Nadaljujemo prekinjeno 23. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Dopolnjenega predloga proračuna za leto 2011. Prehajamo na razpravo o dopolnjenem predlogu proračuna. Razpravljali bomo o posameznih delih dopolnjenega predloga proračuna in vloženih amandmajih. Kot posamezni del je štet splošni del, posebni del in načrt razvojnih programov. Prehajamo na obravnavo splošnega dela dopolnjenega predloga proračuna. Želi kdo razpravljati? Besedo ima mag. Radovan Žerjav.
Hvala lepa, gospod predsednik. Me preseneča, nekam malo nas je, me ja kar strah. Včeraj je bil očitek Vladi, da jih ni, danes pa je pravzaprav nas manj. Želel bi spregovoriti nekaj spregovoriti o proračunu 2011. Včeraj sem razpravljal o proračunu 2010. Veliko je bilo rečenega včeraj na temo razvojnosti oziroma razvojne naravnanosti proračunov. Sam se v to ne bom spuščal, ker pravzaprav vedno koalicija, katerakoli že, trdi, da je proračun razvojno naravnan, nasprotno opozicija trdi, da temu ni tako. Pa ne bom o tem razpravljal. Še vedno trdim, da tako proračun 2010 kot proračun 2011 nista dovolj varčevalna. To želim pokazati z nekaterimi številkami, z nekaterimi analizami, ki sem jih storil tako za 2010 kot za 2011. Kar se tiče proračuna 2011, se dosti ne razlikuje od 2010. Če se dotaknem nekaterih nevladnih proračunskih porabnikov in ponovno primerjam, tako kot sem včeraj primerjal s proračunom, ki ga je zadnjega sestavila še stara vlada, torej vlada, v kateri sem nekaj čas tudi sam sodeloval, lahko rečem, da so nekateri indeksi previsoki posamezne proračunske uporabnike. Če se dotaknem nevladnih proračunskih porabnikov, imamo tukaj podobno sliko. Kabinet predsednika Vlade ima torej, če primerjam proračun za 2009, ki ga je pripravila stara vlada, in proračun za 2011, eden redkih, ki ima indeks 77; torej, dejansko varčuje in je to poleg predsednika države, ki ima 92, in Državnega zbora, spoštovani predsednik Državnega zbora, ki ima 89 indeks, so trije redki primerki ali svetle izjeme v proračunih za 2010 in 2011, ki resnično varčujejo. Za vse ostale tega, žal, ne morem trditi. Državna revizijska komisija ima, denimo, indeks 108, Informacijski pooblaščenec 110, Računsko sodišče 100, Državni svet indeks 107, Ustavno sodišče 119, Varuh človekovih pravic 118, Komisija za preprečevanje korupcije 242. Pa denimo, da razumemo, zakaj je tukaj indeks tako visok in bi se tudi sam s tem indeksom strinjal. Ne razumem, čemu je to tako. Pričakoval bi, da bi pri sestavljanju obeh proračunov bili izpostavljeni neki okviri, neka navodila, pravzaprav neka strategija, ki bi jo moral vzpostaviti predsednik Vlade, in s to strategijo pravzaprav nastaviti smer, v katero bo ta država v teh dveh letih šla. Namreč, po teh dveh letih bo tri četrtine tega mandata te vlade končane in ključne poteze se bodo zgodile ravno v teh naslednjih dveh letih. Moja ocena je, da te strategije ni bilo narejene, kar ni dobro. Menim, da bi morala javna uprava, tudi pod pritiskom Vlade, če hočete, zategniti pas v veliko večji meri, kot kažejo v tem primeru številke. Ni normalno, da se nekateri proračunski uporabniki tega preprosto ne zavedajo in jim je malo mar, kar se danes dogaja v slovenskem gospodarstvu. Če se dotaknem vladnih proračunskih uporabnikov in spet primerjam proračun 2009, ki ga je sestavljala stara vlada in na katerega je bil sprejet dvakrat rebalans, in proračun 2011, lahko ugotovimo, da se pri Protokolu Vlade Republike Slovenije ta indeks znižuje, kar je dobro in je logično, ima indeks 79, medtem ko vsi ostali proračunski uporabniki - Urad Vlade za komuniciranje ima, denimo, indeks 116, Urad za narodnosti indeks 104, Urad za enake možnosti 118, Generalni sekretariat Vlade 115 oziroma v absolutnem znesku ima za 2 milijona evrov večji proračun. Lahko seveda ocenimo, ali je to res primerno ali ne. Urad Vlade za verske skupnosti 112, Urad za varovanje podatkov 113, Carinska uprava 110 oziroma v absolutnem znesku skoraj 6 milijonov evrov več, Urad za preprečevanje pranja denarja 115. No, redka izjema je Urad za javna plačila, ki ima indeks 97, Davčna uprava indeks 106. Torej, tudi pri teh vladnih proračunskih uporabnikih ni videti neke velike želje po tem, da bi kakšen evro privarčevali. Glede na indekse človek dobi občutek, da je princip enak, takšen kot je bil, ki ni bil dober, tudi sam se zavedam, da ni bil dober, da so se proračuni delali z indeksiranjem. Torej, toliko, kolikor je bilo doseženo na posamezni postavki, in potem za novi proračun 5, 6, ne vem, koliko odstotkov gor, in to je potem bil novi proračun. Mislim, da je čas, da se s takšnimi principi, če temu tako rečem, prekine. In če se dotaknem vseh 15 ministrstev, pa ponovno izpuščam službe Vlade, sta samo dve ministrstvi takšni, ki imata indeks pod 100. Tukaj je obramba z 89 in tudi javna uprava. To sta dve svetli izjemi. Čemu je to tako, ne vem, bojim pa se, da morda preveč pretiravamo v primeru obrambe. Medtem ko vsi ostali se takšnih pravil ali takšnega načela, da je treba zategniti pas, ne držijo. Razlika med vsoto vseh 15 ministrstev v proračunu 2011, torej tista poraba, ki jim je namenjena skozi proračun za leto 2011 in tista, ki jim je bila namenjena za leto 2009, je dobrih milijardo 200. Torej, včeraj smo ugotavljali milijardo 300, za 2010 nekoliko manj, milijardo 200, pa so objektivne okoliščine, čemu je to tako. Najbrž tudi zaradi boja s krizo - četudi se nekatera ministrstva, denimo, res morajo in se ukvarjajo s krizo, s socialnimi stiskami in tako naprej, še vedno ostane neka razlika, v tem primeru 150 milijonov. Tudi če odštejemo plače. Za leto 2011 je v primerjavi 2009 nekje 112 milijonov namenjenih za plače - še vedno ostane neka razlika. Torej, ni res, vsaj te številke ne kažejo. Upam, da operiramo vsi z enakimi številkami, z enakimi proračuni oziroma da imam prave dokumente, ki sem jih dobil. Vse te številke in primerjave kažejo, da ta proračun, če že ni varčevalen, ni dovolj varčevalen, če sem dovolj konkreten. Številke pa kažejo še mnogo več. Pričakoval bi, da tudi ta javna uprava se zave, da je treba upoštevati dejstva, ki se dogajajo zaradi teh finančno-gospodarske krize, da mora tudi javna uprava deliti usodo tega slovenskega gospodarstva. Še več, slovensko gospodarstvo si preprosto tako drage državne uprave v tem trenutku ne more privoščiti. In to bi moralo biti izhodišče za pripravo tako tega, kot tudi naslednjega proračuna. Veliko smo se pogovarjali, in ste se pogovarjali, o strukturnih reformah, ki so nujno potrebne. Brez strukturnih reform, ali če hočete, nekega novega socialnoekonomskega modela, nekega novega socialnoekonomskega ravnotežja najbrž ta država ne pluje v pravo smer. In te strukturne reforme bi morale biti vsaj nakazane, po moji oceni, skozi ta dva proračuna. Ponavljam, leta 2011 bo za vami tri četrtine vašega mandata, ostalo bo leto, ki je v vsakem mandatu najtežje, torej tisto predvolilno leto. Sam sem ga skusil na svoji koži, ni enostavno. Težko je kaj v tistem zadnjem letu narediti pomembnega oziroma narediti tiste korake, ki morda niso všeč volivkam in volivcem, in to sta dve leti, v katerih bi bilo takšne korake treba storiti. In žal, skozi ta dva proračuna jaz teh strukturnih reform, o katerih smo govorili, o katerih ste sami veliko razpravljali, ne vidim. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o splošnem delu dopolnjenega predloga proračuna? Prosim, gospod Anton Anderlič.
Ko obravnavamo proračun za leto 2011, se je treba najprej vprašati ali počnemo tisto, kar ima kakšen smisel ali ne. Jaz sem od takrat naprej, ko smo prišli na dvoletne proračune, podpiral ta pristop. Seveda pa so se razmere v tem času bistveno spremenile. Mi smo se v vsakem primeru, pri vsakem letu, ko smo sprejemali tisti drugi proračun, zavedali, da bomo sprejemali še spremenjen proračun tik pred nastopom proračunskega leta. O tem se sprašujem zaradi tega, ker je nemogoče v času, ko smo za leto 2009 imeli že dva rebalansa, ko je situacija povsem negotova in zato tudi nekateri plani, ki so tukaj predvideni, kako naj bi se posamezne stvari odvijale in kam, za katere prioritete naj bi namenili več denarja in katere naj bi zmanjšali, je to početje, ki ni gotovo. Verjamem, da bo to v bližnji prihodnosti tudi po makroekonomskih pogojih država Slovenija spremljala konca tega leta in seveda v prihodnjem letu. Zato menim, da je to le orientacija, da je to tisto, kar morajo vedeti vsi tisti, ki na posameznih področjih delajo, da v narekovajih rečem, "bodo še obstajali", da bodo lahko načrtovali svoje izdatke, prihodki bodo tako ali tako odvisni od marsičesa ne samo od tega, kaj si mi želimo, kaj napovedujemo, kaj konec koncev planiramo. Jaz sicer verjamem, da prihajamo v eno stabilnejše obdobje in skozi leto 2010, ob nekaterih napovedih, se bodo trendi obrnili v plus, vendar tudi sam menim, da tako velika premikanja, kot se sedaj dogajajo, ne bodo vzdržala. Tam, ko imamo neverjetne indekse in gre za čisto javno porabo ali pa bi rekli, da gre za še dražjo državo, da to gotovo ne bo vzdržalo in bomo morali manjšati. Verjamem pa, da bo mogoče v letu 2011 vendar premakniti celotno zadevo v tisto smer, ki se ji reče investicije - razvoj in raziskave tako ali tako - kajti trendi, ki so sedaj, da se spreminja struktura proračuna tako za 2010 kot tudi z rebalansi v 2009, da gre predvsem za izdatke, ki se nanašajo na plače, ki se nanašajo na materialne stroške in se ta odstotek znotraj strukture proračuna bistveno povečuje. Če ne bomo obrnili tega trenda v drugo smer, potem je vprašanje, ali bomo sploh imeli priložnost, da bomo na koncu lahko delali spremembo proračuna, za katero sem predvsem prepričan, da bo konec prihodnjega leta tudi nujna. Mislim, da nekatere stvari niso utemeljene, ko gredo indeksi v višine, o katerih ni treba posebej govoriti. Vse, kar je indeks nad 110, nad 120 in tako naprej, so stvari, ki niso niti upravičene, kaj šele, da bi pričakovali, da bi lahko od tega bil kakšen učinek in da bi država bila zaradi tega bolj prepričljiva, da bi državljani imeli od te države več. Nasprotno, stvari dajejo vtis, da gre preprosto za to, da so si nekateri izborili nek denar v naprej, ki pa ga tako ali tako ni, če ga na koncu skozi programe oziroma tudi potrditve v prihodnjem obdobju ne bo. Zato se mi zdi, da je sploh razprava o proračunu za leto 2011 v tem delu neko planiranje, neko predvidevanje, ki sloni na nekaterih negotovih podatkih, negotovih predvidevanjih. Zato, jasno, ker smo se za to metodologijo in ta način sprejemanja dvoletnih proračunov odločili, je koristno - veliko pričakujem od spremenjenega načina planiranja in spremenjenega načrtovanja v delu, ko govorimo o realizaciji nekaterih projektov, ki morajo biti pripravljeni, morajo biti opremljeni z vsemi potrebnimi elementi, seveda ne glede na to, kako je nekdo predvidel, da si bo čez leto, dve, tri nekje v nekem razvojnem programu nek denar zagotovil, da to ne bo osnovna postavka, kot je bila do sedaj. Zato tudi toliko nerealiziranih stvari, ali pa nekatere niso mogle biti realizirane, ker niso imele ustreznih postavk.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o splošnem delu dopolnjenega predloga proračuna za leto 2011? Prosim, gospod Franc Pukšič.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi, gospod predsednik, ministri! Ja, marsikaj je pravzaprav res, kar je kolega Anderlič pred mano povedal, glede na to, da je bil tudi proračun za leto 2009 dvakrat rebalansiran. Glede na izkušnje, ki jih pa vendarle sedaj že ima Vlada, ker je delala dvakrat rebalans 2009 in torej pripravljala proračun za naslednje leto, 2010 in tudi 2011, se pa vendarle zdi, da je šla mogoče enostavno premalo korajžno v pripravo tako proračuna za leto 2010 kot 2011, glede na izkušnje iz 2009. Mogoče bi bilo celo dobro, da bi povedala in rekla: "Ker ne vemo, kako bo leto 2010 teklo, je boljše, da se s proračunom za leto 2011 ne ukvarjamo in pristopimo k aktualnim problemom, ki so pred nami." Poglejte, 2009. Takoj po sprejetem zadnjem rebalansu se je na prihodkovni strani vsaj za eno milijardo, dobro milijardo zmanjšalo prihodkov, na odhodkovni strani pa so se dejansko za pol milijarde povečali odhodki oziroma diskrepanca med davčnimi prihodki in tekočimi transferi in tekočimi odhodki v 2009 je 17%. Seveda zato je javni dolg za 1,8 milijardo v 2009 in v 2011 načrtovan za 1,6 milijarde evrov, kar je s skupnim dolgom, pridelanim v 18-ih letih - 8 milijard, v 2009 - 1,8, v 2010 načrtovani tudi 1,8, skoraj 1,9 in v 2011 - 1,65 milijarde. To je pravzaprav preko 33% družbenega produkta. To pa je že tako daleč, da verjetno marsikaj od tega ne bo držalo. Sicer ne vem, kje se planira tako v letu 2010 kot 2011 za milijardo več prihodkov, če pa brezposelnost narašča, produktivnost pada; skratka, problemi se vrstijo. Saj lahko z davki, z nekimi obremenitvami, ampak vprašanje je, kdo bo še to vzdržal, ker tako ali tako je naša delovna sila, kot pravijo oziroma analize kažejo, v primerjavi z ostalimi v Evropi in v svetu daleč med najdražjimi. Torej, s takšnimi obremenitvami in s takšnimi postavkami je verjetno res danes zelo brezpredmetno govoriti o proračunu 2012 in se bo bistveno prej že tako ali tako po mojem moral popravljati 2010, kaj šele potem 2011. No, poglejte, zaskrbljujoče je, da prav na tistih postavkah ni denarja, kjer bi se lahko pripeljalo do nekega razvoja, to so investicije. Samo na cestnem področju, če pogledamo, je za leto 2010 145 milijonov na Direkciji za ceste, za 2011 je predvidenih 135, to pomeni zmanjšanje, za leto 2012, za katero pa še tako ali tako ni proračuna, so leje neke prognoze, pa za skoraj 100 milijonov evrov več, in potem je planirano po letu 2013 pa milijarda in nekaj. Če bi javni dolg milijardo 600 bil porabljen oziroma namenjen za investicije, bi to celo bila možnost obračanja te države v pozitivno smer, ampak temu ni tako, ker je v 2011 davčnih prihodkov za eno milijardo manj, kot pa je odhodkov oziroma tudi po tem izračunu oziroma tem proračunu bomo napravili 1000 evrov na prebivalca minusa samo v enem letu. In to enostavno s strani stroke in s strani Vlade, ki je to predlagala, enostavno, po mojem ni nedopustno. Ali si predstavljate, kdorkoli že bo, kako bo sestavljal proračun za 2012 in za naslednja obdobja? Zdi se mi, da resnično tudi s tem proračunom za leto 2011 letimo proti tistemu, kot takrat, ko se je uničeval Tam, ko se je uničeval Elan, ko se je uničevala Metalna, ko smo imeli 100 tisoč brezposelnih. Danes smo zopet že na tej številki 100 tisoč ali blizu 100 tisoč. Vprašanje, kaj se bo dogajalo do konca leta 2010. Skratka, peljati državo proti temu, da bomo za polovico ustvarjenega zadolžili celo državo, je zame nepojmljivo in nedopustno. Sam takšnega predloga proračuna ne bom podprl, ker je tako ali tako brez zveze, totalno brez zveze, nihče ne bo imel od tega nič, razen stroške imamo vsi, država, državljanke in državljani. Ob takšnem skropucalu, pa ne samo skropucalu, katastrofalnem proračunu, ki pelje to državo v katastrofo, narediš pravzaprav smrtni greh, če to podpreš. Res! In se morajo - včeraj smo imeli praznik generala Maistra - takšni ljudje obračati v grobu.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Helena Kamnar, državna sekretarka na Ministrstvu za finance.
