrtov operaterjev sistema ter nadzor nad zakonitostjo dela izvajalcev energetskih dejavnosti in skrb za odjemalce energije. Tudi mednarodnih obveznosti na ravni Evropske unije je vse več, pa vendar se v Poslanski skupini Nove Slovenije sprašujemo, ali je res za opravljanje teh nalog potrebno zaposliti kar 12 novih delavcev. Poleg sedanjih 46 zaposlenih, da ne bo pomote. Agencija to zdaj veliko lažje stori, ker ni več vključena v vladni kadrovski načrt, ki ne dovoljuje dodatnih zaposlitev. Kljub temu da gre za organ, ki mora biti kot regulator politično in finančno neodvisen in se zato ne financira iz državnega proračuna, pa ne moremo mimo dejstva, da bomo ravno poslanci tisti, ki moramo k programu dela in finančnemu načrtu podati soglasje in s tem prevzeti tudi odgovornost za delo Agencije. Krščanski demokrati ob tem še vedno izpostavljamo smiselnost petega odstavka 399. člena energetskega zakona, ki nalaga Državnemu zboru, da poda soglasje k programu dela in finančnemu načrtu Agencije za energijo. To je popoln nesmisel, saj vsem primerljivim institucijam soglasje k takšnim dokumentom daje Vlada. Zakaj torej ta izjema? Zakaj soglasja ne podaja več Vlada, tako kot je to bila njena pristojnost pred sprejetjem novega energetskega zakona? Dejstvo namreč je, da je ravno ta sprememba povzročila, da šele danes, 4. marca, govorim 4. marca, poslanci dajemo soglasje k programu dela in finančnemu načrtu te agencije za leto 2015. Tri mesece oziroma dva polna meseca sta že minila, ko je ta agencija že poslovala. Torej Agencija za energijo skoraj dva meseca in pol svoje delo opravlja brez ustrezne pravne podlage. Morda pa je tudi to dobro, saj bo Agencija na ta račun znižala načrtovani dvig stroškov delovanja in zaposlila manj delavcev. Glede na navedeno v Poslanski skupini Nove Slovenije – krščanskih demokratov Predloga sklepa o soglasju k programu dela in finančnemu načrtu Agencije za energijo za leto 2015 ne bomo podprli, prav tako pa mu ne bomo nasprotovali. Kolega Trček, včasih je lepo imeti napisano, da se ne govori kar na pamet neumnosti.
Tudi ta pripomba ni del poročila, ampak je del razprave. Ampak kakorkoli, končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O Predlogu sklepa o soglasju k programu dela in finančnemu načrtu Agencije za energijo za leto 2015 bomo v skladu z časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SODIŠČIH PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, ministru za pravosodje mag. Goran Klemenčiču.
Spoštovani gospod predsednik Državnega zbora, spoštovane poslanke in poslanci! Pred vami je prvi v sklopu zakonov s področja pravosodja, ki jih bomo obravnavali danes in jutri, ki jih je Vlada sprejela na svoji 13. redni seji. Takoj na začetku naj poudarim, to ni mini pravosodna reforma, to ni hitra pravosodna reforma. Tega nisem jaz kot minister za pravosodje niti Vlada nikoli izrekli, to je nekaj, kar se je prijelo v medijih. Trdimo pa, da gre za prvi korak v smeri zagotavljanja bolj preglednega, odgovornega in učinkovitega pravosodja. Gremo po vrsti. Gre za spremembe zakona, ki ima preko 100 členov, spreminjamo 9 členov. Najprej glede krepitve odgovornosti slovenskih sodnic in sodnikov. Zakon prinaša implementacijo priporočil GRECA, po katerem bo sodstvo za vse sodnike sprejelo etični kodeks in politiko odpravljanja korupcijskih tveganj, znotraj Sodnega sveta pa se bo moral vzpostaviti mehanizem za transparentno odločanje o morebitnih kršitvah. Ne dvomim, da bomo danes tako kot smo na odborih slišali veliko besed o GRECU – obveznostih ali neobveznostih njihovih priporočil. Zato zelo na kratko. Leta 2012 je GRECO, ki je pomembna in spoštovana institucija v okviru Sveta Evrope in h kateremu se je Slovenija zavezala s podpisom mednarodnih konvencij, opravil evalvacijo Republike Slovenije, njenega sodnega sistema, tožilskega sistema na področju korupcijskih tveganj. Ni šlo za evalvacijo s strani fantomskih birokratov iz Strasbourga ali Bruslja. To evalvacijo so opravili kolegi sodniki, sodnice, tožilci iz drugih evropskih držav. Pri tem so govorili z vsemi deležniki v Republiki Sloveniji in sprejeli priporočila, ki jih je Republika Slovenija, žal, za dve leti in pol dala v predal oziroma ignorirala. Decembra 2014, lansko leto je GRECO sprejel poročilo o napredku oziroma nenapredku Slovenije na tem področju in zapisal, da je napredek Slovenije na tem področju povsem nezadovoljiv. Zato smo se odločili, da po skrajšanem postopku to zadevo damo v parlament. Mimogrede, podobna priporočila so dobile druge države in so jih tudi že udejanjile: Nizozemska, Danska, Slovaška, Poljska in Hrvaška. Pojdimo na učinkovitost, sedaj sem govoril o odgovornosti. Sodna mreža v Republiki Sloveniji je neoptimalna. Stvarna in krajevna razmejitev med okrajno in okrožno sodišče prinaša anomalije, zaradi katerih so posamezna sodišča različno obremenjena. Splošno znano je, kar seveda poudarja tudi sodna veja oblasti, da so nekatera sodišča izjemno obremenjena, medtem ko se druga tako rekoč skrbijo za spise. Mobilnost sodnikov je bila v preteklosti omogočena samo od zgoraj navzdol pod zelo restriktivnimi pogoji v že obstoječem zakonu tudi od spodaj navzgor, iz okrajnih na okrožna. Že sedanji zakon je to omogočal, vendar na predvsem nepraktičen in neizvedljiv način v praksi, predvsem glede sodišča, kot je okrajno, okrožno in Okrajno sodišče v Ljubljani. Zato uvajamo možnost, v sodelovanju s predsedniki okrožnih sodišč, začasnega prehoda z okrajnih na okrožna sodišča. S tem dajemo predsednikom sodnih okrožij orodje in s tem tudi odgovornost, da v svojem okrožju zagotovijo bolj učinkovito in enakomerno porazdeljeno delo. S tem pa tudi hitrejše reševanje zadev. Naslednji korak bo verjetno vzpostavitev enotnega prvostopenjskega sodišča, vendar to zahteva dolgo razpravo, reden postopek in velik strokovni konsenz. Nazadnje. Preglednost, delovanje sodnih tolmačev, cenilcev in izvedencev, ki se je v zadnjih letih na eni strani liberaliziralo in prineslo vrsto anomalij. Število izvedencev je izjemno narastlo, nadzor nad njimi pa ni bil ustrezen. V interesu časa, ker bo možnost za razpravo, ker se bom lahko oglašal v sami razpravi, še nekaj na koncu. Ne dvomim, da bo ta in naslednji korak, o katerih bomo govorili danes in jutri, da so ti zakoni kontroverzni, kot sem te dni kontroverzen minister za pravosodje in kot je kontroverzno samo pravosodje. Legitimno je trditi, da to niso zadostne in popolne rešitve problemov. Dragi moji, sprejeli smo jih na Vladi novembra, ko smo bili manj kot 3 mesece v Vladi. Lahko je kontroverzen minister, ki je to prinesel na vaše klopi, lahko je kontroverzno pravosodje, a danes ne glasujete o prvem in drugem. Glasujete o tem, ali bi podprli te tri spremembe, ki niso revolucionarne, so pa po mnenju Vlade in po mnenju spoštljivih in spoštovanih mednarodnih institucij pogoj za korake v pravo smer. Hvala lepa.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za pravosodje kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici mag. Bojani Muršič.
Spoštovani predsednik, spoštovani minister, spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Odbor za pravosodje je na 6. seji 11. 2. 2015 in na prvem nadaljevanju 12. 2. 2015 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sodiščih, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po skrajšanem postopku predložila Vlada, ki ga je potrdil tudi skrajšani postopek Državni zbor. V uvodni obrazložitvi členov je minister za pravosodje pojasnil, da so ključne rešitve predlaganega zakona krepitev etike in integritete ter odpravljanje in obvladovanje korupcijskih tveganj v sodstvu na podlagi izrecnih priporočil GRECA, možnost razporejanja okrajnih sodnikov na okrožno sodišče z letnim razporedom sodnikov, urejanje področja delovanja sodnih izvedencev, cenilcev in tolmačev, prenos pristojnosti za določitev podrobnejše oblike in vsebine posameznih sodnih vpisnikov, imenikov, pomožnih knjig in tipiziranih obrazcev na Vrhovno sodišče. Odboru je bilo predstavljeno mnenje Zakonodajno-pravne službe, kjer je predstavnica podala obrazložitev pisnega mnenja službe in poudarila naslednje. Opozorila je, da je temeljno ustavno pravilo, da so sodniki pri opravljanju sodniške funkcije vezani na ustavo in zakon, da kodeks sodniške etike, ki ga je sprejelo slovensko sodniško društvo, že obstaja, zato predlagane rešitve vodijo do obstoja dveh etičnih kodeksov, na nesistematičnost, pravno nepreglednost, neurejenost razmerja med Komisijo za etiko in integriteto in Vrhovnim sodiščem na eni strani ter Komisijo za preprečevanje korupcije in Zakonom o integriteti in preprečevanju korupcije na drugi strani, da se z določbami 3. in 5. člena močno posega v splošni sistem organizacije in pristojnosti sodišč ter položaj sodnika. V nadaljevanju je glede urejanja položaja sodnih izvedencev in cenilcev ter tolmačev pojasnila, da predlog zakona določa omejitev uporabe tega statusa v vseh drugih postopkih, ki niso sodni oziroma upravno sodni. Predstavnica Državnega sveta je predstavila pisno mnenje, v katerem komisija Državnega sveta za državno ureditev predlagani zakon podpira, vendar ob upoštevanju vseh pripomb Zakonodajno-pravne službe, Sodnega sveta ter ostalih deležnikov. Predsednik Sodnega sveta je poudaril, da se Sodni svet strinja z mnenjem Zakonodajno-pravne službe ter poudaril, da omenjeni kodeks že obstaja ter da je tudi problem omejenega učinkovanja glede članstva v društvu ustrezno rešen. Sodni svet podpira tudi idejo o rešitvi oziroma širitvi možnosti razporejanja okrajnih sodnikov na okrožna sodišča. V razpravi je sodeloval tudi predstavnik Vrhovnega sodišča, ki je poudaril, da se Vrhovno sodišče večinoma strinja s pripombami ter prav tako izpostavil problematiko uvajanja novih pristojnosti in nalog Vrhovnemu sodišču brez zagotovitve ustreznih virov. Glede amandmaja koalicijskih poslanskih skupin k 7. členu, ki predvideva, da bi sodni tolmači lahko dajali prevode stranki zaradi uveljavljanja njenih pravic, je predstavnik Združenja sodnih izvedencev in cenilcev za gradbeno stroko povedal, da določba amandmaja problematike ne odpravlja, temveč neustavno razlikuje sodne izvedence in sodne cenilce v razmerju do sodnih tolmačev. Nasprotno pa so predstavnice Društva prevajalcev in sodnih tolmačev Slovenije izrazile podporo amandmaju ter ločeni obravnavi prevajalcev in sodnih tolmačev od ostalih deležnikov. Na seji je sodeloval tudi predstavnik Odbora 2014, ki je pozdravil predlog ministrstva kot majhen korak za zagotavljanje večje javnosti in odgovornosti ter preglednosti v pravosodju, pri tem pa opozoril na nekaj pomanjkljivosti. V razpravi so članice in člani odbora izrazili nezadovoljstvo nad obravnavo predloga po skrajšanem postopku. Opozorili so na številčnost in težo pripomb Zakonodajno-pravne službe ter ostalih deležnikov in izrazili nasprotovanje predlaganim rešitvam. Nasprotno pa so članice in člani odbora tudi menili, da je predlagana sprememba potrebna in dobrodošla ter da pomeni prvi pravi korak k večji transparentnosti in učinkovitosti pravosodnega sistema ter k večji pravni varnosti. Po njihovem mnenju bo k temu pripomoglo tudi sprejetje kodeksa sodniške etike, urejanje področja delovanja sodnih izvedencev, cenilcev in tolmačev ter ostale rešitve predlaganega zakona. Po opravljeni razpravi je odbor obravnavo nadaljeval na 1. nadaljevanju 6. seje 12. 2. 2015. Po opravljeni razpravi je odbor v skladu s 131. členom Poslovnika Državnega zbora sprejel amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 1. členu in 2. členu. Nato pa je v skladu z drugim odstavkom 130. člena Poslovnika Državnega zbora obravnaval amandmaje poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 1., 4., 5., 6., 7., 10. in 12. členu ter jih sprejel. Odbor pa ni sprejel amandmajev Poslanske skupine ZaAB k 7., Poslanske skupine SDS k 1., 5., 7. in 10. členu ter Poslanske skupine SMC, Desus in SD k [[…]] [[znak za konec razprave]] [[…]]členu. Brezpredmetni so postali amandmaji Poslanske skupine SDS k 2., 4., 6., 8. in 11. členu. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga in jih podprl.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospa Anja Bah Žibert.
Spoštovani predsedujoči, hvala za besedo. Spremembe in dopolnitve Zakona o sodiščih po skrajšanem postopku sprejemamo zato, ker naj bi sledile priporočilom GRECA. Krepila naj bi se etika in integriteta z oblikovanjem kodeksa sodniške etike. V ta namen naj bi se sprejela podrobnejša merila za izbiro in ocenjevanje sodnikov s strani Sodnega sveta ter ustanovila komisija za etiko in integriteto. Spoštovani! Nesporno so reforme na področju pravosodja potrebne, vendar pa takšne, ki bodo pravosodje v Sloveniji postavile končno na mesto, kamor sodi. To pomeni, na evropske norme, na evropska izhodišča, na evropske etične standarde, na evropsko strokovnost, na povprečno evropsko porabo sredstev, na povprečno število evropskih sodnikov. To je tisto bistveno, kar v tej državi potrebujemo. Potrebujemo takšne spremembe, ki bodo sledile oceni Evropske komisije, ki opozarja, da je dostop do učinkovitega in pravičnega pravosodnega sistema ena od pravic v jedru evropskih demokracij. Slovenija ima eno najnižjih stopenj zaznane neodvisnosti pravosodja. Prav tako velja tudi poudariti, da je stopnja zaupanja v sodstvo na najnižji ravni. Dejstvo je, da je treba vzpostaviti odgovornost v sodstvu. Prav tako tudi ukrepe, ki bodo vzpostavili dejansko nepristranskost in videz nepristranskosti v sodstvu. Predlagane spremembe, ki jih minister zahteva po skrajšanem postopku, tudi ne bodo odpravile zlorabe položaja v sodstvu. Žal gredo vladni predlogi v napačno smer oziroma se z njimi le na novo ovija v celofan obstoječe stanje v pravosodju. Predloga ne bomo podprli tudi zaradi samega postopka. Predlog namreč obravnavamo po skrajšanem postopku. To je v svojem mnenju izpostavil tudi Sodni svet in druga zainteresirana strokovna združenja. Pri tem pa moramo tudi poudariti, da je na predlagane spremembe zakona podala številne vsebinske pripombe Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora, ki se v večini niso upoštevale. Glede na vse navedeno in kar sem prej tudi že povedala, predloga novele Zakona o sodiščih v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ne bomo podprli. Bomo pa vsekakor skrbno spremljali izvajanje Zakona o sodiščih, še posebej z vidika zagotavljanja človekovih pravic in temeljnih svoboščin v sodnih postopkih. Ne nazadnje, spoštovani, tudi zato, ker pravosodni resor vodi minister mag. Goran Klemenčič, ki je pri svojem dosedanjem delu večkrat kršil zakone in celo Ustavo Republike Slovenije.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik, spoštovane in spoštovani! Predlog zakona zasleduje štiri poglavitne cilje. Opredelila se bom le do nekaterih. Zelo pomembno je po naši oceni dejstvo, na katero želim še posebej opozoriti, in to je, da s to novelo Zakona o sodiščih se krepi odgovornost sodnic in sodnikov. Eden izmed razlogov, zakaj danes obravnavamo novelo Zakona o sodiščih, je tako kot pri nekaterih drugih zakonih iz tega sklopa, ki jih bomo obravnavali v teh dneh, implementacija priporočil skupine držav proti korupciji – GRECO. Slovenija je v to skupino vstopila leta 1999 in v okviru četrtega ocenjevanja držav, med katere je bila zajeta tudi Slovenija, so bili pregledani trije sektorji z vidika standardov integritete. Med njimi je bila ocenjena tudi skupina sodnikov. Tako priporočila, ki se nanašajo na Zakon o sodiščih, predlagajo predvsem vzpostavitev jasnih standardov oziroma oblikovanje kodeksa poslovnega obnašanja, ki bi se uporabljal za vse sodnike. Mi sicer že imamo kodeks sodniške etike, ki ga je izdalo slovensko sodniško društvo, vendar je težava v tem, da ta kodeks zavezuje samo sodnike, ki so člani tega društva. Zato bo naloga Sodnega sveta, da sprejme kodeks sodniške etike, ki bo veljal za vse sodnike. Prav tako se z novelo Sodnemu svetu nalaga, da sprejme merila za izbiro kandidatov za sodnike in merila za kakovost njihovega dela. Za svetovanje glede vprašanja sodniške etike in integritete pa je predvidena tudi ustanovitev komisije za to področje. Naslednji cilj, ki ga zasleduje novela Zakona o sodiščih, je ureditev področja sodnih izvedencev, cenilcev in tolmačev. V zvezi s spremembo določbe, ki se nanaša na osebe, ki opravljajo tovrstne naloge, so prispela številna mnenja, pripombe in kritike. Gre namreč za to, da je novela prvotno predvidela, da se oseba na svoj status lahko sklicuje samo z okviru sodnih ali upravnih postopkov, kar seveda močno oži področje delovanja teh skupin glede na veljavno določbo 85. člena Zakona o sodiščih. Predlagatelj je to spremembo utemeljil s sklicevanjem na revizijsko poročilo Računskega sodišča z marca preteklega leta. V njem se ugotavlja neučinkovito poslovanje Ministrstva za pravosodje in javno upravo pri izvajanju nadzora nad delom sodnih cenilcev, ki opravljajo cenitev na področju ocenjevanja vrednosti nepremičnin izvensodnih postopkov. Na podlagi tega je Računsko sodišče od ministrstva med drugim zahtevalo, naj prouči ustreznost Zakona o sodiščih glede te ureditve. Tako je ministrstvo ugotovilo, da je najustreznejša rešitev omejitev dela teh kategorij le na postopke pred sodišči in upravnimi organi, saj ministrstvo ni sposobno zagotoviti zadostnega in ustreznega nadzora nad njihovim delom, ki je opravljeno na trgu oziroma na podlagi drugih predpisov. Namen predlagatelja je bil tako omejiti nadzor in s tem tudi odgovornost ministrstva na upravne in sodne postopke. Na podlagi vseh pripomb smo poslanci poslanskih skupin koalicije ocenili, da je treba to določbo spremeniti, zato smo vložili amandma, ki je bil na odboru izglasovan in s katerim smo dosegli kompromis. Tako se bodo po novem sodni cenilci in izvedenci na svoj status lahko sklicevali tudi v primerih, ko drugi zakon in uredba določa njihovo delovanje, medtem ko se bodo sodni tolmači poleg tega lahko sklicevali na svoj status tudi v primerih, ko bodo dajali tolmačenja in prevode na zahtevo stranke zaradi uveljavljanja njihovih pravic. V Poslanski skupini Desus se s tako ureditvijo strinjamo in menimo, da je glede na naravo dela omenjenih kategorij in tudi glede na določbe drugih zakonov ta ureditev najbolj primerna. V Poslanski skupini Desus bomo novelo zakona podprli. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo mag. Bojana Muršič.
Lepo pozdravljeni! Danes nadaljujemo 5. redno sejo Državnega zbora s točko, kateri smo na matičnem delovnem telesu posvetili kar precej ur. Nekaj na račun vsebine in nekaj na račun zamer iz preteklosti. Iz same najave časa sklepamo, da bo tudi ta razprava na plenarnem zasedanju več kot zanimiva. Obravnavamo namreč Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakon o sodiščih in ga obravnavamo po skrajšanem postopku. Izraženega nezadovoljstva ob samem postopku obravnave je bilo že na odboru marsikaj povedanega. Tudi Socialni demokrati smo bili zelo zadržani do obravnave vseh predlaganih zakonov s strani Ministrstva za pravosodje po skrajšanem postopku. Socialni demokrati tudi ugotavljamo, da z obravnavo predloga po skrajšanem postopku bistvenega časa za sprejetje zakona nismo pridobili. Dobili pa smo veliko negativnih odzivov različnih strokovnih združenj ne le na vrsto postopka, ampak tudi na vsebino predlaganih sprememb in dopolnitev zakona kakor tudi na vključenost pri pripravi le-teh. Iz gradiva, v katerem so navedeni zasledovalni cilji, razberemo, da se poleg implementacije priporočil GRECA v zvezi z oblikovanjem poslovnih in etičnih kodeksov prenašajo pristojnosti za določitev podrobnejše oblike in vsebine posameznih sodnih vpisnikov, imenikov, pomožnih knjig in tipiziranih obrazcev Vrhovnega sodišča še širijo možnosti razporejanja okrajnih sodnikov na okrožna sodišča z letnim razporedom sodnikov, ureja pa se tudi področje sodnih izvedencev, cenilcev in tolmačev. Izvedenci, tolmači in cenilci so bili tisti, ki so opozarjali na pomanjkanje vključenosti pri urejanju tega področja. Menimo, da je strokovno znanje sodnih izvedencev in cenilcev pomembno ne le pri sodnih postopkih, upravnih postopkih, ampak tudi pri sklepanju poravnav, pri mediacijah in drugih postopkih izven sodišč. Kot je bilo na odboru poudarjeno, lahko izvedenci in cenilci s strokovnim znanjem uspešno pripomorejo k zaključevanju postopkov tudi tako, da do posameznih sodnih sporov sploh ne pride, kar pa je za delo in razbremenjevanje sodnikov in strokovnih sodelavcev zelo pomembno. Ne gre zanemariti tudi pripomb s strani Sodnega sveta in Vrhovnega sodišča, iz katerih zaznavamo, da s predlagano novelo zakona nekatere pomanjkljivosti še vedno obstajajo. Socialni demokrati bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sodiščih kljub vsemu podprli. Posamezne pripombe in pomanjkljivosti so bile s sprejetimi amandmaji na matičnem delovnem telesu le odpravljene. Podprli bomo tudi amandma koalicije k 2. členu. Ob zaključku pa bi predlagatelja le opozorili na naslednje. Napovedani so še novi posegi v Zakon o sodiščih. V samo pripravo zakonskih rešitev naj se vključijo vsi tisti, ki bi lahko pripomogli k boljši kvaliteti predpisov, obenem pa se na ta način tudi omejijo vnosi parcialnih interesov v zakonodajo, s tem pa bi tudi pripomogli k odpravljanju korupcijskih tveganj. Socialni demokrati se zavedamo, da stoprocentnega soglasja vseh deležnikov nikoli ne bo. Vendar naj bodo spremembe premišljene, dokaj usklajene in naj se obravnavajo po rednem postopku. Z nenehnimi spremembami in dopolnitvami motimo osnovne procese dela sodnikov in strokovnega osebja. Ne nazadnje tudi sodišč v celoti.
Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zanjo dr. Matej T. Vatovec.
Predsednik, hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! "Kakor koli, tukaj je moja zaveza, da se bodo zakoni bistveno bolj transparentno pripravljali v smislu strokovne javnosti in da se bo vse, kar se tiče sodstva in tožilstva, kar se mene tiče, tukaj pa bom imel vpliv, prosili tudi za mnenja ljudi iz proizvodnje, se reče, po domače povedano." To so besede ministra ob njegovi predstavitvi pred Odborom za pravosodje, preden je postal minister za pravosodje. Te svoje zaveze minister ni uspel uresničiti niti enkrat do sedaj. Odkar je nastopil funkcijo ministra, je v zakonodajni postopek vložil skupno s predlogi, ki jih bomo obravnavali danes in jutri, šest predlogov zakonov. Enega po nujnem postopku in pet po skrajšanem. Na vseh sejah odborov, kjer so bili omenjeni zakoni obravnavani, se je dogajalo isto. Predstavnikov strokovne zainteresirani javnosti je bilo na seji prisotnih skoraj toliko kot poslancev in ob obravnavi predlogov so ponavljali iste besede: Predlog ni bil usklajen s strokovno javnostjo in strokovna javnost ni imela možnosti sodelovati pri njegovi pripravi. Ob vseh predlogih je imelo mnenje Zakonodajno-pravne službe vsaj toliko strani kot besedilo zakona. Amandmajev k posameznim predlogom pa je bilo toliko, da je še koalicija, ki jih je vložila, komajda sledila. Koliko da Vlada na spoštovanje resolucije o normativni dejavnosti in transparentno strokovno usklajeno pripravo zakonodaje, je najlepše razvidno iz števila kršitev te resolucije, ki jih redno objavlja Center za informiranje, sodelovanje in razvoj nevladnih organizacij. Od 18. septembra 2014 pa do danes je namreč Vlada resolucijo prekršila kar 158-krat od skupno 234 predlogov, ki jih je pripravila. Kakšen je odstotek kršitev pri Ministrstvu za pravosodje? Neverjetnih 93 %. Ministrstvo se torej na strokovno in zainteresirano javnost gladko malo požvižga. Minister je torej svojo zavezo zelo hitro pozabil, rezultat takšnega delovanja pa je naslednji. Besedilo zakona obsega 13 členov, spisanih na dobrih štirih straneh. Mnenje Zakonodajno-pravne službe obsega sedem strani. Prejeli smo 11 dokumentov s pripombami strokovne javnosti in skupno obravnavali kar 20 vloženih amandmajev. In katero rešitev je treba tako zelo nujno in čim prej sprejeti, da ni časa za sodelovanje strokovne javnosti? Treba je implementirati priporočila GRECA iz leta 2012. Torej tri leta stara priporočila, glede katerih bi morale slovenske oblasti tako ali tako predložiti poročilo o ukrepih že do davnega 30. aprila 2014. In kaj je pri tem najbolj ironično? V teh istih priporočilih nas GRECO opozarja zaradi prepogoste uporabe hitrih postopkov, ki onemogočajo ravno sodelovanje strokovne zainteresirane javnosti ter menijo, da bi organi lahko nadzirali uporabo hitrega postopka za zagotovitev njegove nezlorabe. Pa naj razume, kdor more. V Združeni levici zakona, ki se sprejema na takšen način, seveda ne moremo podpreti. Podpiramo rešitve, ki se nanašajo na uvajanje kodeksa sodniške etike, na določitev natančnejših meril za izbiro kandidatov za sodnike, prav tako podpiramo ustanovitev komisije za etiko in integriteto. Ne moremo pa podpreti rešitev, ki se nanaša na področju sodnih izvedencev in cenilcev, za katere celo Zakonodajno-pravna služba opozarja, da so ustavno sporne, prejeli pa smo celo pravno mnenje Inštituta za ustavno pravo, iz katerega prav tako izhaja, da je predlagana rešitev neprimerna. Pri tem je treba izpostaviti tudi to, da se sporna rešitev predlaga zaradi tega, ker bi bilo opravljanje nadzora nad delom sodnih cenilcev in izvedencev pogojeno z izrabo določenih finančnih in človeških virov, s katerimi ministrstvo trenutno ne razpolaga. Vrtiljak varčevanja se torej nadaljuje. Skrajni čas bi bil, da minister ugotovi, da njegova aroganca ne bo povrnila državljankam in državljanom zaupanja v pravno državo ter da tudi ne bo rešila težav, s katerimi se sodstvo sooča. Vse, kar je dobrega v pol leta naredil, ima namreč ravno obratni učinek in v Združeni levici rokohitrsko pripravljenih in nepremišljenih rešitev, katerih glavni razlog je po večini varčevanje, žal ne moremo podpreti. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krčanskih demokratov, zanjo gospod Jernej Vrtovec.
Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani predsednik, spoštovani gospod minister! Naj že uvodoma povem, da smo v Novi Sloveniji na področju pravosodja pričakovali reformne ukrepe. Ministrstvo oziroma Vlada pa je v Državni zbor prinesla samo manjše popravke obstoječe zakonodaje. Reforme so na našem pravosodju nujno potrebne, saj na to glasno opozarjajo vsi deležniki, zlasti gospodarstvo in strokovna ter laična javnost. Vsaka vlada, če se za reforme resnično tudi odloči, te ukrepe izvaja v prvem letu nastopa mandata, ko je pripravljena za spremembe največja. V tem pogledu pomenijo predlagane spremembe zakonodaje za nas v Novi Sloveniji veliko razočaranje. Kritični smo do kadrovanja na sodniška mesta v zadnjih letih. Sodniške funkcije zasedajo kandidati, ki nimajo ustreznih strokovnih in življenjskih izkušenj za opravljanje te funkcije. Sodni svet doslej pri kadrovanju ni določil vnaprej znanih kriterijev za izbiro kandidatov. Sedanji noveli zakonov, Zakon o sodiščih in Zakon o sodniških službi, to pomanjkljivost odpravljata. Vendar pa se sprašujemo, ali bo Sodni svet zakonsko določene kriterije za izbiro kandidatov za sodnike tudi dejansko upošteval pri izbiri kandidatov. Bojimo se, da bodo ta zakonska določila spet ena v vrsti zakonskih določb, ki ostajajo mrtva črka na papirju. Sodnemu svetu smo podelili pomembne pristojnosti, nismo pa hkrati vzpostavili mehanizmov odgovornosti, poudarjam, odgovornosti. Torej odgovornosti za njihovo odločanje. Vsaka podeljena pravica mora prinesti s seboj tudi odgovornost, sicer samo dodatno odpiramo vrata za nova korupcijska tveganja. Vzpostavili smo sistem odgovornosti za delo na najnižjih nivojih dela, nismo pa uspeli vzpostaviti niti normativnih okvirjev za odgovornost za delo in glas na najvišjih funkcijah, med katere sodijo tudi funkcije v vseh pravosodnih organih. Odločanje Sodnega sveta mora biti transparentno in dostopne javnosti. Njihove odločitve morajo biti jasne in podrobno obrazložene. Vsak član Sodnega sveta mora nositi polno odgovornost za vsak glas v vsaki konkretni zadevi. Odgovornost je treba vzpostaviti tudi za delo sodnih cenilcev in izvedencev, kjer sedaj nadzora nad njihovim delom praktično ni. To področje potrebuje sistemske spremembe, od postopka imenovanja, izobraževanja, preverjanja znanja in tudi samih razrešitev. Odprta in nerazrešena ostaja pa problematika porazdeljevanja dela oziroma sodnih spisov na prvostopenjskih sodiščih. Spisi krožijo od enega sodišča do drugega v nasprotju z materialnimi določili o krajevni pristojnosti, ne da bi bile stranke vsaj obveščene o tem, da je njihov spis predodeljen nekemu tretjemu sodišču. Sprašujemo se, kako take zadeve prestanejo presojo o spoštovanju določil krajevne pristojnosti. Take rešitve ne pomenijo le kršitve zakonodaje, pač pa zmanjšujejo tudi preglednost in sledljivost dela sodnikov. Namesto kroženja spisov bi morali na prvostopenjskih sodiščih vzpostaviti sistem kroženja sodnikov. Vsekakor pa je nujno treba urediti tudi ustrezen status enotnega prvostopenjskega sodišča ter vzpostaviti spremenjeno mrežo sodišč. V Novi Sloveniji – krščanskih demokratih predloga sprememb in dopolnitev Zakona o sodiščih ne bomo podprli, ker spremembe, ki jih predlog zakona prinaša, sicer pomenijo določene manjše izboljšave, ne prinašajo pa tistih potrebnih in pričakovanih rešitev, ki bi dejansko pomenile podlago za učinkovito delovanje sodišč. Najlepša hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Zavezništva, zanjo gospod Jani Möderndorfer.