Lepa hvala. V zvezi s proračunom za leto 2011 moram povedati, da je tudi Vlada razmišljala podobno, kakor razmišljate vi. Ali je v razmerah velike gospodarske negotovosti in nenapovedljivosti gospodarskih gibanj za prihodnji dve leti mogoče pripraviti proračun, ki bo lahko vzdržal. Po temeljiti presoji se je Vlada odločila, da kljub temu ravna skladno z Zakonom o javnih financah, da pripravi predlog proračuna in ne novele zakona, ki bi jo odvezal od tega, da pošlje v Državni zbor dva proračuna. Zakaj se je tako odločila? Odločila se je predvsem zaradi tega, ker je sodila, da lahko prav pri proračunu za leto 2011 toliko bolj pride do izraza pristop, za katerega pravite, da ga ni bilo. Pristop Vlade pri pripravi proračuna je temeljil na naslednjih načelih. Prvo načelo je postavitev fiskalnega pravila. To pomeni, da si je Vlada zastavila za cilj, da bo v naslednjih letih obseg proračunskih odhodkov, financiranih iz integralnih proračunskih sredstev, se pravi, virov, ki niso pogojeni z namenskimi viri in evropskimi sredstvi, ostal nominalno na nespremenjeni ravni. Takšen pristop bo v prihodnje zagotavljal relativno restriktivno odhodkovno politiko, kar se kaže tudi v proračunu za 2011, še posebej, če upoštevamo, da je bilo treba zagotoviti za leto 2011 sredstva za plače javnega sektorja v višini, ki omogoča tudi odpravo tretje četrtine plačnih nesorazmerij, kar v bistvu predstavlja prenos iz leta 2010. Kljub temu je uspela zadržati nominalno nespremenjen obseg odhodkov. Hkrati je v proračun za leto 2011 na prihodkovni strani vgrajeno pravilo nespremenjenih davčnih bremen. Kljub temu da smo v proračunskem memorandumu zapisali nekatera pričakovanja v zvezi z davkom na nepremičnine in v zvezi z zeleno davčno reformo, smo vendarle proračun sestavili, brez da bi upoštevali spremembe davčnih bremen oziroma zvišanje davčnih bremen v letu 2011. Naslednja zadeva, ki zaznamuje proračun za leto 2011, je nedvomno ta, da prihaja pri strukturi proračunskih odhodkov do izraza postopen umik nekaterih protikriznih ukrepov. Če bi se gospodarska gibanja odvijala skladno s pričakovanji, kot jih načrtuje Umar in ki so bila predstavljena tudi vam ob pripravi proračuna, potem bi v letu 2011 lahko umikali nekatere protikrizne ukrepe, zato se tudi pri nekaterih politikah, ki so bile v letu 2009 in v letu 2011 poudarjene, zlasti imam v mislih politiko konkurenčnosti gospodarstva, sredstva nekoliko, pa ne drastično, zmanjšujejo. Še vedno pa ostaja težišče na izdatkih, povezanih s trgom dela, razvojem in izobraževanjem, ker je Vlada ocenila, da so povezani s trgom dela predvsem zaradi tega, ker se pričakuje, da učinki brezposelnosti v letu 2011 še ne bodo v polni meri popustili in bo zato treba za socialno varnost zagotavljati še naprej relativno izdatna sredstva. Za znanost in raziskovanje, visoko šolstvo, pa je Vlada ocenila, da je to tista točka, ki lahko v nadaljevanju pripelje v največji meri do povečanja konkurenčnosti slovenskega gospodarstva, gledano dolgoročno. Še eno stvar želim poudariti. V proračunu za leto 2011 še ni v celoti načrtovanih finančnih učinkov strukturnih reform, ki naj bi se zgodile v letu 2010. Delno so sicer med odhodki te spremembe že vključene, vendar v celoti ne, ker je v tem trenutku priprava zakonodaje na tem področju v taki fazi, da natančnih finančnih učinkov še nimamo. Proračun za leto 2011 dejansko kaže okvire, v katerih se želimo gibati in se bomo morali gibati v letu 2011, če bomo želeli doseči cilj znižanja javnofinančnega primanjkljaja v letu 2013 pod raven maastrichtskega kriterija, nedvomno pa bo prišlo v strukturi, zlasti odhodkovne strani, ob spremembi proračuna za leto 2011 do sprememb. Hvala lepa.
Besedo ima Anton Anderlič.
Sam sicer podpiram, da niste prišli s spremembo zakona, da bi vas odvezali od tega planiranja za dve leti oziroma pripravo o dvoletnem proračunu, vendar pa nekatere ugotovitve ali pa pomisleki držijo. Mene v tem delu vendar skrbi, ta načrtovana, pričakovana investicijska vlaganja tudi v letu 2011, ki naj bi še vedno padala. Verjamem, da tako z interventnim zakonom, ki ga bomo v teh dneh sprejeli, kakor tudi z nekaterimi, sami ste sedaj omenjali, strukturnimi reformami, itd., bomo verjetno prišli v nek vzgon in zato seveda me skrbi ta del, ko tudi v recimo dopolnitvah načrtov razvojnih programov preprosto pravite, da se stvari zmanjšujejo, najmanj za 20 milijonov evrov so tukaj predvidena zmanjšanja. Verjamem, da bo lažje planirati in koncentrirati vse aktivnosti okoli nekaterih projektov. Zanima me v tem kontekstu, ali je mogoče pričakovati, da programi iz finančne perspektive 2011 - torej v tem delu 2010 in v 2011, 2012, 2013 itd. - , da bo ta usposobljenost, tudi zaradi tega, ker nekatere stvari prenašate na občine, pa so povezane s tem, kar mora pač država v tem delu početi, da bomo v tem delu bolj učinkoviti in da bo ta dopolnitev s temi prihodki tista, ki bo omogočala realizacijo načrtovanih oziroma že začetih projektov vsaj v času, ki je za to predviden. Konec koncev bi bilo zelo dobro slišati, ali imate napovedi, da bomo za leto 2009 te stvari izpolnili, da si bomo kvoto - v narekovajih - "nafilali" do tistega mere, kot smo načrtovali. Bojim se, da nekateri projekti, ki so bili zastavljeni prej, tudi že v prejšnji finančni perspektivi, da preprosto ne bodo realizirani niti v tej, ali pa vsaj v začetnem delu, ker nekaterih problemov ne razrešujemo dovolj ustrezno. O tem je bilo govora tako pri zaključnem računu 2007, 2008 in verjetno je tudi pri tekočem. Zato so nad tem delom, ko se že načrtuje, da bo absolutno prišlo do zniževanja odhodkov za namene nacionalnih razvojnih programov oziroma načrta razvojnih programov, me skrbi, ker če to pomeni, in to pomeni, da se struktura vendarle širi ali pa povečuje v tistem delu potrošnje, ki se nanaša zgolj na v narekovajih rečeno, "državne birokracije" in ne v tistem delu, ki bi imelo multiplikativne učinke, kar se razvoja tiče. Zanima me pa predvsem ta del, kako čvrsto planirate v tem delu ta del iz evropskih sredstev. Sam sem razumel tudi, da so ti razvojni programi za obdobje 2011-2014 tako čvrsto že prepleteni s tistim, kar načrtujemo skupaj z Evropsko unijo v tej finančni perspektivi, da tukaj ne bi smelo iti za zmanjšanje, ampak bi moralo ostati tam, razen če tudi ne bo prišlo do redefinicije teh virov na strani Evropske unije.
Hvala lepa. Želite besedo, mag. Kamnarjeva?
Bom skušala odgovoriti gospodu Anderliču na vprašanja, ki so bila zastavljena v zvezi s sredstvi Evropske unije. Naš pristop pri načrtovanju sredstev oziroma pri načrtovanju odhodkov, financiranih s sredstvi evropskega proračuna, je bil tako v letu 2010 kot v letu 2011 tak, da smo v proračuna vključili dejansko samo projekte, ki so v takšni fazi, da bodo lahko startali v letu 2010 oziroma v letu 2011, in ki dajejo relativno veliko zagotovilo, da bodo v tem obdobju tudi zagotovljeni pogoji, po katerih bomo lahko črpali sredstva iz evropskega proračuna. Zato marsikaterih projektov, ki so se v dosedanji razpravi že pokazali kot problematični, ni v načrtu razvojnih programov, izpadli so, ker preprosto niso v takšni fazi, to se pravi, v fazi izdane odločbe za start projekta, da bi lahko bili izpolnjeni pogoji za črpanje evropskih sredstev. Ta relativno konservativen pristop smo ubrali iz izkušenj lanskega leta, ko je bil razkorak med načrtovanimi sredstvi Evropske unije in črpanimi sredstvi iz Evropske unije izjemno velik. Mi smo imeli v zaključnem računu za leto 2008 približno 46% realizacijo načrtovanih sredstev. Da se to ne bi ponovilo, smo skušali že v rebalansu proračuna za leto 2009 iti bolj konservativno, enak pristop pa je bil tudi v letu 2010 in 2011. Zato je opaziti, da se v letu 2011 evropska sredstva znižujejo v primerjavi z letom 2010. Seveda pa imamo mehanizem, ki je zagotovljen v Zakonu o izvrševanju proračuna, da lahko projekte, ki so načrtovani v operativnih programih, tudi med letom Vlada vključi v proračun oziroma v načrt razvojnih programov, če so zagotovljeni pogoji, da se bo projekt lahko začel izvajati in da bo pripeljal tudi do tega, da bodo sredstva povrnjena. In na ta način se med letom lahko ta obseg sredstev Evropske unije poveča v odvisnosti od realnih možnosti, kaj se bo izvedlo in koliko denarja bomo povrnili. Naj se v tem trenutku dotaknem še vprašanja, ki je bilo izpostavljeno, kakšna bo realizacija letošnjega leta pri črpanju sredstev Evropske unije. Ni dvoma, da so v letošnjem letu, tako kot že v preteklih letih, obstajali relativno veliki problemi pri zagotavljanju takšnih pogojev, da so sredstva iz Evropske unije nedvomno počrpana. Postopki so zapleteni, kljub temu da smo v letošnjem letu vnesli kar nekaj novih pravil, ki se seveda v letošnjem letu še ne odražajo v polni meri, pričakujemo pa, da se bodo v drugem letu bolj odrazili. Ta pravila so: povračilo davka na dodano vrednost kot upravičenega stroška v vseh tistih primerih, ki ga dovoljuje Evropska unija, ker je bilo, recimo, v preteklosti praktično nemogoče na vseh segmentih. Potem pripeljali smo pravila, ki omogočajo predplačila iz domačega proračuna končnim koristnikom, zlasti gre tukaj za tiste končne koristnike, ki imajo status posrednega proračunskega uporabnika, pa tudi druge proračunske uporabnike, ki imajo, recimo, status gospodarskih družb, vendar v teh primerih je treba zagotoviti zavarovanje, pri čemer pa sm kot ustrezen instrument zavarovanja predvideli ne zgolj bančno garancijo, ki predstavlja relativno velik strošek, ampak tudi domicilirano menico, ki je mnogo bolj fleksibilen in enostaven instrument za tistega, ki mora tako plačilo zavarovati. Tako pričakujemo, da bodo ti instrumenti v drugem letu pripomogli tudi k boljšemu črpanju evropskih sredstev in hitrejši dinamiki. Kar se letošnjega leta tiče, mi pričakujemo, da se bo realizacija od lanskih 46 % načrtovanih sredstev gibala med 60 in 70 %, kar je nedvomno velik korak naprej, ni pa še tisto, kar si želimo in pričakujemo, da bomo drugo leto prav zaradi teh instrumentov, ki sem jih navedla, nekaterih instrumentov, ki pomenijo poenostavitev postopkov in še nekaterih pomanjkljivosti v samem informacijskem sistemu, ki podpira črpanje evropskih sredstev in so bile v letošnjem letu odpravljene, še bolj učinkoviti. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ni več prijavljenih in želje za razpravo, zato zaključujem razpravo. Glasovanje o splošnem delu Dopolnjenega predloga proračuna bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili jutri, v sredo, 25. novembra 2009, v okviru glasovanj. Prehajamo na obravnavo posebnega dela Dopolnjenega predloga proračuna za leto 2011. Želi kdo razpravljati o posebnem delu proračuna? Ugotavljam, da ne želi. Ne, ne še o amandmajih. Posebni del bomo zdaj obravnavali. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo in prehajamo na razpravo o vloženih amandmajih, ki jih bomo na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 20. 11. opravili na podlagi tega pregleda. Prehajamo k uporabniku Urad Vlade Republike Slovenije za Slovence v zamejstvu in po svetu, na podprogram Podpora Slovencev v zamejstvu in tujini. Imamo en amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati o tem amandmaju? Ne želi, zaključujem razpravo. Prehajamo na uporabnika Ministrstvo za finance in na podprogram Obveznosti države do ZPIZ. Tu je en amandma Poslanske skupine SLS, želi kdo razpravljati. Ne želi. Zato zaključujem razpravo. Prehajamo na uporabnika Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, podprogram Urejanje kmetijstva, gozdarstva in ribištva. Imamo en amandma. Želi kdo o tem razpravljati? Ne želi. Zaključujem razpravo. Prehajamo na podprogram istega uporabnika, Delovanje služb in javnih zavodov. Imamo en amandma. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na uporabnika Direkcije Republike Slovenije za ceste, kjer imamo na podprogramu Investicijsko vzdrževanje in gradnja državnih cest 14 amandmajev različnih predlagateljev. Želi kdo razpravljati o amandmajih k podprogramu Investicijsko vzdrževanje in gradnja državnih cest? Prosim, gospod Rudolf Petan.
Hvala za besedo. Skušal bom malo skrajšati. Razpravljal bom o treh amandmajih, in sicer pod številko 2, 3 in zaporedno številko 4. Kot sem že včeraj dejal ob podobni razpravi o proračunu za leto 2010, smo v tej dvorani v zadnjem času veliko govorili in poslušali o tem, da gre za razvojno naravnane proračune. Seveda, kaj je razvojno naravnano, imamo pravico do svojih pogledov, različnih pristopov in tudi različnega razumevanja, kaj je razvoj in kaj omogoča razvoj. V Slovenski demokratski stranki pravimo, da razvoj ni mogoč brez prometne infrastrukture. Konkretno v teh treh amandmajih, o katerih želim govoriti, gre za prometno infrastrukturo, gre za križišča in krožišča. In sicer, konkretno pri amandmaju številka 2 gre za križišče, pravzaprav krožišče, pri vstopu v Zreče, to je na magistralni cesti Zreče, se pravi, Olipi - Rogla. Pri amandmaju številka 3 gre za križišče na magistralni cesti med Celjem in Mariborom, tako imenovano križišče Olipi, kjer je odcep za Zreče in Roglo. Pri amandmaju številka 4 pa gre za krožišče na magistralni cesti Slovenske Konjice-Poljčane, konkretno v Tepanjah, pri izstopu ali izhodu s cestninske postaje z avtoceste. Verjetno ni treba posebej poudarjati, da prometna infrastruktura poleg vsega še posebej koristi turističnemu gospodarstvu, kajti turizma si ne moremo zamišljati brez dobrih cest, dobre cestne infrastrukture. Ker je slovenska turistična infrastruktura, slovensko turistično gospodarstvo predimenzionirano za domači trg, če lahko tako imenujem, se pravi za slovenske goste, in je odvisno od tujih gostov, lahko mirne duše trdim, da so tujci tako rekoč razvajeni z dobro cestno infrastrukturo in če mi temu ne bomo sledili, potem ne pričakovati, da bodo tujci množično obiskovali naše turistične centre. V konkretnem primeru, o katerem govorim tudi jaz, gre za turistično gospodarstvo na Pohorju, konkretno v Zrečah in na Rogli, kajti več ali manj so vsi trije objekti povezani z Zrečami ali pa proti Zrečam in proti Rogli. Naslednje, kar se mi zdi pomembno, je, da ti trije projekti niso novi, niso takšni, ki bi jih želeli v Slovenski demokratski stranki vriniti v obstoječe projekte izgradnje cestne infrastrukture, ampak so bili opredeljeni že pred dvemi leti in so tudi v programu izgradnje in bi se morali v naslednjem letu in v letu 2011 končali. S tem predlogom proračuna pa ti projekti, res da niso črtani, to je treba priznati, vendar kolikor sem seznanjen, noben projekt ni bil črtan, vendar se je pa njihova izgradnja prolongirala. Izgradnja se je podaljšala v leto 2012, 2013 in pri nekaterih projektih je tudi napisano po letu 2013. Kaj to pomeni, to si verjetno znamo vsi predstavljati. S temi tremi amandmaji smo v Slovenski demokratski stranki hoteli vrniti v takšno stanje, kot je še sedaj. Če bi bil sprejet proračun za leto 2011 tako, kot je predviden, potem si se ta sredstva zmanjšala in izgradnja bi se prolongirala. Zato sem na začetku dejal, da ne vrinjamo novih projektov, ampak želimo samo vrniti v prvotno stanje, takšno kot je bilo predvideno s proračuni, ki so bili izdelani prej. Še enkrat: ti projekti so bili predvideni za dokončanje v letu 2010 in 2011. Zato predlagamo te tri amandmaje. Veliko smo slišali o razvojno naravnanem proračun, boste gotovo soglašali z menoj, da bolj kot prometna infrastruktura boste težko našli, kaj je bolj razvojno naravnanega. Ne nazadnje razvoj nismo samo institutu ali pa tovarne, ampak je to tudi turistično gospodarstvo. In turistično gospodarstvo je tisto, ki ima še posebej pomen za naše kmetijstvo, kajti vsem je znano, da meso bo verjetno najdražje na krožniku, ne pa, ko prodate živino. Turistično gospodarstvo pa je tisto, ki prodaja na krožniku. Imamo kup drugih prednosti na turističnem področju. Če želimo privabiti turiste, potem moramo graditi prometno infrastrukturo. Ker se ne moremo pohvaliti, da naše zime pozitivno vplivajo na cestno infrastrukturo, imamo tudi velike težave tam, kjer je prometna infrastruktura zgrajena, ker jo je treba obnavljati. Poleg tega, z razvojem so vedno nove zahteve na prometnem delu, tako da je treba tudi obnoviti in dopolniti obstoječo infrastrukturo. Ti trije projekti pod zaporedno številko 2, 3, 4 so prav gotovo takšni, ki so dobili vso podporo pri strokovnih institucijah. Vse je pripravljeno za izgradnjo in tudi denar je bil v proračunu zagotovljen. Sedaj s tem predlogom proračuna za 2011 pa se ta izgradnja odmika. Včeraj zvečer sem ob predlogu proračuna za 2010 dejal, da glede na to, da smo v letošnjem letu ob vsaki priložnosti slišali, da, zakaj pa že prejšnja vlada tega ni naredila, če je bilo tako nujno. Obrazložil sem vam še, da je bilo v prejšnjem mandatu vse pripravljeno, za izgradnjo je bil tudi denar predviden in tudi gradnja se je marsikje začela. Kar pa se projektov tiče, pa je bilo vse pripravljeno. Če bi s tem nadaljevali, potem bi se morali vprašati, do katerega leta naprej bi pa morala prejšnja vlada vse opraviti, ali za 10 let naprej, ali samo za 5 let naprej, ali mogoče še kaj več. To smo sinoči slišali, ampak sinoči nas je bilo tukaj zelo malo. Danes vidim nove obraze in je prav, da ponovim to, da ne bi ob tej brezplodni razpravi razpravljal o tem, ali je ta projekt res potreben ali ni. Projekti so potrebni in v SDS apeliramo, da se podpre in da postavke ostanejo takšne, kot so bile predvidene, da se izgradnje ne podaljšuje in ne prolongira. Seveda naprošamo za podporo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Anton Anderlič. Prosim.
Če bi bil prisoten kolega poslanec, ki skoraj pri vsaki stvari vidi zaroto, bi rekel, da tudi pri tem poglavju gre za zaroto. Saj sem govoril o kolegu, ki ga ni, ne o vas.
Replika brez mikrofona. Se boste lahko javili.
Tudi veste, na koga mislim. Včeraj sem že o tem govoril. Ali res mislite, da je v pravosodju preveč denarja in da lahko tako rekoč od okrožnih, višjih in do Vrhovnega sodišča pravzaprav vse počistite in razporedite na druga področja? Sam seveda mislim, da ne mislite resno s tem. Včeraj pri predlogu proračuna za 2010 je bilo praktično toliko amandmajev s tega področja, da bi lahko spraznili nekatere postavke. Tega seveda tega ne podpiram, tudi zaradi tega, ker bi bilo prav, da demantirate sami tiste očitke, ki gredo na to vejo oblasti, torej na državni zbor, da mi politiki delamo medvedjo uslugo pravosodju, s tem ko grdo govorimo, s tem, ko ne vem kaj, itd. Sam ne verjamem, da je mogoče na ta način stvari peljati naprej. Če bi bili konsistentni glede na vaše predloge, samo bežni izračun pravi, da tam po letu 2015, če bi šli s tem trendom naprej, bi verjetno ti s sodišč morali še kaj plačati, ker bi prišli že na nivo preživetja oziroma nepreživetja, ne pa, da bi kaj iz proračuna za svojo dejavnost dobili. Nič nimam proti temu, da vi nekatere stvari in nekaj amandmajev je takih v tem poglavju - seveda razpravljamo o vseh, ker sem razumel, da je ta podprogram oziroma ta uporabnik in na teh podprogramih pravzaprav največ pričakovanj in največ želja posameznih predstavnikov iz določenih okolij. Kot rečeno, nimam nič proti, da vi spreminjate znotraj strukture tega ministrstva, kajti to je tako ali tako mogoče z generalno določbo, da se prerazporeja z enega projekta na drugega, če so seveda zahteve take in pogoji taki, da se to naredi. Nekaj takih amandmajev je. Če bo minister rekel, da je to mogoče, ker se ne spreminja struktura, ker ne gre za prerazporejanje med porabniki, je to mogoče narediti. To, kar se nanaša na Ministrstvo za finance, če govorite, da ne bomo servisirali dolga in bomo to rajši dali za neko cesto, je mogoče. Ampak, kaj to pomeni? Pomeni, da tisto, kar pa ne bi bil cilj, da bomo zmanjšali javni dolg, da bomo zmanjšali primanjkljaj in tako naprej - mi teh stvari preprosto ne moremo početi. Zato takih amandmajev preprosto ne morem podpreti. Mogoče je analizirati, kot smo včeraj že govorili o tem, ali je načrt na tem segmentu proračuna res pravi. Trdno sem prepričan, da so nekatere stvari, ki jih sam opažam, kritične; tako prometnovarnostno, kot tudi ozko grlo, ko gre za gospodarstvo, ko gre za frekvenco prebivalstva, ki hodi v službo in podobno, pa stojijo stvari in se jih ne loti. Ali je to zarota, ali je to namerno, zaradi ne vem česa? Dejstvo pa je, da v nekaterih okoljih do pogojev za to, da se nek poseg lahko naredi, pridejo bistveno hitreje kot drugje. Prvič, zaradi tega, ker je naročilo, kot je nekdo včeraj rekel s strani ministra, s strani direktorja direkcije in podobno, tako močno, da se aktivnosti odvijajo hitreje. Drugje teh naporov ni in problemi ostajajo nerešeni. Že dolgo nazaj je bila sprejeta strategija in tudi resolucija o prometni varnosti in tako naprej, kjer je bilo jasno izpostavljeno, da je treba iti po približno sledečem vrstnem redu: prometna varnost, frekvenca prometa, gospodarski interesi in tako naprej. Tako so stvari v pristopu korektno narejene. Vprašanje pa je, ker konec koncev pravim, smo odvisni od tega, kako nekatere stvari potekajo od tistih, ki to počno in zato seveda tudi ta napor ne bo koristen, ne bo prispeval k temu, da bi točno tista stvar, katero si kdo želi, preskočila nek vrstni red, ampak bo to treba narediti znotraj razprave. Konec koncev s prometnim ministrom, z Direkcijo za ceste, z vsemi ostalimi. Sam mislim, da je obseg sredstev za to področje kar soliden glede na čase, čeprav bi si želel tudi več. Kar se pa tiče razporeditve, pa bo treba opraviti diskusijo drugje. Zato od vseh teh 14 amandmajev ne vidim niti enega, za katerega bi lahko rekel, ta pa rešuje usodo nekega kraja, neke pokrajine, rešuje bistveno enega tistih elementov, o katerih sem prej govoril, torej, varnost, gospodarski interes in tako naprej. Pač pa pri vsakem od teh amandmajev želi nekdo spremeniti dinamiko v svojem kraju oziroma tisto, za kar je bolj zainteresiran, storiti prej, kot bi sicer naredil. Jaz se v to ne morem spuščati. Jaz svoje ceste, svojega krožišča nimam in ga tudi nočem imeti, zato ker so za mene od madžarske meje do Primorske, do Obale, ali od severa do juga vse ceste moje, naše, skupne, in bi rad videl, da so urejene tako, da bodo zagotavljale vse tisto, o čemer sem prej govoril. Vendar je to delo stroke, delo tistih, ki se s tem ukvarjajo, jih je pa o tem treba povprašati, če odstopajo od teh kriterijev. Zato pravim, od prvega do štirinajstega amandmaja niti enega zaradi teh razlogov ne morem podpreti. Vem pa, da jih bom slišal, ko bom prišel tja gor, v tiste kraje pod Pohorjem: "ti si bil proti naši cesti!" Ne bodo rekli, da smo pa podprli pred desetimi leti tako rekoč pospešeno izgradnjo avenije na Roglo, ki je res zgledno urejena in prispeva k turizmu, prispeva k prometni varnosti, prispeva h gospodarstvu. Kakor tudi, seveda, če grem na drugi konec Slovenije, kjer je podobno. V Prekmurju še zdaj pravijo, da sem jaz kriv, da ni odstavnih pasov, pa niti enkrat nisem o tem govoril. Jaz sem pa podprl zato, da gre hitreje naprej. Ampak, gospod Verlič bo vedel, ker se smeje, da če smo preskočili pet, šest let in denarja ni bilo, je bila najbrž takrat odločitev logična naredimo hitro cesto oziroma cesto takšno kakršno smo naredili in smo verjetno deset let naredili prometno bolj znosno povezavo med Prekmurjem in recimo centralno Slovenijo. Ampak, to so bile neke odločitve, ki so odvisne od tega kaj lahko in kaj ne. Je pa to področje kjer čisto pri vsakem proračunu ni sestave parlamenta, ker ne bi bila to ena od najbolj takšnih vabljivih diskusij in pričakovanj kaj da lahko naredi in to je povezano tudi z diskusijo župani, poslanci, svetniki poslanci, volilni okraji pri volilnem zakonu in tako naprej, kjer se drugače to odraža kot se pa odraža, če poskušamo pogledati tisto kokoš in reči to je tako, v Sloveniji moramo to in to narediti, lahko glede na denar naredimo letos toliko, drugo leto toliko in vsi slej ko prej po nekem vrstnem redu morajo dobiti tisto kar rabijo.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Dr. Vinko Gorenak, prosim.
Hvala lepa. Zdaj ne vem, predsednik, verjetno razpravljamo o [[..]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]vsi razpravljamo o vsem?
Ne razpravljamo o vsem, razpravljamo o 14-ih amandmajih, podprogramu investicijsko vzdrževanja in gradnja državnih cest, razpravljamo o križiščih, obvoznicah, to pa ni vse.
Ja, saj bom, bom približno tako kot gospod Anderlič. Se bom držal tega reda.
Bom pozorno poslušal.
Jaz bi najprej govoril o amandmaju številka 5. Amandma številka 5 in z veseljem ugotavljam, da bo ta amandma podprt s strani koalicije, namreč bil sem obveščen, da so predstavniki Zares to podprli in zato me to zelo veseli, namreč to so napovedali tudi v lokalnem časopisu in z veseljem ugotavljam, da bo ta zadeva šla skoz. Predlagatelj amandmaja pa sem sam. Iz temeljnega razloga, ker cesta Celje-Dobovec, tisti, ki poznate turistične kraje v tistem koncu, mislim na Rogaško Slatino in Podčetrtek, veste, da je ta cesta ena najbolj obremenjenih tovrstnih cest v državi. Sam po tej cesti potujem sam, pa tudi in sodržavljani, krajani po eno uro, da se pride do avtocest, do Ljubljane pa potem potrebujejo 40 minut. To govorim s tem, da je ta amandma zelo potreben. Računal sem, da ga bo, je pa težak samo 150.000 evrov, kar je pravzaprav zelo malo, in bo omogočil, amandma številka 5, in seveda bo omogočil nič posebnega. Omogočil bo izključno in samo to, da bi se načrti lahko speljali, nič drugega. Nobena lopata ne bo zasajena, verjetno, ampak vsaj to bi vendarle želel, da se omogoči. Zakaj sem vložil ta amandma. Zavedam se, da ima koalicija namen ali želi povoziti večino amandmajev, ki smo jih vložili. Ampak glede na to, da so lokalni predstavniki Zares-a to napovedali, da bodo poskrbeli za to zadevo. Pred volitvami so tudi protestirali na tej cesti. Potem sem bil začuden nad tem, da niso vložili amandmaja, zato sem ga sam. Sem pa zelo hvaležen, da ga bodo podprli, ker bomo s tem naredili nekaj dobrega za ta konec. Če pa ge ne bodo podprli pa javno povem, da bom to moral v istem časopisu objaviti, kako so glasovali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Rudolf Petan.
Hvala za besedo. Prej sem zagovarjal tri projekte krožišča v Zrečah, križišče v Lipi in križišče na cesti Slovenske Konjice, Poljčana v Tepanju. Želel bi povedati to, da glede na to, da gre za turistično infrastrukturo tudi, poleg tega so ti trije projekti tudi vključeni tako ali drugače v projekt univerzijade na Pohorju. Glede na to, da nimam navade, da bi poimensko kjerkoli pisal in obelodanjal, kako je kdo galsoval, ampak mogoče boste rekli, da večina ni tega potrdila, zato naj povem, da ne bi imenoval koga osebo, da kolega, ki je imel skrb, da bo imel težave, če bo prišel v Zreče ali na Pohorje lahko povem, da smo tam gostoljubni in da se mu ni treba bati in da lahko kar pride in da bo dobrodošel, kvečjemu ga bomo še prepričali kako je ta infrastruktura potrebna. Na našem koncu je ta spoštovani kolega vedno dobrodošel, pa ne glede na to, kako glasuje. Hvala lepa.
Hvala lepa. To je prijetno slišati. Gospod Silven Majhenič.
Hvala lepa. To je prijetno slišati. Gospod Silven Majhenič, prosim.
Hvala, gospod predsedujoči. Ja, moram omeniti nekaj v zvezi s tem. Ko smo na odborih, se ves čas govori, kako so prometnice, krožišča zelo pomembni za razvoj gospodarstva, turizma, za poseljevanje [[...]]Seveda, takrat o tem govorimo zato, ker takrat se denar ne deli. Ko pa se denar ne deli, pa to ni več potrebno. Jaz mislim, da ti projekti, ki jih je kolega iz SDS-a predlaga, da so ti projekti dobri, razvojno naravnani, da je treba te projekte podpreti in tudi ko je omenil Univerzijado, tudi za Univerzijado je to pomembno, tako, da kar se tiče tega, mislim, da je prav, da se to izpostavi in tudi sprejme. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o teh 14-ih amandmajih. Če ne želi, zaključujem razpravo pri podprogramu: Investicijske dejavnosti in prehajamo na uporabnika: Direkcije za vodenje investicij JŽI, podprogram: Investicijske dejavnosti na železniški infrastrukturi. Imamo en amandma. Želi kdo razpravljati? Ne želi, zato zaključujem to razpravo. Prehajamo na uporabnika: Ministrstvo za okolje in prostor, podprogram: Izboljšanje stanja okolja. Imamo šest amandmajev, če sem prav preštel, tako je. Želi kdo razpravljati o teh amandmajih? Ugotavljam, da ne želi. Prehajamo na podprogram: Načrtovanje varstva in urejanje voda. En amandma. Prosim gospod dr. Peter Verlič.
Hvala lepa. To je nadaljevanje amandmaja, ki smo ga v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predlagali tudi v proračunu za leto 2010. Predlagamo povečanje za 10 milijonov evrov, in sicer na projektu z delovnim naslovom "Čista Ljubljanica", gre pa za projekt odvajanja in čiščenja komunalnih odpadnih voda na povodju srednje in zgornje Ljubljanice in zajema območje občin Borovnica, Brezovica, Cerknica, Logatec, Pivka, Postojna, Škofljica in Vrhnika. Pravzaprav smo se v poslanski skupini odzvali na poziv, tudi županov teh občin, ki so na Ministrstvo za okolje in prostor naslovili popolno vlogo za projekte, ki seveda zajemajo, kot rečeno, izgradnjo čistilnih naprav, rekonstrukcijo, izgradnjo in pa posodobitev ter razširitev tudi kanalizacijskih sistemov. Jasno, da je cilj "Čiste Ljubljanice" predvsem to, da bodo pravzaprav s tem izpolnjene zakonske obveznosti glede izvedbe komunalne infrastrukture, da bo s tem možno dodatno priključiti prebivalce na javni kanalizacijski sistem in na čistilne naprave ter, da se bodo emisije, škodljive emisije v vode zmanjšala. Ocenjeno je, da bi po dokončanju tega projekta, za katerega je na razpolago kar 60% kohezijskih sredstev, torej gre za pomemben projekt, možno priključiti kar, to je ocena 14 tisoč novih uporabnikov, torej 14 tisoč novih uporabnikov bi o zaključku projekta v območju teh občin bilo ustrezno komunalno urejenih in tudi saniranih. Vlada je v svoji obrazložitvi, namreč ta projekt je vlada ta amandma v celoti zavrača tudi z obrazložitvijo, da so v letu 2011, saj podobno, praktično identična obrazložitev je bila tudi za leto 2010, da so bili izbrani po kriterijih in usmeritvah Evropske zakonodaje in uvrščeni na prednostno listo Nacionalnega programa varstva okolja. Včeraj, ko smo dobili, potem le obrazložitev vlade, namreč zanimalo nas je kakšni so ti kriteriji, kdaj je neki projekt uvrščen na seznam Evropskih projektov po teh usmeritvah smo seveda dobili odgovore, da mora imeti visoko stopnjo, zanesljivo stopnjo, skratka, neki opisni kriteriji kakor kaže. Namreč, še posebej za to, ker sem potem v nadaljevanju pač obrazložitve amandmaja glede na nejasen odgovor predstavnika Ministrstva za okolja, gospoda državnega sekretarja Kusa, vprašal, kako to recimo, da eden izmed projektov, to je konkretno čistilna naprava v Logatcu ima še pridobljeno gradbeno dovoljenje, ali to ni zadostni razlog, da je neki projekt umeščen? Torej, gradbeno dovoljenje pomeni, da je občina vložila trud, čas, energijo tudi svoja sredstva, da je prišla do gradbenega dovoljenja. Za mene to pomeni, da je projekt operativen in res ne razumem kaj bi to bilo v nasprotju z evropskimi usmeritvami in zakonodajo. Podobno so storile tudi vse sodelujoče občine, popolna vloga je bila oddana na Ministrstvo za okolje in prostor. Da vendarle končam to obrazložitev amandmaja optimistično. Včeraj je tako minister za finance kot tudi državni sekretar, sta dejala, da vendarle obstaja možnost, da se ta amandma nekako, če sem prav razumel tudi ustrezno umesti, se pravi v ta predlog proračuna in seveda predlagam, da ga v korist čistejšega okolja, v korist vseh tistih 14 tisoč dodatnih prebivalcev, ki bodo lahko imeli ustrezno izvedene priključke na javno omrežje, pač vsi skupaj ta amandma tudi podpremo.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o podprogramu načrtovanje, varstvo in urejanje voda, amandma? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na uporabnika: Agencija Republike Slovenije za okolje, podprogram: Načrtovanje, varstvo in urejanje voda. Želi kdo o tem razpravljati? [[Ne želi.]] Prehajamo na uporabnika: Ministrstvo za zdravje, podprogramZdravstvo na demografsko ogroženih območjih. Ne vidim želje za razpravo, zato zaključujem razpravo. Prehajamo na uporabnika: Ministrstva za šolstvo in šport, podprogram: Vrtci. En amandma. Ne vidim želje po razpravi, zato zaključujem razpravo. Podprogram: O osnovno šolstvo. En amandma. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Pardon, se opravičujem. Prosim, gospod Zvonko Lah.
Hvala lepa. Poslanska skupina SDS je vložila amandma, podprogram osnovno šolstvo, in sicer izgradnjo osnovne šole Mirna peč, namreč v letu 1999 je bil izveden razpis za projekte v osnovne šole in vrtce, pa do sedaj še ni bilo 11 projektov izvršenih oziroma izvedenih iz tega programa. V letu 2007 je bil ponovno izveden razpis Ministrstvo za šolstvo in šport za te projekte, pa tudi niso zaključeni en kup projektov. Ponovno je bil v letu 2008 izveden razpis za programe, pa tudi iz tega kar nekaj projektov ni bilo zaključenih. V letu 2009 je bil tudi najavljen razpis, vendar ga ni bilo in tudi sredstva iz tega razpisa na voljo za izgradnjo osnovnih šol in vrtcev. Zato smo v poslanski skupini predlagali amandma, da bi prenesli iz še nerazporejenih sredstev iz Ministrstva za šolstvo in šport iz tega podpodročja na projekt izgradnjo osnovne šole in vrtca v Mirni peči, pa Vlada ta amandma zavrača. Sredstva bodo iz 2009 ostala in se prenesejo v 2010. Poleg tega naj povem, da je ta projekt živ od leta 2004, da je na osnovi predlogov oziroma na osnovi pogojev, ki jih da Ministrstvo za šolstvo in šport, zdelan projekt, izveden nakup zemljišča in porabljeno že preko milijon evrov stroškov občine, da sedanja šola že 40 let nima uporabnega dovoljenja in je pri analizah protipotresne varnosti za polovico šole za rušenje, občina pa ima v svojem proračunu in načrtu razvojnih programov vsa razpoložljiva sredstev investicij namenjena za izgradnjo te šole v letu 2010 in 2011. Ministrstvo za šolstvo in šport pa je v svojem načrtu razvojih programov za leto 2010 in 2011 namenila minimalna sredstva za to investicijo in šele v 2012 nekaj več sredstev, vendar samo toliko kolikor znese DDV na celotno investicijo. Ker je bil v lanskem letu sprejet Zakon o financiranju občin, ki določa, da mora ministrstvo financirati 80% opravičenih stroškov to pomeni približno 50% celotne investicije ne več tako je po zakonu tudi občina izdelala investicijski program, ker nam je bilo rečeno, da v kolikor se ne držimo zakona je investicijski program in tudi proračun občine protizakonit. Občina mora zakon upoštevati pri svojih aktih, država pa ne. Že višina sredstev, ki so namenjena za vrtce v naslednjih letih do 2013 kažejo mačehovski odnos države do te problematike, saj je tudi minister tukaj na poslanska vprašanja odgovoril, da je to stvar samo občin ne pa tudi države. Ministrstvo za finance je izjavilo, da v primerni porabi sredstev za investicije ni in da jih morajo zagotoviti resorna ministrstva. Posamezna resorna ministrstva pa trdijo, da je v primerni porabi vse tudi za investicije. Mislim, da smo na zadnjem Odboru za finance tudi nekaj povedali okoli tega in tudi gospod Trofenik je izjavil, ki je bil snovalec tega zakona, mislim da v letu 1994, da ni v tem financiranju primerni porabi denarja za investicije. V glavnem občina je sedaj pred velikim vprašanjem, kaj narediti z investicijo, ker se, investicija je bila načrtovana skupaj z Ministrstvom za šolstvo in šport po njihovih kriterijih. Najprej je bil natečaj za izbiro variant, idejnih zasnov, potem večkrat preverjen projekt na samem Ministrstvu za šolstvo in šport, to je trajalo leta in ko smo prišli do usklajenega projekta kljub maksimalnem, dolgoročnem zadolževanju občine tega projekta ne moremo spraviti pod streho. Občini ne preostane drugega kot, da čaka, kdaj bo inšpekcija zaprla osnovno šolo, ker nima uporabnega dovoljenja že 40 let in ta projekt zapakirati in poslati na Ministrstvo za šolstvo in šport, ker ga občina realizirati ne more. Pri usklajevanju povprečnine smo se z Ministrstvom za finance dogovarjali, da bi občine lahko črpale sredstva učinkovite rabe energije v naslednjem letu in naprej, da za izgradnjo takšnih šol in vrtcev, ki bi bili zgrajeni po tem programu, vendar dvomim, da bo do tega prišlo. Dogovor ni bil podpisan, mi proračun sprejemamo. Problematika povečanja vpisov v vrtce je zelo velika, letos naj bi bilo rojenih 4 tisoč otrok več kot prejšnja leta, ti otroci bodo čez kakšno leto potrkali na vrata vrtcev in zanima me kako bodo občine reševale to problematiko. Če je tako, kot pravi minister Lukšič, da je to samo stvar občin - mislim, da ni, ker so nekateri občani že sprožili tožbo proti občinam in proti državi, ker nimajo možnosti vključitve svojih otrok v vrtce. Verjetno bomo morali počakati izide teh tožb, da se bo tudi na Vladi kaj zganilo. Ker ta amandma ne jemlje sredstev iz drugih postavk, kot pa samo iz nerazporejene postavke z istega podprograma, predlagam, da to podprete in da tudi Vlada oziroma ministrstvo začne spoštovati sprejeto zakonodajo, ne samo občine. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o tem amandmaju? Prosim [[...]]Podprogram [[...]]