Lep pozdrav vsem skupaj! Danes je dan, ko bo minister za pravosodje predstavil svoj paket sprememb na področju zakonodaje, ki se opira predvsem na sodišča, pravosodje in še nekaj drugih. Pred nami je prvi zakon, ki je v šopku teh hitrih sprememb, za katere se je odločil minister, verjetno predvsem zaradi svoje obrazložitve, da gre za manj zahtevne spremembe. Če pa bomo pozorno pogledali, že pri prvem zakonu vidimo, da gre v resnici za določene spremembe, za katere je dobro in pametno, da so usklajene v prvi vrsti s stroko, ki se jo v resnici to najbolj tiče. Še posebej je nenavadno, da je minister za pravosodje tisti, ki bi na nek način utemeljil in si želel, da ima dobre odnose, ne pa da takoj že na začetku zareže in da jasno vedeti, kakšen bo njegov način dela v tem mandatu z ljudmi oziroma s stroko, za katero je tudi zadolžen. Dobro, je pač tako, da se vsak odloči za svoj način dela in njemu se moramo prilagoditi in pripraviti. Zakon, ki ga obravnavamo, ima štiri bistvene elemente sprememb. Gre za implementacijo priporočil GRECO, ureditev področja sodnih izvedencev, cenilcev in tolmačev, prenos pristojnosti za določitev podrobnejše oblike in vsebine posameznih sodnih vpisnikov in imenikov, pomožnih knjig in tipiziranih obrazcev na Vrhovno sodišče, širitev možnosti razporejanja okrajnih sodnikov na okrožna sodišča z letnim razporedom sodnikov. Niti enega stroka ni pohvalila. Še več, v fazi skrajšanega postopka smo doživeli že spremembe oziroma amandma na področju ureditve glede sodnih izvedencev, cenilcev in tolmačev, kjer je bilo več kot jasno, da se je spravilo v paket dva različna pojma, ki se ju na enak način tudi obravnava. Razočaran sem predvsem zato, ker se je ministrstvo odločilo – imelo je namreč dve možnosti, to je, da na nek način poostri nadzor – kar je bila tudi usmeritev in priporočilo Računskega sodišča. Ministrstvo za pravosodje se je odločilo za enostavnejšo pot, to pa je, da se preprosto s tem ne ukvarja več, in naredi zelo jasno distinkcijo med tistimi, ki imajo možnost imenovati se pravosodni oziroma sodni izvedenci in cenilci, glede na to, da bo amandma, predvidevam, sprejet, so tolmači izločeni, in tisti, ki bodo to opravljali komercialno in potem kasneje tega ne bodo mogli opravljati na sodišču. Sam menim, da je to narobe. Narobe je predvsem zato, ker je to v resnici odmik in priznanje, da si nezmožen opravljati neko delo. Sam sem prepričan, da je ustaljen postopek kazal določene rezultate. Ne nazadnje je že razprava na odboru pokazala, da je bila odločitev preuranjena, prehitra, lahko bi se našla tudi drugačna rešitev. Sam sem prepričan, da to niso tako veliki stroški, je pa stvar pomembna z vidika organiziranosti, kako pristopiš k sami stvari. Verjetno je minister mislil, da bo z enim zamahom rešil problem in se bo potem lotil resnejših tem, s tem, da je dal jasno sporočilo, kakšen odnos ima do te materije. Pa vendar. Ostala je pa tema, ki je bila več kot jasno tako na odboru kot v javnih medijih sporočena, da ni usklajena s stroko. Zato seveda tudi predlagamo ministru, da se v prihodnje resneje in bolj temeljito loti teh vprašanj. V Zavezništvu pa teh predlogov sprememb ne bomo podprli, ker ne želimo sodelovati pri takšnem načinu dela. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina SMC, zanjo gospod Igor Zorčič.
Gospod predsednik, hvala za besedo. Spoštovane kolegice, kolegi, spoštovani ministri, minister! Stranke koalicije so se zaradi udejanjanja načela pravne države med drugim zavezale sprejeti nabor ukrepov za omejevanje korupcijskih tveganj v pravosodju in za povečanje učinkovitosti delovanja pravosodja. Na tej seji Državnega zbora je pred nami prvi paket sprememb zakonov, ki so namenjeni tem koalicijskim zavezam. Danes konkretno Zakon o sodiščih. Sprememba Zakona o sodiščih je torej prvi korak v smeri krepitve etike in integritete ter omejevanja korupcijskih tveganj v sodstvu, saj predvideva oblikovanja kodeksa sodniške etike, sprejetje podrobnejših meril za izbiro in ocenjevanje sodnikov s strani Sodnega sveta ter ustanovitev komisije za etiko in integriteto. V SMC ocenjujemo, da so rešitve, ki jih predlaga Vlada, in ki so dopolnjene z amandmaji koalicije, potrebne, in da se bodo v prihodnjih letih tudi ustrezno manifestirale v obliki povečanja zaupanja v sodno vejo oblasti. Vlada se je pri predlaganih rešitvah v tem delu oprla na priporočila GRECA oziroma jih implementirala, kar v stranki SMC pozdravljamo. Predvidena ureditev je sprožila določene pomisleke o razmerju etičnega kodeksa do disciplinskih kršitev po Zakonu o sodniški službi, zaradi česar je, kot je že navedeno, bil s strani koalicijskih strank sprejet amandma oziroma predlagan amandma, ki bo ta razmerja v amandmiranem členu posebej definiral, tako da so s tem po oceni SMC tudi odpravljeni ti pomisleki. Zakon o sodiščih nadalje ureja možnost razporejanja okrajnih sodnikov z okrajnih sodišč na okrožna zaradi izboljšanja amortizacije problematike neenakomerne obremenitve sodišč. V SMC predlagano ureditev tudi v tem delu podpiramo, saj se s tem uvaja nov instrument za večjo fleksibilnost pri organizaciji dela sodišč na način, da se sodnike z letnim razporedom razporeja v okviru okrožnega sodišča, kadar to predsednik sodišča oceni za potrebno. Stranka podpira tudi predlagane rešitve glede dela in statusa sodnih izvedencev. Te rešitve so v dosedanjem zakonodajnem postopku naletele na velik odziv društev izvedencev in sodnih tolmačev. Stranke koalicije so posledično tudi te rešitve, ki so bile predlagane s strani Vlade, amandmirale in ocenjujemo, da so takšne skupaj z amandmaji ustrezne in zasledujejo tisto, kar je pravzaprav srž revizijskega poročila Računskega sodišča, ki opozarja na delo sodnih izvedencev v delu, kjer se urejajo izvensodna pravna razmerja. Delo izvedencev je namreč pomembno ne samo za delo sodišč, ampak tudi za urejanje drugih izvensodnih pravnih razmerij. In prav v tem delu je revizijsko sodišče ugotovilo nekako črno liso, kjer je kontrola oziroma nadzor ministrstva premajhen in predlagane rešitve v noveli zakona pravzaprav predstavljajo odziv na takšno situacijo. V SMC ocenjujemo, da je takšna rešitev primerna. Glede očitkov skrajšanega postopka pa v SMC sledimo stališču Vlade, da gre dejansko za manjše število členov, ki se spreminjajo. Res je, da so pomembni, seveda pa so verjetno pomembne tudi druge rešitve, ki jih v okviru zakona sprejemamo v Državnem zboru. Druga opcija, se pravi neki redni postopki pa seveda po parlamentarni praksi prinašajo očitke o tem, da so rešitve prepočasne, da se ne gre v reforme, skratka, po domače povedano, karkoli se naredi, je vedno nekaj narobe. Kot že rečeno, gre za spreminjanje manjšega števila členov. Zainteresirane javnosti so se do njih opredelile in v SMC bomo novelo zakona podprli. Hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jih bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 3. 3. 2015. V razpravo dajem 1. člen ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. V Poslanski skupini Desus tega amandmaja ne podpiramo in bom obrazložila naše stališče z naslednjim. Letna poročila o delovanju sodišč 60.a in 60.b člen že zajemata analizo učinkovitosti in uspešnosti dela sodnikov, v sklopu katere je lahko posredno izpostavljeno tudi ugotavljanje kršitev človekovih pravic v sodnih postopkih. Letno poročilo pošlje Vrhovno sodišče Republike Slovenije Sodnemu svetu, ki ga tudi obravnava na svoji seji pa tudi Državnemu zboru Republike Slovenije. Tako je na sistemski in splošni ravni v zadostni meri urejeno spremljanje, ugotavljanje in analiziranje kršitve človekovih pravic. Ne glede na obstoječi sistem poročanja o delovanju sodišč pa obstajajo tudi drugi instituti, ki na individualni in konkretni ravni zagotavljajo spoštovanje človekovih pravic v sodnih postopkih oziroma uveljavljanje sodniške odgovornosti: ocena sodniške službe, disciplinski postopek, razrešitev sodnika, posebna kazniva dejanja protizakonitega pristranskega in krivičnega sojenja itd. Tudi v centralni kadrovski evidenci sodnikov se vodijo podatki, ki zajemajo morebitne kršitve človekovih pravic in svoboščin. Posebej lahko izpostavimo podatke o zadevah, ki jih je reševal oziroma jih rešuje sodnik in v katerih je Evropsko sodišče za človekove pravice dokončno odločilo, da je bila pravica ali svoboščina stranke kršena zaradi ravnanje sodnika ali je bila zaradi te kršitve sklenjena poravnava v postopku pred navedenim sodiščem, navedba sodnika zadeve, pravne podlage, ki je bila kršena, navedba točke ali točk sodbe, o katerih je bilo ugotovljeno, da je sodišče Republike Slovenije kršilo pravno podlago. Področje ugotavljanja kršitev človekovih pravic in temeljnih svoboščin v sodnih postopkih je že v zadostni meri pokrito z veljavno zakonodajo, tako da ne vidimo razlogov, ki bi narekovali še dodatne aktivnosti Sodnega sveta. Hvala lepa.
Besedo ima gospa Anja Bah Žibert.
Hvala lepa. Seveda bo moja razprava usmerjena na amandma, ki ga predlaga Slovenska demokratska stranka. Pa vendar, če želim pojasniti ta amandma, je gotovo potrebno izpostaviti še nekaj drugega. Že prej smo v stališčih poslanskih skupin, vsaj nekaterih, ugotavljali, da se v bistvu ta zakon spreminja na priporočilo GRECA. Ampak resno, minister, sprašujem – kako to, da najprej GRECO? Zakaj ne usmeritev Evropske komisije, zakaj ne pozivi strokovne javnosti po spremembah, ki so številni? Vsaj naredite razpravo s pozivi civilne družbe. GRECO postavljate na nek nivo pred vsemi ostalimi. Dejansko ja, kajti te spremembe sledijo, tako ste tudi sami povedali, usmeritvam GRECA, drugo niste izpostavili. Veste, to, kar se je dogajalo na matičnem odboru, in to je treba poudariti, je bilo nezaslišano. Ne bom rekla lapsus, kajti pri tem ni bila kriva nič predsedujoča v tem odboru, ampak kriv je bil postopek. Veste, tam notri je vladal na nek način kaos. In če nekoliko povzamem včeraj sprejeti zakon, bili smo nekako v dvorani razporejeni kot osebe 1 in osebe 2. Namreč prostora v dvorani ni bilo. Ni ga bilo. Ampak zakaj ga ni bilo? Ne zato, ker nismo uredili primernega prostora, ampak zato, ker je tam potekala javna polemika. Vse tisto, kar bi moralo biti s strokovno in zainteresirano javnostjo opravljeno prej. Številni predstavniki so bili tam. In vsi od prvega do zadnjega so pravzaprav klicali k temu, kaj se dogaja. Minister je dal na voljo, mislim, da tri do štiri dni, da se odzovejo na njegov predlog. Mislim, da se tukaj absolutno strinjamo. Torej če spreminjamo nek zakon, in s tem amandmajem SDS želimo vsaj dodatno urediti stvari, ki se nam zdijo ključne, bi bilo prav, da glede na vaša pretekla mnenja, spoštovani minister, omogočite javno razpravo. Jaz vas moram spet spomniti na to, da ste s tem načinom kršili določbo resolucije o normativni dejavnosti. To verjetno vi veste, ampak kršitve za vas niso takšen problem. Ampak zame pa so, pa za številno javnost tudi. Naj vas spomnim na vaše mnenje iz leta 2012, ko je bila ena druga vlada in se je spreminjal en drug zakon, kjer ste javnost z dopisom obveščali, da se krši transparentnost, gospodarnost, pomanjkanje načela javnosti, pravne varnosti, neobvladovanje korupcijskih tveganj. Vsega tega danes seveda ni več. Minister, kako naj vam sploh še zaupam? V enem letu spreminjate stališče iz ene skrajnosti v drugo. In dejansko jaz upam, da boste amandma Slovenske demokratske stranke sprejeli zato, ker opozarja na tisto, kar opozarja javnost – da je z našim sodnim sistemom nekaj zelo narobe. In priporočila GRECA, ki jih sprejemamo danes, seveda tega ne bodo rešila. Ne nazadnje naj spomnim, koliko nas stane na prebivalca sodniško delo. Povprečno je, mislim da, 48 evrov, v Evropski uniji nas pa stane, mislim da, tam okrog 70 evrov. Zakaj, spoštovani minister? Po drugi strani, mislim da Vrhovno sodišče in Sodni svet, ko jim nekaj nalagate, poudarjajo, to je v tem zakonu, da rabijo dodatna sredstva. A bomo še dodatno dražili sistem? Rešitve, ki jih predlagate, pa vsekakor ne pomenijo tistega bistva. Pri nas na sodiščih, ko potekajo razprave, če govorimo samo na Vrhovnem sodišču, nekako sedi v senatu pet sodnikov. Ti sprejmejo neko odločitev, za katero potem tisti, ki to odločbo dobi, ne ve, kako je posamezni sodnik odločal. Se vam zdi to prav? Se vam zdi to prav, da ko potem takšna odločitev pade na Ustavnem sodišču, da se ne ve, kako je kakšen sodnik glasoval. In če pade, se govori o problemu senata. Tudi to bi veljalo izpostaviti. In kar je tisto najbolj pomembno, kar se mi zdi bolj pomembno kot to, da se je Sodni svet nekako obregnil ob vaš predlog zakona – ker to, da se je Sodni svet obregnil, je morda celo vam v prid – ampak kakorkoli že, je to, da bi dejansko državljani bili seznanjeni s poročilom o kršenju človekovih pravic v postopkih, o tem, kaj se dogaja. Ne vem, česa se tukaj bojimo. Pa saj niso sodniki svete krave. Poglejte, sosednja Hrvaška ima prenos sej iz dvorane in sodnik vstane, ko izreka ukrep oziroma sodbo, zato ker ima toliko spoštovanja do javnosti, kajti ve, da ga takrat spremljajo. Ker to nekaj pomeni v državi. Pri nas pa so ti ljudje skriti. Ampak s tem delamo krivico tistim, ki so dobri sodniki, kajti slaba luč potem pade na vse. Ne nazadnje bi bilo tudi prav, kajti nekateri poudarjajo, da imamo, mislim da, čez 300 odločb Evropskega sodišča, da je bila v Sloveniji kršena ustava oziroma so bile kršitve človekovih pravic. 300 odločb. Zakaj se ne bi vedelo javno, kdo so bili ti? Kaj tukaj skrivamo? Mar ne bi to pomagalo, če bi bile te zadeve objavljene, tako kot je predlagan amandma, da ne bo kdo mislil, da ne govorim o amandmaju, točno o tem govorim. Če bi to veljalo in bi te zadeve začeli končno objavljati, jaz verjamem, da bi bilo morda tudi tega na nek način manj. Ne nazadnje bi bilo prav, da ti ljudje prevzamejo tudi odgovornost in da se to enkrat za vselej v tej državi uredi. Tudi vi, minister, ste vsak dan na tapeti, pravite. To ste v uvodu povedali. In da ste v zadnjem času še bolj. Ampak tako je tudi prav. Tudi jaz sem. Sodniki pa ne. In to ni prav. Vsak mora odgovarjati za svoje delo. Ne glede na to, če boste rekli, da se pač zgodi in pride do kršitev. Zato pa imamo potem višje nivoje. Je res. Ampak, veste, tudi zdravnik ne naredi strokovne napake, ker jo je želel narediti – pa se mu potem očita. Ampak se zgodi. In vsi dobro vemo, kaj se potem zgodi. Pri sodnikih pa ni tako. In spoštovani, amandma Slovenske demokratske stranke je vsaj korak bližje k temu, kar dejansko javnost želi. Transparentno sodstvo, sodstvo, ki bo temeljijo na vrednotah, ki jim naj bi bilo zavezano, in sodstvo v katerega bo lahko slovenski narod zaupal. Danes temu ni tako. Danes enostavno temu ni tako. In na nas je. Jaz vem, da se spoštovana Jasna velikokrat ne strinja z menoj, tudi danes ne, ampak ona je bila sodnica. Jaz bi bila vesela, da bi videla njene odločitve. Gotovo je naredila veliko dobrega, pa tega ne vem. Hvala lepa. Nisem strokovnjakinja, absolutno ne, hvala. Ampak gotovo pa ni treba v dvorani nikogar poniževati. Na različnih fakultetah smo študirali, res, eni v Sloveniji eni kje drugje. Tako da jaz bi dejansko pozvala k temu, da razmislite o amandmaju Slovenske demokratske stranke in da naredimo korak naprej k temu, kar si želimo. Hvala lepa.
Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospa Ksenija Korenjak Kramar.
Hvala lepa, predsedujoči za besedo. Drage kolegice, dragi kolegi, spoštovani minister! Veseli me ta razprava moje predhodnice kolegice Anje, ker vidim, da smo na marsikateri točki skupaj, takrat ko govorimo o tem, da želimo transparentnost, da želimo preglednost, da želimo, ne samo da želimo, da že spoštujemo človekove pravice in da želimo to ne samo zagotoviti danes, ampak tudi zagotoviti prihodnje. In prav zaradi tega, ker kot sem v razpravi slišala, ker sodniki niso svete krave in ker morajo odgovarjati za svoje delo tako kot vsi ostali, menim, da že sedaj, vezano na ta amandma, o katerem mi danes govorimo, v obstoječi zakonodaji obstajajo instituti, ki zagotavljajo odgovornost sodnika in spoštovanje človekovih pravic. Naj jih samo nekaj naštejem, ki izhajajo seveda iz zakonodaje, o kateri se danes pogovarjamo, torej o predlogu tega zakona. Ocena sodniške službe, institut razrešitve sodnika, torej kazenska odgovornost v primeru pristranskega in krivičnega sojenja in pa tudi disciplinski postopek so vsi mehanizmi, ki prav to zagotavljajo – spoštovanje človekovih pravic in pa seveda tudi kažejo in zahtevajo odgovornost tistega, ki sodi, torej sodnika. Prav zato menim, da ni nobene potrebe po tem, da dodatno nalagamo delo in dodatno urejamo področje spoštovanja, ugotavljanja morebitnih kršitev človekovih pravic, ker je v obstoječi zakonodaji ta vidik zadostno pokrit. Kot je tudi moja sogovornica predhodno povedala, tudi v kadrovski evidenci obstajajo podatki, ki kažejo na to, v kakšnem stanju je kršitev oziroma spremljajo stanje spoštovanja človekovih pravic. Pa da še navežem na razpravo predhodnih razpravljavcev. Danes ravno zato, ker želimo zagotoviti spoštovanje človekovih pravic in ker želimo zagotoviti transparentnost dela, imamo pred seboj ta predlog zakona. Vsi ste se nekako spotaknili ob kamen skrajšanega postopka. Pa naj vsa samo spomnim, zakaj je skrajšani postopek. Že leta 2012 smo imeli pregled in na mizi poročilo GRECA, v katerem je bilo jasno povedano, kakšna so ta priporočila in v kateri smeri naj torej delamo in delujemo. Pa so nekako ostala nekje, ker danes je leto 2015. In tudi danes imamo pred seboj ponovno oceno, ki je bila podana decembra 2014, ki ni tako daleč nazaj. Če se samo navežem na to temo, o kateri danes govorimo, torej o sodnikih, sodniški službi, državnih tožilcih, ki se jih dotika to področje urejanja s kodeksom, da sledimo neki integriteti, protikoruptivnosti, da imamo ničelno toleranco do korupcije, pravi, da je splošno stanje v zvezi s sodniki in tožilci nezadovoljivo. Pravi, da smo v večini teh priporočil ostali na začetni fazi, da nismo naredili, po domače rečeno, skoraj ničesar. Po mnenju GRECA, žal res to obžalujem, da nekaterim pač ta inštitucija ne pomeni ne vem koliko, ampak pravim žal, ker bi morala, ker to ni kar neka inštitucija, ampak je inštitucija strokovnjakov, ki delujejo na področju stroke in vedo, o čem govorijo in v kateri smeri je treba delovati na evropskem nivoju, ne samo na nivoju posameznih držav. In pravijo, da je bilo v slovenskem okviru na tem področju premalo narejenega. Napredek je sicer dosežen pri pripravi različnih instrumentov mehkega prava, kakor zahtevajo priporočila, torej na ravni kodeksov, etičnih pravil, ampak žal moramo te implementirati, torej moramo narediti prav to, kar imamo danes pred seboj. Moramo jih torej vnesti v zakonodajo. In današnji predlog je korak k temu. Prav tako je GRECO v svojem poročilu izrecno zapisal, da smo sedaj na zelo nizki ravni skladnosti s temi priporočili in nam daje novo priložnost, ki jo lahko dokažemo in se izkažemo, da resnično mislimo na tem področju v pravi smeri in da smo pripravljeni tudi nekaj narediti, prav zato, kot ste vsi ugotovili, transparentnost dela in transparentnost na področju pravosodja, ki bo dajala varnost tako nam državljanom kot tudi tistim, ki na področju pravosodja delujejo. Ta naslednja priložnost bo 30. junija 2015. Mislim, da je danes ravno to, kar je pred nami, tisto, kar dejansko moramo narediti, da bomo naredili prvi korak k temu, da pokažemo to ničelno toleranco in da pokažemo na to, da dejansko delamo v smeri transparentnosti. Pa še morda vezano na kodeks in na tolmače, potem v nadaljevanju, pa bom s tem zaključila. Etična pravila v bistvu ne pomenijo posega v samostojnost ali v strokovnost, ampak so v bistvu namenjena ravno preprečevanju zlorab, torej vsemu tistemu, zoper česar smo vsi. In mislim, da smo si tukaj glede tega enotni. Kar pa zadeva tolmače in sodne izvedence, prav je, da na tej točki govorimo o tem, da je treba to področje urediti. In prav je, da omejimo odgovornost in da dosežemo nadzor, kar je glavni namen tega predloga in urejanja, o katerem mi danes govorimo. Prav nadzor nad izvajanjem in nad delom določenega segmenta. Ne gre za omejevanje dela, kot je bilo na nekaterih točkah povedano, ali omejevanje pravice do dela, ki je ustavno zagotovljena. Ne, ne gre, ker še vedno lahko delujejo kot strokovnjaki na tem področju. Vprašanje pa je, ali imamo ni na področju, na katerem delujejo kot strokovnjaki, sploh pravico in možnost nadzora. Nimajo je. In ker je po svojem namenu sodno izvedenstvo institut, ki naj služi v pomoč sodniku pri odločanju v tistih primerih, kjer ne razpolaga s specifičnim strokovnim znanjem, je treba, da ta nadzor omejimo in da ta nadzor dejansko izvaja Ministrstvo za pravosodje. In edino na tak način, kot je sedaj predlagano, lahko to zagotovimo. In zato je prav, da temu sledimo. Še vedno pa mi dopuščamo, da sodni izvedenec ali sodni tolmač v strokovnem delu, torej ko dela na trgu, dela kot strokovnjak, in v takšnem primeru je prav, da je izenačen z vsemi ostalimi strokovnjaki, ki prav tako delujejo na trgu. Res pa je, tukaj pa tudi se moram strinjati, da je to področje urejanja dela teh posameznikov na trgu zelo razdrobljeno in zahteva ustrezno urejanje. Ustrezno urejanje na tak način, ki bo omogočilo delo stroke na tem področju, s spoštovanjem posebnih kriterijev, standardov, ki seveda veljajo. Ampak to je druga zgodba. Ko govorimo o poenotenju, torej pod kakšnimi vstopnimi pogoji lahko nekdo opravlja določeno delo, vezano seveda na stroko. Mislim, da tu ne gre za to, kar bi morda nekdo želel nekako namigovati, da kršimo ustavne pravice. Daleč od tega. Hvala lepa.
Besedo ima gospo Igor Zorčič.
Hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! V zvezi z amandmajem, ki ga predlaga Poslanska skupina SDS, bi rad opozoril predvsem naslednje. K 1. členu je predlagan amandma, se bom skliceval na obrazložitev. Menimo, da je na področju sodstva potrebno dosledno zagotavljanje spoštovanja človekovih pravic in temeljnih svoboščin v sodnih postopkih, zato predlagamo tri dodatne alineje. S predlogom se nalaga Sodnemu svetu, da spremlja, ugotavlja in analizira kršitve človekovih pravic in temeljnih svoboščin v sodnih postopkih. V zvezi s tem bi rad opozoril na nekaj, kar opažam zadnje čase, mislim, da je to bilo sproducirano z eno analizo dr. Lovra Šturma. To je operiranje s pojmom "kršitev ustave". Ugotavljam namreč, da predvsem del politike, največ iz vrst SDS, kršitev ustave opredeljuje kot neko namerno kaznivo dejanje določenih udeležencev, ki so odločali o določenih pravicah. Skratka, kriminalizira ta pojem, kar je pa golo zavajanje. Sodnih postopek je urejen s procesnimi zakoni in ker je že sam proces urejen z zakonom, je povsem običajno, da prihaja do napak. In da je to običajno, je vgrajeno v sam sodni sistem, v instančno sojenje. Če je bila napaka, recimo, ugotovljena v sojenju na nižji stopnji, sodišče višje stopnje tako sodbo razveljavi. Ampak to, da je prišlo do te napake, ne pomeni, da je sodnik naredil namerno kršitev ustave, da je kršil, ne vem, da je hotel komurkoli kršiti njegove človekove pravice. Del politike, ki se konstantno sklicuje na to, zagovarja prav to tezo, da gre za namerne kršitve. Mi imamo tudi očitke ministru, pa ne bi zdaj rad bil tukaj njegov zagovornik, kršili ste ustavo, češ, namerno je bila kršena. Dejansko pa je šlo za samo en postopek v odločanju v nekem procesu izdaje poročila KPK. In takšne zadeve so sanirane v sodnih postopkih, zdaj ne nazadnje na Vrhovnem sodišču. Pa to ne iz prve, ampak je šlo najprej na višje sodišče, pa se je vračalo, da ne govorim, kakšna kolobocija je bila, sicer pa ste dobro seznanjeni s tem. Tudi tista analiza, ki sem si jo jaz prebral, dr. Šturma, ki pravi, da je bilo toliko in toliko kršitev ustavnih pravic, je zelo pomanjkljiva. Prvič ni jasno, komu so bile te kršitve potem odpravljene in na kakšen način, pa poznam primere, ki so noter zajeti, pa vem, da so bile. In kar je druga stvar, ko se konstantno očita nekomu kršitev pravic, bodisi sodnikom, bodisi določenim politikom, komurkoli, pozabljate na to, da je tudi Ustavno sodišče razveljavilo cel kup zakonov, ki so bili sprejeti v Državnem zboru. Naj spomnim, ZUJF, del ZUJF je bil razveljavljen, ker so rekli, da je neustaven. Se pravi, da so tisti poslanci, ki so glasovali za ZUJF, kršili ustavo po tej logiki. In kdo bo zdaj tu odgovarjal, bi se vprašal nekdo iz druge politične stranke. Tu je treba opozoriti na to, da se s s tem pojmom kršitve ustave preveč operira, očitno iz nekih politikantskih namenom, niti najmanj ne iz vzgibov varstva človekovih pravic. In v tej luči je videti tudi ta ureditev v tem amandmaju, zaradi česar je ne moremo podpreti. Kot sem že omenil prej, če je sodišče ugotovilo, da je prišlo do kršitve procesnih, da je prišlo do kršitve ustave, je to prišlo zaradi napake. Mogoče se nekateri sodniki preveč motijo, je treba tudi to sankcionirati, mogoče se nekateri tudi namerno, ampak to je treba ugotoviti in sprocesirati pred zakonom. Ni pa vse za metati v isti koš, češ, vsi ste se namerno zmotili, in to prav na škodo nas. Ni res, ni res. To, da se je nekdo naklepno zmotil, je povsem druga kategorija. Hvala.
Postopkovno, gospod Jani Möderndorfer.
Ne mi zameriti, predsednik, jaz bi samo eno stvar rad vprašal. Saj jaz upam, da smo pri točki Zakon o sodiščih, ker če nismo, potem mi povejte, grem jaz ven in bom prišel, ko bo ta točka šla naprej. Zdaj slišim, da se pogovarjamo o materijah izven tega zakona, in bi predlagal, da se držimo. Običajna praksa je, da pri 1. členu sicer naredimo tudi nekako splošno razpravo kar o celem zakonu, potem pa se držimo točk, amandmajev oziroma amandmaja po vrstnem redu. Ampak to zdaj, KPK in pa to, mislim, da to je treba kje drugje, kdaj drugič, na kakšnem drugem mestu. Drugače bomo spremenili bistvo. Jaz bi rad razpravljal o zakonu. Če se da, predsednik.