Spoštovani predsedujoči [[...]]
Osnovno šolstvo [[...]]Prosim, gospod Ivan Grill.
Jaz bi prosil, če mi dovolite, da eno poglavje prej, ker ste tako hitro preleteli, da se nisem imel časa javiti.
Ja, poglejte gospod Grill [[...]]
Ministrstvo za zdravje.
Nisem tako hitro preletel, če bi šli iz zapisa, boste videli, da počakam, precej dolgo sem čakal zato nam, da na žalost, ne morem [[...]]
V tem primeru, gospod predsednik, [[...]]
Gospod Grill [[...]]
[[...]]zelo hitro ste preleteli, ker sploh niste [[...]]
[[...]]moram zanikati. Lahko gremo časovno pogledati, in sem prepričan, da sem pustil dovolj časa. Ne gre za to, da vam jaz ne bi želel dovoliti tega, vendar v Državnem zboru je tako, če bom enkrat dovolil, potem bom moral vedno to dovoliti. Tega se moramo navaditi, meni je žal. Časa je več kot dovolj [[...]]
Saj zato.
[[...]]jaz mislim, da sem šel mirno skozi, zato vam, bi rekel, iz teh razlogov ne morem dovoliti, se opravičujem, če ne drugače boste jutri pri glasovanju lahko uporabili obrazložitev glasu. Zdaj pa vam žal tega ne morem dati. Se opravičujem.
Dobro. Ne bom zlorabljal poslovnika, kot večina drugih, ampak mislim, da bi bilo [[...]]
Ne, mislim, da [[...]]
[[...]]za slovensko javnost, da bi slišali komentar na amandma, ki se tiče področja zdravstva, za katero mislim, da je izredno pereče v tem času.
Mi smo pri podprogramu: Osnovno šolstvo", o katerem je razpravljal gospod Zvonko Lah. Vprašal sem, ali želi še kdo razpravljati o amandmaju k podprogramu: Osnovno šolstvo. Ugotavljam, da ne. Prehajamo na amandma k podprogramu: Pomoči v srednjem šolstvu, kjer je vložen amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati o tem amandmaju? [[Ne želi.]] Prosim, mir v dvorani, da ne boste spregledali kakšnega amandmaja. Ugotavljam, da o amandmaju k podprogramu: Pomoči v srednjem šolstvu ne želi nihče razpravljati, zato zaključujem razpravo. Prehajamo k uporabniku: Ministrstvo za kulturo, podprogram investicije na področju kulture, kjer je vložen en amandma. Ugotavljam, da ni želje po razpravi, zato jo zaključujem. S tem zaključujem razpravo o amandmajih. Glasovanje o amandmajih in posebnem delu dopolnjenega predloga proračuna bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili jutri, v sredo, 25. novembra 2009, v okviru glasovanj. Prehajamo na obravnavo Načrta razvojnih programov. Želi kdo razpravljati o Načrtu razvojnih programov? Ugotavljam, da ne, zato razpravo zaključujem. Glasovanje o Načrtu razvojnih programov bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili jutri, v sredo, 25. novembra 2009, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 24. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O INTERVENTNIH UKREPIH ZARADI GOSPODARSKE KRIZE V OKVIRU NUJNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Besedo ima mag. Helena Kamnar, državna sekretarka na Ministrstvu za finance.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani poslanci in poslanke! O zakonu o interventnih ukrepih zaradi gospodarske krize je bilo ob tem proračunu že zelo veliko govora, zato bom skušala v uvodu podati samo nekaj ključnih poudarkov zakaj se je pravzaprav Vlada odločila, da je vložila interventni zakon, in zakaj ni posegla po zakonodaji, ki ureja osnovne pravice. Kot prvo, gre za zakon, ki naj bi kratkoročno uredil nekatere pravice prebivalstva na drugačen način, kot jih ureja matična zakonodaja. V igri je pet zakonov: Zakon o plačah funkcionarjev, Zakon o sistemu plač javnih uslužbencev, Zakon o usklajevanju socialnih prejemkov, Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju in Zakon o vrtcih, pa še Uredba o delovni uspešnosti v javnem sektorju. Vsled tega, ker gre za enkratno enoletno regulacijo usklajevanja prejemkov, ki se izplačujejo iz blagajn javnega financiranja se je Vlada odločila, da to uredi v posebnem zakonu in ne posega v teh pet zakonov, ki sem jih navedla. Še en razlog obstaja. Vlada je želela, da s tem zakonom jasno na enem mestu prikaže, da bodo vsi prejemniki vseh prejemkov iz blagajn javnega financiranja obravnavani na enak način, kar pomeni, da bo usklajevanje za vse potekalo po enakih pravilih in da ne bo ena populacija v ugodnejši ali manj ugodni situaciji kot druga. Toliko v pojasnitev zakaj interventni zakona. Zakaj smo sploh posegli po drugačnem urejanju usklajevanja prejemkov iz blagajn javnega financiranja? Prejemki iz blagajn javnega financiranja predstavljajo v celotnih javnih financah približno 60% vseh odhodkov v državnem proračunu približno enak odstotek. To pomeni, da je njihov obseg tako velik, da lahko poseg v te pravice pomembno prispeva k zmanjšanju javnofinančnih odhodkov. Drugo vodilo, ki smo ga pri tem imeli je ne krčiti obstoječega obsega pravic, ampak zgolj omejiti njihovo prihodnjo rast. Na ta način naj bi skupine, ki so deležne teh prejemkov ne bile socialno ogrožene. Naj za ilustracijo navedem samo nekaj podatkov. Odprava plačnih nesorazmerij v letu 2010, to se pravi, če bi odpravili plačna nesorazmerja tretjo četrtino plačnih nesorazmerij v letu 2010 bi za to potrebovali za 120 milijonov dodatnih odhodkov. Zakonodaja je bila sprejeta leta 2007, torej poseči v to zakonodajo ali preprečiti, da bi do tega prišlo razen s predlaganim načinom ni bilo mogoče. Uskladitev. Uskladitev socialnih transferov, uskladitev pokojnin in uskladitev plač po veljavni zakonodaji bi zahtevala približno 80 milijonov sredstev. Ocenili smo, da bi ob polovični uskladitvi kot je sedaj predvidena lahko ta sredstva znatno prihranili, zato je pred vami interventni zakon, ki v celoti podpira rešitve, ki so predstavljene v predlogih proračunov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno delo. Besedo dajem članu Bogdanu Čepiču za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Hvala, predsednik Državnega zbora za besedo. Lep pozdrav predstavnicam, ministric in predstavnikom vlade. Odbor za finance in monetarno politiko je na 16. nujni seji dne 13. 11. 2009 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o interventnih ukrepih, zaradi gospodarske krize, ki ga jeDržavnemu zboru predložila Vlada Republike Slovenije s predlogom za obravnavo oziroma sprejem po nujnem postopku, ki ga je dne 9. 11. 2009 potrdil Kolegij Predsednika Državnega zbora. Odbor je prejel mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je besedilo proučila tako z vidika skladnosti z ustavo, pravnim sistemom kot v zakonodajno tehničnem pogledu in ob tem opozorila na potrebni redakcijski popravek 8. člena. Amandmaje so vložili Poslanska skupina SLS k 2. in 3. členu. Poslanska skupina SDS k 1., 2., 3., in 4. členu. Koalicijska poslanska skupina k 8. členu. V uvodni dopolnitvi obrazložitve členov je minister pristojen za finance poudaril, da je ob nastali krizni situaciji osnovna namera Vlade uvedba kratkoročnih ukrepov za zmanjšanje javnofinančnih odhodkov, ustrezne strukturne reforme pa so predvidene v dolgoročni perspektivi, medtem ko smo v zadnjih letih beležili tako rast plač kot socialnih transferjev, subvencije pri plačilu vrtca, brezplačno prehrano za srednješolce in podobno in pokojnine. Vlada meni, da se v nastali krizni situaciji namesto prizadevanja za zmanjšanje tovrstnega pritiska na javne finance ob hkratni zagotovitvi izplačil prej navedenih prejemkov prebivalstva v zakonsko določenem obsegu. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je ob predstavitvi mnenja navedla, da je posredovana pripomba, pravno-tehnične narave, upoštevana v predlogu amandmaja koalicijskih skupin k 8. členu zakonskega predloga. V obsežni razpravi so bila predstavljena različna mnenja, izraženi določeni pomisleki in postavljena posamezna vprašanja. Tako je bil s strani poslancev iz vrst opozicije ob načelni pripombi, da bi bilo ustrezneje spremeniti osnovne predpise, na katere se predlog nanaša, kot s predlogom posegati v vrsto določenih predpisov, med drugim izrečen pomislek glede dejanske usklajenosti besedila s socialnimi partnerji. Rešitve naj bi bile parcialne, s hkratnim posegom na občutljive dele populacije, kot so, na primer, prejemki socialnih transferjev, pokojnin. Medtem so sočasno na drugih področjih evidentne izjeme stečajni upravitelji, nadzorniki bank z visokimi odpravninami. Po zaključkih poslancev iz vrst koalicije pa predlog zakona v nastali krizni situaciji na edini sprejemljiv način prispeva k rešitvam nastalih vprašanj globalne razsežnosti. V nadaljevanju sta odboru vrsto pojasnil oziroma odgovorov na zastavljena vprašanja in izražene pomisleke posredovala tudi minister, pristojen za finance, in predstavnica finančnega ministrstva. Ob obravnavi se je odbor v skladu s 130. členom Poslovnika Državnega zbora opredelil do vloženih amandmajev in sprejel redakcijski amandma poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 8. členu. Ob tem odbor ni sprejel amandmajev Poslanske skupine SLS za črtanje 2. in 3. člena, niti amandmaja Poslanske skupine SDS za spremembo 1. člena, v vsebinski povezavi s predlogi za črtanje 2., 3. in 4. člena zakonskega predloga. Odbor je ob glasovanju o amandmajih v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora hkrati glasoval o posameznih členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, ki oba sprejeta amandmaja vključuje, in je sestavni del tega poročila. Predlagam, da predlog zakona, s katerim se začasno omejuje rast izdatkov v vseh blagajnah javnega financiranja kot prispevek za skorajšnjo javnofinančno konsolidacijo ob izhodu iz trenutne krizne situacije sprejmete.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima mag. Radovan Žerjav, v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane ministrice, minister, kolegice in kolegi! Kot že večkrat rečeno, v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke predlaganega zakona ne bomo podprli. Nedopustno se nam zdi, da se ob povečanem trošenju državne uprave poskuša varčevati na račun socialno najšibkejših slojev. Reševanje javnih financ z neusklajevanjem oziroma polovičnim usklajevanjem socialnih transferjev, kot so otroški dodatek, dodatek za nego otroka, dodatek za veliko družino, pomoč ob rojstvu otroka, starševski dodatek, socialna pomoč, nadomestilo brezposelnim, nadomestilo invalidnost, dodatek za pomoč in postrežbo, štipendije in tako dalje v tej situaciji enostavno ni primerno. V Slovenski ljudski stranki se nam nadalje zdi nedopustno, da se javne finance rešuje na račun mladih družin in otrok, ko bi se z malo dobre volje veliko večja sredstva dalo prihraniti na drugih področjih porabe, predvsem državne uprave in njenega aparata. Predstavitev začetka izvajanja sprememb in dopolnitev Zakona o vrtcih, ki določajo, da se iz državnega proračuna vrtcem zagotavljajo sredstva za sofinanciranje plačil staršev za otroka, ki je dopolnil starost 5 let v višini 50% plačila je milo rečeno nedopustno. V obrazložitvi zakona pravite, da bi neuveljavitev teh dveh ukrepov povzročila resne motnje pri zagotavljanju vzdržnosti javnih financ, medtem ko smo v okviru razprave ob proračunih za leti 2010 in 2011 ugotavljali nedopustno povišanje javne porabe na nekaterih postavkah, denimo izdatki za blago in storitve in mnogih drugih postavkah, kjer se nekateri proračunski porabniki ne zavedajo potrebnosti in nujnosti varčevanja. Razumljivo je, če je vreča prazna, pač, ni kje za vzeti. Ampak zakaj je prazna vedno le za nekatere, za druge pa je ta ista vreča vedno in vsakič dovolj polna. Najtežje je varčevati na družinah, otrocih, upokojencih in socialno ogroženih slojih prebivalstva, torej tistih, ki se najtežje sami branijo. Nekateri direktorji ali vodje posameznih uradov in tako naprej, agencij, ki, kot smo videli, imajo vsi po vrsti indekse večje kot 100 se očitno veliko veliko bolje znajo braniti oziroma bolje zagovarjati višjo porabo, kot ti, ki sem jih omenil. V okviru obravnave predloga zakona na matičnem delovnem telesu smo predlagali črtanje 2. in 3. člena predloga zakona, torej členov, ki urejata problematizirano vsebino. Seveda smo bili pri tem preglasovani. Naj poudarim, Slovenska ljudska stranka tega zakona ne bo podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Srečko Prijatelj v imenu Poslanske skupin Slovenske nacionalne stranke.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik. Spoštovana ministrica. Kolegice in kolegi. Lep pozdrav tudi obiskovalcem. Ocena finančnih posledic kaže na to, da se z uveljavitvijo tega zakona plače, socialni transferji in pokojnine, izdatki v proračunu v letu 2010 ne bodo povečali, seveda, če to sprejmemo. Z interventnim zakonom Vlada, tako Vlada navaja, predlaga spremenjen način usklajevanja vseh prejemkov izpadlih iz javnih financ torej plač, pokojnin, socialnih transferjev kot je bilo dogovorjeno s socialnimi partnerji. Predstavlja novo uskladitev plač in na nek način tudi zagotavlja, da nam bo z uskladitvijo in s sprejemom teh interventnih in s sprejemom teh interventnih ukrepov seveda nam nekako zagotovila vzdržnost javnih financ. Spoštovani, jaz bi seveda na tem mestu rad poudaril sledeče. Vlada si prizadeva uresničiti vse zakonske pravice, je zapisano, iz naslova socialne države, kar seveda, to ni res, ker danes bomo manko poiskali ravno na področju plač, pokojnin in v bistvu okrnjene družinske politike. Iz tod nabiramo manko denarja, ki je ovrednoten tam nekje na 400 milijonov evrov. Spoštovana ministrica, včeraj sem vas vprašal, zakaj država ne plačuje prispevkov delavcem, ki delajo polni delovni čas. Zakaj direktorji državnih podjetij, katerih večinski lastnik je država, zakaj ti direktorji prejemajo večje plače kot premier sam ali ministri? Zakaj menedžerji, ki so uničili dobra podjetja kazensko ne odgovarjajo? In seveda, zakaj v teh interventnih ukrepih nismo zapisali tudi to, da bomo ne samo financirali nedelo torej čakanje na domu, skrajšani delovni čas, ampak da bomo s temi interventnimi ukrepi, ki bi morali biti podprti tudi finančno stimulirali nova delovna mesta, ustvarjali novo dodano vrednost, dali možnost prvi zaposlitvi, skratka, bogatili to davčno njivo, jo na neki način zorali, pognojili, posejali in počakali čez leto dve, če se bo kaj več na tej davčni njivi tudi nabralo. Ne, mi samo pobiramo iz te davčne njive in seveda v nedogled to pač ne gre. Sedaj ugotavljamo, da so socialni transferji posameznikom dodeljeni v preveliki meri in da moramo spremeniti način dodeljevanja teh sredstev, to ta zakon ugotavlja. In seveda, da financiramo samo nedelo in vlagamo samo v tiste socialne transferje, ki so spodbuda, lahko so spodbuda velikim podjetjem, ki čakajo na boljše časa, da v dobri kondiciji pričakajo naročila, da bi pa razmišljali drugače, da bi inovativno tudi podprli programe, ki so financirani z mednarodnimi sredstvi, torej nepovratnimi sredstvi Evrope, omogočali mladim, perspektivnim podjetnikom, da začnejo s prvo zaposlitvijo in da seveda razvijajo nove produkte v Sloveniji, sami morajo to poiskati v tujini, tega pa ti interventni ukrepi ne zajemajo. In to me moti. Predlog zakona o interventnih ukrepih zaradi gospodarske krize ne more biti popoln če nima tega, oprostite. Mi govorimo samo o tem kako bomo pogasili požar, ki je že zagorel. Seveda, kje bomo dobili ta denar za katerega ugotavljamo, da bo povzročil manjko v državni blagajni. Jaz se s tem seveda lahko strinjam. Škoda bi bilo, če bi bili proti, ker potem naredimo še večjo škodo, kot je že narejena, vendar pa, spoštovana ministrica: kdaj bomo mi začeli razmišljati v kontekstu tega, da davek ni zgolj samoumevna zadeva in da tam kjer je ta vreča iz katere jemljemo, je samoumevno vedno polna. To vrečo je treba na nek način tudi napolniti. In dejstvo je, da se nam nezaposlenost veča. Konec leta bomo imeli preko 100 tisoč nezaposlenih. To so ljudje ki ustvarjajo davčno njivo. In drugo leto bomo v takšnem obdobju govorili o številki 150 tisoč nezaposlenih, kajti sami ocenjujete, da je v bistvu ta ukrep strukturne narave in da bo gospodarska kriza imela dolgoročne posledice. Nič pa nismo naredili na tem, da bi to gospodarsko krizo na nek način tudi izkoristili sebi v prid, kajti vemo, da bi lahko marsikaj pametnega iz tega potegnili in začeli delati tudi nove produkte in novo dodano vrednost iz tega naslova. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Milan Gumzar v imenu Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Spoštovana gospa ministrica, minister s sodelavci Vlade, predsednik Državnega zbora, lepo pozdravljeni. Interventni zakon, ki smo ga prejeli v obravnavno nam je državljanom in posledično tudi nam poslancem Republike Slovenije poslal jasno sporočilo - da je kriza izredno globoka, saj je bilo nujno potrebno poseči tudi na izjemno nepriljubljeno področje plač javnih uslužbencev in funkcionarjev ter na področje pokojnin. Zakon, ki je danes pred nami, je rezultat težkega dela, ki ga je Vlada opravila v pogajanjih s socialnimi partnerji. Predvsem je dokaz, da ima ta vlada posluh za socialni dialog in ga tudi udejanja v praksi. Zakaj to govorimo? Namreč prvotna različica tega zakona, ki je prispela v parlament, je bila mnogo bolj restriktivna, pa tudi neusklajena s socialnimi partnerji. Danes je ta zakon usklajen, kljub temu, da si ga ni želela Vlada, še manj pa socialni parterji. Cilj zakona je jasen, in sicer zmanjšati tveganje za stabilnost javnih financ v obdobju finančne krize, predvsem preko zmanjšanja javnofinančnega primanjkljaja. Za doseganje tega cilja vsebina zakona na področju transferov iz proračuna predvideva: polovično usklajevanje transferov po Zakonu o usklajevanju transferjev posameznikom in gospodinjstvom v Republiki Sloveniji, podaljšanje obdobja za uveljavitev sofinanciranja plačil staršev za otroke v vrtcih, ki so dopolnili starost petih let – in sicer se to obdobje podaljšuje za eno leto, polovično usklajevanje: glede na rast povprečne plače, rast pokojnin in drugih prejemkov iz naslova pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Na področju plač javnih uslužbencev in funkcionarjev zakon zmanjšuje javnofinančne izdatke preko: neizvedbe odprave plačnih nesorazmerij funkcionarjev, določene za leto 2010, polovične uskladitve plač v javnem sektorju, neizplačevanja redne delovne uspešnosti za leto 2010 ter omejitve izplačevanja delov plače iz naslova povečanega obsega dela, ki se ne opravi iz naslova in sredstev posebnega projekta. S temi, sicer nepopularnimi, a nujnimi ukrepi, ki jih je bila Vlada prisiljena udejanjiti, bomo kratko in srednjeročno stabilizirali javne finance. Kot navaja Vlada v zakonu, bo s sprejemom tega zakona omogočeno izvrševanje proračuna v letu 2010, v nasprotnem primeru pa bi to pomenilo resne motnje pri zagotavljanju vzdržnosti javnih financ. Kot običajno, najbolj glasni nasprotniki tega zakona prihajajo iz opozicijskih vrst, kjer bi vse oziroma večino členov interventnega zakona črtali, pri sprejemanju proračuna pa rohneli nad pretiranim zadolževanjem. To pa enostavno ne zdrži zdravorazumskega premisleka, še manj pa ne zdrži osnovne ekonomske logike. Pogajanja s socialnimi partnerji, sindikati, upokojenci ter posledično sprejetje tega zakona je dokaz, da mora javni sektor deliti usodo gospodarstva, saj je gospodarstvo tisto, ki primarno generira dodano vrednost in plačuje davke. Vsekakor pa se moramo vsi skupaj zavedati, da nam je še veliko za postoriti na področju racionalizacije in optimizacije v javne sektorju, predvsem preko boljše organiziranosti vseh segmentov: ministrstev, agencij, uradov, javnih zavodov in tako dalje, za zagotavljanje boljših javnih storitev in bolj učinkovitih javnih služb. Pa tudi na področju javnega naročanja nas čakajo dodatne naloge, kljub temu, da se je v tem mandatu javno naročanje v praksi uspelo postaviti v ustrezne okvire. V LDS imamo v mislih predvsem agencijo za javno naročanje. Glede na situacijo v kateri se nahajamo, v Poslanskem klubu Liberalnih demokratov Slovenije interventne ukrepe razumemo kot nujno zlo, ki pa ga moramo kot odgovorni koalicijski poslanci sprejeti, zato bomo predlagani zakon tudi podprli.
Hvala lepa. Besedo ima Bogdan Čepič v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa za besedo. Nihče ni zadovoljen, ko se sprejema ukrepe, ki zmanjšujejo ali celo delno odpravljajo utečen sistem usklajevanja ali izvajanja socialnih transferjev, plač in pokojnin, pa čeprav je to kratkotrajen ukrep. Zaradi poglobljene finančne gospodarske krize je žal za leti 2010 in 2011 potrebno prav to. Gospodarska razmerja močno vplivajo na višino in strukturo proračunskih izdatkov v letu 2009 in bodo vplivale še v letih 2010 in 2011. Vlada je predlagala, da se vsa usklajevanja socialnih transferjev, plač v javnem sektorju in pokojnin v tem obdobju zamrzne. Razumljivo je, da takšen radikalen ukrep ni doživel podpore pri socialnih partnerjih, in tudi širše ne. Kljub temu, da je javno finančna situacija dokaj napeta se je Vlada odločila, da poskuša s socialnimi partnerji doseči kompromisen dogovor, ki bi omogočil še vzdržno obremenitev javnih financ, kot tudi prejemnikov socialnih transferjev, plač iz proračuna države in lokalnih skupnosti ter prejemnikov pokojnin dosegati minimalen zaostanek usklajevanja glede na rast plač. In to ti je tudi uspelo. Cilj in poglavitna rešitev zakona je, da se v že pridobljene pravice ne posega in se ohranja dosežen nivo v letu 2009 za vse izdatke. Predvsem se je želelo zmanjšati pritisk na proračun v letih 2010 in posledično tudi v 2011, kljub temu, da zakon velja do 31. 12. 2010. Po dolgotrajnem sporazumevanju in prepričevanju socialnih partnerjev in Vlade, da ljudje z najnižjimi prihodki kljub izjemno nizki inflaciji vsak dan težje živijo, je bil dosežen kompromis, ki omogoča, da se bo odprava plačnih nesorazmerij prestavi na konec leta 2010, da se v letu 2010 vrednost plačnih razredov ne usklajuje in se ne povišuje. Da se v letu 2010 ne izplačuje dela plače za redno delovno uspešnost, da je še vedno možno izplačati del delovne uspešnosti iz naslova povečanega obsega dela, iz prihrankov, ki bi jih uporabnik ustvaril iz prihodkov, ki nastanejo zaradi odsotnosti javnih uslužbencev, ali nezasedenosti delovnih mest, da se bodo pokojnine usklajevale s 50% rastjo plač in da se socialni transferji ne bodo usklajevali z inflacijo, saj je predvidena izredno nizka inflacija. Socialni partnerji so dosegli pomemben dogovor in zato jim hvala za trud, ki so ga dosegli in omogočili, da je primanjkljaj v državni blagajni manjši ali pa bo možno nekoliko bolje financirati kakšen razvojni projekt. Poslanska skupina Socialnih demokratov bo predlog zakona podprla.
Hvala. Gospod Zvonko Černač bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Spoštovane kolegice in kolegi! Ostali prisotni, tudi obiskovalci. V Slovenski demokratski stranki zakona, ki je pred nami o interventnih ukrepih, zaradi gospodarske krize v takem obsegu kot je bil sprejet na matičnem odboru ne moremo sprejeti in ga ne podpiramo. Predlagali smo amandmaje, s katerimi bi črtali tisti del zakona, ki se nanaša na usklajevanje pokojnin in socialnih transferjev, vendar smo bili zavrnjeni. Menimo, da je nedopustno, da se s predlogom tega zakona varčuje na račun socialno najšibkejših slojev, na račun mladih družin in upokojencev, na račun tistih, ki so za pokojnino pošteno plačevali vso delovno dobo. Nedopustno je tudi varčevanje pri otrocih, pri invalidih, pri duševno in telesno prizadetih, pri rejninah. Predvsem pa je nedopustno varčevanje na račun mladih družin. V Slovenski demokratski stranki se ne moremo strinjati s tem, da breme krize v največji meri nosijo tisti z najnižjimi prejemki in tisti z najnižjimi pokojninami, ki so že tako in tako najbolj prizadeti. Pričakovali bi, da bo breme krize v največji meri prevaljeno na tiste, ki imajo najvišje prejemke. Zaradi tega bi bilo mogoče sprejeti rešitve, ki bi istočasno z varčevalnimi ukrepi določili tudi višino najnižje plače, ki omogoča normalno preživetje, rešitve, ki bi istočasno omogočili višino najnižje pokojnine, ki omogoča normalno preživetje in ki bi istočasno bistveno bolj obremenili tiste z višjimi prejemki in z višjimi plačami. V tem času, ko poslušamo o tem, kako je potrebno varčevati pri tistih, ki nimajo kaj varčevati beremo o prejemkih posameznih uprav v višini več 100 tisoč evrov. V tem času bi bilo treba javno porabo vezati na določen odstotek bruto domačega proizvoda. V tem času, ko se država sooča z resnimi razvojnimi problemi in ko išče rešitve pri varčevanju, pri tistih, ki se ne morejo braniti in pri tistih, ki nimajo več kaj varčevati, bi v Slovenski demokratski stranki pričakovali, da bo Vlada prišla istočasno z ukrepi za spodbujanje gospodarske rasti. Teh ukrepov ni, tudi tisti, ki so bili predlagani s strani opozicije, so bili v celoti zavrnjeni. Vlada ni, žal, naredila nič, tudi na področju racionalizacije javne porabe, predvsem na področju birokratskega dela državnega, nič ni naredila tudi na področju boljšega gospodarjenja z našim skupnim premoženjem, kjer bi bilo mogoče iskati številne prihranke, pa naj omenim samo nekatere: že nekaj časa stoji vladno letalo falcon, pri eni zadevi, ki je relativno enostavna in ki bi jo uspešna birokracija uredila v nekaj tednih, se je v tem zadnjem letu dni naredila nekaj milijonska škoda v evrih. Vlada je slaba pri gospodarjenju z državnim premoženjem. Ob tem ko je v državni lasti okrog tisoč praznih stanovanj, Vlada kupuje druga stanovanja. Vlada ni naredila nič tudi za olajšanje bremen tistih, ki imajo tako ali tako najnižje prihodke. Naj tukaj navedem en primer, ki bi bil lahko zelo hitro in enostavno rešljiv. Številne občine so v teh težkih razmerah prisluhnile in so samoiniciativno vzpostavile aranžmaje s posameznimi hranilnicami in bankami, na ta način, da so občanom olajšale breme plačevanja položnic in so prevzele del bremena te bančne provizije na svoja pleča. To bi lahko naredilaVlada. Vlada ima posredno v lasti dve največji slovenski banki - Novo Ljubljansko banko in Novo KBM in bi z ustrezno politiko lahko pomembno posegla na to področje, vemo pa, da se plačila storitev v največji meri na klasičen način poslužujejo ravno upokojenci in tisti z najnižjimi prejemki. Ne samo da ni bilo teh ukrepov, tudi v primeru ko so bili predlagani ukrepi v tem smislu, da bi se brez kakršnihkoli finančnih bremen racionalizirali stroški bančnega poslovanja in zmanjšalo plačevanje provizij, tega posluha ni bilo, kot da bi Vlada zasledovala cilj, da tisti, ki imajo že tako največ denarja, ustvarjajo v teh razmerah še večje dobičke. Vse to so razlogi, da v Slovenski demokratski stranki ne moremo podpreti zakona, ki jemlje predvsem tistim, ki so v teh gospodarskih razmerah že tako najbolj prikrajšani, vseeno pa upamo, da bo sprejet vsaj amandma, ki smo ga vložili v zakonodajno proceduro. Hvala lepa.
Hvala. Ker gospoda Vilija Rezmana ni zaključujem predstavitev stališč poslanskih skupin in prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih. In sicer imamo a 2. člen in amandma k temu členu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Želi kdo razpravljati? Vidim roke, zato odpiram prijavo. Gospod Černač, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. No, že v uvodni predstavitvi stališča poslanske skupine sem poudaril, da ni primerno, da se varčuje na hrbtih tistih, ki so v teh razmerah že stisnili zadnjo luknjo na pasu oziroma so morali še kakšno luknjo dodatno preluknjati zato, da lahko preživijo. Menimo, da ni primerno, da se s tem zakonom omejujejo že tako nizki prejemki tistih, ki imajo najnižje prejemke, se pravi socialno najšibkejših slojev mladih družin in upokojencev, zaradi tega predlagamo, da se v tem delu to področje izvzame iz tega zakona. Menimo, da je ta politika, ki jo je ubrala Vlada na področju tega zakona o interventnih ukrepih dolgoročno napačna politika. Slovenija je v zadnjih treh letih doživela ustrezne ekonomske kazalce, ki so se začeli v zadnjem letu slabšati in rušiti, je pa v zadnjih letih doživela tudi nekaj kar bi morali tudi v teh razmerah podpirati in nadgrajevati. Govorim o povečanju rodnosti. Nataliteta se je v Sloveniji v zadnjih treh letih povečala, vsako leto beležimo več rojstev in ta trend je zanimivo viden tudi v prihodnje. Mislim, da bi morala pametna državna politika storiti vse, da z ukrepi, ki omogočajo lažji položaj družin, ki imajo več otrok, ta trend tudi v bodoče nadaljuje. Od tega trenda je odvisno dolgoročno tudi na kakšen način se bo v sistem stekal denar za pokojnine. Samo več produktivnih ljudi, več delovnih mest, se pravi, večje število populacije lahko pripomore k temu, da bomo dolgoročno imeli pokojninski sistem, ki bo bistveno bolj vzdržen, kot nam prognoze napovedujejo glede na rodnost, ki smo ji bili priče pred petimi, desetimi oziroma petnajstimi, dvajsetimi leti. Politika, ki jo je zaslediti v tem zakonu, odstopa od tega načela. Ta politika pravi, če poenostavim, ni dobro imeti več otrok. O tem govori to, kar piše v tem zakonu, kar je slabo. Ne glede na to, da zakon velja samo za eno leto, gre za nek signal, za neko usmeritev, ki jo država daje populaciji in ki je, po moji oceni, negativna. To je en del, ki je zelo pomemben. Drugi del, ki se mi zdi pomemben, pa je, da ni nobene ločnice med tistimi, ki imajo malo, ki imajo prejemke, in tistimi, ki imajo malo več, ki imajo večje prejemke. Med te slednje sodimo tudi mi, ki smo si, spomnite se, v začetku leta za 4% znižali plače. Ampak pomemben je tisti glavni impulz, ki bi mu morali slediti tudi na vseh ostalih segmentih, in tega ni. Ob velikih populističnih besedah, kako se bo obdavčilo najvišje plače, najvišje prejemke, spomnite se samo velikih besed glede nekajmilijonske nagrade, glede nekajstotisoč evrov težkih plačil v posameznih podjetjih. Od teh velikih besed, kako se bo ta del reguliral, ni ostalo nič, kakor tudi ne od tega, da bo breme krize pravičneje porazdeljeno med tiste, ki jo lažje prenašajo, in tiste, ki jo prenašajo težje. Na drugi strani tudi ni nobenih ukrepov, ki bi tistim, ki imajo nizke prihodke in nizke prejemke, olajšali to breme. Ničesar ni. Tisto, kar je pa zame ključno in bistveno in kar dolgoročno, ne samo za obdobje 2010 in 2011, pomeni velik problem, glede na razkorak med prihodki in odhodki javnega proračuna, pa je, da ni nobenih ukrepov Pahorjeve vlade, ki bi omogočili pospešitev gospodarske rasti. Te škarje, ki nam govorijo o 1,8 milijardnem primanjkljaju v letošnjem letu, o milijardi 800 milijonov primanjkljaja v letu 2010 in 2011, se bodo še povečale. Zaradi tega menim, da je nujno, da s tem, ko bi sprejeli ta amandma, Vlado prisilimo k razmišljanju o drugih ukrepih, o ukrepih, ki jih je treba sprejeti tam, kjer lahko dajo ustrezne učinke in ustrezne rezultate.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Gospod Vizjak, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Kolegice in kolegi, minister, državna sekretarka in ostali! Ob tem zakonu in tudi ob diskusijah se zelo nazorno kaže različni pristop, ki ga obira sedanja vlada glede na pristope, ki smo jih imeli doslej, ko govorimo o posegih v pridobljene pravice, ko govorimo tudi o zagotavljanju denarja v proračun in seveda servisiranje vseh potreb iz proračuna. Če na nekaj točkah ponazorim to razliko je več kot očitno, da smo si v preteklosti trudili skozi gospodarsko aktivnost in razbremenjevanje gospodarstva tako na področju nepotrebnih birokratskih opravil kot na področju davčnega primeža torej spodbujati gospodarsko rast, spodbujati ustvarjalnost, spodbujati tudi posledično prilive v proračun tako da smo generirali večjo produkcijo in posledica te večje produkcije je bila tudi več plačanih davkov. Zato smo si lahko privoščili v preteklosti tudi kljub temu, da smo javno porabo v odstotkih bruto domačega proizvoda zmanjšali smo si lahko privoščili tudi posege v kakovost življenja ljudi z zakonodajo tako, da smo na primer sprejemali zakone, ki so omogočali brezplačno prehrano srednješolcem tudi brezplačno otroško varstvo in podobno. Na eni strani smo imeli politiko, ki je skozi spodbujanje gospodarske aktivnosti zagotavljala dovolj prilivov v proračun, da se je dalo tudi del sredstev nameniti za dvigovanje standarda življenja ljudi. Želeli smo del te gospodarske rasti pretopiti tudi v blaginjo slehernega in skozi različne politike tudi spodbujati to, kar je bilo pač potrebno spodbujati. Če pa pogledamo sedaj, je pa pravzaprav, zaradi pomanjkanja prav teh ukrepov za spodbujanje gospodarske aktivnosti se je Vlada zatekla k, prvič, omejevanju zlasti tam, kjer najmanj boli Vlado, boli pa ljudi. To se pravi, posega v pokojnine in posega v socialne transferje. Pa ne samo to, namesto, da bi posegla v potrošnjo države tudi tam, kjer bi pravzaprav lahko naredila tudi kaj pozitivnega z omejevanjem potrošnje se je raje zatekla k tem najbolj morebiti tudi tihim pa hkrati verjetno tudi posledic čutečim slojem. Namesto, da bi razmislili, to se še posebej da narediti za prihodnje leto, ali pa celo leto 2011. Namesto, da bi razmišljali kako državljane in gospodarstvo otrebiti nepotrebnih birokratskih opravil, nepotrebnih inštitucij, nepotrebnih soglasij, namreč, če nekdo danes želi zidati ali karkoli početi v življenju potrebuje obiskati najmanj 10 do 20 raznih uradov in inštitucij. Namesto, da bi skozi te ukrepe razbremenili ljudi stroškov in tudi časa, ki ga porabijo za ta opravila, in posledično se zahvalili za sodelovanje in zaprli številne agencije, zavode, sklade in določene paradržavne inštitucije, se gre v kratenje oziroma rezanje tam, kjer se najlažje da odrezati in kjer so ti, ki se jim reže, tudi razmeroma tiho. Kako se je Vlada tega še lotila? Na eni strani reže, po drugi strani pa uvaja nove davke s katerimi želi priliti v proračun še nekaj denarja in te iste, katerim se odrežejo prihodki, še dodatno bremeniti in jim dvigniti stroške življenja. Ne bom verjetno povedal prvič, če povem, da že proračuna za prihodnji dve leti uvajata nove davke in nekatere obstoječe dajatve drastično dvigujeta. Omenil sem že večkrat dajatev za onesnaževanje okolja z emisijami CO2. V proračunu že za naslednje leto 2010 je predvideno, da bo teh dajatev država pobrala petkrat več kot v letu 2009, in sicer iz sedanjih 30 milijonov evrov jih namerava v naslednjem letu pobrati 151 milijonov evrov. In ker imam tu državno sekretarko z Ministrstva za finance jo sprašujem: Katere potrebščine, kaj konkretno, katere storitve, kateri energenti, kaj se bo v Sloveniji podražilo? Kdo bo čutil teh 120 milijonov dodatnih dajatev za obremenjevanje okolja z emisijami CO2? Ali bomo to čutili vsi državljani, ki kupujemo kurilno olje, ki kupujemo fosilne energente, ali bo to plačalo gospodarstvo? Fino, to se pravimo delamo gospodarstvo še manj konkurenčno, še bolj ga privijamo z davčnim primežem. Kdo bo plačal teh 120 milijonov evrov? Eksaktno ste napisali, da bo to v proračunu kot prihodek v prihodnjem letu in vas sprašujem od kod, in kaj in kdo bo to plačal? Ali bodo to plačali ti, ki jim danes posegate v usklajevanje pokojnin? Ali bodo to plačali tudi upokojenci, ki se grejejo verjetno tudi s kurilnim oljem, tudi na plin oziroma s fosilnimi energenti? Zakaj ponavljam to kurilno olje? Ker je direktor Direktorata mag. Janez Kopač povedal v številnih intervjujih za energetske časopise, da se bo cena kurilnega olja približala ceni nafte na bencinskih