Sodim, da je bila razprava predhodno o zakonu, ker se je dotikala razlage amandmaja številka 1, ki je vložen in o katerem ta trenutek razpravljamo. Presoja, kaj sodi v to oziroma kaj ne sodi, pa je odvisna pravzaprav od mene, in sodim, da ta trenutek smo še znotraj te razprave, tako da vas prosim, da kar ostanete v tem zboru. In ker boste potem dobili besedo, boste lahko razpravljali. Zdaj pa ima besedo gospa dr. Jasna Murgel.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Zakon o sodniški službi, predlagana sprememba se mi zdi v redu predvsem z dveh vidikov, in sicer kar zadeva dejstvo, da bo po novem, če bo ta sprememba sprejeta, kodeks sodniške etike sprejel Sodni svet. Kodeks sodniške etike je Sodniško društvo že samo sprejelo in Sodni svet je nekako pozval sodnike in jih obvestil, da bo upošteval ta kodeks sodniške etike tudi za tiste sodnike, ki niso člani sodnega društva, vendar je GRECO podal mnenje, da to ni dovolj in je treba kodeks sodniške etike sprejeti tako, da bo dejansko formalno tudi veljal za vse sodnike, tudi tiste, ki niso člani sodniškega društva. Če si je kdo pogledal tisti kodeks sodniške etike, ki obstaja na sodniškem društvu, obsega nekaj členov, ampak ga je sodniško društvo že razlagalo, obstaja v okviru sodniškega društva komisija za sodniško etiko, kjer so si zelo stroga načela postavili sodniki sami. Mislim, da s tem sodniki ne bodo imeli težav in bodo tudi v okviru tega, ko bo sprejet ta kodeks, ko ga bo sprejel Sodni svet, spoštovana načela sodniške etike. Tako se mi zdi ta stvar zelo dobrodošla. Druga pomembna stvar, ki je predmet spremembe Zakona o sodniški službi, pa je možnost, da se okrajnega sodnika razporedi na mesto okrožnega sodnika. Nekatera okrožna sodišča imajo zelo veliko dela in do zdaj obstaja le možnost, da se okrožnega sodnika razporedi na delo na okrajnem sodišču, kar sem počela tudi sama. Zelo dobrodošla pa je možnost, da se okrajnega sodnika, ki je že usposobljen za delo na okrožnem sodišču, razporedi tja in se tako prispeva k hitrejšemu obravnavanju zadev, ker se ne prestavljajo zadeve na neko drugo sodišče, ki je, recimo, tudi na drugi lokaciji, ampak se prestavi samo sodnika, s čimer se ne povečujejo stroški postopka, ker bi morale na drugo sodišče prihajati stranke, priče, izvedenci in ne vem kdo vse. [[oglašanje v dvorani]] Vem, da gre za Zakon o sodiščih, hvala. Glede amandmaja Poslanske skupine SDS menim, da je nepotreben, ker se tudi sicer sodnike ocenjuje že dovolj. Kot smo že velikokrat na Odboru za pravosodje povedali – na to so opozorili tudi predstavniki Vrhovnega sodišča in Sodnega sveta – sodniška funkcija je ena od funkcij, ki so med najbolj nadzorovanimi v državi. V prvem letu, ko je sodnik na novo izvoljen v sodniško funkcijo, se ga ocenjuje prva tri leta vsako leto, potem pa na tri leta. Potem so tu lahko izredni nadzori, nadzorstvene pritožbe, ocena sodniške funkcije. In govoriti, da se zdaj sodnika ne ocenjuje in da je njegov sodniški mandat zacementiran in da mu nihče nič ne more, je enostavno deplasirano in ni res. Če samo pogledamo, recimo, okrožnega sodnika na pravdi, ki ima normo 14 sodb na mesec, ki jih seveda piše sam, morda ima pol strokovnega sodelavca za pomoč, če sreča celega strokovnega sodelavca, pri tem da je njegov plačni razred 50 in se začne okrajni sodnik s 47, pa si malo primerjajte – kje je pa poslanec? Sodnik ima zelo zahtevno sodniško funkcijo, ki je ustrezno nadzorovana. Obstaja tudi tisti člen Kazenskega zakonika, ki se nanaša na sodnike. Seveda boste očitali, da še ni bil uporabljen, ampak tam je in se lahko eventualno tudi uporabi. Kar se tiče strokovnega ocenjevanja posameznih sodnih odločb. Mislila sem samo na to, da lahko strokovno ocenjuje odločbo sodišča nekdo, ki je za to strokovno usposobljen. In to je usposobljen pravnik, sodnik, ki je pač na višji instanci. Parlament ima pristojnost, da se seznani z delom sodišča v okviru poročila Vrhovnega sodišča in Sodnega sveta. In to je to. Izpostavljanje konkretnih sodnih zadev in njihovo tolmačenje v politične namene se mi zdi nesprejemljivo. Ja, lahko jih pač tolmačite, ni prepovedano, ampak moramo imeti neko potrebno pravniško znanje, da to stvar komentiramo. Pravna sredstva so tu, da se uporabijo, so predvidena v sodnem sistemu. Predvidena so zato, da se napake odpravijo. In če je napaka ugotovljena, je potem že samo s tem, če je nekdo dosegel, da je določena sodba razveljavljena na Vrhovnem sodišču, Višjem sodišču, Ustavnem sodišču, doseženo pravno varstvo. Ja, v oceni sodniške službe se ugotavlja, mesečno se vodijo podatki o potrjenih zadevah, o razveljavljenih zadevah, o relativnih kršitvah, o absolutnih kršitvah. O vsakem sodniku se mesečno vodijo in se to ocenjuje v okviru ocene sodniške funkcije vsake tri leta in je tudi lahko razlog, če se ugotovi, da obstaja razlog za prenehanje sodniške funkcije, za prenehanje sodniške funkcije. Da bo na podlagi ene sodbe, ki je pač izpostavljena v javnosti in ki nikakor ne pomeni celotnega obsega sodnikovega dela, pa njegov mandat takoj prenehal, potem pa res ne bi niti enega sodnika bilo v državi. Zaradi navedenega se s tem predlaganim amandmajem ne moremo strinjati, kajti predstavlja poizkus nepotrebnega dodatnega pritiska na sodnike, pritiska, ki ni potreben, kajti vsi mehanizmi za nadzor nad izvajanjem sodniškega dela so že vključeni v Zakon o sodniški službi in v Zakon o sodiščih, tako da je amandma nepotreben in ga ni potrebno vključevati v to spremembo zakona, ki jo danes obravnavamo. Hvala.
Besedo ima mag. Bojana Muršič.
Hvala lepa predsednik za besedo. Tudi sama moram povedati, da se malce zmedena že s strani predlagatelja amandmaja k 1. členu, moram reči, da je obrazložitev bila zelo obširna in mislim, da smo tudi malce odplavali od same tematike sodišča. Tudi v razpravi ostalih poslancev ugotavljam, da govorimo o širši tematiki, ampak jaz se bom konkretno opredelila do prvega amandmaja, ne glede na to, da bi se najraje opredelila do vseh, ampak ker je predsedujoči omenil, da se opredeljujemo do prvega amandmaja, se bom opredelila glede tega. Menim, da obstoječi sistem poročanja o delovanju sodišč je urejen. Letna poročila o delovanju sodišč že zajemajo analize, kjer se izpostavlja ugotavljanje kršitev človekovih pravic v sodnih postopkih. Ob tem ne gre spregledati tudi dejstva, da obstajajo tudi drugi instituti, ki zagotavljajo spoštovanje človekovih pravic v sodnih postopkih oziroma pri uveljavljanju sodniške odgovornosti. Prav tako se v centralni kadrovski evidenci sodnikov vodijo podatki, ki zajemajo morebitne kršitve človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Obstaja tudi sistem poročanja o delovanju sodišč in drugi instituti na individualni in konkretni ravni, ki zagotavljajo spoštovanje človekovih pravic v sodnih postopkih, ugotavljanje sodniške odgovornosti s konkretnimi primeri, kot je ocena sodniške službe, disciplinski postopki, razrešitev sodnika, posebna kazniva dejanja, pristranskost in krivično sojenje. Predlagani amandma Poslanske skupine SDS, ki nalaga dodatna dela in dodatne evidence, menimo Socialni demokrati, da je nepotreben. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Möderndorfer.
Hvala lepa, podpredsednik. Predsednik je v proceduralni obrazložitvi razložil, da se v resnici lahko pogovarjamo o čemer hočemo, samo da se imenuje sodišče. Beseda sodišče se mora uporabiti, pa lahko gremo, kar hočemo. To je sedaj parlamentarna praksa, to si bom zapomnil za vse točke, za vse predmete itd., in bom to večno uporabljal. Imamo pa na zapisniku, da je to v okviru možnega. Toliko samo v razlago. Sicer meni se zdi to trapasto, skregano z logiko, zato tega ne bom počel. Hotel sem samo opozoriti, da je kje drugje mesto za druge razprave. Legalizirali smo tisto, kar smo do sedaj poslanci izkoriščali. O. K. Spet nova stvar. Tisto, na kar sem opozarjal na samem začetku pri Zakonu o sodiščih in kar je bilo več ali manj zelo jasno s strani ministra in njegovih sodelavcev jasno povedano in kar mi ni simpatično, kar vidim, da nekateri poslanci iz SMC razlagajo, to pa je, da mešajo dva pojma. Malo členov namreč še ne pomeni, nepomembne spremembe. To sta dve različni stvari, ki ne gresta skupaj. Se pravi, sedaj bomo šteli člene, koliko jih je, in če jih je malo, to pomeni v resnici nepomembne spremembe. Pa temu ni tako. Pa bom poskušal iti na prvo stvar, ki se meni zdi zelo pomembna. Pojem kodeks ni zato, da ga bomo spreminjali v normativno obliko v smislu zakona, in to je zgrešeno od samega začetka, pa ne glede na to, kaj si GRECO misli in kaj želi. GRECO je seveda imel priporočila v smislu nekih močnejših zavez, vendar smisel etike in neke morale se ne da, preprosto se ne da pridobiti s tem, da zapišeš nekaj v zakon. Ne da se dobiti. Če tega nisi sam ponotranjil, če tega nisi vzel v zakup, če tega nisi sprejel kot neko normalno delovanje, glede na delo, ki ga opravljaš. Seveda obstajajo stanovske organizacije, ki potem tudi imajo neke vrste samoregulacijo znotraj svojih vrst, kadar seveda kršijo ta osnovna pravila in imajo lahko zelo veliko težo, včasih še celo večjo težo kot nekaj, kar zakonsko predpišemo. Ampak pri nas seveda velja bolj tisto, kar se zapiše v zakon, in mislimo, da smo s tem problem rešili, pa vemo iz prakse, da smo že ničkolikokrat ne vem kaj vse zapisali v zakon, pa ne samo, da se ne spoštuje, še sankcionira se ne oziroma niti izvaja. Ste sami videli, recimo, pri tej isti točki, ko vidimo, da v resnici niti ni nadzora v določenem delu, in ga, ker ugotoviš, da ga nimaš ali pa ga ne moreš izvajati ali pa ne želiš narediti reorganizacije ali pa celo oceniš, jaz namreč na pamet govorim, ker nobene ocene nismo dobili o tem, kaj vse bi bilo potrebno, če bi se odločili za drugačen korak, govorim pri sodnih izvedencih in tolmačih, ko je bil predlog, da se naredi ta druga pot, ne pa tista, o kateri je govorilo Računsko sodišče. No, in če se vrnem nazaj h kodeksu. Glejte, posvetovalni svet evropskih sodnikov je izpostavil dve bistveni načeli. Gre za posvetovalni svet, ki svetuje odboru ministrov Sveta Evrope, in je postavil tudi minimalne standarde v mnenju številka 3 in številka 10. Povedal pa je dve stvari. Kodekse morajo sprejeti sodniki sami, poleg tega pa mora imeti drugačno rabo, kot jo imajo zakonska ali disciplinska pravila. Ne. Mi ne gremo to pot, mi gremo v drugo pot in govorimo, da je to boljše in bolj učinkovito in ne vem kaj še vse in seveda potem še lahkotno pripnemo poročila GRECO in smo tam. In to se meni zdi narobe. Še posebej na to, ko potem seveda tudi sodniki na to opozorijo. Stroka. Veste, to nima učinka samo na sodnike. Daleč od tega. To bo imelo učinek na vse. Namreč, štela bodo samo tista merila, ki bodo zakonsko predpisana, kajti vse ostale stanovske organizacije v naši družbi imajo kodekse pa nimajo nobene zakonske podlage. Ampak ne bodo več nič vredni zaradi tega, ker mi smo postavili kategorijo sodnikov na nekaj več. Jaz sicer še vedno trdim, da vsi javni funkcionarji bi morali biti v istem rangu kot sodniki, pa ne v smislu po nalogah, ampak po integriteti in morali. Pa sem tudi tukaj ta odgovor dobil, da so sodniki nekaj več. Tudi to sem dobil na odboru jasno sporočilo, da je treba narediti distinkcijo. Politikom se malce več dovoli kot sodnikom. Druga stvar, ki se mi zdi skregana z vso logiko, je seveda tudi to, če boste zelo natančno prebrali in pogledali Zakonodajno-pravno službo, kakšne pripombe je imela pri sodnih izvedencih, kjer dejansko seveda opozarja na naslednje stvari. Opozarja predvsem na to, da gre za splošno prepoved opravljanja sodnega izvedenstva izven sodnih postopkov, tako lahko v bistvu v resnici negativno vpliva na izvajanje strokovne javnosti v sodnih postopkih. Potem opozarja, da gre za poseben status, ki ga imajo sodni izvedenci, cenilci in tolmači. Seveda v ZPS jih še vedno obravnava kot celoto, ker še ni upoštevalo pri tem mnenju amandmaja, ki sledi v nadaljevanju. Hkrati pa tudi za posebno kvalifikacijo ter ustaljeno vrednotenje ter kvalifikacije. "Zato menimo, da lahko omejitev uporabe te kvalifikacije predstavlja tudi omejitev svobode dela." Zelo jasno je sporočilo ZPS. Potem, da gre za ustavno pravico do svobode dela, da je dopustno omejiti le v skladu z načelom sorazmernosti, tretji odstavek 15. člena Ustave, po katerem mora biti poseg primeren za dosego ustavno dopustnega cilja, ki mora biti nujen. Ker cilja ni mogoče doseči z nobenim drugim sredstvom in mora biti sorazmeren v ožjem smislu. Tega ne bomo spoštovali. Gremo naprej. Poseg je seveda tudi nesorazmeren, ker gre za dosego cilja, kvaliteta dela v tem primeru, in uporabljeno neprimerno sredstvo, to pa je omejitev oziroma prepoved dela. Namreč, meni se zdi zelo pomembno, da vemo nekaj. Če smo v sami praksi do sedaj imeli sodne cenilce in izvedence za tiste, ki imajo v prvi vrsti najprej kontakt s prakso, ker tudi s prakso bodo dejansko v resnici lahko pridobivali visoka strokovna merila pri ocenjevanju določenih mnenj izvedenskih, takšnih in drugačnih, kot samo to, da imajo naziv in opravljajo samo cenitve in izdajajo mnenja na podlagi posameznih zahtev sodišča v postopku in podobno. Mi smo sedaj to ločili, ker se bojimo komerciale, namesto da bi uvedli resen nadzor in tam v bistvu naredili to distinkcijo, kdo lahko in kdo ne more tega opravljati. Tukaj ne gre za a priori tisto, kar se v zadnjem času poskuša delati, češ – minister, jaz nimam nič proti vam niti proti vašim predlogom, daleč od tega –, ampak iskreno to mislim, da je to narobe. Sam sem tolmač in sam sem na sodišču delal kot sodni tolmač in vem, o čem govorim, in to je narobe. Če bi to še pri tolmačih izvedli v moji branži, v moji stroki jih je samo 40 v Sloveniji. Potem bi šele naredili "kažin". Sploh ne bi bilo več nobenega na sodišče, ker bi vsak rekel, rajši grem delat, da bom lahko sploh živel, ker stroški in sredstva, ki jih dobiš od sodišča za izvedeniška mnenja, so v primerjavi s komercialnim delom drastično različna, seveda nižja. Dobro, pri tolmačih je sedaj ta amandma predlagan, da se vsaj v enem delu ta del popravi. Amandmaja, ne tega ne nobenega ne bomo podprli, zato ker se nam zdi korektno, da če ne podpremo zakona, ne mislimo niti sodelovati v celotnem postopku. Vedno mi je bilo hecno, da podpiram en amandma, potem pa na koncu ne podprem zakona. To nima nobenega smisla, gre za čisto načelno, da enostavno ne podpiramo tovrstnega postopka in pri ostalih amandmajih več ne bom komentiral, ker se zajel tukaj vse. Hvala lepa.
Hvala lepa. Je še želja po razpravi? Prosim za prijavo. Prijavite se prosim. Besedo ima gospa Korenjak Kramar.
Hvala lepa. Morda pojasnilo ali pa tudi kot del moje razprave, govorili smo o potrebi stroke po kodeksu etike in integritete, morale in etičnih vprašanjih. Naj spomnim na eno zelo pomembno zadevo. Verjamem, da so vsi moji kolegi, predvsem pa tisti, ki so sedeli na Odboru za pravosodje, to vedeli pa so nekako sedaj izgubili iz spomina, kajti sami sodniki, torej stroka, tisti, ki se jih bodo ta kodeks in pa pravila najbolj dotika, in ki bodo v posledici najbolj občutili urejanje tega kodeksa, so ravno na podlagi ankete, ki je bila izvedena med njimi, sami izrecno navedli, kar seveda kažejo rezultati te ankete, ki so bili predstavljeni tudi na posebni konferenci oziroma okrogli mizi, organizirani na pravi fakulteti, in sicer so izrecno izpostavili, da je potrebno to področje urejati v obliki kodeksa, torej v obliki moralno etičnih določil, ki bodo dopolnjevala delo in pa na nek način tudi vplivala na tisti del, ki se dotika njihovega dela s tega vidika. In sicer, v anketi je sodelovalo 300 sodnikov in tudi ti so izrecno dovolili, da se rezultati te ankete predstavijo. Bistveno pri tem pa je, da je stroka sama ugotovila, da potrebuje tovrsten način urejanja in da potrebujemo tak kodeks. To je bistveno. Še enkrat, ta kodeks ne pomeni nikakršnega posega v strokovnost ali samostojnost, pač pa ga uvajamo zato, da bo veljal za vse, zato tovrsten predlog in tovrstno urejanje, ne samo za tiste, ki so člani društva, ker vemo, lahko sem član društva ali pa tudi nisem, torej, to je v moji diskreciji. Sedaj pa bo s tem predlogom takšen kodeks veljal za vse. In še enkrat poudarjam, namenjen je preprečevanju zlorab. Hvala lepa.
Hvala lepa gospe Kseniji Korenjak Kramar. Izvolite, gospa Iva Dimic, imate besedo.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Dejstvo je, da naše pravosodje potrebuje korenite reforme, korenite spremembe, in v Novi Sloveniji smo te spremembe pričakovali hitro, v prvem letu. Boste rekli, da še ni prvo leto delovanja te Vlade, ampak je pa pol leta, kar sem tudi na seji odbora ponavljala. Spremembe, ki jih potrebuje pravosodje in na katere opozarjajo tako strokovna javnost kot laična javnost in gospodarstvo - mislim, da ne gre samo za to spremembo, ki smo jo dobili na mizo, Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sodiščih, ampak je reforma pravosodja želja in zahteva vseh teh javnosti, da so to korenite spremembe, da je treba globlje zarezati, da se stvari uredijo. V Novi Sloveniji smo ves čas kritični do kadrovanj na sodniških mestih v zadnjih letih. Vesela sem – in to tudi podpiramo, čeprav celotnega zakona ne, pač pa da se določi vnaprej znane kriterije za izbiro kandidatov. Toda, kje smo bili pa do zdaj? Že 20, 25 let je samostojna Slovenija, pa nismo imeli teh vnaprej določenih, znanih kriterijev. Res se sprašujem, saj smo v 21. stoletju, pa šele s to novelo uvajamo neke javne kriterije. Me pa nekaj drugega skrbi. Gospod Vlaj oziroma predsednik Sodnega sveta je bil tudi na seji odbora, pa ni bil ravno najbolj navdušen nad temi novimi kriteriji. Tu se sprašujem, ali bodo ti novi kriteriji, ki jih ministrstvo uvaja, in določila za izbiro sodnikov upoštevana ali bo to ostalo samo mrtva črka na papirju. Vse premalo se zavedamo, tudi na področju imenovanja sodnikov, da vsaka podeljena pravica mora s sabo prinesti tudi odgovornost, drugače odpiramo vrata za nova korupcijska tveganja, dejanja. In če ni nekoga, ki bi to sledil – gospa Murgel, kolegica, je prej govorila o tem, ampak bom prišla na koncu do teh zadev, do teh kriterijev, ker bom prej povedala izkušnjo ali poznavanje določenih primerov, kako zadeve potekajo. Kar me najbolj moti in nas v Novi Sloveniji, je to kroženje spisov na prvostopenjskih sodiščih, zakaj se ne prerazporeja sodnikov. Gospa je rekla, nekatera sodišča so obremenjena. Res je, ampak kje pa je tisti, ki bi moral nadzirati, kdo pa je odgovoren, da bo nadziral sodišča, kako posamezno sodišče dela in ali prihaja nekje do preveč spisov, da pošlje tja sodnika, ki mogoče nima toliko obremenjenega delavnika. Ja, lahko rečem, da je to delovanje v nasprotju z materialnimi določili o krajevnih pristojnostih. Najhujše pa je to, da stranke niso obveščene, kam je bil njihov spis prenesen. Tako dobijo narok, ko mislijo, da bodo šli na sodišče, ki je v njihovem okraju, za neko kazensko zadevo, in se morajo peljati v 50 kilometrov oddaljen drug kraj. Mislim, da je to [[…]]hkrati pa to sodišče ne dosega kriterijev in je bilo že v preteklosti v postopku, da se ga bo ukinilo. Mislim, kje je tukaj odgovornost tistih, ki vodijo sodišča ali ki nadzirajo vse to. Na koncu se sprašujemo, kdo presoja in kako lahko presojajo o spoštovanju določil take krajevne pristojnosti, taka sodišča. To je dejansko kršitev zakonodaje. Ali pa je to zato, da se zmanjša preglednost in sledljivost sodnikov, da se ti sodni spisi raztepejo, če rečem po domače, po celi Sloveniji in potem nihče ne ve, kje je kakšen spis. Zato bi jaz tukaj vprašala predstavnike ministrstva, ki je bilo rečeno, sodnike se spremlja na tri leta oziroma vsako leto prve tri leta, potem pa na tri leta, je bilo tako rečeno. Jaz poznam primer, ko je iz takega sodišča, kjer so bili spisi razdeljeni – lahko povem, Litija, Trbovlje, Vrhnika, pa še sem morda kakšnega spustila – in je bila sodnica prerazporejena iz okrajne v okrožno sodnico, ampak iz takega primera, zato se mi zdi, da sta potrebna nadzor in pa seveda odgovornost. Bi vprašala, koliko razrešitev sodnikov je bilo doslej zaradi neizpolnjevanja oziroma doseganja rezultatov delovne učinkovitosti. To me zanima: Koliko jih je bilo? Ker kaj nekaj takih sodišč poznamo in tudi, ko smo imeli prvo obravnavo na odboru, smo dobili kar nekaj mailov, kaj in kako je bilo. Bi pa samo še izpostavila. Ja, odgovornost je treba vzpostaviti tudi za delo sodnih cenilcev in izvedencev, ker očitno glede tudi na razpravo na odboru, do sedaj tega nadzora ni bilo praktično nad njihovim delom. Tudi samo področje izbire je bilo dokaj, se mi zdi, neurejeno. Mislim, da je tudi to področje imenovanja sodnih cenilcev in izvedencev treba sistemsko urediti in postopke imenovanja, izobraževanja, preverjanje znanja, pa spet ne smemo pozabiti tudi na razrešitve. Tako da, se mi zdi, da je na vse te pripombe in te razprave, ki jih poslušam in ki smo jih na odboru, kjer se mi zdi, da je bila zelo kvalitetna razprava, treba to slišati, tudi ministrstvo kot predlagatelj sprememb, in da končno le vidimo tiste reforme, ki bi šle v smer, ki jih je v Sloveniji treba narediti. Te dni sem brala na nekem spletnem mediju, zakaj je Slovenija nezanimiva za prihod nekih tujih znanj, tujih vlagateljev in je bilo na prvem mestu ravno področje pravosodja, da se toliko razlikujemo od drugih evropskih držav, da enostavno nimajo nobene želje. Za enkrat toliko. Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem gospe Anji Bah Žibert. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Naj začnem tam, kjer je končala spoštovana kolegica Iva Dimic. Res je, Evropska unija vidi ravno sodstvo kot bistven segment, da lahko pripomore k odpravi krize. Zagotovo to pomeni krize na vseh področjih. In ravno zato je današnja materija, ki jo obravnavamo, toliko bolj pomembna zaradi vidika, ker odpiramo dejansko tudi zadeve, ki morda niso neposredno povezane z amandmajem, so pa posredno povezane. Mislim, da ne bi bilo prav, da je takšna razprava glede na določen čas v Državnem zboru onemogočena. Vesela sem v bistvu razprave gospe kolegice Korenjak Kramarjeve, ki je načela nekatere zadeve, ki na nek način tudi mene begajo. Res je, da pravite, da je v zakonu že zdaj zagotovljeno vse, da ne prihaja do kršitev, da so te, če prihaja, odpravljene. Ampak to je nekako tako, kot da bi jaz sedaj rekla, pa saj, kodeks imamo, kodeks obstaja, kodeks govori o etičnih merilih. Ali to pomeni, da imamo vse sodnike, ki ne spoštujejo etičnih meril? Ampak tega ne bom rekla, kajti če je mnenje, da je to treba okrepiti, dodelati, potem prav. Ampak vsekakor pa to ne bo spremenilo dejstva, ki v Sloveniji obstaja, to, da imamo številne kršitve človekovih pravic v postopku, in ustave, tega etični kodeks ne bo odpravil. Prej je bilo s strani poslanskega kolega SMC, in tukaj žal moram odgovoriti, izrečeno, da so pač neke kršitve, ki jih je pripravil v neki analizi gospod dr. Šturm. Res je, ampak teh podatkov je več. Naj najprej povem, da seveda jaz za razliko od nekaterih drugih, to raziskavo jemljem še kako resno. Nenazadnje gre za tvorca komentarja Ustave Republike Slovenije in verjetno materijo pozna bistveno bolje kot marsikdo drug, ampak kakorkoli že. Mnenja so različna. Vendar pa dovolite, da vam citiram Ustavo Republike Slovenije, saj to je seveda povezano z našim amandmajem. 132. člen Ustave govori: "Če sodnik pri opravljanju sodniške funkcije krši Ustavo ali huje krši zakon, lahko državni zbor na predlog sodnega sveta sodnika razreši." Zdaj vas pa sprašujem, koliko teh razrešitev je bilo? Jih je bilo. Zdaj bom pa povedala en drug podatek. V zadnjih 15. letih je bilo po mnenju dr. Šturma, s katerim se nekateri strokovnjaki tu v tem prostoru ne strinjate, najmanj 600 primerov oziroma celo več kot 600 primerov kršitev človekovih pravic, ugotovljenih s strani Ustavnega sodišča. In to je potekalo v celotni vertikali sodnih procesov. In če temu podatku ne verjamete, potem jaz upam, da verjamete ugotovitvam Evropskega sodišča za človekove pravice. Morda vam tudi tukaj ne bo kaj ustrezalo, ampak teh je preko 300. Koliko sodnikov, spoštovani, je bilo razrešenih? Zadnjič, mislim da, je bil nekje podatek, dal mi ga je eden od predstavnikov Vrhovnega sodišča, če se ne motim, 5, 7 razrešitev v celem obdobju. Dajete no! Ko naredi zdravnik strokovno napako, se takoj uvede strokovni nadzor. Jaz pač v ta nadzor ne verjamem. Tudi se nekako ne morem strinjati s tistim delom razprave gospo Jasne Murgel, ko pravi, da naj bi zdaj nestrokovnjaki ugotavljali, ali so bile kršene človekove pravice ali ne. Ne, to ne govori ta amandma. Dovolite, da preberem, kaj amandma želi, namreč, govorimo o Sodnem svetu, "spremlja, ugotavlja in analizira kršitve človekovih pravic in temeljnih svoboščin v sodnih postopkih, o čemer sprejema polletno poročilo o zlorabah v sodstvu, s katerim najkasneje do 30. junija tekočega leta in 31. decembra seznani Državni zbor". Gre za seznanitev Državnega zbora. Sodni svet pa menda je strokovni organ – ali ne? Boste vprašali svojega predsednika. Naslednje, "vodi javno evidenco kršitev Ustave Republike Slovenije, ugotovljenih s strani Ustavnega sodišča Republike Slovenije in Evropskega sodišča za človekove pravice. Izvaja postopke ugotavljanja zlorab sodne funkcije v ugotovljenih primerih kršitev Ustave Republike Slovenije". Kaj je tukaj tako moteče? Čemu tako nasprotovanje temu amandmaju? Mar vi dejansko ne želite vedeti, komu in zakaj so kršene človekove pravice? Saj nenazadnje v Državnem zboru sedimo tudi zato. Ne govorimo o tem, da jih bomo ugotavljali, ampak prav je, da o njih govorimo. Ugotovijo pa jih naj tisti, ki so zato poklicani in seveda strokovno usposobljeni. S tem pa se absolutno strinjam. Prej je bilo s strani predsednice odbora nekako rečeno, da je zmedena glede na širino razprave. Veste, res je, saj tudi jaz sem zmedena. Namreč na odboru – mislim, da se spreminja 13 členov – je Zakonodajno-pravna služba menila, da je neustreznih 7. Tudi potem s predlaganimi amandmaji niso bile odpravljene vse nepravilnosti. Tako Zakonodajno-pravna služba. Najbolj zanimivo pa je, da danes, ko bomo obravnavali ostale amandmaje, zopet vidim člen, ki ste ga vi, spoštovana koalicija, na odboru zavrnili. Danes se spet tukaj notri ponavlja, zdaj pa ne vem, ali ste bili takrat nezadovoljni s komisijo, ki naj bi bila oblikovana, niste vedeli, kaj delate, ali je imel minister premalo časa, da bi vas našel po hodnikih, ampak to je dejstvo, veste, to je zmeda. To je zmeda. Najprej koalicija nekaj vrže, potem pa skozi zadnja vrata pripelje v Državni zbor zgolj zato, ker je bil člen sprejet in ste podprli končno en amandma Slovenske demokratske stranke, ampak da bo javnost vedela zakaj. Zato, da ste lahko zopet pripeljali svojega, ki ste ga seveda takrat zavrgli. Ampak to je zmeda. To je zmeda. To, da pa govorimo o sodnih zaostankih, ki so problem našega sodstva, to, da govorimo o večji transparentnosti in pravičnejšemu sodstvu, pa res ne more biti zmeda in ne sme biti zmeda. Za takšno razpravo ne bi smelo biti nikoli premalo časa. Vedno bi ga moralo biti zadosti. In jaz upam, da bo ta razprava šla predvsem v to smer, da bomo končno potem tudi s strani ministra dejansko dobili ukrepe na tako imenovanih pravosodnih zakonih, ki bodo te zadeve urejali. Ti zakoni, ki jih bomo obravnavali danes in še nekaj jutri, zagotovo tega ne prinašajo.
Hvala lepa Je še želja za razpravo? Prosim za prijavo. Besedo ima gospa Ksenija Korenjak Kramar. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Želela bi tudi tukaj morda še eno svoje razmišljanje glede tistega, zakaj tuji vlagatelji ne prihajajo v Slovenijo, in da je glavni krivec pravosodje in edini in glavni in zelo priročen. Mislim ravno malenkost drugače. Delno se z vami sicer strinjam, ampak mislim pa takole, da to nezaupanje je razlog različnih dejavnikov, in sicer ne, nikakor ne samo pravosodja. Res pa je, da k temu, da je naše okolje privlačno tujcem kot vlagateljem, vpliva tudi preglednost, stabilnost, trajnost naše zakonodaje, ampak to je le en kamenček v celem mozaiku vseh ostalih, ki tvorijo to poslovno okolje. Je pa res, da pravosodje s tem lahko tudi prispeva in ga tudi gradi. Nikakor pa ne, da je to izključni krivec in izključni gradnik privlačnosti našega poslovnega okolja za tuje vlagatelje. Ja, razlika je, seveda, pri človekovih pravicah in pa potem če govorimo pri kodeksu, zato ker če pogledamo določila, ki so, take vrste spremljanja in ti podatki, ki so, veljajo za vse. Vežejo se na vse. Takšno je zakonsko določilo, ki velja za vse. Kodeks pa, torej če gremo mimo današnjega predloga, je kodeks, ki ga ima društvo. In že prej sem izpostavila to, da v društvo se prostovoljno včlani ali pa se tudi ne. In ravno zato moramo narediti korak naprej, da bomo prišli do tega, da bodo tudi pravila in določila v kodeksu, da kodeks kot celota veljal za vse. Zato mislim, da je tako pomembno, da ga na tak način urejamo in na tak način določimo te nastavke, da bo Sodni svet potem vsebinsko področje obvladoval. In še etična pravila ravnanja so sodnikova pomoč pri odločanju, in sicer ne zato, da bi posegala v njegovo neodvisnost ali pa strokovnost, ampak da bi odvračala od morebitnih groženj, kršitev zakona in ustave, torej so v nekem smislu moralno etična varovalka. In še enkrat, kot sem že povedala, ne gre za poseg, gre za dopolnitev. In mislim, da je to v redu, torej, da vemo in da nekako temu tudi sledimo v smislu tega našega predloga danes. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Jasna Murgel. Izvolite.