servisih. To pomeni, da se bo podražila za cca. 70 %. S tem se bo podražil tudi oziroma dvignil stroškovni del življenja, ne samo verjetno gospodinjstev, tudi gospodarstva. In verjetno bodo tiste, ki jim sedaj posegate v usklajevanje pokojnin imeli še kako velike težave plačevati v prihodnje te položnice, sploh tisti z mizernimi pokojninami. To je prvo, kar želim povedati. Na eni strani dva pristopa, namesto, da bi spodbujali, da bi gospodarstvo zadihalo in ustvarjalo tiste prihodke v proračun, vi greste kontra, režete ljudem tisto, kar so zaslužili in po drugi strani jih še dodatno davčno obremenjujete. Najslabši izhod iz krize ali pa izstopni ali izhodni scenarij, kakorkoli ga imenujete je ta, da boste dvigovali davke v tej državi. To je najslabši scenarij. Ampak vidim, da je to kar postalo neka praksa. Ne samo dajatev za obremenjevanje okolja z emisijami CO2, napovedujete davek na nepremičnine, ki naj bi usekal verjetno povsem po vseh, ne samo po tistih, ki jih imajo nek nadstandard nepremičnin. Napovedujete v proračunskem memorandumu, da boste zagotovili že v letu 2011 uveljavitev tega zakona in da bo približno najmanj pol odstotka bruto domačega proizvoda, to je okoli 180 milijonov evrov več priliva v proračune lokalnih skupnosti in seveda tudi posledično ali posredno države že takrat. To se pravi, če boste zagotovili teh 180 milijonov dodatnih prilivov, bo teh 2 milijona prebivalcev v Sloveniji približno po vsakem približno 90 evrov na leto. Če pa vemo, da imamo tričlanske recimo familije, 90 krat 3 je to na nek način približno 270 do 300 evrov dodatnih obremenitev na neko družino. Če zelo posplošimo in če zelo povprečimo. Če ne, mi povejte, na kakšen način boste zagotovili teh 180 milijonov v proračunu za leto 2011, da ne bodo čutili tega tisti, katerim s tem zakonom posegate v pridobljene pravice. Dovolite mi še nekaj, ker vidim, da tudi številni poslanci koalicije res ne razumejo. Pokojnine niso socialni transferji. Včeraj smo poslušali, da so pokojnine socialni transferji. Pokojnine so pridelan, prigaran denar za starost, ki so ga ljudje plačevali skozi zavarovanje, skozi 40 let zavarovanja, so vsak mesec delodajalci od njihove bruto plače plačevali prispevke. Zakon imamo tak, da morajo tudi od bruto plače plačati ta prispevek in na koncu se zlije to v neko blagajno, ki se imenuje pokojninska blagajna in po medgeneracijskem načelu pripada pokojnina pod določenimi pogoji ljudem, ki so si jo zaslužili. To je pridobljena pravica, ki izhaja iz zavarovanja in nikakršen socialni transfer. Ne vem, kako je možno kar tako arbitrarno poseči v usklajevanje teh pridobljenih pravic, še posebej ob dejstvu, da tega, kar boste odrezali sedaj, tega, za kar boste prikrajšali upokojence, ne boste nikoli vrnili. Jaz bi še razumel, da se v času krize pravzaprav obremeni vse, ki živijo, delajo v tej državi sorazmerno in se jim tudi reče, da tistim, ki pa imajo nekaj pridobljenega za nazaj, pa bomo ne vem, v letu 2011 vrnili to, kar smo jim vzeli. Zaradi tega, ker je to edino fer in prav. Vendar ne. Vi nameravate le polovično usklajevati pokojnine prihodnje leto, kar pomeni, da boste po podatkih, kot sem jih slišal s tem privarčevali proračunu, nekako okoli 60, 70 milijonov evrov in seveda posledično tega denarja nikoli upokojencem ne nameravate vrniti. Nobenemu. Še najmanj pa tistim z najnižjimi pokojninami. Verjetno tudi zaradi tega, ker lahko, da tudi kdo tega preživel ne bo. V Slovenski demokratski stranki nasprotujemo takemu neenakomernemu posegu v pravice. Nekaterim nič, nekaterim se da zraven, nekaterim, tistim, ki pa živijo na robu preživetja, tistim se pa brez tresoče roke poseže v pridobljene pravice. Mislim, da je tak pristop nepošten. Nepošteno je, da imamo praktično v pol leta, v času gospodarske krize na mizi predlog zakona, s katerim se, na primer, sodnikom prizna pravica do višjih plač, ko se notarjem podpisujejo odločbe o visokih nagradah in ko se hkrati posega v pokojnine tistih, ki imajo 400 evrov na mesec pokojnine, pa tudi vsem ostalim socialnim transferjem, otroškim dodatkom, dodatkom za nego, varstvo in tako naprej, celi kopici teh dodatkov. To je, prvič, nesorazmeren ukrep, drugič je pa krivičen, ker ni porazdeljen po vsej populaciji z enako težo. In to je problem tega zakona. Ta zakon posega samo v nekatere segmente, ne posega pa v druge segmente, zato nima argumentov in nima podpore v naši poslanski skupini. Del, o katerem sem govoril, se pravi, pokojnine in socialni transferji, torej to, v kar s tem posegate, tudi ni usklajeno s socialnimi partnerji. V ta zakon ste napisali, da je le-ta usklajen s socialnimi partnerji. Ja, usklajen je v delu, ki ste ga uskladili s sindikati javnih uslužbencev, pa še to samo v delu, ter s sodniki. Torej je normalno, da je v tem delu s sodniki usklajen, saj so na koncu potegnili plus. Ni pa usklajen s tistimi, ki se jim posega v pridobljene pravice, še posebej gre tu za upokojence. Včeraj sva skupaj z ministrico za javno upravo ugotovila, zakaj. Zaradi tega, ker se enostavno s socialnimi partnerji s področja pokojnin ni dalo uskladiti, ker teh reprezentativnih socialnih partnerjev ni. Tu so razna društva, Zveza društev upokojencev in tako naprej. In če ste se, spoštovani, na ministrstvu ali pa na Vladi usklajevali z gospo predsednico Zveze društev upokojencev, ne vem, zakaj se niste usklajevali tudi s seniorkami in seniorji Slovenske demokratske stranke. Tudi oni predstavljajo to skupino. In tudi oni, prav tako kot Zveza društev upokojencev niso reprezentativni na tem področju. Ne, izbrali ste samo nekatere za pogajanja, in to ni prav. Še najmanj prav pa je, da napišete, da je zakon socialno usklajen. Potem misli človek, aha, saj so vse rešitve v zakonu dogovorjene s tistimi, ki jih tangira. Pa niso! Ta rešitev, s katero se posega v pokojnine, ni usklajena z upokojenci. Ni! Prosim vas, ko Vlada tako rada posega po inštrumentu predhodnega zakonodajnega referenduma, razpišite ga in naj upokojenci glasujejo o tej vaši inovaciji, da se jim polovično usklajuje pa boste videli rezultate. Glava vas bo bolela. Ta zakon prav tako ni usklajen v delu, ki posega v socialne transferje in v polovično usklajevanje socialnih transferjev, tudi tam ni usklajen, ker tudi tam ni reprezentativnega socialnega partnerja. Torej, zakon posega v plače javnih uslužbencev, zakon posega v socialne transferje in pokojnine, usklajen je bil pa le z javnimi uslužbenci. Torej, nima dveh tretjin uskladitve in težko bi napisali in bi bilo prav, da bi notri napisali, da je zakon usklajen samo v delu, ki posega v javne uslužbence in sodnike kot pravi ministrica, ni pa v ostale in zato se mi zdi, da je krivično govoriti o nespornosti ali pa o neki konfliktnosti rešitev, češ da so usklajene s socialnimi partnerji. Spoštovani, v Slovenski demokratki stranki smo predlagali amandma. Po zagatah, ki jih je imela koalicija na matičnem delovnem telesu, to je, Odboru za finance, ko je pravzaprav sama podrla 1. člen jezinovirala način, kako je ta 1. člen pripeljala notri kot 2a. člen. Mi smo amandmirali ta 2a. člen prejšnji 1. člen na način, da ta zakon ne ureja zmanjševanja, usklajevanja pokojnin in da ta zakon ne ureja zmanjševanja, usklajevanja socialnih transferjev. Predlagali smo, da se iz tega zakona črta ven isto, kar ni usklajeno s socialnimi partnerji. Tisti del zakona, ki ni usklajen s socialnimi partnerji, to je, da ne posegamo v usklajevanje pokojnin in da ne posegamo v usklajevanje socialnih transferjev. Mislim, da je to prav in da pride lahko vlada z zakonom, ki bo z enako mero, z enakim metrom posegel v pridobljene pravice vseh v teh državi, takrat pa bomo na nek način tudi konstruktivno sodelovali v diskusiji glede posega v to vrsto pridobljenih pravic.
Hvala. K besedi se je javila gospoda Kamnar, državna sekretarka na Ministrstvu za finance, v imenu predlagatelja. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Grem po vrsti. Z vladne strani včeraj niti danes ni nihče trdil, da so pokojnine socialni transferi [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]Jaz sem mislila, da je na vladno stran letelo [[...]]Moje izražanje striktno temelji na tem, da so vsi prejemki iz blagajn javnega financiranja. To se pravi, da imajo ti prejemki različen značaj. Drugič, uskladitev zakona s socialnimi partnerji. V besedilu zakona, ki ga imate ne bom se ponovno spuščala v ta diskurz, ker sem včeraj mislim da pojasnila ves postopek usklajevanja tega zakona in še česa drugega povezanega s proračunom. Ampak v zakonu smo zapisali da so bila posamezna vprašanja, ki jih zakon ureja usklajena s socialnimi partnerji kar jasno kaže na to, da je bilo usklajeno tisto kar se je uskladiti dalo in tisto kar socialne partnerje kot javno in jasno izražene socialne partnerje ima. Pri plačah je to jasno, pri drugih oblikah, ki jih obravnava ta zakon seveda socialnih partnerjev v tej obliki ni in zato tudi ni bilo usklajevanje na takšen način zagotovljeno. Drugič. Neenakomeren poseg v pravice. To ni res. Ravno intenca tega zakona in potem popravek samega zakona interventnega zakona, ki ga je Vlada predložila v Državni zbor je imel pred seboj to, da bodo vsi prejemniki vseh prejemkov iz socialnih blagajn oziroma iz javnofinančnih blagajn tretirani na enak način. Nihče ni drugače tretiran. Nagrade v državnih podjetjih niso javnofinančni izdatek. Jaz sicer s tem ne govorim, da naj te nagrade bodo brez omejitev in jih je potrebno spodbujati, jih imeti na visoki ravni. Tudi na te segmentu je Vlada posegla z inštrumenti, ki jih ima na voljo in nagrade in prejemke omejila. Vendar ne spravljati vsega v isti koš, to nima vpliva na javnofinančne izdatek o čemer se v proračunu pogovarjamo. Seveda posredno lahko vpliva na številne zadeve, zato je tudi Vlada posegla po teh zadevah. Glede trditve, da posegamo v dane pravice, tudi to ni res. Dane pravice ostajajo nespremenjene. Spreminjamo zgolj način usklajevanja v razmerah relativno nizke inflacije oziroma smo se do nedavnega srečevali celo z deflacijo. Rekli ste, da je Vlada v preteklosti spodbujala gospodarsko rast in na ta način lahko zagotavljala relativno visoko raven pravic. Ja, to se je dalo v razmerah gospodarske rasti, ki je definitivno ni zagotavljala zgolj prejšnja Vlada, kar ste tudi sami povedali in kar vsak, ki malo razume delovanje gospodarstva, ve. V razmerah svetovne gospodarske krize, ki ni omejena samo na slovenski prostor, se tako visoka raven posameznih pravic ne more še povečevati. In da lahko zagotavljamo vse te pravice, ki so bile naravnane na razmeroma visoko gospodarsko rast in temu prilagojene prihodke, smo omejili zgolj njihovo rast. In to je zapisano v tem interventnem zakonu. Glede posameznih pravic in povezovanja tega interventnega zakona z nataliteto v Sloveniji, mislim, da pa tu greste malo predaleč. Če bo ta interventni zakon, ki bo zagotavljal namesto 2-odstotne rasti otroških dodatkov 1-odstotno rast otroških dodatkov v letu 2010, vplival na nataliteto, potem pa res mislim, da ne vemo, kaj so elementi natalitetne politike. Otroški dodatek v najnižjem dohodkovnem razredu znaša 113 evrov za prvega otroka in 136 evrov za tretjega otroka. Minimalna neto plača znaša 450 evrov. Poglejte razmerja! Ta otroški dodatek je nedvomno daleč več od elementa natalitetne politike, ampak je izrazit socialni korektiv ob nedvoumno takšnih minimalnih plačah, kakršne imamo in žal jih to gospodarstvo ni sposobno v tem trenutku zagotavljati na bistveno višji ravni. Če samo pogledamo sredstva za družinske prejemke in starševska nadomestila. Iz 558 milijonov v letu 2008 bomo v letu 2010 zagotavljali 644 milijonov, to se pravi, 100 milijonov povečanega obsega za tako valorizacijo oziroma usklajevanje, o katerem se pogovarjamo. Mislim, da je povsem neupravičeno ob tem trditi, da tukaj Vlada posega v obseg pravic in dela iz revežev še večje reveže. Še ena zadeva, ki ste je povezali s tem interventnim zakonom. Kaj bo vse v prihodnosti dražje in kako bodo ti, ki so prejemniki vseh prejemnikov iz javnofinančnih blagajn, zaradi tega utrpeli veliko pomanjkanje, še večje pomanjkanje. Jaz sem že ob obravnavi proračuna za leto 2011 povedala, da Vlada v predlogu proračuna za leto 2011 ni načrtovala povišanja nobenih davčnih obremenitev. Cene komunalnih storitev in nekatere druge cene niso v rokah Vlade, to tudi veste. Kar se tiče energentov, ne bom komentirala izjav generalnega direktorja Kopača, ker jih ne poznam, ampak zagotavljam, da v proračunu, ko smo upoštevali davek od naftnih derivatov, davek na dodano vrednost in trošarine nismo upoštevali nobene drugačne trošarinske politike od tiste, kakršne izvajamo v letošnjem letu. V letošnjem letu je trošarinska politika precej prilagodljiva dejanskim razmeram. Kot ste videli v zadnjih dveh mesecih Vlada ni vedno zadržala trošarin na nespremenjeni ravni za to, da bi ohranila cene in s tem povečala prilive v državni proračun, ampak je znižala tudi trošarine, kar nekajkrat, zato da je spremenila ceno. To se pravi, ne zasleduje na tem področju Vlada izključno samo vidika polnjena proračunske blagajne. Kar se tiče dodatnih oziroma obremenitev prebivalstva in onesnaževalcev. Res je, da je Vlada zapisala v proračunski memorandum in tudi v proračun za leto 2010 in predvidela dodatne prihodke iz naslova onesnaževalcev, tako imenovana CO2 taksa, s čimer je bil mišljen celoten sklop okoljskih dajatev, ki naj bi se povečale. Če pa ste pozorno pogledati tudi zakon o izvrševanju proračuna, veste, da je to namenski prihodek. Če tega povišanja in v tem trenutku ga Vlada še ni predlagala ne bo, seveda tudi ne bo tovrstnih izdatkov, ki so vezani na namenske prejemke. Morda samo še nekaj v zvezi s plačami, ki so bile tudi večkrat omenjene. Kot prvo. Plače javnih uslužbencev oziroma vseh zaposlenih v javnem sektorju so bile določene v letu 2007. Ne glede na visoko gospodarsko rast, ki je omogočala relativno visoke odhodke na vseh segmentih. V letu 2008 ni prišlo do celotne odprave plačnih nesorazmerij. Ampak se je prejšnja Vlada odločila zgolj za odpravo ene četrtine plačnih nesorazmerjih in naslednje tri četrtine prestavila v leta, v katerih smo sedaj in smo soočeni z gospodarsko krizo. To se pravi, da gospodarske razmere tudi takrat niso dovoljevale tako močnega enkratnega udara za realizacijo vseh plačnih nesorazmerij, ker je bilo očitno že takrat ocenjeno, da je to preveliko breme, za enkratno povišanje. Tega bremena v danih ekonomskih razmerah ne zmoremo in zato ga prelagamo na boljše čase. To breme je preprosto preveliko. Tudi v normalnih razmerah, kar je potrdila tudi prejšnja Vlada, ga ni moč naenkrat odpraviti. Druga zadeva, ki ste jo omenili. Plače sodnikov. Plače sodnikov so bile zvišane na način, kot je zapisan v zakonu, ob predpostavki, da sodniki niso deležni nobenih dodatkov, ne dodatkov za povečan obseg dela, ne dodatkov za delovno uspešnost. Temu smo zadostili že s spremembo Zakona o izvrševanju proračuna za leto 2009, vse ostalo pa izhaja iz tega interventnega zakona, seveda pa tudi Zakona o plačah sodnikov. Kar pomeni, da sodniki niso tretirani na noben drugačen način kot vsi ostali zaposleni v javnem sektorju. Mislim, da sem na večino vaših vprašanj odgovorila. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Gospod Vizjak, izvolite.