Hvala lepa. Kar zadeva etični kodeks. V zakonu bo določeno samo to, da bo etični kodeks sprejel Sodni svet, ne bo etični kodeks zapisan v zakonu. In torej, glede na to, da imajo sodniki v Sodnem svetu večino, bodo pri sprejemanju etičnega kodeksa tudi sami aktivno in večinsko sodelovali. Sodniki nimajo ničesar proti etičnemu kodeksu, sami so ga sprejeli, sami se ga držijo, sami ga spoštujejo, upoštevajo njegovo naravo, tako da tukaj ni bilo nobenega nekega velikega nasprotovanja temu, da bi zdaj pa za njih veljala pravila etičnega kodeksa. Zavedajo se ga, ga spoštujejo, kot sem rekla, in tu ni nobenega problema. Nadalje bi opozorila še na reformo pravosodja – pa kolegice ni –, reforme pravosodja se ne more delati hitro hitro hitro, ker se delajo pri tem potem napake napake napake, ki potem obremenjujejo ta isti sodni sistem, če ga na hitro na hitro spreminjamo, zato ker damo neke določbe, damo nekaj v sodni sistem, ki pa mora po teh pravilih potem delovati. In če mu na hitro navržemo nek kup nekih norm, kar se je že zgodilo velikokrat, sama sem recimo imela problem z Zakonom o sodnih taksah, ki je, hop, tako zelo enostaven zakon in je potem cel sodni sistem zaradi tistega zakona zastal, ker nismo vedeli, na kakšen način naj sploh zadevo delamo, ob tem pa še trije zakoni spremenjeni, pa ti zdaj delaj in si kriv, ker pač ne moreš delati, ker moraš ustvariti eno leto sodne prakse, da lahko sploh veš, kako naj za nekoga oprostiš plačilo sodne takse, ker je zakon napisan tako, kot je bil napisan, na hitro na hitro na hitro, čim prej, da bo to pravosodje že enkrat delalo hitro, da bodo vsi problemi v državi odpravljeni. In tudi sicer na koncu koncev se vedno vse težave in vsi problemi končajo na pravosodju, ki mora potem reševati vse tisto in je zadnji odločilni forum, ki odloča o vseh [[…]]ne bom uporabila besede, ki se v državi dogajajo. Saj pravosodje ni krivec, da obstajajo kršitve prava, o katerih mora potem pravosodje odločati. Toliko torej o teh reformah na hitro. Ministrstvo za pravosodje pripravlja, jaz ne bi zdaj niti govorila o reformi, pač o nekaterih spremembah, ki bo – in to je pomembno – v sodelovanju s tistimi glavnimi akterji, gradniki pravosodja: Vrhovnim sodiščem, Sodnim svetom, Sodniškim društvom in še kdo se bo priglasil k razpravi, premišljeno odločilo o tem, kaj je treba narediti na področju sodstva. In dalje. Nadzor nad sodišči. Ja, vrši ga predsednik okrožnega sodišča, predsednik višjega sodišča, predsednik Vrhovnega sodišča, tudi poroča ministrstvu, mesečno poroča sodnik o doseganju norme. A razumete?! Mesečno, kot da štancamo v proizvodnji! Koliko si naredil sodb? Ali si naredil 14 sodb? Ali si prodal 12 hiš? Ali si ne vem kaj [[…]]In če tri mesece nimaš norme, moraš poročati še Sodnemu svetu in ne vem komu in te nadzira Vrhovno sodišče, dnevno te lahko nadzira. Torej, Vrhovno sodišče je že velikokrat reklo, da je treba nekatere spremembe narediti, da je sodni sistem primerljiv z drugimi sistemi EU in da spremembe so potrebne, ampak, kot sem rekla, počasi in premišljeno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mogoče še kakšna želja? Izvolite, gospa Anja Bah Žibert.
Hvala lepa. Gospa Murglova je dala kar dobro iztočnico, očitno res reforme potrebujemo, žal, čim prej, čeprav vem, da je treba biti pri tem previden. Absolutno. Ampak ravno to, kar poudarjate, da so z ene strani sodniki preobremenjeni, da dobesedno odločbe štancajo, potem poslušajmo naslednji podatek. Po ugotovitvah Evropske komisije Slovenija za pravosodni sistem nameni 86,9 evra na prebivalca, medtem ko je povprečje v Evropski uniji 41,7 evra. Drugič, po ugotovitvah Evropske komisije ima Slovenija 71,2 sodnika na 100 tisoč prebivalcev, pri čemer se štejejo tako polno zaposleni sodniki kot začasno zaposleni, povprečje v državi EU pa je 45,6. Zdaj pa poglejte to razliko. Gospa, kolegica poslanka, je izpostavila problematiko preobremenjenosti, jaz govorim pa o povprečju v Evropski uniji. Potem nekaj ne funkcionira v tej državi ali nekaj močno ne funkcionira v tej državi. Če je to res, da se odločbe kar štancajo, potem nas mora biti še bolj strah. Potem ta amandma z obema rokama podprite, pa ne zato, ampak zato ker je dejansko treba nekaj storiti in amandma bi bil prvi korak k temu.
Hvala lepa. Še kakšna želja mogoče? Če ne, se zahvaljujem in v razpravo dajem 2. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Gospa Anja Bah Žibert, izvolite.
Sem že prej povedala, zdaj bi res rada slišala od spoštovane kolegice, od koalicije, ali to podpirajo ali ne podpirajo, glede na odločitev na odboru. Tam je bilo mnenje koalicije drugačno pa me zanima, ali ste ga spremenili, dopolnili, ste na sami seji odbora ugotovili, da predlagani člen v zakonu ni zadosten, ampak meni se zdi skoraj identični. Bila bi zelo vesela, če bi lahko s strani predlagateljev dobila pojasnilo, glede na to, da je predlagan s strani koalicije in se ne morem obrniti samo na eno od strank.
Hvala lepa. Še kdo bi razpravljal? Ne. Hvala lepa. V razpravo dajem 5. člen ter amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Želi kdo razpravljati? Ne. V razpravo dajem 6. člen ter amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite, gospa Anja Bah Žibert.
Hvala lepa. Prej me je malo prehitelo,bom izkoristila čas za ta člen. Tukaj predlagamo v bistvu samo informatizacijo vpisovanja. Mislim, da je to za pozdraviti. Danes bomo sprejemali tudi tako imenovane spremembe v sodnem registru, tam lahko ugotovimo, kako pomembno je, da so zadeve vodene tudi elektronsko in da se te zadeve, kar se tiče informatizacije, čim bolj urejene. Jaz mislim, da taka zadeva bi v končni fazi gotovo pripomogla k preglednejšemu delu pa tudi na neki način lažjemu delu. V teh časih je gotovo več kot dobrodošla.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljat? Ne. Zaključujem razpravo. Prehajam na 7. člen ter amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Želi kdo razpravljati? Izvolite, gospa Anja Bah Žibert.
Črtanje predlagamo zato, ker je bilo tako mnenje številnih tistih, ki so se nekako v tistem kratkem času lahko udeležili razprave. Verjemite mi, da je teh mnenj še več, ampak veste, v dveh do treh dneh tega enostavno ne moreš predstaviti. In vsi enostavno ne čakajo pred zasloni, kdaj bodo lahko prišli na vrsto. Tako da dejansko razmislite o tem, da se zadeva črta, in potem po neki normalni proceduri, če tako lahko rečem, vložite zadevo takšno, ki bo čim širše usklajena.
Hvala lepa. Še kdo želi razpravljati? Izvolite, gospa Kotnik Poropat.
Hvala lepa. 7. člen govori o sodnih izvedencih, sodnih tolmačih in seveda mi menimo, da člen dovolj dobro ureja to področje in da predlog SDS ni primeren, zato ga tudi ne podpiramo. Menim, da delovanje sodnih tolmačev ostaja enako in neomejeno, izvedenci in cenilci pa bodo še naprej lahko opravljali svoje delo na podlagi drugih zakonov, ki urejajo to področje. Seveda bomo glasovali proti temu amandmaju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še kakšna želja za razpravo? Gospa Anja Bah Žibert.
Spoštovani! Slišali smo, da pač ne podpirate amandmaja Slovenske demokratske stranke. Potem vas pozivam, da sledite mnenju združenj. Združenje stalnih sodnih tolmačev in pravnih prevajalcev Slovenije v svojih pripombah poudarja, da spremembe niso skladne z direktivo Evropske unije o pravici do tolmačenja in prevajanja v kazenskih postopkih, prav tako niso v skladu s 6. členom Evropske konvencije o človekovih pravicah, z Evropskim standardom za ponudnike prevajalskih storitev in z mnogimi določbami, kot na primer s četrtim odstavkom 444. člena oziroma s tretjim odstavkom 677. člena Zakona o gospodarskih družbah, ki določa, da morajo biti listine predložene v izvirniku in v overjenem prevodu. Spoštovani, stroka vam to sporoča. Pustite, da je to predlagala Slovenska demokratska stranka, dajte malo politiko nazaj v drugo vrsto. Stroka govori o tem, da je v neskladju. Zdaj bomo pa vsi kar počez vse direktive kršili. Enkrat se nanje obešate, ko gre za pirotehniko, pa o tem, da poka po Sloveniji, govorite, kaj vse določajo direktive, ko govorimo o pravosodju, kjer bi morali biti najbolj natančni, pa je to nepomembno, bog se usmili.
Hvala lepa. Je še želja za razpravo? Ni, potem zaključujem razpravo k 7. Členu in prehajamo na 10. člen in amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite, gospa Anja Bah Žibert.
Hvala lepa za besedo. Če nam je res toliko do etike, do zmanjšanja tveganja korupcije in vsega ostalega, kar nenehno poslušamo: etika, morala, protikorupcijska ureditev in tako naprej, potem boste ta amandma zagotovo podprli. Gre namreč za to, da je zamuda pri sprejemanju politike, zaznavanja in obvladovanja korupcijskih tveganj in izpostavljenosti sodnikov razlog za njegovo razrešitev. Mislim, da s tem amandmajem po vsem tem, kar poslušamo v vaših razpravah, kar je govoril nenazadnje tudi vaš minister, pa ne glede na to, da je to zakonodajo kršil sam, pa boste ta amandma zagotovo podprli, ker drugače res ne more biti.
Hvala lepa. Še kdo želi razpravljati? Ne. Hvala lepa. Potem zaključujem razpravo o tem členu. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj. S tem prekinjam 10. točko dnevnega reda. Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA – OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SODNIŠKI SLUŽBI. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, gospodu Darku Staretu, državnemu sekretarju. Izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci Državnega zbora! Pred nami je obravnava novele Zakona o sodniški službi, ki jo je v zakonodajni postopek predložila Vlada Republike Slovenije. Ker se predlagajo manjše spremembe in dopolnitve zakona, je predlagana obravnava zakona po skrajšanem postopku. Predlagane spremembe sledijo priporočilom GRECO, sprejetim na 57. Plenarnem zasedanju v Strasbourgu v času med 15. in 19. oktobrom 2012, torej pred tremi leti. Skupni imenovalec teh priporočil je bil, da je treba postopek za izvolitev v sodniško funkcijo ter postopek ocene sodniške službe določiti pregledneje, da se sledi načelu transparentnosti, da je treba merila za izbiro sodnikov podrobneje opredeliti z namenom, da se poveča njihova enotnost, predvidljivost in preglednost. V teh postopkih je treba okrepiti tudi vlogo Sodnega sveta. Cilji, ki jih zasleduje predlagana novela, so tako določitev objektivnega in transparentnega postopka zbire kandidatov za izvolitev v sodniško funkcijo. Predlaga se sprememba glede izvedbe postopka izbire kandidata za razpisano sodniško mesto, po katerem pa se bo izbira opravila v postopku, ki bo lahko imel več faz tako, da se bodo kandidati postopno izločali. Prav tako se na zakonski ravni določa možnost izvedbe postopka ne le na podlagi pisne dokumentacije, temveč tudi opravljanje ustreznih preizkusov, med katere sodijo tako preizkusi strokovnega znanja kot tudi opravljeni oziroma možnost psihološkega testiranja. Drugi cilj je natančnejša opredelitev enega od pogojev za izvolitev v sodniško funkcijo, in sicer osebnostna primernost kandidata. Po veljavni zakonodajni ureditvi je osebnostna primernost sodnika za opravljanje sodniške funkcije določena med splošnimi formalnimi pogoji za izvolitev v sodniško funkcijo, drugi odstavek 8. člena pa opredeljuje, kaj izključuje osebnostno primernost kandidata. Osebnostno primerno za opravljanje sodniške funkcije je poleg znanja, sposobnosti, veščin in osebnostnih lastnosti nujna, da nekdo lahko opravlja sodniško funkcijo, in seveda, da jo opravlja pošteno, vestno, skrbno in odgovorno. Njeno ocenjevanje in presojanje sodi med vsebinsko presojo tako v postopkih izvolitev sodnikov kot tudi v postopkih ocenjevanja in razrešitev sodnikov. Zato se predlaga izločitev presojanja osebnostne primernosti izven okvira določb formalnega preizkusa v izbirnem postopku in predlaga umestitev med splošne določbe. Z umestitvijo med splošne določbe se določa podlaga za njeno vsebinsko presojo tako pri kandidatih za sodniško funkcijo kot tudi pri sodnikih. Tretji cilj pa je povečanje enotnosti, predvidljivosti in preglednosti meril za izbiro in ocenjevanje sodnikov. Natančnejši kriterij za izbor kandidatov so določeni v aktu organa, ki opravlja izbiro. Objektiven in transparenten izbor kandidatov bo po novi ureditvi dosežen z natančnejšim normiranjem postopka izbire in določitvijo podrobnejših vsebinskih meril za izbor, ki jih bo sprejel Sodni svet. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je v obravnaval Odbor za pravosodje kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici mag. Bojani Muršič. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Ponovno lep pozdrav! Odbor za pravosodje je na prvem nadaljevanju 6. redne seje, 12. 2. 2015 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sodniški službi, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po skrajšanem postopku predložila Vlada, skrajšani postopek je potrdil tudi Državni zbor Republike Slovenije. Predstavnik predlagatelja, minister za pravosodje, je v uvodni dopolnilni obrazložitvi povedal, da se s predlaganim zakonom sledi priporočilom skupine držav Sveta Evrope proti korupciji, in sicer potrebi po preglednejših postopkih, povečanju transparentnosti ter podrobnejši enotnejši, predvidljivejši in preglednejši opredelitvi meril za izbiro in napredovanju sodnikov. Pri tem je navedel določitev objektivnega in transparentnega postopka izbire za izvolitev v sodniško funkcijo in izboljšanje trenutnega sistema kot ključnega cilja predlaganih sprememb. V nadaljevanju je izrazil in utemeljil tudi nestrinjanje z mnenjem Zakonodajno-pravne službe v delu, ki obravnava vloženo pravnomočno obtožnico in na podlagi obtožnega predloga razpisano glavno obravnavo zaradi naklepnega kaznivega dejanja, ki se obravnava po uradni dolžnosti kot izločitveni pogoj, ki nesorazmerno posega v pravico svobode dela in domnevo nedolžnosti. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je v predstavitvi pisnega pravnega mnenja ponovno opozorila zlasti na verjetnost spornosti predlagane ureditve z vidika sorazmernosti posega v ustavno pravico svobode dela ter neenotnost meril za izvolitev oziroma imenovanje v različne funkcije na področju pravosodja. Državna svetnica je ob predstavitvi pisnega mnenja Komisije Državnega sveta za državno ureditev pozvala k upoštevanju pripomb vseh deležnikov ter prihodnje k predhodnemu preverjanju stališč strokovne in zainteresirane javnosti ter k sprejemanju predlogov zakona po rednem postopku. Predstavnik Vrhovnega državnega tožilstva, vrhovni državni tožilec, je pozval k razmisleku o prenosu končnega odločanja o izvolitvi imenovanja oziroma imenovanja sodnikov in državnih tožilcev na manj političen organ od Državnega zbora ali Vlade. Generalni sekretar Vrhovnega sodišča je izpostavil zlasti potrebo po zaščiti sodnikove neodvisnosti in nepristranskosti pri odločanju. V razpravi se je večina članic in članov zavzemala za uvajanje strožjih meril za izvolitev v sodniško funkcijo. Opozicijski poslanci so opozorili zlasti na nedodelanost predlaganih rešitev ter potrebo po še strožjih merilih od predlaganih z učinkovitim sistemom kontrol, izpostavljena pa naj bo tudi problematika smiselnosti razlikovanja meril za imenovanje oziroma izvolitev v sodniško, poslansko ali katero drugo funkcijo. Koalicijski poslanci so izrazili podporo predlogu zakona ter poudarili, da so potrebne spremembe, ker narava sodniške funkcije zahteva najvišji standard integritete in osebne primernosti oseb, ki jo izvršujejo. V nadaljevanju je odbor sprejel amandmaje poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 3., 5., 6., 7., 8., 12. 15. in 17. členu ter ni sprejel amandmajev Poslanske skupine SDS k 1. in 7. členu. Odbor je nato glasoval še o vseh členih predloga zakona in jih tudi podprl. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospa Marjana Kotnik Poropat bo predstavila stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovane in spoštovani! Naj na začetku povem, da v Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije podpiramo ministra za pravosodje v prizadevanjih, da se izboljša izvajanje sodniške službe, in ocenjujemo, da so potrebne spremembe, zato podpiramo novelo zakona. Ocenjujemo, da je pomembno, da se s predlaganimi rešitvami uveljavljajo oziroma še dodatno povečujejo načela, kot so načelo transparentnosti postopka izbire kandidatov za izvolitev v sodniško funkcijo, načelo večje preglednosti meril za ocenjevanje sodnikov ter načelo integritete. Vsi si namreč želimo, da v naši državi tako pomembno funkcijo, kot je funkcija sodnika, opravljajo posamezniki, ki so zanjo osebnostno najbolj primerni, torej sodniki, ki bodo svoje delo opravljali strokovno, pošteno in vestno. Naj v nadaljevanju na kratko spomnim na poglavitne rešitve predloga zakona. Ena izmed njih je določitev objektivnega in transparentnega postopka izbire kandidatov za izvolitev v sodniško funkcijo. V skladu z ugotovitvami in predlogi, zapisanimi v poročilo GRECO, se zato predlaga sprememba glede izvedbe postopka izbire kandidata. Tako se bo lahko izbira opravila v večfaznem postopku in se bodo neustrezni kandidati postopno izločali. Poleg tega je zelo pomembno, da se na zakonski ravni določa možnost izvedbe postopka ne le na podlagi pisne dokumentacije, temveč tudi opravljanja ustreznih preizkusov, med katere sodijo tako preizkusi strokovnega znanja kot tudi drugih lastnosti, sposobnosti in veščin, ki so potrebne za uspešno opravljanje sodniške službe. Od kandidatov se tako lahko zahteva, da opravijo tudi psihološke preizkuse, ki omogočajo presojo, ali in v kakšni meri se sposobnosti kandidata ujemajo z zahtevami sodniškega mesta. Nadalje je predvidena tudi možnost ustnega razgovora s kandidati, ki najbolje izpolnjujejo pogoje in kriterije za razpisano sodniško mesto. V okviru vsebinske presoje pa se bo preverjala tudi osebnostna primernost kandidata, ki je poleg ostalih znanj nujna za dobro in učinkovito opravljanje sodniške funkcije. Nazadnje naj omenim še omejitev, ki jo prinaša ta novela, in sicer, da za sodnika ne more biti izvoljen nekdo, ki je bil obsojen zaradi naklepnega kaznivega dejanja ali je zoper njega vložena pravnomočna obtožnica oziroma je na podlagi obtožnega predloga razpisana glavna obravnava zaradi naklepnega kaznivega dejanja, ki se preganja po uradni dolžnosti. Glede te spremembe je bilo sicer največ polemik, vendar v Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije menimo, da nekdo, ki ga bremeni taka obtožba, pač ne more biti primeren, da odloča o obtožnicah proti drugim. Kot sem že uvodoma povedala, bomo v Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije predlog zakona podprli, saj verjamemo, da se bodo z njegovo uveljavitvijo izboljšali pogoji za učinkovito delo naših sodišč. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Bojana Muršič bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa, predsedujoči. Dovolite mi, da predstavim še stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sodniški službi obravnavamo po skrajšanem postopku, saj predlagatelj ocenjuje, da gre za manj zahtevne spremembe. Poleg tega, da spremembe sledijo priporočilom GRECO, predlagatelj navaja, da se te spremembe navezujejo tudi na dva druga dokumenta, sprejeta leta 2013. Ta dva dokumenta sta: Zaveze za izboljšanje stanja v sodstvu in Nacionalni reformni program. Med načrtovanimi reformnimi ukrepi je naveden tretji steber, izboljšanje konkurenčnosti za dolgoročno vzdržno rast, ki obsega širok nabor ukrepov, med katerimi je tudi ukrep učinkovita pravna država. V sklopu tega ukrepa smo pred nekaj urami obravnavali predlog novele Zakona o sodiščih in sedaj še predlog novele Zakona o sodniški službi. Torej, cilj tega zakona, enega izmed malih reform pravosodne reforme, kot so jo poimenovali tudi mediji, je torej izboljšati pogoje za učinkovito delo sodišč, prinaša pa nekatere organizacijske, statusne in vsebinske spremembe. Predlagatelj navaja, da spremembe in dopolnitve sledijo, prvič, predlogu sodišč in Sodnega sveta in drugič, priporočilu GRECO, v katerem je zapisano, da imamo v Sloveniji nepredvidljive postopke za izbiro sodnikov. Zato se v zakon vgrajujejo določbe, namenjene krepitvi integritete in standardov etike v sodstvu. Socialni demokrati smo že večkrat opozorili, da morajo sodniki sami poskrbeti za svoj ugled. Prav tako od njih pričakujemo, da svoje delo opravljajo vestno, odgovorno in kvalitetno. Zato menimo, da je zahteva po krepitvi integritete in zahteva po višjih etičnih standardih v izbirnih postopkih kandidatk in kandidatov za opravljanje sodniške funkcije povsem na mestu, in jih lahko le pozdravimo. Po predlogu zakona bo izveden postopke izbire urejen v aktu organa, to je Sodnega sveta, zato je pomembno, da so pogoji izbire za izvolitev v sodniško funkcijo povsem jasni in transparentni. Zagotovo je to tudi ukrep, ki bo marsikaterega odvrnil od misli, da bi vstopil v sodniško funkcijo, in tudi da bodo bodoči pravniki in pravnice vnaprej vedeli, kakšne osebnostne lastnosti in večine morajo imeti oziroma morajo pridobiti, da bodo lahko prišli čez sito izbirnega postopka. Nič novega pa Socialni demokrati ne bomo povedali ko rečem, da smo vsi funkcionarji, trajni ali mandatni, vzgled ne le volivkam in volivcem, ampak vsem. Integriteta in etičnost nam vsekakor ne smeta biti tuji. Tudi brez kodeksov bi morali vedeti, kako in kaj se sme. Socialni demokrati smo na matičnem delovnem telesu z amandmaji koaliciji dopolnjen predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sodniški službi podprli, kar bomo ponovili tudi na tej plenarni seji.
Hvala lepa. Dr. Matej Tašner Vatovec bo predstavil stališče Poslanske skupine Združene levice.
Hvala, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem ponovno! Pred nami je še en izmed zakonov iz mini pravosodne reforme, ki jo bom tako poimenoval jaz. Tudi ta se sprejema po skrajšanem postopku in tudi ta ni bil deležen javne razprave, ni usklajen s strokovno zainteresirano javnostjo. To bom moral na žalost povedati pri vsakem izmed teh zakonov. Ta predlog sicer ni bil deležen tako zelo ostrega nasprotovanja strokovne javnosti kot Zakon o sodiščih, je pa tudi pri tem zakonu Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora izpostavila več pomislekov in tudi v tem primeru je mnenje dolgo skoraj toliko kot besedilo členov. Minister Klemenčič je krepitev pravne države in povrnitev zaupanja državljank in državljanov v sodstvo napovedal že ob predstavitvi na matičnem odboru, še preden je torej postal minister. Zaradi tega smo še toliko bolj začudeni nad njegovim početjem. Pričakovali smo namreč, da se bo z deležniki začel pogovarjati o potrebnih spremembah in pripravil reformo, ki bo skladna z obljubami, ki jih je dal ob predstavitvi. Namesto premišljenih in usklajenih rešitev pa smo v Državni zbor dobili paket zakonov, ki teh bistvenih težav sodstva ne rešujejo. Sicer podpiramo cilje, ki jih zasleduje predlog in se nanašajo na bolj objektiven in transparenten postopek izbire kandidatov za izvolitev v sodniško funkcijo ter povečanje enotnosti, predvidljivosti in preglednosti meril za izbiro in ocenjevanja sodnikov. Menimo pa, da to niso tiste spremembe, ki bodo rešile vse težave, ki se kažejo na tem področju. Minister je na hearingu izpostavil tudi problem prepogostega spreminjanja zakonov. Ker je najbolj ironično, je to, da je za primer navedel ravno Zakon o sodniški službi, in dejal, da danes zmanjkuje besed, črk v slovenski abecedi za vse novele ter dodal, da po njegovem mnenju pravosodni politiki v Republiki Sloveniji manjka in, zdaj citiram, "naj se sliši še tako poenostavljeno, točno to, jasna in notranje konsistentna vizija razvoja. Vizija razvoja, ki bo temeljila ne na nekih zunanjih pritiskih bodisi politike, bodisi ulice, bodisi mednarodnih inštitucij, ampak ki bo temeljila na nekih, recimo temu hardcore data, resnih strokovno utemeljenih analizah, ki ne bodo pomenile zgolj nekega prestavljanja stolov po Titaniku, ampak bodo dejansko te gradnike pravosodnega sistema skušale postaviti v neko koherentno celoto." Če pogledamo normativni program dela Vlade, vidimo, da bo Ministrstvo za pravosodje v letošnjem letu pripravilo še 21 predlogov zakonov, med katerimi so tudi vsi ti, ki jih obravnavamo na tej seji. Upamo torej, da ne bo ravno v tem primeru najprej zmanjkalo črk v abecedi. Ne glede na vse povedano se v Združeni levici sicer strinjamo z implementacijo priporočil GRECO, je pa treba opozoriti, da nas GRECO v teh istih priporočilih opozarja ravno zaradi prepogoste uporabe hitrih postopkov, ki onemogočajo sodelovanje strokovne in zainteresirane javnosti. Imamo velike težave z dejstvom, da ima Zakonodajno-pravna služba v zvezi s posameznimi rešitvami pomisleke ustavnopravne in sistemskopravne narave, da je predlog neusklajen s strokovno javnostjo ter da najbolj sporne rešitve z amandmaji niso bile odpravljene, in zaradi tega takšnih rešitev seveda ne moremo podpreti. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani minister, kolegice in kolegi! Naj najprej poudarimo, da v Novi Sloveniji pozdravljamo, da se kriteriji za izbiro kandidatov za imenovanje v sodniško funkcijo določa v samem zakonu. Predlog zakona namreč predpisuje sledeče kriterije: delovne sposobnosti, strokovno znanje, osebne lastnosti, kot so odgovornost, zanesljivost, in preudarnost, socialne veščine in tudi vodstvene sposobnosti, če se zahtevajo za posamezno mesto, ki ga bo sodnik zasedel. Pomanjkljivost, ki pa jo danes obravnavani predlog zakona ne ureja, pa je, da ni predpisal načina, kako se ti kriteriji preverjajo in spet pušča odprta vrata Sodnemu svetu, da se od primera do primera odloča, na kakšen način bo preverjal izpolnjevanje teh kriterijev. Pričakovali bi, da bi v sam zakon povzeli rešitve, ki jih na tem področju poznajo zakonodaje primerljivih evropskih držav, in obsegajo obvezne pisne preizkuse znanj, psihološke teste, skupinske razgovore in podobno. Nadalje zakon pušča nerazrešeno vprašanje glede statusa sodnikov, ki so že imenovani v trajni mandat, pa se je tekom spremljanja njihovega dela v skladu s sprejetimi merili izkazalo, da niso primerni za opravljanje sodniške funkcije, že samo z vidika predpisane sodniške norme. Več let zapovrstjo ne dosegajo meril glede količine in večinoma tudi kakovosti opravljenega dela. Številni od teh sodnikov celo napredujejo, saj personalni sveti oziroma Sodni svet predpisanih meril pri napredovanju sodnikov ne upoštevajo oziroma ne upoštevajo dosledno. Pričakovali bi, da bi predlog zakona uredil neke konkretne sankcije za take sodnike. Sedaj veljavni zakon sicer ureja možnost znižanja plače, vendarle le, če sodnik po oceni personalnega sveta dvakrat zaporedoma ne izpolnjuje možnosti za napredovanje, kar pomeni, da sodnik šele po šestih letih neizpolnjevanja pogojev za napredovanje pride do nekih sankcij. Pa še te sankcije se praktično ne izvajajo. Torej sankcij praktično ni. Radi bi izpostavili dejstvo, da so zaradi poklicne solidarnosti v najslabšem položaju tisti vestni, uspešni, predvsem pa pošteni sodniki. Ti so deležni kritik, ki padejo na sodstvo vsepovprek, sami pa k izboljšanju splošne slike sodstva, razen svojega prispevka v obliki vestnega in poštenega dela, ne morejo podati. Ostajajo nemi opazovalci dogajanja v sodstvu, tako kot tudi vsa laična in strokovna javnost. Zaradi zaščite ter uspešnih sodnikov je nujno uvesti javnost podatka o količini in kakovosti opravljenega dela posameznega sodnika in podatka o tem, kolikokrat je napredoval v naziv in tudi v plačni razred. Ta oblika nadzora bi v javnosti po našem prepričanju vnesla tudi mnogo več reda v sodstvo. V Novi Sloveniji – krščanskih demokratih Predloga sprememb in dopolnitev zakona o sodniški službi ne bomo podprli, ker so spremembe, ki jih predlog zakona prinaša, nezadostne. Lahko bi rekli, da so nekatere predlagane rešitve zgolj deklarativne. Namreč predlog zakona predpisuje na primer Sodnemu svetu obveznost upoštevanja kriterijev, ne predpisuje pa sankcij, če Sodni svet teh obveznosti ne bo upošteval. Kot smo poudarili v stališču k noveli Zakona o sodiščih, pogrešamo zakonske podlage za odgovornost Sodnega sveta kot organa in odgovornost vsakega člana Sodnega sveta za vsako odločitev.
Hvala lepa. Gospod Jani Möderndorfer bo predstavil stališče Poslanske skupine Zavezništvo Alenka Bratušek. Ne? Hvala. Dobro. Potem prosim dr. Jasno Murgel, da predstavi stališče Poslanske skupine Stranke Mira Cerarja.