Hvala lepa. Naj začnem na začetku. Spoštovana državna sekretarka je rekla, kdo je rekel, da so pokojnine socialni transferji. Tu imam magnetogram včerajšnje razprave v Državnem zboru, ko je poslanka Socialnih demokratov dr. Andreja Črnak Meglič izjavila: "Že prejšnja vlada je socialne transferje razdelila v dve skupini, in sicer, v pokojnine, ki se valorizirajo skladno z rastjo plač, in druge socialne transferje, med katerimi..." in tako naprej. Zakaj sem to povedal? Zaradi tega, ker se pokojnine v tej vladajoči koaliciji očitno tretirajo kot socialni transferji. In to je problem, ker pokojnine niso socialni transferji. In, spoštovana državna sekretarka, ne morem soglašati z vami, da s tem, ko posegate v usklajevanje pokojnin, ne posegate tudi v pridobljene pravice. Saj ni samo absoluten znesek pokojnine nekaj, kar je nekdo zaslužil in se lahko skozi leta zaradi inflacije ter ostalih stvari razvrednoti. Zato menim, da je soliden, ekonomsko vzdržen, vendar korekten način uskladitve hkrati del paketa pokojnine. Zato sem rekel, da je poseg v usklajevanje pokojnin tudi poseg v pridobljeno pravico. Če vi iz naslova kakih ekonomskih teorij trdite drugače, je seveda legitimno, vendar ni pravično do tistih, ki so prejemniki. Naslednje, "nagrade v državnih podjetjih nimajo nobenega vpliva na javnofinančne izdatke" - ne, na javnofinančne prilive pa. Namreč, če si nekdo v nekem državnem podjetju, v katerem je država družbenik, delničar, privošči enormna izplačila, seveda potem manj ostane za tega družbenika, ki pobere ne nazadnje tudi del dobička. Torej, če se da menedžerju, če se da drugim, poslovodstvu, ne more tega dobiti država, ker tega pač ni več. Res je, da se lahko država preko davkov usede na ta prejemek, ampak to je manj kot pa tisto, kar se razdeli. Želim povedati, da to ne drži v celoti, sploh ne drži in da je del, ki ga dobivajo ti v državnih podjetjih, del, ki bi šel, sicer državi. Prej je bilo pravzaprav, če sem prav razumel državno sekretarko, pa sploh to ne potrebuje komentarja z moje strani, ker samo po sebi daje komentar, ko je govorila o tem, da ta novi način usklajevanja, ki ga sedaj predlagate z Zakonom o socialnih transferjih tako malo poseže v to, da nima smisla govoriti o tem. Če je res temu tako, zakaj predlagate ta zakon. Če je res, da tako malo poseže v otroški dodatek, če tako malo poseže v to in ono pravico iz socialnega zavarovanja, čemu potem ta poseg in zakaj vznemirjati pravzaprav te ljudi? Ne morem se strinjati, spoštovana državne sekretarka, z vami, da je ta ukrep sorazmeren in da je zadel vse sloje prebivalstva. Ni jih. Nekaterim slojem prebivalstva so ti ukrepi Vlade dali nekaj, nekaterim slojem pa jemljejo. In to ni prav. Temu se je upirala prejšnja vlada, zato je dobila veliko gnojnice po glavi, stavke so bile, ker pač enim segmentom ljudi v Sloveniji ni priznala tistega, kar so mislili, da jim gre. Sedanja vlada jim je to dala. Če pogledamo bilanco teh skupin skozi letošnje leto lahko ugotovimo, da so nekateri profitirali kljub temu, da bodo, ne vem, to se pravi, se jim da pet, odvzame se jim pol, ampak so še vedno na štiri in pol plusa. Govorili ste, češ, sicer smo napisali v proračun, da bomo več pobrali dajatev iz naslova torej onesnaževanja okolja z emisijami CO2, ampak to bomo še videli, ne vemo kaj se bo podražilo, jaz nisem slišal od vas nič, kdo bo obremenjen, na kakšen način bo obremenjen, ampak to že predvidevate v proračunu za prihodnje leto in pravite, da je ta prihodek namenski. Res je, to piše v proračunu. Včeraj smo poslušali hvalnico s strani koalicije, kako bo ta vlada veliko dala za učinkovito rabo energije, za obnovljive vire, ja, od kod če ne iz tega vira, če je to namenski? Tudi te hvalnice ne bo, če ne bo teh prihodkov in ker ne vemo, kdo bo plačnik bi zelo težko se hvalil s tem, kdo bo ta denar dobil. Še enkrat. Menim, da bi bilo najpomembneje, da bi se ta vlada predvsem ukvarjala s tem, kako ustvariti nova delovna mesta, kako, da bi peljala socialno politiko skozi razvojno politiko ustvarjanja novih delovnih mest ne pa, da pelje krpanje proračuna skozi uvajanje novih davkov na eni strani in po drugi strani skozi omejevanje odhodkov vsem skupinam, ki so tudi na socialnem robu. To se mi zdi, da ni prav. Trebno se je bolj potruditi, potrebno je na nek način z več vložka, dela in energije zagotoviti prihodke proračuna. Samo en primer. Danes beremo, da je ogromno potreb po delavcih na eni strani po drugi strani nam pa drastično narašča brezposelnost. Narobe svet! Kako to, da imamo kljub ogromnim potrebam po delavcih armado brezposelnih, ki jim država pridno plačuje številne transferje. Tu je potrebno iskati te rešitve za probleme proračuna, ne pa na tistih, ki prejemajo socialne transferje in tistih, ki prejemajo zaslužene pokojnine.
Hvala. Ker se je prijavilo več rok odpiram prijavo. Gospa Črnak Meglič, izvolite imate besedo.
Hvala lepa. Kot že rečeno in tudi včeraj sem nekako namignila, da je bilo narobe razumljeno moje interveniranje. Zelo jasno sem povedala, da enak status kot ga imajo pokojnine imajo tudi druge socialnovarstvene pravice, ki izhajajo iz plačevanja prispevkov na podlagi zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, zakona o zdravstvenem varstvu, zdravstvenem zavarovanju, zakona o zavarovanju za primer brezposelnosti in zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih. Poudarjala sem, da govorimo o dveh razlikah: socialnih pomočeh in pa socialno varstvenih pravicah. In da bi enak status obravnavanja že v zakonu o usklajevanju socialnih transferjev iz leta 2006 pripadal tudi tem oblikam prejemkov. O tem sem jaz govorila in sem rekla, da je narobe in da na podlagi [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]Ja, saj ste citirali kaj sem jaz povedala, da ne veljajo enake oblike obravnavanja vseh oblik prejemkov. Druga stvar, ki me tukaj nekako preseneča je, da se pravzaprav želi predimenzionirati obremenitev posameznika s tem posegom, ki ga je država zagotovila preko interventnega zakona. Rekla sem, da seveda ni kršena oziroma zmanjšana nobena pravica, da pa na individualni ravni se to polovično usklajevanje ne bo odrazilo v tako velikih višinah. In sem citirala izračune. En izračun kaže, da gre za usklajevanje z višino inflacije in pri sto evrih otroškega dodatka in pri praktično ničelni inflaciji je učinek tega polovičnega usklajevanja minimalen. Nekoliko večji je pri prejemnikih pokojnin, pa vendar ne tako velik, kot bi ga želeli tukaj prikazati. Rekla sem, da pri 1% povečevanju plač, bi se pri pokojnini 500 evrov to poznalo 2,5 evra na posameznika oziroma 30 evrov na leto. In če upoštevamo količino prejemnikov teh socialnih transferjev oziroma drugih prejemkov, potem ugotovimo, da pravzaprav na agregatni ravni pridemo do prihranka, na individualni ravni pa se to v večji meri ne pozna. Mislim, da je to bistveno bolj pomembno, da ohranimo enak obseg zatečenih pravic, ki jih je silno težko ohranjati v kriznih obdobjih, in vemo, da marsikatere države pravzaprav tega ne zdržijo in posegajo v te pravice. Ta vlada se je odločila, da bo to ohranila na način, da bo naredila stvari usklajene tudi s prihodkovnimi zmožnostmi. Na vsak način pa se pripravlja celovita sistemska sprememba, ki sem jo tudi že nakazala, tudi na področju prejemnikov socialnovarstvenih pomoči, ki bo zagotovila višjo raven minimalne socialne varnosti, drastično povišanje minimalne socialne varnosti in je ta veliko pomembnejša, kot je sam učinek tega interventnega zakona. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Žerjav.
Hvale lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi. Kakorkoli obračamo zadevo, v Slovenski ljudski stranki se nam zdi nedopustno, da se poskuša skozi ta zakon varčevati na račun socialno najšibkejših slojev, da se rešujejo javne finance s polovičnim usklajevanjem socialnih transferjev, katere smo že nekajkrat navedli, ob dejstvu, da že drugi dan opozarjamo na nekatere proračunske porabnike, ki se jih ta kriza ni dotaknila. Nekateri proračunski porabniki se preprosto ne zavedajo v kakšni situaciji se je znašla ta država, jim je malo mar za socialne transfere, za karkoli drugega. Važno je, da oni dobijo tisto, kar potrebujejo. Razložite mi lepo prosim, in to sprašujem že nekaj časa, zakaj generalni sekretariat Vlade, ki mu je bilo predvideno v letu 2009 14,9 milijonov, s temi slabimi 15 milijoni ne more preživeti v letu 2010 ali 2011, da ima za leto 2011 predvidenih več kot 17 milijonov, torej več kot 2 milijona več. Dajte mi to razložiti, in ko bomo to razložili državljankam in državljanom v tej državi bomo razumeli tudi ta zakon, ki je danes pred nami. Pred kratkim sem dobil elektronsko sporočilo in neka gospa piše, povedal bom malo drugače: "Vprašajmo se, bumbarji, kako naj preživi 90% invalid s 400 evri penzije za 34 let delovne dobe in 63 evri za 90% invalidnost. Ima hernijo in recidiv raka, zato mora vsak mesec dvakrat v Ljubljano." Kako? Nikakor, ne da se. In pošteno bi bilo do takšnih primerov kot so to,da se skozi proračun, ki smo ga obravnavali in danes drugi dan razpravljali o njem, vsi tisti, ki so se obnašali tako kot so se obnašali, da se obnašajo malo bolj odgovorno. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Anderlič.
Razprava o amandmajih seveda narekuje, da se opredelim do amandmajev in amandmaja ne morem podpreti. Kajti na način kot to mislijo predlagatelji kaže neko, rekel bi kar neresnost, ko mislijo, da lahko interventni ukrepi, ki naj bi v tem času bili obsežni, ki naj bi zajeli praktično vse, ki se jih te stvari tičejo. Seveda s tem, ko se poskuša dopovedati, da so nekateri sloji v tej državi bolj ogroženi, kar vemo vsi in kar ve celotna javnost, ne vem, če je upravičeno, da mi tukaj to potenciramo in zlorabljamo te stiske še za način, da bi s tem, ko tega interventnega zakona ne bi sprejeli, nekatere ne prikrajšali oziroma bi lahko imeli več, ker bi vzeli vsepovsod. Konec koncev smo imeli tudi včeraj in danes razpravo, predvsem včeraj je bilo zanimivo, kako zmanjšati za 800 milijonov evrov potrošnjo. Tam notri v tistem delu je tudi Ministrstvo za delo in socialni transferi so še kako prizadeti. Kako gre to skupaj? Na drugi strani pa reči, da samo če bomo začasno omejili prejemke samo pri plačah javnih uslužbencev oziroma javnih uslužbenk in funkcionarjev oziroma funkcionark bomo te efekte dosegli. Tega se preprosto ne da narediti. Ali nekdo misli, da lahko ravno karkoli želi prodajati slovenski javnosti in očitati koaliciji, kako je neodgovorna in ne poseže tam kjer je. Ja, seveda relativno soliden status in solidne plače imajo javni uslužbenci, če govorimo v primerjavi s socialnimi transferji, recimo, socialnimi podporami in dodatki, ki jih dobivajo nekateri zato, da si vsaj minimalno zagotovijo pogoje, kakor tudi primerjati z nekaterimi drugimi stvarmi, ampak to so preprosto neprimerljive stvari. In ne morem podpreti teh amandmajev v tej smeri, da izvzemajo nekatere skupine. Jaz mislim, da je treba, da delijo vse družbene skupine sorazmerno oziroma obratno sorazmerno breme krize. In tako je tudi ta ukrep narejen, tako ga razumem. Nekaj podatkov je bilo že danes povedano kako je na segmentu socialno najbolj ogroženih in tistih, ki jim država mora pomagati. In jim pomaga. V tem mandatu je bilo kar nekaj stvari sprejetih. Konec koncev recimo vprašanje interventnega zakona za Pomurje, kjer je velik del ravno v segmentu socialnih transferov oziroma podpore tistim, ki so izgubili ali pa bodo izgubili delo v teh pogojih, ki tam so, da ne govorim o drugih stvareh. Govoriti pa, da enako prizadene te najšibkejše kot tiste, ki imajo več, pa ni korektno. In zato kazati s prstom skozi ta amandma kako vi veste kje se lahko vzame in kam da, se mi zdi, da ni korektno. Ne bom uporabil drugih besed. Zato verjamem, da je ta interventni zakon narejen tako, da bo skozi proračun v letu 2010 in do izhoda iz krize lahko dal rezultate, predvsem pa zaščitil ravno tiste, ki jih zaščititi moramo, torej najšibkejše. In lahko, da ima bivši minister Kopač ideje kako bo obdavčil kurilno olje in tako naprej in jaz verjamem, da mu tega ne bomo dovolili dokler ne bo drugih nadomestnih ukrepov, da bomo prišli s tega vira ogrevanja na kakšnega drugega, saj konec koncev kurilno olje je predvsem za to namenjeno.
Hvala. Besedo ima gospod Žnidaršič.
Lepa hvala gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, spoštovana predstavnica Vlade, kolegice in kolegi. S tem zakonom in s tem amandmajem seveda ne bomo naredili, če ne bo sprejet v tej državi kakšnih dvesto petdeset tisoč državljanov še bolj revnih res pa je, da bodo ostali na tistem kar imajo. To pa ni tako zelo veliko. Kar zadeva socialne transferje je res boleče in se popolnoma strinjam z vsemi razpravljavci, da ne bodo valorizirani. Res pa je, da je izvirni greh v sprejemu tega zakona v letu 2006, ko je bila visoka gospodarska rast v letu 2007, pa tisto leto zaradi februarsko ugotovljene nizke inflacije niso dobili nič. In je seveda podlaga na kateri naj bi valorizacija tekla na podlagi tega interventnega zakona zaradi tega toliko nižja. Bili bi v boljšem položaju, če bi takrat tega zakona ne sprejeli. Kar zadeva poseganje v pridobljene pravice moram povedati, da obstaja nekaj določb Ustavnega sodišča, ki to dovoljujejo kadar gre za pravice v nadaljevanju tistega kar nekdo ima znotraj zakonodaje. Denimo, ko je bila sprejeta pokojninska reforma je bilo kar nekaj zahtevkov za ustavno presojo zakona na račun zmanjšanega razmerja in usklajevanja samo tistih, ki niso imeli najvišjih pokojnin pa jim je Ustavno sodišče pritrdilo tej možnosti, da se začasno oziroma za vnaprej omejijo pridobljene pravice, če to narekujejo težke finančne razmere v državi. In to danes in v temu trenutku imamo. Kar zadeva pogajanja pri usklajevanju pokojnin na kar se nanaša tudi ta amandma moram povedati, da so pogajanja tekla v naslednji smeri. Rečeno je bilo, da je en del rasti povprečne plače iz naslova izgube zaposlitve kakšnih trideset tisoč slabo plačanih delavcev kar pomeni, da bi ob polni uskladitvi z rastjo povprečne plače pokojnine narasle bolj kot bi smele glede na dejansko rast mase plač za primerjavo in valorizacijo v primerjavi z rastjo povprečne plače. In smo takrat rekli, če bo usklajevanje samo pol bo pravzaprav nekaj več, če tista rast, ki je prikazana ni takšna ampak je v nekem delu fiktivna. Se je pa težava pojavila v tem interventnem zakonu s pripombo, da so vladni predstavniki mislili na napovedano rast plač mi pa na tisto, ki so jo kazali kot neupravičeno primerjavo. In danes ugotavljam, da je bilo brezpredmetno moje nagovarjanje kolegov, da naj pristanejo na nižje usklajevanje, ker je tisti del rasti plač povprečnih plač fiktiven oziroma navidezen zaradi izpada nižjih plač v obsegu tistih, ki so izgubili delo. To pomeni, da bi lahko imel velike težave ob podpori temu zakonu, ker, pogajali smo se o nečem drugem, kot se je kasneje zapisalo. Na to sem v poslanski skupini opozoril, ampak ker je bil predhodno dosežen dogovor, da koalicijski poslanci ne bomo vlagali amandmajev smo se tega držali. Sedaj smo na tem, da podpremo celoto, ali je ne podpremo in ni toliko pomembno kaj pri tem lahko pomaga en glas ali ne, ampak težave tukaj so. Kar zadeva podporo socialnih partnerjev pri rešitvah v interventnem zakonu, moram povedati, da se ZDURS kot največja organizacija, ki povezuje upokojence ni strinjal z nižjo ravnjo valorizacije plač. Po drugi strani pa Zveza društev upokojencev Slovenije tudi ne predstavlja niti polovice vseh upokojencev. Tukaj je problem soglasja tistih in tukaj se strinjam z razpravljavci, ki trdijo, da pokojnine niso socialni transfer, ampak so pravice iz zakona. Enako velja tudi za boleznine, ki so tudi zapadle leta 2006 z realizacijo v sedmem letu zamrznitvi popolnoma neutemeljeno, ker izhajajo iz pravice iz dela oziroma iz zdravstvenega zavarovanja. Tukaj so težave, zaradi katerih imamo probleme pri tem, kako ravnati, ko bo treba glasovati. Prav gotovo je v vsaki državi, ki se smatra za socialno težko sprejeti zamrznitev prejemkov najrevnejših, ampak to delamo sedaj v tej krizi, čeprav bi solidarnost v kriznem času morala biti celo večja kot je v času blaginje razumevanje tistih, ki najtežje živijo, pa še večje. Tukaj ni prijetno razmišljati o tem, da bo ta interventni zakon prizadel tiste z najnižjimi prejemki in tudi tiste, ki so dobivali in dobivajo svoje prejemke po teh zakonih, ki ne sodijo v področje socialnih transferjev. Menimo, da je ob pogajanjih o valorizaciji pokojnin seveda naša stranka prehitro popustila. Takrat se niso dovolj pretehtale druge možnosti za pokritje primanjkljaja, ki bi nastal, zaradi izpada prispevkov in zaradi številnih izgubljenih delovnih mest v pokojninski blagajni. Res je, da imamo Kapitalsko družbo, ampak tamkajšnje aktivne finančne rezerve niso mogle tega pokriti. Mi smo predlagali kar nekaj drugih možnih rešitev, ki pa niso po naše, po moje zagotovo ne bile dovolj elaborirane in iz tega naslova neupoštevane, denimo povečanje DDV za en odstotek. Tisti najrevnejši bi bili približno na istem, če bi dobili to polovično valorizacijo, kar bi izgubili pri povečanem odstotku DDV-ja, potrebna sredstva za pokrivanje socialnih transferjev pa bi prispevali vsi, ki kupijo karkoli v tej državi pri višjem DDV-ju, in bi se na ta način breme tega stroška, te krize razdelilo na dva milijona državljanov, ne pa na približno pol milijona državljanov, ki jih pokrivajo vsi socialni transferji pod tem naslovom, ki pa seveda vsi to niso. Sam imam resne težave pri podpori in tega interventnega zakona in seveda amandmaja, ampak kot rečeno od enega poslanca to ne bo odvisno, amandma je dopadljiv in bom o tem ali bi ga podprl ali ne, še razmislil. Kar zadeva pa zakon pa mislim, da bo odgovorno ravnanje narekovalo sprejetje, podporo temu interventnemu zakonu, pač po sili razmer, v katerih živimo. Hvala.
Hvala. Gospod Likar se je odpovedal. Želi še kdo razpravljati? Vidim samo eno roko. Gospod Tanko, izvolite.
Hvala za besedo. Pred dnevi smo obravnavali zakon o igralništvu in tam so nekateri koalicijski poslanci razpravljali predvsem o tem, kako dodatno razdeliti med solidno plačane zaposlene še denar od napitnin, kako razdeliti tistih 10, 15 milijonov evrov, ki se zbere v igralnicah. Danes tukaj razpravljajo isti o tem, kako vzeti tistim, ki že tako nimajo dovolj sredstev, še nekaj iz istega socialnega paketa, kako znižati pokojnine, kako znižate doklade. In jaz mislim, da to pove pravzaprav vse o namenu tega zakona in ravnanju.
Hvala. Še kdo? Proceduralni predlog. Izvolite, gospod Grims.
Imam dva predloga in sicer prvi na katerega bi želel opozoriti, gospod predsednik, je da ima Vlada na razpolago še več kot četrt ure časa. Glede na to, da je ta zakon izjemno pomemben in v bistvu predstavlja samo jedro celotne proračunske problematike menim, da bi bil ustrezen z vaše strani en ukrep, ki ga bom predal na koncu, vendar naprej dve besedi, zakaj. Namreč, šele pri tem zakonu se v celoti vidi, zakaj se je s svojo medijsko močjo sedanja vladajoča skupina odločila, da je lansirala v javnost v trenutku sprejemanja proračuna tisto pravljico na koncu katere kos zavije čokoladico. S tem se je seveda nekaj prikrilo Kaj? Da za določene skupine kot je recimo 25 državnih uslužbencev ali pa sodni funkcionarji ni problema celo, ko gre za dvig njihovih plač, varčuje pa se pri mladih družinah in pri tistih, ki so najbolj pomoči potrebni, to se pravi, da gre v resnici za izrazito antisocialno politiko, ki je zajeta v tem proračunu, zato sem trdno prepričan, da bi biloupravičeno, da sedaj skladno s poslovnikom, ki vam to omogoča, odredite prekinitev seje pri tej točki dnevnega reda in da pozovete predsednika vlade, da se udeleži nadaljevanja in da obrazloži, zakaj se je pravzaprav vlada v nasprotju z lastno koalicijsko pogodbo, v nasprotju z deklariranimi cilji odločila za izrazito antisocialno politiko, ki je vidna prav najbolj pri tem zakonu seveda v luči celotnega proračuna. Iz istega razloga dodatno tudi predlagam, da se izjemoma odločite za delitev časa. Zakon, ki posega v pravica mladih družin, socialno najšibkejših je zagotovo tak, da bi veljalo o njem spregovoriti več. Zelo zanimivo je, da nekatere poslanske skupine niso izkoristile niti ene same minute od časa, ki jim je bil na razpolago za razpravo o tako pomembnem in za ravno najbolj občutljive sloje tako usodnem predlogu zakona kot je ta, ki je danes pred nami.
Hvala. Gospod Grims, bilo je podanih več proceduralnih predlogov. Glede zastopanja Vlade pri tej točki je Vlada najavila gospod Heleno Kamnar, državno sekretarko, kar je povsem ustrezno in drugi predstavniki niso potrebni. Glede delitve časa moram reči, da poslovnik ne omogoča tega v takem primeru. Poslovnik res omogoča podaljšanje razprave, vendar sami niste povedali, za koliko želite podaljšati razpravo. Po poslovniku pa je možno podaljšati za največ eno uro. Predlagal bi, da se jo podaljša [[...]] [[Oglašanje v dvorani]] [[...]]Bom dal na glasovanje, gospod Anderlič. Predlagam, da se jo podaljša za 15 minut, za kar imam pravico po poslovniku. [[...]] [[Medsebojni pogovor.]] [[...]]Dovolite, podan je bil proceduralni predlog, pri čemer moramo preveriti določbe poslovnika, ali je le-ta take oblike, da ga moram dati na glasovanje. Zaradi tega dovolite trenutek. [[...]] [[Medsebojni pogovor.]] [[...]]67. člen, šesti odstavek, Poslovnika Državnega zbora pravi, da Državni zbor lahko na predlog predsedujočega odloči, da se čas za obravnavo točk oziroma za razpravo podaljša, vendar ne več kot za eno uro. To velja za celotni čas za razpravo, ki še ni potekel. Potekel je samo čas posamezne poslanske skupine, zato tega proceduralnega predloga ne morem dati na glasovanje. In sprašujem, ali želi še kdo razpravljati. [[Ne.]] Zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali jutri, v sredo, 25. novembra, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 25. IN 26. TOČKO DNEVNEGA REDA. Po dogovoru na Kolegiju predsednika Državnega zbora bomo v okviru 25. in 26. točke dnevnega reda opravili skupno uvodno predstavitev o PREDLOGU ODLOKA O LETNEM NAČRTU RAZPOLAGANJA Z NEPREMIČNIM PREMOŽENJEM DRŽAVE V POSAMIČNI VREDNOSTI NAD 300.000 EVROV ZA ORGANE DRŽAVNE UPRAVE IN ZA PRAVOSODNE ORGANE ZA LETO 2010 in o PREDLOGU ODLOKA O LETNEM NAČRTU RAZPOLAGANJA Z NEPREMIČNIM PREMOŽENJEM DRŽAVE O POSAMIČNI VREDNOSTI NAD 300.000 EVROV ZA ORGANE DRŽAVNE UPRAVE IN ZA PRAVOSODNE ORGANE ZA LETO 2011. Torej, za obe leti. Predloga odloka je v obravnavo zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavnici Vlade za dopolnilno obrazložitev predlogov odlokov. Gospa Irma Pavlinič Krebs, ministrica za javno upravo, izvolite, imate besedo.
Spoštovani podpredsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Na podlagi drugega odstavka 11. člena Zakona o stvarnem premoženju države, pokrajin in občin Letni načrt razpolaganja z nepremičnim premoženjem države za organe državne uprave in pravosodne organe za nepremičnine v posamični vrednosti nad 300.000 evrov sprejme Državni zbor Republike Slovenije na predlog Vlade hkrati z državnim proračunom. V skladu s to zakonsko določbo Vlada predlaga Državnemu zboru, da obravnava in sprejme odlok za leti 2010 in 2011. Odlok o letnem načrtu za razpolaganje z nepremičnim premoženjem države v posamični vrednosti nad 300 tisoč evrov za leto 2010 bo veljal od 1. januarja 2010 do 31. decembra 2010. Ta odlok vsebuje 52 nepremičnin, katerih skupna orientacijska vrednost znaša preko 43 milijonov evrov, od tega tri objekte z orientacijsko vrednostjo 12 milijonov evrov, 5 poslovnih prostorov z vrednostjo preko 2 milijonov evrov, 38 zemljišč s skupno predvideno vrednostjo preko 24 milijonov evrov in 3 stanovanja z vrednostjo preko 2 milijona evrov ter tri objekte gospodarske javne infrastrukture z ocenjeno vrednostjo preko 2 milijona evrov. Upravljavci največje dela nepremičnin, ki so uvrščena v ta odlok so: Ministrstvo za obrambo za 16 zemljišč in tri objekte gospodarske javne infrastrukture, Ministrstvo za notranje zadeve za 4 zemljišča in 3 poslovne prostore, Psihiatrična klinika Ljubljana za 8 zemljišč in Univerzitetni klinični center Ljubljana za 5 zemljišč. Drugi upravljavci so za uvrstitev v odlok za leto 2010 predlagali le po eno do tri nepremičnine. Glede istega odloka za leto 2011, poudarjam, da bo ta veljal od januarja 2010 do decembra 2010, ta odlok vsebuje 28 nepremičnin, katerih skupna orientacijska vrednost znaša preko 15 milijonov evrov in sicer en objekt z vrednostjo preko enega milijona evrov, trije poslovni prostori z vrednostjo preko 4 milijone evrov in 24 zemljišč s skupno predvideno vrednostjo preko 10 milijonov evrov. Upravljavci večine nepremičnin, ki so uvrščeni v odlok za leto 2011, so: Ministrstvo za obrambo in sicer za 23 zemljišč, Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo in Zavod za varstvo kulturne dediščine Slovenije. Ta dva sta za uvrstitev v odlok predlagala skupaj pet nepremičnin. Na podlagi sklepa Odbora za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje z dne 29.10.2009 je Ministrstvo za javno upravo Državnemu zboru dne 16.11.2009 poslalo tudi dopolnjeno informacijo o razlogih za uvrstitev posameznih nepremičnin v ta dva odloka za leto 2010 in za leto 2011. V tem dopolnjenem poročilu so navedene tudi metode razpolaganja, ki jih nameravajo upravljavci uporabiti v zvezi s posamičnimi nepremičninami. Dejansko bosta oba odloka predstavljala podlago za razpolaganje z uvodoma navedenim nepremičnim premoženjem, s čimer bodo posamezni upravljavci, ki so v odloke te nepremičnine uvrstili in sem jih tudi navedla, pridobivali potrebna namenska sredstva. Gre za namenska sredstva, ko lahko organi, ki so upravljavci nepremičnin, potem uporabijo ta sredstva, ki so jih dobili z zamenjavo nepremičnine, z odtujitvijo nepremičnine na javni dražbi ali tudi z brezplačno odtujitvijo te nepremičnine, ko gre za javno korist, na primer, lokalni skupnosti, in z njimi razpolagajo. Brez uvrstitve nepremičnine v ta odlok, in če ta dva odloka v Državnem zboru ne bi bila sprejeta, posamezni upravljavci tovrstnih razpolaganj ne bi mogli opravljati. Namenska sredstva so lahko uporabljena samo za nadaljnji promet z nepremičninami oziroma za izgradnjo potrebnih prostorov za potrebe upravljavcev teh nepremičnin. Zaradi navedenega spoštovanim poslankam in poslancem Državnega zbora predlagam, da skupaj s proračunoma za leti 2010 in 2011 potrdijo tudi besedili obeh odlokov. Hvala lepa.
Hvala. Predlog odloka je obravnaval Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo, ki je Državnemu zboru posredoval pisno poročilo. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Silven Majhenič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Spoštovani predsedujoči, spoštovana ministrica! Predloga odloka o Letnem načrtu razpolaganja z nepremičnim premoženjem države v posamični vrednosti nad 300.000 evrov za organe državne uprave in za pravosodne organe za leti 2010 in 2011 je predložila Vlada. V predlogu odlokov je razvidno, da vsak proračun spremlja seznam nepremičnin v vrednosti nad 300.000 evrov s katerimi razpolagajo državni organi, ko gre za prodajo menjave, prenose in podobno. V vsakem primeru, ko gre za prodajo ali podobno se morajo vrednosti nepremičnin oceniti, cenitev pa opravijo sodno zapriseženi cenilci. Seveda se pa cenitve tudi kdaj ustavijo na mejni točki 300.000 evrov in takrat je vprašljivost z verodostojnosti zakonodaje toliko večja. S tega stališča je nujno treba praznino v 11. členu zakona odpraviti in dopolniti tako, da ne bo več prihajalo do dilem, ko bo orientacijska vrednost 300.000 evrov. Sicer je v 3. členu zakona točka 5, povsem jasno zapisano, kako je z razpolaganjem s premoženjem v vseh pogledih, tako da kakšnih večjih popravkov zakona ni potrebno narediti. Poslancem se daje tudi možnost pogleda in nadzorstva nad delovanjem izvršilne veje oblasti kako posamezni upravljavec razpolaga z nepremičnino katere vrednost je 300.000 evrov in več. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke bomo predlog odloka podprli, saj izključuje nejasnosti, ki jih je pa zdajšnji zakon dopuščal. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Dušan Kumer bo predstavil stališče poslanske skupine slovenskih socialnih demokratov.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica, spoštovani kolegi in kolegice! V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo podprli odlok o letnem načrtu razpolaganja z nepremičnim premoženjem države. Seveda pa podpora samemu odloku ne pomeni veliko, če se ne bodo vložili dodatni napori, da se kljub spremenjenim razmeram na nepremičninskem trgu, ki niso najugodnejše, da se to nepotrebno stvarno premoženje skuša dejansko tudi odprodati, kajti res je, da nam zdaj v tej ekonomski in socialni situaciji to odvečno premoženje še posebej predstavlja le dodatno breme in stroške. Zato je v skladu z načelom gospodarnosti oziroma dobrega gospodarja v ta predlog odloka uvrščena večina vseh tistih nepremičnin v lasti Republike Slovenije, ki jih vsi, ki jih imajo v tem trenutku v upravljanju trajno ne potrebujejo za opravljanje svojih nalog, pa naj gre za posamezni državni organ, posamezno ministrstvo ali javni zavod. Res je tudi, da pa to niso vse nepremičnine, ki podležejo temu kriteriju nepotrebnosti, kajti eden od pogojev je, da mora biti premoženje, ki ga upravljavec trajno ne potrebuje pred uvrstitvijo na ta spisek najmanj 30 dni prej uvrščeno na interni trg nepremičnin države. In takšnih nepremičnin se bo po vsej verjetnosti v letu 2010 in 2011 še kaj poiskalo. Lahko pričakujemo, da bo Vlada za ta odlok morda že drugo leto prišla z dopolnitvami. Pred seboj imamo spisek stvarnega premoženja vrednosti posamezne nepremičnine v vrednosti nad 300 tisoč evrov, ko lahko svojo optimalnost gospodarjenja s premoženjem države dosežemo le z odprodajo na trgu oziroma v posameznih primerih v skladu z zakonom o stvarnem premoženju države, pokrajin, občin, lahko neodplačno tudi prenesemo to lastninsko pravico. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo ta odlok podprli.
Hvala. Gospa Alenka Jeraj bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem. Vlada je predlagala, skupaj s proračunom, predloga odlokov o letnem načrtu razpolaganja z nepremičninskim premoženjem države v posamični vrednosti nad 300 tisoč evrov za organe državne uprave in za pravosodne organe za leti 2010 in 2011. Drugi odstavek 11. člena zakona govori o tem, da tak odlok sprejme Državni zbor na predlog Vlade, hkrati z državnim proračunom. In ko smo to tematiko obravnavali na Odboru za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje, smo se tudi v naši poslanski skupini strinjali z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, ki je opozorila, da predlagana odloka vsebujeta več nepremičnin, katerih vrednost ne presega 300 tisoč evrov, pač pa je enaka tej vrednosti in bi bilo skladno z zakonom treba te nepremičnine izločiti iz programa ali jim spremeniti orientacijsko vrednost. Na seji je bilo povedano, da se je tudi v preteklosti tako delalo, ampak glede na to, da govorite da je ta vlada veliko bolj sposobna in boljša od prejšnje, bi to najbrž že lahko postorila in uredila tako, da se predpisi ne kršijo. Mi smo povprašali ministrico o nekaj konkretnih nepremičninah, ki so uvrščene v letni načrt o razlogih in predvidenem načinu razpolaganja teh podatkov ni imela, zato je bil tudi sprejet sklep, da do obravnave predlogov odlokov na seji Državnega zbora pripravi dopolnjeno informacijo o razlogih za uvrstitev posameznih nepremičnin v letna načrta. Ta dodatek smo res prejeli, kljub temu se kaj dosti več, nekaj več se že ve, ampak bistveno več pa ne. In glede na to, da župan ene večjih občin razlaga kaj vse bo dobil od države, stanovanje in druge nepremičnine, Vlada to sicer zanika, pravi, da to ne drži, zato smo želeli bolj natančne podatke kaj se bo s temi nepremičninami res zgodilo, da ne bomo potem ponovno ustanavljali kakšnih preiskovalnih komisij, ali kaj podobnega. Podatki, ki smo jih dobili so po našem mnenju preveč splošni oziroma ravno tako ne dajejo celovite slike, zato našega glasu za k predlogoma o letnem načrtu razpolaganja z nepremičninskim premoženjem države za leti 2010 in 2011 ne bo.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Matično delovno telo k predlogom odlokov ni sprejelo nobenega amandmaja. Odločanje o predlogih odlokov bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili jutri, to je v sredo, 25. novembra 2009, v okviru glasovanj. S tem prekinjam 25. in 26. točko dnevnega reda. Prekinjam tudi 11. sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Ob tem vas obveščam, da bo čez 10 minut, to se pravi 12.45 seja Odbora za zunanjo politiko, kot je bilo napovedano, in sicer v velikem salonu Šubičeva 4. Hvala.