Kolegice in kolegi! Bistvo novele Zakona o sodniški službi je ureditev natančnejšega postopka izbire in podrobnejša vsebinska merila za izbiro kandidatov za sodniško funkcijo. Ta zakon je v bistvu vsebinsko povezan z Zakonom o sodiščih, s katerim predstavljata celoto, ki zadeva organizacijo sodišč, izbiro sodnikov in tako naprej. Zakaj so ta merila pomembna? Postajajo vedno bolj pomembna zato, ker je razpisov za sodniška mesta vedno manj. Zelo dobrih in odličnih kandidatov za sodniško funkcijo pa je vedno več. Po sodiščih čaka veliko število strokovnih sodelavcev, da bi bili morda na kakšnem razpisu za sodnika uspešni, ampak razpisov ni oziroma jih je zelo malo. Je zelo pomembno, kakšni so pogoji za vstop v sodniško funkcijo za tiste, ki še niso bili izvoljeni v sodniško funkcijo, in tudi za tiste, ki morda kandidirajo za neko drugo sodniško mesto, za recimo višje, okrožno ali pa Vrhovno sodišče. Cilji in rešitve predlaganega zakona so že bili tukaj omenjeni, in to so transparentni in objektivni postopki izbire kandidatov za izvolitev v sodniško funkcijo, natančnejša opredelitev pogoja v izvolitev v sodniško funkcijo, torej osebna primernost sodnika, kar se mi zdi zelo dobrodošlo, ker je to nek raztegljiv pojem – osebnostna primernost pa je potem treba vedno znova ta standard zapolniti, zato je dobrodošlo, da se ga opredeli v zakonu. Med formalnimi pogoji za izvolitev sodnika se po novem dodajata v 8. členu dve pogoja, ki sta primerljiva z dokazili iz javnih evidenc, in sicer da kandidat ni bil obsojen zaradi naklepnega kaznivega dejanja na zaporno kazen in da zoper njena ni vložena pravnomočno obtožnica zaradi naklepnega kaznivega dejanja, ki se preganja po uradni dolžnosti. Tukaj se poudarja, da je bila ta druga zahteva, da ni bila zoper kandidata vložena pravnomočna obtožnica, ta zahteva je bila vstavljena izrecno na željo Vrhovnega sodišča. To je tudi eno merilo, s katerim tisti, ki želi iskreno in resno kandidirati za sodniško funkcijo, nima nobene težave, ne pade nobenemu na pamet, zoper katerega je vložena obtožnica, vsaj kolikor poznam kolege sodnike, da bi pa kandidiral za sodnika, če je zoper njega vložena takšna obtožnica. Naslednji kriterij je povečanje enotnosti, predvidljivosti in preglednosti meril za izbiro in ocenjevanje sodnikov. Uvaja se večfazni postopek izbire kandidatov s postopnim sistemom izločanja. Sodni svet lahko izbira na podlagi pisne dokumentacije, lahko pa preizkusi znanje, sposobnosti, veščine, lahko izvede psihološki test in ustne razgovore s kandidati, ki najbolj izpolnjuje pogoje. Seveda tisti, ki opravi strokovno izbiro, je še vedno Sodni svet. Ta je edini po zakonu pristojen za to, da opravi strokovno presojo, ali nekdo izpolnjuje pogoje za imenovanje v sodniško funkcijo, in potem tukaj v Državnem zboru odločimo o tem, ali se to zgodi ali ne. Nadalje zakon določa podrobnejša vsebinska merila za izbor kandidatov, in sicer so to delovne sposobnosti, strokovno znanje, osebnostne lastnosti in socialne veščine, vodstvene sposobnosti. Ta merila je že Sodni svet upošteval, ampak je zelo dobrodošlo, da so določena v samem zakonu, in jih bo potem Sodni svet sprejel in razdelal. Ker gre za zakon, ki podrobneje razdela kriterije za izvolitev sodnika v sodniško funkcijo, ga Poslanska skupina Stranke Mira Cerarja podpira. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Anja Bah Žibert bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Pozdravljeni, ponovno! Tudi spremembe in dopolnitve Zakona o sodniški službi obravnavano v tako imenovanem skrajšanem postopku. Spremembe naj bi sledile priporočilom GRECA po preglednejših postopkih, po večanju transparentnosti, podrobnejši in enotnejše ter predvidljivejši in preglednejši opredelitvi meril za izbiro in napredovanje sodnikov. V ta namen naj bi se določil objektivnejši in transparentnejši postopek izbire kandidatov za izvolitev v sodniško funkcijo in izboljšanje trenutnega sistema. Kot smo danes že nekajkrat izpostavili, so reforme na področju pravosodja nujne. Poudarjam, nujne so reforme in ne lepotni popravki. Končno bi bilo treba vzpostaviti elemente odgovornosti v sodstvu. To nenehno govorimo, po tem kličemo in upamo, da bomo enkrat to tudi dočakali. Prav tako tudi ukrepe, ki bodo vzpostavili dejansko nepristranskost in videz nepristranskosti v sodstvu. S predlaganimi spremembami se zloraba položaja v sodstvu ne bo spremenila oziroma ne bo odpravila. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo z amandmajem predlagali, da se dopolnijo kriteriji za imenovanje s kriterijem strokovne usposobljenosti, in sicer tako, da se pri izbiri kandidatov za sodniško mesto in odločanju o napredovanju doda, da pri opravljanju svoje funkcije varuje nepristranskost oziroma videz nepristranskosti in neodvisnosti sojenja ter ne krši človekovih pravic in temeljnih svoboščin pri sojenju. Predlagan poseben kriterij strokovne usposobljenosti je po naši oceni utemeljen, saj gre za pomemben element nepristranskosti in neodvisnosti sojenja. Tako kot ne bomo podprli predloga novele Zakona o sodiščih zaradi samega postopka, ne moremo podpreti tudi te novele Zakona o sodniški službi. Predlog namreč obravnavamo po skrajšanem postopku. Pri tem pa velja poudariti, da je k zakonu podala številne vsebinske pripombe Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora. Tudi Sodni svet je v svojem mnenju poudaril, da je zakonske spremembe in dopolnitve sodniške zakonodaje treba sprejemati celovito, po rednem in ne po skrajšanem postopku ter tudi predhodno strokovno uskladiti celotne vsebine. Glede na vse navedeno bomo predlogu novele Zakona o sodniški službi v Poslanski skupini SDS nasprotovali. Bomo pa vsekakor skrbno spremljali izvajanje Zakona o sodiščih, še posebej z vidika zagotavljanja človekovih pravic in temeljnih svoboščin v sodnih postopkih, še posebej nepristranskosti sojenja. Veste, lepotni popravki in sklicevanje na tako imenovani veliki GRECO, enostavno ne bo dovolj, da se spremenijo bistvene stvari v našem pravosodnem sistemu. Še naprej se bo krepilo nezaupanje v sistem, kar bo gotovo slabo vplivalo na delovanje celotne države.
Hvala lepa. Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 3. 3. 2015. V razpravo dajem 6. člen in amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Želi kdo razpravljati o amandmaju? Prosim za prijavo. Besedo dajem mag. Goranu Klemenčiču, ministru [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Se opravičujem, sem narobe razumel. Besedo dajem gospodu Janiju Möderndorferju.
Hvala lepa. Se mi je zdelo, da gre za pomoto. Minister bo verjetno kasneje razpravljal, ko nas bo slišal, ne pa pred tem. Že na seji odbora nisem hotel razpravljati o stališčih, ker se mi zdi trapasto dvakrat ponavljati, zato bom raje danes oziroma zdajle iz klopi povedal vse, kar je potrebno. Pri tem zakonu moram reči, da sem na seji odbora izpostavil eno ključno vprašanje, ki je za mene, bom rekel, lahko neka točka, kjer bi lahko naredili korak naprej. Pa vidim, da preprosto še ni tako močno razvite volje ali želje, da bi tudi v glavah spremenili pojem, kaj je to v resnici funkcionar. Enostavno ne morem sprejeti, da v tej državi sprejemamo funkcionarje na funkcionarje A, funkcionarje B in funkcionarje C in tako naprej. Govorim predvsem o tem razlikovanju, ker na samem odboru sem želel tudi, bom rekel, na neki simbolni ravni zelo jasno povedati, ko me je sicer minister zelo očitno zavrnil, češ, da tukaj pa res nimam pojma o katerih funkcionarjih v resnici govorim in da to ni bil namen. Namreč, Zakon o preprečevanju integritete korupcije je v resnici edini zakon, ki v enem samem členu našteje vse funkcionarje, ki so dolžni prijaviti svoje premoženje in tako naprej, da ne nalagam, in na nek način seveda tudi za te potrebe tega zakona, kar je nujno, zato tudi to poudarjam, seveda našteje, kdo vse je dolžan prijaviti svoje premoženje. Je pa res, nikjer v nobeni drugi zakonodaji ne opredelimo, kdo vse so funkcionarji v tej državi. In ker govorimo ta hip o tem predlogu, da za sodnike velja pravnomočna obtožnica in da je dovolj tista meja in stopnja, kjer v resnici sodnik ne more več opravljati sodniške službe, moram seveda samo spomniti na nek podoben predlog, ki je bil v Državnem zboru že v prejšnjem mandatu tudi za funkcionarje, pa je tako Zakonodajno-pravna služba kot vsi takrat so dejansko zavrnili to tezo, češ, da se funkcionarju pač [[…]]da se gre predaleč, kakšne bodo nepopravljive posledice v primeru, če se ugotovi, da ne in funkcionar bo moral odstopiti, da vas ne morim, skratka, saj poznate vsi to materijo. Moj namen pa je bil preprost in zelo enostaven. Če nekaj velja za sodnike in če gre tu za tako visoko moralno integriteto in bla bla bla, to velja tudi za funkcionarje. V čem je v resnici razlika? Kolega iz opozicije je sicer na odboru govoril: ne ne ne za funkckonarje, oni imajo eno drugo logiko. Oni gredo na volitve vsake štiri leta in to je najboljši indikator, ali so še dobri funkcionarji ali ne. Sodniki pa imajo trajni mandat, in to je nekaj drugega. In seveda moj korak naprej, razmišljanje v smeri je, ali sedaj ločujemo že funkcionarje na trajanje dolžine funkcije in je od dolžine funkcije trajanja odvisno od tega, koliko imaš ti seveda lahko neke integritete, morale in tako naprej. Bom kratek. Izgleda, da smo v tej družbi še zelo nezreli in še zelo veliko časa rabimo, da bomo razmišljali, kaj več kot to, ker tisto, česar so se nekateri bali, da se jaz borim za to, da bi sodnikom dali šele pravnomočno obtožnico oziroma ne, sodbo, in da bi bil to mejnik. Ravno nasprotno. Jaz bi rad dosegel, da bi pri funkcionarjih veljalo enako kot za sodnike, pač izgleda da to ni všeč ne koaliciji, ne ministru, ne vsem ostalim ali pa nimajo te moči, da bi prepričali ostale, da je temu tako oziroma da je čas, da se to zgodi. Prav, v kakšnem drugem življenju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Anja Bah Žibert.
Hvala lepa za besedo. Najprej bi se še nekoliko obregnila v sam postopek. Namreč, veliko se je v preteklosti govorilo, kako pomembno je, da se zakoni ne sprejemajo po tako imenovanem skrajšanem postopku, pa ne glede na to za kakšne spremembe gre. Če prihaja do sprememb, je pomembno, da o tem opravimo čim širšo razpravo, kajti na ta način bomo zagotovili tudi gotovo večjo zadovoljstvo. Poglejte, o škodljivosti in nedopustnosti skrajšanih postopkov je bilo v času Janševe vlade, ko smo sprejemali posamezne zadeve, ogromno povedanega. Naj spomnim, da se je takrat oglasil celo Igor Šoltes, ki je takrat bil v vlogi predsednika Računskega sodišča, neodvisne institucije, danes pa je poslanec v evropskem parlamentu. Naj povem kaj je takrat izjavil: "Rokohitrsko sprejemanje zakonov ustvarja pravno negotovost in zmedo." S tem se lahko strinjamo, ampak ne samo takrat, ko je na oblasti ena vlada, in ko pride druga, temu več ni tako. Spoštovani minister Klemenčič, kaj ste o tem povedali vi sami. Javno strokovne razprave o posameznih zakonodajnih rešitvah ne smejo biti nikoli razumljene kot zavlačevanje in nasprotovanje potrebnim spremembam. Usklajevanje iskanja dobrih rešitev in odprtost za mnenje civilne družbe, strokovne javnosti in tudi neodvisnih državnih organov sta garant transparentnosti, omejevanja parcialnih teles, boljše kvalitete predpisov in odpravljanje korupcijskih tveganj. Spoštovani minister, glede na vaše takratno mnenje, vas dejansko sprašujem, ali to pomeni, da te spremembe danes pomenijo korupcijsko tveganje, slabšo kvaliteto predpisa, netransparentnost predpisa, parcialne interese in tako naprej. Namreč dejstvo je, da to ste govorili, ko je šlo za en drug zakon, danes pa imamo pred vami že drug zakon po tako imenovanem skrajšanem postopku, sledi jih pa še kar nekaj. Tega enostavno ne morem sprejeti. In ko govorimo že o dveh materijah, eno je bila prej o sodiščih, zdaj govorimo o drugi. Bi vas vprašala nekaj. Ko ste pripravljali spremembe, kako to, da nismo dobili nobene analize stanja, da sploh vidimo, kje smo? Kaj se dogaja s tako imenovano zavezo državljanom, poudarjam, podpisana je bila zaveza državljanom med takratno vlado Alenke Bratušek in Vrhovnim sodiščem? Zanima me, kje v tej zavezi smo, kako daleč smo prišli. To so informacije in stvari, ki so potrebne za to, da bomo lahko govorili, kaj je treba v zakonih spreminjati. In kar se tiče amandmaja Slovenske demokratske stranke. Poglejte, če prej gledate, kakšna so nekako merila za izbiro osebnostne lastnosti, veščine, prav, so pomembne, ampak govorimo o sodniški funkciji, nikjer pa ni opredeljeno, da naj bi oseba, ki bi opravljala to funkcija, ne bila tista, ki je v preteklosti kršila človekove pravice in temeljne svoboščine ali celo zlorabljala svoj položaj. Tega ni. Zato želimo z amandmajem Slovenske demokratske stranke te kriterije dejansko konkretno opredeliti in ne nekaj na splošno. Veste, meni se že tako beseda "osebne lastnosti" zdi nekoliko problematična pri strokovni izbiri. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za besedo je prosil mag. Goran Klemenčič, minister za pravosodje. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Najprej bom kar direktno odgovoril na vaše konkretno vprašanje in se s tem navezal tudi ponavljajoči se očitek, ki je – ponavljajoči se očitek ne samo vas, tudi Združene levice – glede vrste postopka. Saj to je parlament, pa bi bilo, naj bi bilo dopustno reči vse, kar je dostojno, resnično in primerno. Jaz priznam, da sem se iz te zgodbe nekaj naučil. Odslej naprej boste zelo redko dobili od mene kaj po skrajšanem postopku, preprosto zato, ker ni vredno se izpostaviti tem kritikom, tudi v primeru, ko so podani pogoji za skrajšani postopek, in tukaj verjamem, da so bili. Zelo rad bi povedal naslednje oziroma saj to smo na dolgo in široko razpravljali na odboru. Kot je prej vaša kolegica poslanka Iva Dimic rekla, in s tem se strinjam, razprava na odboru je bila kvalitetna, bila je vsebinska, ogromno strokovnih organizacij je bilo tam. Jaz sem v svoji naivnosti mislil, da je temu namenjen odbor, ne da pride vlada tja pa reče, to je vse usklajeno z ostalimi, sedaj pa še roke dvignite, v tem smislu. Resnično, no, se sliši spet mogoče naivno, ampak tako je in zato vseh teh amandmajev nisem negativno jemal. Morate vedeti, da pa zdaj to, kar bom povedal, zakaj skrajšan postopek in zakaj nimamo slabe vesti in zakaj menimo, da gre za, da izpolnjuje kriterij in da stvari niso bile tako nepremišljene. Kot rečeno, prvič, to zdaj govorim kolegu iz Združene levice, ki ga seveda ni tukaj, ampak me je citiral, ko sem rekel, da bomo vprašali ljudi iz proizvodnje. Točno to smo naredili. Za temi spremembami stoji anketa med stotinami sodnic in sodnikov, ki so tovrstne rešitve podprli, ni jih pa podrla v celoti, bomo rekli, uprava – Vrhovno sodišče pa Sodni svet, je pa tako zdaj, proizvodnja pa menedžment, po domače povedano. Druga stvar. 90 % rešitev v tem zakonu, govorimo zdaj o Zakonu o sodniški službi, je verbatim – ne vem, če je prava beseda, ampak dobesedno prepis predlogov Sodnega sveta kot odziv na priporočila GRECO. Dve leti oziroma leto pa pol je delala delovna skupina, ki je bila sestavljena iz predstavnikov Sodnega sveta, Sodniškega društva, Vrhovnega sodišča, KPK, Ministrstva za pravosodje takratnega. Pripravili so te stvari, zelo podobne, ne pa povsem take, kot so tukaj, potem je pa šlo v predal. Mi smo to iz predala vzeli iz razlogov, kot smo rekli, zato ker gre za GRECO. Ker mimogrede, če smem reči še to, kar smo prej imeli na razpravi, veste, zakaj GRECO, zakaj ne Evropska unija. Evropska unija in Evropska komisija redno citirata poročila GRECO. Tudi v zadnjem in prvem protikorupcijskem poročilo Evropske komisije, ki je zajelo vse države, so GRECO priporočila tudi glede Slovenije izrecno zapisana kot nekaj, kar je treba spoštovati. Gospod Möderndorfer, vaša prejšnja vlada, ki je sprejela sklop ukrepov za boj proti korupciji, je v 20. točki izrecno zapisala, da je treba ta določila, te predloge GRECO udejanjiti in se celo v tem zapisu sklicevala, da deluje na Ministrstvu za pravosodje ob deležnikih delovna skupina. Zdaj, v enem trenutku je bilo jasno, da do soglasja ne bo možno priti. In tukaj sem kot minister prevzel odgovornost za to, da naredimo tisto, kar menimo, da je najboljše, da damo stvari v razpravo, ne razpravo, ki je tekla prej in se ni nikamor premaknila, ampak v postopek. In jaz verjamem in mimogrede, ko govorimo o skrajšanem postopku, novembra smo to dali od sebe, danes je marec, v tem času so bili intenzivni postopki, intenzivno se je v medijih o tem pisalo zato, ker so se vsi možni lobiji zbudili, ker so videli, da zdaj gre pa zares. In jaz verjamem, da je zato zakon boljši danes. Ker dokler se srečujemo po delovnih skupinah pa usklajujemo, je super. In na odboru, v katerem ste bili prisotni, je predstavnik enega od gradnikov pravosodja rekel, mi smo pa s prejšnjim pa predprejšnjim ministrom dobro sodelovali, skupaj smo pripravili en kup rešitev, potem je pa dodal, nam je pa žal, ker pač nikoli niso šle v zakonodajni postopek. To je eden od ključnih problemov. Tečemo kroge, zadovoljni smo, da se pogovarjamo, ampak končne rešitve ni. in tukaj smo pač naredili ta naslednji korak, ki je minimalen, ki ne posega v nobene človekove pravice, ki ne predstavlja korupcijskega tveganja, zato ker te določbe ga ne morejo same po sebi, in ki v ničemer ne ruši razmerij med temi posameznimi gradniki. Vse to, o čemer pa govorite, tako v koaliciji kot v opoziciji, nas pa še čaka in o tem se pogovarjamo. Imamo klavzure z Vrhovnim sodiščem, s Sodnim svetom in zato je v normativnem programu do konca leta še enkrat ta sprememba, ampak ne glede tega, ampak glede tistih stvari, kje bo pa dejansko treba to dati na povsem odprto sceno. Še enkrat, zadeva glede skrajšanih postopkov. Direkten odgovor na vaše vprašanje. Jaz še vedno stojim za tistim, kar sem zapisal in kar ste citirali kot dopis Komisije za preprečevanje korupcije, glede opozarjanja na nevarnosti skrajšanih postopkih. Vendar, ni bilo to, tudi mislim, da tudi od Šoltesa [[…]]dobro, kaj bom njega jemal v bran, ni bil splošen očitek, ampak je bil na konkretne zakone in vi veste, na kaj se je to nanašalo. Nanašalo se je na spreminjanje prostorske zakonodaje, ker ste po skrajšanem postopku določili nove pogoje za črne gradnje pa legalizacije črtnih gradenj. Veste, da je prostor, da ne bom zdaj to ponavljal, to se je dotikalo vsakega posameznika in tako naprej. Druga stvar, kjer smo opozorili, je Zakon o razpolaganju s stvarnim premoženjem države, kako lahko nekaj prodajate in kako ne morete nekaj prodati. Pri tem pa ni bilo dve leti in pol strokovnih usklajevanj pa delovnih skupin. Navsezadnje v enem letu vašega vladanja takrat, februar 2012 do marec 2013, ste imeli 19 rednih postopkov, 45 skrajšanih postopkov in 40 nujnih postopkov. Vlada Alenke Bratušek je bila malo boljša, pa ne veliko, je imela 35 rednih postopkov, 43 skrajšanih pa 39 nujnih. Saj vem, zdaj mi lahko rečete, tako kot si ti začel, nas boste pri tem še prehiteli, pri tem obljubljam, saj pravim, da sem se nekaj naučil iz tega, čeprav verjamem, da so zakoni tudi zato, ker smo jih dali v ta postopek in ker so doživeli po tem tak odziv javnosti, danes boljši, in da vendarle ne gre in zato sem rekel, ne gre za mini pravosodno reformo, tega izraza in nisem jaz nadel. Še odgovor glede integrirate, ker je gospod poslanec Möderndorfer rekel, da očitno tudi ministru ni všeč, da bi vse funkcionarje obravnavali enako, mislim, niste rekel očitno, rekel ste, da mogoče tudi meni ni všeč. Mi je, jaz bi podprl tudi tisti zakon, o katerem ste vi govorili, glede pravnomočnih obtožnic in obtožb glede drugih funkcionarjev. V moji pristojnosti, žalibog, so pravosodni funkcionarji, ki verjamem jaz in za tem stojim, da so drugačni kot ostali funkcionarji in da sploh ne bi smeli biti funkcionarji in so funkcionarji, ker jih nekdo hotel vreči v isti koš glede plačnega sistema, ampak to so stare in zgodbe, ki jih poznamo. Če vi rečete angleškemu sodniku ali pa ameriškemu, da je funkcionar, ne bo najlepše odreagiral, ampak v Sloveniji so to pač pravosodni funkcionarji. Glede tega smo storili korak naprej, zato ker za vsakega javnega uslužbenca veste, da Zakon o javni upravi določa, da ne moreš biti imenovan niti na uradniško mesto, če si v kazenskem postopku, ne moreš postati odvetnik, če si v kazenskem postopku, lahko pa postaneš sodnik, lahko postaneš državni tožilec, lahko postaneš poslanec, minister, državni sekretar. In to je narobe. Jaz predlagam skupaj z vlado in koalicijo, da uredimo tisto, kar imamo sedaj na mizi, in to je glede sodnikov in državnih tožilcev. In to je zadnja stvar, ki jo hočem povedati, ta zakon se seveda, zato ker so pogoji za sodnike in tožilce pri imenovanju, se uporablja ene kriterije za druge, se seveda nanaša tudi na državno tožilstvo.
Hvala lepa. Besedo ima Ksenija Korenjak Kramar. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Današnji Predlog Zakona o sodniški službi po mojem mnenju uveljavlja in dodatno povečuje transparentnost v postopkih. Zagotavlja tudi enotnost in predvidljivost in pa preglednost samih postopkov, ne samo transparentnost, ampak tudi objektivnost teh postopkov. Kajti, določba merila in določa tudi še vedno pristojnost Sodnega sveta, kar je edino prav, da vsebinsko odloča po postopku, ki je transparenten, še enkrat, in predvidljiv in pregleden. To vnaša varnost, stabilnost o tem, kar smo že v predhodnih razpravah tudi govorili. To, da to ostaja v pristojnosti Sodnega sveta, je edino prav in edinonormalno, da presoja vsebinsko, to, da izvaja po teh postopkih. Res pa je, da morajo biti ti predvidljivi, po jasnih kriterijih, čim bolj objektivizirani. In tudi sama se želim navezati na to razpravo ministra, ker se mi to zdi zelo bistveno in mislim, da se v tej točki tudi mi vsi strinjamo. In sicer ko govorimo o tem, pa tudi v vaših razpravah sem razbrala, ko ste se sklicevali na mnenje Zakonodajno-pravne službe o morebitni ustavni spornosti ali pa vprašljivosti vezano na določeno presojo in pa predvsem na to, da se zdaj zahteva tudi kot kriterij, da zoper nekoga, ki kandidira, ni vložena pravnomočna obtožnica. Ta ustavna spornost, na katero se tukaj sklicuje Zakonodajno-pravna služba, se nanaša torej na sodbo Ustavnega sodišča, ki je seveda ena izmed teh odločitev, pa še ta ni vezana na sodnike, ampak je vezana na notarje, kar je bistveno. In so sodniki v tem kontekstu nekaj povsem drugega. In še pomemben vidik te ustavne odločbe je ta, da tukaj v svojem vsebinsko ločenem mnenju posebej izpostavlja to, da kandidirati na neko javno funkcijo ni nobena pravica, ampak je to privilegij. In pri privilegijih moramo biti še posebej previdni v smislu raznih potencialnih koruptivnih tveganj. Zaradi tega ti privilegiji zahtevajo tovrstno urejanje in omejitev. In danes je prvi korak k temu, da to dosežemo. Privilegij pa zato, ker za seboj potegne ne samo ugled, ampak tudi še marsikaj drugega. In v primerjavi z drugimi, kolega Jani je izpostavljal nekako povezavo s funkcionarji in z uslužbenci, ja, tudi jaz se tukaj strinjam, da tudi v tem pogledu je treba reči, da z današnjim korakom izenačujemo to pozicijo. Za marsikaterega javnega uslužbenca ni vstopen kriterij. Torej sploh se ne mora prijaviti v primeru, kadar je zoper njega vložena pravnomočna obtožnica zoper kaznivo dejanje, ki se preganja po uradni dolžnosti. Katerokoli. In mislim, da je prav, da takšno stališče zavzamemo tudi takrat, kadar govorimo o sodnikih. In zato verjamem, da bomo danes ta predlog, ki je pred nami, podprli. Hvala.
Hvala lepa. Še kdo želi razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima dr. Jasna Murgel. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Gospod minister je omenil, da je bila debata zelo tvorna na Odboru za pravosodje. Moram reči, da prav pogrešam kolega Gorenaka, ki sodeluje aktivno v debatah na Odboru za pravosodje. Zdaj pa k temu, kar zadeva merila za izbiro sodnikov. Ja, jaz menim, prepričana sem, da so pa sodniki drugačna kategorija od javnih funkcionarjev. Se spomnim, ko so jih pač želeli stlačiti notri zaradi plačnega sistema, v sistem javnih funkcionarjev, že tako je pri tistih plačnih razredih bil problem, ker so pač sodniki nekako tam pri 47. plačnem, ki sem ga že enkrat omenjala, stlačeni, ampak sodniška funkcija je funkcija, ki predstavlja pač eno izmed vej oblasti, ločeno vejo, sodno vejo oblasti. In kar je še pomembneje, so za vstop v sodniško funkcijo pač drugačna merila kot za druge veje oblasti, kot za druge funkcionarje. In sicer prvo je pač, da morajo izpolniti zelo visoke pravne strokovne standarde. In zdaj bodo ti standardi še bolj natančno opredeljeni v Zakonu o sodniški službi. Ampak eden izmed teh standardov je tudi pravniški državni izpit in seveda je zelo visoka strokovna usposobljenost teh kandidatov. Zato pač ne moremo sodnika primerjati s poslancem ali z drugim javnim funkcionarjem izvršne oblasti, ker so pač pogoji za vstop v to funkcijo bistveno drugačni. In gre tudi za drugačen namen javnega funkcionarja. Sodnik namreč odloča o tem, ali je prišlo v določenem konkretnem primeru do pravilne uporabe prava ali ne. Jaz se pa strinjam s tem, da bi bilo treba morda za druge funkcionarje tudi opredeliti podobne kriterije, ker se mi zdi, da bi tudi, recimo, poslansko funkcijo lahko opravljal nekdo, proti kateremu ni vložena pravnomočna obtožnica, ker gre za zaupanje vrednega človeka, naj bi šlo, in bi tudi ta kriterij bil sprejemljiv. Ampak danes govorimo o drugem zakonu, in sicer o Zakonu o sodniški službi. Rekla sem že tudi pri predstavitvi stališča poslanske skupine, da je bil to izrecni predlog Vrhovnega sodišča, da se da takšno merilo, ker si ne morem predstavljati nekoga – če sem v kazenskem postopku, da kandidiram za sodnika. Ne gre! Ne moreš odločati o pravilni uporabi prava, postaviti se tam na sodniško mesto in sploh kandidirati, pa reči, zdaj pa jaz kandidiram za to funkcijo, a proti meni teče nek kazenski postopek. To dvoje ne gre skupaj. In ponavljam, na misel ne pade nobenemu, da bi kandidiral, pa tudi če to ne bi bilo zapisano. Ampak prav je, da je zapisano in da postavimo tako visoka merila tudi za sodniško funkcijo, sploh pa, ker za druge, ki so del pravosodja, to merilo že obstaja. In prepričana sem, da tudi sodniki nimajo čisto nič proti temu in se s tem kriterijem strinjajo. Kar pa zadeva kriterij, da bi morali ugotavljati, ali je nekdo, ki kandidira za sodniško funkcijo, kršil človekove pravice. Ja, pa če je na novo izvoljen, jih ni mogel kršiti, če pa ni bil sodnik, kajne, ob vstopu v sodniško funkcijo. Ni bil sodnik in ni mogel soditi in ni mogel kršiti človekovih pravic. Ali bo kar, ne vem, nekdo ugotavljal, ker je narobe pogledal nekoga, da je kršil človekove pravice. Ampak ta kriterij je že tako ali tako vsebovan v vseh teh merilih za sodniško funkcijo, ki so že in se uvajajo s tem zakonom, zato ni potrebe, da bi se uvajal s tem predlaganim amandmajem ta poseben kriterij kršenja človekovih pravic, zato ga ni treba vnašati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jani Möderndorfer.
Hvala lepa. No, ja, se vsaj pogovarjamo o tem, kakšen bi moral biti politik. Pa ne bom več o tem govoril, ker sem svoje že povedal. Bom pa razpravljal na tisti točki, kjer je govoril minister o postopku. Pa nisem želel govoriti, ampak zato, ker vidim, da prihaja do nerazumevanja ali pa zmede, o čem se pravzaprav pogovarjamo, ko govorimo o postopku. Minister, prvič, očitano vam je, in to s strani poslancev, da ste šli v skrajšani postopek, predvsem zaradi tega, ker če kdo, potem poslanci prekleto dobro vedo, kaj je skrajšani postopek. To ne pomeni, da vi ne veste, kaj je skrajšani postopek, ampak niste pa povedali, da je vaš osnovni predlog bil, da bi šli celo po nujnem postopku, kar je še bolj grozno. In so vas potem v koaliciji vsaj toliko zaustavili, da ste šli po skrajšanem postopku. Vi ves čas pravite, "smo dali že novembra," se pravi, časa je bilo dovolj. Zdaj pa za laično javnost, ker ne vejo, kaj je nujni postopek, kaj je skrajšani postopek pa kaj je redni postopek. Jaz vam garantiram, da izpeljem po rednem postopku v dveh mesecih zakonsko skozi – če ste razumeli, kaj sem vam hotel povedati. Vendar pristojnosti in koraki, ki jih ti lahko počneš v skrajšanem postopku ali v rednem postopku, so pa drugi. In to je ta razlika, kar vam želimo povedati, da če je bil namen hitrost, potem bi šli lahko vseeno po rednem postopku. Je pa res, da bi morali vzvode narediti znotraj koalicije. In prvi človek koalicije, se pravi, vodja največje poslanske skupine, bi moral imeti bič, kar se tiče postopkov. Ampak šli bi po rednem postopku, imeli bi splošno razpravo, amandmaje bi se vlagalo tako, kot je treba, ne bi bilo potrebnih nočnih sej., skratka, vse bi šlo lepo elegantno. In toliko za nasvet, minister, če hočete kaj hitro sprejeti, dajte po rednem postopku, samo se pozanimajte, kako se ga spelje v dveh mesecih. Toliko samo, da ne bo toliko zavajanja okoli tega, zakaj je skrajšani postopek in zakaj je redni postopek. Kar se pa tiče kategorije, da se ne bomo narobe razumeli, res je, imamo tri veje izvršne oblasti. Tri veje oblasti, se opravičujem. Imamo izvršno, zakonodajo in sodno in seveda za vsakega veljajo svoje pristojnosti. Ampak, če kdo, potem vodje ali pa predstavniki vseh treh vej oblasti, bi morali imeti enako stopnjo integritete, se mora vedeti, kdaj lahko kakšno stvar opravlja in kdaj ne. Če želite, vam to večkrat ponovim, ampak upam, da ste razumeli, kaj vam hočem povedati, nič drugega. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Anja Bah Žibert. Izvolite.
Predsedujoči, hvala lepa za besedo. Minister, prav vesela sem, da ste se oglasil, sem imela najprej občutek, da mogoče nismo primerni sogovorniki za vas, ker pač bi že prej želela slišati kakšen odgovor. Pa naj začnem tam, kjer sem prej končala, ker odgovora nisem dobila. Namreč zanima me, kaj je s tako imenovano zavezo državljanom tudi glede sprememb teh zakonov, ki jih danes obravnavamo. Poglejte, spreminjamo zakone na področju pravosodja. Odgovarjam na to, kar ste prej govorili o tako imenovanem okoljskem zakonu in razliki v postopkih, zakaj bi bil en primeren za sprejemanje po skrajšanem postopku, tako imenovan okoljski pa ne. Glejte, več kot pol leta se na ulici zbirajo ljudje. Zato, ker opozarjajo, da je v našem pravosodnem sistemu nekaj zelo narobe. Spoštovani minister, ampak jaz se ne spomnim, ko je bila tema okoljski zakon, da bi bili ljudje na ulicah, zato me boste težko prepričali, da poseg, pa kakršenkoli že je, v pravosodni sistem, v zakone ni pomemben ali pa, da ni enako pomemben za državljane. Nenazadnje me čudi, da se potem niste oglašali ravno skoraj za vsak poseg v zakon po skrajšanem postopku. Veste, skoraj vsak zakon vpliva na življenje ljudi. Skoraj vsak. Na nekatere bolj, na nekatere manj, ampak saj zakoni so namenjeni državljankam in državljanom, torej posegajo v njihova življenja, pravice, nenazadnje tudi obveznosti. Tako da me veseli, da ste ugotovili, da ni bilo razloga za to, da ste šli v skrajšani postopek. Pa še nekaj. Omenjali ste, da je zelo pomembna, ker je bilo na odboru veliko različne javnosti, predvsem strokovne, in da ste šteli to kot nekaj pozitivnega. Z vami se lahko seveda strinjam, da je bila razprava na odboru široka, kar se tiče kvantitete. Veste, kar se tiče pa sprejetega oziroma, kako plodna je bila, pa kažejo amandmaji, ki jih vlagate danes, predvsem pa to, da se mnenja oziroma pomisleki tam zbrane strokovne javnosti sploh niso upoštevali. Sploh niso upoštevali. V veliki meri se ni upoštevalo tudi mnenje Zakonodajno-pravne službe. Torej ne glede na to, kako lahko govorimo, kako dobro smo razpravljali, ostanemo tam, kar ste govorili vi – veliko govorimo, govorimo, govorimo, ne naredimo pa nič. Nekako tako je izzvenela tudi tista razprava. Še nekaj bi morda tukaj izpostavila, kar se mi je zdelo v tej razpravi kot taki nenazadnje tudi zelo pomembno. Govorili ste, kaj bi moralo biti v teh kriterijih. Mislim, da ste zopet odpirali te obsodbe, obsojeni posamezniki, ne vem, kakšne dobe, šest mesecev, 12 mesecev. Se strinjam, absolutno, dajmo notri še, da tudi ne sme biti nihče na nekih funkcijah, ki krši Ustavo Republike Slovenije, mater vseh zakonov. Dajmo biti eksaktni in zapišimo tudi take stvari notri. Bomo videli, kaj bo potem. Jaz pač menim, da ne smemo imeti dvojnih meril takrat, ko gre za nas, ali takrat, ko ne gre za nas. Še enkrat, minister, upam, da bom dobila konkretne odgovore na konkretno vprašanje. Samo še nekaj za intermezzo. Kako plodna je bila naša razprava, govori tudi to, spoštovani minister, da vaša koalicija ni niti vedela, kakšna pogajanja so bila pred tem. Govorilo se je o tem, da smo bili vsi povabljeni na neka usklajevanja, predstavnica največje stranke sploh ni vedela, za kaj je šlo. Skratka, na nek način smo bili tam dobesedno presenečeni, ker naj bi bili vabljeni na nekatera usklajevanja, ki jih seveda sploh ni bilo. Vse to pomeni ta hitrost. Ta hitrost gotovo ni dobra, še posebej, ko govorimo o pravosodju.
Hvala. Besedo ima minister mag. Goran Klemenčič.
Hvala lepa. Se opravičujem, ker sem vam prej pozabil odgovoriti na konkretno vprašanje glede zaveze. Vsebinsko vam ne bom sedajle odgovoril, zato ker je preobširen odgovor, in tudi zato, ker ste ta odgovor – ne vem, če čisto vi, ampak vsekakor pa iz vaše poslanske skupine – že dobili. Večkrat je bilo že razpravljano skozi poslanska vprašanja, pisna tudi, kakšna so posredovali, smo iz ministrstva, statistiko, po pravici povedno, sedajle ne vem za vse tiste točke, je pač tako, da je en velik del, ne pa vse, mogoče tudi nezadostno bilo. Del zaveze je pomenil napredek naprej, del zaveze ni izvršila prejšnja vlada, deloma tudi sedanja ne, zato ker ni bilo financ, del zaveze, del kriterijev niso uspela izvršiti sodišča, ker je šlo za precej ambiciozne stvari. Mislim pa, da je bil korak naprej kar pomemben, kar se tudi vidi iz statističnih poročil ob nastopu novega sodnega leta, kar se je zgodilo pred 14 leti, in je sodišče predstavilo te rezultate. Tako da vam lahko to kasneje še enkrat pošljemo. Kar se tiče, bodimo vseeno natančni, da se nekako ne bi z vami hotel pogovarjati, to pa res ni treba govoriti, ker temu ni tako. Pa tudi nisem rekel, da se veselite, da sem ugotovil, da ni bilo razlogov za skrajšan postopek. Jaz sem rekel, da sem se iz tega nekaj naučil. To je razlika. In tudi ne drži, po moje, pogledi so pa lahko različni, da vsa ta razprava in vsa ta združenja, da niso pripomogli k ničemur, prav nasprotno. Po vložitvi in v vsem tem času v vseh teh treh mesecih – in meni je žal, da nimamo teh sposobnosti, kot jih ima gospod Möderndorfer, organizacijskih in poslovniških - pa se učimo, po moje, da bi lahko po rednem postopku tudi hitreje zakon skozi spravili, ampak v vsem tem času smo se vendarle tudi na ministrstvu ponovno dobili z vsemi temi združenji, kar so mimogrede tudi vsi povedali. Tudi tisti, ki so bili izrecno nam nenaklonjeni, so povedali, da se zahvaljujejo ministrstvu, ker jim je bila dana možnost in tako naprej, in marsikaj je bilo potem še tudi spremenjeno, ne pa vse, zato ker vsem nikoli ne moreš ugoditi. Hvala.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Ne vidim več izražene zahteve, zato zaključujem razpravo k 6. členu. In prehajamo na razpravo k 7. členu ter amandmaju Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospa Anja Bah Žibert.
Morda sem malo jasnovidna, sem vedela, da bom na vrsti. Malo za šalo, se opravičujem, ker sem se prehitro prijavila. Poglejte, tudi ta amandma nekako želi samo konkretizirati določbe. Mislim, da to, kar želi konkretizirati, je dobrodošlo za naš pravosodni sistem. Tukaj na balkonu nas danes spremlja mlajša generacija. Kako jim bomo govorili, da v tej državi zagotavljamo človekove pravice v pravosodnih postopkih, če tega, ali sodnik nekaj počne ali ne oziroma ali je v pri svojem delu kršil človekove pravice, v merilih ni. V merilih preprosto ni. To so pomembne stvari. Tudi z vidika tega, kar sem prej izpostavila, 600 kršitev, kar je bilo ugotovljeno po tej analizi – nekateri se strinjate z njo, nekateri ne –, na Evropskem sodišču 300 kršitev Ustave Republike Slovenije, kršitve človekovih pravic. Mislim, da takšen dodatek kriterijem pa res ne more biti ovira, da to sprejmemo. Zakaj ne bi pokazali, da dejansko želimo na tem področju spremembe? Nič ne bo zato proračun trpel. Tukaj pa res ne. Sklicevanje, da ni zadosti sredstev itn., tukaj enostavno tega ni. Tukaj je samo volja: ali želimo na tem področju kaj spremeniti ali pa bomo imeli še vedno pravosodni sistem tako nekako na eni rezervi, da ko bo treba, bo poskrbel za kakšno reč, komu onemogočil na nek način enako kandidiranje, če lahko temu rečem, na volitvah, ga strpa v zapor, potem pa, ko bo vsa zadeva padla – bog se usmili, kje je že to. Pač tako je. Ampak to so slaba sporočila, kolegice in kolegi. Danes jaz, jutri vi. Tako to gre.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo skladno s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA, NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SODNEM REGISTRU, skrajšani postopek. Predlog zakona je v obravnavo predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, ministru za pravosodje mag. Goranu Klemenčiču. Izvolite.
Predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Gre za spremembo zakona, ki posega v sodni register, ki ni bil deležen sprememb že 20 let. Ima nekaj tehničnih popravkov, nekaj prilagoditev današnjemu času in eno precej pomembno prilagoditev današnjemu času. Sodni register namreč skupaj z Zakonom o poslovnem registru, sedaj če bo ta novela sprejeta, bo omogočal, da vsakdo preko spleta pogleda v poslovni register, pogleda, kdo je lastnik kakšne družbe, katere, kako se mogoče podjetja verižijo, kje je nadzornik v tej družbi in tako naprej. Okrog te spremembe, ki smo jo predlagali, je bilo ogromno prahu, resne, tudi argumentirane razprave. Oglasila se je informacijska pooblaščenka, ki ji na Ministrstvu za pravosodje splošno, če je le mogoče, sledimo, kdaj pač tudi ne, ker gre za različne poglede. Zelo ostro je temu predlogu nasprotovala Zakonodajno-pravna služba, češ da gre za morebitno protiustavno rešitev, ker gre za poseg v osebne podatke. Na Ministrstvu za pravosodje, ne iz neke arbitrarnosti ali arogance, ampak po tehtnem premisleku in po zelo natančnem soočenju argumentov, smo drugačnega mnenja. Tako rešitev pozna večina baltskih držav, poznajo jo mnoge skandinavske države, poznajo tudi nekatere države v naši soseščini, oddaljeni soseščini, mogoče malce bolj Slovaška, Poljska, navsezadnje tudi Velika Britanija. Gre za vprašanje konceptualne narave med zasebnostjo in transparentnostjo. Ko ste se prej, kolegica Bah, sklicevali na mladino tamle zgoraj, jo bom pa tudi jaz poklical – gre v bistvu za one zgoraj. Gre za one zgoraj. Ali mislite, da vedo, kaj je Ajpes, pa kam greš po sodni register in tako naprej? Gre za to, da bodo lahko preko interneta, tako kot lahko danes na Google pogledate, kdo ima firmo, kje, pa to Google dela, ne morejo pa pogledati, koliko firm ima nekdo, pri katerem se bodo mogoče hoteli zaposliti. Tisti, ki ga bodo poklicali, da jim bo prebelil prvo stanovanje, ko ga bodo imeli, ali je vreden zaupanja ali ni in tako naprej. Zato. Kar bo gospod Möderndorfer najbrž poudaril, ker me je trikrat držal za besedo, ko sem rekel na seji odbora, če ne bo to danes, bo pa čez deset let. Upam, da bo danes, zaradi njih, če ne, bo pa čez deset let – ja, ko bodo oni prišli. Vendar gre za vprašanje trasparentnosti. Danes vas kot državljana slečejo do golega. Če greste na center za socialno delo, vse podatke od vas dobi država. Danes za vsakega od vas, kdor ima nepremičnino ali za vsakega od nas lahko vidijo, ali ima klimo v hiši, pa koliko oken ima, pa kdaj je streho obnovil, ker je to na GURS javno dostopno. Ne moreš pa, ne moreš pa pogledati, koliko firm ima nekdo. Lahko pogledaš, tudi to je res, pa ni protiustavno, samo če dva jurja in pol plačaš, ker so ti podatki danes že dostopni, vendar je treba zanje plačati. In samo za to v končni fazi gre. Ne dvomim, da bo razprava okrog tega zanimiva. Po zelo temeljitem premisleku smo se odločili, da damo to noter, ker menimo, da bo pripomoglo k večji pravni varnosti, k večji transparentnosti poslovnega okolja. Seveda ne bo rešilo veriženja podjetij, ga bo pa omejilo. Seveda ne bo pomenilo, da bodo državljani namesto policije opravljali to delo, ker to nima zveze. Omogočilo bo pa potrošnikom večjo varnost, večjo varnost in zaupanje v medsebojnih poslovnih odnosih in v končni fazi – no, zaenkrat je to to. Hvala lepa.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval Odbor za pravosodje kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsednici gospe Kseniji Korenjak Kramar. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana podpredsednica, spoštovani minister, drage kolegice in kolegi! Odbor za pravosodje je na 2. nadaljevanju 6. seje 17. 2. 2015 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sodnem registru, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po skrajšanem postopku predložila Vlada. Poleg zakonskega predloga je bilo odboru posredovano tudi mnenje Zakonodajno-pravne službe, mnenje Komisije Državnega sveta za državno ureditev, dodatno pojasnilo Ministrstva za pravosodje k mnenju Zakonodajno-pravne službe z dne 9. 2. 2015 in dopolnitev Odvetniške zbornice Slovenije z dne 16. 2. 2015. Amandmaje k predlogu zakona so vložile opozicijske in koalicijske poslanske skupine, predlagan pa je bil tudi amandma odbora k 9. členu predloga zakona. Po mnenju Ministrstva za pravosodje kot predlagatelja je cilj predlagane novele zagotoviti večjo preglednost in transparentnost podatkov, vpisanih v sodni register, na način, da se poleg pridobitve osnovnih podatkov o subjektih vpisa vsakomur omogoči tudi spletni dostop preko spletnega portala Ajpes do podatkov, v katerih subjektih vpisa je določena oseba kot član organov vodenja, ali nadzora, ali prokurist, ter podatkov o lastniških povezavah. S tem se krepi temeljno načelo sodnega registra, načelo javnosti, ki je v funkciji varstva pravnega prometa ter udeležencev, ki z gospodarskim subjektom sklepajo poslovnopravno razmerje. Z objavo in javnim dostopom do teh podatkov se preprečuje možnost nastopa konflikta interesov in omogoča lažje uveljavljanje odgovornosti v primeru nastanka škode. Pravna varnost in delovanje gospodarskega pravnega prometa zahteva tudi zagotavljanje jasne in pregledne strukture gospodarskih družb in povezav med njimi. Po oceni je s tem izkazan javni interes za objavo teh podatkov, razširitev javnosti podatkov preko omogočanja iskanja in prikaza vloge posameznikov v različnih subjektih vpisa je v skladu z 38. členom Ustave in 8. členom Zakona o varstvu osebnih podatkov. Pred tem je bilo že poudarjeno, da so vsi ti podatki že zdaj javno objavljeni, a po posameznem subjektu vpisa, s predlagano novelo se dodaja le možnost iskanja po posamezniku. Predstavnica ZPS je imela vsebinske zadržke ustavno- in sistemskopravne narave, zato je opozorila, da predlagane spremembe zakona segajo na vse subjekte vpisa v sodni register, ne glede na njihovo statusno obliko in ne glede na lastništvo, torej bi prost dostop vsakega zainteresiranega pomenil dostop tudi do podatkov o subjektih zasebnega prava in ne le do javnih družb, pa tudi do subjektov fizičnih oseb, ki niso predmet javne sfere. Po mnenju ZPS predlagani zakon, skupaj z uvodom in obrazložitvijo, ne odpravlja dvoma v ustavno skladnost predlaganih rešitev. Do zdaj zaščiteni podatki bodo preko spletnih strani splošno dostopni vsakomur, kar je gotovo pretiran poseg v zasebnost in varstvo osebnih podatkov. Tudi državna svetnica je v svoji predstavitvi predstavila pisno mnenje Komisije Državnega sveta za državno ureditev in predlog zakona načeloma podpira, opozarja pa, da predlagane spremembe pomenijo velik poseg v varstvo osebnih podatkov, zato pričakuje spoštovanje ustavnosti na način, ki bo omogočal transparentnost podatkov gospodarskih družb in drugih pravnih oseb, ki se vpisujejo v sodni register in delujejo v pravnem prometu ob hkratni zagotovitvi varstva osebnih podatkov in omejitvi dostopa do njih. Informacijska pooblaščenka je izpostavila vsebinske zadržke do predloga zakona in poudarila, da je treba upoštevati temeljni načeli nujnosti in sorazmernosti, po katerih naj se razkrije le tiste podatke in na tak način, da bo dosežen cilj, to je varnost pravnega prometa, pri čemer bo upoštevana tudi človekova pravica do zasebnosti. V razpravi so opozicijski poslanci nasprotovali skrajšanemu postopku sprejemanja predlagane novele in predlaganim spremembam, ki ne sledijo usmeritvam ZPS in informacijske pooblaščenke. Prav tako pa po njihovem mnenju pretirano odpiranje osebnih podatkov odvrača tuje vlagatelje, zato bi predlagatelj moral zaupanje in poštenost v poslovnem svetu krepiti na drugačen način. Koalicijski poslanci so predlog zakona podprli, saj prinaša transparentnost in varnost pravnega prometa. V prid predlaganim spremembam govori dejstvo, da so obravnavani podatki že danes javno dostopni, prav tako pa se za vstop v poslovni svet vsakdo odloča prostovoljno. Po koncu razprave je odbor v skladu z drugim odstavkom 130. člena Poslovnika Državnega zbora obravnaval in sprejel amandmaje koalicijskih poslanskih skupin in amandma odbora k 9. členu. Nato je glasoval tudi o vseh členih zakona skupaj in jih sprejel. Hvala lepa.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo mag. Bojana Muršič. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Ponovno sem za tem odrom, da vam predstavim mnenje oziroma stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Na današnji parlamentarni razpravni dan zaključujemo s Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sodnem registru. Gre sicer za kratek zakon z devetimi členi, vendar Socialni demokrati ocenjujemo, da gre za pomembne spremembe, kajti vsakomur bo omogočen dostop do različnih podatkov, ki se zbirajo na enem mestu. Do vsakih takšnih poskusov smo Socialni demokrati zadržani, težko sprejemamo dejstvo, da vsak podjetnik, udeleženec v pravnih poslih že vnaprej na enak način je ocenjen kot potencialno, milo rečeno, prevarant; in to zaradi medijsko odmevnih primerov poslovnih zlorab. Izhajajoč iz osnovnega cilja, ki stremi k večji preglednosti in transparentnosti podatkov o gospodarskih družbah in tudi drugih pravnih osebah, ki se vpisujejo v sodni register in delujejo v pravnem prometu, se s temi rešitvami vsakomur preko spletnega portala Ajpes omogoča dostop do podatkov. Do teh podatkov naj bi torej imeli dostop vsi udeleženci na trgu ob vstopu v poslovni svet in v poslovna razmerja. S tem bi se udeleženci, ki sklepajo pravne posle z osebami, ki so subjekti sodnega registra, oborožili s podatki tako o ustanoviteljih, njihovih zakonitih zastopnikih, nadzornikih, skratka vseh fizičnih osebah, ki izražajo voljo pravnih oseb, in vemo, da so abstraktne tvorbe z relevantnim premoženjem in lahko v bistvu na nek način to svojo funkcijo izvajajo samo preko fizičnih oseb, ki imajo določen status v teh poslovnih subjektih. Predlagatelj tudi ocenjuje, da se bo s sprejetimi rešitvami delo sodišč olajšalo ali jih tudi razbremenilo. Morda je v tem trenutku ta rešitev za marsikoga sprejemljiva, ker se pogostokrat omenja zlorabe v poslovanju in pa tudi na izigravanje vseh udeležencev, pa tudi države. Socialni demokrati menimo, da je pri kopičenju osebnih podatkov na enem mestu in vstopanje v te baze vsakomur po enostavnih ključih, recimo po imenu in priimku, vendarle treba biti previden. Ne gre spregledati tudi opozoril informacijske pooblaščenke. Informacijska pooblaščenka je namreč na matičnem delovnem telesu v razpravi opozorila, da bo Slovenija s temi rešitvami unikum v Evropi. Prav tako je opozorila na vrsto pravnih praks in celo opozorila na posamezne rešitve v drugih državah članicah EU. Kakorkoli se prekomerno posega v osebne podatke, moramo biti občutljivi, treba je tehtati, kdaj je podatke smotrno izbirati in jih kopičiti ter dajati v vpogled vsakomur.
Hvala. Stališče Poslanske skupine Združena levica bo predstavil dr. Matej T. Vatovec. Izvolite.
Hvala, gospa podpredsednica. Spoštovani! Glavni cilj novele Zakona o sodnem registru je povečanje transparentnosti. V Združeni levici smo zadovoljni, da ima minister glede te teme podobno stališče, kot ga imamo mi. Že vseskozi se namreč zavzemamo za povečanje transparentnosti na vseh ravneh, kar je del demokratizacije vseh ravni družbe, za kar se kot socialisti seveda zavzemamo. Podpiramo vse rešitve, ki gredo v to smer. Hkrati pa je treba opozoriti še na en vidik, postopek priprave in sprejemanja predloga zakona, ki zasleduje dobrodošel cilj, ima nek grenak priokus. V Združeni levici se ne strinjamo z načinom delovanja ministra, saj smo prepričani, da dobrih rešitev ni mogoče pripraviti na hitro, tako rekoč čez noč, brez strokovne in zainteresirane javnosti – netransparentno torej. Predlogi zakonov, ki so pripravljeni nepremišljeno in na hitro, končajo v rokah ustavnih sodnikov, ki pozitivne in nujno potrebne spremembe razveljavijo. To se da preprečiti ravno tako, da se predlogi pišejo premišljeno, v sodelovanju s strokovno zainteresirano javnostjo, rešitve pa so pripravljene tako, da zdržijo tudi ustavno presojo. Pa tudi, če so ankete bile opravljene, je dobro, da so te ankete potem predložene, da jih uprava, če jo le tako imenujemo, preštudira. Zakonska sprememba glede poslovnega in sodnega registra ne bo rešila ključnih problemov. Njeni nameni so sicer dobri, a gre za kapljico v morju reševanja problemov zlorab z veriženjem podjetij, slamnatimi podjetji in prodajanji podjetji, kar omogoča goljufanje in nelegalno izkoriščanje delavcev. Delavske pravice bodo kršene, dokler ne bodo imeli zaposleni besede pri odločanju v podjetjih, dokler ne začnemo s spremembami v smeri delavskega upravljanja oziroma ekonomske demokracije, dokler ne gremo v smer sistemskih rešitev. Ne nazadnje že zdaj je mogoče preko različnih plačljivih baz pridobiti podatke o kršiteljih. Se je kljub temu položaj glede kršenja najbolj osnovnih delavskih pravic v zadnjih letih kaj izboljšal? Rešitve je treba pripraviti sistemsko, da bodo odpravljale vzroke in preprečevale škodljive prakse, ki pomeni erozijo delavskih pravic. To, da ima javnost omogočen vpogled v podatke o veriženju podjetji in vse z njimi povezane podatke, je seveda dobrodošlo. Ampak to ni dovolj. Ta ista država, ki bo sedaj javnosti omogočila vpogled v poslovni sodni register, je namreč vsem malin in velikim tajkunom omogočila ali pa dopustila, da ustanavljajo podjetja praktično na dnevni ravni. Zgolj in samo dvig transparentnosti tudi v preteklosti ni prinesel želenih učinkov. Objava davčnih dolžnikov, ki je ni spremljala sistemska rešitev za preprečitev tovrstnih praks, ni imela želenih učinkov. Prav tako ni imel želenih učinkov vpogled v plačane prispevke delavcem, saj lastniki kapitala še danes ekstremno izkoriščajo najranljivejše in jim ne zagotavljajo niti dostojnega plačila niti jim redno ne plačujejo prispevkov. Če bi spremembe pripravili premišljeno, z vključitvijo javnosti, bi vam sindikalni predstavniki nanizali kar nekaj predlogov, ki bi bolj učinkovito preprečevali te ekstremne izkoriščevalske prakse – če je na strani Vlade za to sploh resen interes, seveda. V Združeni levici torej podpiramo vsak korak v smeri večje transparentnosti in demokratičnosti, vendar pa se znajdemo v izjemno hudi dilemi, ko se rešitve za krepitev transparentnosti izvajajo na netransparenten način. Čeprav gre za korak v pravo smer, se upravičeno bojimo, da izkoriščevalskih praks ne bo zmanjšal. Pričakujemo pa, da bo v naslednjih korakih Vlada nadaljevala z ukrepi proti veriženju podjetij in ustanavljanju slamnatih podjetij. Zgled, kako z zakonodajo urediti ta problem, lahko najdemo že v sosednji Avstriji. Hvala.
Hvala. Stališče Poslanske skupine Nove Slovenije - krščanskih demokratov bo predstavila gospa Iva Dimic. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi! Načelo vestnosti in poštenja v civilnopravnih razmerjih je osnovno načelo, na katerem mora temeljiti tudi poslovanje v gospodarstvu. Poslovanje gospodarskih subjektov mora temeljiti na medsebojnem zaupanju poslovnih partnerjev, država pa je dolžna vzpostaviti in zagotavljati ustrezne mehanizme, ki onemogočajo in tudi sankcionirajo zlorabe. Pa je temu tako? V zadnjih letih smo priča številnim primerom, ko podjetniki odprejo podjetje in preko njega izpeljejo nekaj poslov. Ko se na transakcijskem računu podjetja naberejo dolgovi, odprejo novo podjetje in poslujejo dalje preko novega podjetja, v prejšnjem podjetju pa za seboj puščajo dolgove, nepoplačane delavce, nepoplačane davke in prispevke državi ter številne upnike, ki zaradi tega veriženja podjetij ostanejo sami brez denarja in brez upanja, da bodo kdajkoli poplačani. Pogosto se zaradi tega tudi sami znajdejo v stečaju. Tovrstne zlorabe praviloma ostajajo nekaznovane, z obrazložitvijo, da je izbira poslovnega partnerja in sklepanja poslov poslovni riziko, ki bremeni vsak posamezen subjekt, fizično ali pravno osebo. Kaj lahko v danem primeru storimo, da se take zlorabe vsaj omeji, če se jih že ne da preprečiti? Vsekakor je ena od možnosti, da se vsakomur in neomejeno zagotovi dostop do podatkov, ki so vpisani v sodni register, ki je javna knjiga in v katero se vpisujejo podatki o gospodarskih družbah ter pravno pomembni podatki o teh družbah. Prav načelo javnosti je eno izmed osnovnih temeljnih načel Zakona o sodnem registru in predlog danes obravnavanega zakona udejanja to načelo. Taka rešitev je potrebna z vidika javnega interesa, ki je v večji varnosti pravnega prometa. Pomembna je tudi z vidika zagotavljanja ustreznega poslovnega okolja za gospodarstvo. Vsak poslovni subjekt bo torej lahko, preden vstopi v poslovno razmerje z drugim subjektom, na enostaven način preveril, kdo je ustanovitelj in v koliko gospodarskih družbah nastopa v teh vlogah. Prav podatke poslovnega registra bo lahko tudi preveril tudi sam, ali so posamične družbe insolventne. Tudi na ta način bo prišlo do izločanja nepoštenih ustanoviteljev in njihovih gospodarskih družb s trga. Poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije - krščanskih demokratov bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sodnem registru podprli, saj menimo, da gre za ukrep, ki bo prinesel več reda in pravne varnosti v naše poslovne okolje. Hkrati pa pojasnjujemo, da ne soglašamo z opozorili informacijske pooblaščenke, da bo predlog navedenega zakona nedopustno in prekomerno posegal v osebne podatke posameznika. Z vstopom v poslovni svet, kamor vsak posameznik vstopa prostovoljno, se nivo zasebnosti vsakega posameznika zmanjša oziroma postanejo nekateri njegovi podatki širše dostopni. Po našem prepričanju poštenim posameznikom tako širše dostopanje do njihovih podatkov ne bo v škodo.
Hvala. Stališče Poslanske skupine Zavezništvo Alenke Bratušek bo predstavil gospod Jani Möderndorfer. Izvolite.
Pri tem zakonu imam več povedati kot pri prejšnjih in moram reči, da za razliko, če smo se prej pogovarjali o zakonih, ki se je dotikala ozkega kroga stroke, sodnije in ostalih, gre tukaj za zakon, ki se praktično dotika vsakega človeka v tej državi, ki samo pomisli, da bo odprl eno podjetje. Veste, zdaj bom zelo preprosto rekel. Ampak kadarkoli govorimo o transparentnosti, kadarkoli govorimo o tem, da lovimo tajkune in barabe, moram reči, da se bomo zelo hitro vsi poenotili in rekli, da je treba zelo hitro uvesti ne vem kaj še vse, samo zato, da se polovi ene in druge in da bomo vsi pošteni itn. Vendar pozabljate na eno stvar, v času interneta in ko so enkrat objavljeni osebni podatki na internetu, tudi kasneje, ko se zmotiš oziroma ugotoviš, da pa mogoče ta poteza ni dala teh učinkov in tistih rezultatov, seveda težko potegneš nekaj nazaj, ko so si že vsi vse skopirali in vsi vse vedo o tebi in si slečen, tako kot je rekel minister, do nagega, do golega, pardon – jaz rečem do nagega. Kje je v resnici problem? Problem je, da ministrstvo pri tem zakonu do danes ni izkazalo nobenega javnega interesa. Nobenega javnega interesa, da je treba uvesti tak sistem. Več odločb Ustavnega sodišča je več kot jasno povedalo, da vstop v osebne podatke, razkrivanje osebnih podatkov lahko naredimo samo, če izkažemo javni interes. Do danes ga minister ni dokazal. Do danes. Zakaj odpirati nekaj, do česar že itak lahko dostopamo? Res je, plačati je treba, ampak se opravičujem – koliko smo dosegli? Informacijska pooblaščenka je zelo jasno opozorila, koliko smo dosegli s tem, da smo objavili neplačnike davkov. Koliko več priliva je bilo zaradi tega narejenega v proračun? Ne dosti; ampak kaj se je zgodilo. Na spletni strani imamo objavljene vse osebne podatke ne vem koliko državljanov in se zdaj naslajajo vsi nad temi osebnimi podatki, vsi so kar naenkrat barabe, zato ker niso mogli zaradi gospodarske krize ali katerih drugih korakov tudi plačati teh davkov. Da ne govorim, da so gor podatki firm, ki jih sploh ni več, davkov, ki jih nikoli ne bomo mogli izterjati, ki jih bi morala vsaka normalna vlada že zdavnaj odpisati, in priti do enega realnega dolga, ki ga je mogoče izterjati ali pa na nek način pridobiti nazaj. Tisto, kar je seveda pomembno pri tem zakonu, je, da se pa dela res neposredna škoda. Danes povem, ker vsi bomo danes poslušali razprave, kako je treba enkrat presekati, kako je treba javni interes vzpostaviti oziroma ga ni, ampak kako je treba transparentno delovati in podobno. Povem samo to, ta zakon je prešel tisto mejo dobrega okusa in osebno kot državljan in tudi kot poslanec tega ne bom mogel sprejeti. To sem napovedal že na odboru. Ta zakon in zakon, ki je povezan s tem, zakon o poslovnem registru – bom šel do konca. To se reče, bom zahteval za njega tudi ustavno presojo. Namreč, preprosto ne moremo dopustiti, da se igramo z osebnimi podatki. Verjamem, da minister hoče doseči tukaj nek svojevrsten preboj, spremembo ali kot moje poslanske kolegice rečejo, da nekje in enkrat je treba začeti. Lepo vas prosim, ne pri osebnih podatkih, na takšen način! Tudi neko sorazmernost je treba narediti. Veste, vsi se sklicujemo na skandinavske države, kako imajo tam to urejeno, ampak tam imajo to uravnoteženo. Tam preprosto na eni strani sicer resda lahko prideš do nekih določenih podatkov, ampak skrbno tudi varujejo in tehtajo z osebnimi podatki. In drugo, kar je še bolj pomembno od tega, pa je, s tem se bo naredila nepopravljiva škoda in ničelni rezultati od tistega, kar hočemo doseči. Da se spremembe delati, da se loviti tajkune in tiste, ki množijo svoje firme, ampak vsak, ki ima več firm, še ni baraba v tej državi. Hvala lepa. Ne bomo podprli tega zakona.
Hvala. Stališče poslanske skupine Stranke Mira Cerarja bo predstavila gospa Ksenija Korenjak Kramar. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Sodni register je javna knjiga, namenjena vpisu in objavi podatkov o pravno pomembnih dejstvih glede družb in drugih subjektov vpisa v sodni register. Namen javne objave pravno pomembnih dejstev o subjektih vpisa je varstvo pravnega prometa in zagotavljanja nabora informacij, potrebnih za pravno učinkovito in varno pravno poslovno poslovanje vsem deležnikom, ki poslujejo z gospodarskimi družbami in drugimi subjekti, ki se vpisujejo v sodni register. Temeljna funkcija sodnega registra je javna objava podatkov o subjektih vpisa, ki so pomembni za pravni promet. Prav to pa je tudi dopustni namen vodenja in obdelave identifikacijskih podatkov v sodnem registru. Varovana kategorija, ki se jo z javno objavo podatkov v sodnem registru varuje in zasleduje, je torej varnost pravnega prometa. Načelo javnosti, ki je neločljivo povezano tudi z načelom zaupanja v sodni register, se razteza na vse podatke, vpisane v sodni register, in na vse listine v zbirki listin, zato ima vsakdo pravico zahtevati dostop do podatkov, vpisanih v register, ne da bi moral izkazati pravni interes. Javna objava relevantnih podatkov o gospodarskih subjektih ob hkratnem zagotovilu, da so ti pravi, je nujna za nemoteno delovanje gospodarskega poslovnega prometa. Kot relevanten podatek pa vsekakor po našem mnenju šteje podatek o vlogi družbenika v drugih družbah in podatek o članih organov vodenja in nadzora ter prokuristih. Navedeni podatki se že vodijo in objavljajo v sodnem registru in se s predlogom zakona omogoča njihova pridobitev na zbirnem izpisu. Posebej je izpostavljeno, da so vsi podatki iz poslovnega registra, in s tem tudi sodnega kot del poslovnega, že v celoti javno dostopni ter tudi po določbah Zakona o dostopu do informacij javnega značaja. Ajpes tako lahko celotno vsebino poslovnega registra trži in prodaja v strojno berljivi obliki. Novela predlaganega zakona omogoča dostop do osebnih podatkov o tistih subjektih, ki oblikujejo voljo gospodarske družbe in sprejemajo najpomembnejšo odločitev v zvezi z delovanjem le-te. Gre za subjekte, ki so civilno in kazensko odgovorne za zakonito delovanje gospodarskih družb, za podatke o osebah, ki so se prostovoljno in samostojno odločile za vstop v poslovno sfero, za nastopanje v pravnem prometu in katerih osebni podatki so že javni, javno objavljeni, in v sodnem registru in katerih vloga v družbah je bistvena za delovanje poslovnega subjekta. Za učinkovito in transparentno delovanje gospodarskega pravnega prometa je nujna zagotovitev jasne in pregledne strukture gospodarske družbe in preglednost obstoja drugih povezav med različnimi gospodarskimi subjekti. Le na tak način se v pravnem prometu posameznikom lahko zagotovi zadostna transparentnost in stabilnost ter varnost pravnega prometa in poslovnega okolja. Zaradi navedenega bomo v Poslanski skupini SMC predlog zakona o sodnem registru podprli. Hvala.
Hvala. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavila gospa Anja Bah Žibert. Izvolite.
Lepo pozdravljeni, spoštovani mladi predstavniki! Spremembe in dopolnitve Zakona o sodnem registru obravnavamo po skrajšanem postopku. Naj bi šlo za manj zahtevne spremembe in dopolnitve, in sicer se s predlogom novele zasleduje eno izmed temeljnih načel sodnega registra, to je načelo javnosti, ki je v funkciji varstva pravnega prometa. Danes smo že dvakrat poudarili nujnost in potrebnost reform na področju pravosodja. Ampak dejanskih, takšnih, ki bodo odpravile zlorabe v pravosodju, takšnih, ki bodo slovensko pravosodje postavile na evropska izhodišča, na evropske etične standarde, na evropsko strokovnost, na povprečno evropsko porabo sredstev, na povprečno število evropskih sodnikov. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke se načeloma strinjamo s predlogi, ki zasleduje cilj večje preglednosti, javnosti in transparentnosti podatkov, ki so vpisani v sodni register. Ne moremo in ne morete pa trditi, da so predlagane rešitve, ki jih predlaga Vlada, takšne, ki bodo odpravile mogoče zlorabe glede javnosti podatkov in mogoče nedopustne ponovne uporabe teh podatkov. nikakor pa v Poslanski skupini SDS ne moremo soglašati s postopkom sprejemanja. Predlagane spremembe namreč niso usklajene z zainteresirano strokovno javnostjo, niso usklajene na primer z informacijsko pooblaščenko. Naj tu izpostavim, takrat, ko vam informacijska pooblaščenka pride prav, je njeno mnenje sveto. Takrat, ko to ni koristno, ga seveda ignorirate. Tudi Zakonodajno-pravna služba je v svojem mnenju opozorila na neustavnost posameznih določb. Dejstvo je, da so podatki iz sodnega registra že danes javno dostopni. Treba je tudi poudariti, da se tudi v ustanovitev pravnih oseb oziroma poslovnih subjektov vsakdo odloči prostovoljno. Je pa treba tudi poudariti, da morajo biti vnaprej znani pogoji ustanovitve pravnih oseb in pričakovanja, ki jih takšen subjekt lahko pričakuje ob vstopu v poslovne odnose. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo za obravnavo na seji Državnega zbora predlagali amandma, s katerim predlagamo dopolnitev dostopa do podatkov in listin, ki se nanašajo na obdobje od 1. 2. 2008 dalje, tako da se omogoči njihovo pretvorbo v elektronsko obliko. S tem bi se pa v posameznem zahtevku tudi zanje omogočil neposreden elektronski dostop do teh podatkov. Seveda zakona kot takšnega ne bomo podprli, kajti povedala sem, da je sporen njegov postopek sprejemanja. Prej je minister povedal, da mlado generacijo gotovo zanima to, kaj lahko najdejo na internetu in da jim bo to tudi omogočeno. Prav pa je, da bi povedal tudi to, da tako mlado generacijo kot vse ostale generacije skrbi to: Ali ti subjekti upoštevajo zakon, ali delujejo službe pregona, ali zakoni dejansko živijo, ali so tisti, ki si neupravičeno prisvajajo premoženje, dejansko za zapahi, ali se sprehajajo po naših ulicah? To je tisto, kar bremeni našo družbo. Našo družbo zanima kapital, ki je naložen v različnih oazah. Ne se čuditi, spoštovana kolegica, ampak to je problem te države in s tem, č bomo dejansko naredili več na sistemu, kjer bodo zločinci dejansko tam, kjer morajo biti, potem bomo lahko govorili o doprinosu sprememb zakona.
Hvala. Naj ob tem pripomnim samo to, da se skladno z običajno prakso ne pozdravlja gledalcev, ne tukaj v dvorani kot tudi ne pred televizijskimi ekrani. Sedaj pa ima besedo Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Gospa Marjana Kotnik Poropat, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovana podpredsednica, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani minister, sodelavec! Predlagatelj kot glavni cilj novele navaja doseganje večje transparentnosti podatkov o gospodarski družbi in drugih pravnih osebah, ki se vpisujejo v sodni register in nastopajo v pravnem prometu. Tako se z novelo preko spletnega portala vsakomur omogoča javni dostop do podatkov o tem, ali in v katerih pravnih subjektih je določena oseba član organa vodenja ali nadzora oziroma prokurist ter ustanovitelj oziroma družbenik. Dostop in iskanje podatkov bosta omogočena z uporabo kombinacije identifikacijskih znakov osebe, enako kot se predlaga tudi pri noveli Zakona o poslovnem registru, ki ga bomo obravnavali v prihodnjem tednu. V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije te spremembe podpiramo. Seveda pa smo prisluhnili tudi vsem pripombam glede predlagane ureditve, predvsem s strani informacijske pooblaščenke in Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora. Dejstvo je, da se s tem posega v ustavno varovano pravico do varstva osebnih podatkov, vendar pa v Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije menimo, da je ta poseg potreben zaradi preprečitve zlorab v pravnem prometu, ki smo jim žal prepogosto priča. Naše stališče je, da ima javnost pravico dostopati do podatkov, ki so pomembni za varnost pravnega prometa. Menimo namreč, da morajo biti udeleženci, ki z določenim gospodarskim subjektom vstopajo v poslovno-pravna razmerja, obveščeni o stanju tega subjekta in tako kar v največji mogoči meri zaščiteni pred zlorabami. Poleg navedenega pa nov način pridobivanja omenjenih podatkov pomeni, da veljavna ureditev, ki ureja dostop do tako imenovanih zaščitenih podatkov, ni več potrebna. S tem se bodo razbremenila tudi sodišča, ki po veljavni ureditvi za pridobitev podatkov iz sodnega registra izdaj več tisoč sklepov letno. V Poslanski skupini Desus verjamemo, da bo zagotovitev javnega dostopa do omenjenih podatkov pripomogla tudi k učinkovitemu zagotavljanju cilja preprečevanja konflikta interesov, lažje pa bo tudi uveljavljenje morebitne odškodninske odgovornosti. Na tem mestu želim poudariti tudi, da so ti podatki že sedaj javno dostopni. Zavedati se moramo tudi dejstva, da nosilci človekove pravice do varstva osebnih podatkov po naravi stvari niso pravne osebe in tudi ne fizične osebe, ki opravljajo poslovno dejavnost, če gre za podatke v zvezi z opravljanjem te dejavnosti, kar je v eni izmed svojih odločb navedlo tudi Ustavno sodišče. V Poslanski skupini Desus podpiramo prizadevanje predlagatelja za vzpostavitev jasnih in preglednih struktur gospodarskih družb in povezav med različnimi gospodarskimi družbami. V zadnjih letih smo bili namreč prevečkrat priča spornim poslovnim praksam tako imenovanega veriženja gospodarskih družb in postavljanja slamnatih direktorjev, kar posledično pripelje predvsem do oškodovanja upnikov in delavcev posamezne gospodarske družbe. Poslanke in poslanci Poslanske skupine Desus bomo predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in vloženem amandmaju, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 3. 3. 2015. V razpravo dajem 6. člen ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospa Anja Bah Žibert. Izvolite.
Spoštovani, po spremembi tega zakona bo seveda mogoč vpogled v vse tiste, ki nekako so uvedeni v evidenci od 1. 2. 2008. Za vse tiste pred tem to ne bo mogoče, kajti ta način bo še vedno tisti stari postopek, ko bo treba oddati prošnjo in potem se bodo ti podatki dobili. Ampak podatkov ne bo na internetu. Se pravi, delamo velike razlike. Delamo velike razlike. Zato želimo s tem amandmajem vsaj toliko omiliti ta problem, kajti gre le za enakost pred zakonom v tem smislu, da bi s tem amandmajem omogočili, da takrat, ko prosilec zaprosi za podatke o posameznem poslovnem subjektu in ti niso objavljeni, da takrat služba ustrezno te podatke pretvori v elektronsko obliko in potem omogoči neposreden dostop. To seveda ne bo pomenilo pretežno veliko dela naenkrat, ampak postopoma. Ampak če želimo enkrat imeti tudi celoten register v tako imenovani elektronski obliki, gotovo temu predlogu ne morete nasprotovati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima minister za pravosodje mag. Goran Klemenčič. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Skušal bom biti kratek. Najprej, kar se tiče amandmaja. Iskreno povedano, jaz ga bi podprl, če bi ga bilo mogoče izvesti. Problem je v tem – kot sami veste, verjamem, da veste –, je, da v Ajpesu in v sodnem registru niso informatizirani ti podatki. Recimo, podobne primere smo imeli včasih glede Supervizorja. Želel bi si, da bi bilo od leta 1990 ali pa celo kakšno leto prej vse javno. Tukaj je to stvar sorazmernosti, čeprav načeloma je pa predlog dober. Rad bi povedal še eno stvar, ki mislim, da je vendarle bistvena tudi glede na to, da smo v nagovorih slišali ne samo od opozicijskih, ampak tudi od koalicijskih poslancev veliko govora o osebnih podatkih in tako naprej. Spet bo mogoče zvenelo malo preveč osebno, ampak saj sem tukaj kot funkcionar pa tudi pač tak kot sem, ampak jaz sem se velik del življenja ukvarjal z varstvom osebnih podatkov in komunikacijske zasebnosti. Samo če greste v COBISS, pa vpišete moje ime, boste videli, da sem napisal na tem področju skoraj največ člankov, kar sem jih sploh napisal, pa soavtor večjih knjig sem, pa celo s profesorjem Šturmom sem soavtor sokomentarja ustave v delu varstva zasebnosti. Tega mnenja nisem spremenil v tem smislu, da osebni podatki niso neka svetinja, ki jo je sploh v digitalizirani družbi treba zelo varovati, samo po mojem globokem prepričanju in deloma tudi po prepričanju Ustavnega sodišča, to bom kasneje citiral, smo pa izgubili kompas. Na eni strani [[nerazumljivo]]osebne podatke tam, kjer nekaj pomenijo, ker pomenijo varovanje samoaktualizacije osebe v svojem tistem bistvu, od koder osebni podatki izhajajo: družina, zdravje, medsebojni odnosi, šolanje – in tako naprej. Na drugi strani pa povečujemo varstvo osebnih podatkov in zdaj se bo slišalo smešno – kapitalistom. Večkrat sem rekel v preteklosti, zdaj se je že malo spremenilo v zadnjih letih, je bilo vrsto let tudi v kazenskem postopku lažje dobiti odredbo za prisluh telefona nekemu osumljenemu preprodajalcu mamil za 6 mesecev kot pa dobiti informacijo, kdo je lastnik kakšnega računa v Lihtenštajnu. Lastnina je postala bog in se laže, da ima svoje osebne podatke. V mednarodni praksi, tudi ustanvnopravni, se šteje, da je največjo škodo pravni državi na splošno na nek način naredila odločitev Vrhovnega sodišča Amerike izpred 100 let, kjer so napisali, da korporacija ima pravice. Iz tega izhaja vse ostalo – money talks, iz tega izhaja, da je financiranje volilnih kampanj kar naenkrat izenačeno s svobodo govora, na primer, in tako naprej. Kaj hočem v končni fazi reči? Vrnimo se h koreninam, v tej digitalizirani družbi je treba do zadnjih barikad varovati človeka v svoji zasebnosti takrat, ko počne nekaj, čemur je zasebnost namenjena! Če ti nag hodiš po svoji kopalnici, imaš drugačno pričakovanje zasebnosti kot pa, če nag hodiš po ulici. Danes, če stopiš v politiko, če vstopiš na fakulteto, če vstopiš v katerikoli drug odnos navzven, se odpoveš velikemu delu zasebnosti in isto mora veljati, če vstopiš v biznis! Tega se moraš zavedati in to ni kar tako, da se količine osebnih podatkov o tem, o tebi zbirajo. Samo to, katero firmo imaš in kje si nadzornik. Tukaj imamo legitimno različne poglede, ostal sem samo zato, ker ne pristanem na tezo, da, prvič, s tem uničujemo tiste osebne podatke v žlahtnem smislu besede, in drugič zato, ker ta zakon ne pomeni tega z – dolžnim spoštovanjem, gospod poslanec Möderndorfer –, da vsak, ki ustanovi firmo, je pa tajkun ali baraba. Seveda ni! Saj tudi vsak, ko odpre bančni račun, absolutno ni baraba in tako naprej; pa je bila včasih bančna tajnost nekaj svetega, zdaj, hvala bogu, že nekaj let ni. Toliko. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Jani Möderndorfer.
Hvala lepa. Veste, kje je problem – problem je takrat, ko se je sprejemala ustava. Dostikrat pravim, ponavljam kar naprej, da smo osebno lastnino postavili pred javni interes zaradi nekih osebnih travm iz preteklosti, ko zasebno ni bilo varovano, pa se je zdaj postavilo praktično na prvo mesto. Dejansko, karkoli danes delaš v javnem interesu, trčiš ob problem zasebnega in vedno ima zasebnik prej skoraj pravico, kot karkoli javnega narediti. In trajajo postopki in kaj vem kaj še vse, preden karkoli narediš. Toliko o tem, ko je že minister rekel, da je zasebno tako zaščiteno. Kar se pa tiče tega zakona, je pa dejstvo, da trčijo tri različne stvari. Eno je koncept, ki ga nekdo zastopa, drugo je osebni pogled, ki ga ima tisti, ki se ukvarja s to materijo, če imaš pa še moč in vpliv, da lahko to spremeniš, pa je še toliko bolj to pomembno. Tretji je pa seveda cilj, kaj hočemo s tem doseči. Ravno zato, ker gre za digitalno sfero, kjer vemo, kako se dela s temi podatki – in sam sem na odboru nekajkrat razpravljal v tej smeri, da tisti, ki so zdaj služili na podlagi teh osebnih podatkov, bodo zdaj še bolje služili, ker jim dajemo v roke dobesedno darilo, ker tisto, kar so zdaj plačevali dva jurja in pol oziroma ne dva jurja in pol, malo manj so dali, da so kupili cele baze, jih potegnili dol, plačali enkrat na leto kazen informacijski pooblaščenki, naprej pa prodajali upgradene pakete in ponudbe, zato da so lahko prihajali do nekih poslovno koristnih podatkov, zato da so lahko velike firme delale z malimi firmami in podobno. Ampak ne morem se znebiti občutka, da gre tu tudi za voajerizem. Odpiramo na neki strani vrata tudi vsem tistim, ki do zdaj do tega niso mogli dostopati, bodo pa zdaj za šalo dostopali do tega. Jutri bomo imeli kar naenkrat narisane same hobotnice, kdo je s kom, kdo ni, kdo ima kje podjetja. Mislim, to bo postalo nezaslišano in se bomo utapljali v nekih zgodbah, vsaka stota bo mogoče resnična ali pa delno resnična, vse ostalo bo pa nek namišljen produkt, ki se bo prodajal kot informacijsko blago, zato da ga bomo dnevno okuževali in osvinjali po celi Sloveniji, zato ker je to neka top news in ne vem kaj še vse. To je ena stvar. Druga stvar je pa tisto, kar je za mene pomembno, da smo še vedno edina država, ki prihajamo s tolikimi podatki, ki so dostopni. Informacijska pooblaščenka je dala lepo primerjavo. Priti do naslova danes res ni več problem. Vsi vemo, kdo približno kje živi, se sprehodiš do tja, pogledaš, vidiš ulico, vtipkaš, pa je stvar rešena. Priti do EMŠO številke je pa že malo večji problem, ne več tako kot naslov. Tudi kdo lahko prej pride do te številke, zato da lahko pregleduje in vstopa in pride do teh podatkov. V končni v fazi je tudi neenakopravnost, če že rečemo, če ste vi prej omenili, da nekdo danes rabi 2 tisoč 500 evrov za to, da dostopa do podatkov, bo pa danes del skupine privilegiranih, ki bodo lahko dostopali do EMŠO podatkov. Bojim se. Veste, sicer načeloma zaupam javnim službam in uradnikom, načeloma. Ampak vedno se najdejo gelibterji, ki izkoriščajo svojo pozicijo in dostopnost do podatkov, med drugim tudi EMŠO, kjer lahko prihajaš do določenih podatkov kar tako. Zraven tega je pa treba opozoriti še na eno stvar – zakon ne prepoveduje in tudi ni v tej državi kaznivo ustanoviti več podjetij. To ni kaznivo dejanje. Mi pa danes govorimo o množenju podjetja in tisti, ki bo naredil tri firme, je to argument, kajne, zato tudi zdaj to omenjam, in je to zdaj že problem. Zato je treba odpreti in narediti transparentno, zato da bodo vsi lahko dostopali in preverjali, koliko ima on firm. Pa kaj ima to zveze? Poznam poslovneže, ki imajo deset podjetij, niso naredili nobenega kaznivega dejanja, vse davke plačujejo, veliko ljudi je zaposlenih in vse je okej. Seveda se pa najde vedno določen odstotek brez tako obogatenega sodnega registra oziroma predvsem dostopa do njega ali z njim, ki bodo vedno barabe. Ampak jaz trdim, da za to morajo biti drugi instrumenti, kako jih loviti in preprečevati, zato da lahko se to zgodi. To ne more biti argument, da zato odpiramo sodni register na široko, vsem, povprek in praktično, seveda s to formulo, ki je zelo uspešna, zdaj pa bo brezplačno vsem dostopna. Oprostite, saj to je, veste, populistično gledano, zelo fino. Saj imajo vsi radi vse brezplačno. Poskusite eno supergo brezplačno nekomu dati. Vsak jo bo vzel, zato ker je brezplačna. Noro! Saj nima kaj z njo sicer početi, ampak približno tako je, metaforično gledano, s temi podatki. Vsi se bodo zaganjali pa vtipkali vse svoje sosede, vse živo, tiste ki jih poznajo in bodo gledali. Spomnite se, ko je GURS dal prvič podatke ven. Ja saj je strežnik dol padel od samega veselja in veselice, ko so vsi gledali vse podatke vsepovprek, ker je vsak hotel vedeti, kdo ima koliko kaj v bistvu premoženja – ne koliko je kaj vredno. Potem so šele začeli delati primerjave, koliko je vreden itn. No, na tretji zgodbi so pa potem še ugotovili, da tisto, kar je njihovo, sploh več ni vpisano pod njihovo, ampak je kar pri sosedu, in podobne neumnosti. Tako približno je s tem sodnim registrom. Zato pravim, da je ta stvar nedomišljena. Koncept, ideja, cilj je lahko dobrodošel in celo zelo iskren; tisto, kar se želi doseči s tem. Samo oprostite, je preveč odprta in preveč izpostavljena vsem "okužbam", ki prihajajo v tej smeri. Mi res delamo tukaj voajerizem na prvi točki. Za mene je to zaskrbljujoče. Zraven tega naj še omenim nekaj. Ali je bila kakšna analiza narejena do sedaj, kaj se je pa zdaj zgodilo, ker ta sodni register ni bil odprt? Oprostite, podatek, ki sem ga slišal v predstavitvah, mislim, da od ene od predstavnikov poslanskih skupin koalicije, da zdaj bodo pa hitrejši postopki, ker sodišča ne bodo rabila več toliko sklepov izdajati in ne vem kakšne neumnosti. Lepo vas prosim! Danes to ni več problem. Minister pravilno ugotavlja, ja včasih je to bil problem, danes to ni več noben problem. Ti sklepi so vsi obrazci – poglejte, to se naredi, ne bom rekel v kolikšnem času. Tako [[tlesk s prsti]] , v enem trenutku se to naredi, sklep je zunaj in postopek je jasen in do teh podatkov prideš. Bivša sodnica mi prikimava, minister odkimava – ne vem, kdo ima prav. To tako je. Zato pravim, da je ta stvar preveč resna, zato sem opozarjal na začetku, da se ne more takole nedomišljeno s skrajšanim postopkom iti skozi in zato bi morala biti redna obravnava. To pa ni več manjša sprememba. To ni manjša sprememba. To je ogromna sprememba. Drugo, kar je še bolj pomembno od tega, pa je, veste, enkrat sem slišal pred desetimi leti, če ne še dvanajst let nazaj – danes je pred tem, da bo šel v zapor –, ko je rekel, da to je pa zato, ker imamo ta zakon o varovanju osebnih podatkov in zdaj pa že vse ščitimo in vse je zaprto in nič se več ne sme vedeti itn. To je čisto narobe! Moram vam reči, ko sem to slišal od njega, sem rekel, da mogoče je pa res, porkamadona, zakaj imamo sedaj te osebne podatke. Odvisno je, kakšen je tvoj interes. Ne nazadnje, spoštovanje do zasebnosti, strinjam se z ministrom, ko reče – on sicer z drugega spektra to razlaga in reče –, seveda mora biti prvi na vrsti človek in je zelo pomembno varovanje zasebnosti, tako družine in potem našteje vse pomembna področja, ki se dotikajo človeka. Ampak oprostite, tudi gospodarsko področje. Ni res to, kar reče nekdo, vstopil si v gospodarstvo, zdaj si del javnosti. Se ve, kaj je javno, in se ve, kaj je še vedno ne zasebno, ampak tudi v končni fazi poslovna skrivnost. Razumel bi, če bi mi sodni register odprli tako, da bi bilo več kot jasno, da dostopaš do podatkov iz javnega področja; se pravi, javnih podjetij, in da vidiš in verižiš, ko vidiš, kdo je v javnem podjetju, kdo ima pa še zasebno podjetje. To bi še razumel, to logiko odpiranja. Ne razumem pa logike, da bomo dostopali do zasebnikov, ker je zasebni kapital, ker je zasebna pobuda. Tega ne razumem. Upam, da se zavedate, kaj s tem počnemo. V resnici smo edina država na svetu, ki to tako počnemo, na takšen način, s tovrstnimi podatki, s takšnim možnim enostavnim vpogledom. Ja, nekaj podobnega imajo v skandinavskih državah, ampak to niti približno ne tako, kot je tukaj predlagano. Zato je to res sporno in za razmisliti je, ali takšno rešitev sprejeti. Vem, da bo minister zopet odgovarjal, da ne; da [[…]]To je njegovega naloga, saj v končni fazi ima svoj cilj in bo dosegel to. Ne vem, če je to res pametna odločitev, in boste – vsi skupaj bomo prestopili rubikon. Minister je znan po tem, da je v resnici v svojem obdobju, vsaj v zadnjem delu obdobja, se ukvarjal s temi stvarmi in ga je to res zelo motilo, ko je v resnici imel težave pri svojem delu, ko je dostopal do določenih podatkov, [[…]]bla bla [[…]], in tako naprej. Mogoče je zraven videl še ta zunanji pogled, s katerim so se drugi ukvarjali. Danes je dobil pa izredno priložnost, da je še minister in zdaj je dobil pa orodje in moč, da to celo naredi. Ampak, to je njegov aspekt, to je njegov pogled. On pravi tako, prav je ugotovil na začetku in moram ponoviti to, "če ne danes, pa čez deset let". Ja, za božjo voljo, od kdaj je pa Slovenija tista prva, ki je to naredila na celemu svetu? Prvi smo to pogruntali, da moramo to narediti. To nas bo pripeljalo do točke, boste videli, ko bo imelo hujše posledice. Veste, ker nekaj je, tako kot je rekel minister, saj je fantastično omenil, da nekoč so bili bančni podatki zelo zaprti, zdaj zadnja leta, hvala bogu, so že odprti [[…]]Saj ni res! Bančni podatki so še vedno zaprti, samo ve se, kdo pa lahko dostopa in pod kakšnimi pogoji in na kakšen način do njih. Razen, kar smo prenesli na DUTB. In že takrat je potekala v prejšnjem mandatu tudi zelo resna diskusija in debata. Ne nazadnje imamo ob diskusiji izračuna dokapitalizacije naših bank zdaj diskusijo. Saj vidite ta manever medijev, ko rečejo, zakaj ne odpremo in pokažemo [[…]]Ja, kdo pa je tisti meritoren, da bo določal, kaj se bo odprlo in česa ne pri teh podatkih? Ta korak je bil seveda narejen, pa je bilo takrat opozorilo ECB pa je bilo opozorilo Banke Slovenije, da ne tega početi, in ne nazadnje vse banke. In smo spet eni in edini, ki odpiramo vse te podatke. Nekaj podobnega, ne na ta način, podobnega počnemo tukaj. Samo opozarjam, da ko enkrat nekaj odpreš, težko razložiš, zakaj boš zaprl; in kar je še hujše, ko zapreš, zakaj je za tiste, ki so pa bili v tistem vmesnem času, pa vse veljalo, da je vse odprto. Zato, ko enkrat vrata odpreš, jih nikoli več ne zapreš za te stvari. To se mi zdi res, res [[…]]Ne, s strani ministra je bila premišljena poteza, ampak s strani Državnega zbora, da bo to potrdil, pa res nepremišljena poteza. Zraven tega ne pozabiti, Zakonodajno-pravna služba je imela tukaj zelo jasne pomisleke, tudi z ustavnega vidika, kršenje ustave. Imela je ogromno pripomb, nekaj jih je bilo popravljeno z vidika nomotehnike in tako naprej, ampak bistvene, tiste ključne pa ne. In ne se sprenevedati in ne se skrivati z besednimi zvezami: Enkrat je treba začeti, zaupajmo ministru [[…]]Malo razuma pa mora biti tudi v naših glavah! Druga stvar, informacijska pooblaščenka. To je zanimivo, da sta se dva različna organa oglasila in zelo jasno opozorila, da tukaj smo šli čez rob. Tukaj ni problem Möderndorfer pa opozicija pa ne vem kaj še vse, to je brez zveze. Institucije, katere imamo ustanovljene, zato da povedo svoje mnenje, da greš čez rob; ker tu stoji zadaj stroka, ne politika. Stroka! Na katero se vsi tako radi sklicujemo. Ne! In še po skrajšanem postopku! Minister že drži mikrofon, hoče mi odgovoriti. Saj bom še pet minut si pustil, da bom imel še kaj rezerve. Hvala.
Hvala. Gospa Marjana Kotnik Poropat, ste želeli proceduralno? Potem pa se boste lahko prijavili. Besedo ima minister za pravosodje mag. Goran Klemenčič. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Ne bom šel tako: tak tak tak. Mislim, da smo to že dali skozi. Odgovarjam vam zato, ker verjamem, da verjamete, kar govorite, in verjamem, da vi verjamete, da jaz verjamem, kar govorim. Edino stvar, ki bi jo rad zelo jasno, ker ste imeli tak nagovor, povedal. Nismo prvi, ki to počnemo, celo gospod Möderndorfer je povedal, da imajo v skandinavskih državah tako, ampak ne čisto na isti način [[…]]Seveda nimajo čisto na isti način, ker imajo drugače državo postavljeno. V skandinavskih državah bi lahko vaše dohodninsko napoved poiskal na internetu, večina skandinavskih držav ima dohodninske odločbe vsakega državljana na internetu. Veliko držav ima tako rešitev, čisto take nobena ne, zato ker države nimajo čisto takega sodnega registra, kot ga imamo mi. Zadeva je že odprta, se pa strinjam, ko bo pa čisto odprta, bo pa čisto odprta; ampak zadeva je že zdaj odprta, firme kupujejo to in tako naprej. V bistvu sem hotel samo to še enkrat povedati, ker zdaj je bil narejen en apokaliptičen scenarij; zdaj bo pa nekaj privrelo na plan, kar ne bo več mogoče v steklenico spraviti, ko se enkrat odpre. Zadeva je že odprta, samo vsakemu ni dostopna! Ne gre samo za to, da ni vsakemu dostopna, dostopna ni raziskovalnim ustanovam, ki danes ne morejo delati analiz in tako naprej, ki bi pa lahko bile pomembne. Poznam ljudi. Stroka, tudi drugi del stroke, resni ljudje, ki se tudi ukvarjajo z varstvom osebnih podatkov, so se oglasili okrog tega, objavljali članke. Tako da, bi bilo lahko [[…]]V končni fazi, ko črto potegnemo, je tako, gre za konceptualno spremembo. Glede skrajšanega postopka sem že rekel, da sem se marsikaj naučil, glede tega, da bo pa s tem zasebnost propadla, pa nikakor ne. Še nekaj je treba vedeti; vse to, kar je bilo rečeno tudi s strani poslanca gospoda Möderndorferja, da ne bo pomote, ti danes, že danes, ko stopiš v poslovno sfero, nisi kar skrit in tako naprej. Vsak lahko pogleda in če si espe, tudi za tvoj EMŠO zve pa za tvojo davčno številko, ker jo imaš enako, če pogledaš na Ajpes. Ne moreš pa vedeti – se pravi, vedo, da si v poslovnem okolju, imajo tvoj naslov, imajo običajno celo tvojo davčno številko, če si espe, to je že vse zunaj, ne moreš pa vedeti, ker imaš na drugi strani tega človeka bodisi kot poslovni subjekt, bodisi kot mogoče iskalec zaposlitve, bodisi kot potrošnik, koliko ima tisti Jože s. p. ali pa Jože, d. o. o,, potem še naprej firm. To lahko v mnogih državah zveš. Pri nas ne. Če boste podprli ta zakon, se bo tudi pri nas to lahko izvedelo. Ne dvomim pa, da bo zakon doživel ustavno presojo, imamo močne argumente, da ga branimo. Kakšna bo odločitev – in ne me, prosim, zdaj napasti, ne more minister za pravosodje reči, da ne ve. Saj noben ne ve, saj ga ni poslanca tukaj, ki ne bi že vsaj en mandat bil poslanec, da ne bi Ustavno sodišče česa razveljavilo. Saj to je pa smisel delitve oblasti! Pomembno pa je, da so argumenti soočeni in tukaj, samo če bomo šli pogledati magnetograme tistega odbora, bomo videli ogromno ogromno argumentov. Okej. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospa Ksenija Korenjak Kramar. Izvolite.
Hvala lepa. V svoji razpravi bi hotela narediti to distinkcijo med tem poimenovanjem zasebnosti osebnih podatkov v tem res ožjem pomenu, ki se veže na nas, torej naša osebna stanja, in pa tem, ko dejansko za svojo zavestno odločitvijo stopimo v eno drugo sfero; v sfero poslovnega, v sfero javnega na nek način. Tu vsekakor razlika obstaja in tukaj na vsak način obstaja javni interes za tem, da zagotovi transparentno in varno to poslovno okolje. Tako mislim, da teh dveh delov ne moremo enačiti. Jih je pa treba obravnavati z vso skrbnostjo. Mislim, da smo tukaj s tem, kar že imamo v obstoječi zakonodaji, to pokazali, po drugi strani pa tudi omogočili vsem tistim, ki se zavestno odločajo, da vstopijo v poslovno okolje, da imajo možnost na podlagi podatkov, ki jih lahko vidijo in preverijo, sprejemati ustrezne poslovne odločitve. Po drugi strani, da so tudi lahko seznanjeni s temi podatki, ki jim omogočajo presojanje tveganj, v katere se spuščajo na tem parketu. Mislim, da je to nujno potrebno, če želimo imeti neko varnost, stabilnost, predvidljivost in v končni fazi tudi varnost pravnega prometa. Želela bi se navezati na svojega razpravljavca predhodno, ko pravi, da bomo tukaj razširjali razne zgodbe in hobotnice. Mi že danes imamo dosti zgodb in hobotnic in mislim, da s tem ne bomo naredili toliko več teh zgodb. Morda bodo te zgodbe različne, ampak imamo jih. S tem tudi ne želimo in ne bomo rešili problema raznih veriženj tega. To ni namen teh današnjih predlogov sprememb. Namen pa je, da naredimo ali pa omogočimo neko transparentnost, damo možnost vpogleda, da vidimo, da je mogoče na zbirnem izpisu to dobiti, da to lahko dobi vsak. To je namen, ne namen veriženja. In tudi nič narobe ni, zakaj pa ne, če nekdo presodi, da je lahko v treh, štirih družbah, da je družbenik, zakaj pa ne, saj naša gospodarska pobuda in udejstvovanje je svobodno. Tako da smo lahko – ampak, zakaj pa se tega ne bi smelo v končni fazi videti? Zakaj se ne sme vedeti, da sem jaz udeležena v toliko in toliko družbah? Zakaj pa ne? Pomembno je to, da omogočimo ta vpogled, da omogočimo to, da je to vidno in da lahko omogočimo vsakomur, da se na podlagi podatka, ki ga pridobi, lahko odloči, ali bo šel v neko poslovno igro ali ne. Mislim, da s tem ni nič narobe in ne gre za odkrivanje kakršnihkoli poslovnih skrivnosti v nadaljevanju. Mislim, da je to čisto druga tema – poslovna skrivnost. Ne gre za takšne podatke! Že zdaj so podatki, o katerih se danes tukaj pogovarjamo, vpisani v sodnem registru. To niso poslovne skrivnosti, poslovna skrivnost je nekaj drugega. Ne mešajmo poslovne skrivnosti in tega, kaj je opredeljeno kot poslovna skrivnost, s tem, kar je vpisano v sodni register. To sta dve različni stvari in ne bomo posegali na ta področja. Tudi se strinjam, da je prav, da se varuje poslovna skrivnost, ampak na drugačne načine, za to imamo drugačne instrumente in druge podlage. Danes tukaj torej želimo, da omogočimo vpogled, torej omogočimo pridobitev teh podatkov, in da jasno razmejimo med tem, kaj je poseg v neko osebnost, osebno sfero, in tistim, kje je zdaj ta prehod. Je pa res, da je ta prehod zelo tanek. Je res, da tukaj ni velike rdeče črte, ki nas na to opozarja, ampak je zelo majhna, na katero moramo biti pozorni. In tudi mi, še enkrat, se zavestno odločimo, da bomo prestopili to črto, in s tem prevzemamo tudi vso tveganje in vso odgovornost zaradi tega, da smo prestopili v to sfero. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospa Anja Bah Žibert. Izvolite.
Hvala lepa. Minister je prej povedal, da bi se z amandmajem strinjal, če bi bili za to ustrezni pogoji. Dejstvo je, da zakon tudi sedaj omogoča in bo tudi naprej omogočal, da vse listine in podatki pred 2008. letom bo mogoče zagotoviti na podlagi pisne zahteve. Torej nek odgovor je in ti podatki nekje morajo biti. In, če je volja, potem bi se pač ti podatki združili, ustrezno pripravili, ki se potem posredujejo naprej tistemu, ki jih zahteva, in hkrati spremenili v elektronsko obliko, kjer bi potem lahko prišlo do dostopa, o katerem vi govorite. Danes govorite o transparentnosti in vsem ostalim, ampak glejte, razlike delate. Tisti, ki je bil v različnih podjetjih in je imel številna podjetja, je bil v ne vem kakšnih svetih – tega ne boste vedeli za vse tiste pred 2008, za vse ostale pa boste. Če je minister prej povedal, da so ti podatki na različnih koncih in tako naprej, ali ste prepričani – zdaj ga ni notri, pa verjamem, da sliši –, da so podatki, ki so trenutno v sodnem registru, celoviti? So natančni? Predstavljajte si, da bo jutri na spletu kup nekih informacij in potem se bo izkazalo, da te niso natančne, so napačne celo. Tukaj je treba govoriti o človeku, kajti veste, to pa bo lahko velik problem. Zakaj se ne lotite sprememb po nekem rednem postopku, pogledate najprej, kaj sploh je omogočeno, kaj ni omogočeno, kakšne so te evidence in ne, da nekaj na vrat na nos sprejemate, zato da se dobro sliši, na drugi strani pa boste lahko naredili ogromno krivic. Upam, da bo tega čim manj. Ampak žal mi je pa že danes vseh tistih, ki jim bo s tem narejena ne samo osebna, ampak lahko tudi zelo velika poslovna krivica. To pa je problem.
Hvala. K besedi se je prijavila še gospa Marjana Kotnik Poropat. Ker vidim, da je več želja, potem prosim za prijavo. Najprej ima besedo gospod Igor Zorčič. Izvolite.
Gospa podpredsednica, hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Danes slišimo neke očitke, da sprejemamo zakonodajo, ki je v nasprotju s človekovimi pravicami. Iz prakse poznam vrsto primerov, ko so se ljudje zatekali na sodišča, ker na primer niso dobili plačanih svojih poslov, pa jim je bilo marsikdaj rečeno, saj država pa vendarle ne more za tebe skrbeti na vsakem koraku. Daj se pozanimaj o tem, s kom greš poslovat. Veste, in ko se želiš pozanimati, s kom greš poslovat, rabiš za to nekakšno ugodno okolje. Ta zakon oziroma Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sodnem registru omogoča to okolje, da nekdo, preden bo šel v poslovni odnos z nekom, da pogleda, sploh s kom lahko gre. Pa ne za neke velike denarje, sploh če gre za nekega samostojnega podjetnika, ki se šele spravlja na nek trg, ampak preprosto gre na internet in pogleda, s kom ima opravka. Takemu podjetniku potem res ne bo izgovora, da se ni mogel pozanimati, s kom gre v posel, in da država ni dovolj naredila zanj. Drži. Tudi ti osebni podatki so človekove pravice, pa vendarle situacija v Sloveniji kaže na to, da jih je mogoče postaviti na tehnico z nekim zaupanjem v gospodarstvu in to zaupanje je glede na izkušnje gospodarstvenikov, ki ne dobivajo svojih plačil, ki jih marsikdo prepelje žejne čez vodo na način, da ustanovi novo firmo in potem spet novo pa prenese poslovanje na novo ali pa, recimo, slabe posle pusti na neki z dolgovi obremenjeni firmi. Se pravi, ta praksa kaže na to, da je treba, če gre res tu za neke človekove pravice, da jih je treba malce omejiti in dati prednost tistim, ki se želijo, zato da se bodo v prihodnosti izognili sodišču, pozanimati o tem, s kom gredo v posel. Tako nimam pomislekov o tem, da bi takšen zakon podprl. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Lilijana Kozlovič. Izvolite.
Hvala, predsedujoča. Torej, dodala bi tako, da v tej temi, ki jo danes obravnavamo, moramo brati celoten zakon, ne samo posameznih določb, ker se mi zdi, da je bilo veliko veliko stvari danes izrečenih kar nekako na pamet. Kot prvo, kar se tiče javnega interesa, je jasno opredeljeno k 2. členu zakona o sodnem registru, ki pravi, da se podatki v sodni register vpisujejo zaradi varnosti pravnega prometa. Torej, to, kar je bilo rečeno s strani Poslanske skupine NSi, v celoti drži. Če potem pogledamo, 7. člen zakona govori, da je sodni register javna knjiga. Predmet vpisa, subjekt, so pravne osebe. Nikjer ne govori o fizičnih osebah, ampak samo o pravnih osebah. Tisti, ki je vstopil v pravno osebo, je del pravne osebe, ni več del fizične osebe. Vedno, ko imajo javno knjigo, če želimo neke podatke zamejiti v njej, mora biti izrecno navedeno, kateri podatki so zamejeni. Samo kot primerjavo, če pogledamo Zakon o društvih je v njem izrecno navedeno, kateri podatki niso javni. V tem primeru, ko pogledamo sodni register, te omejitve ni niti v eni določbi. To pomeni, da so ti podatki že sedaj javni. Gre pa samo za vprašanje, na kakšen način so dostopni. To, kar danes urejamo, je samo oblika dostopa. Do sedaj smo te javne podatke dobili tako, da smo šli fizično in smo te podatke dobili. Sedaj bomo te podatke dobili preko spleta. Drugo pa je tisto, kar govorimo danes tukaj, o zlorabah teh podatkov; o tem, da bomo videli hobotnice in podobno. To je pa spet drugi pojem, ki ga obdeluje Zakon o varstvu osebnih podatkov in govori o obdelavi osebnih podatkov. Tisti, ki to počne, mora za to imeti dovoljenje. Torej, tisti, ki bo pogledal te osebne podatke in jih bo uporabil zase, tukaj ne bo šlo za zlorabo. Če bo pa nekdo verižil te podatke, zato da jih bo zlorabljal v neke druge namene, je pa to zloraba osebnih podatkov. Zato menim, da je bil velik del razprave danes usmerjen pravzaprav v napačno smer in da tukaj pravzaprav ne gre za konflikt človekovih pravic z javnim interesom, ampak da gre preprosto samo za drugačno obliko pridobivanja podatkov, ki so že tako javni. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Jani Möderndorfer.
Od kolega sem slišal, da smo govorili o človekovih pravicah. Jaz nisem govoril o človekovih pravicah, govoril sem o ustavnih določbah. Ampak mogoče je pa mislil na kakšnega drugega razpravljavca. Tudi mogoče. Zakaj sploh omenjam to? Namreč, sedaj spet poslušam, ko vstopiš v firmo, se pravi, ko jo ustanoviš, si se sam odločil, da postanejo tvoji osebni podatki javni podatki. To ne drži. To res, upam, da veste, da to ne drži. In ta zgodba, češ, sodni register je javen in vse, kar je tam objavljeno, je javno. Ja, ampak zakaj že danes niso ti podatki v sodnem registru? Za božjo voljo, sedaj zakon spreminjamo, zato da bo tisto, kar do sedaj ni bilo javno, postalo javno. V tem je razlika! Na to vas opozarjam, zato imamo danes čas, da nehamo s tem. In drugo, naj omenim to, kar je informacijska pooblaščenka zelo jasno omenila, pa tega nisem hotel sploh omenjati, sedaj pa bom ravno zato, ker se nekateri sklicujete na to, kako pri vstopu v poslovanje podjetij postanejo tvoji podatki javni, še posebej če zasledujemo cilj, da bo zadeva transparentna. Poglejte, jaz več nič ne dam na te besede, če so izrečene samo zato, da dosežemo cilj, da bo nekaj sprejeto. Mene zanimajo učinki. Trdim, da ko bomo imeli takšen sodni register, na koncu tistih želenih ciljev, s katerimi hočemo doseči, ne bomo dobili. Oprostite, kaj pa je to za ena garancija, kaj bo – recimo, ta primer bom vzel, ki ga sedajle že trije ponavljali –, da bo človek, ki se hoče zaposliti v podjetju, vedel, v katero podjetje je prišel, in lahko videl, ali ima to podjetje še tri podjetja? Kaj ima pa to veze? Ali je to nezakonito ali kaj? Tukaj moramo pa malo razčistiti, ali je to javni interes. Če bi bil to javni interes, da razkrijemo nekaj, kar je prepovedano, potem razumem, ampak to ne more biti javni interes. Zato vas kar najprej pozivam in kličem, dokažite mi, da je to javni interes in v javnem interesu to počnemo. To ni noben argument. Ker če bi bilo to res, bi to že pred 50 leti naredili ali pa vsaj pred 10 leti, ko smo šli v drug sistem, pa smo se potem po 10 letih nekaj naučili, pa temu ni tako. No, pa pojdimo naprej. Ena od odločb sodišča leta 2007, 2008, to sta bili znameniti sodbi Satamedia in Bavarian Lager, so lepo napisali sodniki naslednji stavek – in zdaj pa pozor in dobro poslušajte tisti, ki ste to ponavljali zdaj kot pokvarjene plošče: "Posamezniki, ki vstopajo v sfero poslovnega delovanja, se ne odpovedo pravici do zasebnosti in varstvu osebnih podatkov." Skratka, govorimo o zasebnosti in ne javnih podatkih. Zato vam govorim, da to ni javni podatek. Nas pa nekdo danes tukaj prepričuje, da je treba odpreti in narediti vse javno. Te odločbe že obstajajo. Druga stvar, spomnite se primera iz sodbe leta 2009, ko je sodišče odločalo o proaktivni objavi prejemnikov kmetijskih subvencij. Gre za porabo javnega denarja in je takrat sodišče zelo jasno reklo, da se ne sme takšnih podatkov javno objavljati. Lahko jih dobiš, če zahtevaš po sklepu, vendar ne javno in ne na internetu. Mi pa ne! Javno, transparentno, vse! O tem vam govorim. Nimam jaz težav s preganjanjem lumpov, daleč od tega, da koga branimo, ampak težave imam, da vem, da ko enkrat nekaj objaviš na internetu, pozabite – forget it for all time; tega ne boste več dol spravili, vsi imajo dostop do tega. Spomnite se primera, sodba, ki je bila Google Spain, tam je sodišče jasno zapisalo, da samo ekonomski interes ni dovolj za poseg v zasebnost in da transparentnost nima samodejne prednosti pred varstvom osebnih podatkov. Če že govorimo o tem, in tukaj se moramo zamisliti in se nehati sprenevedati, zato sem vam na začetku zelo jasno povedal – ne se igrati z besedami, ker vsi padajo na te štose. Ste za transparentnost? Seveda smo za transparentnost! Ste za to, da lovimo barabe? Smo za to, da ulovimo barabe! Ste za poštenost? Seveda smo za poštenost! Ampak, kaj pa se zadaj skriva za tem?! To je pa problem. Zato vas prosim, kolegi poslanci in poslanke, ne padajte na štose transparentnosti, ker ni vse lepo, kar je lepo zavito v škatli. Vi se boste odprli. Ne vi, vam, poslanci in poslanke, vi ste že pregledani tako, kot je treba. Govorim o tistih, ki ne vstopajo v to javnost. Hvala lepa. Zaključil sem za danes.
Hvala. K besedi se je prijavil minister za pravosodje mag. Goran Klemenčič. Izvolite.
Hvala. Niste zaključili. Ne, šalim se. Samo to, ker ste nekajkrat [[…]]Še enkrat, glejte, da ne bomo preveč dramatični. Ti podatki so že danes javni in so dostopni vsem, so na spletnem portalu. Problem je, ker je samo prva linija, samo to, da veš, da ima nekdo firmo, ne veš pa, v kakšnih nadaljnjih povezavah je on. Mislim, da so drugi poslanci tudi povedali, zakaj in kako je to pomembno. Kar pa se tiče, ker je bilo več citiranj odločb Ustavnega sodišča, Evropskega sodišča. Ustavno sodišče je med drugim tudi reklo, "da je dolžnost zakonodajalca skrb za integriteto poslovnega okolja, kar zadeva takšno ureditev, da se iz poslovnega okolja izločijo posamezniki, ki niso vredni ali sposobni, da sodelujejo v gospodarskem podjemu. To dolžnost država izpolnjuje tako kurativno, torej s preganjanjem in izločitvijo tistih subjektov" – bla bla bla –, "… z omejevanjem glede ustanavljanja gospodarskih družb. Po drugi strani pa to dolžnost lahko država izpolnjuje, zagotavlja tudi preventivno, in sicer tako, da z namenom varovanja pravnega prometa, ki posledično prinese tudi učinkovitejše delovanje trga in omogoči poslovnim subjektom in osebam, ki s poslovnimi subjekti poslujejo – potrošniki, delavci in druge osebe – , pridobitev vseh relevantnih podatkov o tem poslovnem subjektu." Temu sledi. Potem je Ustavno sodišče večkrat reklo, da skrajno liberalistično pojmovanje podjetništva ni v skladu s slovensko ustavo. To je Ustavno sodišče reklo, pa se malokrat [[…]]In tukaj, "to je še vedno najboljša ustava, izvod ustave …", "zakon določa način pridobivanja in uživanja lastnine tako, da se zagotavlja njena gospodarska, socialna in ekološka funkcija", potem imamo podjetništvo, "gospodarska pobuda je sicer svobodna, vendar zakon določa pogoje" in tako naprej, in "gospodarska dejavnost se ne sme izvajati v nasprotju z javno koristjo" in tako naprej. Saj vsi ti argumenti, sem prepričan, res, da bodo nekje enkrat predstavljeni tudi pred Ustavnim sodiščem. Oglasil sem se izključno zato,ker je gospod Möderndorfer, kar sem mu tudi že večkrat rekel, z zelo dobro retoriko uspel mogoče vzpostaviti nek strah, zdaj pa vi spuščate na internet nekaj, kar ne bo več mogoče notri potegniti in svet se bo sesul. Še enkrat: mnoge države to že imajo, čas je, da mi to dobimo, zaradi zaupanja v pravnem prometu, ne zaradi nekega mojega fetiša na transparentnost. Mislim, da vse, kar bo iz tega prišlo, je lahko samo dobro. Razen tistega – to sem pa prej pozabil povedati. Ja, to je pa dejstvo, vsaka transparentnost na začetku pomeni voajerizem. Res je. Ko je GURS dal – ali je baza GURS na splošno dobra? Mislim, da je, čeprav mislim, da ima preveč podatkov. Dobra je za vsakega državljana. Na začetku je pa seveda server dol padel, ker je vsak hotel sosede gledati in tako naprej. Enako se je zgodilo s Supervizorjem. Supervizor je, mimogrede, neprimerno večji poseg v načelo sorazmernosti. Informacijska pooblaščenka ga je takrat podprla. Kaj se je zgodilo, ko smo ga dali gor – ni nam server padel, dva milijona in pol klikov je bilo in v glavnem so bili ful zasebni kliki. Ljudje so iskali, kaj, kdo – saj veste, vse tisto. Danes ga skoraj ni človeka, ki bi rekel, da je to produkt, ki je škodljiv, ne glede na politično barvo. Verjamem, da bomo s tem dosegli enako. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Za mojo razpravo me je – čeprav sem se prej pripravila za nekaj drugega – spodbudil gospod Möderndorfer. Ker se ne morem strinjati z vsemi njegovimi ugotovitvami, bi rada povedala naslednje. Gospa Kozlovič je lepo povedala, čemu je namenjen Zakon o sodnem registru, da se tu vpisujejo podatki o gospodarskih družbah, se pravi, o družbenikih, in kaj vpisujemo v Zakon o varstvu osebnih podatkov. Kot naslednje bi rada rekla, da zelo spoštujem prizadevanja, da zaščitimo osebne podatke državljanov, da je to zelo pomembno. Ko pa gre za neke javne interese, interese naših državljanov z druge strani – pa bom potem razložila, kaj sem pri tem mislila –, pa seveda ne morem podpreti tega oziroma sem se tudi na odboru potem odločila in sem podprla določilo v tem zakonu, da se podatki o gospodarskih družbah in družbenikih, o članih nadzornih svetov in tako naprej posredujejo državljanom kot javni podatki. Podpiram tudi stališče ministra, ki je govoril o zaščiti zasebnosti človeka, ki ima prednost pred zaščito korporacij, lastnine in tako naprej. Tudi sama menim, da je v naši družbi, v naši Sloveniji, oseba oziroma človek premalo zaščiten. Pa bom povedala, zakaj. Glejte, v preteklosti smo imeli številne probleme. Lahko smo gledali na televiziji grozljive podatke, kako so nekateri podjetniki – predvsem je bilo to, kolikor se zdaj spomnim, v gradbeništvu, v podjetjih, kot je Vegrad, na primer, potem zasebni podjetniki v gradbeništvu –, kako so izkoriščali te delavce. To je izgledalo, kot da smo v suženjskem razmerju. Ljudje so bili brezpravni, niso dobili plač, niso dobili primernega bivališča – to govorim za tiste, ki so bili iz Bosne in iz drugih krajev, ko so prihajali v Slovenijo. Potem bi opozorila tudi na druge naše delavce, ki so v številnih podjetjih pošteno delali, podjetniki pa jih niso plačali, niso jim osebnih dohodkov plačali, niso jim odvedli prispevkov, niso odvedli teh administrativnih obveznosti za kredite, ki so jih odtegnili in tako naprej. Skratka, šlo je za izkoriščanje delavcev, za ponižanje, razumete, človeka, ki je delal za nekoga in potem ni dobil niti za kruh. Po drugi strani tudi ti podjetniki niso plačevali drugim podjetjem in tako naprej [[…]]Skratka, prišlo je do velikih goljufij in okoriščanja posameznikov. Mislim, da je rak rana v tem, ker smo mi dovolili, da se je ukinil SDK, in tukaj se je vse začelo. To je malo zdaj o zgodovini, ker bi rada obrazložila in utemeljila, zakaj o tem govorim. Tudi danes, poglejte, še vedno nismo sprejeli Zakona o preprečevanju dela na črno, pa še vedno se to dela, imamo še danes premalo inšpektorjev, ki bi skrbeli za to, da se ljudi ne bi več izkoriščalo. Torej, ta zaščita človeka pred kapitalom, hočem to opravičiti, zakaj to trdim. Ta novela, o kateri razpravljamo, je pripravljena s ciljem, da dosežemo večjo transparentnost podatkov gospodarskih družb in drugih pravnih oseb, ki se vpisujejo v sodni register in delujejo v pravnem prometu. To je ta cilj, ki ga tudi jaz podpiram, in zato menim, da vse drugo je manj pomembno. Pomembno je to, da bomo naredili red v našem gospodarstvu, v naših družbah. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Opažam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmaju bomo skladno s časovnim potekom seje zbora odločali čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, prekinjam pa tudi 5. sejo Državnega zbora, ki jo bomo z glasovanji nadaljevali ob 15.15. Hvala.
Spoštovane kolegice poslance in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo prekinjeno sejo zbora. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 30. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga sklepa o soglasju k Programu dela in finančnemu načrtu Agencije za energijo za leto 2015. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, ki se glasi: Državni zbor daje soglasje k Programu dela in finančnemu načrtu Agencije za energijo za leto 2015 z dne 4. 12. 2014. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev. Za jih je glasovalo 46, proti pa nihče. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 10. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sodiščih po skrajšanem postopku. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 3. 3. 2015. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 1. členu. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev. Za jih je glasovalo 13, proti pa 48. [[Za je glasovalo 13.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 2. členu. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev. Za jih je glasovalo 45, proti pa 13. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 13.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 5. členu. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 17, proti 43. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 6. členu. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 14, proti 43. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 7. členu. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 17, proti 43. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 10. členu. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 13, proti 49. [[Za je glasovalo 13.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo glasovanje o amandmajih in drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ugotavljam, da je Državni zbor v drugi obravnavi sprejel amandma k 2. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k temu členu vložiti amandmaje? [[Ne.]] Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista obvestili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih v drugi obravnavi, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 43, proti 13. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 13.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo prekinjeno 11. točko dnevnega reda – Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sodniški službi, skrajšani postopek. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 3. 3. 2015. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 6. členu. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 14, proti 43. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 7. členu. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 14, proti 43. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi predlagana amandmaja nista bila sprejeta, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti 13. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 13.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 12. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sodnem registru po skrajšanem postopku. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženem amandmaju, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 3. 3. 2015. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 6. členu. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 20, proti 43. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo glasovanje o amandmaju in drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi predlagani amandma ni bil sprejet, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Zavezništvo gospod Jani Möderndorfer.
Pred nami je zakon, za katerega se je koalicija odločila, da ga bo pač odprla, se opravičujem, podprla, pod geslom: omogočimo ljudem vpogled, koliko imajo ljudje podjetij, naj bo to javno dostopno, brezplačno, transparentno, saj se bodo lažje zaposlovali, ker bodo vnaprej vedeli, h komu gredo in kakšen je. Mi smo prepričani, da je to škodljiv zakon; škodljiv zato, ker počnemo nerazumen korak iz enega preprostega razloga, ki ne bo imel nobenih učinkov; drugič, ni izkazanega bilo javnega interesa, in ne pozabimo, ko gledamo v sodni register, se moramo zavedati, če imamo pred seboj preprostega človeka, ta človek nikoli ne bo vedel, ali bo to podjetje, kjer se želi domnevno zaposliti – takšna je bila ves čas ta obrazložitev – in v kakšno firmo vstopa, ne bo iz registra vedel, ali bo to podjetje poravnavalo obveznosti, plačevalo po zakonu vse prispevke in davke. Iz tega sodnega registra se tega ne da izvedeti. Zato vse primerjave in opravičevanja, da bo to sedaj pa transparentno in dobro, so seveda prazne marnje in zato zatrjujem, da je to škodljiv zakon na dolgi rok, kajti enostavno koraka nazaj se kasneje več ne bo dalo delati. Zato bomo v Zavezništvu glasovali proti, ne bomo podprli tega zakona, bo pa vse narejeno, da pridemo do ustavne presoje tega istega zakona. Hvala.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SMC gospa Ksenija Korenjak Kramar.
Hvala lepa. V Poslanski skupini SMC menimo, da gre za subjekte in tudi za podatke o osebah, ki so prostovoljno in samostojno sprejele odločitve o tem, da vstopijo v poslovno sfero za nastopanje v pravnem prometu, in katerih osebni podatki so že tako objavljeni v sodnem registru in katerih vloga v družbah je bistveno za delovanje poslovnega sistema in pravno varnost. Za učinkovito in transparentno delovanje gospodarskega pravnega prometa je nujna zagotovitev jasne in pregledne strukture gospodarske družbe in tudi preglednost obstoja različnih povezav med različnimi gospodarskimi subjekti. Menimo, da gre za temeljno in potrebno razlikovanje med sfero ozkega osebnega varovanja, torej osebnih podatkov, in pa prestopa v sfero, kjer vstopamo na področje javnega interesa in javnega [[…]] Tako menimo, da bo takšen predlog in predlagana sprememba zadostila in privedla k transparentnosti, varstvu pravnega prometa in gospodarskopravnih razmerij v celoti. Hvala lepa.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica dr. Matej T. Vatovec.
V Združeni levici bomo ta zakon podprli predvsem zaradi tega, ker prinaša neko večjo stopnjo transparentnosti, kar se tiče poslovanja v okviru sodnega registra. Z ministrom se strinjamo, da so ti koraki potrebni, in nas veseli, da smo pravzaprav tukaj na nekem podobnem oziroma enakem stališču. Gre za to, da se socialisti borimo za to, da pride do demokratizacije na vseh ravneh družbe in ta zakon na nek način vsaj deloma pristaja na to. Seveda pa je istočasno treba razumeti, da stvari, kot jih določa ta zakon, po svoje že obstajajo, vpogled v te podatke je mogoč na takšen ali drugačen način. Kar želim pa s tem povedati, je pa to, da sam zakon s tem ukrepom ne bo prinesel tega, da bi vse te nepravilnosti, ki se dogajajo z veriženjem podjetij in tako naprej ter nespoštovanjem delavskih pravic, plačevanjem prispevkov in tako naprej, ne bo odpravil. Je pa en korak bližje k temu cilju, ki se ga očitno – oziroma vsaj upamo – ta vlada in pravosodni minister zadali. Zato ponavljam, da bomo v Združeni levici glasovali za ta zakon, ampak istočasno pričakujemo oziroma po svoje tudi zahtevamo od Ministrstva za pravosodje, da bo še temeljiteje v tej svoji reformi, ki bo ponovno še enkrat obravnavala tudi ta zakon, skupaj z ostalimi štirimi, o katerih govorimo na tej seji, upoštevalo vse te ukrepe, o katerih je treba razmisliti. Hvala.
Izčrpali smo obrazložitve glasu [[…]]Obrazložitev glasu v imenu Nove Slovenije – krščanskih demokratov gospa Iva Dimic.
Hvala za besedo, predsednik! Še enkrat bi rada poudarila, da poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sodnem registru podprli, ker menimo in smo prepričani, da gre za ukrep, ki bo prinesel več reda in pravne varnosti v naše poslovno okolje. Še enkrat bi rada poudarila, vsak ki vstopa v poslovno okolje, v poslovni svet, kamor vsak posameznik vstopa prostovoljno, mislim, da se nivo zasebnosti vsakega posameznika zmanjša oziroma postajajo nekateri njegovi podatki širše dostopni. Še enkrat poudarjam: vsak vstopa v ta sistem prostovoljno, nihče ne gre pod prisilo, in mislim da tisti, ki so pošteni, ki vstopajo v to in imajo poštene namene, s tem nimajo nikakršnih težav. Je pa res, da v državi je treba vzpostaviti in zagotavljati ustrezne mehanizem, ki ne omogočajo in tudi ki sankcionirajo zlorabe. Mislim, da je to prvi korak k temu. Zato v Poslanski skupini Nove Slovenije to podpiramo.
Izčrpali smo [[…]]Še v lastnem imenu? Potem pa prosim za prijavo. Obrazložitev glasu gospod Igor Zorčič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Ta zakon bom podprl, kot sem že prej pojasnil. Ko pride do situacije, ko nekdo ne dobi plačanega svojega posla, marsikdo, ki je na strani države, reče, saj država pa ne more zate poskrbeti. Nekaj pa moraš sam se pozanimati, s kom hodiš, s kom greš v poslovno razmerje. Ta zakon ureja prav te situacije, ko bo nekdo, ki se bo odločil, da bo šel v poslovno razmerje z drugo osebo, lahko preveril njene podatke. Ne rečem, da so v nekaterih sistemih te pravice nekako omejene, ampak pri nas smo seznanjeni s situacijo, zlahka je ustanavljati nova in nova podjetja, dobre posle prenašati na nove, slabe posle pustiti na starih in prav v izogib takšnim situacijam in preslepitvam, kjer se lahko nekdo skrije za neko novo firmo, bo ta zakon omogočil dobrovernim poslovnežem, da se bodo pozanimali o tem, s kom gredo v posel. Zato ta zakon podpiram. Hvala.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu gospod Jani Möderndorfer.
Zakona ne bom podprl točno zaradi tega, ker ne bo omogočal vsega tega, kar ste zdaj naštevali. Ne bo omogočal, da bi jaz lahko vedel, ali bom imel poravnan posel, zato ker bom videl iz sodnega registra – kaj? Tega ne bom videl! In ne bom mogel videti iz tega sodnega registra, zato ker ima on 3, 4 podjetja, da je zdaj, ne vem, bodisi baraba ali pošten. Tega se iz sodnega registra ne da videti. Se pa da videti mnoštvo nekih podatkov, ki jih ta trenutek nihče ne rabi videti. In tretje, ne mi ponavljati, da so stvari na prostovoljni bazi. Normalno, da ko ustanavljaš podjetje, da si se ti odločil, ampak ti se nisi odločil, da so podatki javni. O tem odloča zakon in to ni nič prostovoljnega! Zato ne zavajati ljudi, da se nekaj prostovoljno odločaš. Vse, kar predpisuje zakon, ni nič prostovoljnega, kadar narekuje, kaj se vse mora zgoditi. To, da pa ubijamo s tem prihod še kakšnega, ki bi se šel lastno samostojno poslovno iniciativo – glejte, to pa zagotovo delamo tudi s tem zakonom. Hvala.
Prehajamo na odločanje o Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sodnem registru po skrajšanem postopku. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti 4. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 5. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri.