Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanici, ker je čas za to, predlagam, da nadaljujemo z 8. sejo državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da sta zadržana in da se današnje seje ne moreta udeležiti poslanca: gospod Josip Bajc in pa gospod Dušan Kumer do 14.00 ure. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O POKOJNINSKEM IN INVALIDSKEM ZAVAROVANJU. Pozdravljam med nami gospoda ministra Drobniča. Skupni čas razprave je 3 ure in 15 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije in dajem besedo predstavniku vlade za dodatno obrazložitev. Predvidevam, da je to gospod minister Drobnič, beseda je vaša.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Vlada predlaga spremembe in dopolnitve zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju predvsem zato, da bi zaustavila trend zniževanja pokojnin. V zadnjih štirih letih so pokojnine za več kot 6 odstotkov zaostale za rastjo plač. Sedanji predlogi ne pomenijo koraka nazaj od pokojninske reforme iz leta 1999, temveč vračajo pokojninski sistem na pot, ki je bila začrtana z reformno in je potem skrenila zaradi sprememb načina usklajevanja pokojnin, sprejetih v prejšnjem vladnem mandatu. Reforma pokojninskega in invalidskega zavarovanja iz leta 1999 je bila začrtana v obliki postopnega prehoda na bolj vzdržen sistem pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Še vedno teče postopno zaostrovanje pogojev za pridobitev pokojnine in zmanjšanje njene nadomestitvene stopnje v primerjavi s plačami. Pri oblikovanju reforme pokojninskega in invalidskega zavarovanje je bilo s soglasjem socialnih partnerjev sprejeto stališče, da se pokojnine v celoti usklajujejo glede na rast povprečne plače na zaposlenega. Prejšnja vlada je odstopila od tega stališča in je v decembru 2000, 2001, 2002 in 2003 zakon spremenila, da bi zmanjšala obveznosti do upokojencev. S tem predlogom zakona ponovno uvajamo usklajevanje pokojnin glede na rast povprečne plače na zaposlenega v državi. Pokojnine se bodo tako uskladile dvakrat. Prvič februarja glede na odstotek porasta plač v preteklem letu, drugič pa novembra za toliko, kolikor je povprečna mesečna plača z obdobje od začetnega leta do septembra presegla kumulativno mesečno povprečje plač za preteklo leto. Pri obeh uskladitvah bodo upokojenci dobili poračun od začetka leta. V predlog zakona je vgrajena tudi varovalka, po kateri se pokojnine skupaj s poračunu v posameznem koledarskem letu ne morejo povečati bolj kot povprečne plače, izplačane za to leto. Predlagamo postopno ukinitev cenzusa za pridobitev pravice do dela vdovske pokojnine k starosti ali invalidski pokojnini, ki gre vdovi oziroma vdovcu na podlagi lastnega zavarovanja. Najvišji dodatek ne bi smel preseči zneska, ki bi bil odmerjen od povprečne pokojnine, skupni znesek lastne in dela vdovske pokojnine pa bi bil tudi omejen. S predlogom zakona se v celoti ureja krog upravičencev, odmera in usklajevanje letnega denarnega dodatka. Določamo tudi izhodiščni znesek za letošnje leto v višini lani izplačanega dodatka, povečanega za 8261 tolarjev. V naslednjih letih se bo dodatek usklajeval najmanj za toliko kot pokojnine. S črtanjem določb o znižanju pokojnine glede na določene dohodke upokojenca, ki še ni dopolnil 63 oziroma 61 let starosti, bodo odpadla številna vprašanja in neskladja, ki bi se pojavila, če bi to določbo začeli dejansko izvajati. Z dopolnjenim predlogom zakona se predlagajo tudi dopolnitve ureditve pobiranja, izterjave in evidenc pri prispevkih tako, da bo sistem bolj pregleden in učinkovit. V zadnjem času je bilo veliko pripomb ravno na evidence plačanih prispevkov na pokojninsko in invalidsko zavarovanje. To je tudi ta dodatna določba in ureditev, ki bo sistem postavila bolj transparentno in delodajalce obvezala tudi za bolj odgovorno vodenje prispevkov. O predlaganih spremembah organizacije zavoda je tekla zelo poglobljena in občasno ostra razprava s socialnimi partnerji. Prvotni predlog se je zato bistveno spremenil in sedaj niti vlada niti kdo drug od socialnih partnerjev nima večine v svetu zavoda. Od skupno 27 članov vlada imenuje samo 10 članov, 6 članov imenujejo sindikati, reprezentativni za območje države, 4 člane imenujejo dejanska združenja na ravni države, 5 članov imenujejo zveze oziroma organizacije upokojencev na ravni države, enega člana [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]delovni invalidi na ravni države ter seveda tudi enega delavci zavoda. Spoštovane poslanke in poslanci! Po predstavitvi teh sprememb in dopolnitev pokojninskega zakona je bilo večkrat slišati pripombe, da ogrožajo dolgoročno vzdržnost sistema pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Zato smo v sodelovanju z drugimi resorji in usposobljenimi institucijami [[...]]
Gospod minister, čas.
[[...]]pripravili strateško poročilo o primernih in vzdržnih pokojninah v Sloveniji za obdobje do leta 2050. Poročilo predstavlja dolgoročne demografske projekcije in dokazuje, da lahko tudi z usklajevanjem pokojnin glede na celotno rast plač, uresničujemo predvideno strategijo gospodarskega razvoja in [[...]]
Gospod minister, prosim, da se držite časovnih okvirov.
[[..]]Evropske unije, po katerih mora država članica starejše ljudi obvarovati pred revščino in jim zagotoviti primeren življenjski standard. Poročilo je pripravljeno in ga bomo predstavili v javnosti. Zavedamo se slabih demografskih napovedi, ki izhajajo iz zmanjšanja rodnosti v zadnjih desetletjih [[...]]
Gospod minister, čas je potekel. Lepo prosim, držimo se poslovnika.
Ja, mislim da imamo tudi še 10 minut, vlada, in bi te minute lahko izkoristil?
Boste imeli priliko potem. Dajmo poslušati še odbor, dajmo poslušati poslance, in boste imeli priliko [[...]]
Hvala lepa. Gospod predsednik, spoštoval bom to vašo odločitev. Predlagam seveda, da zakon sprejmete v predloženem besedilu. Hvala lepa, se opravičujem, če sem presegel čas.
Hvala lepa. Vabim predsednika odbora za delo, družino, socialne zadeve, invalide kot matično delovno telo, da predstavi poročilo odbora. Gospod Brenčič.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice, kolegi, spoštovani gospod minister! Pristojno matično delovno telo, to je odbor za delo, družino, socialne zadeve, invalide, je predlog omenjenega zakona obravnavano na 6. resni seji dne 23.6.2005. Znano je, da je predlog zakona pripravila vlada in ga tudi po rednem postopku predložila v obravnavo parlamentu. Pri delu odbora so sodelovali predstavniki predlagatelja, predstavnika zakonodajno-pravne službe državnega zbora in predstavniki zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Odbor je bil seznanjen z mnenjem zakonodajno-pravne službe, mnenjem komisije za nadzor proračuna in drugih javnih financ, mnenjem komisije državnega sveta za družbene dejavnosti, pripombami varuha človekovih pravic in stališčem ekonomsko-socialnega sveta. Zakonodajno-pravna služba je v skladu s prvim odstavkom 27. člena poslovnika državnega zbora proučila navedeni predlog zakona z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom Republike Slovenije ter z zakonodajno-tehničnega vidika podala pripombe k 4., 7., 8., 9., 11., 17., 24., 29., 33., 34. in 35. členu. Amandma s strani kvalificiranih predlagateljev je bil vložen samo eden, in sicer k 24. členu iz naslova koalicijskih poslanskih skupin. Člani odbora so se seznanili dodatno tudi z ustno dodatno obrazložitvijo predloga zakona, podobno kot so malo poprej slišali, zato tega ne bom ponavljal. Predsednik komisije za nadzor proračuna in drugih javnih financ je predstavil mnenje navedene komisije, ki je zadevni predlog zakona obravnavala kot zainteresirano delovno telo. Obravnavo zainteresiranega delovnega telesa je bila osnovana na javno-finančnih učinkih sprememb pokojninske zakonodaje v povezavi z vplivom na celotno ekonomsko situacijo v Republiki Sloveniji. Člani komisije so se v razpravi osredotočili predvsem na dolgoročno vzdržnost pokojninskega sistema, ki izhaja iz predloga zakona. Predsednik komisije je opozoril predvsem na dodatna sredstva, ki bodo potrebna v blagajno pokojninskega in invalidskega zavarovanja zaradi predlaganih sprememb zakona. Še pred začetkom obravnave posameznih členov je predsednik odbora v uvodni razpravi izpostavil vprašanje, povezano s predlogom amandmaja poslanskega kluba Liberalne demokracije, ki naj bi postal amandma odbora k 11. členu. Ta predlog bi glede na njegov namen sodil bolj k 7. členu, njegova vsebina pa glede na vsebino oziroma koncept predloga zakona odstopa od osnovnih izhodišč in vsebine, ki jo predlaga vlada. V kolikor bi pristopili k tako zastavljenemu konceptu, kot ga je zastavljal ta predlog amandmaja, bi bil ta amandma smiselno v vsebini predhodno obravnavati v povezavi s 122. členom poslovnika v smislu splošne obravnave državnega zbora. Tudi predstavnik vlade koncept amandmaja, ki ga je predlagala poslanska skupina Liberalne demokracije, ni podprl. V dolgi polemični razpravi so se člani odbora z večino glasov opredelili do tega amandmaja tako, da ga niso povzeli. V okviru razprave o posameznih členih predloga zakona o vloženih amandmajih je odbor sprejel amandma poslanskih skupin koalicije k 24. členu, oblikoval in sprejel pa na podlagi razprave in mnenja zakonodajno-pravne službe svoje amandmaje k 4., 7., 8., 11., 17., 18., 19., 24., 29., 33. in 35. členu. S sprejetjem teh amandmajev odbora se je v predlog zakonu opravilo in razrešilo tudi vsa vprašanja, na katere je utemeljeno opozorilo zakonodajno-pravna služba državnega zbora. Odbor je seveda v skladu s poslovnikom odločal tudi o vseh členih predloga zakona in vse člene sprejel. Glede na vse, kar je bilo sprejeto na matičnem delovnem telesu, je vsebinsko zapopadeno v dopolnjenem predlogu zakona, ki je sestavi del tega poročila. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod poslanec Brenčič. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin in vabim predstavnika poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije magistra Cvikla, da predstavi stališče te skupine.
Gospod predsedujoči, poslanke in poslanci, gospod minister. V imenu poslanskega kluba Liberalne demokracije bom predstavil stališče k zakonu o spremembah in dopolnitvah zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Predstavil pa bom predvsem ob tem naša dopolnila k zakonu, predvsem predlogu uvedbe novo oblikovanega letnega dodatka in pojasnil naše glasovanje. Na matičnem odboru smo predstavili in posredovali vsem poslanskih skupinam naš predlog, ker smo s predlogom novo uvedenega letnega dodatka želeli zagotoviti dvoje. Prvič. Zagotoviti to, da bi tisti, ki imajo manjše pokojnine, dobili več, ker je očitno koalicija odločila, da imamo višja sredstva v javnih financah. Drugič. Da bi s predlaganim usklajevanjem preko letnega dodatka zagotovili dolgoročno vzdržnost pokojninske blagajne in medgeneracijsko solidarnost. Prvo se zagotovi tako, da smo pripravili sedem razredov pokojnin od najnižjih do najvišjih. Za najnižje pokojnine je predviden najvišji novi letni dodatek. Po našem predlogu bi upokojenci z najnižjo pokojnino dobili do cirka 120 tisoč tolarjev letnega dodatka, kar je za 50 tisoč tolarjev več kot dobijo sedaj oziroma za 30 tisoč tolarjev več kot predlaga vlada, to je razvidno tudi iz te slike. Drugo, se pravi, usklajevanje in pa skladno z javnimi financami, pa se zagotovi tako, da se odločanje o vsakoletnem dodatku zagotavlja vsako leto, ko se vsako leto ugotavlja razmerje med plačami in pokojninami ter stopnjami gospodarske rasti. Državni zbor bi o višini letnega dodatka odločal v času sprejemanja državnega proračuna na podoben način, kot odloča o višini sofinanciranja pokojninske blagajne. V Liberalni demokraciji se zavedamo, da imajo danes obravnavane in predlagane spremembe in dopolnitve zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju pomemben vpliv na prihodnost Slovenije in na položaj upokojencev v Republiki Sloveniji. Strinjamo se z neodvisnimi analizami, da je potrebno nadgraditi obstoječe usklajevanjem pokojnin, pri tem pa je potrebno upoštevati zmožnosti državnega proračuna in pokojninske blagajne ob - kot vlada pravi - nespremenjenih prispevnih stopnjah. Z veseljem bomo proučili to, kar vlada napoveduje, da je končno naredila, in v nadaljevanju tudi o tem razpravljali. Vendar smo mi k temu problemu pristopili tako, da predlagamo novi instrument, letni dodatek, po katerem naj tisti, ki imajo manj, dobijo več in s tem zasledujemo nujnost izboljšanja socialnega položaja čimvečjega števila upokojencev. S tem zagotovimo dostojno življenje v starosti vsem, sedanjim in bodočim generacijam upokojencev in upokojenk. Nismo za to, da se brezglavo uvede indeksacija in tako onemogoči sedanjim in bodočim generacijam mirno varnost in onemogoči trajnost izplačevanja pokojnin. Verjetno bo potrebno zaradi danes sprejetih predlogov v nekaj letih iti v novo, še bolj ostro pokojninsko reformo. Preko instrumenta, ki ga predlagamo, bi se zmanjšale razlike med končnimi izplačili upokojencev z najnižjimi in najvišjimi pokojninami. Vsebinsko je ta predlog povezan s tem, kar v okviru držav Evropske unije, pa tudi drugje, izvaja večina držav. To je sestavni del reform pokojninske blagajne in tudi v Sloveniji logično nadaljevanje do sedaj že uspešno izvedene reforme. Naš predlog je v prid tako upokojencem kot tudi aktivni delovni populaciji. Predlagan regresivni letni dodatek, ki namreč za razliko od indeksacije in sedanjega letnega dodatka omogoča, da ne bo prihajalo do še večjih socialnih razlik med upokojenci, ki imajo nizke pokojnine, in tistimi, ki imajo visoke pokojnine. Razlika glede na vladni predlog je nedvomna. Upokojenci za najnižjimi pokojninami bi dobili do 30 tisoč tolarjev več. Kot pa je razvidno iz predloga vlade, pa vladni predlog daje več predvsem tistim, ki imajo že sedaj znatno višjo pokojnino. In to se vidi iz druge slike. Vlada povišuje pokojnine z indeksacijo predvsem tistim, ki imajo najvišje pokojnine. Menimo, da ni ustrezno, da bi po predlogu vlade upokojenci z najvišjimi pokojninami dobili dodatno eno pokojnino najnižjih upokojencev, medtem ko tisti, ki imajo najnižje pokojnine, ne bi dobili ob indeksaciji niti četrtine svoje pokojnine. Predlagamo, da poslanske skupine razmislijo o našem predlogu in na ta način zagotovimo izboljšanje dohodkovnega položaja čimvečjega števila upokojencev in zato predlagamo, da se o tem v teh dnevih pogovorimo. Hvala.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda poslanca Matjaža Hana, da predstavi stališče poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani minister, spoštovani zbor! Zakon, ki je pred nami, je v javnosti doživel številne odzive. Resnici na ljubo je treba povedati, da so bili odzivi večinoma bolj ali manj kritični, od blagih opozoril pa do ostrega nasprotovanja. Proti zakonu se je postavila skoraj vsa celotna ekonomska stroka; tako ekonomisti, ki vladi na splošno niso naklonjeni, kot tisti, ki sedijo v njenem strateškem svetu, tako ekonomisti starejše kot ekonomisti mlajše generacije, tako strokovnjaki za javne finance kot demograi. Pomisleke so imeli tudi sindikati in delodajalci. Na strani zagovornikov zakona so ostale upokojenske organizacije, vlada in koalicijske stranke, posebej DeSUS. Vlada, kot smo že navajeni, v trmastem vztrajanju pri svojih odločitvah ni pripravljena poslušati nikogar, tokrat tudi svojih svetovalcev ne. Trdnost koalicije je najpomembnejša, pa četudi je treba dati milijarde javnih sredstev za štiri glasove v parlamentu. Navajeni smo tudi, da je DeSUS med protagonisti vsake pokojninske reforme, njihovih sprememb in na koncu z nobeno sprejeto rešitvijo ni dolgo časa zadovoljen. Koliko časa se mu bo zdela dobra rešitev, ki jo pravkar sprejemamo, bomo še videli. Predlagane spremembe usklajevanja pokojnin bo tistim z nizkimi pokojninami prineslo neznatno povečanje. Učinke novega usklajevanja pa bodo resnično občutili le upokojenci, ki imajo sedaj že visoke pokojnine. Če se spomnimo še nekaterih vladnih napovedi in sprememb na drugih področjih, je jasno, čigave interese bo zastopala sedanja oblast kot prava desnica. Za upokojence z nizkimi prejemki bo imel pozitiven učinek le povečan znesek letnega dodatka in vdovskih pokojnin. Spremembe na teh področjih v Socialni demokraciji pozdravljamo in jih tudi podpiramo, čeprav bi lahko tudi te bile bolj domiselne in bolj pravične. Drugi, zaskrbljujoči sklop predlaganega zakona pa so spremembe organizacije in sestava organov zavoda. Namesto skupščine in upravnega odbora naj bi ZPIZ dobil enoten organ sveta zavoda. Čeprav tudi reorganizacija organov zavoda ni bila usklajena s socialnimi partnerji, pa je še bolj zaskrbljujoča predlagana sestava novega sveta zavoda in iz nje jasno razvidno znana želja vlade, da si podredi vse vzvode odločanja v državi: od uprave, gospodarstva, sodstva, televizije, do zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Poslanska skupina Socialnih demokratov zato predlaga amandma, ki bi sestavo sveta zavoda uskladil z dogovorom o reformi pokojninskega in invalidskega zavarovanja v Sloveniji, ki sindikatom in delodajalcem zagotavlja 60% mest v organih zavoda. Vladajoča večina je podoben predlog amandmaja na matičnem delovnem telesu že preglasovala, zato upamo, da se je do današnje obravnave zamislila nad sovjim početjem in spoznala, da je podpisane dogovore vendarle treba spoštovati. Naj povem, da smo Socialni demokrati prepričani, da je pokojninska reforma, ki je bila uveljavljena leta 2000, dobra; da je upoštevala medgeneracijski sporazum, da je bil sklenjen dogovor med socialnimi partnerji. In na koncu koncev, daje vidne rezultate. Socialni demokrati smo stranka, ki se je vedno zavzemala za socialno varnost državljanov, za večjo socialno vključenost in enakost ter enake možnosti. Socialni demokrati smo tudi stranka, ki dosledno upošteva medgeneracijski sporazum. Seveda podpiramo povečanje socialne varnosti upokojencev, seveda podpiramo, da imajo upokojenci dostojno življenje, saj so si ga vendarle zaslužili. A v vsakem primeru smo za, da vsak, ki je prispeval v pokojninsko blagajno, temu primerno iz blagajne tudi črpa. Zato bomo v poslanski skupini Socialnih demokratov zakon podprli, vendar z jasnimi opozorili. Nikakor ne bomo pristali, da bi se na račun tega zakona poslabšal dohodkovni položaj drugih skupin. Zavzemamo se, da bi v naši državi vsi živeli bolje, zato povečanje prihodkov upokojencev na račun zmanjševanja socialnih pravic ali zmanjševanja sredstev za zdravstvo ni sprejemljivo. Prav tako ne bomo pristali, da bi se zaradi tega povečala obremenitev gospodarstva, podjetništva ali zaposlenih oziroma delavcev. In nazadnje. Vlada s tem predlogom zapravlja, ne da bi hkrati ponudila eno samo rešitev, kako bo več ustvarila. Polno odgovornost za posledice zakona, za javne finance v prihodnjih letih zato v celoti nosi vlada in vladna koalicija. Morebitna bodoča sklicevanja na slabo dediščino pa bodo zato le puhli izgovori. Hvala lepa.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke in poslanci! Dovolite mi, da med nami na tribuni toplo pozdravim ministrico za zdravje Češke Republike, gospo docentko doktorico Milado Emerovo z delegacijo. Dobrodošli v Sloveniji, dobrodošli v našem državnem zboru! [[...]] [[Aplavz.]] [[...]] Dovolite mi, da nadaljujemo razpravo. K besedi vabim gospoda mag. Franca Capudra, ki bo predstavil stališče Nove Slovenije.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Poslanke in poslanci! Sedaj veljavni način usklajevanja pokojnin je rezultat sprememb zakona iz leta 1999. V primerjavi z ureditvijo, ki je bila postavljena z reformo v tem letu, je tako popravljen zakon bistveno slabši za upokojence, saj se je povečal zaostanek z gibanjem mesečnih plač. Vse te rešitve je bivša vladajoča koalicija sprejela brez posluha za upokojence, zlasti tiste z najnižjimi pokojninami. V slovenski javnosti pa se je uveljavilo spoznanje, da upokojenci ne morejo biti edina socialna kategorija, ki izgublja na vrednosti svojih prejemkov. To se vidi v naslednjih podatkih. Povprečna starostna pokojnina je v letu 2000 predstavljala 76,1% povprečne plače. Do leta 2004 se je povprečna starostna pokojnina povečala za 29%, povprečna plača pa za 39,6%. To pomeni, da je bilo razmerje med povprečno starostno pokojnino in povprečno plačo v letu 2004 samo še 70,6%. V Novi Sloveniji smo na takšno nesprejemljivo stanje opozarjali še kot bivša opozicijska stranka. V svojem volilnem programu za lanskoletne parlamentarne volitve smo eksplicitno zapisali, da bo Nova Slovenija podprla rešitev, ker se bodo pokojnine usklajevale glede na ugotovljeno gibanje povprečne plače na zaposlenega delavca s polnim delovnim časom. Zagovarjali smo stališče, da se odpravi možnost počasnejše rasti pokojnin od rasti plač, zaostanki v rasti pokojnin za obdobje od prejšnje uskladitve pa se naj upokojencem pokrijejo v obliki poračunov. In ker v Novi Sloveniji beseda velja, podpiramo predloge novele zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, s katerimi bo zagotovljeno dosledno usklajevanje pokojnin z rastjo plač. Kot osnovna za usklajevanje pokojnin je predvidena povprečna neto plača pri pravnih osebah, ki jih objavlja statistični urad Republike Slovenije. V predlogu zakona se predvidevata dve uskladitvi pokojnin na letu. S tem predlogom zakona bo postopno uvedena pravica do vdovske pokojnine v višini najmanj 10% za vse upokojence. V noveli zakona se odpravlja premoženjski cenzus za pridobitev pravice do dela vdovske pokojnine k starostni ali invalidski pokojnini, ki gre vdovi oziroma vdovcu na podlagi lastnega zavarovanja. S tem predlogom novele zakona se v celoti ureja krog upravičencev, odmera in usklajevanje letnega denarnega dodatka. Po predlogu zakona bo možno postopno višanje tega denarnega dodatka, dokler ne bo višji znesek tega dodatka dosegel 75% regresa za letni dopust, ki gre v posameznem letu zaposlenim v javnem sektorju. V letu 2005 se dodatek poveča za okrog 8 tisoč 300 tolarjev. Po predlogu zakona bo imel zavod, skladno z zakonom o zavodih, en sam organ opravljanja, in sicer svet zavoda. Svet zavoda bo imel 27 članov, od tega bo v njem le 10 predstavnikov ustanovitelja. Na svetu zavoda bodo imeli ustrezno zastopstvo tudi uporabniki, zavarovanci, upokojenci, delodajalci ter predstavnik zaposlenih v zavodu. V Novi Sloveniji se zavedamo dejstva, da bo potrebno pokojninski sistem še dodatno prilagoditi starajočemu se prebivalstvu, pri čemer višine pokojnin ne smejo realno padati. Prizadevati si moramo za večanje deleža zavarovancev v celotnem prebivalstvu in daljšanje aktivnega obdobja v življenju vsakega posameznika. Slabo razmerje med številom upokojencev in zavarovancev bo potrebno povečati z ukrepi, ki bodo spodbujali odpiranje novih delovnih mest, na katerih bi lahko delali starejši in seveda večja zaposlenost prebivalstva. Prav tako je potrebno urediti pravice tistih upokojencev, državljanov Republike Slovenije, ki so svojo pokojnino zaslužili v republikah nekdanje skupne države, zato je dejstvo, da predlagana novela zakona vsekakor ne bo zadnja. V Novi Sloveniji bomo predlagano novelo zakona podprli, naknadno vloženih amandmajev pa ne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ponovno vabim k besedi gospod Brenčiča, da tokrat predstavi stališče Slovenske ljudske stranke.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. S predlogom sprememb in dopolnitev zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju se prav gotovo v veliko zadovoljstvo upokojencev uvaja poleg sprememb v sistemu usklajevanje pokojnin neposredno z rastjo povprečne plače še novi pravici za delo upokojencev, ki jim ti pravici nista bili priznani. To pa je letni dodatek in priznanje dela vdovske pokojnine tudi prejemnikom sorazmerno visokih pokojnin. Do sedaj se je z zakonom ti pravici priznalo dohodkovno šibkejšim upokojencem, za kar smo si v Slovenski ljudski stranki vseskozi prizadevali in to je zaradi odnosa do dolgoročne stabilnosti sistema, ne zaradi populističnih predvolivlnih obljub. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke v večini ne bo nasprotovala tem spremembam, vendar pa želimo enako, kot smo do teh vprašanj oblikovali dolgoročno odgovorno politiko že v prejšnjih mandatih, na posledice tokratnega ravnanja vlade tudi opozoriti. Prepričani smo, da tovrstni pristop ni pozitiven niti ne na kratek rok, kaj šele za dolgoročno in finančno stabilnost in zmožnost sistema pokojninskega in invalidskega zavarovanja ter s tem v zvezi ni pozitiven za makroekonomsko in razvojno naravnanost državnega proračuna. Že za ohranjanje obstoječih pravic kljub pozitivnim učinkom pokojninske reforme državni proračun za leto 2005 poleg svojih zakonskih obveznosti namenja v blagajno SPIZ-a še dodatnih 170 milijard sredstev, ki so zbrana iz davkov državljanov. Ob vseh potrebnih dodatnih sredstev, ki jih bo zahtevala ta novela, se bo ta znesek še dodatno povečal, kar pomeni, da bo za razvoj ter ustvarjanje novih delovnih mest v državnem proračunu še manj denarja, to je krepak odmik od lizbonske strategije. Neposredno usklajevanje pokojnin s povprečno plačo, na rast katere vplivajo številni dejavniki, ki nimajo kaj dosti neposredne zveze s pokojninskem in invalidskim zavarovanjem ima v praksi posledico, da plače v veliko delovnih panogah realnega sektorja že zaostajajo za pokojninami iz tega naslova in ti zaposleni imajo eden sam cilj: kako se čim prej upokojiti. Poleg tega pa bo dokaj trde indeksacije pri usklajevanju pokojnin povzročila vedno večjo vrednostno nesorazmerjem med pokojninami v korist visokih pokojnin. Vdovsko pokojnino se s tem predlogom prizna v višini 15% povprečne pokojnine tudi prejemnikov sorazmerno visokih pokojnin. Prejemnikom, katerih lastna pokojnina krepko presega 300 tisoč SIT. Vsa ta dodatna sredstva mora zagotoviti državni proračun iz davkov. Letni dodatek, ta zamenjuje dosedanji dodatek za rekreacijo, ki so ga prejemali dohodkovno šibkejši upokojenci, bodo po novem prejemali v sicer nižji višini tudi vsi ostali upokojenci, tudi tisti z najvišjimi pokojninami in tudi ta sredstva bo moral zagotoviti dodatni finančni priliv iz davkov v državnem proračunu. Z vsemi temi ukrepi se ministrstvo za delo in posledično temu vlada obnaša nekorektno in nepošteno do svojih nekaterih drugih državljanov. Kot na primer naših državljanov, ki prejemajo pokojnino iz države Hrvaške ali drugih držav, nastalih iz nekdanjih republik SFRJ, ki so bili takrat, ko so bili aktivni in so tudi sedaj kot upokojenci, naši državljani in plačujejo vse obveznosti do države, se pravi davke, pa poleg tega, da prejemajo neprimerljivo nizke pokojnine v primerjavi z našimi pokojninami, nimajo pravice ne do vdovske pokojnine in ne do letnega dodatka. Pa čeprav za te prejemke zagotavlja sredstva državni proračun, v katerega prispevajo svoj del tudi ti državljani. Žal pa ministrstvo za delo do razrešitve tega vprašanja ne kaže posebnega posluha. Letni dodatek bodo dobili vsi, tudi bogati upokojenci. Ne dobe pa, na primer, regresa za letni dopust, kljub zakonski podlagi številni slabo plačani delavci v podjetjih s programom prisilne poravnave, kaj šele podjetjih, ki se otepajo s stečajem. Ampak vsi ti delavci plačujejo davke. Enako temu tudi slabih 7000 dokaj mladih delavcev, ki so zaposleni skozi program javnih del, ne prejema regresa za letni dopust, od katerih pa imajo številni tudi družine in presneto slabše pogoje za preživetje kot prejemniki najvišjih pokojnin, ki pa jim bo državni proračun zagotovil dodatna sredstva za letni dodatek. Z vsem spoštovanjem in razumevanjem pričakovanj upokojencev lahko v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke povsem mirno zatrdimo, da je pristop, ki ga je zastavila ta novela, odmik od s pokojninsko reformo začrtane medgeneracijske solidarnosti in slaba popotnica javnofinančni zmožnosti države, ki pa jo bodo prej ko slej razočarani okusili tudi upokojenci. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke pričakujemo, da ne bo ministrstvo za delo in s tem vlada Republike Slovenije poskušala dodatno finančno bremenitev [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]državnega proračuna, ki jih ta novela prinaša, blažiti z neupravičenim zmanjševanjem nekaterih socialnih transferjev, ki so namenjeni državljanom in državljankam, ki so že tako ali tako na socialnem dnu. Vsekakor pa je predlog pristopa amandmaja Liberalne demokracije v bodoče vredno [[...]]
Čas je potekel.
[[...]]obravnavati kot dober konceptualen pristop k usklajevanju pokojnin. Hvala.
Hvala lepa. K besedi vabim gospo poslanko Barbaro Žgajner Tavš, da predstavi stališče Slovenske nacionalne stranke.
Hvala lepa za besedo. No, danes imamo pred seboj novelo zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, novelo, ki je bila v tem mandatu pravzaprav vložena že tretjič. S tega vidika se nam tudi v poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke poraja pravzaprav dvom o čisti politični nameri predlagatelja. Novela konec koncev lahko predstavlja tudi bojazen o spolitizirani kupčiji z nejasnimi posledicami. Z vidika izvajanja oziroma zagotavljanja socialnih pravic je predlog, ki je danes pred nami, nedvomno pohvale vredna in na nek način tudi pogumna poteza predlagatelja. Zakaj? Gre namreč za predlog, ki s svojimi posledicami nedvomno, nepopravljivo vpliva na sistem javnih financ Republike Slovenije. Da področje ni tako lahko obvladljivo in je zato potreben izrazito celovit in kompleksen pristop, je na nek način opozorila tudi komisija za nadzor proračuna in drugih javnih financ, ki je kot zainteresirano delovno telo državnega zbora sprejela sklep, v katerem je predlagatelja pozvala, da bi bilo potrebno pred obravnavo na matičnem delovnem telesu pridobiti celovit vpogled učinkov tega zakona na pokojninsko blagajno Republike Slovenije. In odgovor: vlada januarja letos še ni bila pripravljena oziroma ni imela vseh podatkov in zato ni mogla upoštevati vseh predvidenih sprememb. Jeseni naj bi vlada pripravila novo dopolnitev in pri tem zajela tudi že nove izračune. A smo danes v uvodni predstavitvi ministra slišali, da vlada izračune že ima. Sprašujem, zakaj teh izračunov ni podala oziroma predala na matičnem delovnem teles? Kot že rečeno, matično delovno telo predloga sklepa ni upoštevalo. Sprašujemo se torej, ali je vlada k omenjenim spremembam pristopila celovito, ali je k spremembam pristopila transparentno, ali je vlada k spremembam pristopila konstruktivno v duhu dialoga vseh vpletenih partnerjev. Jaz sem prepričana, da je odgovor negativen, čeprav smo danes slišali, prav tako v uvodni predstavitvi ministra, drugače. Naj na kratko povzamem ugotovitve posameznih predstavnikov vpletenih strani. Delodajalci se bojijo finančnih posledic, ki bodo bremenile zlasti aktivno prebivalstvo. Prav tako ekonomsko-socialni svet ni zavzel skupnega stališča, vlada je namreč besedilo predloga zakona že sprejela in poslala v zakonodajni postopek, ne glede na številne tehtne pripombe delodajalcev in sindikatov. Vlada pri oblikovanju vsebine, žal ni upoštevala stališč Zavoda za invalidsko in pokojninsko zavarovanje Slovenije, ki je konec koncev zadnji v verigi izplačil, zato so po našem mnenju te pripombe ključnega pomena. Ministra potemtakem sprašujem in upam, da bom na koncu tudi dobila odgovor: Kateri so tisti socialni partnerji, ki so tako zelo aktivno sodelovali pri oblikovanju te pokojninske reforme? Ob tej socialno podprti vsebini bi rada opozorila še na eno veliko pomanjkljivost, ki se sicer vleče že iz prejšnjih mandatov, pa je danes tudi nova koalicija ni v celoti odpravila. Gre za vzpostavitev ustreznih evidenc vplačanih prispevkov in odvisnost zavarovalne dobe od teh prispevkov. Sama sem sicer na to problematiko pristojnega ministra že opozorila s poslanskim vprašanjem konec maja letošnjega leta, v katerem ga sprašujem, na kakšen način bo država uredila in v končni fazi nase prevzela odgovornost za nezakonita delovanja delodajalcev, ne da bi pri tem trpeli oškodovani, torej tisti, ki so delali pošteno in si tudi zaslužili pokoj. Dejstvo je namreč, da zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju predpisuje, da se v zavarovalno dobo štejejo obdobje zavarovanja le pod pogojem, da so bili za to obdobje plačani prispevki. Ne glede na to, da se ta določba upošteva šele od leta 2000 dalje, pa je popolnoma nesprejemljivo, da pristojno ministrstvo predlaga vso odgovornost oziroma prelaga vso odgovornost za plačevanje prispevkov dobesedno na zavarovanca, ki je hočeš nočeš prepuščen plačilom, za katere evidenca še ni vzpostavljena. No, slišali smo, da naj bi ta zakon vzpostavil tudi evidence. A se pri tem sprašujem oziroma se mi postavlja pomembno vprašanje, to pristojnost namreč ima Durs, vendar po zakonu ima Durs časa vse do leta 2010, da vzpostavi te evidence. Smo torej brez evidenc, pa čeprav naj bi jih ta zakon vzpostavljal vse do leta 2010. No, da bom zaključila, ker pravzaprav me časa preganja, samo še en stavek za konec. Glede na način in po eni strani tudi zamegljevanje določenih dejstev o predstavitvi vsebine današnje novele se v poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke bojimo, da prehod ne bo tako zelo lahek. Hitrejšemu usklajevanju pokojnin z rastjo plač sicer ne bomo nasprotovali, upamo pa, da se vlada zaveda težavnosti področja in predvsem ali se zaveda vseh posledic, ki bi ob napačnih izračunih lahko doletele javne finance naše države. Hvala lepa in hvala tudi predsedujočemu, da mi je dovolil, da sem prekoračila čas.
Hvala lepa. Bila sta dejansko dva stavka, eden zelo dolg. K besedi vabim gospoda mag. Franca Žnidaršiča, da predstavi stališče Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi! Poslanska skupina bo zakon podprla iz naslednjih razlogov. Zakon, ki ga je v zakonodajni postopek vložila vlada RS, v celoti povzema najpomembnejše spremembe in dopolnitve, ki so bile ponujene v zakonu, ki ga je pred tem vložil DeSUS. Gre za popravek členov, ki zadeva usklajevanje pokojnin z rastjo plač, letnega dodatka in pravice do dela pokojnine umrlega zakonca. Ker je vlada ob tem pripravila tudi nekatere druge, vendar manj pomembne spremembe, je bil zakon z naše strani po dogovoru v koaliciji zaradi racionalnosti predhodno umaknjen. V nasprotju s trditvijo nekaterih, zakon ne ponuja doslednega usklajevanja pokojnin z rastjo plač, pač pa bodo pokojnine poslej padale bistveno počasneje, kot se je to zgodilo s spremembo usklajevanja jeseni v letu 2000. Pri tem je pomembno poudariti, da ne gre za spremembo oziroma spremembo rešitev pokojninske reforme, sprejete v decembru leta 1999, ki je nastala po dolgih pripravah, široki javni razpravi in v soglasju s prizadetimi upokojenci, ki so se delu svojih in pozneje na podlagi pobude poslancev DeSUS-a tudi ustavnih pravic odpovedali zato, da bi pomagali solidarno še zaposlenim zagotavljali dolgoročno vzdržnost pokojninskega sistema. Sprememba usklajevanja pokojnin s plačami v letu 2000 je bila namreč dobesedno zakonita kraja pravic, saj je nastala v krogu ozke skupine ljudi tedanje vladne koalicije na tiho, brez soglasja prizadetih, žal tudi s pomočjo naših poslancev, ki so verjeli, da je nikomur razumljiva nova formula usklajevanja dobra rešitev. Zveza društev upokojencev Slovenije ni odločno nasprotovala tej spremembi, ki je upokojencem vsako leto odnesla približno 1,5% pokojnine, skupno čez 100 milijard v tem času in zaradi česar bodo pokojnine aktualnih upokojencev za približno 8% nižje vse do njihove smrti. Ker pokojnina ni socialna pravica, pač pa renta iz minulega dela in vplačanih prispevkov, je z vidika posameznega upravičenca neodtujljiva, ne glede na to, kaj to pomeni za blagajno, na kateri visi vedno več upravičencev oziroma mora zagotavljati vedno več pravic, tudi takih, ki vanjo ne spadajo. Na primer, državna pokojnina, izjemne pokojnine, varstveni dodatek, ki je socialna pravica, borčevski dodatek, dodatek za pomoč in postrežbo in še bi lahko naštevali. Ni nepomembno povedati tudi to, da vsi dolžni ne plačujejo prispevkov v to blagajno, kar seveda dodatno obremenjuje proračun in pomaga neutemeljeno ustvariti vzdušje, da je upokojencev preveč, da so predragi in da bodo o njihovih pravicah poslej odločali drugi. Hitro naraščanje števila upokojencev na eni in zmanjševanje števila zaposlenih na drugi strani je res povzročilo težave, ki pa se ne morejo in ne smejo reševati zgolj tako, da se upokojencem v nedogled, brezprizivno in do absurda zmanjšujejo pravice. Obstajajo tudi druge rešitve, kot na primer: dosledna izterjava prispevkov, očiščene pokojninske blagajne stroškov, ki vanjo ne sodijo, zaposlovanje, dobro gospodarjenje s premoženjem Kada, pri čemer dokazano še ni prišla do izraza kreativnost nekaterih mlajših ekonomistov, ki ta hip brez potrebe in več ali manj na pamet sejejo paniko zaradi zaustavljanja padanja pokojnin in tako načenjajo solidarnost kot bistveni ter nepogrešljivi temelj obstoječega pokojninskega sistema in medgeneracijskega sporazuma. Tudi občasno zviševanje prispevne stopnje sproža nepotrebno stokanje v smislu zniževanja konkurenčnosti gospodarstva, ki prihrankov ob znižanju prispevne stopnje praviloma ni prelivalo v naložbe in proizvodnjo pač pa v plače v prejšnjem in bi jih v povečane dobičke delodajalcev v današnjem sistemu. Stojimo na stališču, da z vidika države še vedno bolje sofinancirati prvi pokojninski steber, kar ne terja izgube denarja na račun upravljanja s temi sredstvi ob bistveno manjšem tveganju za sesutje pokojninske blagajne, s čimer strašijo nekateri vsaki dan, namesto da bi ponudili rešitve za sprotno prilaganje novim razmeram. Nobene raziskave, ki sejejo malodušje namreč ne morejo napovedati, kaj bo čez 25 ali več let, kajti tega ne ve nihče. Graditi zaključke na današnjih hudo minljivih podlagah pa je za nas neodgovorno zamegljevanje namere, enostavno zmanjševati zakonite pravice namesto jih zagotavljati. Predlagani zakon seveda daje tudi pravico do dela pokojnino umrlega zakonca, kar predstavlja evropsko primerljivo rešitev, le da je ta prilagojena skromnejšim našim pogojem. Zakon ohranja tudi razliko v višini dodatka v korist tistih z nižjimi pokojnimi in seveda ne sproža tako velikih finančnih posledic, kakor govorijo nekateri. Druge spremembe zakona v tem primeru so manj pomembne, potrebne in posegajo v pravico upokojencev, zato so za nas spremenljive. To so razlogi, da bo naša stranka v korist upokojencev ponujene spremembe in dopolnitve zakona podprla, kljub temu da predstavniki upokojencev, ki bodo imeli od tega največ koristi, ne najdejo pravih besed podpore naši stranki, ki bo v prihodnje branila in varovala pravice in interese ne samo njim pač pa tudi vsem državljanom na področju zdravstvenih, socialnih pravic in drugih pravic. DeSUS bi v tem smislu zlahka postal zaščitni znak sedanjih in bodočih upokojencev ter njihova trajna garancija za pravice, ki jih uživajo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ponovno prosim poslanke, poslance, predstavnike vlade, da se poskušajo držati teh časovnih okvirov, ki smo jih določili s poslovnikom in na kolegiju. Kot zadnja bo predstavila stališče Slovenske demokratske stranke gospa poslanka Alenka Jeraj.
Hvala za besedo. Spoštovani. Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju je bil sprejet ob koncu leta 1999, in sicer kot rezultat razprav in usklajevanj s socialnimi partnerji in drugimi skupinami prebivalstva, zlasti upokojenci. Dosežen dogovor, ki je zahteval več let pogovorov, je obetal pravično usklajevanje pokojnin z rastjo plač in zagotavljal upokojencem, da bodo, tako kot so kot delavci vplačevali v pokojninski sistem, iz njega črpali in si tako zagotovili dostojno preživljanje starosti. Zakon je bil pravna podlaga za reformo pokojninskem in invalidskega zavarovanja v smislu postopnega prehoda na bolj zdržen sistem obveznega zavarovanja na podlagi medgeneracijske pogodbe. Dva meseca po volitvah je pozicija decembra 2000 s spremembami zakona posegla v že pridobljene pravice, prekršila dogovor in brez soglasja prizadetih skupin upokojencev in ekonomsko socialnega sveta sprejela spremembe, ki so povzročile, da se je povečal zaostanek z gibanjem mesečnih plač oziroma da so bili upokojenci prikrajšani za najmanj eno pokojnino letno. Pokojnine se ne zvišujejo enako kot plače in bodo vedno zaostajale za njimi, gre le za odstotek povišanja, ki na koncu predstavlja večjo ali manjšo razliko. Izhajati moramo iz dejstva, da pokojnina ni socialna pravica oziroma pomoč in so si jo upokojenci v času zaposlitve ob tem plačevanju v pokojninski sklad zaslužili za dostojno preživljanje starosti. V predvolilnem letaku LDS lani jeseni smo lahko prebrali: "Osnovna vrednota naše družbe mora ostati solidarnost. Samo družba, ki nikogar ne odriva in ne pušča za sabo tistih, ki so prispevali k njenemu razcvetu, gre lahko srečno naprej." In v Sloveniji smo se trudili, da imamo boljšo življenjsko raven, visoko ravne zdravstvene oskrbe in pravično socialno politiko. A cilji so še višji. Brezposelnost hočemo znižati za 5%, več kot 150 tisoč upokojencem z nižjimi pokojninami pa bomo z dodatno pokojnino omogočili bolj varno starost. Od kje potem skrb, da sredstev ni? Očitno so bila le-ta predvidena že pred volitvami. Glede na napake, ki jih je prejšnja vlada naredila pri izvajanju sistema pokojninskega in invalidskega zavarovanja, je vlada skladno s svojim programom in koalicijsko pogodbo pripravila spremembe in dopolnitve zakona, tako da je zagotovljeno dosledno usklajevanje pokojnin z rastjo plač, postopno uvedena pravica do vdovske pokojnine v višini najmanj 10% za vse upokojence, v celoti se ureja krog upravičencev odmere in usklajevanja letnega dodatka, pokojninski sistem je prilagojen starejšemu prebivalstvu, pri čemer višine pokojnin ne smejo realno padati. Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje bo imel skladno z zakonom o zavodih en sam organ upravljanja, svet zavoda. Prizadevati si moramo za večanje deleža zavarovancev v celotnem prebivalstvu in daljšanje aktivnega obdobja v življenju vsakega posameznika. Slabo razmerje med številom upokojencem in zavarovancev bo potrebno povečati z ukrepi, ki bodo spodbujali odpiranje novih delovnih mest, na katerih bi lahko delali starejši, in seveda večjo zaposlenost prebivalstva. Spremembe in dopolnitve zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju popravljajo krivico, ki je bila storjena upokojencem, na kar smo v Slovenski demokratski stranki opozarjali ob sprejemu uredbe leta 2000. Zato spremembe zakona, ki jih je predložila vlada, v poslanski skupni SDS podpiramo in bomo glasovali za predloženi zakon. Hvala.
Hvala lepa. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ja, magister Cvikl.
Predsedujoči [[...]]
Predvidevam, da je to proceduralno.
[[...]]postopkovno. Postopkovno. Če lahko. [[...]] [[Glas v ozadju.]] [[...]]Postopkovno, ne polemiziram. Postopkovni predlog. Gospod predsedujoči, moj postopkovni predlog je naslednji. Gospod minister je uvodoma povedal, da je na podlagi tudi nekaterih sklepov delovnih teles vlada pripravila tako imenovano analizo vplivov pokojninskega zakona na dolgoročno vzdržnost pokojninske blagajne in, seveda, s tem tudi javnih financ v celoti. Tudi v razpravi posameznih poslanskih skupin smo slišali različna mnenja in zaskrbljenost glede tega. In postopkovno bi predlagal naslednje: da v skladu s tretjim odstavkom 73. člena, tretjim odstavkom, prekinete razpravo. Vlada naj to predstavi, o tem se naj opredeli matično delovno telo oziroma delovno telo in potem nadaljujemo razpravo. To je en predlog. Alternativni predlog je pa ta, da nam vlada pred začetkom razprave, kar je minister želel, pa zaradi časovne omejitve ni mogel, predstavi to poročilo sedaj in tukaj. Ker je zelo težko razpravljati o nečem, kar je ključni problem tega zakona, če vlada ne predstavi tega, kar je rekla, da bo predstavila javnosti. Jaz mislim, da je ta javnost predvsem državni zbor, tukaj bomo o tem odločali in da bi glede na vrsto pripomb in glede na vrsto pomislekov, tudi izraženih, bilo korektno, da bi nam vlada to predstavila. Jaz verjamem, da seveda ne boste želeli prekiniti seje, zato predlagam, da vsaj vlada sedaj, pred razpravo posameznih poslancev in poslank o amandmajih predstavi analize. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Cvikl. Glede na [[...]]Gospod Sok, tudi postopkovno. Prosim.
Predlagam, predsedujoči, da ne dovoljujete takšnih razprav, prosim lepo. Če ni proceduralni predlog, prosim lepo, da razpravo ustavite. Noben proceduralni predlog to ni bil. To širi na neko zadevo, ki ni predmet današnje razprave! Danes razpravljamo o zakonu.
Replike na proceduralno ni. Nagibam se k tem, glede na to, da ima vlada še 10 minut in da se lahko med razpravo kadarkoli tudi minister oglasi k besedi, da mu sedaj dajem besedo, da morda v nekaj minutah pojasni omenjeno poročilo. Gospod minister, beseda je vaša.
Hvala lepa za besedo. Lahko na začetku takoj povem, da v predlogu besedila zakona so bile finančne posledice jasno predstavljene. Tako kot zakon določa oziroma poslovnik določa, so finančne posledice sprememb zakona pripravljene in je v skladu s poslovnikom tudi pripravljeno. Kar se tiče pa samih odgovorov na to, kar so poslanci postavili, pa bi na kratko predstavil te odgovore glede vprašanj v samih predstavitvah. Zakaj se skupščina ZPIZ-a ukinja in je svet zavoda - v skladu z zakonom o zavodih, smo naredili spremembo. To pomeni namesto dveh teles eno telo in na ta način tudi racionalnejše poslovanje in bolj sistemsko delovanje. Ob tej spremembi smo zagotovili tudi socialnim partnerjem ustrezni delež v svetu zavoda. Glede finančnih posledic še tole. Ob prejšnjih spremembah, ki so se zgodile leta 2000, 2001, 2002 in 2003, socialni partnerji niso obravnavali teh sprememb, čeprav je šlo izrazito v škodo upokojencem. Tokrat ob tej spremembi smo vključili socialne partnerje v obravnavo. Skratka, po principih dobrega socialnega partnerstva je vlada ravnala in pritegnila vse tiste, ki imajo lahko karkoli za povedati. In lahko rečem, da se s spremembo usklajevanja strinjajo, niso se pa povsem strinjali z oblikovanjem sveta zavoda. Glede mejnih primerov oziroma glede teh predstavitev letnega dodatka, vlada pravzaprav samo valorizira višino, povišuje oziroma drugačen način usklajevanja, sicer pa se ne zavzema za predlog, ki je bil predstavljen tudi v amandmaju, kajti s tem bi dobili sedem razredov, sedem možnih tistih, ki se najdejo na meji in nezadovoljnih. Hkrati pa lahko poudarim, da takšen način pomeni za tiste, ki imajo slabše pokojnine, tudi manj ugodno rešitev. To je zagotovo potrebno poudariti. Glede predloga, da bi usklajevali pokojnine, tiste višje, drugače kot tiste manjše pokojnine, torej nižje prejemke, bi dolgoročno pomenilo, da bi vsi prejemali enako pokojnino, kar je nesprejemljivo z vidika zavarovalnega sistema. Če bi pa še upoštevali način valorizacije, kot je bila sprejeta v prejšnjih spremembah, na dolgi rok, recimo, 25 ali 30 let, pa bi pomenilo za vse upokojence revščino. 35 do 40% bi znašala pokojnina - 35% plače. To je nesprejemljivo. Na to smo tudi že opozorili. Glede vprašanja zagotavljanja prispevkov, to, kar se je nanašalo, to, kar je omenila predstavnica oziroma poslanka Nacionalne stranke, glede nadzora plačevanja prispevkov, smo uvedli to spremembo. Prejšnja vlada tega ni ugotovila in vladna koalicija, zato imamo nov 228. člen oziroma v zakonu o spremembah 17. člen, s čimer izboljšujemo besedilo. Hkrati pa smo večkrat povedali, da bomo v letošnjem letu pripravili zakon o evidencah na področju dela, kjer bomo tudi to informacijsko podlago dopolnili in zagotovili, da bodo upokojenci imeli natančen pregled, ne upokojenci, zavarovanci, natančen pregled o njihovih prispevkih. Tako, ključne odgovore, mislim, da sem podal, sicer pa bomo podali kot predstavniki vlade še tekom obravnave posameznih amandmajev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dovolite mi mogoče kratko interpretacijo uporabe Poslovnika in postopkovnega vprašanja. Mislim, da sem ravnal pravilno, kajti gospod Cvikl je na podlagi 69. člena želel govoriti o uporabi Poslovnika, predlagal je, da se uporabi tretji odstavek 73. člena. Jaz sem se odločil, da se seje ne bom prekinil, ampak da bom upošteval njegov drug predlog in dal ministru besedo. Upam, da je s tem zadeva rešena. Zato prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 12. julija 2005. Začenjamo razpravo o 11. členu. V razpravo dajem ta člen in amandma poslanske skupine LDS. Kdo želi besedo? Gospod dr. Gantar, beseda je vaša.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Jaz vsekakor bom podprl ta amandma k 11. členu. Moram reči, da smo v poslanski skupini, pa tudi širše diskutirali o možnih predlogih, tudi vladnega smo res vzeli v obzir in pretres, in smo ugotovili, da takšen način usklajevanja pokojnin, kot ga predlaga vlada srednjeročno ni vzdržen, da seveda upokojenkam in upokojencem sedaj nekaj da, danes, jutri, če hočete, da bo pa pojutrišnjem vzel. Sam sicer mislim, da ima ta predlog zakona - dovolite, da rečem nekaj besed o tem členu - da ima dolgoročne implikacije za gospodarski in družbeni razvoj Slovenije in navsezadnje tudi za družbeno kohezijo v Sloveniji. Razprava o tem ni pravzaprav predvsem omejena na finančne in druge posledice, le deloma, razprava je izrazito tudi politična in ideološka. Prav zaskrbelo me je, ko je gospod minister dr. Drobnič v prvem stavku, ki ga je danes izrekel - namreč, da vlada predlaga ta zakon predvsem za to, da bi ustavila trend zniževanja pokojnin -, že povedal neresnico, besede laž ne bom uporabil v tej dvorani. Pokojnine se seveda ne znižujejo, pokojnine rastejo v skladu z življenjskimi stroški, seveda ne rastejo tako hitro, kot rastejo plače. In to gospod minister vedno pozabi povedati. In vedno pozabi, ustvarja vtis, da se dogaja tako imenovana absolutna in relativna, kako bi rekli, deprivacija upokojenk in upokojencev v Sloveniji. To seveda ni res! In temu moramo, pač takšni interpretaciji, nasprotovati. Zato zakon, ki temelji, lahko bi rekli, na neresnici, ki je temeljna neresnica, ne more biti dober zakon. Vprašanje vzdržnosti pokojninskega sistema, ki ga načenja tudi naš amandma k 11. členu, je eno izmed temeljnih vprašanj in sodnih vprašanj vseh tako imenovanih zrelih družb. Je vprašanje družbenega konsenza in je vprašanje medgeneracijske solidarnosti in pravičnosti. Kot je bilo danes že opozorjeno, je ta sistem in ta konsenz bil dosežen. Bil je dosežen na način, da se je vsakdo od deležnikov nekoliko omejil v svojih pričakovanjih in svojih interesih. Upokojenci so se omejili pri indeksaciji plač in pokojnin glede na plače, delavci so se omejili s postopnim podaljševanjem delovne dobe, vlada je zagotovila garancijo, da bo sistem vzdrževala trajen in stabilen in da ne bo z drugimi viri prispevala več kot toliko k obremenjevanju stroškov ali življenjskih stroškov upokojencev, upokojenk, delavcev, delavk in tako naprej. In to je bil zgled dobrega kompromisa, ki je bil dosežen. Vsak kompromis, vsak dogovor rabi spremljanje, rabi monitoring. In če se v tem monitoringu izkaže, da je kaj narobe, da mogoče kakšen odstotek ne gre tako, kot bi moral iti, je potem možnost to popraviti, vendar ne na način, kot je sedaj, ki pravzaprav dolgoročno in srednjeročno povečuje razkorak med prihodki v pokojninsko blagajno in izdatki pokojninske blagajne. Neodvisno od tega, kar boste trdili, da je temu tako, vse študije to kažejo, verjamem, tudi tista, ki nam je minister ne želi pokazati. In dejstvo je, da na ta način bodo že naslednji rod izgubljali vsi. Tudi upokojenci in upokojenke, ki jim bo danes nekaj dano. Na en način jim sedaj nekaj vračate, kot pravite, ampak jaz vam povem, da jim lahko na tisoč načinov to ponovno vzamete. Zakon o zdravstvenem zavarovanju, o socialnih zadevah, zdravila, tisto, tretje, četrto - lahko vse obrne, te dobre intence pripeljejo v pekel. Zato se tega dogovora ne sme enostransko kršiti. Če ga je treba preoblikovati, ga je treba preoblikovati v dogovoru in to traja več kot ste to storili. Jaz bi vendarle opozoril na članek, ki je bil objavljen v Delu, podpisali so ga trije ekonomisti, 9. aprila je bil objavljen, in pomeni seveda to, da opozarjajo na to, da takšnega doslednega usklajevanja pokojnin z rastjo plač ni mogoče tolmačiti kot pravičnega ob dejstvu, da razmerje med upokojenci in zaposlenimi narašča. Pomeni, da si bodo upokojenci prilaščali vedno večji delež bruto domačega proizvoda. Mislim, da bo ta trend, ki ga tu nakazuje ta članek, bo seveda obrnjen, bodo kontra ukrepi, ki bodo to preprečevali. Prav na področjih, ki sem jih omenil. In dejansko izračuni kažejo, da seveda ta sistem ni vzdržen, in da, še enkrat opozarjam: to, kar boste dali danes, boste morali na tak ali drugačen način vzeti jutri. Mene zelo veseli, da čedalje več poslank in poslancev - poslanka se je obrnila k meni - citira stališča LDS. To smo videli zadnjič na odboru, danes smo ponovno videli, kako se citira stališče LDS. Mislim, da dlje ko boste na oblasti, pogosteje nas bodo citirali. In to vam ne bo ušlo, kajti stvari, ki smo jih mi povedali, veljajo ne samo za nas ali pa za naše privržence, tudi za koga drugega. Zato je predlog, ki smo ga mi oblikovali, ki omogoča povečevanje pokojnin glede na socialni položaj upokojencev je bistveno bolj zdržen, ne povečuje tega razkoraka, hkrati izhaja iz tistega načela družbene pravičnosti, da ko se družba razvija, moramo predvsem gledati, v kakšnem položaju so tisti z najslabšim položajem v družbi, to so lahko delavci ali pa tudi upokojenci z najnižjimi plačami, in da je to tisti kriterij pravičnosti. Ne toliko, kako dobro pride skozi tisti, ki ima največ v družbi, ampak kako dobro pride skozi tisti, ki ima najmanj v družbi, in to je načelo, ki smo ga mi upoštevali pri tem amandmaju. Zato predlagam, da ta amandma sprejmete, da ne načenjate vzdržnosti tega sistema, ki je bil sestavljen, in si ne nakopljete sebi in celotni družbi težav, ki bi se jim lahko izognili. Rad bi povedal še to, da je to, da v neformalnih pogovorih, tudi pri predstavnikih vladajoče večine, slišimo mnenja, češ v to smo bili prisiljeni, to je cena vstopa DeSUS-a v koalicijo in podobne stvari. Tukaj je treba po mojem DeSUS zaščititi pred takšnimi stališči. To preprosto ni res. To so izvorne obljube NSi in SDS-a, torej še posebne izvorne obljube v tej obliki tega zakona, ne DeSUS-a. Tako da je poskus, da bi pravzaprav DeSUS-u naprtili vse to, se mi zdi, da je na nek način tudi krivično do DeSUS-a in tudi do upokojencev. Plačujemo ceno za predvolilne obljube dve stranki in to ceno bomo jutri plačali vsi. In upam, da bodo še volitve v tej državi, kjer se bo lahko pokazalo, kdo je kaj naredil za to državo. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Rezmana.
Hvala lepa. Naj najprej povem, da smo za to zaščitniško vlogo v DeSUS-u pravzaprav hvaležni, ampak čeprav nas je zelo malo po številu, bomo kljub temu skušali sami razmisliti o tem, kaj podpreti in česa ne. Vsi tega zakona in teh sprememb verjetno ne bodo najbolj veseli in danes je bilo že slišati nekaj tovrstnih besed, ki so nagovarjale ljudi, ki bodo pridobivali, da naj povedo, da so pridobili premalo. Prav izrecno je bilo rečeno, da nekdo drug obljublja več. Ali je prav, da obljublja ravno ta, to je drugo vprašanje. Po moji sodbi ni, nima ustrezne ligitimitete za to, zato ker je v letu dni približno ali pa v pol leta nekajkrat menjal svoja stališča. Danes je že bilo citiranih 150 tisoč obljubljenih dodatnih penzij. Jaz bi lahko citiral celo vrsto "svetober" naslovov, ki so jih isti predlagatelji prispevali v naših medijih, kako da so upokojenci pravzaprav zlo, kako da so tisti, ki kuhajo medgeneracijsko vojno, kako da so tisti, ki so neupravičeno privilegirani itn., itn. In sedaj se pojavi presenečenje v obliki tega amandmaja, ki obljublja več in pravi, premalo ste dobili. Tudi, če bi to držalo, bi bila vprašljiva ligitimiteta, po moji sodbi vsaj, predlagatelja. Mi bomo obljublja z mirno vestjo podprli ta zakon, ki vendarle nekaj popravlja za množice upokojencev. Mi ne bomo podprli tega amandmaja, ima vsaj dve hibi. Prva hiba je ta, da ponovno meša penzijski sistem s socialnimi korektivi, to se naj kje drugje, na socialnem področju naredi. Druga je ta, da seveda to ni najbolj v skladu s tistim, kar pogosto predlagatelji tudi omenjajo, namreč z aktuarsko pravičnostjo in tudi to je eden izmed razlogov, zakaj mi tega ne bomo podprli. Z veseljem bomo podprli novelo, zato ker vemo, da je sedanja aktualna generacija upokojencev že precej prispevala k pokojninski reformi na ta način, da se je povečalo število let, ki se upošteva na ta način, da se je podaljšala delovna doba pred vstopom, na ta način, da se je poslabšalo razmerje in še kaj in še kaj. Ampak, kljub temu smo mi tisti, ki menimo, da je potrebno opozarjati, da s tem proces ni končan, s sprejetjem te novele. Mi vemo, da bo še naprej velik problem negativnih demografskih trendov, mi vemo, da bo še naprej velik problem neustrezno razmerje med aktivnimi in upokojenimi. Mi vemo, da se mora ponovno vzpostaviti vprašanje aktualne pravičnosti tistih penzionov, ki so bili že omenjeni in ki ne izvirajo iz dokladnega sistema. Mi vemo tudi to, da se pač danes nekaj dlje študira in se kasneje vstopa v aktivno dobo in da tudi to mora imeti neke posledice z ozirom na primerljivo obdobje izpred 10-ih, 20-ih ali celo več let. Torej, kljub temu da vemo, da nismo odkrili zadnje, edine in končne resnice, bomo to podprli in opozarjamo na to, da se sedaj, ko bo zakon sprejet, treba usmeriti pač drugam: k povečevanju aktuarske pravičnosti in k temu, da bo naše gospodarstvo učinkovitejše in uspešnejše, da bomo ta zakon pravzaprav sploh lahko izvajali.
Hvala lepa. Na vrsti je gospod Jelen.
Hvala za besedo. Spoštovani podpredsednik, poslanke in poslanci, gospod minister. Najprej se seveda moramo vprašati, kdo pa so ti ljudje, na katere se nanaša amandma, ali so le-ti kaj v svojem življenju storili za Republiko Slovenijo, če imamo odgovore na ta vprašanja, lahko vidimo, da so to danes ljudje predvsem starejše generacije, pretežno ljudje, ki so s svojem delom dokazali, da jih moramo danes pravilno vrednotiti, spoštovati, jih oceniti tako, da jim ne bi povzročili delček krivde za vsa dela, ko so ustvarjali, ko so gradili, ko so vlagali, ko so branili naše ozemlje. Da so so svoje izpolnjene pokojninske dobe redno nakazovali sredstva v pokojninsko blagajno, jih zaradi tega ne smemo prištevati k tistim, ki so potrebni socialne pomoči v Republiki Sloveniji. Tako ne smemo ravnati, ker bi s takimi dejanji in nasproti volji ljudi starejše generacije sprejemali amandmaje, ki bi za prihodnost povzročili krivice za prejšnje in sedanje generacije upokojencev, vsi bomo prej kot slej na tem vlaku, ki se z neznanimi vprašanji pelje skozi življenjsko pot, zato moramo takšne amandmaje zavrniti, glasovati proti. Če pravilno vrednotimo delo 35 ali 40 let vsakega posameznika in ga želimo spoštovati v času njegove penzije, potem jim moramo pomagati, primerno jih nagraditi. Če bo ta odnos danes usmerjen na pravo pot, potem je nujno zavrniti takšne amandmaje, ki prinašajo slabše položaje upokojencev na računa minulega dela. Zaradi tega smatram, da tudi letni dodatek ni socialna kategorija, in ne pristajam na popolno razdrobitev letnega dodatka, ki je predlagan v amandmaju kluba Liberalne demokracije. Tudi letni dodatek upokojencev mora biti vezan na plačane prispevke. Kar sedem kategorij namišljenih razvrstitev usklajevanja letnega dodatka pomeni, da smo upokojence razdelili v socialne kategorije prejemkov letnega dodatka. Pristajam samo na dve razvrstitvi, kot sta bili dogovorjeni že poprej, na višje in nižje, na kar so pristajali tudi prejemniki tega letnega dodatka. Glasoval bom proti sprejetju takega amandmaja in podprl sprejetje predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, katerega je pripravila vlada, ki upokojencem zagotavlja dosledno usklajevanje pokojnin z rastjo plač, ustreznejše uresničevanje pravice do vdovske pokojnine, postopno rast posebnega dodatka, poprej rekreacijskega dodatka, in s tem potrditev pokojninskega sistema starajočemu se prebivalstvu, pri čemer višine pokojnin ne smejo realno padati, kot smo zapisali v koalicijski pogodbi, katere sestavni del so tudi naši upokojenci. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Sok.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsedujoči! Torej, sam bi rad rekel, da se mi zdi, da nekatere najbolj moti to, ker je neka politika v tej državi postala verodostojna. In to je, se pravi, če je neka vladajoča koalicija neke stranke pred volitvami nekaj napovedala, potem je seveda potrebno to po volitvah tudi uresničiti. Seveda pa se ne uresničuje nekaj na pamet. Ta zakon ima vse elemente zakona, kot jih mora imeti. In zato sem prej nasprotoval temu predlogu, ki ga je podal poslanski kolega Cvikl. Ker če jih ne bi imel, ga ne bi mogli v parlamentu obravnavati. Tudi finančne posledice tega zakona so seveda v obrazložitvi navedene. Bilo je rečeno, da so se v preteklosti vse kategorije prebivalcev v nečem omejile in da so se upokojenci omejili v tem, da so pristali na nižje pokojnine. Saj ni res. Politika jih je omejila. Moramo pa se danes vprašati, do kje lahko ta meja omejevanja še gre. Ali ostanemo pri tem modelu, kot ga danes imamo, in če ostanemo pri tem, potem se bo zgodilo to, kar je povedal minister, da bo čez 10, 20 let dejansko povprečna pokojnina samo še 35 ali pa 40%, ali pa danes ugotovimo da je pač teh 6 ali pa nekaj več procentov dejansko dovolj in je potrebno ta zakon primerno popraviti. Potem je bilo rečeno tudi, da se na eni strani da povečati pokojnino, potem pa skozi različne sisteme na drugi strani, ne vem, jemati skozi zdravstveno reformo in pa pač podobne druge prijeme. Ni res. Ponovno se vračam na tisto, če je neka politika resna in pa verodostojna, potem bo seveda peljala nek sistem tako usklajeno, da do tega ne bo prihajalo. In jaz sem prepričan, da ta vladajoča koalicija pač te želje nikakor nima. Kar se tiče amandmaja, ki ga je predlagala Liberalna demokracija, amandma se seveda na prvi pogled zdi všečen, lahko ga je tudi na takšen način v javnosti interpretirati, seveda pa se postavlja vprašanje, če ste to res želeli, zakaj, ko ste vendarle 12 let imeli vso oblast v tej državi, niste tega že izvedli. In še nekaj, zahtevate, da minister še dodatno pojasni finančne posledice zakona, kljub temu da so zapisane in vsi vemo, da bo ta zakon pomenil v letošnjem letu približno 6 milijard več sredstev v proračunu in drugo leto 14 milijard in nekateri tudi problematizirate, češ da bo to pomenilo zlom finančne blagajne, da bo to pomenilo, ne vem kaj za mlade generacije. Lahko bi rekli samo lastninjenje zavarovalnice Triglav, seveda pod nekimi drugimi izračunu, lahko pomeni, da država pridobi za več let, to, kar nekateri danes, tudi mladi ekonomisti; rečem mladi ekonomisti, namenoma to besedo uporabim, tako zelo problematizirajo. In še dodatno, kar me najbolj čudi, da to pravzaprav problematizirajo sindikati. Čemu pa so namenjeni sindikati v tej državi? Da problematizirajo to, da se popravlja neka nevzdržna situacija za 500 tisoč upokojencev, ali pa so namenjeni za to, da zaščitijo delavce, ali pa so namenjeni za to, da pravzaprav te strukture vzdržujejo same sebe. Mislim, da se večkrat kaže, da pravzaprav to zadnje. Pokojnine so se dejansko v tem času znižale. Vsak upokojenec je lahko izračunal, da je v teh dveh in pol letih izgubil približno dve in pol pokojnine in - ker je prej bilo rečeno, da vas zelo radi citiramo, torej zelo dobro je, da imamo te računalniške mehanizme, ki vse zapišejo. Pred štirimi leti ste leta 2000 malo pred božičem, ko ste sprejeli ta zakon, pa bom jaz tu citiral, izjavili sledeče, gospa Zalokar Oražem, v imenu LDS: "Predlog bomo v naši poslanski skupni podprli, saj ocenjujemo, da je kljub temu da je v nekem smislu varčevalen, nujen. Pri tem nas je vodilo osnovno načelo to, da je ohranitev sorazmernega gibanja pokojnin in plač nujno..." in ste torej obrazlagali, kako bo sedaj to usklajevanje dobro funkcioniralo. Potem gospod Kebrič: "Obdržali smo vsa druga načela, se pravi, medgeneracijski sporazum, tudi to, da se nominalno pokojnine ne morejo zniževati, vgradili smo za vsak slučaj še varovalko, da se bo to enakomerno usklajevalo s plačami." Takratni minister, gospod Dimovski, je izjavil: "Podpiramo ta predlog zato, prvič, ker se omogoča usklajeno gibanje plač in pokojnin" - kar se je pokazalo kot velika laž, kot neresnica. Potem pravi: "Drugič, ker se izloča sezonski oziroma ciklični vpliv, ki je bil prisoten pri prejšnji dikciji tega zakona; tretjič, ker je v predlogu za spremembo 150. člena tudi varovalka, ki omogoča večjo stopnjo usklajevanja med pokojninami in plačami." Če to drži, potem dragi kolegi poslanci, razložite, zakaj te razlike. In še gospod Potrč, ki je nastopil namesto takratnega predlagatelja, ker ga ni bilo, pravi, sicer samo en del sem vzel iz magnetograma: "Prvič, ohraniti načelo soodvisnosti pokojnin z gibanjem plač, in drugič, uresničevanje tega načela ohraniti v čim večji meri na ta način, da bi se pokojnine v višini in z roki prilagajale in usklajevale s plačami v državi." Se pravi, če bi tega takrat ne zapisali v naših službah tako natančno, bi vam seveda danes ne mogli tega povedati. Ker pa so zapisane, pa to lahko tudi sami preverite, kaj ste govorili. Tako kot bomo mi za štiri leta lahko tudi preverjali, ali so ta naša stališča, ki jih danes zagovarjamo, prava ali ne. Mi smo prepričani, da so in da bomo s tem na nek način vrnili en določen del dostojanstva našim upokojencem, ki ste jim ga skozi ta sistem želeli vzeti in očitno je, da upokojence uporabite samo takrat, ko je treba iti na volitve, ko je treba glasovati, ko pa potem je struktura sestavljena, pa na svoje volivce in pa še bolj na obljube, pozabite. To je dejstvo, zato sem se oglasil in na to sem mogel opozoriti. Mi amandmaja Liberalne demokracije ne bomo podprli, ker pomeni točno to, kar je povedal minister: pomeni na nek način indeksacijo, pomeni na nek način izenačevanje in to je v nasprotju s temi načeli. Bomo pa podprli zakon, ki popravlja dejansko to, kar ste decembra leta 2000 s preglasovanjem v državnem zboru uzakonili. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Brenčiča.
Hvala lepa za besedo. Naj uvodoma povem, da so se vse koalicije do sedaj po vpraševanju vzdržnosti pokojninskega sistema glede na zmožnosti države, ravnale odgovorno. Ključno s tistim drastičnim posegom, ki ga je naredila še DEMOS-ova vlada, res pa je, da je prvi ukrep takrat nove potem Drnovškove vlade pa naredil eno zadevo, ki jo verjetno ne bi smel. To je po mojem edini odgovoren, morda malo manj odgovoren pristop od vseh koalicij do sedaj po vprašanju zdržnosti pokojninskega sistema ob vsej demografski sliki, ki je prisotna. In jaz nimam nobene slabe vesti, niti občutka, da sem kot dosedanji devet let stažni poslanec delal v slabo upokojencev. Kvečjemu skozi pokojninsko reformo, z odgovornim odnosom, da smo v tej državi potrebni nekega odnosa med generacijam, ki bo vzdržan, odgovorni vsi, smo se tudi tako lotevali usklajevanje pokojnin. Zato ne sprejemam tega, da je prejšnja koalicija delala na tem področju slabo. Dosti odgovorno se je obnašala. Kar pa se tiče tega amandmaja, je pa glede na konceptualnost obstoječega zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju in s tem posledično te novele, pristop, ki ga ni v tem konceptu in ga je zelo težko vpeti. Navsezadnje bi mi morali z vsebino tega amandmaja vstopati v 7. člen in ne šele v 11. člen. In z vzročno vsebinsko namembnostjo tega amandmaja spreminjamo tudi 8. člen, tudi usklajevanje pokojnin. Meni je iz naslova Slabosti indeksacije, ki je prisotno pri usklajevanju pokojnin, vsebinsko pristopanje kot ga želi poslanski klub Liberalne demokracije predložiti s tem zakonom, nekoliko blizu, s tem da je vedno treba tak predlog še tudi stimulativno prediskutirati in ga tudi izmeriti, kaj v praksi prinaša. Vendar pa hočem povedati, indeksacija usklajevanja pokojnin s procentom pomeni, da je razkorak med malimi pokojninami in visokimi pokojninami vedno večji in v tem smislu trdim, da je to nesocialno. Dokler mi v pokojninski sistem iz vseh obvez, ki jih ima državni proračun po zakonih, tudi do državne penzije in do borčevskega dodatka, odvajamo iz davkom na letni ravni z 2,5 še vedno 170 milijard slovenskih tolarjev, za to da ohranimo obstoječe pravice in da lahko uvajamo nove, kot jih s to novelo uvajamo, je vprašanje izplačevanje pokojnin še vedno tudi socialna kategorija. In zaradi tega je nekorektno, da je po trdi indeksaciji, ko usklajujemo pokojnino za 1%, prejemnik, ki prejema pokojnino, recimo, 100 tisoč, pa jo prejema manj, deležen z 1% tisoč slovenskih tolarjev, prejemnik s 400 tisoči pokojnine pa 4 tisoč tolarjev. In ta razkorak se ob vsakem usklajevanju veča. Zaradi tega je, če gledamo na vrednost pokojnine, treba na nek način usklajevati pokojnine tako, da ohranjamo vzdržnost tudi ta malih pokojnin. Nas stane kilogram sladkorja toliko za tega s penzijo 80 tisoč, kot tistega za 400 tisoč. Dokler pa državni proračun iz davka namenja praktično tak delež javnega denarja v vzdržnosti pokojninske blagajne glede na obstoječe pravice in prihajajoče nove, smo pa mi to dolžni storiti. V tem smislu jaz razum ta pristop kot neke vrste iskanje rešitev, ki so navsezadnje bolj skladne tudi z lizbonsko strategijo, v katero vstopamo. Res pa je, da glede na koncept te novele zakona in osnovnega zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju praktično tega ne moremo vpeti. Lahko po tem na koncu, če bi mi to sprejeli z multiuskladitvenim amandmajem tudi sistemsko to rešili, ampak mislim, da je to praktično nemogoče. Vendar pa mislim, da je o teh pristopih, o teh vprašanjih, ki so povezana z indeksacijo usklajevanja oziroma indeksacijo pokojnin, v prihodnosti dobro dodatno razmisliti. Hvala.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda magistra Žnidaršiča.
Hvala lepa. Torej glede tega amandmaja moram povedati, da mimo tistega, kar je bilo že povedano, ne bo doživel moje podpore iz predvsem dveh razlogov. Prvič. Ne prispeva k dolgoročni stabilnosti pokojninskega sistema, o katerem toliko govori predlagatelj. Drugič. Izračunavanje 7 stopenj bi bilo silno komplicirano in tudi ne poceni, zato pač iz tega ne bo nič; in ne nazadnje je treba ponoviti, da ponovno govoriti o sociali, ko se govori o višinah kakršnikoli pravic po tem zakonu, ne pa o pravici, ki je vezana na plačane prispevke. Iz tega naslova tudi ni čisto natančno res to, kar je rekel gospod Brenčič, da pri indeksaciji prihaja do povečevanja razlik med najnižjo in najvišjo pokojnino, kajti ta je stabilno 1:4 in čisto nič več. Pri čemer so tisti z najvišjimi pokojninami, tisti, ki danes vstopajo z najvišjo, že za okoli 65 tisoč tolarjev na slabšem, kot bi bili, če do reforme leta 1995 ne bi prišlo. Kar pomeni, da so velik del svojih pravic dali na mizo za pokritje dolgoročne stabilnosti pokojninskega sistema, čeprav v masi sredstev predstavlja to tako malo denarja, da bi upokojenci dobili 100 in nekaj tolarjev višjo pokojnino, če bi jih ukinili, ne samo zmanjšali na kakšno nižjo raven. Kar se tiče dolgoročne stabilnosti pokojninskega sistema, bi znotraj prihrankov na račun zniževanja pravic to res delovalo samo v primeru, če bi prihranki šli v poseben sklad za dolgoročno stabilnost oziroma v rezerve za pokrivanje kasnejšega, izplačevanja, torej potreb za izplačevanje pokojnin. Kar se pa ne zgodi. Vsi prihranki so do sedaj izgoreli v integralnem proračunu, ki je dajal manj. In niso šli nikamor. In zaradi tega je vsak prihranek za prizadete, v tem smislu, da bi to pomenilo dolgoročno stabilnost, pravzaprav izmišljen. Ni iz tega naslova dolgoročne stabilnosti. Olajšanje je v proračunu. Seveda pa strošek, ki bo nastal s to spremembo zakona, že danes niti približno ne dosega na primer samo neplačanih prispevkov, ki v tem letu dosegajo že okoli 30 milijard. Za tekoče leto. Neplačani prispevki presegajo letošnje in druge, in še malo več kot letošnje in drugoletne finančne posledice te zakonske spremembe. In če govorimo še o dolgoročni stabilnosti pokojninskih sistemov v svetu, je treba povedati, da se povsod spopadajo z istim problemom, ampak ne tako, da bi kar rekli, ker zmanjkuje, pač upokojenci ne bodo dobili. Amerika ima ta hip 450 milijard ameriških dolarjev primanjkljaja v pokojninski blagajni, pa si ne upa znižati pokojnin. Ne upa si znižati pokojnin tudi na smrt obsojenemu ali zaprtemu v dosmrtni ječi niti za en sam cent, ker je pokojnina pravica iz zavarovanja. Kar je nekaj drugega kot sociala. In to je treba povedati. Jaz sem v predstavitvenem nastopu opozoril na to, da je z vidika posameznega zavarovanca, upokojenca, povsem vseeno, kaj se dogaja v pokojninski blagajni. On mora dobiti to, kar mu je bilo povedano takrat, ko je plačeval prispevke. In nič manj. Če dobi manj, mu je vzeto. Lahko se odpove delu svojih pravic, in to je bilo leta 1999 storjeno, z velikim soglasjem po široki in večletni javni razpravi, nakar se je leta 2000 seveda brez konsenza vzelo kar precej denarja. In samo tisti delček mi popravljamo. Pri tem še naprej soglašamo s tem, da teče dalje zastavljena pokojninska reforma, v kateri bo zagotovo nujen še kakšen popravek v prihodnjih letih ali celo prej, ker se zavedamo, da je treba zagotavljati izplačevanje pokojnin in iskati rešitve, ki pa so seveda lahko silno različne od zaposlovanja do tega, da se vsaj sociala ven pospravi, da se ta številka obremenitve proračuna, ki danes dosega precejšnjo vsoto, res postavi vizavi tistim pravicam, ki so tukaj notri neposreden odraz vplačanih prispevkov. In kar se tiče še najvišjih pokojnin, moram povedati, da mi nikoli nismo odpirali privilegijev in da bi lahko pri najvišjih pokojninah razpravljali o tem, ali da ali ne, takšne kakršne so, samo pri tistih, ki niso plačevali zanje. To gre na rovaš izjemnih pokojnin, o čemer je naša stranka razpravljala tudi v prejšnjih mandatih, tam bi se človek vprašal, koliko in zakaj toliko. Med tem ko so ostale najvišje pokojnine plačane s prispevki, ki so več desetkrat večji od tistih, ki imajo 100 jurjev pokojnine in ki jih uživalci praviloma uživajo bistveno krajši čas. Lahko vam povem za 5 500 zdravnikov na slovenskem, da le-ti po podatkih, ki so na razpolago, doživijo vsaj pet let nižjo povprečno starost kot ostali državljani, kljub temu da morajo delati najmanj do 65 leta za svojo polno pokojnino, moški, in torej 60 leta ženske, in da v povprečju dobijo iz pokojninske blagajne z najvišjo pokojnino manj kot nekdo, ki ima 100 tisoč pokojnine, pa jo črpa 40 let. Tako je razprava o teh razlikah velikih in o bogatih in revnih upokojencih popolnoma, bi rekel, demagoška. In še to. 70% naših upokojencev nima polne delovne dobe. Zakaj? Ne samo zaradi tega, ker nekateri nočejo delati in tečejo naglo v penzijo. Tranzicija nam je prinesla 200 tisoč nepričakovano novih upokojencev, ki so seveda obremenili, ki so začeli črpati, namesto da bi dajali. In zaradi tega je nastala kriza v blagajni. Ampak zdaj je dosežen po našem prepričanju nek vrh tega naglega upokojevanja in se je v tem smislu stvar stabilizirala. Tako ni čisto vse res. Po drugi strani, pa so ti upokojenci, ki nimajo polne delovne dobe, delali v mnogo težjih delovnih pogojih, v mnogo težjih, z mnogo manj kvalitetnimi delovnimi sredstvi, kjer je bilo ogromno poškodb pri delu, ker je tudi takratna zakonodaja in seveda tehnologija težke industrije, železarstva in tako dalje bila taka, da je bilo veliko poškodb, veliko zgodnjih in invalidskih upokojitev. In seveda, iz tega naslova so nizke pokojnine; ne zato, ker bi bile razlike podlaga v privilegijih, ampak, ker so invalidsko upokojeni in starostno upokojeni šli lahko z 20-imi in 30-imi leti, moški, v penzijo. So pač za manj let, za manj prispevkov, tudi nižje pokojnine. Tako ni čisto res, da je ta sistem zgrešen, pač je po sistemu zavarovanja pravičen v tem smislu in, ponovno poudarjam, z vidika posameznega upokojenca je povsem vseeno, od kod bo prišel denar. On je delal, je plačeval, je delal 40 let in mora dobiti. Če česa ne dobi, mu je bilo vzeto, ukradeno, razen seveda, če se sam ne odpove. V tem smislu mislim, da je prav, da vedno znova rečemo, da smo in bomo zagovorniki pravic upokojencev, ki so s svojim minulim delom pričakovali neke pokojnine, o katerih bi danes vedno znova rad barantal nekdo drug, ki ni še nič naredil na primer - nekateri mladi ekonomisti niti svojega šolanja na državne stroške še niso plačali, pa danes razumejo solidarnost med generacijami tako, da je nekdo v Delu objavil podatek, da sam ni prostovoljno zavarovan, ker je pač zdrav in mlad in tega ne potrebuje in da naj višje premije plačujejo tisti, ki so bolni in stari, ki rabijo zdravnika vsak dan. Ne da bi pomislil na to, da lahko že njega danes, jutri zadene nesreča, pa bo potreboval mnogo prej kot kakšen drug starejši zdravstvene pravice, pa ne razume solidarnosti in ne plačuje tistih 4.900 premije prostovoljnega zavarovanja in s tem seveda nesolidarno poslabšuje položaj solidarnosti v tem zavarovanju. In če bi se to splošno razširilo, bi to pomenilo nič drugega kot prekinitev solidarnosti v temelju, popolno razsulo medgeneracijskega sporazuma, ki res ni nikjer kot tak, kot pogodba zapisan, ampak vendarle kaže na nekaj, kar se dogaja med nekaterimi mladimi, ki so živeli preveč dobro, da bi razumeli, kaj to za starejše, ki jim danes hočemo priznati neko njihovo pravico, pomeni. Študirali so na državne stroške, živeli v relativni blaginji, še nič naredili za to državo, še nič plačali v to blagajno, bi pa brez upokojencev radi odločali o tem, koliko naj upokojenci dobijo, ki pa so vse naredili in vse plačali in so danes krivi zato, ker bo umrlo gospodarstvo zaradi teh par milijard, ki ne pomenijo malodane ničesar v celotnem proračunu. In če kakršnakoli vladna koalicija misli, da bi taka sprememba morala pomeniti zastoj gospodarstva kot celote ali nesposobnost uvedbe evra ali kaj podobnega, taka vladna kakršnakoli koalicija nima pravice voditi te države in ni treba, da jo vodi; ker to ni res in vsaka vladna koalicija bi morala biti sposobna pokriti ta strošek, če ne drugače, z dosledno izterjavo prispevkov in na te načine, da bi se vedelo, kdo pije in kdo plača. Hvala lepa.
Hvala lepa. K repliki se je prijavil gospod poslanec Brenčič. Naj ob tem samo opozorim še enkrat na 70. člen poslovnika, ki pravi, da je replika možna samo takrat, kadar je bila razprava tistega, ki se prijavlja k repliki, napačno razumljena ali napačno interpretirana. Seveda pa ni pogoj za to, da bi bil tisti omenjen. Gospod Brenčič, je ta pogoj izpolnjen?
Hvala lepa, tudi za uvod. Naj dodam ali pojasnim to, kar je gospod Žnidaršič povedal. Res je, da so najvišje pokojnine limitirane in za to poskrbi zavod sam, da se od tam naprej indeksacija ne upošteva, ampak takoj pod tem vrhom se indeksacija upošteva. In trdna indeksacija pomeni, da je vedno več prejemnikov pokojnin ob limitu. Do tam se ustavi, pod limitom pa še vedno dobi po procentu. Zato je fond za trdno indeksacijo prejemnikov pokojnin, ki so pod vrhom ali ki dosegajo plafon štirikratnika pokojnine za 40 let z najnižjo osnovo, vedno večji. In obremenitev državnega proračuna oziroma pokojninske blagajne je s tem vedno večja. Vendar pa razmerje ostaja še vedno tako, kot sem rekel, vedno bolj v škodo malih pokojnin. Hvala.
Hvala lepa. Zaenkrat imamo še tri, štiri razpravljavce in govorimo še vedno o 11. členu. Na vrsti je gospod Veršnik.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod minister, spoštovane kolegice in kolegi! Omenjenega amandmaja ne bom podprl pravzaprav iz dveh razlogov, ki smo ju slišali maloprej, in sicer od gospoda ministra in gospoda poslanca Žnidaršiča. Mislim, da sta popolnoma utemeljila razloge, zakaj tega amandmaja ne moremo podpreti. Ko poslušam današnjo razpravo, veliko kolegov zakon kritizira, na koncu pa dodajo, zakon bomo podprli. Verjetno vsi vemo, zakaj. Prepričan sem v nujnost sprejetja predlaganega zakona, z namenom, da se prepreči nadaljnje slabšanje socialnega položaja upokojencev in zaostajanje rasti pokojnin za rastjo plač. Mislim, da smo premalo poudarili še drugo plat. In sicer to, da se po sedanjem zakonu vsako leto odmerna lestvica zniža za pol odstotne točke. Vsako leto se zniža odstotek valorizacije pokojnin glede na plače za 0,6-odstotne točke. Če bi vse to trajalo še nadaljnjih 20 let, bi se na ta način raven pokojnine zreducirala za 12% od sedanjih 70, kolikor znaša povprečna starostna pokojnina, pod 60% povprečne plače. Potem pa si, spoštovane kolegice in kolegi, predstavljajte živeti s tako pokojnino po upokojitvi. Sedaj se pokojnine obračunavajo od 77% povprečja plač. Ta redukcija za 23-odstotnih točk je skrita javnosti in ni dovolj predstavljena; to si upam trditi. Ta se zmanjšuje iz leta v leto. Zdaj je 77, lani je bila 78 - koliko bo drugo leto, verjetno 76, in tako navzdol. Če kdorkoli od nas tu prisotnih misli, da bi bila ob nespremenjenem zakonu prva pokojnina, ki bi jo dobil potem, ko bi se upokojil, 70 ali 80% plače, ki jo je prejemal nazadnje, se krepko moti. Bila bi 60%. To pa pomeni, 60% plače, če ima povprečje. Pri visoki plači je to razmerje še dosti manjše. Ne upošteva se, da imamo v sedanjem sistemu okrog 10% vseh odhodkov pokojninskega zavarovanja na račun različnih privilegijev, ki bodo po naravni poti odmrli, tudi če ne bomo zakona spremenili v naslednjih letih. To so vsi privilegiji iz II. svetovne vojne. Tega je, verjeli ali ne, 80 milijard. Vse manj je vdovskih pokojnin, ker se sedaj večina ženske populacija tudi zaposluje, in ko gredo v pokoj, imajo tako svojo pokojnino in potem samo izbirajo med svojo ali pa pokojnikovo, če so bile poročene. Opažam, da so bile tudi v invalidskem zavarovanju strašne redukcije narejene s tem sistemom, in osebno mislim, da so bile pretirane. Invalidi so z reformo leta 1999 še dosti bolj reducirani kot pa starostni upokojenci. Tipičen moški ne gre starostno v pokoj, ampak invalidsko. Več moških se invalidsko upokoji kot pa starostno. Če se bi starostna meja za ženske dvignila, se bodo tudi ženske več invalidsko upokojevale, ker sedaj pač v istih letih, ko so ženske že starostno upokojene, gredo moški invalidsko v pokoj. Strinjam se z ugotovitvijo, da se bo zakon še spreminjal. Verjetno v smislu podaljševanja delovne dobe, kar je pa glede na ugotovitve, da se starostna doba povečuje, popolnoma normalno. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda poslanca Horvata.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegici poslanki, spoštovani poslanci, gospod minister s sodelavcem! Vsebina amandmaja k 11. členu predlaganega zakona, ki ga je vložila skupina poslancev Liberalne demokracije Slovenije, me ni navdušila, zato ne bom glasoval za sprejetje tega amandmaja. Mi vztrajamo pri rešitvi, da se znesek letnega dodatka v vsakem koledarskem letu uskladi najmanj za toliko odstotkov, kot je za uskladitev regresa za letni dopust določeno za javni sektor. S predloženo rešitvijo se namreč določa minimalni odstotek uskladitve letnega dodatka. S tem se omogoča izpolnitev koalicijske pogodbe o postopnem dvigu tega dodatka na 3/4 regresa za letni dopust. Sicer pa predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju razumem kot posledico in logično izvrševanje naše zaveze, koalicijske pogodbe. V koalicijsko pogodbo smo zapisali, da bomo v letošnjem letu podprli nujne spremembe zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Glede na dejstvo, da v drugi polovici lanskega leta praktično ni bilo usklajevanja pokojnin in da so se pokojnine v zadnjih štirih letih celo realno znižale, želimo s spremembo zakona med drugim zagotoviti dosledno, podčrtujem, dosledno usklajevanje pokojnin z rastjo plač in postopno uvesti pravico do vdovske pokojnine v višini najmanj 10% za vse upokojence začetkom leta 2006. Usklajevanje pokojnin vsebuje že obstoječi zakon, vendar je formula za to usklajevanje po vašem trdnem prepričanju napačno oziroma pravilna za tistega, ki je to formulo predlagal, in na nek način v zadnjih štirih letih za približno dve in pol pokojnini po domače rečeno "okrog prenesel" naše upokojence. S tem je sicer "prišparal" državni blagajni nekaj 10 milijard slovenskih tolarjev, ki pa niso ostali na kupu, ampak so se potrošili v druge namene. Rad bi ob tej priliki poudaril oziroma izpostavil, kar velikokrat pozabljamo, so pa nekakšni aksiomi v našem in v vseh pokojninskih sistemih. Eden od teh aksiomov je gotovo ta, da je pokojnina nadaljevanje plače, res da z nekim, v glavnem redukcijskim faktorjem. Drugi aksiom je ta, da upokojenci in zaposleni delimo isto usodo, gre na neko logično in predvsem človeško vzajemnost. Pokojnina tudi ni socialna pravica, kot je bilo danes že večkrat izpostavljeno, izhaja definitivno iz plačanih prispevkov, zato na primer tisti, ki imajo visoko plačo, mora oziroma si zasluži tudi ustrezno visoko pokojnino, sicer bi lahko govorili o neki vrsti razlastitvi. Na dolgi rok je usoda pokojninskega sistema odvisna seveda od števila delovnih mest. Bojimo se seveda, kako bo ta predlagani pokojninski sistem vzdržal v perspektivi, človeško je, da se prihodnosti bojimo, kje je naša rezerva ali samo ena od rezerv. V starostnem intervalu od 55 do 65 let imamo v Sloveniji slabo četrtino točneje 24% zaposlenih, kar je najmanj v Evropi, to gotovo je naša rezerva. Še nekaj za konec. Predlagani zakon ni DeSUS-ov zakon, niti ni LDS-ov zakoni, niti ni zakon Nove Slovenije, čeprav minister prihaja iz naših vrst, to je vladni zakon, ocenjujem, da je dober, zato ga bom podprl, predlaganih amandmajev ne bom podprl. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Janc.
Hvala lepa. Spoštovani predsedujoči, gospod minister, kolegice, kolegi. Razprava, ki teče na temo amandmaja, ki so ga predlagali kolegi iz LDS-a, po mojem prepričanju ne sodi v tak koncept novele, ki so si ga nekako v vladnih službah pripravili in šlo je skozi proceduro, skozi razpravo tudi v današnjem državnem zboru, in je seveda zelo tako populistična tema, ki seveda zajema šesto tisoč upokojencev v Sloveniji, ki jim je to dana pravica, ki so si jo zaslužili tako ali drugače in pripada normalno ta pravica iz upokojitve. Seveda dejstvo pa je, da so razlike med prejemki iz naslova plač in penzije povečujejo. Žal tudi res, da v škodo upokojencev slovenskih, in seveda vem, da je tudi to, kot je bilo v tej razpravi rečeno, koalicija, stranke nekaj obljubile in če so nekaj obljubile tudi prav, da nekaj potem naredijo. To se mi zdi kredibilno, korektno in tako naprej. Zavedam se in vem, da je pred težko preizkušnjo tudi vlada sama in minister kot tak. To ni enostavno področje, to ni enostavno pripraviti, uskladiti na ta demografska gibanja, ki pač v Sloveniji so. In da ta nenormalen skok, ki se je zgodil v zadnjih nekaj letih, število, primerjave, zaposlen: upokojenec. To je velik slovenski problem. In jaz verjamem, da nisi nič novega povedali, da se tega zavedamo vsi: poslanci, minister in še kdo v slovenski vladi in pa nasploh v slovenski državi, kajti to prebroditi ni enostavna zadeva. Jaz tega amandmaja žal ne bom podprl, bom pa ta zakon, predloge, spremembe podprl, vendar ob prepričanju in dejstvu, ki ga je tudi sama vlada oziroma minister predlagal, da to zgodba še zdaleč ni končana. Mislim, da se bo treba tega problema resnično lotevati še naprej in pripravljati dodatne popravke, dodatne uskladitve, kajti ta zadeva seveda dolgoročno ne bo stekla. Mislim, da slovensko gospodarstvo, ki je že tako in tako precej obubožano, da število brezposelnih, da plače v gospodarstvu - prihajam iz Posavja, prihajam iz regije, kjer je tekstil bil nekoč glavna zvezda, danes je glavni propad te branže in seveda plače izjemno nizke, 70 tisočakov, slovenska sramota. In da zagotovo vsi hitijo in želijo čim prej v to največje slovensko podjetje, ZPIZ, ampak vendarle nimajo pogojev in še kmalu jih ne bodo imeli. In seveda mi bomo morali tudi tukaj skupaj - ne samo vlada, ampak tudi koalicija in opozicija - z ministrstvom najti nek model, kako, na kakšen način, ob vseh teh demografskih gibanjih zadeve nekako umiriti. Jaz vem in verjamem, to je kar precejšen udarec na proračun letos, drugo leto in tako naprej in tako naprej. In zavedam se, ta kvota, ki se pač bo v proračunu natekla tako ali drugače, je pač drugje ne bo. Saj to je logična zadeva. Ne bo pač za neke druge projekte, ki jih tudi vlada verjetno ima. Ampak vendarle, jaz temeljim in upam, da tudi takrat, ko bo moja pravica, če bo kdaj dana, iz tega naslova, da bo tudi ta medgeneracijska sedanjost takšna, da bom tudi sam lahko deležen kakšne pokojnine, čeprav verjetno bo precej nizka. Verjamem tudi, da bomo skupaj z vlado in s parlamentom našli en model, kako bomo lahko prišli iz te, po moje iz zahtevnega ali pa enega najtežjih vprašanj tudi te koalicije in te vlade, kako to zgodbo prenesti. Mislim, da je bil to problem tudi prejšnjih vlad in tudi prejšnja usklajevanja so bila težka, naporna, pa vendar nekako se je prišlo z nekim razumnim sporazumom do neke mere z vsemi temi partnerji. Tako jaz tega amandmaja v tem trenutku ne bom podprl, čeprav ni tako slab, da sem iskren. Mislim pa, da ne sodijo v tak koncept, ki sta ga vlada, minister pripravljala, zamišljala in porušil neka razmerja in potem to ne bo to, zavedajoč se pa - še enkrat ponavljam -, da bo pač ministrstvo, predvsem pa vlada našla rešitve kako naprej jutri, pojutrišnjem v tem izjemno ključnem trenutku, kot je ZPIZ oziroma pokojninsko varstvo.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda magistra Cvikla.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Začel bom z nekaterimi ugovori, predvsem najprej ministru gospodu Drobniču. Prvič, ni res, da z uvedbo tega letnega dodatka, bi na dolgi rok pokojnine bile enake, to preprosto ni res. Ker ta letni dodatek je pravzaprav tista, tako imenovana 13 pokojnina. Še vedno je 12 pokojnin, skladnih glede na prispevke. Je pa seveda res, da s tem predlogom želimo uvesti v večji meri solidarnost, solidarnost bo potrebna. Ne samo solidarnost znotraj generacije sedanjih upokojencev, ampak seveda solidarnost med različnimi generacijami upokojencev in zato tukaj gre. Gre zato, da naš sistem pokojninskega in invalidskega zavarovanja, podobno kot vsi drugi sistemi v Evropski uniji, pravzaprav bankrotira. In v kolikor naj ne bi od leta 2006 zagotavljali ustreznih transferjev iz državnega proračuna - v državni proračun pa vsakdo prispeva ne glede na to, koliko je vplačeval v pokojnino seveda bi že bil kdaj bankrotiran. Zato je seveda to napačno. Ker v naši razpravi pa seveda pogrešamo nekega drugega ministra, pogrešam ministra za finance. Gospod minister za finance je danes v Bruslju, kjer deli nasvete gospodoma ministroma za finance sosednje Italije in Portugalske, češ da naj zmanjšajo deficit. Veste, podobne nasvete bo dobival gospod minister za finance Republike Slovenije leta 2007, ko bo zaradi vrste razlogov, ne samo zaradi tega, kar danes sprejemamo, prišlo do resnih problemov v slovenskih javnih financah. Tretje, gospod minister danes zavaja javnost. Pravi, da je vlada pripravila strateško poročilo o primernih in vzdržnih pokojninah. Poročila še vlada ni sprejela. Kolikor mi je poznano, dobro bi bilo, da prej, preden bomo danes odločali o tem, da bi to poročilo bilo predstavljeno. Državni zbor je tisti medij, je tista institucija, ki to poročilo nenazadnje tudi zahteva. O tem je minister za finance tudi govoril in povedal, da je kar nekaj finančnih učinkov. Ti finančni učinki gredo v desetine milijarde; šest milijard v letošnjem letu, 12 milijard drugo leto in potem po eksponentni krivulji naprej do približno 28 milijard že ob koncu mandata te vlade. 28 milijard dodatno ali približno pol odstotka bruto domačega proizvoda. Približno pol odstotka bruto domačega proizvoda pa bi moral minister za finance prihraniti. Nekateri med vami ste rekli, da bomo ta problem zelo enostavno rešili. Porabili bomo denar iz lastninjena zavarovalnic, na primer. Povedati moram, da je v skladu z zakonom o javnih financah, ki smo ga sprejeli v času vstopanja v Evropsko unijo, to prepovedano. Zakaj je prepovedano? Ker je veliko držav srednje Evrope na ta način reševalo, z dejstvom, da so pozno vstopili v pokojninsko reformo. Na Madžarskem, na Slovaškem, v sosednji Hrvaški, tudi na Poljskem so razprodali državno premoženje za tekoče financiranje pokojninske blagajne. To seveda ni nekaj, kar bi bilo dobro. Ob tem pa je seveda minister za finance nekoč celo rekel, podobno kot gospod državni sekretar, ki je odgovoren za uresničevanje koalicijske pogodbe, da 12 milijard pa res ni problem v 1700 milijardah. Če je temu tako, da 12 milijard ni problem, zakaj ste pa ob rebalansu proračuna za 10 milijard zmanjšali investicije v avtocestni program državne ceste, 3 milijarde v znanost in raziskave itn. Tukaj se pridružujem kolegu Brenčiču, ki pravi, da je ta naš predlog skladen tudi zato, ker razmišlja o drugačni razporediti sredstev. Kaj je naš predlog? Naš predlog pravzaprav skuša rešiti klasični problem vsakega pokojninskega sistema. Ta je, da pri dani prispevni stopnji, pri danem številu plačnikov in povprečju neto plače, na eni strani bilance, imamo na drugi strani bilance neko razmerje med povprečno pokojnino in številom upokojencem. Ker pa se v Sloveniji število vplačnikov v sistem zmanjšuje, ne samo zaradi tega, ker imamo probleme z nezaposlenostjo, ampak zato, ker imamo demografske probleme, in ker se hkrati povečuje število upokojencev, je problem nerešljiv, če ne spreminjamo prispevne stopnje. Mi se zavedamo problema, ki ga je uvedla tako imenovana švicarska formula v obstoječi pokojninski sistem. Kot so tudi strokovnjaki opozorili, je potrebno s socialnim kolektivom to tudi najti. To pravzaprav delajo nekatere druge danes omenjene države. V Ameriki - sistem, o katerem je govoril moj kolega poslanec - ne govorimo o pokojninskem sistemu, govorimo o sistemu socialnega zavarovanja "Social security sistem". Ta sistem socialnega zavarovanja je postal nevzdržen. Zakaj? Zato, ker so pač tam že v tisti najhujši demografski luknji. Še nekaj o številkah. Poglejte, naš predlog pravzaprav pravi takole. Glede na leto 2004 bi upokojenci, največji del upokojencev se nahaja v dohodkovnem razredu do 150 tisoč dobili med 30 do 50 tisoč tolarjev več glede na leto 2004. Upokojenci v najvišjem dohodkovnem razredu, preko 150, 200 tisoč, pa bi dobili približno 22, 12 tisoč. Predlog vlade pa pravi, da bi ti upokojenci v najvišjem dohodkovnem razredu in teh bo vedno več, ker se bodo postopoma približevali zgornjemu plafonu, dobili pravzaprav glede na naš predlog skoraj za 80 tisoč več oziroma vlada predlaga, da pri 2% indeksaciji dobijo 93 tisoč 600 zraven tisti upokojenci, ki imajo najvišje pokojnine. To pa je - kot je vsem poznano -pravzaprav več, kot je najnižja pokojnina. Upokojenci z najnižjo pokojnino pa bi dobili zraven zgolj eno četrtino svoje pokojnine, približno 18, 19.680 na približni številki 82 tisoč. Za vse pa je kilogram sladkorja, liter mleka enako drag. Zato, da če ste se v vladajoči koaliciji odločili, da imate 6, 12, 28 milijard, 36 milijard v tem mandatu na voljo za povečanje pokojnin, vam predlagamo, da jih razdelite tako, da bo od tega imelo več upokojencev višjo življenjsko raven. To je ključno vprašanje pokojninskega sistema v katerikoli evropski državi in tudi - kot je gospod Žnidaršič sam rekel - v Severni Ameriki. Gre za to, da mora ta pokojninski sistem zaradi demografskih razlogov, zaradi zmanjševanja števila vplačnikov in povečevanja števila upokojencev imeti zgrajene tudi elemente socialnega zavarovanja. To so preprosta dejstva. Ali si mi to priznamo ali ne. Ampak od leta 1996, ko smo zmanjšali prispevno stopnjo, se to dogaja. Seveda je mogoče prispevno stopnjo dvigniti, vendar bosta to verjetno minister za finance in minister za gospodarstvo preprečila. Zato je naš predlog po našem mnenju ustreznejši. Res je tudi, da smo v tranziciji dobili 200.000 novih upokojencev in da je verjetno prišlo do vrha. Vendar se moramo zavedati, da se bo problem, ki bo nastal z danes sprejeto zakonodajo, reševal v prihodnjih letih bodisi z nekim podobnim predlogom letnega dodatka ali povečevanjem prispevne stopnje ali pa podaljševanjem dobe, v kateri se bomo tisti, ki danes še nismo upokojeni, pač lahko upokojevali. To so dejstva, to so številke. Zato bi predlagal, da bi gospod minister za delo, družino in socialne zadeve - za delo, družino in socialne zadeve, nikjer ne piše "pokojnine" - in minister za finance predložila to tako imenovano strateško poročilo. To strateško poročilo je zahtevala Evropska unija, ker je Slovenija rekla v nekem konvergenčnem programu, da se bo drugače lotila indeksacije pokojnin, kot je to bilo v preteklosti, oziroma da bo bolj okrepila indeksacijo. In v Evropski uniji je to marsikoga zaskrbelo. Dovolite, da sklenem. Naš predlog torej uvaja dodatni element solidarnosti. Solidarnost med obstoječimi upokojenci - in, gospod Jerovšek, solidarnost med tistimi, ki so danes upokojeni, in vami, da se boste vi lahko upokojili pri današnjih pogojih. Drugače se boste vi, jaz in še kdo moral upokojevati pri slabših pogojih. Da je to resen problem, pa priča tudi včerajšnje sporočilo Standard & Poor's-a. To je mednarodna rating agencija. Včeraj je Standard & Poor's sporočil, da prvič odkar nas spremlja, odkar smo postali kreditno vzdržni - in kreditno vzdržni smo postali konec julija leta 1994, ko smo sprejeli nek zakon o prevzemu dolga. Prvič je rekel, da ne bo povišal našega ratinga, ampak je dal tako imenovano "stable", se pravi, pozicijo "ohranjam isto oceno". Zakaj? Ker je v obrazložitvi povedal, da predlog indeksacije daje dvom v to, ali bo Slovenija uspela zagotoviti dolgoročno vzdržnost slovenskih javnih financ. Ustavilo se je torej povečevanje ratinga Slovenije. To bo imelo nekaj učinkov. Eden od učinkov bo, da bodo prenehale padati obrestne mere za slovenske subjekte, za podjetja iz Slovenije in da se bodo prenehale zmanjševati obrestne mere, po katerih se zadržuje slovenski državni proračun. Zato menimo, da je naš predlog - o njem smo dolgo razmišljali, oblikovali smo ga sedaj. Zakaj smo ga oblikovali sedaj? Ker ste v vladajoči koaliciji ocenili, da imate 70 milijard za razdeliti in če jih že dobite, predlagamo, da jih delite na takšen predlog, ne pa da bodo od tega imeli največ tisti upokojenci, ki imajo že sedaj večje pokojnine. Preprosto dejstvo je, da ima v Sloveniji več kot dve tretjini upokojencev pokojnine manjše kot 150.000 tolarjev in tem bi želeli povečati socialni položaj. Kako ga povečamo? Tako kot pravi zakon, da o tem vsako leto ob sprejemanju državnega proračuna odloči državni zbor na predlog vlade v soglasju z zavodom za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Pri tem pa se upošteva gibanje pokojnin in plač v letu pred določitvijo obsega letnega dodatka. Menimo, da gre za korekten predlog, ne pa za brezglavo uvedeno indeksacijo, ki bo tej vladi že ob sprejemanju predloga proračuna za leto 2006-2007 in vsem nam ustvarjala veliko preglavic. Vendar odgovornost, gospodje v vladajoči koaliciji, je na vas. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika? Mag. Žnidaršič.
Ko sem navajal ameriške podatke, sem želel samo povedati, da gre za pravico iz zavarovanja in ta je pač taka. Kaj se je dogajalo z blagajno, je nepomembno. Na sodišču tak zmaga, magari gre država v stečaj, vsaj v tistem sistemu. Ampak podobno se obnašajo tudi drugi. To sem želel povedati. Predlog tega amandmaja ima še hudo šibko točko, namreč, da je bistveno dražji od rešitve, ki je ponujena s spremembo tega zakona. Izračunal sem vsaj dvakrat več denarja. V letošnjem letu bi to pomenilo, kot je sedaj izračun. Po drugi strani tukaj ne gre za indeksacijo v korist "bogatejših". Pri tem amandmaju gre za letni dodatek, ki je v zakonu postavljen tako, da dobijo tisti, ki imajo višje pokojnine, nižjega, in onim se nominalno in v odstotku hitreje povečuje, ki imajo nižje pokojnine. In je ta - bi rekel - socialni model v nekem smislu ograjen. Hvala.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Potrča, hkrati pa se vam opravičujem, ker vas že prej nisem opazil, da ste se prijavili k besedi.
Hvala lepa. Res sem pričakoval, da me je vaš sodelavec opazil, ker sva gledala, ko sem imel roko. Se opravičujem vam, ker se nisem trikrat javil, da bi bil zapisan. Pred pol ure približno bi pa moral biti na vrsti, pa kljub temu, hvala lepa. V naši poslanski skupini socialnih demokratov, kot je rekel kolega Han, bomo zakon podprli. Mi smo prepričani, da vključuje nekatere elemente, ki so pozitivni in o katerih bi morali slej ko prej v pokojninskem sistemu govoriti. Prav je, da na novo ocenjujemo, kakšne so zavarovalne osnove, od katerih se plačujejo prispevki in v tem smislu zakon daje potrebne izboljšave. Upam, da bo zakon dal izboljšave v smislu obveznosti plačevanja prispevkov in izterjave plačila prispevkov in da ne potrebno več razpravljati o tem, ali je res vsaki delavec tisti, ki mora vsak mesec skrbeti za to, da je plačilo prispevka prišlo na zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, če je dobil plačo in je redno zaposlen. To je pomemben prispevek. Jaz sem trdno prepričan, da je zahtev, ki smo jih imeli že v letu 1999, ko smo sprejemali zakon - moja stranka je bila takrat v opoziciji, pa smo kljub temu zelo intenzivno pri sprejemanju zakona sodelovali - bilo veliko razprav, ali in na kakšen način uvesti vdovske pokojnine ali ne. V principu v moji stranki sodimo, da je to pozitivna opredelitev v zakonu. Ima posledično tudi finančne obveznosti, vendar gre v smeri krepitve družinskih odnosov in reševanja problemov v primeru smrti enega od zakoncev, ko se na hitro spreminjajo pogoji življenja. To je lahko tudi zelo bistveno. Jaz sem trdno prepričan, da bi razprave o spremembi sistemov usklajevanja bile potrebne. Jaz sem zelo vesel, da je gospod Sok citiral mojo izjavo izpred štirih let, ker to mislim še danes. Rekel sem, da bi sistem moral zagotavljati usklajeno rast plač in pokojnin. To mislim še danes in kadarkoli bi zares ugotovili velike anomalije na tem področju, bi razprave o tem bile potrebne. Zato se sploh ne čudim, da o tem razpravljamo danes in da so boljše ali slabše rešitve, ker vse niso dobre in domišljene predlagane. Me pa zelo moti, priznam, zelo moti, ker razpravljamo to z vidika mnogokrat velike demagogije, neresnic, potvarjanja nekaterih dejstev. To bo škodilo predvsem vam, ki to delate, ker doslej nam v opoziciji to ni bilo treba delati. Predlagatelj sam, ki je povedal, da je treba popravljati vse, zaradi tega, ker so bile v letih 1999 drastično kasneje zavestno bile sprejete napačne odločitve, ki so prizadejale zavestno toliko in toliko upokojencev. Procenti, ki jih pri tem uporabljate, so zelo različni od ministra, ki govori od štirih, eden o poslancev je rekel šest, od mojega kolega Žnidaršiča, ki je rekel osem. Ne vem, do kakšnega odstotka bo počasi prišlo. Ampak graditi spremembo sistema na tem, da imamo sedaj dobro koalicijo v primerjavi s tisto, ki je bila prej, ki je bila "zlobna" in je hotela upokojencem vzeti neke pravice, mislim, da ne bo dolgo. Čez leto, dve bomo imeli spet magnetograme, pa bomo lahko pogledali, kaj je kdo povedal. Bojim se, da bo lahko komu od vas bolj nerodno, kot je bilo meni, ko je bil magnetogram izpred štirih let citiran. Vemo namreč, da se cela Evropa in cel svet, tam kjer imajo socialni sistem, srečuje s problemi pokojninske reforme, da ta ni niti danes v teh pogojih, na žalost, nikoli za večno dana in da se stalno znova ocenjuje, koliko dosega učinke, ki si jih želimo, kje so pa določene korekture potrebne. Da je treba zagotavljati potrebno vzdržnost med obremenitvami tega sistema in med pravicami, ki pomenijo nadaljevanje dela, ne pa nek poklon, ki ga daje država, ampak morajo kljub temu biti v nekem sorazmerju z možnostmi. In da je problemov tu zelo, zelo veliko. Zato jih ne kaže poenostavljati na način, kakor ste jih, dragi gospodje, pa ena gospa je bila tudi vmes, o katerih ste nekatere poslanke, gospe in gospodje, pa tudi minister, govorili. To pa najbrž ni najbolje. Če bi nam ob tem ponudili kakšne bolj verodostojne, tudi dolgoročne podatke, bi bilo vsem lažje. Formalno je gotovo zakon takšen, da izpolnjuje vse pogoje, ker ima tudi predvidene finančne obveznosti. Ali bodo točno takšne, kot so zapisane, ali ne, bomo videli. Hitri račun pokaže, da niso dobro izračunane. Posebej ne zaradi usklajevanja, ki zdaj pomeni usklajevanje za nazaj za celo leto, če do razkorakov pride, ker pride do usklajevanja od 1.1. tekočega leta. To lahko pomeni v masi potem kar precejšen obseg sredstev. Ampak to je konec koncev odgovornost koalicije, ki na ta način predloge predlaga in želi, da se sprejmejo. Mi bomo s svojimi glasovi k temu sprejemu pripomogli, ker je smešno, res smešno, da se želi pokazati, da neke poslanke in poslanci ali neke stranke želijo politično škodovati same sebi in 500.000 upokojencem, druge bi pa imele drugačne interese. Gre bolj za vprašanje odgovornosti in resnega razmisleka ob izjemno zahtevni temi, kot pa za demagogijo in reševanje nekih predvolilnih obljub, ki so lahko bile ali pa bi lahko bile tudi v naglici dane. Zato za mene sklicevanje na to, da je samo predvolilna obljuba tista, ki pomeni izpolnitev, ne glede na to, kako je bila dana, ni pametno. Mislim, da bi rešitev morala biti dolgoročno za vse koristna. In da ne bom prekoračil časa, bi podal samo še svoj odnos do amandmaja, o katerem govorimo. Jaz ga bom podprl. Čeprav priznam, da tudi sam menim, da ni dokončno izoblikovan tako, da bi bil v celoti operativen. Razumem pa tudi sam - tako kot kolega Brenčič - da vključuje v sebi dva elementa. Enega, ki pomeni drugačen način določanja letnega dodatka, kot ga predlaga vlada. V tem delu, spoštovane kolegice in kolegi poslanci, sicer nimam zase, ker ga nisem delal, dokončnega obračuna, ali je malo več ali manj v absolutnem znesku v masi od tega, ki ga predlaga vlada. V vsakem primeru pa trdim, da je boljši. Zakaj boljši? Zaradi tega, ker enako kot vladni predlog upošteva socialne elemente in zmanjšuje razlike. Ker tudi vladni predlog ima dve kategoriji, nižjo in višjo, odvisno od tega, kolikšno pokojnino kdo dobiva. Predlog je boljši zaradi tega, ker uvaja stopničasto in ne dela tistih velikih razlik - dobro veste, če se te korekcije delajo, so najslabše. Če narediš preveliko razliko na pol, ker potem zaradi enega tolarja višje ali nižje pokojnine dobiš po vladnem predlogu že razliko, ki je skoraj 30 oziroma več kot 30 tisoč. Če pa greš stopničasto, so te razlike manjše. V šestih skupinah je to stopničasto spreminjanje prav gotovo boljše. To je prvi razlog. In drugi. Ker razumem, da bi ta sistem lahko ob odgovorni vladi, vsako leto dopustil možnost diskusije in odločanja o tem, kakšne in kakšni bodo načini, postopki, odstotki usklajevanja pokojnin z dejanskimi gibanji plač, življenjskih stroškov, inflacije in podobnega v državi. V tem drugem delu bi bila to vsako leto o proračunu resna razprava, ki bi - jaz upam - našla koristne rešitve za vse te elemente, ne pa določala procente, mehanizme, ki bodo slej kot prej lahko postali dvomljivi. Moje kolegice in kolegi v koaliciji - jaz upam - da se bodo spomnili, da tudi, ko smo v lanskem letu spreminjali sistem usklajevanja pokojnin. Prvič, ni res, da ga ne bi brez uskladitve, ne. Popolna uskladitev je bila tudi z DeSUS-om in tudi socialni partnerji so dali temu soglasje. Jaz osebno sem pa ob vsaki priložnosti rekel, da ne verjamem nobeni formuli, da bo za vse večne čase delovala tako, kot je bila zamišljena. In to upam ponoviti tudi danes. Zaradi tega, ker če so gibanja bistveno drugačna od zamisli, ki jo je nekdo imel takrat, ko je formulo računal, mu da popačeno sliko. Potem se čudi, zakaj je rezultat drugačen in začne razmišljati, da mora formulo spremeniti. In to smo v prejšnjih letih mnogokrat delali, mnogokrat tudi napačno. Soglašam, ampak mislim, da je krivično kogarkoli ocenjevati, da je to delal zavestno zato, da bi upokojencem nagajal ali pa, da bi jim vzel neko njihovo pravico. V tem delu bi bil ta sistem, ki ga amandma vključuje, morda boljši, ker bi o realnih razmerjih vsakokrat sproti razmišljali in se znali realno tudi odločati, ne pa uveljavljali neke fiktivne formule, ki dajejo takšne ali drugačne rezultate. Zato bom amandma podprl. Hvala.
Hvala lepa. Naj povem, da smo še vedno pri 11. členu in da imamo še dva člena in dva amandmaja, glede na čas. Na vrsti pa je gospod Testen.
Hvala za besedo. Skozi to razpravo sem ugotovil, da se z zadnjimi ali pa, bom rekel, predlogi zadnjih mesecev LDS-a posluša delovati v tej smeri, da bi se čim bolj oškodovali. Razumem, da hočejo škodovati vladi in pa koaliciji. Ne razumem pa, da hočejo škodovati Sloveniji, ker če boste zasledili na isti seji, ko predlagajo, da bi se na ta njihov način sprejel amandma, kar nedvomno pomeni povečanje pokojninske blagajne. Na isti seji predlagajo pod eno točko tudi ukinitev davka na izplačane plače. To pomeni, da poskušajo na eni strani čim bolj ožiti prostor prihodkovnega dela proračuna, na drugi strani poskušajo večati izdatkovni del. Zelo dobro se spomnim debate, ko smo obravnavali zakon o dohodnini, tako imenovani študentski zakon. Nekdo izmed prisotnih, ki ni bil iz koalicije, je rekel: "Če ste dali upokojencem, dajte pa še študentom." Sedaj se ta stvar nadaljuje. Če ste dali študentom, dajte še upokojencem. In tako dalje in tako dalje. Mislim, da gre ta stvar v to smer. Pokojnine je treba povečati zato, ker so premajhne in ker ne sledijo plačam. Nikakor pa se ne strinjam s predlaganim amandmajem, ki po sami vsebini načina izplačila teh letnih dodatkov sicer ima neko idejo, sigurno gre pa za absolutno povečanje zneskov. Mi smo na komisiji za nadzor proračuna in javnih financ obravnavali tudi pokojninsko zakonodajo in smo imeli strokovnjaka, ki nam je rekel, kakršenkoli zakon boste sprejeli, bodo težave. Jaz mu verjamem in mislim, da je prav povedal. Ker če bi mi ostali na starem zakonu, bi čez kakšno leto imeli socialne probleme pri upokojencih, ker bi nedvomno z zmanjševanjem pokojnin do tega prišlo. S sprejemom tega zakona se povečuje pokojninska blagajna in to bo tudi prineslo svoje posledice. Dolgoročno je bilo izračunano, da bo čez nekaj let - se pravi - čez 25, 30 pokojninska blagajna bistveno bolj vplivala na proračun, kar je nedvomno res. Obstajajo pa tudi rešitve, ki se jih v Evropi poslužujejo. Sigurno je, da bo z večanjem življenjske dobe potrebno dolgoročno gledano tudi v Sloveniji razmišljati v to smer, da bi delno kompenzirali ta problem pokojninske blagajne tudi z daljšo delovno dobo. Ko je gospod Cvikl našteval milijarde, zakaj ste vzeli 10 milijard za investicije v ceste, bi mu rad rekel, da smo bili v težavah zaradi tistih 70 milijard proračunske luknje, ki jo je bilo treba nujno zakrpati. Zaradi tega je bilo rebalans bistveno težje delati. Kar se tiče tega - sicer ne vem, kdo točno je rekel v razpravi - da so nekatere plače manjše od pokojnin, to sicer drži- Jaz se s tem mnenjem strinjam. Samo v teh primerih mislim, da je treba reševati plače, ne pokojnine. Nekatere plače v nekaterih delavno intenzivnih branžah so pri nas res zelo velik problem. Zato mislim, da je tudi tukaj naloga države, da nekaj na tem področju naredi. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Rezmana.
Hvala. Kolega, ki je pravkar govoril, me je spomnil na spreminjanje dohodninske zakonodaje. Ker je nekdo govoril, da je treba dati obojim, študentom in upokojencem. Drugače je povedal, naprej študentom, potem šele upokojencem. Upam, da s tem ni dajal tudi prioritete po teži, torej, kdo je do tega upravičen in kdo ne. Sicer sem pa hotel najprej demontirati nek podatek, ki ga je kolega posredoval, da se zmanjšuje število tistih, ki prispevajo v pokojninsko blagajno. Ne, povečuje se. To je tisto, kar je dobro. Ne zavajati s podatki. In zadnje, zelo na kratko. Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve je res tisto, ki se ukvarja tudi s pokojninami, čeprav to v naslovu ne piše. Zato, ker je pokojnina posledica dela.
Hvala. K besedi vabim gospoda doktorja Gantarja.
Hvala lepa. Par besed bi še vendarle rekel k tej razpravi, k temu členu. Neizpodbitno je, da se razkorak med prihodki in odhodki v pokojninski blagajni povečuje. To tudi ob sedanjem sistemu tako, kot to kažejo analize, da bo čez 20, 30 let - dejansko lahko računamo samo na to razmerje - celo na 40%. Kar pomeni, da se bo obračunavalo 40% plače, ne pa tako, kot danes 70, 80 in tako naprej. To je prva stvar. In druga stvar je neizpodbitno dejstvo, da je ena skupina upokojenk in upokojencev, ki je reprezentirana skozi stranke in upokojenske organizacije, nezadovoljna s sedanjim konsenzom - če smem tako reči - in da meni, da v tem konsenzu preveč daje oziroma, da se mora odrekati več kot druge. Tudi to dejstvo je legitimno. Treba ga je pač priznati, ker je takšno. In ga je treba rešit. Ampak ne na takšen način, kot ga rešuje ta zakon. Mislim, da je tisto osnovno načelo, po katerem bi morali ravnati, to, da v gospodarskem razvoju bi se nam dogajalo in je takšen, kot je. Ne bom ga opisoval, da pravzaprav nobena skupina ne sme biti na slabšem. Upokojenke in upokojenci ne smejo biti na slabšem. In morajo dobiti pokojnine, torej toliko, kot njim ne sme padati pokojnina, ne sme se jim zmanjševati. Kar vztrajno govorite, da se zmanjšuje. Ni res! Pač pa se mora tudi povečevati v odvisnosti od gospodarskih razmer in morajo upokojenci enakopravno participirati pri družbenem bogastvu, ki je nastalo in nastaja. To je osnova predloga, ki ga je predlagal poslanski klub Liberalnih demokratov. To je stvar predloga. In ta je tudi bolj vzdržen, kot je vzdržen predlog, ki ga kot posledico predvolilne obljube predlaga vladajoča koalicija. Ampak dobro, jaz moram reči predvsem to, da me poleg ob teh sedmih, štirinajstih, osemindvajsetih, šestintrideset, ne vem koliko milijard, bolj skrbi neko drugo dejstvo, ki ga ni mogoče opisati v milijardah. In je tudi, bi rekel, se reflektiralo v današnjem govoru nekaterih poslank, poslancev. Namreč, da se nam zarisuje nekaj bolj groznega, če smem tako reči, in to je medgeneracijski konflikt, ki lahko privede do nehotenih posledic, ki se jih lahko komajda zavedamo. Govorjenje o mladih ekonomistih - mimogrede, z marsikom se v marsičem strinjam, z marsikom pa se v marsičem ne strinjam -, govorjenje o mladih ekonomistih, ki še niso zaslužili niti za stroške lanskega šolanja, ki si zato ne zaslužijo, da berejo levite drugim, se mi zdi skrajno neresno in neodgovorno. Zdi se mi neodgovorno, da se ne posluša glasov tistih, ki mislijo drugače in opozarjajo na to, da bo današnja rešitev rešitev za dve leti, potem, po naslednjih volitvah, če mislite, da boste zmagali, boste morali spremeniti sistem, in to zelo na grobo in zelo na silo. Skrbi me to, da se pravzaprav dela ta rez med starejšimi generacijami in mlajšimi generacijami in da se načenja ta medgeneracijska solidarnost na družbeni ravni. In teh posledic ne bo mogoče ovrednotiti samo v denarju. Strateško poročilo, zelo me zanima, kje je. Po zakonu o dostopu do informacij javnega značaja bi celo v osnutku moral biti objavljen na spletni strani, celo v osnutku, predlogu. Pa ga ni. Torej, poročilo bo prišlo potem, ko bo zakon sprejet. Res ne vem, čemu to služi. Hvala.
Hvala lepa. K besedi vabim še gospoda poslanca Džubana, potem pa gospoda ministra, če se ne bo še kdo prijavil medtem.
Hvala lepa, predsedujoči. V vsakem primeru bom zakon podprl in hkrati bom podprl tudi amandma. Ne zaradi tega, ker so me prepričali moji poslanski kolegi, pač pa razpravljavci danes in nekdaj. Danes tisti, ki ste govorili o pomanjkljivosti veljavnega zakona, ki je bil, kot smo tudi slišali, sprejeman zelo dolgo in smo lahko poslušali zgodbe, ki gredo točno v tej smeri, kar predlaga ta amandma ali pa zelo podobno. Najprej je bilo danes govora, kako bi se po veljavnem zakonu stanje nekaterih skupin poslabševalo, to, kar delno ali simbolično ta amandma postopno sanira. V preteklosti smo pa poslušali tukaj zelo dolge razprave, ki so pa govorile točno o tem ali pa zelo podobno o tem, kar mi predlagamo, kako zmanjševati razlike. Celo tako daleč - nekateri se boste spomnili, ko smo imeli celo predlagano razmerje ena proti tri. Jaz bi, pa naj kdorkoli to vzame demagoško ali kakorkoli, tudi ta predlog danes podprl. Ampak seveda ga ne bi mi tukaj podprli, ker ima vsak toliko rad sebe, da tega ne bi bili v stanju izpeljati in vlada tega tudi nikoli ne bi predlagala. In se bojim, da ga tudi nikoli ne bo. Čeprav, ko govorimo, kako je drugod po svetu urejeno, so različni sistemi, so nam lahko orientacija ali pa ne. Za ameriški sistem je gospod Žnidaršič rekel, kako zgleda, kako je zavezujoč. Imamo pa tudi sistem, kjer nekomu zagotavljamo neko primerno, zelo primerno socialno osnovo, recimo Avstralci. Če pa imaš lastne dohodke, primerne ali visoke, pa ne dobiš iz blagajne nič, čeprav si veliko plačeval. Tako da je zelo težka diskusija v tej smeri. Tudi v tej dvorani smo takrat, ko smo bili na oblasti, velikokrat poslušali od strani opozicije predloge, kako čim več razdeliti in čim manj pokasirati v državno blagajno. Saj to je menda zgodba opozicije vedno znova. Seveda, danes je to vas srečalo, ampak v tej skrajnosti mi ne predlagamo rešitev in tudi ta rešitev ni tako daleč v tej smeri. Tudi v tej dvorani mi je enkrat poslanski kolega Pukšič rekel, delavci v delovni intenzivnih panogah imajo zato nizke plače, ker ste vi na oblasti. Jaz čakam, da bodo moji Murini delavci v prihodnosti, ne jutri, ker to ni možno, v prihodnosti imeli primerne in boljše plačanje pod novo oblastjo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Gulič, potem pa gospod Brenčič.
Spoštovani predsedujoči, cenjene kolegice in kolegi! Jaz bom amandma podprl iz preprostega razloga, ker je boljši kot vladni predlog. Bi se pa dotaknil tega, ali so pokojnine socialna kategorija ali niso. Seveda so. Krvavo so. Treba je pogledati, kaj vse se napaja iz teh pokojnin, drugič, kako nastaja medgeneracijska izravnava, koga vse živijo ti upokojenci in ne živijo jih predvsem tisti, ki imajo najnižje pokojnine, ne tisti, ki jih imajo najvišje. Zato se mi zdi, da je veliko bolje, da dobijo manj tisti, ki imajo že sedaj veliko in več tisti, ki imajo malo, zato da bo ta siromaščina ublažena. Rešena ne bo.
Hvala. Gospod Brenčič.
Hvala lepa. Jaz sem v razpravi, po vprašanju tega amandmaja pogosto slišal tezo, za katero se nekateri kolegi poslanci odločajo, da bo treba reševati bodočo stabilnost pokojninskega sistema skozi daljšanje delovne dobe. Upam, da se zavedamo, o čem govorimo. Delovna doba moškega je že sedaj 40 let. Mi moramo vedeti, da je zaposlovanje v sedanjem času v veliki meri močno nagnjeno k določenem času. Da to zaposlovanje daje določene stresne momente v ljudi, ki so sedaj še mladi. Predstavljajte si, kako to vpliva na delovno dobo 40-ih let. Mladi intelektualci se sedaj zaposlujejo praktično pri skoraj 30. letu, po 28. letu. 40 let delovne dobe pomeni 78 let oziroma 68 let starosti. Da vemo o čem govorimo - jaz trdim, da je 40 let delovne dobe povsem maksimum za sedanjo stresno situacijo, ki jo doživljajo predvsem ti ljudje, ki imajo sedaj začetek svoje poklicne kariere in svoje aktivne poti dela. Tako da, sem kar malo zaskrbljen, da bi mi v to smer premikali zadevo. Na to sem že opozoril pri izhodiščih v lizbonski strategiji, da moramo biti na krepko pozorni, ali smemo iti podaljševati delovno dobo preko 40. let. Hvala.
Hvala lepa. Minister je želel glede tega člena zadnji razpravljati, tako da vas ponovno vabim, če bi še kdo želel o 11. členu in o amandmaju? Gospod Sok.
Samo en stavek. Jaz bi rad še enkrat povedal, da je sicer ta amandma LDS-a lahko na prvi pogled zelo všečen. Ampak iz tega, kar so predlagali, se vidi, da ni resen ta predlog, ker bi moral biti dejansko, to, kar je že kolega Brenčič ugotovil, predlagan amandma na 7. člen, ne pa to, kar ste vi predlagali. Je nesprejemljivo v tem členu. Morate potem 7. člen tega zakona spremeniti. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, imate besedo.
Torej vlada tega amandmaja ne podpira iz dveh razlogov. Eden je sistemski, drugi pa vsebinski. Nekako se je dalo razbrati iz razprave, da bi ta predlog valorizacij in tega sistema pravzaprav nadomeščeno indeksacijo pokojnin, kar je povsem nesprejemljivo iz zavarovalnega vidika. Absolutno to odklanjamo, da bi to nadomeščalo. Če je pa to dodatni ukrep za usklajevanje, pomeni pa mnogo večjo porabo, kar je pa v neskladju z vašimi intencijami in skrbjo za pokojninsko blagajno. Tega amandmaja z nikakršnega vidika ni mogoče podpreti in ga seveda ne predlagamo. Več plačnikov je v zavarovalnem sistemu. Rad bi poudaril, to se vidi iz statističnih podatkov ter število zaposlenih oseb se povečuje, ne veliko, ampak se povečuje. Drugo, v zvezi s podatki ob bruto državnem produktu in deležu pokojnin v stroških družbenega bruto produkta si lahko pogledate tudi v obrazložitvi zakona, kjer je jasno razvidno, da se delež pokojnin v državnem produktu vse skozi zmanjšuje ne glede na to, da se število upokojencev povečuje, kar je še eden bistvenih argumentov, kako pravzaprav se to razmerje med plačami in pokojninami poslabšuje. Razmerja med pokojninami in plačami pa imate tudi predstavljeno - pravzaprav vlada ni iznašla, kakorkoli že, ampak so podatki Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Tukaj ni nobene ideologije, tukaj so samo podatki. In če še poudarimo. S tem usklajevanjem pokojnin bo še vedno ostal ta razkorak med plačami in pokojninami. Še vedno bo ostajal trend razkoraka. Zakaj? Zato, ker velja še 151. člen in vsi ti ostali členi iz tega zakona, ki so posledica medgeneracijskega sporazuma in te reforme. Namreč, osnova za obračunavanje pokojnin se še vedno podaljšuje. Izračun osnove za pokojnino ravno tako, kar ima posledico, žal, tudi zmanjševanje pokojnin v primerjavi s plačami. Tudi, če bi dosledno uveljavili formulo, kot tehnični izračun, bi se nam to dogodilo. To je pravzaprav debata vseh teh ekonomistov, ki ne izhajajo iz zakonskih določb in naše intencije po usklajevanju. Zato vse te, recimo, nejasnosti. Če bi sledili principom, da se nižje pokojnine usklajujejo drugače kot visoke, bi na dolgi rok imeli vsi enake pokojnine. Gospod Brenčič, čisto enostavno vam moram odgovoriti, matematično velja, če vi različne pokojnine usklajujete z enakim procentom, potem imate razmerje med pokojninami vedno enako tudi v nadaljevanju. To je jasno, to sledi iz matematike. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Počakajte, vrednost se pa vedno povečuje, tudi v zvezi z limitom. Limit na ostaja na istem nivoju, da bi se zgoščevale pokojnine na tako imenovanem stropu, ker se osnova vseskozi tudi povišuje, osnova za izračun pokojnin. To so pač ti preprosti odgovori. In glede teh številk je tudi v predložitvi zakon.
Hvala lepa. Še vedno se nadaljuje razprava glede 11. člena amandmaja. Naprej gospod Potrč, potem pa gospod Brenčič.
Hvala lepa. Sem zelo vesel, končno iskrene besede gospoda ministra, ki tudi točno drži in naj si pogleda, kako izgledajo podatki, ki jih je sam dal na 5. strani, pa bodo zelo podobni tistemu, o čemer je pravkar govoril. So posledica spremembe sistema, ki je pač odmerno osnovo zaenkrat vsako leto znižuje. Tako smo leta 1999 določili. Hkrati zmanjšuje procent za tistega, ki je že upokojen za 0,5% prav zato, da bi se izenačeval ali pa približeval novi odmerni osnovi. In če pogledate 2.1., 2.2. minus 0,4., 2.2., 2.3. minus 0,6, 2.3., 2.4. minus 0,8. To so tiste spremembe, ki so zelo blizu temu sistemu. Prav je, da se to končno pove, ne pa govoriti o tem, kdo je kdaj, komu kaj ukradel. Hvala.
Hvala. Gospod Brenčič.
Hvala lepa. Gospod minister, da se ne bi napak razumeli. Ko sem jaz rekel, da mi je pristopanje tega amandmaja, če se poglabljamo v situacijo, nekoliko blizu, sem izhajal predvsem iz zadnjega odstavka tega amandmaja. To se pravi, da je vlada tista, ki bo v vsakoletnem proračunu oziroma v zakonu o izvrševanju proračuna dala elemente za letni dodatek, ki bodo tako rekoč nadomestno usklajevanje pokojnin in zdajšnji dodatek za rekreacijo. V tem smislu sem jaz ta amandma razumel. Lahko, da sem ga napak razumel. Hvala lepa.
Hvala lepa. Smem zaključiti razpravo glede 11. člene in vloženega amandmaja? Ugotavljam, da lahko. Nadaljujemo z razpravo o 25. členu, in sicer o amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov in poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Kdo želi besedo? Gospod Potrč.
Hvala lepa. Predlog, ki ga dajemo, izhaja iz dejstva, da bi bilo prav, da tisti, ki je najpomembnejši del, vplačujejo v pokojninski sklad. To pa so zavarovanci sami in na drugi strani delodajalci preko svojih oblik organiziranja vplivajo tudi na odločanje v samem svetu zavoda. Mislimo in poudarjamo, da je pokojninska reforma, sprejeta leta 1999, bila oblika ne samo medgeneracijskega sporazuma, ampak tudi dogovor socialnih partnerjev in sestave takratne skupščine sedanjega sveta zavoda je bil izrecno eden od vsebine teh dogovorov ali pravilno tako pomembno potenciran ali ne, je druga stvar. Ampak bil je. Izrecno sprememba sestave danes nima soglasja socialnih partnerjev. Tretje, menimo, da je slabo, da želi vlada povsod, kjer je mogoče zagotoviti svojo večino, da bi lahko odločala tudi tam, kjer pravzaprav vsebinske odločitve sprejema na drugi način. Svet zavoda ima tako malo pristojnosti, da res ni nobene potrebe, da bi imela vlada v njem delovno, govorim, večino. Formalno od 27 deset res ni večina. Samo z nekaj spretnosti je delovna večina v vsakem primeru zagotovljena, če ne se pa odločitve tako dolgo ponavljajo. Gospod minister, imamo izkušnje pri imenovanju direktorja v tem mandatu. To je tudi pomemben razlog, da je bilo treba sestavo skupščine spremeniti, ker je treba zagotoviti tako disciplino, da se to ne bi še kdaj dogajalo. Menimo torej, da ni res nikakršnih razlogov razen, to sem rekel in upam tudi tu ponoviti, kaprica, da se sestava sveta zavoda oblikuje tako, kot ga je predlagala vlada. Pričakujem, da bo razumevanje, da se vsaj na tej točki, če že ne in če že to ne velja pri drugačnih kadrovskih rešitvah, upošteva dogovor med socialnimi partnerji in podpre naš amandma. Hvala.
Hvala lepa. Še kdo želi razpravljati o 24. členu? Gospod Capuder.
Hvala. Po veljavni pravni ureditvi je nosilec obveznega pokojninskega in invalidskega zavarovanja lahko organiziran kot javni zavod ali pa kot javni sklad. Glede na zakonodajo, ki določa, kako so javni zavodi organizirani, so tudi bile predlagane spremembe sestave oziroma spremembe vodenje tega sklada oziroma javnega zavoda. Do sedaj veljavna ureditev zavoda temelji še na prejšnjih samoupravnih interesnih skupnostih, kjer sta skupščina in upravni odbor vodila zavod. Po zakonu o zavodih pa ta zavod opravlja svet ali pa neki drugi kolegijski organ opravljanja, ki ga predstavljajo predstavniki ustanovitelja in zainteresirane skupnosti in tudi predstavniki zaposlenih. Vladni predlog gre v smer, da ima v tem 27 članskem 10 članov. Mislim, da to nikakor ne pomeni neke velike večine. Mislim, da bo omogočalo vladi, ki je preko proračuna udeležena v večjem delu prihodkov v tem zavodu omogočilo, da pač ustrezno odreagira [[..]] [[Opozorilni znak.]] [[.. ..]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]Amandmaja ne bom podprl. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Cvikl.
Predlog vlade je podržavljanjenje zavoda in pravzaprav pripojitev pokojninske blagajne k državnemu proračunu. Pri tem pa je potrebno povedati, da tako zakon o javnih financah kot druga zakonodaja tega ne predvideva. Zato smo predlagali amandma, v katerikoli obliki, bodisi v obliki tega, kar smo mi predlagali, ali kar so predlagali Socialni demokrati. Menimo, da zagotavlja to, kar je ključno pri tem, da ekonomsko socialni svet, da Slovenija v celoti upravlja s pokojninsko blagajno, zato tudi nasprotovanje ekonomsko socialnega sveta. Škoda je, da vlada ne razume niti vloge delodajalcev, niti vloge sindikatov. Vendar to je očitno že druga zgodba. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Potrata.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Podprla bom predlagani amandma Socialnih demokratov, kar samo po sebi sicer ni tako presenetljivo, ker prihajam iz te poslanske skupine, ampak gre za vsebinsko utemeljitev predloga. Ker razumem, da je pokojnina ne samo pravica iz dela, ampak tudi pravica medgeneracijskega dogovarjanja, pa tudi pravica, o kateri je mogoče razpravljati v enem delu kot o socialni kategoriji. Prav je, da se pri odločitvah upošteva dogovor in možnost vplivanja na odločitve tistih, ki v blagajno največ prispevajo. Zato se mi zdi, da je predlog prvega amandmaja, ki govori o tem, kako zavod upravlja svet zavoda, ki ga sestavlja 27 članov, ustrezna rešitev in bi bilo dobro, če bi vlada pri svojem predlogu prisluhnila tako predlogom opozicije kot predlogom socialnih partnerjev. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister.
No, vlada je prisluhnila socialnim partnerjem in tako tudi spremenila ta predlog, ki je bil prvotno bistveno drugačen. Od 27-ih ima samo 10 članov, to pomeni približno tretjina. In če je takšna zastopanost, pomeni upoštevanje socialnega dialoga. Ne gre za preglasovanje, za možnost preglasovanja vlade, ampak, da se usklajuje. To si lahko vsak državljan razloži, kaj je to 10 od 27-ih. Za kakršnekoli odločitve pa je potrebna večina.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo o 24. členu in o dveh amandmajih. Odpiram razpravo k zadnjemu členu 33. členu in amandmaju poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Ugotavljam, da DeSUS, NSi, pa bolj ali manj LDS nimajo več časa. Ja, gospod Potrč.
Hvala lepa. No, jaz bi rad povedal, da sem ravno iz 33. člena razumel svoje razumevanje vsebin osnovnega amandmaja. Namreč, višino letnega dodatka določi ZPIZ na predlog vlade vsako leto in tam so določeni razponi v osnovnem tekstu. Recimo, pri 70% povprečne plače med 100 in 130. Skratka v tem razponu lahko vsako leto vlada odloča, enako velja za vse druge kategorije. In jaz sem, kolega Cvikl me ni slišal - rekel in sem tudi iz obrazložitve osnovnega amandmaja, ki ga je dal LDS, res pa ne iz osnovnega teksta, razumel, da to pomeni tudi povezavo s sistemom usklajevanja letnega po 150.a in b členu, kar bi se mi zdelo možnost oblikovanja resnično konkretnih odločitev vsako leto glede na realne razmere. Ker pa vem in najbrž vemo vsi, da tudi v pokojninskem sistemu nič ni večnega, bi, ko bi, recimo, ta sistem pokazal neke anomalije ali preveliko uravnilovko, pa premajhno upoštevanje plačanih prispevkov - kar smo tudi ob sprejemanju zakona v letu 1999 v enem delu naredili- ali bi pokazal, da enostavno ne more več sistem slediti, bi se pa najbrž pogovarjali o tem, da eventualno tudi spremenimo. Matematične formule, pa še enkrat povem, se bojim, da se bodo tudi tokrat izkazale za dvomljive in jih bo ta vlada morala popravljati, ali bo pa naslednja kakršnakoli že spet rekla, da je ta vlada zavestno delala slabo upokojencem, zato je treba kasneje nekaj popravljati. Hvala.
Hvala lepa. Ugotavljam, da razprave ni več, zato jo zaključujem. Ja, seveda, še minister. Prosim.
Vlada ne podpira tega predloga amandmaja, torej, navezuje se tudi na prejšnji amandma. Poudariti je treba, da ta enkratni letni dodatek upošteva socialnoekonomski položaj oziroma višino prejemka pokojnine. Tisti, ki imajo višjo pokojnino, imajo manjši dodatek. Tisti, ki imajo nižjo pokojnino, imajo višji dodatek. Ta princip se je pravzaprav obnesel kot dober in skozi vse prejšnje obdobje ni bilo nobenega tehtnega predloga, da bi kakorkoli spreminjali. Te spremembe zakona pa se nanašajo na višino. Nekoliko se pa zmanjšuje razmerje med višjimi in nižjimi pokojninami.
Še mag. Cvikl. Imate eno sekundo.
Vidim, da ste v vladi razumeli. Ta amandma ohranja indeksacijo - drugačen letni dodatek, vendar indeksacijo, kot je v veljavnem zakonu. Hvala.
Hvala lepa. Ugotavljam, da je razprava zaključena. Vsem se lepo zahvaljujem. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, in sicer pol ure po končani 17. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 21.15 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O DELOVNEM ČASU IN OBVEZNIH POČITKIH MOBILNIH DELAVCEV TER ZAPISOVALNI OPREMI V CESTNIH PREVOZIH. Pozdravljam ministra za promet in njegove sodelavce! Za to točko je skupni čas razprave 1 ura in 35 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije, zato dajem besedo predstavniku vlade, verjetno ministru, za obrazložitev. Prosim, da to predstavite za govorniškim odrom; takšen je pač naš običaj. Hvala lepa.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Predlog zakona določa za izvrševanje uredbe Sveta EGS, številka 3820/85 in uredbe številka 3821/85 z vsemi njenimi spremembami, pristojne organe in njihova pooblastila ter naloge nosilcev javnih pooblastil in njihova pooblastila, način podelitve pooblastil, uradne evidence ter globe za prekrške. Poleg tega pa predlog zakona v slovenski pravni red prenaša direktivo Sveta številka 88/599 EGS, ki ureja nadzorne postopke za izvedbo prej omenjenih uredb za direktivo evropskega parlamenta in Sveta številka 2002/15 ES, ki pa podrobneje ureja nekatera vprašanja in področja delovnega časa mobilnih delavcev. Predlog zakona pušča podzakonskim predpisom urejanje nekaterih podrobnih vprašanj, ki so v skladu s slovenskim pravnim redom lahko urejena s takim predpisom. V splošnih določbah predlagani zakon navaja predvsem navedeno vsebino, v nadaljevanju pa vsebuje definicije v zvezi z zakonom. V naslednjem poglavju predlagani zakon ureja delovni čas in obvezne počitke, pri čemer je treba poudariti, da gre le za prevzem določb direktive evropskega parlamenta in sveta številka 2002/15 ES. Najbolj obširno poglavje predlaganega zakona ureja zapisovalno opremo v cestnih prevozih, za katero se sicer uporablja najbolj razširjen izraz tahograf. V okviru tega poglavja so urejena področja pristojnosti delavnic ter pomnilniških kartic. Sledi poglavje nadzor in poročanje, kjer so urejene pristojnosti za nadzor. Naslednje poglavje, kazenske določbe, predlog zakona določa prekrške in globe za kršitev določb obeh uredb evropskega sporazuma o delu posadk vozil, ki opravljajo mednarodni cestni prevoz zaradi tega zakona. V svojem zadnjem poglavju prihodnje in končne določbe ta predlagani zakon najprej nalaga Direkciji Republike Slovenije za ceste rok za podelitev javnega pooblastila. V nadaljevanju pa omogoča trenutno pooblaščenim delavnicam za analogne tahografe, da še naprej opravljajo to dejavnost na podlagi dosedanjih pooblastil, in sicer do pridobitve nove odobritve. Poleg tega pa predlagani zakon tudi razveljavlja določbe členov 73. do 81. člena zakona o varnosti cestnega prometa, ki so dosedaj urejali delovni čas voznikov in tahografe, ter 10. člena pravilnika o napravah in opremi vozil v cestnem prometu. Hvala lepa.
Hvala vam gospod minister. Predlog zakona je v okviru zakonodajnega postopka obravnaval odbor za promet kot matično delovno telo. Prosim predstavnika odbora, da poda svoje poročilo.
Lep pozdrav vsem prisotnim tudi v mojem imenu. Odbor za promet je na 6. seji, ki je bila 29. junija in na nadaljevanju te seje 1. julija opravil drugo obravnavo predloga zakona o delovnem času in obveznih počitkih mobilnih delavcev ter zapisovalni opremi v cestnih prevozih, ki ga je Državnemu zboru Republike Slovenije po rednem postopku predložila vlada Republike Slovenije. Na zahtevo skupine poslancev je državni zbor Republike Slovenije na 7. seji dne, 22.6., o predlogu zakona opravil splošno razpravo in sprejel sklep, da je sklep zakona primeren za nadaljnjo obravnavo. Na seji odbora za promet so poleg predstavnikov predlagatelja zakona in zakonodajno pravne službe državnega zbora Republike Slovenije sodelovali tudi predstavniki Gospodarske in Obrtne zbornice Slovenije ter predstavnik Zveze združenj šoferjev in avtomehanikov Slovenije. K predloženemu zakonu je podala pisno mnenje zakonodajno pravna služba državnega zbora in to dan prej sejo 28. junija. V okviru poslovniško določenega roka so amandma k 4. členu zakona vložile poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, Nove Slovenije, Slovenske ljudske stranke in poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev. Zakonodajno-pravna služba državnega zbora Republike Slovenije je v svojem pisnem mnenju podala pripombe k številnim členom predloga zakona. Predstavnice zakonodajno-pravne službe so na seji odbora uvodoma pojasnile, da njihova služba v pisnem mnenju ugotavlja, da je predlog zakona oblikovan dokaj nerazumljivo in bi se morda iz tega razloga lahko celo zastavila vprašanja skladnosti z 2. členom ustave, ki določa, da je Slovenija pravna država. Po večih tolmačenjih z ustavnega sodišča to pomeni, da morajo biti zakonska besedila jasna in razumljiva povprečnemu državljanu. Predlagano zakonsko besedilo je po mnenju zakonodajno-pravne službe v opredelitvi temeljnih pojmov in institutov zelo nejasno in pomanjkljivo, na drugi strani pa zelo podrobno. Ponekod celo do te mere, da gre za urejanje vprašanj, ki so pretežno tehnične narave in bi jih bilo po svoji naravi možno prepustiti nadaljnjemu urejanju v okviru podzakonskih aktov, saj so povezana zgolj z izvedbo tega zakona. Odbor za promet je v skladu s 126. in 131. členom poslovnika državnega zbora opravil razpravo in glasovanje o posameznih členih predloga zakona in amandmajih. Odbor je kot svoje sprejel amandmaje k 1. do 3. členu, k 8., k 10. do 13., k 15., 17., 19., 23., 29., 32. in 42. členu zakona in amandma poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 4. členu. Amandmaji, ki jih je odbor sprejel kot svoje, v večini sledijo predlogom in pripombam zakonodajno-pravne službe, nekateri pa so redakcijske narave. Pri tem je bilo poudarjeno, da zakon ni napisan nerazumljivo, nikakor ne do te mere, da bi bilo mogoče postaviti njegove določbe pod vprašaj skladnosti z ustavo, pač pa gre za uporabo besedil uredb in direktiv EU. Iz tega razloga je besedilo mogoče malo težje berljivo. Odbor za promet je po opravljeni razpravi o posameznih členih predloga zakona ter po razpravi in glasovanju o vloženih amandmajih v skladu s 128. členom poslovnika državnega zbora glasoval še o vseh členih predloga zakona in jih sprejel ob upoštevanju sprejetih amandmajev in v skladu s prvim odstavkom 133. člena poslovnika državnega zbora pripravljen dopolnjen predlog zakona o delovnem času in obveznih počitkih mobilnih delavcev ter opisovalni opremi v cestnih prevozih, ki je sestavni del poročila odbora. Hvala lepa.
Hvala vam. Ker je odbor na 7. seji opravil prvo obravnavo predloga zakona predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna, zato prehajamo na razpravo o vloženih amandmajih na posamezne člene, ki jo bom vodil na podlagi pregleda amandmajev z dne, 12.7. letošnjega leta. V razpravo dajem 2. člen in amandma poslanske skupine Socialnih demokratov. Kdo želi besedo? Kolega Veber.
Hvala za besedo. Lep pozdrav ministru in sodelavcem. 2. člen v tem zakonu govori o prenosu v slovenski pravni red in sicer uredb sveta v zvezi s cestnim prometom in uredbe sveta o tahografu oziroma o nadzorni napravi v cestnem prometu. Pri tem bi želel izpostaviti dejstvo, da gre ravno pri prenosu uredb in direktiv v slovenski pravni red za vsaj tudi po mojem mnenju zelo velike težave, saj zakon nekako med sabo ni usklajen. Prepletajo se uredbe, direktive, nacionalna zakonodaja. Nikakor pa ni zaslediti v tem zakonu izčiščeno besedilo, ki bi resnično lahko govorilo o tem, da prenašamo evropski pravni red v svojo nacionalno zakonodajo. V tem členu je še posebej izpostavljen problem, ki govori celo o tem, da naj bi Slovenija svojo nacionalno zakonodajo uveljavila celo na ozemljih ostalih članic Evropske unije. Torej, ne samo, da naj bi uredili nacionalno zakonodajo oziroma prenesli evropsko v našo nacionalno, je ta člen zapisan tako, da prenašamo našo nacionalno zakonodajo v ostale evropske države. Seveda sem mnenja, da to presega naše pristojnosti in tudi ni namen, ne more biti namen nacionalnih zakonodaj, da jih predpisujemo za druge države članice. Zato v drugem odstavku 2. člena za besedama "cestnega prevoza" predlagamo, da se doda besedilo na območju Republike Slovenije, sicer bi lahko brali oziroma tako tudi nenazadnje piše, da se ta zakon uporablja za mobilne delavce, zaposlene pri podjetjih, ustanovljenih v državi članici Evropske skupnosti, ko opravljajo dejavnosti cestnega prevoza, na katere se nanaša uredba, če se le-ta uporablja na podlagi drugega odstavka 2. člena. Skratka, ta zakon se uporablja po tem, kar je zapisano ta hip, praktično na celotnem območju Evropske unije. Kar, kot sem povedal, zagotovo presega pristojnosti parlamenta Republike Slovenije. Predlagamo, da se doda v ta člen, da velja ta zakonodaja na območju Republike Slovenije. Hvala.
Hvala. K besedi vabim kolego Pavliho.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Torej, zakon ni slab, gotovo bi bil pa lahko boljši. Kar me čudi, glede na to, da sta pri njem sodelovala dva eminentna slovenska pravna strokovnjaka in zato dobila tudi lep denar če se ne motim - 10 milijonov slovenskih tolarjev. Pa bom povedal, kako bi ga lahko izboljšali. Za začetek s sprejemom vseh amandmajev vključno k amandmaju k 2. členu. Zakon oziroma njegov predlog v slovenski pravni red vnaša dve direktivi, določa pristojne organe, njihova pooblastila in naloge, nosilce javnih pooblastil, njihova pooblastila in način podelitve teh pooblastil ter uradne evidence in globe za izvrševanje dveh uredb Sveta Evropske unije. Kot vemo, prenos uredb ni mogoč iz enostavnega razloga, ker veljajo neposredno. Za nameček pa direktivi urejata področje delovnega časa drugače od našega zakona o delovnih razmerjih. Zato je predlog zakona kljub velikemu trudu, ki je razviden, še vedno težko razumljiv in slabo pregleden. Zato na tem mestu opozarjam na načelo pravne države, ki vključuje tudi razumljivost predpisov. Spomnite se na starodavno rimsko pravno načelo "ignorantia iuris cuque nocet" torej, nepoznavanje predpisov škoduje, to načelo velja še dan danes, ampak sprašujem vas, kako naj državljanke in državljani in vsi tisti, na katere se ta predpis nanaša, razumejo predpis, ki je težko razumljiv. Oprostite, ampak meni obrazložitev predsednika odbora, da je zakon malce težko berljiv, ni povsem zadostna. Ob hipertrofiji, bo zasičenosti slovenskega pravnega reda z evropsko zakonodajo, slovensko zakonodajo, z mednarodnimi konvencijami je najmanj kar moramo pričakovati, da bodo lahko vsi naslovniki brali in razumeli zakonska besedila. V tem primeru gre za 25.000 voznikov, 15.000 odgovornih oseb, 4.000 policistov in inšpektorjev in še bi lahko naštevali. Zanimivo je, da je bilo že napovedano vnaprej, da bo treba za razumevanje tega zakona pripraviti posebne priročnike. To kaže, da je to načelo pravnosti in lahke razumljivosti okrnjeno in zapostavljeno. Ker bomo morali v prihodnje očitno tudi nekatera druga področja urejati na podoben način, vidimo v našem poslanskem klubu Liberalne demokracije v tem tudi izziv za slovensko pravno znanost. Kot se boste spominjali, smo v splošni razpravi že izpostavili tudi vprašanje vpliva zakonskih rešitev na konkurenčnost slovenskega cestnega prevozništva ter stanje na področju socialne zakonodaje v cestnem prometu v državah, v katere prihaja konkurenca našemu cestnemu transportu. To vprašanje sta na seji matičnega delovnega telesa zastavila tudi predstavnik Gospodarske zbornice Slovenije in Obrtne zbornice Slovenije. V poslanskem klubu Liberalne demokracije sprejemamo razlago, da gre za poseben predpis lex specialis, da se glede teh vprašanj o zakonu o delovnih razmerjih, čigar pravila o delovnem času so bolj ugodna od posebnih pravil, ne bo uporabljal ter da se v naši državi uporabljajo ta posebna pravila, ki morajo biti poenotena, harmonizirana v vseh državah Evropske unije. Če pa bo ta predpis - in tu apeliram na vse poslanke in poslance in tudi na izvršno oblast - kljub vsem zagotovilom postal faktor nekonkurenčnosti našega gospodarstva in našega cestnega prevozništva, bomo zahtevali takojšnje ukrepanje. Pa še en podatek, ki je zanimiv. Po naših podatkih morajo v sosednji Avstriji vozniki na zahtevo delodajalcev še vedno voziti 56 ur na teden ob upoštevanju referenčnega obdobja 12 mesecev. Postopek za prenos direktive številka 2002/15 v svoj pravni red še niso pričeli. Toliko o enakem in podobnem obravnavanju podobne problematike v drugih članicah EU. Ponovno prihaja v ospredje načelo hitimo počasi. Predlagani zakon, da bom povedal še nekaj pozitivnih reči, pa je nedvomno del zelo, zelo pomembne socialne zakonodaje v cestnem prometu ali pa nasploh v prometnem pravu, ki skupaj z načelom zagotavljanja varnosti v prometu, varstva okolja, mobilnosti prebivalstva in pa oskrbe gospodarstva predstavlja rdečo nit tako evropske prometne politike pa upajmo, da tudi nove prometne politike, ki jo je vlada sprejela prejšnji teden. V poslanskem klubu Liberalne Demokracije Slovenije menimo, da bo predlagani zakon tudi z obširnim poglavjem, ki ureja področje digitalnih tahografov, izboljšal prometno varnost. Ampak ponovno si želimo, da bi bilo besedilo lažje razumljivo in s tem seveda tudi lažje dostopno vsem uporabnikom. Zato bomo podprli vse amandmaje, ne samo amandma k 2. členu. Sprejetju zakona pa ne bomo nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala vam, kolega Pavliha. Preden dam besedo kolegu Zagorcu, bi vse skupaj rad samo opomnil, da trenutno poteka razprava o vsebini amandmaja k 2. členu. Nadaljujemo z razpravo. Kolega Zagorac, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani prisotni, hvala tudi za opozorilo. Kar se tiče drugega amandmaja in vseh ostalih amandmajev, ki jih je predlagala poslanska skupina Socialnih demokratov, jim seveda ni moč nasprotovati glede na vsebino zakona. Zakon, k pripravi zakona so nas prisilile, bom rekel, številne direktive EU. Če vemo, da smo že zamujali pri implementaciji teh direktiv, da je bilo potrebno z zakonom pohiteti in takšna je tudi vsebina omenjenega zakonskega predloga. Zakonski predlog je napisan zelo nejasno. In ko sem slišal predstavnika oziroma predsednika odbora za promet, ko je dejal, da so bile k številnim amandmajem oziroma k številnim členom dane pripombe zakonodajno pravne službe, bi rad samo povedal, da samo k dvema členoma niso bile dane in še od tega je en člen tisti, ki govori, kdaj zakon začne veljati. Se pravi, določa vacatio legis. Zakonodajno pravna služba je imela torej pripombe k vsem členom omenjenega zakona. Kar se tiče določenih opozoril, ki smo jih Slovenski nacionalni stranki dajali že v prvi obravnavi omenjenega predloga zakona in ki jih je potem povzela tudi sekcija za promet pri Obrtni zbornici, moram povedati, da me zelo žalosti, da ministrstvo ni prisluhnilo pripombam in je ostalo pri opredelitvi delovnega časa, pač tako, kot je sedaj to narejeno. Se pravi, da je pač šofer, ki čaka na meji dlje kot pol ure, to ni več njegov delovni čas, ampak čas, ko je šofer na razpolago oziroma prevoznik. Enako, bom rekel, so zaskrbljujoče kazenske sankcije, kadar voznik tovornega vozila krši prometne predpise in pri tem sankcionirate med drugim tudi pravno osebo, pri kateri je prevoznik zaposlen. Nemogoče je, vsaj meni se zdi nemogoče predvideti, ali bo voznik na svoji poti kršil prometne predpise ali ne. Pri tem potem kaznujete še, bom rekel, pravno osebo. Zdi se mi nemogoče od delodajalca, da lahko ugotovi, kakšnega šoferja v določenem trenutku zaposluje. Kot sem že uvodoma dejal, kar se tiče amandmajev, ki so jih pripravili v poslanski skupini Socialnih demokratov, jim skoraj ni možno nasprotovati glede na slabo pripravljen zakon. Ker mislim, da v tem primeru pač izboljšujejo to, kar imamo danes pred sabo. Hvala za besedo.
Hvala vam. K besedi vabim kolega Jožefa Horvata.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani gospod minister s sodelavcema! V Novi Sloveniji predlaganega amandmaja k 2. členu ne bomo podprli, ker se nam ne zdi nujno potreben. Zakaj? Na seji matičnega delovnega telesa, to je, na odboru državnega zbora za promet, smo poslušali razlago enega od soavtorjev dr. Rajka Pirnata, ki pravi takole: "Ta zakon velja za vse mobilne delavce, ki so zaposleni pri kateremkoli podjetju, ki ima sedež v katerikoli državi članici. Razumljivo pa je, da samo za tisti čas, ko delajo na ozemlju Slovenije. Vsak slovenski zakon velja samo na ozemlju Slovenije, vendar tega običajno v zakonu ne pišemo. Upoštevati pa je treba, da velja tudi za delavce, ki so zaposleni pri podjetjih, ki imajo sedež v katerikoli državi članici, vozijo pa pri nas, torej v Sloveniji." V nadaljevanju bi rad poudaril, da se ob predlogu zakona o delovnem času in obveznih počitkih mobilnih delavcev ter o zapisovalni opremi v cestnih prevozih srečujemo z usklajevanjem slovenskega pravnega reda s pravnim redom Evropske skupnosti. To usklajevanje pa ni tako enostavno, kot se zdi na prvi pogled, saj že pri prevajanju posameznih evropskih direktiv naletimo na terminološke probleme. Zakon je zapleten. Če beremo samo zakon, morda tudi nepregleden. Zato v Novi Sloveniji ocenjujemo, da bo za lažje in pravilno izvrševanje tega zakona treba nujno pripraviti primerne priročnike oziroma primerno razlago zakona. Mislimo, da takšni pripomočki ne bi bili nič spornega. Predlagani zakon določa za izvedbo uredbe Sveta številka 3820/85 in za izvedbo uredbe Sveta številka 3821/85 pristojne organe in njihove naloge, nosilce javnih pooblastil, njihova pooblastila in način podelitve teh pooblastil, uradne evidence za izvedbo ter globe za prekrške, ki pomenijo kršitve teh uredb. Hkrati pa zakon tudi prenaša v slovenski pravni red direktivo Sveta, ki ureja nadzorne postopke za izvedbo omenjenih uredb, in direktivo evropskega parlamenta in Sveta, ki podrobneje ureja nekatera vprašanja delovnega časa mobilnih delavcev. Zakon prinaša v slovenski pravni red direktivo, ki posebej, torej specialno ureja delovni čas delavcev v cestnih prevozih, katerihkoli, ne samo pri prevozniških podjetjih. To seveda drugače od našega zakona o delovnih razmerjih. Torej je v tem smislu specialen zakon. Poleg tega pa večji del zakona pomeni določitev pristojnih organov oziroma nosilcev javnih pooblastil za izvrševanje določenih uredb Evropske skupnosti. Treba je povedati, da so same uredbe zelo zapletene, ker vsebujejo osnovni tekst in veliko sprememb, kar zmanjšuje preglednost besedila. V Novi Sloveniji ocenjujemo, da zakon sam ne bo imel drugih posledic. Res pa je, da bo izvajanje predpisov Evropske unije v zvezi z delovnim časom mobilnih delavcev in s tahografi naložilo prevoznikom in voznikom določene obveznosti. Te obveznosti imajo glede analognih tahografov sicer že do sedaj. Postopna uvedba digitalnih tahografov pa bo naložila nove obveznosti glede opreme vozil in glede vodenja evidenc kot tudi glede opremljenosti voznikov s karticami. Sprejetje tega zakona je pravzaprav neka naša obveza do Evropske unije. V Novi Sloveniji ocenjujemo, da je besedilo predlogov zakona dobro, zato ga bomo tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala vam. Dovolite pa še enkrat, da vse poslanke in poslance prosim, da se ob obravnavi posameznega amandmaja držijo izključno vsebine predlaganega amandmaja, tako smo si sami zapisali v pravilih igre, ki se imenujejo poslovnik. K besedi pa vabim kolega Srečka Hvauca. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Sam se bom držal priporočila in poslovniških določil in bom razpravljal o amandmajih k 2. členu in ne o nekih honorarjih in konkurenčni sposobnosti naših avtoprevoznikov in podobnih stvareh. Strinjam se z ugotovitvijo mojega kolege, da je v posameznih delih mogoče ta zakon kot je uporabil izraz težko berljiv. Ampak to ni posledica pripravljavca tega zakona, ampak preostalega dejstva, da v naše zakone neposrednega teksta direktiv oziroma uredb ne moremo urediti. To pomeni, se lahko na njih samo sklicujemo in to se v tem zakonu tudi dogaja. To je to. Drugo, kar je, kar se tiče veljavnosti tega zakona. Jaz mislim, da je skrb kolega Vebra, da bo zakon, ki se sprejema v slovenskem parlamentu veljal v ostalih evropskih državah, se pravi, da bo, kot je povedal, da se bo naša zakonodaja prenesla v druge države, da je ta skrb v bistvu odveč in iz tega razloga v poslanski skupini Slovenske demokratske stranke menimo, da ta predlog amandmaja ni potreben in ga tudi ne bomo podprli.
Hvala. Naslednji na seznamu prijavljenih je kolega Černač. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Nisem se imel namena oglasiti. Ampak glede na to, da so nekateri razpravljali tudi o 4. členu in tako naprej, mislim, da je prav, da se nekaj o stvari pove. Jaz ne bom podprl amandmaja k 2. členu zaradi tega, ker ne vidim nobene potrebe po temu. Bi pa ob tej priliki, ker se tudi večina drugih amandmajev nanaša na to dejstvo, ki je bilo ugotovljeno, da je zakon slab, nepregleden, slabo napisan in tako naprej, povedal sledeče. Mi imamo v naši državi kar nekaj zakonov, ki so takšni in drugačni. Pri vsakem bi lahko ugotovili, če je kaj hujšega, kot pri tem zakonu. Tisto, kar je pa še mnogo hujše, je pa to, da se mnogi ne izvajajo tako, kot so zapisani, kljub dobri nameri tistega, ki jih je takrat sprejemal. Bom za primer povedal samo en primer. Mislim, da to ureja pomorski zakonik. Na podlagi določb tega zakonika sem jaz dobil dovoljenje za, mislim, 12 ali 24 metrov dolgo jadrnico za voziti, ne da bi jadrnico ali pa kakšno drugo barko sploh videl. To je pa materija zelo obsežnega zakonika, strokovno napisanega in tako naprej. Lahko bi verjetno še kakšnega drugega naštel. Jaz sem na seji odbora povedal, da se mi zdi besedilo malo težje razumljivo tudi zaradi tega, ker smo včasih pri nas mojstri v izumljanju izrazoslovja. V tem primeru, ko gre za dokaj neposreden prenos besedil, uredb in direktiv, nam nekako v ušesa ta besedila ne ležejo. In smo imeli namesto vrtcev vzgojno varstvene organizacije, namesto zaporov prevzgojni center in tako naprej. Mislim da je le prav, da se počasi navadimo bolj jasnih dikcij. Jaz tudi smatram, da gre za neke vrste tehnični zakon. Zaradi tega tudi ti amandmaji, ki so na nek način redakcijske narave niso potrebni, in jih ne bom podprl. Hvala.
Hvala. Želi še kdo besedo? Kolega Veber, izvolite.
Hvala. Odzval se bi na razprave, ki so se nanašale na amandma, ki smo ga vložili. Gospod Hvauc je rekel, da je skrb odveč, zato da naj ne bi naša zakonodaja veljala tudi na ostalih, torej v drugih članicah Evropske unije. Ampak vendarle. Če beremo prav besedilo tega drugega odstavka, ta zakon se uporablja za mobilne delavce, zaposlene pri podjetjih, ustanovljenih v državah članicah Evropske skupnosti. Prav navaja k temu. Seveda bi bilo resnično primerno, da pri tej zakonodaji, ko prenašamo uredbe in ko poskušamo upoštevati direktive, zelo jasno zapišemo tudi, da gre predvsem za območje Republike Slovenije. Veliko določb v tem zakonu je nepotrebnih ravno zaradi tega, ker se podvajajo besedila, ki so zapisana v direktivi. Direktiva pa že - tako vemo - velja za vse članice. To besedilo je v veliki meri obremenjeno ravno s teksti, ki jih pravzaprav ne bi bilo potrebno pisati. Imeli bi manj težav, ko bi potem ugotavljali, ali gre za območje Republike Slovenije ali gre za vse države članice Evropske unije. Skratka, zapisati v naš nacionalni zakon, da se zakon uporablja na območju Republike Slovenije se mi zdi, da je veliko bolj smotrno, kot pa da pustimo neko nerazumljivost. In nenazadnje tudi doktor Pirnat kot je kolega pred mano tudi poskušal obrazložiti mnenje stališče Nove Slovenije, je pač opozoril, da smatra, da je razumljivo. Torej tudi sam je uporabil nekako dikcijo, ki navaja k temu, da je resnično bolje, da odpravimo vsaj v teh zelo jasnih pojmih o tem, ali gre za območje Republike Slovenije ali ne. In ta člen bi bil veliko, veliko jasnejši, če bo ta amandma sprejet. V kolikor ne bo, resnično pušča občutek, kot da sprejemamo v slovenskem parlamentu zakonodajo za vse države članice Evropske unije. Zato se mi zdi resnično smiselno, da se v ta člen zapiše, da ta zakon velja na območju Republike Slovenije.
Hvala vam. Želi še kdo besedo? Ker ne vidim želje po besedi, zaključujem razpravo. V razpravo pa dajem 10. člen in amandma poslanske skupine Socialnih demokratov. V izogib govoru okoli amandmaja, bom amandma tudi prebral. Besedi "državi članici", se nadomesti z besedama "Republiki Sloveniji". Želi besedo kdo okoli amandmaja k 10. členu? Kolega Veber, izvolite.
No, pri tem členu, ko se pogovarjamo o uvedbi digitalnih tahografov. Ti tahografi naj bi bili uvedeni do 5. avgusta letošnjega leta. Kar je zelo pomembno je, da se v vsaki državi članici tudi pripravimo na prevzem evropskega reda na način, da imamo za to usposobljene institucije, ki bodo uvedle obvezne digitalne tahografe. Pravzaprav to obsega tudi oblikovanje nacionalnih zakonov, uvedbo zanesljivega sistema za izdajo tahografskih kartic, avtorizacijo delavnic za aktiviranje in kalibracijo digitalnih tahografskih naprav ter pripravljenost uradov za izvajanje zahtev. Ko berem besedilo 10. člena, dobim občutek, da govori o tem, da v Sloveniji vseh teh institucij še nimamo vzpostavljenih. Torej, na območju Republike Slovenije ne moremo izvajati določb uredbe, ki govorijo o tem, da se odobritev tipa tahografa opravi na območju države članice. Namreč, ta člen tokrat zelo jasno govori, da se izvede v državi članici. Torej, navaja vseh 25 članic, kjer se ta registracija tahografa lahko izvede. Tu je praktičen primer, kjer širimo pristojnost slovenske zakonodaje na vse ostale 24 članice Evropske unije. Če že pri 2. členu ni bilo treba zapisati, da zakon velja na območju Republike Slovenije, se mi zdi, da je v 10. členu to nujno potrebno. Če pa ostane takšno besedilo, kot je, pa če imam prav pri tem, da v Sloveniji še nimamo vzpostavljenih vseh uradov in vseh pogojev za avtorizacijo delavnic in kalibracijo digitalnih tahografskih naprav, pomeni, da bomo ob sprejetju tega zakona napotili naše prevoznike v države, kjer bi to lahko opravili. Po informacijah, ki jih imam, tudi v vseh članicah Evropske unije še nimajo vzpostavljenih teh institucij. V približno 12 državah članicah teh institucij še nimajo vzpostavljenih. Torej, kam bomo napotili naše prevoznike, da bodo po uveljavitvi tega zakona dobili odobritev tipa tahografa, v katero državo Evropske unije? Torej, gre za nejasnost tudi v tem členu, tako da trditve, ko se pogovarjamo o tem, ali je zakon jasen ali ne, so še posebej izpostavljene ravno tako v tem členu. Torej ne vemo, v kateri državi bo lahko nekdo opravil to storitev. Še manj vemo, ali jo sploh lahko uveljavi v Sloveniji. Vse to je resnično velika težava, pred katero bodo naši prevozniki. Glede na dejstvo, da opozarjajo na problem uvedbe digitalnih tahografov tudi druge države Evropske unije - 12 je takih, kot sem že povedal, ki še ne izpolnjujejo teh pogojev -, bi bilo veliko bolj smiselno, da se tudi Slovenija pridruži aktivnostim za to, da institucije v Evropski uniji prestavijo datum 5. avgust za uvedbo digitalnega tahografa na poznejši datum, ko bi vse članice lahko ugotovile, da bodo lahko v praksi izvajale to uredbo. S hitenjem sprejemanja nacionalne zakonodaje, da pač samo nekaj povzamemo, torej povzamemo konkretno uredbo, ki govori o tem, hkrati pa nimamo v sami državi sojenih pogojev za izvajanje te uredbe, pa si nakopljemo preveč težav, na hrbet preveč stroškov, preveč nejevolje prevoznikov. In ne nazadnje veliko časa in energije bo šlo v nič, ko bomo poskušali izvajati ta zakon. Zato se mi resnično zdi nepotrebno takšno hitenje s tem zakonom. Resnično primerneje bi bilo, da se sprejemajo amandmaji, ki bi seveda omogočali potem tudi še nadaljnje izčišenje tega besedila, pa ne nazadnje tudi premislek o tem, ali je nujno potrebno res v tem času sprejeti ta zakon, ki ne bo pripeljal jasnih kriterijev predvsem med uporabnike. O vseh teh vprašanjih pri 10. členu se mi zdi resnično nujno potrebno, da zapišemo, da je odobritev tahografa, da je izvedba odobritve tahografa možna v Republiki Sloveniji, ne pa v državah članicah. Hvala.
Hvala vam, kolega Veber. Besedo ima kolega Srečko Hvauc.
Hvala lepa. Amandmirani 10. člen govori preprosto o tem, da mora biti odobritev tipa tahografa izvedena v državni članici, to pomeni v katerikoli državi, ki je članica EU, tudi v Sloveniji ali pa v Sloveniji, kakorkoli. Če bi sprejeli predlagan amandma, bi to enostavno pomenilo, da v Sloveniji priznavamo samo tisto odobritev, ki je bila izvedena v Sloveniji. Se pravi, da s tem, ne vem, ne priznamo odobritev tahografov prevoznikom, ki prihajajo iz drugih držav in so dobili odobritev iz druge države. To mislim, da ni v skladu z evropskimi manirami in na tak način se bomo pač težje znašli v Evropi. Vsaj po 1.5.2004 so nastopila tudi v Sloveniji neka nova dejstva. Zato mislim, da zato tak amandma enostavno ni primeren in bi pomenil tudi na podlagi neke vzajemnosti lahko težave tudi za slovenske prevoznike. Ko bo nekdo šel v Francijo, to pomeni, da s tahografom, ki je bil odobren v Sloveniji, tam enostavno ne more voziti. Mislim, da to ni vzdržno in da to ni primerno. Zato jaz tega amandmaja ne bom podprl. Hvala.
Hvala vam. Želi še kdo besedo? V kolikor ne, zaključujem razpravo [[...]]Kolega Veber, izvolite.
Hvala še enkrat za besedo. Predpisi za vse članice EU so enaki za vse države. Tako, da tudi če registriraš tahograf v Republiki Sloveniji, ta velja v ostalih državah članic. Isto če ga registriraš v drugi državi, velja ravno tako tudi v Sloveniji. To navajajo že uredbe in direktive, tako da tukaj ni nobenega dvoma. Bolj me skrbi to dejstvo, ki sem ga izpostavljal, ali v Sloveniji izpolnjujemo pogoje, da registriramo tak tahograf. To je tisto vprašanje, ki ga očitno v Sloveniji nismo rešili. Zato poskušamo zapisati neko širšo dikcijo in s tem otežiti pravzaprav poslovanje naših prevoznikov, ker te storitve ne more opraviti na našem območju. To je tisti ključni problem, na katerega želim opozoriti pri tem amandmaju, da vendarle smo še daleč od tega, da bi izvajanje tega zakona v celoti lahko prenesli na območje Republike Slovenije.
Kolega Hvauc, izvolite.
Hvala. Mislim, da kljub izraženi skrbi, ta 10. člen ni pravo mesto za to, da bi rešili ta eventualni problem. Če že to je problem, potem bi se to dalo rešiti v kakšnem drugem členu, morda v prihodnjih določbah ali pa kjerkoli drugje, še vedno pa mislim, da se ta problem ne more rešiti skozi predlagan amandma. Zato mislim, da amandma ni primeren.
Hvala. S tem zaključujem razpravo k 10. členu in amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov. V razpravo pa dajem 19. člen in amandma poslanske skupine Socialnih demokratov. Kdo želi besedo? Kolega Veber.
Hvala za besedo. Še vedno smo pri poglavju nadzora nad delavnicami in vseh postopkov, ki so potrebni za to, da se izvaja nadzor nad cestnim prometom. Ta nadzor vsebuje tudi podeljevanje kartic. Problem, ki nastaja pri 19. členu, pri podeljevanju kartic, je ta, da naj bi javno pooblastilo podelila neki instituciji, ki bo izbrana za izdelovanje teh kartic, direkcija. Mislim, da gre pri dikciji in uporabi izraza javnega pooblastila za izjemno pomembne naloge, ki jih država prenaša na neko konkretno podjetje. Primerneje bi bilo, da takšno pooblastilo, če že do javnega pooblastila mora priti, podeli minister z odločbo po opravljenem javnem natečaju in v skladu s tem zakonom. Direkcija je vendarle le nek organ, ki ima bistveno manjšo težo in odgovornost, kot jo ima samo ministrstvo in še posebej minister, ki je sicer odgovoren za celoten resor. Ker gre za javna pooblastila, je veliko primerneje, da se to pooblastilo podeli s strani ministra oziroma ministrstva. Prenesti takšne pristojnosti na direkcijo, da podeljuje javna pooblastila zasebnim podjetjem, ki bodo uspela na nekem razpisu, je zelo velik vprašaj. Poleg tega se mi pa tudi postavlja vprašanje, ali je sploh potrebno podeliti nekemu zasebnemu podjetju, ki sicer uspe preko javnega natečaja, pridobiti to storitev, javno pooblastilo. Ali ni že dovolj nek kriterij v razpisni dokumentaciji, ki ga morajo izpolnjevati podjetja, če se želijo vključiti v izdelavo kartic, da to počnejo na podlagi sklenjene pogodbe. Javno pooblastilo kot tako pa ostane še vedno znotraj ministrstva oziroma je to pristojnost ministrstva. Tako, da pri vsebini 19. člena gre, po mojem mnenju za vprašanja prevelikih pooblastil direkciji, da podeljuje javna pooblastila. Pa tudi sicer ni v samem tekstu tega zakona izčiščena potreba po tem oziroma ugotovljeno, ali je resnično nujno potrebno podeljevati javna pooblastila. To je sicer širše vprašanje, ki ga samo v 19. členu ni mogoče rešiti. Zato se amandma nanaša na to, da ta javna pooblastila podeljuje minister z odločbo in ne direkcija. Ta postopek in potek podeljevanja se mi zdita bistveno primernejša, odgovornejša in nenazadnje tudi transparentnejša. Hvala.
Hvala. Želi še kdo besedo? [[Ne.]] Potemtakem zaključujem razpravo k 19. členu in prehajamo na razpravo k 29. členu in amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov. Kdo želi besedo? Kolega Veber.
V samem besedilu zakona in tudi v 29. členu ne zasledimo, da naj bi ministrstvo in s tem tudi minister imel neposredno možnost opravljati nadzor nad zakonitostjo in pravilnostjo izvrševanja javnega pooblastila izdajanja kartic in se tudi na razpravi, ki sem jo imel pri prejšnjem členu, nanaša tudi ta nadzor. V kolikor amandma k 19. členu, recimo, ni sprejet, se mi zdi vendarle nujno potrebno, da pa vsaj nadzor nad pravilnostjo izvrševanja javnega pooblastila izdajatelja kartic opravlja minister. Sicer je to pooblastilo predano direkciji, ki tudi sicer podaja javno pooblastilo. Torej pomeni, da bi pravzaprav po zdajšnjem, po zdajšnji vsebini zakona direkcija, ki nekomu poda javno pooblastilo, sama tudi izvajala nadzor nad izvajanjem tega pooblastila, kar ni v redu. To lahko pripelje do tega, da to javno pooblastilo ne bo doseglo tistega namena in pomena, ki ga pač naj bi imelo že v samem svojem pojmu. Torej predlagamo, da nadzor nad izvajanjem javnega pooblastila za izdajanje kartic opravlja minister. S tem nekako tudi ohranjamo hierarhijo v našem državnem redu. Hvala.
Z razpravo kolega Vebra zaključujem razpravo k 29. členu. V razpravo pa dajem 32. člen in amandma poslanske skupine Socialnih demokratov. Želi kdo besedo? Kolega Veber.
Mogoče samo še na kratko. Posledično zaradi amandmaja k 29. členu je potrebno sprejeti tudi amandma k 32. členu, kjer seveda umeščamo tudi ministra, da izvaja nadzor po 1. odstavku 29. člena, tako da se to besedilo nanaša na tekst, o katerem sem govoril v 29. členu. Hvala.
Hvala. Želi še kdo besedo? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj pol ure po končani 17. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 21.15 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VARNOSTI CESTNEGA PROMETA, SKRAJŠANI POSTOPEK. Pri tem vas opozarjam, da je predviden skupni čas razprave 45 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije, zato dajem besedo predstavniku vlade za dodatno obrazložitev. Minister za promet, gospod Božič, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Še enkrat lep pozdrav vsem skupaj! Prevozniški sektor je v veliki meri odvisen od režima cestnega prometa. Zakon o varnosti v cestnem prometu opredeljuje odgovornosti voznikov, pravnih oseb in podjetnikov posameznikov za posamezne kršitve. V praksi se je izkazalo, da te kazni lahko bistveno vplivajo na poslovanje prevoznih podjetjih po eni strani, po drugi strani pa tudi, da so posamezne odgovornosti za kršitve med seboj izključujoče, pa tudi drugače niso primerljive s tujino. V prvi vrsti gre za predloge sprememb, ki so prvenstveno usmerjene v višino kazni, odgovornost pravne osebe in tolerance z vidika smiselnosti, primerljivosti višine kazni z drugimi državami ter upravičenost odgovornosti pravnih ter fizičnih oseb. Pri tem so se upoštevala razmerja do teže prekrška in medsebojna primerljivost prekrškov. Ker dvomilijonske kazni posegajo v eksistenco prevozniških podjetij, je treba spremembe čim prej sprejeti. Drugi sklop sprememb je namenjen ureditvi tehnike prevozov, kjer nastajajo posebne okoliščine, kjer ni možno natančno določati teže in pri katerih nastajajo možnosti prekoračitve teže. Na primer, razsuti tovori, kjer je možnost tehtanja omejena in specifična teža različna. Recimo, vlaga v materialu in podobno. Bistvenega vpliva na infrastrukturo spričo tehničnega napredka ta okoliščina nima, saj na voziščno konstrukcijo vplivajo dinamične obremenitve, ki izhajajo iz režima prevoza [[čas, stanje vozišča, tehnika prevoza in podobno]] , ki se ureja z izvedbenimi pravilniki; le-ti so tudi v pripravi. Vzporedna sprememba je tudi ureditev pristojnosti ministrstva za okolje za inšpeciranje odsluženih vozil, ker do sedaj te pristojnosti niso imeli, je pa to pomembno zaradi zaokrožitve nadzora nad izrabljenimi vozili. V končnem delu sprememb pa je treba regulirati pogoje za ustanovitev javne agencije za varnost cestnega prometa. Ker niso zagotovljeni finančni in kadrovski ter prostorski pogoji za delovanje, zato se ta ustanovitev odloži na leto 2007. Hvala lepa.
Hvala vam. Predlog zakona je obravnaval odbor za promet kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora Franca Kanglerja, da predstavi poročilo odbora.
Hvala za besedo. Odbor državnega zbora za promet je na šesti seji dne, 29.6.2005, opravil drugo obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varnosti cestnega prometa, ki ga je v državni zbor Republike Slovenije v obravnavo po skrajšanem postopku predložila vlada Republike Slovenije. Predstavnica zakonodajnopravne službe državnega zbora Republike Slovenije je poudarila, da določbe predloga zakona od 2. do 14. člena predstavljajo glavnino v predlogu zakona predlaganih sprememb in so osredotočene na višino predpisanih glob za kršitve tistih določb zakona o varnostni cestnega prometa, ki so povezane z opravljanjem dejavnosti prevoza v cestnem prometu in so rezultat pobud avtoprevoznikov, združenih v različnih interesnih združenjih. Na podlagi teh pobud je po mnenju zakonodajnopravne službe predlagatelj ocenil, da so bile do slej predpisane globe za tovrstne prekrške pretirano visoke ter predlaganih sprememb zakona predvideli njihove znižanje. V razpravi so bila dana naslednja vprašanja, pripombe, opozorila oziroma mnenja. Praksa je pokazala, da so predpisane kazni previsoke in zato ogrožajo konkurenčnost obstoja poslovanja slovenskih prevozniških podjetij. V prihodnje bi bilo potrebno višino kazni urediti tudi za druge udeležence v prometu. V povečani toleranci glede obremenitev in odzivov iznad predpisanih omejitev predstavlja večjo obremenitev slovenskih cest zmanjšanje varnosti na cestišču. Več pozornosti bi bilo potrebno nameniti tudi ekološki varnosti v smislu preusmeritve cestnega prometa na slovenske železnice. Odbor za promet je po končani razpravi prišel na glasovanje o amandmaju k 16. členu in amandma ni bil sprejet. Ker k predlogu zakona ni bil sprejet nobeden amandma, odbor za promet predlaga državnemu zboru Republike Slovenije, da predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varnosti cestnega prometa obravnava in sprejme v besedilo, kot je bilo poslan zakonodajni postopek.
Hvala kolega Kangler. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima predstavnik poslanske skupine Socialnih demokratov kolega Janko Veber. Izvolite.
Hvala za besedo. Še enkrat lep pozdrav vsem. V poslanski skupini Socialnih demokratov pozdravljamo rešitve predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varnosti cestnega prometa, ki peljejo v to smer, da se višina kazni odgovorne osebe in tolerance z vidika smiselnosti, primerljivosti po višini z drugimi državami ter opravičenostjo odgovornosti pravnih oseb in fizičnih oseb resnično spravi na nivo, ki je primerljiv z ostalimi državami članicami Evropske unije. Seveda se postavlja vprašanje, ali smo s tem zakonom oziroma ali bo s tem zakonom ta cilj dosežen. V kolikor se neko smiselno mejo primerljivosti preseže oziroma prekorači v prenizke kazni, so seveda lahko posledice pri izvajanju tega zakona kar hude. Seveda se lahko zgodi, da ne veljajo razlage pri tem zakonu, da drugih posledic ni možno pričakovati. Kajti glede na to, da nižja kazen za profesionalne voznike in prevoznike podjetij, se torej, kazni se nižajo celo za 90% in sprašujemo se, ali mogoče zaradi zahtev, nenazadnje tudi prevoznikov, ki so jih dosegli na podlagi zapor cest, ne posega preveč do te olajšave in ali ne bo zaradi tega celo prišlo do vprašanj, ki se nanašajo na to, da bodo prevozniki raje naložili več tovora, kot je dovoljeno oziroma kot jih dovoljuje nosilnost cest in s tem kršili del zakonodaje, hkrati pa povzročali tudi veliko več težav, ki so povezane z varnostjo v prometu. Torej, preveč drastično znižanje kazni se lahko odrazi predvsem v posledicah zaradi znižanja varnosti v cestnem prometu. Poškodbe na voziščih so zaradi preobremenjenosti naš vsakdan že danes. Kljub dejstvu, da ugotavljamo, da nam primanjkuje sredstev za vzdrževanje državnih in lokalnih cest, bi veljalo zelo dobro premisliti, ali je smiselno resnično sprejeti tako znižane kazni, ne da bi pri tem tudi sledili finančnim tokovom, ki zagotavljajo več sredstev za obnavljanje in sanacijo poškodb vozišč. Nenazadnje se pri tem pojavlja tudi možnost nelojalne konkurence. Namreč, podjetja bodo verjetno raje prevzela rizik, da plačajo neko nizko kazen in naložijo večjo količino tovora, predvsem pa si ta mehanizem lahko privoščijo tista podjetja, tiste družbe, ki so kapitalsko močnejše in bodo zaradi tega prišle v podrejen položaj. V podrejen položaj bodo prišla podjetja, ki seveda teh možnosti ne bodo imela. Tako, da želimo opozoriti pri temu zakonu, da vendarle mogoče ni bilo izkoriščeno dovolj vseh analiz, ki bi analizirale vsa ta dejstva. Predvsem pa tudi preprečile, da se zaradi uvedbe tega zakona in zmanjšanja kazni ne bodo pokazale posledice pri zmanjšanju varnosti v prometu in da ne bo zaradi tega več nesreč, ki so izjemno boleče in nenazadnje tudi drage. Želimo si, da bi bile ceste bolj urejene in če jih že poskušamo nekako prikrito dodatno obremenjevati, menimo, da bi za to morali resnično zagotavljati tudi v čim krajšem času več sredstev. Nelojalna konkurenca pa je zagotovo tisto, kar v poslanski skupini Socialnih demokratov ne želimo podpirati. Menimo, da bi tudi pri tem zakonu bilo potrebno vložiti več truda v to, da se izčistijo vsa ta vprašanja. Hvala.
Hvala vam. Kolega Jožef Horvat bo predstavil stališče poslanske skupine Nove Slovenije, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani minister s sodelavci! Spoštovane kolegice in kolegi! V Novi Sloveniji ocenjujemo, da so predlagane spremembe in dopolnitve zakona o varnosti cestnega prometa nujne in da je besedilo predloga zakona primerno. Gre za predloge sprememb, ki so usmerjene predvsem v višine kazni, odgovornost pravne osebe in toleranco z vidika smiselnosti, primerljivosti po višini z drugimi državami ter upravičenosti odgovornosti pravnih ter fizičnih oseb. V praksi se je namreč izkazalo, da nesorazmerno visoke kazni lahko bistveni vplivajo na poslovanje prevoznih podjetij po eni strani, po drugi strani pa tudi, da so posamezne odgovornosti za kršitev med seboj izključujoče. Tudi drugače niso primerljive s tujino. Kazni do 2 milijonov tolarjev posegajo v eksistenco slovenskih prevozniških podjetij, zato je potrebno spremembe čim prej sprejeti. Poudarjam, slovenskih prevozniških podjetij, ker denarnih kazni za tuja podjetja praktično niso mogli in jih ne moremo izterjati. S predlogom zakona se znižuje višine glob, ki so povezane z obremenitvijo in dimenzijami vozila, z izrednim prevozom, s trajanjem vožnje, z odmorom, z dnevnim odmorom, s prekinitvijo dnevnega počitka in s tedenskim počitkom, in sicer za voznike za 20% in za pravne osebe do 90%. S predlogom zakona se znižujejo tudi višine glob, ki so povezane s prepovedanim nagrajevanjem, s tahografi, zapisnim listom in zapisano kartico, s prevozi otrok, in sicer za voznike za 20% in za pravne osebe do 90% ter za odgovorne osebe do 50%. V zakon so vključene tudi določbe za odlok ustanovitve javne agencije za varnost cestnega prometa, saj v predvidenem času ni mogoče zagotoviti finančnih, kadrovskih in drugih pogojev za njeno ustanovitev in izvajanje nalog. Ustanovitev se odloži na leto 2007. Določbe 140. člena tega zakona, ki govorijo o vozniku začetniku, se bodo po novem namesto po dveh, začele uporabljati po štirih letih po uveljavitvi tega zakona. Logično je, da se ob sprejemanju tega zakona postavlja vprašanje finančnih posledic. Zaradi neznanega bodočega obsega kaznovanja finančnih posledic ni moč opredeliti. Glede na do sedaj znani obseg kršitev cestnoprometnih predpisov oziroma deležev kršitev, ki jih storijo vozniki težjih vozil, bo to imelo predvidoma minimalen, takorekoč zanemarljiv, vpliv na prihodke proračuna. Kot rečeno, bomo v Novi Sloveniji predlagane spremembe in dopolnitve zakona o varnosti cestnega prometa podprli. Hvala za pozornost.
Hvala vam. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Kolega Franc Kangler, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci. Tudi v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo omenjeni predlog zakona o varnosti cestnega prometa podprli. Kot so do sedaj vsi sogovorniki pred mano ugotovili, da dejansko so bila nekatera sorazmerja med civilnopravnimi osebami in pravnimi osebami, kar se tiče plačevanja kazni, v tako velikem nesorazmerju, da je bilo nujno potrebno, da je vlada v državni zbor vložila predlog zakona, ki ga imamo danes na dnevnem redu. Nekatere kazni so bile v preteklosti tako visoke, da so presegale osnovna sredstva nekaterih zasebnikov ali podjetij. Res je, da zakon posega predvsem na transport, na prevoz potnikov, na prevoz tovora, na izredne prevoze, na čas trajanja voženj, bi pa želeli v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke tudi poudariti in istočasno pozvati vlado, da nemudoma tudi pripravi spremembo zakona, da se v celoti posveti problematiki. Konec koncev se danes z globami in z omenjeno problematiko ne srečujejo samo avtoprevozniki. Na tem področju bi lahko tudi ugotovili, da močno delujejo tudi avtošole in nekatere druge ustanove, ki se ukvarjajo z izobraževanjem in usposabljanjem bodočih voznikov ali kako drugače neposredno vplivajo oziroma so udeleženci v prometu, za njih so te globe ostale enakomerno predpisane ali previsoke in pride do neskladij in nesorazmerij med pravnimi in civilnopravnimi osebami oziroma uporabniki, kar se tiče izrekanja glob oziroma kazni. V poslanski skupini bomo omenjeni predlog vsekakor podprli in z zadovoljstvom sprejemamo to, da se te kazni, ki so neposredno ogrozile nekatera delovna mesta, predvsem zasebnike, posameznike, tudi ublažijo.
Hvala. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Kolega Zagorac.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani prisotni! Zakon, ki je pred nami, je eden v seriji sprememb in dopolnitev zakona o varnosti v cestnem prometu, ki je začel veljati 1.1.2005 in ga je pripravila še prejšnja vlada pod takratnim notranjim ministrom gospodom Bohincem. Kljub številnim kritikam in napovedim o spremembah tega zakona je takratna vlada vztrajala pri sprejetju zakona v takšni obliki, kot je bil kasneje potem tudi sprejet. V SNS smo novo vlado pozvali že pri prvih spremembah, se pravi na začetku njenega mandata, da naj pripravi celostne spremembe in dopolnitve omenjene materije, vendar se je sedanja vlada odločila, da bo zadevo reševala parcialno, v skladu z dogovorom s posameznimi skupinami, ki jih zakon prizadeva. Novela zakona o varnosti v cestnem prometu predlaga zmanjšanje kazni za prevoznike in povečanje dovoljenega osnega pritiska, kar pomeni povišanje dovoljene teže naloženega tovora. Za avtoprevoznike novela torej prinaša ugodnosti, kar pa ne moremo reči za vse prizadete, ki se jih novela dotika. Povečanje osnega pritiska namreč prinaša možnost, da se bodo po državnih cestah valili še težji in bolj nevarni tovornjaki. To za prebivalce, ki živijo ob teh tranzitnih cestah, nedvomno pomeni večjo nevarnost v prometu, za okolje višjo vsebnost škodljivih snovi in ne nazadnje nižjo prometno pretočnost. Dejstvo je, da so državne ceste najslabše vzdrževane ceste, saj ima država do njih nek poseben, lahko bi ga imenovali, mačehovski odnos. Večino denarja namenja za izgradnjo avtocest, tako da je obnova obstoječih državnih cest drugotnega pomena. Drugo zaskrbljujoče dejstvo je, da prav na državnih cestah poteka večina tovornega tranzitnega prometa, saj se avtoprevozniki s tem izognejo plačilu cestnine. Že dolgo je ena izmed najbolj problematičnih cest cesta proti Madžarski. Lokalnim prebivalcem hiše dobesedno razpadajo, predvsem zaradi tresljajev, ki jih povzročajo težki tovornjaki, okolje na tem področju je prav zaradi teh težkih tovornjakov bolj onesnaženo, kot je v drugih delih Slovenije. Ob tem se pa dnevno dogajajo tudi poškodbe cestišč, ki terjajo nova finančna sredstva od države za njihovo popravilo. Ne gre prezreti, da je zakon več kot očitno plod kompromisa vlade RS z močnim avtoprevozniškim lobijem. V neki meri bi lahko rekli, da gre celo za kupovanje miru in preprečevanje morebitnih stavk, ki smo jih že bili deležni od avtoprevoznikov. V Slovenski nacionalni stranki smo že nekajkrat predlagali po vzoru Avstrije in nekaterih drugih evropskih držav, da bi sprejeli zakon, ki bi za tranzitne tovore zahteval prevoz težjega tovora po železnicah. Vlada se je odločila, da bo še naprej grenila življenje ljudi ob državnih cestah, predvsem na področju Prekmurja, Štajerske, pa tudi Primorske, kjer še ni vzpostavljen avtocestni režim. V poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke nismo prepričani, da bo omenjena sprememba zakona pripomogla k večji varnosti v cestnem prometu, kar je intenca zakona. Posledice predlaganih rešitev bodo nedvomno zmanjšanje varnosti v cestnem prometu, višja ekološka ogroženost ter zmanjšana pretočnost prometa na državnih cestah. Če povedano strnemo, nam predlagani zakon prinaša večjo obremenitev cest, večje stroške popravil, manj denarja v proračunu za ceste in pa večje število prometnih nesreč s smrtnim izidom. Takšnih ugotovitev pač ne gre sprejemati. Hvala.
Hvala vam. Kolega Vili Rezman bo podal stališče poslanske skupine DeSUS.
Hvala lepa. Naj najprej povem, da bo naša poslanska skupina, torej DeSUS, podprla ta zakon oziroma novelo, ki je predlagan, zato ker ocenjujemo, da je to smiselno. Ne nazadnje je treba povedati, da je to eden izmed redkih zakonov, o katerem tudi javnost kar nekaj ve, zato ker je bila razprava v javnosti dokaj ostra, dokaj dolga, tudi groba ali pa vsaj odločna, tako bi lahko rekli. Zahteve in zavrnitve so bile približno enako odmerjene. Tisto, kar mi mislimo, da ni bilo govora pri tem spreminjanju, je neke vrste rigidnost, ki bi jo tudi na drugih področjih bilo potrebno odpraviti, in bi bili morebiti prej izčiščeni predlogi in prej sprejemljivi za vse tiste, ki v ta postopek spreminjanja vstopajo. Mi sodimo, da gre za naslednje bistvene stvari pri spreminjanju. Prvič, da je treba odpraviti te neprimerljive kazni v drugih državah Evropske unije. Sodimo, da gre v resnici za, če rečemo nekako bolj milo, nenavadno visoke kazni. Sodimo, da vlada in ministrstvo ugotavljata, da nismo pripravljeni na to, da bi ustanovili agencijo, vendar pa nismo čisto prepričani, da je to dobro, da to odlagamo, kajti z morebiti večjim naporom in večjimi vlaganji bi bili oportunitetni stroški, če smemo temu tako reči, manjši, če bi se potrudili in to agencijo in programe, ki sledijo, izvedli prej. Če gre za ureditev nadzora nad iztrošenimi vozili, je pa to eden izmed dodatnih razlogov, zaradi česar je treba tovrstne spremembe podpirati. V poslanski skupini DeSUS ocenjujemo , da so predlogi smiselni. Da so kazni bolj življenjske, saj gre ponekod celo za dvajsetkratno zmanjšanje. Ocenjujemo in upamo, da bo nadzor nad odlaganjem iztrošenih avtomobilov res boljši in da bo tovrstnih prekrškov bistveno manj. Tudi drugih stroškov, ko se potem država z različnimi programi loteva odstranjevanja teh napak oziroma neupravičeno odložene pločevine, bo, upamo, s tem manj. Ocenjujemo, da ne gre za opuščanje kaznovanja, ampak za bolj zmerno kaznovanje, da gre za večjo sorazmernost kazni in storjenega prekrška in predvsem smo veseli, če to res pomeni korak k temu, da bomo bolj varovali okolje in da bo na ta način tudi izgled tistega okolja, v katerega doslej odlagajo iztrošene avtomobilske školjke, nekoliko lepši. Tudi naša poslanska skupina misli, da to niso dokončne rešitve, na katere bi smeli pristajati, vemo, da se ne da kar čez noč reševati avtomobilskih cest in cestnega prometa z železnicami in z večjim vlaganjem v smer železniškega prometa. Zato bomo mi podprli ta predlog v upanju, da pomeni izboljšanje stanja na naših cestah, da pomeni zagotovitev varnosti in da pomeni nek sporazum, ki ne bo več ogrožal tistih, ki se neposredno ukvarjajo in preživljajo s cestnim prometom. Hvala lepa.
Hvala vam. Kolega Bojan Rugelj bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenskih demokratov.
Hvala, predsedujoči. Lep pozdrav vsem navzočim, še posebej predstavnikom ministrstva. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varnosti cestnega prometa med drugim opredeljuje tudi kazenske odgovornosti voznikov, pravnih oseb in podjetnikov, posameznikov za posamezne kršitve. Previsoke kazni pa lahko bistveno vplivajo na poslovanje prevoznih podjetij, torej tudi na konkurenčnost na evropskem trgu. Gre za predloge sprememb, ki so usmerjene predvsem v višino kazni, saj sedanje tudi večmilijonske kazni posegajo in onemogočajo eksistenco prevozniškim podjetjem ter nimajo ničesar skupnega z realnostjo. Vlada Republike Slovenije je ustanovila medresorsko koordinacijsko delovno skupino za reševanje aktualne problematike prevozništva. Ta delovna skupina je oblikovala predloge sprememb na podlagi razmerja do teže prekrška in medsebojne primerljivosti prekrškov. Predstavniki avtoprevoznikov in voznikov, ki so združeni v različna interesna združenja, so predlagali znižanje visokih glob za prekrške, ki so v zakonu o varnosti cestnega prometa povezani z opravljanjem prevozov v cestnem prometu. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke jih v teh naporih podpira, zato se nam rešitve v predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varnosti cestnega prometa zdijo primerne in tudi nujne. Predlogi za znižanje višine glob so povezani z 69. členom [[obremenitve in dimenzije vozil]] , s 70. členom [[izredni prevozi]] , 73. členom [[trajanje vožnje]] , s 74. členom [[odmori]] , s 75. členom [[dnevni odmor]] , s 76. členom [[prekinitev dnevnega počitka]] , s 77. členom [[tedenski počitek]] , 78. členom [[prepovedano nagrajevanje]] , 79. členom [[tahografi]] , 80. členom [[zapisni list in zapisna kartica]] ter 92. členom [[prevozi otrok]] . Višina globe za gospodarske družbe, samostojne podjetnike posameznike in odgovorne osebe je bila predpisana predvsem zaradi odvračanja morebitnih storilcev prekrškov od storitve prekrškov, ki pomenijo poleg kršitve varnosti cestnega prometa tudi kršitve varstva konkurence in kršitve, povezane s pogoji dela voznikov, ki opravljajo prevoze v cestnem prometu. Pri določanju sankcij so se upoštevale tudi kazenske določbe zakona o prevozih v cestnem prometu in zakona o prevozu nevarnega blaga. Ob upoštevanju kazenskih določb navedenih predpisov in usklajevanja predlogov predstavnikov avtoprevoznikov ter voznikov so bile globe za prekrške navedenih členov ustrezno zmanjšane tudi do 10-krat. To seveda ocenjujemo kot pozitivno, saj tudi to vpliva na konkurenčnost naših prevoznikov. Finančnih posledic zaradi neznanega bodočega obsega kaznovanja ni moč opredeliti. Predvidoma bo imel nov zakon minimalen vpliv na prihodke proračuna, saj je delež teh kršitev tudi manjši, zanemarljiv pa je predvsem delež kršitev, ki se jih pripisuje pravnim osebam. V praksi pa se je do danes izkazalo, da nenormalno visoke kazni tudi nimajo drugega učinka kot prekomerno obremenjevanje sodišč in slabo voljo naših državljanov. Glede na navedeno poslanska skupina Slovenske demokratske stranke predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varnosti cestnega prometa v celoti podpira. Hvala za pozornost.
Hvala vam. Sledi predstavitev stališča poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Kolega Milan Petek, izvolite.
Lep pozdrav, ministra! Predsedujoči, kolegice in kolegi! Predlagani zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o varnosti cestnega prometa je še ena od premalo domišljenih in necelovitih zakonskih sprememb, ki jih sedanja vlada predlaga v obravnavo državnemu zboru. Poslanci poslanske skupine LDS-a prav zaradi tega necelovitosti nismo vlagali amandmajev, saj se z amandmaji ne da zadovoljivo popraviti zakona. Vlada je zaradi pritiska ozkega dela izvajalcev na področju prometa in uporabnikov cest v Republiki Sloveniji pristala na to, da je ustregla tej skupini in pozabila, da bo s tem povzročila neenakost na trgu teh storitev in s tem prizadela tiste pravne subjekte, ki opravljajo iste ali slične dejavnosti. Prav tako bo z nekaterimi določili zakona povzročila širšo družbeno škodo. V LDS zakonu ne nasprotujemo zaradi tega, ker menimo, da ne bi bili potrebni popravki zakona, vendar ne tako radikalni in drastični in takšni, da bodo povzročili velike posledice na več področjih, ki jih navajamo v nadaljevanju. Prvič, z določbo prvega odstavka 3. člena, ki govori o splošni triprocentni toleranci pri skupni masi in osnih obremenitvah, ruši popolnoma nepotrebno sedanji sistem toleranc. To bo imelo za posledico večje obremenjevanje vozišč, posledično večje stroške države in občin za njihovo vzdrževanje. Pod temi pogoji bodo uničevali naše ceste tudi tuji prevozniki, stroške bomo seveda nosili samo slovenski davkoplačevalci. Zaradi dovoljene tolerance bo prekoračena nosilnost in dovoljene obremenitve, s tem pa bo zmanjšana stopnja varnosti vozila in sodelujočih v prometu ter kot posledica povečanje števila nesreč s posledicami, ki jih bomo plačevali vsi državljani. Drugič, predlog zakona uvaja pri kazenskih določbah velika neskladja med pravnimi osebami in samostojnimi podjetniki s področja prevozov in drugimi pravnimi osebami, samostojnimi podjetniki, ki opravljajo podobne ali iste storitve. Tretjič, drastično znižanje nekaterih glob za delodajalce in njihove odgovorne osebe bo poseglo v področje socialne zakonodaje, ki skuša zaščititi voznike, delojemalce, pred delodajalci. Kazni za prekrške bodo neznatne, pritisk na voznike, da kršijo predpise, pa zaradi tega še močnejši. Seveda nespoštovanje te zakonodaje s strani lastnika prevozniškega podjetja le-temu prinaša nižjo ceno prevoza, večjo konkurenčnost in zaslužek, kar pa na koncu zaradi pritiska na voznika in njegovo preutrujenost predstavlja tudi varnostni problem s povečanja nesreč, z vzrokom, kot ga često navaja policija, voznik je nenadoma zavil v levo. Četrtič, tako kot si bodo nekateri domači prevozniki s temi spremembami zakona izborili neprimerno boljši status, si bodo privilegiran status vzeli tudi tuji prevozniki. Kršenje predpisov s kaznimi, ki so neprimerno nižje, kot v njihovih matičnih državah, bo postalo motiv za doseganje večjih zaslužkov in njihov večjo konkurenčnost na naših cestah. Takšno tuje podjetje bo za dosedanje teh efektov lahko popolnoma ignoriralo varnostno in socialno najbolj občutljiva prometna pravila. Petič, kar zadeva primerjave domačih kazni s tujimi, je že na prvi pogled razvidno, da je ta primerjava nepopolna in pomanjkljiva in ne ustreza resničnim podatkom. Prav tako za razliko od mnogih dobrih tujih praks ta zakon za prekrške ne sankcionira najprej odgovorne oziroma pravne osebe, in šele ko ta dokaže, da je za prekršek odgovoren voznik sam, sankcionira le-tega. Prav tako so kazni do avtoprevoznikov v mnogih državah bolj pravične, saj so kazni določene v razponu, glede na število ur prekoračitev. Šestič, še zadnji razlog za zavrnitev tega zakona. Ob predlaganih višinah kazni se postavlja tudi vprašanje racionalnosti in smotrnosti izvedbe postopkov za prekrške, vključno z izterjavo izrečenih glob tujim prevoznikov. Stroški v zvezi s temi postopki bodo namreč višji od izrečenih glob, kar pomeni, da bo država imela več stroškov kot pa koristi. Poslanski klub LDS predlogu novele zakona nasprotuje, ker le ta na naše ceste zaradi izsiljevanja dela kapitala prinaša oziroma uvaja tako imenovano papirnato smrt. Povečuje uničevanje slovenskih cest, povečuje stroške države in občin za vzdrževanje cest. Uvaja neenakost med avtoprevozniškimi in drugimi podjetji, omogoča izkoriščanje in izsiljevanje voznikov, omogoča nelojalno tujo konkurenco, zmanjšuje učinkovitost in smotrnost nadzora in sankcioniranja tujih prevoznikov na naših cestah. Hvala.
Hvala vam. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, ni možna razprava o členih. Zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o zakonu bomo v skladu s časovnim potekom seje opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po končani 17. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 21.15 uri. V okviru te točke še? Izvolite, kolega Džuban.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Imam proceduralno vprašanje v izogib morebitnim zapletom, ki bi lahko nastali pozneje po sprejetju obeh zakonov, ki smo jih sedaj obravnavali. Če gledate prehodne določbe in začetek uveljavitve zakona, prejšnji zakon o delovnem času in obveznih počitkih mobilnih delavcev, o katerem bomo danes glasovali in bo stopil v veljavo 15. dan po objavi v Uradnem listu. Ta zakon v svojih določbah v 45. členu razveljavlja večino členov, ki jih sprejemamo v tem zakonu, o katerem sedaj govorimo. Ni moja izmišljotina, ker je na to opozorila služba za zakonodajo in tudi doktor Pirnat je skomigoval z rameni, da ne ve natančno, kako bi se to rešilo. Ali bomo mi s temi določbami v prejšnjem zakonu o delovnem času razveljavili določbe tega zakona, ki ne bodo več veljale? Ker ta zakon pa stopi v veljavi naslednji dan po objavi v Uradnem listu. Če 1. avgusta izide Uradni list, bo za mobilne delavce veljal 14. avgusta, 15. avgusta, za zakon o varnosti v cestnem prometu pa 2. avgusta in bo prejšnji zakon razveljavil določbe čez 14 dni, ki jih bo ta zakon o varnosti 2. avgusta uveljavil. Sedaj je vprašanje, ali bo razveljavil določbe, ki jih ne bo več, ali bodo pa te določbe, o katerih sedaj govorimo, o kaznih, veljale samo 14 dni. To drugo, kar sem rekel, predpostavlja tudi zakonodajna služba, da bi se lahko zgodilo. V kateri zakon bo oni sedaj posegel? Ali v starega, veljavnega, ali pa v tega novega? Lahko nastane zaplet, da bomo imeli eno zmešnjavo, ki pa se lahko manifestira enkrat pozneje pri tožbah, ki bi nastale takrat, ker gre za visoke kazni in pride tudi do tožb.
Kolega Džuban, tokrat sem vam dopustil, da ste prekoračili čas, ker ste izpostavili zanimivo vprašanje. Zakonodajno-pravno službo bomo zaprosili za dodatno obrazložitev oziroma odgovor na vaše vprašanje in verjamem, da bomo lahko dilemi prišli do dna v okviru glasovanj, ki ga bomo opravili danes o obeh zakonih. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O POLITIČNIH STRANKAH, SKRAJŠANI POSTOPEK. Skupni čas razprave je 31 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije, zato besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložitev. Predstavnik vlade, minister za obrambo Dragutin Mate, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Očitno me še vedno malo zamešajo z ministrstvom za obrambo, vendar sem minister za notranje zadeve. Predstavil bi dopolnitev zakona, ki smo jo predlagali. Predlagana sprememba je še ena v seriji sprememb zakonov, ki jih moramo uskladiti z zakonom o prekrških. Denarne kazni spreminjamo v globe, tako kot je predvideno. Hkrati določamo v skladu z zakonom o prekrških tudi, kdo nadzoruje in izvaja določbe zakona kot prekrškovni organ. Pri tem določamo ministrstvo za finance za določen del ter inšpektorat Republike Slovenije za notranje zadeve. V nadaljevanju se črtata dva člena zakona, 30. in 31. člen. Razlog črtanja teh dveh členov pa je usklajevanje z drugimi zakoni. Najprej se usklajuje z zakonom o davku na dodano vrednost, ker so sankcije opisane v tem zakonu in ni več potrebno, da so opisane v zakonu o političnih strankah. Hkrati pa se usklajuje z zakonom o prekrških, ki prav tako predvideva sankcije, ki so bile do sedaj predvidene v 31. členu zakona o političnih strankah. Poleg tega so v zakonu še nekatere manjše spremembe. Ena od sprememb je sporočanje sedeža stranke, kjer opredeljujemo to tako, da ni treba sporočiti naslova stranke, ampak samo kraj, s čimer omogočamo političnim strankam, da imajo manj nevšečnosti pri manjših spremembah lokacije z ene ulice na drugo ulico. Hkrati podaljšujemo rok za pošiljanje letnega poročila o poslovanju strank, se pravi, finančnega poročila v državni zbor in na računsko sodišče, tako da imajo stranke dovolj časa, da pripravijo korektna poročila. Obenem pa podaljšujemo tudi rok za objavo skrajšanega letnega poročila v Uradnem listu. V zakonu je še nekaj drugih uskladitev. Predvsem zaradi spremembe zakona o vladi in zakona o državni upravi je bilo nujno treba uskladiti dikcije oziroma pristojnosti med ministrstvom za javno upravo in ministrstvom za notranje zadeve. Ker se vodi register političnih strank in je registracijo opravljalo ministrstvo za notranje zadeve, smo določili kot pristojno ministrstvo za notranje zadeve. Hvala.
Hvala, minister. Predlog zakona je obravnaval odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Prosim, predsednico odbora, Mojco Kucler Dolinar, da predstavi poročilo.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem skupaj. Odbor državnega zbora za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je na 9. redni seji kot matično delovno telo obravnaval predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o političnih strankah. Kolegij predsednika državnega zbora je na 23. redni seji sklenil, da se predlog obravnava po skrajšanem postopku. Predstavnik predlagatelja je v dopolnilni obrazložitvi predstavil poglavitne rešitve predloga zakona. Predvsem zaradi uveljavitve zakona o prekrških, ki namesto denarnih kazni uvaja globe, je potrebno spremeniti določbe zakona, ki določajo sankcije za prekrške. Prav tako pa je zaradi uskladitve z nekaterimi drugimi zakoni bilo potrebno podati in predlagati spremembe zakona. Predstavnica zakonodajno-pravne službe je predstavila pripombe, ki jih je podala služba v svojem pisnem mnenju ter poudarila, da je predlagatelj vse njihove pripombe tudi upošteval in pripravil predloge za amandmaje odbora. Razprave o členih zakona in pa amandmajih na odboru ni bilo, tako smo sprejeli le amandmaje odbora in na koncu glasovali o vseh členih zakona skupaj in jih tudi sprejeli.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Prvo stališče bo podala Mojca Kucler Dolinar v imenu poslanske skupine Nova Slovenija.
Poslanska skupina Nove Slovenije podpira predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o političnih strankah, ki po eni strani pomeni uskladitev zaradi nekaterih spremenjenih drugih zakonov, torej zakona o prekrških, zakona o vladi in tudi zakona o državni upravi. Po drugi strani pa prinaša tudi podaljšanje določenih rokov za predložitev poročil. S predlaganimi spremembami se torej namesto denarni kazni uvajajo globe. Področje političnih strank pa je uvrščeno med upravno-notranje zadeve ministrstva za notranje zadeve. Za politične stranke je gotovo pomembno tudi podaljšanje roka za predložitev letnega poročila o poslovanju stranke v pregled računskemu sodišču, ki se je iz 28.2. podaljšal na 31.3., če bomo zakon sprejeli danes. To pomeni tudi smiselno uskladitev z obveznostjo drugih pravnih oseb, ki so dolžne predložiti svoja poročila o poslovanju v roku treh mesecev po izteku poslovnega leta. Poleg tega pa je s predlogom za en mesec, to je na 30.4., podaljšan tudi rok za oddajo poročila o poslovanju strank državnemu zboru. V poslanski skupini Nove Slovenije smo prepričani, da z ničemer ne bo spoštovanje zakona okrnilo črtanje določbe 31. člena zakona, ki določa, da se stranki za določene prekrške poleg denarne kazni tudi odvzamejo sredstva, ki so predmet prekrška. Zakon o prekrških namreč v eni od svojih določb že predvideva ugotavljanje in odvzem premoženjske koristi, ki je bila dosežena s prekrškom po uradni dolžnosti. Zato določba 31. člena ni več potrebna. Pri Novi Sloveniji bomo predlog zakona podprli.
Hvala. Kolega Bogdan Barovič bo podal stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Kolegice in kolegi! Gospod minister! V Slovenski nacionalni stranki smo za predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o političnih strankah, saj po našem mnenju je pravi primer, zakaj in kako naj se ti zakoni sprejemajo po skrajšanem postopku. Že smo in še bomo slišali, da je pravzaprav ta sprememba posledica sprememb nekaterih drugih zakonov, kar v bistvu prinaša uskladitev zakona o prekrških, kjer se uvajajo globe namesto kazni. Prav tako je v tem zakonu ustrezna razmejitev pristojnosti ministrstva za notranje zadeve in za javno upravo. Sprememba rokov, ki je podana, je pri zakonodajno-pravni službi sicer povzročila vprašanje, za katerega sem prepričan, da se bo rešilo z amandmajem. Prav tako pa je v amandmajih že upoštevano, da organ, ki opravlja nadzor, imenuje ministrstvo za notranje zadeve. Za Slovensko nacionalno stranko je predvsem pomembno tudi črtanje kazenske sankcije zoper pravno osebo oziroma zasebnika, ki opravi neko storitev za stranko brez izstavitve računa oziroma prispeva stranki sredstva v višini, ki presegajo določen znesek. Razlog je jasen in evidenten, pregleden, ker je sama stranka tista, ki je dolžna evidentirati vse prispevke. Hkrati drži tudi ocena, da finančnih posledic pri predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o političnih strankah ne bo. Ocenjujemo da je prav, da ta predlog zakona skupaj podpremo in s tem naredimo bolj pregledno poslovanje in uskladitev nekaterih zakonov, ki so včasih med seboj tako prepleteni in povezani, da pravzaprav eden izplačuje drugega, vsaj v tem primeru temu ne bo tako.
Hvala. Prehajamo na predstavitev stališča poslanske skupine DeSUS. Kolega Vili Rezman, izvolite.
Še enkrat hvala za besedo. Naj kar uvodoma povem, da mi sicer bomo podprli ta predlog o spremembah zakona o političnih strankah, vendar imamo vsaj dva pomisleka, ki jih je vredno omeniti. Na prvi pogled sicer gre za spreminjanje, ki je čisto rutinsko ali je pa celo dejansko to nek rutinski proces. Če se pa malce pobliže ukvarjamo s tem, pa ugotovimo, da je to pravzaprav neko spreminjanje zakona, ki bi ga lahko imenovali tudi ena izmed zamujenih priložnosti. Ta priložnost naj bi pomenila to, da bi lahko moč in vseprisotnost strank v našem prostoru relativizirali. Zdi se, da je nesporna ugotovitev, da so stranke tako rekoč vse že zasedle, vse pore tega družbenega življenja, in da ne ostaja več veliko možnosti za drugačno delovanje, vsaj kar zadeva tistih interesov, ki se kasneje skozi politiko in skozi državni zbor implementirajo v stvarno življenje. Rotinski je tisti del, ki zadeva usklajevanje z zakonom o prekrških ali pa z zvezi z zakonom o vladi ali pa v zvezi z zakonom o državni upravi, pa tudi kar zadeva implementacije direktive v zvezi s pravicami državljanov drugih držav Evropske unije. Vendar se takoj s prvim stavkom v uvodu, ki sicer ni zakon sam, srečamo z neko mislijo, ki jo bom prebral, s katero se pa v celoti ne moremo strinjati, ki pa ponazarja enega izmed naših pomislekov. Tam piše sledeče: "Združevanje državljank in državljanov, ki omogoča uresničevanje v programih zastavljenih političnih ciljev preko oblikovanja politične volje volivk in volivcev ter preko sodelovanja na volitvah, ureja zakon o političnih strankah." To je sicer res, ampak to ni vsa resnica. Drugi del resnice je tukaj izpadel, da namreč ta zakon ne ureja vse političnih interesov in vseh mogočih poti, ne ureja tistih, ki niso politične stranke, pa so politični subjekti. Gre za tiste, ki nastopajo kot samostojni kandidati ali pa kot samostojne neodvisne, nepolitične, nestrankarske liste. To je tisto, kar je morebiti bilo zamujeno, ampak ker bomo o tem govorili danes še enkrat pri zakonu o lokalnih volitvah, morebiti tukaj samo opozorilo na to. Opozorilo, da pravzaprav strankarski sistem skuša iztisniti vse iz tega družbenega prostora in da gre za favoriziranje strank. Tudi ime samo pove, da opredeljuje samo en del političnih subjektov, ki v realnosti funkcionira tako v občinskih svetih kakor v državnem zboru. Čeprav podpiramo ta zakon, imamo še en pomislek oziroma se sprašujemo, ali je najbolje to, da črtamo tudi 30. člen obstoječega zakona, ki pravzaprav umika sankcioniranje za dejanja, ki so bila poprej nezakonita. Ne vidimo pravnega razloga, zakaj se mora ta člen črtati, zakaj se mora to sankcioniranje umakniti. Sicer pa bo poslanska skupina ta zakon, podprla in se nadeja, da bomo imeli kmalu priložnost govoriti o potrebnih dodatnih spremembah, kar zadeva našega političnega prostora.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih. Zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o zakonu bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj pol ure po končani 17. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 21.15 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O EKSPLOZIVIH PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Skupni čas predvidene razprave je 41 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložitev. Dragotin Mate, minister za notranje zadeve, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci. Gre za zakon, ki je ravno tako posledica spreminjanja tega zakona, zakona o prekrških, kjer moramo spreminjati denarne kazni v globe, hkrati pa v tem zakonu podrobneje opredeljujemo dva prekrškovna organa. Ker imamo po zakonu dva prekrškovna organa: policijo in inšpektorat, kot organ v sestavi ministrstva in ker smo v preteklosti oziroma v dosedanji uporabi občasno prihajali do nekaterih nejasnosti, smo podrobneje razmejili stvarno pristojnost obeh prekrškovnih organov, glede odločanja v prekrškovnem postopku, da pač ne bi prihajalo do teh težav, na katere smo naleteli v preteklosti. Hkrati so v zakonu neke manjše vsebinske spremembe, ki pa so posledica zaznav v praksi. V praksi se je pokazalo, da nikjer ni bilo obveznosti objaviti seznama eksplozivov. In tako državljani niso mogli biti poučeni na javen način, tako kot je to najbolj primerno, katere vrste eksplozivov so tiste, ki se lahko uporabljajo za določene namene, kot je določeno z zakonom, smo se odločili, da v zakonu opredelimo tudi to področje, tako da se seznam mora objaviti v Uradnem listu in da seveda potem vsi državljani lahko imajo prost dostop do teh seznamov in da lahko delajo v skladu z zakonodajo. Hvala lepa.
Hvala vam. Predlog zakona je obravnaval odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Prosim predsednico odbora Mojco Kucler Dolinar, da predstavi poročilo odbora. Izvolite.
Hvala lepa. Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je na 9. redni seji obravnaval kot matično delovno telo tudi predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o eksplozivih. Predstavnik predlagatelja je v dopolnilni obrazložitvi med drugih poudaril, da je pomemben cilj predloga zakona tudi zagotovitev učinkovitega ukrepanja uradnih oseb zoper kršitelje na samem kraju storitve prekrška. Zato predlog zakona med drugim uvaja tudi posebno pooblastilo, po katerem sme policist brez predhodne odločbe na kraju prekrška zaseči tudi eksploziv in predmete prekrška. Ministrstvo za notranje zadeve je na podlagi mnenja zakonodajno-pravne službe pripravilo tudi predloge za amandmaje in jih predlagalo odboru, da jih sprejme kot amandmaje odbora. Predstavnik zakonodajno-pravne službe je poudaril, da je služba v svojem pisnem mnenju podala pripombe. Kot že rečeno, je predlagatelj pripombe upošteval pri pripravi predlogov za amandmaje, ki jih je predlagal odboru v sprejem. Članice in člani odbora smo največ časa in največ razprave namenili predlogu za amandma odbora, ki ga je predložil poslanec Marko Pavliha, po katerem bi se omejila prodaja eksplozivov oziroma pirotehničnih sredstev na krajši čas, kot ga določa veljavni zakon. Poslanci smo v zvezi s tem vprašanjem prejeli tudi pobudo Zavoda za zdravstveno varstvo Murska Sobota, v kateri se sopodpisniki te pobude opozarjajo na negativne posledice uporabe pirotehničnih sredstev ter ob tem poslancem predlagajo, da se prodaja pirotehničnih izdelkov, razredov ena in dve, omeji na čas, ko je dovoljena tudi njihova uporaba, torej od 26. decembra do 2. januarja. Člani odbora smo sledili dani pobudi in sprejeli amandma, s katerim smo prodajo omejili, in sicer na čas od 19. decembra do 31. decembra. Pri tem smo večinoma menili, da še bolj restriktivna omejitev prodaje ne bi bila dobrodošla in ne bi prispevala k obravnavi in odpravi problemov na tem področju predvsem zaradi tega, ker bi bilo še vedno mogoče kupovati pirotehnične izdelke v sosednjih državah, ki tako strogih omejitev nimajo. Tudi predstavnik predlagatelja je menil, da popolna prepoved prodaje ne bi bila smotrna, sicer pa je odločitev o tem vprašanju prepustil članom odbora. Tako je odbor sprejel svoje amandmaje ter ob koncu glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih tudi sprejel.
Hvala. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo dajem kolegu Zmagu Jelinčič Plemenitemu za predstavitev stališča poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči in lep pozdrav vsem skupaj. Zakon, ki ga imamo pred seboj, je pravzaprav kozmetični popravek zelo, zelo slabega zakona, ki ga bo treba nujno v najkrajšem času sprejeti ponovno in v njem ločiti pirotehniko od eksplozivov. Nesporno dejstvo je, da se tukaj mešajo jabolka in hruške in da je ta obstoječi zakon prikaz nepoznavanja materije s strani tistih, ki so zakon pripravili. Konec koncev v istem zakonu obravnavamo pirotehniko pod točko ena, kamor spadajo recimo tudi namizna pirotehnika, ki se uporablja na poročnih tortah, pa tudi eksplozivi vseh mogočih stopenj in pa tipov. Konec koncev zavedati se je treba, da je močan eksploziv tudi vsako nitratno umetno gnojilo, če je pomešano z nafto v pravilnem razmerju. Tega zakon ne opredeljuje in tisti, ki so zakon pisali, te zadeve zagotovo niti poznajo ne. Predvsem pa je v tem zakonu o spremembi zakona prišlo do velikega nesmisla. Zavod za zdravstveno varstvo je zahteval popolno prepoved prodaje pirotehničnih izdelkov, kar je velika neumnost in kar je že veljalo v bivši Jugoslaviji. Tudi predlagatelj sam se ne zaveda tega, da bi to pomenilo odprtje velikega črnega trga, ki bi prinesel predvsem prekupčevalcem ogromna finančna sredstva, ne bi pa uredil nobene zadeve. Ravno tako gre za popolno nepoznavanje materije, kajti pirotehnična sredstva, tako ena in dve, ne povzročajo tistih grozljivih nesreč oziroma posledic, ki jih vidimo na televiziji. Če pa kdo odpre deset pirotehničnih sredstev in jih strese v steklenico coca-cole, to zagotovo povzroči hude poškodbe. Vendar, to je čisto nekaj drugega, pa se tega tako predlagatelj amandmaja kot zavod za zdravstveno varstvo ne zavedajo, kajti kažejo svojo popolno ignoranco in nepoznavanje zadev. Poleg tega je tu vprašljiva tudi ustavnost tega člena, kajti vemo, da pravoslavni v Sloveniji praznujejo božič 7. januarja in novo leto 13. januarja. Tu se jim prepoveduje praznovanje njihovih praznikov, kar pomeni, da lahko pričakujemo tudi ustavno pritožbo, ki je seveda legitimna in ne samo legitimna, mora biti tudi sprejeta, kajti po ustavi so vsa verstva v Sloveniji enaka. Še enkrat bi povedal, da nesreče niso zaradi petard in pirotehnike, ampak zaradi zlorabe pirotehnike. Predvsem pa zaradi tega, ker se v šolah otrokom govori, tega ne smeš uporabljati, namesto da bi mu razložili in prikazali, kaj se lahko zgodi, če napačno uporabljaš kakšno tako zadevo. Konec koncev tisti, ki so predlagali ta člen, bi se morali zavedati, da med pirotehnična sredstva sodijo tudi navadne vžigalice. Zdaj pa ne vem, ali bo prodaja vžigalic, razen od 19. decembra do 31. decembra, tudi prepovedana in sankcionirana na tak način, kot to obravnava sprememba v 48. členu, kjer piše, da se prodaja pirotehničnih izdelkov v nasprotju s prvim in četrtim odstavkom 36. člena tega zakona kaznuje z globo, mislim, da tam od 100 do 500.000 tolarjev. To se pravi, lahko zapremo vse trafike in podobne zadeve, ki prodajajo vžigalice. Evidentno je tudi, da tisti, ki je to predlagal, ne ve, da se pirotehnični izdelki delijo na različne skupine, da so določene skupine pač razred ena, razred dva in tako naprej. Vendar pa sem prepričan, da tule v dvorani le malokdo od poslancev ve. Glede na to, kako je bil zakon pripravljen, bi celo rekel, da tisti, ki so ga pripravljali na ministrstvu za notranje zadeve, ne vedo, kakšna je razlika med eno in drugo skupino pirotehničnih sredstev. Amandma, ki ga je sprejel odbor k 2. členu, je popoln nesmisel in ne bo pripomogel k ničemer, razen k razbohotenju trgovine s pirotehničnimi sredstvi. Vse ostalo pa sem že povedal. Ta zakon oziroma zakon o spremembi zakona ni nič drugega kot lepotni popravek in usklajevanje s tistimi členi, ki jih terja zakon o prekrških, kaj drugega pa ne bo prinesel. Treba je napisati no zakon. Hvala.
Hvala. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine DeSUS. Kolega Ivan Jelen, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Poslanke in poslanci, gospod minister! Podajam mnenje poslanske skupine DeSUS o predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o eksplozivih. V poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev smatramo, da je predlog zakona, ki ga je pripravilo matično delovno telo in vlada ustrezen, zato ga tudi kot takega podprimo. Njegovo izboljšavo kot tako vidimo predvsem v amandmaju, ki govori o zaostritvi tega predlaganega zakona iz dosedanje dovoljene uporabe in nakupa pirotehničnih sredstev od 1. decembra do 31. decembra na sedaj omenjeni datum od 19. decembra do 31. decembra. Mislimo, da bi z upoštevanjem teh določil v zakonu prišlo do zmanjšanja nezgod, ki so ravno v času novega leta zelo številne. Mislimo, da so tokrat opozicija kakor koalicija strnile vrste in sprejele amandmaje odbora za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje in hkrati poslanca državnega zbora prof. dr. Pavlihe, ki govori o tvornem sodelovanju pri preprečevanju poškodb mladostnikov, predvsem otrok v času novega leta. V amandmaju gre za ukrep poostritve k dopolnitvi varnosti o omejitvi nakupa in uporabe pirotehničnih sredstev v Republiki Sloveniji. Do danes ugotavljamo, da je nadzor pristojnih organov nad izvajanjem spoštovanja tega zakona premalo učinkovit, da se tej problematiki posveča zdaleč premalo pozornosti. Amandma bo za prihodnost zagotavljal bolj učinkovito ukrepanje, preprečevanje dostopnosti, izboljšano kontrolo nošenja pirotehničnih sredstev tudi iz tujine. Z amandmaji se bodo postavile takšne kazni, ki bodo prispevale k znižanju prekrškov, še zlasti okoli novega leta. Mladim, predvsem otrokom v času šoloobveznosti bo potrebno vcepljati pravilen odnos do eksplozivnih sredstev, in to doma v starševski vzgoji, v šoli prek ustreznih predmetov, mogoče fizike z občasnimi obiski policije v šolskih ustanovah, ob predstavitvi poškodb s strani zdravstvenega osebja in drugih primernih oblik v javnih občilih, prek televizije in radia. Prek inšpekcijskih služb bo potrebno bolj dosledno preverjati od kod vodijo poti nabave, ali imajo trgovci znanje glede prodaje, vprašljiva je ustrezna usposobljenost, ali je prostor, trgovina ustrezen, ali so v bližini grelna telesa. Osebno smo prepričani, da se je do danes to izvajalo bolj po domače, vedno v prepričanju, saj se ne bo nič zgodilo. Danes je čas strpnega in preudarnega dogovora, preprečevanja nepravilnosti in pomanjkljivosti na področju, ki ga zavzema v naši družbi ravno zakon o eksplozivih, ki ga danes sprejemamo kot dopolnilo. Hkrati smo veseli pobude, ki govori o podpori tega zakona s strani Zavoda za zdravstveno varstvo Murska Sobota, nadalje predstavnika zakonodajno-pravne službe, ki podpira sprejem predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o eksplozivih. V poslanski skupini DeSUS smo prepričani, da je v tem trenutku dana možnost omejitve uporabe in nabave eksplozivnih sredstev v predlaganem postopku in njeni začasni izboljšavi. Iz potrditve odbora za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje veje dobronamernost in enotna podpora izboljšavi tega zakona. Podpiramo predlog zakona z vključitvijo amandmajev, ki so bili podprti tudi na odboru, kar nam je tudi predočila predsednica odbora oziroma današnja poročevalka Mojca Kucler Dolinar. Smatramo, da je predlog kvaliteten in dobronameren ter da bo prispeval k večji varnosti in spoštovanju pirotehničnih sredstev v danih trenutkih. Poslanci DeSUS-a bomo glasovali za sprejem.
Hvala. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine SDS. Rudolf Petan.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gospod minister, spoštovani! Osnovni zakon, ki ga danes noveliramo, je bil sprejet leta 2002 in je upošteval evropske direktive. Tu bi še posebej omenil direktivo o usklajenosti odločb v zvezi z dajanjem eksploziva v civilno uporabo v promet in njihovem nadzoru. Potrebno pa je opozoriti, da se je po tem roku uveljavil v Sloveniji noveliran zakon o prekrških, ki uvaja globe namesto denarnih kazni in zaradi tega je tudi potrebno uskladiti zakon o eksplozivih. To ni edini vzrok za novelacijo zakona. Želel bi poudariti v imenu poslanske skupine, da kasneje sprejeti zakon o prekrških določa, da je potrebno predpise, s katerimi so določeni prekrški, ki niso v skladu z novo pripravljenimi zakoni, da se to uredi v treh letih po uveljaviti zakona o prekrških. Ta sprememba, o kateri sedaj govorimo, to tudi ureja. Istočasno pa dopolnitev zakona pomeni tudi podlago za inšpekcijski nadzor nad izvajanjem zakona o eksplozivih. V Slovenski demokratski stranki upamo, da bo nadzor ob novo opredeljeni funkciji inšpektorja tudi učinkovit kot je zapisano v uvodu tega zakona. Ni dovolj, če je samo zapisano, potrebno je tudi, da se na terenu tako pokaže. Ta sprememba rešuje tudi nejasnost oziroma pomanjkljivost veljavnega zakona ob tako imenovanem seznamu eksplozivov, ki je pogoj, da se eksploziv lahko začne ali sme uporabljati ali da v promet, kakorkoli že to imenujemo, ni pa bilo določeno, kako se ta javnost seznama zagotovi. Sprememba jasno določa, da se seznam objavi v Uradnem listu, kar zagotavlja javnost seznama jasno in pa tudi določno. Kot je bilo pričakovati, je največ razprave bil deležen 2. člen spremembe, ki se nanaša na 36. člen zakona, ki govori o omejitvi uporabe pirotehničnih sredstev, o čemer smo danes že nekaj slišali. Splošno znan je odpor proti uporabi teh pirotehničnih sredstev, predvsem konec leta ob novoletnih slavjih. Nejevolja ob prekomerni uporabi izdelkov, katerih glavni učinek je pok, je tudi v naši stranki SDS. Vendar pa se zavedamo, da Slovenija ni osamljen otok, da ne bi bili možni vplivi od zunaj in se lahko z zakonom urejajo tudi omejitve prometa z določenimi izdelki. Dejstvo je, da je po 1. maju 2004 Slovenija postala članica Evropske unije, meje se rahljajo in prost pretok blaga postaja dejstvo. Zato omejevanje prodaje pirotehničnih sredstev pomeni bolj kot ne Sizifovo delo in ne rešuje glavnega problema, prej obratno. Nobeno omejevanje ali prohibicija še ni obrodila sadov, prej je povečala zanimanje. Osnovni problem je verjetno v naših glavah ali, če hočemo ali ne, v vzgoji in naših vrednotah, ki so v družbi. To je dolgotrajen proces, ki pa je edini učinkovit. Omejevanje prodaje pirotehničnih sredstev na termin od 19. do 31. decembra v letu bo prav gotovo pospešilo nakup tega materiala v tujini pri eventualnih uporabnikih le-tega. Vendar kakorkoli, v naši stranki SDS pozdravljamo pooblastilo, da smejo policisti brez predhodne odločbe na kraju prekrška zaseči tovrstne predmete. In glede na našo skupno željo, da bi omejili pokanje ali uporabo pirotehničnih sredstev na prireditvah, bomo v SDS podprli ta zakon v predlagani obliki, z amandmaji, sprejetimi na odboru. Hvala.
Hvala. Sledi predstavitev stališča poslanskega kluba Liberalne demokracije. Kolega dr. Marko Pavliha, izvolite.
Hvala lepa, kolega podpredsednik, za besedo. V poslanskem klubu Liberalne demokracije bomo spremembo podprli, čeprav se zavedamo, da je to samo en kamenček v mozaiku splošne prevencije in delovanja zoper kakršnokoli zlorabo pirotehničnih sredstev ali eksplozivov in tudi za preprečevanje hudih nezgod. Takšen ukrep nam bržkone ne bo prinesel lovorik s strani mnogih naših otrok, ki želijo veselo pokati ob raznih praznikih in podobnih dogodkih. Verjetno bi zadostovala že ena sama slika nesreče v medijih, da ne rečem že udeležba v takem tragičnem dogodku, izguba prsta, roke ali še kaj hujšega, da bi spremenili svoje mnenje. To pa tudi kaže na to, kar je bilo danes večkrat povedano. Namreč, da kakršnakoli prohibicija, kakršnakoli prepoved enostavno ni dovolj. To lahko vidimo na področju porabe alkohola, cigaret, mamil, eksplozivov in še bi lahko naštevali. V celoti ali pa večinoma se strinjam s kolegom poslancem Jelinčičem Plemenitim, ki pravi, da je treba pripraviti nov predpis, ki ne bo mešal hrušk in jabolk, temveč bo različna eksplozivna telesa pač različno opredelil. Kakorkoli že, ta zakon bo med drugim poostril nadzor in skrajšal čas uporabe pirotehničnih sredstev za 19 dni. Prosim lepo, če to ni en kamenček v mozaiku, potem seveda nič ne rečem. Napredek se dosega običajno z majhnimi koraki. Številni koraki prispevajo potem k hitrejši poti do cilja. Zadovoljni smo, da je matični odbor in očitno tudi kolegi poslanci prevzel našo pobudo, ki temelji na pobudi zavoda za zdravstveno varstvo Murska Sobota, ki skrajšuje čas uporabe teh pirotehničnih sredstev, kajti takšna prodaja eksplozivnih oziroma pirotehničnih sredstev, omejena na krajši čas, kot ga določa veljavni zakon, je en velik dosežek in bo gotovo zmanjšala število žrtev oziroma poškodb. To bomo lahko videli že naslednje leto. Ampak dejstvo je, da se vzgoja začne doma, da lahko starši sami s svojim vzorom pokažemo svojim otrokom, kakšen odnos imamo do tega. Sam na primer nisem nikoli uporabljal petard in jih brž ko ne tudi moji otroci ne bodo, potem pa to sega naprej, v vrtce, v šole in še katerekoli druge institucije, ki imajo pri tem pomembno vlogo. Naše sporočilo je, podprimo predlog, kajti pomeni boljše kot nič, zavzemimo se za boljši predpis, hkrati pa preučimo tudi možnosti za splošen odpor, če lahko temu rečem, do tega, in jasno, preventivno delovanje do naših otrok, da se bodo izogibali uporabi sredstev, ki največkrat vodijo samo v tragedijo, ne pa zgolj samo v zabavo. Hvala lepa.
Hvala vam. Sledi predstavitev poslanskega kluba Socialnih demokratov. Kolega Potrč, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi! Predlagatelj je želel s spremembami in dopolnitvami zakona o eksplozivih le zagotoviti, da se njegove kazenske določbe uskladijo z zakonom o prekrških. Predpisane denarne kazni je treba spremeniti v globe in pri tem opraviti še potrebno uskladitev višine teh kazni, določiti prekrškovne organe in opraviti še druge podobne formalnosti. Samo zaradi tega bi bil zakon v celoti rutinska zadeva, saj smo iz enakih razlogov spreminjali in dopolnjevali že vrsto zakonov in jih na žalost še bomo. Toda razprava ob zakonu je, na predlog in ob amandmajih poslancev, odprla še eno pomembno vsebinsko vprašanje. To je vprašanje uporabe in roka prodaje pirotehničnih sredstev. O tem vprašanju je namreč v javnosti veliko različnih pogledov in predlogov, od zahtev po popolni prepovedi prodaje in uporabe, do različnih vrst omejitev, ki bi njihovo uporabo bistveno zmanjšale, omejile njihovo neprijazno delovanje do ljudi in živali, predvsem pa preprečile ali vsaj do maksimuma omejile možnost poškodb, do katerih na žalost vsako leto prihaja predvsem pri otrocih. Tudi poslanke in poslanci socialnih demokratov se zavedamo protislovnosti ureditve tega vprašanja. Načeloma vemo, da v zgodovini in tudi danes popolna prohibicija praviloma ni zagotavljala velikih rezultatov, obratno, največkrat celo nasprotne od želenih. Največkrat je imela le za posledico, da se je zaradi nje povečala nedovoljena trgovina ali dejavnost, kar ni prispevalo k odpravljanju družbenega zla, kar je morda bil njen namen. Zavedamo se, da je ob odprtih mejah in možni navadi pirotehničnih sredstev v naši soseščini prepoved prodaje v celoti le navidezna rešitev. Popolna prepoved uporabe, če bi hotela biti učinkovita, pa bi zahtevala takšen obseg angažiranja policije in drugih državnih organov, da bi bil ob le delnem uspehu aktivnosti gotovo v velikem nesorazmerju s težo in posledicami nedovoljenih ravnanj. Zato tudi poslanke in poslanci Socialnih demokratov danes kot najbolj realen podpiramo predlog, dogovorjen na matičnem delovnem telesu, da se zaradi možnega vpliva na manjšo uporabo pirotehničnih sredstev okoli novega leta skrajša čas dovoljene prodaje teh sredstev od enega meseca, se pravi od 1. decembra do konca decembra, na čas od 19. decembra do 31. decembra vsakega leta. Sicer pa menimo, da naj tudi javno preventivno delovanje, družinska in šolska vzgoja ter dosledno kaznovanje nedovoljene uporabe prispevajo k temu, da se neorganizirana uporaba pirotehničnih sredstev zmanjša in kar se da omeji in sankcionira uporaba v krajih in na način, ki ni dovoljen po zakonu. Menimo tudi, da bi pristojni organi vprašanja možnega omejevanja in usmerjanja uporabe pirotehničnih sredstev morali preučevati še naprej in po potrebi predlagati družbene aktivnosti in tudi zakonodajne rešitve, ki bi optimalno uredile to vprašanje. Za enkrat torej je po našem mnenju prav, da se podpre predlagani amandma in ob njem tudi zakon v celoti. Hvala lepa.
Hvala. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine Nove Slovenije. Kolega Anton Kokalj, izvolite.
Spoštovane, spoštovani! Navedel bom nekaj dejstev, zaradi katerih bo naša poslanska skupina predlog zakona podprla. Zakon usklajuje določbe zakona o eksplozivih, zakona o prekrških, s tem, da se denarna kazen določi kot globa in so opredeljeni prekrškovni organi, in sicer policija, inšpekcijski organ ministrstva, v okviru katerega so opravili inšpekcijski nadzor nad izvajanjem določb tega zakona. To so pač uslužbenci s posebnimi pooblastili. Cilj zakona je tudi zagotovitev učinkovitega ukrepanja zoper kršitelja na samem kraju storitve prekrška. Zakon uvaja posebno pooblastilo, po katerem sme policist brez predhodne odločbe na kraju samem zaseči predmete prekrška. Zakon določa, da se eksplozivi lahko dajo v promet oziroma se lahko uporabljajo samo, če izpolnjujejo v zakonu navedene pogoje in so uvrščeni na seznam eksplozivov, ki je objavljen v Uradnem listu. Predlog zakona tudi omejuje prodajo pirotehničnih izdelkov na krajši čas, kot ga določa veljavni zakon, pri čemer menimo, da je rok od 19. do 31. decembra še sprejemljiv. Glede na to, da se v okviru EU v zvezi s to problematiko pripravlja nova direktiva in je podani predlog dejansko samo popravek zaradi uskladitve z drugo zakonodajo in zaradi varnejše uporabe pirotehničnih sredstev, bo poslanska skupina Nove Slovenije zakon podprla. Hvala.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker v dopolnjenem predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih, zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o zakonu bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj pol ure po končani 17. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 21.15 uri. S tem prekinjam tudi to točko dnevnega reda. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O LOKALNIH VOLITVAH PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predviden čas skupne razprave je 3 ure in 20 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Pozdravljam predstavnike vlade in dajem besedo ministru brez resorja, pristojnemu za lokalno samoupravo in regionalno politiko, dr. Ivanu Žagarju.
Hvala, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o lokalnih volitvah prinaša dve pomembni spremembi. Prva je, da zagotavlja volilno pravico vsem državljanom EU na lokalnih volitvah. V skladu z dokumenti Sveta Evrope o udeležbi tujcev v javnem življenju na lokalni ravni iz leta 1992 je Slovenija leta 2002 tujcem priznala volilno pravico na lokalni ravni. V okviru pogajalskih izhodišč za EU za področje prostega gibanja oseb pa se je Republika Slovenija zavezala tudi za ureditev pogojev za uveljavljanje volilne pravice in pravice do kandidiranja na lokalnih volitvah državljanom Unije, ki prebivajo v državi članici, niso pa njeni državljani. Državljani držav članic EU bodo tako dobili pravico kandidirati oziroma biti voljeni, pasivna volilna pravica, v občinske svete, medtem ko so doslej od leta 2002 le volili, aktivna volilna pravica. Zakon pa jim ne omogoča, da bi bili izvoljeni za župana. Za ostale tujce s stalnim prebivališčem v Republiki Sloveniji še naprej velja, da lahko le volijo člane občinskega sveta in župane, ne morejo pa biti voljeni. Drugič. Zakon spodbuja enake možnosti kandidatov in kandidatk pri kandidiranju na lokalnih volitvah. Glavni cilj, ki naj bi bil dosežen s spremembo zakona o lokalnih volitvah, je zagotovitev enakih možnosti med spoloma pri udeležbi v političnem življenju na lokalni ravni. Predlagatelji kandidatnih list na lokalnih volitvah bodo morali upoštevati zakonsko zahtevo po enakopravnem zastopanju obeh spolov na kandidatnih listah, in sicer najmanj 40% vsakega od spolov, pri čemer bodo morali biti v prvi polovici na kandidatni listi kandidati zapisani izmenično. Zakon ureja tudi prehodno rešitev za prve redne lokalne volitve leta 2006 in naslednje leto 2010, in sicer bodo morali predlagatelji zagotoviti 20% oziroma 30% kandidatov vsakega od spolov, pri čemer se bodo morali na prvi polovici kandidatne liste kandidati razporediti izmenično po spolu. Takšno rešitev v prehodnem obdobju je sprejel odbor za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, vlada Republike Slovenije pa ga je podprla in vključila v dopolnjen predlog zakona. Amandmaja poslanske skupine Socialnih demokratov, ki vsebuje drugačno prehodno rešitev za prve redne lokalne volitve, ne podpiramo, saj predlagani 4. člen omogoča večjo postopnost in daljše časovno obdobje za pripravo vseh možnih predlagateljev kandidatur glede vključevanja žensk v politiko. Vlada prav tako predlaga amandma na amandma poslanske skupine LDS k 4. členu zakona, s katerim sledi mnenju zakonodajno-pravne službe glede spornosti tretjega in četrtega odstavka. Istočasno pa predlagatelj vztraja pri ohranitvi dogovorjene dinamike uveljavitve tega člena. Predlagam, da državni zbor dopolnjeni predlog zakona z omenjenim amandmajev sprejme. Zahvaljujem se za vašo pozornost.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval odbor za lokalno samoupravo in regionalni razvoj kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora Pavla Ruparja, da predstavi poročilo odbora.
Hvala, gospod predsedujoči. Odbor za lokalno samoupravo in regionalni razvoj je na 4. seji junija tega leta kot matično delovno telo po skrajšanem postopku obravnaval predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o lokalnih volitvah, ki ga je državnemu zboru Republike Slovenije v obravnavo in sprejem predložila vlada Republike Slovenije. Predsednik državnega zbora je predlog zakona predhodno poslal v mnenje občinam, k predlogu zakona pa je kot zainteresirano delovno telo podala mnenje tudi komisija za peticije ter človekove pravice in enake možnosti. Mnenje k njemu pa je podal tudi državni svet. Odbor se je seznanil tudi z mnenjem zakonodajno-pravne službe, ki je med drugim opozorila, da pogreša opredelitve oziroma dodelavo zakonske ureditve omejitve volilne pravice, kot jo je nakazalo ustavno sodišče, in bi bil potreben razmislek o možnih rešitvah za primere, ko je občina razdeljena na več volilnih enot, v katerih se lahko voli ali dejansko določi le po en kandidat, v primeru, da kandidate določi politična stranka; da se nanaša prehodna ureditev v noveli zakona na prve volitve po njeni uveljavitvi. Opozorila pa je tudi na neenakomerno razporeditev kandidatov enega ali drugega spola po volilnih enotah, ko se izpolnjuje pogoj 25% zastopanosti pa ugotavlja na ravni občine, ki ima več volilnih enot, saj naj bi bili zakonski ukrepi takšni, da bi spodbujali enake možnosti kandidiranja v vseh posameznih volilnih enotah. Odbor je v drugi obravnavi predloga zakona ob obravnavi posameznih členov in amandmajev sledil namenu sprememb in dopolnitev zakona, ki so predvsem v izvedbi obeh direktiv Evropske unije, ki od držav članic EU zahteva zagotovitev aktivne in pasivne volilne pravice na lokalnih volitvah za državljanke in državljane Evropske unije, ki imajo stalno prebivališče v državi članici, in njegovi uskladitvi s spremembo 43. člena ustave, s katero je Slovenija lani v skladu z evropsko zakonodajo in dokumenti organov Evropske unije vzpostavila ustavno podlago za zakonsko določitev ukrepov za spodbujanje enakih možnosti moških in žensk pri kandidiranju na volitvah v organe lokalnih skupnosti. Ob obravnavi posameznih členov so bile na odboru večinsko podprte predlagane rešitve v zakonu. Poudarjeno je bilo, da gre za novelo zakona, ki bo pozitivno vplivala na uveljavljanje enakih možnosti moških in žensk, tako v fazi kandidiranja kot tudi v fazi volitev. Odbor je upošteval tudi večino pripomb zakonodajno-pravne službe. V zvezi s predlogom za dodelavo zakonske ureditve omenjene volilne pravice v 1. členu pa je menil, da tega vprašanja ni treba dodatno razdeliti v smeri, ki jo je ustavno sodišče nakazalo v določbi, saj jo je ustavno sodišče zakonodajalcu priporočilo kot možnost in ne kot obveznost. V zvezi s predlagano rešitvijo v 4. členu predloga zakona, ki določa uravnoteženo sodelovanje moških in žensk v postopku kandidiranja, se je odbor s sprejetjem svojega amandmaja k 4. členu odločil za eno mandatno obdobje daljši časovni odlog začetka uporabe novega 70.a člena in uvedbo kriterija 40% mest. Vrsta občin, zlasti občin s tradicionalnim okoljem, je namreč opozorila vlado na svojo specifičnost in na upravičeno vprašanje, kako bo lahko zadostila določbam zakona, ker je pri njih težko spodbuditi oziroma pridobiti ženske za kandidaturo v občinske svete. Predlagani zakonski kriterij bi namreč lahko po njihovem mnenju celo onemogočil izvolitev predstavnikov lokalnih skupnosti v posamezne občinske svete. Dopolnjeni predlog zakona tako sedaj določa, da morajo za prve lokalne volitve politične stranke ali volivci določiti kandidaturo oziroma kandidatne liste tako, da bo vsakemu od obeh spolov zagotovljeno najmanj 20% mest, naslednje 30% in na zadnje redne volitve 40% mest. V zvezi s predlogom vlade glede dopolnitve 4. člena predloga zakona z novima odstavkoma, s katerima bi določili, da kandidate za člane občinskega sveta v posamezni volilni enoti lahko določi s predpisovanjem skupina volivcev, če zagotavlja najmanj 4% podpisanih volivcev, ki imajo stalno prebivališče v volilni enoti, pa je mnenje, da bi podprli stališče zakonodajno-pravne službe in upoštevali torej njihovo mnenje. Predlagamo državnemu zboru, da podpre predlagane rešitve in predlog zakona za omenjeno spremembo predloga zakonodajno-pravne službe tudi sprejme. Hvala lepa.
Hvala. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Bogdan Barovič nas bo seznanil s stališčem poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala lepa, predsedujoči. Kolegice in kolegi, gospod minister, uslužbenci, vlade. Na kratko in v prvem stavku ta dopolnjeni predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o lokalnih volitvam bi v prvem delu torej s 1. členom bil upravičen in tudi bi moral biti sprejet po skrajšanem postopku, saj ob vstopu Slovenije v Evropsko unijo maastrichtska pogodba natančno določa, da dobijo volilno pravico tudi tujci, državljani EU, ki imajo stalno prebivališče v državi Republiki Sloveniji. Država Republika Slovenija kot članica EU mora seveda določila maastrichtske pogodbe in tudi določila Evropske unije kot države, katere sestavni del je, upoštevati in spoštovati. Od tu naprej pa, kolegice in kolegi, spoštovani predstavniki vlade, je, če že meni ne verjamete, preberite si mnenje zakonodajno-pravne službe, za Slovensko nacionalno stranko zgodba končana. Od tu naprej se zakon ne bi smel spreminjati in tudi sprejemati. Če ne verjamete, še enkrat, zakonodajno-pravna služba je dala dve mnenji, v katerih jasno opozarja na vzpostavitev pravne praznine zaradi črtanja 54. člena, ki ga nadomešča 4. člen. Kljub temu je nastala pravna praznina, pika konec. Zakonodajno-pravna služba natančno govori in opozarja, če grem naprej k 4. členu, o tako imenovanem odstotku imenovanih 4% podpisov volivcev, ki imajo stalno prebivališče v volilni enoti za določitev kandidata, da je lahko ustavno sporna zaradi oziroma z vidika kršitve načela splošne volilne pravice. Zakonodajno-pravna služba jasno in glasno tudi opozarja v svojem prvem mnenju, ki ga je zapisala 13. junija in govori o postopni uveljavitvi tega zakona, in sicer tistega dela, ki govori o kvotah. Torej 4. člen pravi takole: "Takšna ureditev, čeprav prehodna, ne sledi vsebini in namenu določbe četrtega odstavka 43. člena ustave, ki vsebuje pooblastilo, da zakon določa ukrepe za spodbujanje enakih možnosti moških in žensk pri kandidiranju." Torej jasno piše, da ne sledi vsebini in namenu in je lahko ustavno sporno. Ne vem, zakaj imamo mi pravne strokovnjake in zakonodajno-pravno službo, ki je ne poslušamo, ki nas opozarja na ustavno spornost. Poglejte si njena zadnja mnenja iz 4.7. in si preberite, že dano ustavno mnenje v nekaterih drugih državah in tudi pri nas. Če še tega ne verjamete, takšnega zakona ne bomo sprejeli, vsaj mi ne, ker takšen zakon je v nasprotju z ustavo in v nasprotju z marsičem, kar poudarja zakonodajno pravna služba, ki ji nazadnje v Slovenski nacionalni stranki še vedno verjamemo. Ne razumem, kako lahko sprejemamo in dajemo v sprejem takšen zakon, celo po takšnem postopku. In ne nazadnje, spoštovane kolegice in kolegi, ko sem na hitro prebiral amandmaje, tiste, ki smo jih že prejeli, in pa seveda tiste, ki smo jih dobili na mizo, lahko jih vlagamo še nekaj časa in se bomo sedaj pregovarjali o tem, ali bo 20%, ali bo 30, ali bo 40, ali bo 50, ali bo 60, ali bo 70. Saj se lahko poslanec v tem državnem zboru izmisli svoj odstotek. Pa bom še nekaj povedal, da če nekdo po volji posameznika ali posameznice ne izpolni z zakonom določene kvote, ne more na volitve. Ne more. Enostavno. Nekdo bi moral imeti, na pamet bom rekel, ima 8 kandidatk, moral bi imeti 3, ima samo 2. Če je to v zakonu, da mora imeti 3, ne more na volitve, ne more priti v lokalno oblast, niti v državno oblast. Saj sta pravzaprav zakona povezana. Ali je kdo pomislil na to? In ne nazadnje gospe in gospodje! Če želite, pa če bo čas, bom dal jaz še en amandma, kjer bom pri teh kvotah zahteval tudi starostne omejitve: najmanj 20% moških ali žensk in najmanj 25% starejših od 40 let in mlajših od 35 let. Pa se pojdimo. In za konec, gospe in gospodje! Z zakonom ne bomo povečali ženskih kvot, če že o njih govorimo. Povečali jo bomo s politiko, z našim odnosom in z našim delom. Z zakonom nikoli!
Gospod Barovič, zaključite. Hvala. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine DeSUS. Kolega Vili Rezman, ima besedo.
V naši poslanski skupini smo prepričani, da je zakon potreben in da ga moramo sprejeti, vendar bomo kasneje videli, s kakšnimi spremembami tistega predloga, ki je bil pripravljen na odboru. Sicer pa mi menimo, da lahko strnemo našo oceno na ta način, da rečemo, da gre pravzaprav za malo členov velikega pomena. Sodimo, da je tega velikega pomena določilo o tem, kako zagotoviti večjo udeležbo žensk na volitvah in tudi njihovo izvoljivost. Ne samo to, da naj kandidirajo v ustreznem številu, ampak naj torej tudi dobijo priložnost za razvrstitvijo po sistemu verige, da so dejansko tudi izvoljene in ne samo za to, da polepšajo liste, na katerih sicer dominirajo moški. Temu dajemo mi vso podporo, čeprav sodimo, da je morda premalo ambiciozna številka, ki smo si jo zabeležili za prve naslednje volitve oziroma zagotovo je ta številka nekoliko nizka in doslej nam je uspela več kot ta spodnja meja. Kljub temu, da smo mi prepričani, da je ta zakon treba podpirati, se pojavi veliko bojazni. To smo lahko ugotovili v različnih nastopih. Nekateri bi še kar radi iztisnili ženske iz občinskih svetov, nekateri bi še kar govorili o slabostih na ta način, češ, da ni mogoče zagotoviti dovolj žensk, ki bi uspele kandidirati, ki bi bile volje kandidirati in ki bi tudi uspele na volitvah. Ko se pravzaprav sploh ne zavedajo, da je to slabost, ne opravičilo. Slabosti je treba odpravljati, ne se z njimi opravičevati. Če malo hudomušno rečem, bral sem tudi in slišal kakšne nastope, ki so podobni tistim, ko se zapiše na list papirja: Ženskam, in še komu, vstop v občinski svet prepovedan. Nekateri so ženskah govorili, kasneje bo kdo o kakšnih marginalnih ali drugih skupinah in na koncu bo samo še eno nastopalo v občinskih svetih, pa tudi kje drugje morebiti. Argumentacija proti temu, da bi se verižilo in proti temu, da bi bil večji odstotek, je za nas popolnoma nesprejemljiva. Ampak tisto, kar je najhujše, je udar ali puč, ki se je zgodil na odboru za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, in to v obeh smislih, tako po vsebinski plati, kjer se je zopet skušalo nekatere iztisniti, in po poslovniški plati. Nekje se je ravnalo tako rekoč v smislu: "storimo, kaj nam pa morejo. Tudi če ravnamo napak, saj smo dovolj močni in možati, da te napake lahko ubranimo z močjo." Z argumenti in z regulativo se tega ni dalo, o tem je govoril tudi kolega, ki je govoril pred menoj in ko je govoril o dvakratnih opozorilih zakonodajno-pravne službe. Naj omenim, da je že poprej v pogajanjih na to opozorila tudi služba, ki je predlagala ta zakon in ji je bilo popolnoma jasno, zakaj gre, pa se je kljub temu skušalo to še v nadaljevanju izsiliti. Za nas je nesprejemljiv prag 4%, zato ker to pač pomeni, da bi se razrasle stranke povsod kot neka metastaza in mi vemo, kaj se metastaze in kaj je posledica metastaz. Pod takimi pogoji bi bilo zelo malo možnosti, razen v manjših občinah ali pa tam, kjer zelo spoštujejo takšno posamično neodvisno listo, prebiti se v občinske svete. Čeprav ljudje to podpirajo. To podpirajo tako, da je na zadnjih volitvah bilo 30% županov izvoljenih kot neodvisni. In toliko ljudi je moralo iti glasovat, in to je njihova volja. 15% je bilo neodvisnih list, ki so bile izglasovane, ki imajo svoje predstavnike v slovenskih občinskih svetih in tudi za njimi stoji volja občank in občanov, volivk in volivcev, in sicer so dosegli, mislim, da drugo najvišjo stopnjo med vsemi listami, ki so kandidirale, tudi strankarskimi. Zato bomo mi storili vse, da ne podpremo teh stigmatiziranj, storili bomo vse, da ženske dobijo enakopravno mesto in storili bomo tudi vse za to, da bodo imeli tudi nestrankarski kandidati in liste enakopravne možnosti v organizacijskem smislu pa tudi v smislu [[....]]
Kolega Rezman, prosim, če zaključite.
[[...]]upravičenosti do materialne in finančne podpore za delo.
Sledi predstavitev poslanske skupine SDS, kolega Jožef Ficko.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o lokalnih volitvah, ki ga obravnavamo po skrajšanem postopku, uvaja novosti na treh segmentih. Državljanom Evropske unije, ki niso slovenski državljani, prebivajo pa stalno v Sloveniji, se zagotavlja poleg dosedanje aktivne volilne pravice pri volitvah v občinske in mestne svete tudi pasivna volilna pravica, to je pravica biti voljen. Gre za notranjo ureditev članic Evropske unije, zajeto v direktivi na podlagi rimske pogodbe, ki je za Slovenijo kot članico in podpisnico pogodbe obvezujoča. Druga sprememba je spodbujanje enakih možnosti kandidatov in kandidatk na lokalnih volitvah. Pri tem se pričakuje, da bodo postopki spodbujanja dosegli tudi dejansko večjo zastopanost žensk v organih odločanja na lokalni ravni. Z vključevanjem oziroma zastopanostjo žensk v vodstvenih funkcijah ali organih odločanja kot problemom se soočajo države, ki se sicer že imajo za demokratične, pa vendar ugotavljajo, da je eden od pogojev za demokracijo tudi enakomerna zastopanost obeh spolov pri odločanju. Predlog zakona izhaja iz 40% zastopanosti posameznega spola kot končnega cilja. Postopke spodbujanja enakomerne zastopanosti v občinskih svetih uvaja z zagotovitvijo kandidatur, kjer je to možno. Možno pa je to pri proporcionalnih volitvah, kjer politične stranke oziroma skupine volivcev predlagajo kandidatne liste. Na listah zakon zagotavlja zastopanost obeh spolov. Dodatno spodbujanje predstavlja izmenično uvrstitev kandidatov obeh spolov v prvi polovici liste, torej na izvoljiva mesta. Delno lahko razvrednoti učinke tako imenovane zadrge uveljavljanje preferenčnih glasov, ki lahko omogočijo izvolitev kandidata s kateregakoli mesta na listi, vendar lahko preferenčne glasove koristijo kandidati obeh spolov. Podatki o zastopanosti obeh spolov v preteklih lokalnih volitvah, ko na veliko kandidatnih listah sploh ni bilo kandidatk in je kljub temu v povprečju kandidiralo 21,2% žensk, so narekovali, da je potrebna določena postopnost pri uvajanju zakona. Upoštevati je trebna dejstvo, da je politična aktivnost na podeželju precej manjša od aktivnosti v večjih urbanih centrih in da ponekod politične stranke zelo težko zapolnijo kandidatne liste z moškimi kandidati. Še težje jim bo zagotoviti kandidatke. Tudi sorazmerno ugodna. izkušnja z volitvami v evropski parlament, kjer so politične stranke določale kandidate na nivoju države, ni primerljiva z lokalnimi volitvami. Predlagani procent ne preprečuje večjega deleža kandidatk na kandidatnih listah v volilnih enotah oziroma pri političnih strankah, ker to želijo oziroma lahko izvedejo. V SDS smatramo, da bo predvsem postopnost omogočila pozitivne učinke, ki jih po uveljavitvi zakona pričakujemo. Nasprotno bi lahko preveč ambiciozno uvajanje zakona privedlo celo do negativnih učinkov. Tretja sprememba se dotika določitve pogoja za vlaganje kandidatur s strani skupine volivcev. Absolutno številko 15 oziroma 30 potrebnih podpisov volivcev predlog zakona nadomešča z relativnim pragom 4% podpisov volivcev v volilni enoti. To spremembo narekuje stanje pri delovanju nekaterih občin, kjer veliko število tako imenovanih neodvisnih članov občinskih svetov, izvoljenih z velikega števila list, običajno z zagovarjanjem zelo ozkih interesov otežuje izvajanje lokalne politike. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo prepričani, da bo kljub sedanjim poslovniškim zadržkom to spremembo v najkrajšem možnem času treba uveljaviti. Slišali pa smo tudi že vlado, da sprejema izločitev tega določila iz predloga zakona. Poslanci poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bomo glasovali v skladu s predstavljenim stališčem. Hvala lepa.
Hvala vam. Sledi predstavitev stališča poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Kolegica Cveta Zalokar Oražem, izvolite.
Spoštovane kolegice in kolegi, gospod minister! Ko je leta 2004 sprememba ustave prinesla določbe, ki dopuščajo posebne zakonske ukrepe za spodbujanje enakih možnosti obeh spolov pri kandidiranju, so se pozitivni učinki te rešitve pokazali ob volitvah poslank in poslancev v evropski parlament, saj so bile izvoljene tri poslanke. Sistem kvot, kot ga nepopularno imenujemo, je prinesel rezultat in prepričana sem, da so vse volivke in volivci zadovoljni z delom naših evroposlank. Zato je bilo pričakovanje tudi ob predlogu sprememb zakona, ki ureja področje volitev na lokalni ravni, veliko. Vlada je sprva res pripravila pogumen predlog, ki bi prav gotovo prispeval k hitrim in bistvenim spremembam na področju zastopanosti žensk v politiki. Podatki in statistika namreč kažejo na katastrofalno zastopanost žensk v politiki na lokalnem nivoju. V občinskih in mestnih svetih je bilo leta 2002 izvoljenih le 13% žensk. V kar 30 občinah ni niti ene občinske svetnice. V Sloveniji je v 193 občinah le 11 županj. Zaskrbljujoče je, da se to število iz volitev v volitve ne povečuje, prisotna je celo stagnacija. Zato je bilo treba ukrepati. Deležni smo bili tudi kritike in pozivov s strani Evropske unije. Prvotni vladni predlog, ki je sicer predvideval postopnost, v prvih volitvah 25% zastopanost, kasneje 40%, je bil dober, razumen, zahteval pa je seveda tudi zavzeto in resno delo političnih strank pri uveljavljanju žensk v politiki. Žal so se stranke vladne koalicije prestrašile in predlog popravile. Tako naj bi na prvih volitvah bila obvezna le 20% zastopanost žensk na kandidacijskih listah. To pa je pravzaprav nižji prag, kot je bil v Sloveniji že dosežen ob zadnjih volitvah, saj je bilo ob volitvah leta 2002 na listah povprečno 21,2% žensk. Obenem pa so bili argumenti poslancev iz koalicije na seji odbora za takšno popravljeno rešitev zelo neprepričljivi, češ, ženske bo potrebno v politiko siliti, bile naj bi bolj neizkušene, imele naj bi odpor do politike, druge interese, zlasti na področju družine, gospodinjstva, skrbi za moške in podobno. Problem naj bi bil velik zlasti v majhnih vaških občinah s tradicionalnim okoljem, kot je bilo rečeno, katerih nastanek pa bomo jutri v spremembi zakona o lokalni samoupravi še bolj spodbujali. Nihče pa ni govoril o tihi diskriminaciji, nihče ni govoril o komolčarstvu, ki so ga moški bolj vešči, zaprtih poteh in oviranih karierah, neprijaznosti do žensk v politiki, tudi v tem prostoru državnega zbora, nenačrtnosti pri medijski zastopanosti političark, ki je nujna za uspeh. Nihče ni razmišljal o globlji razlogih za slabo zastopanost žensk v politiki in nujnosti k odpiranju prostora ter možnosti za kandidiranje o kvalitetnih premikih in prednostih, ki jih prinaša enakomernejša zastopanost. Zato smo v LDS pripravili amandma, ki ponovno uzakonja 25% zastopanost ter ob naslednjih volitvah 35%. Pozdravljamo pa sistem zadrge. Koalicija je s kasnejšimi spremembami v zakonu želela uveljaviti tudi zelo pomembno spremembo, in sicer je napovedala za neodvisne liste 4% podpisov volivcev, kar bi praktično pomenilo ukinitev neodvisnih list, saj ta prag je tako velik, da je tako rekoč nedosegljiv. Očitno pa so spoznali pravno in poslovniško spornost te odločitve in danes je bil vložen amandma, ki to zadevo črta. Res pa je, da je predstavnik vlade na seji odbora že napovedal, da bodo to zadevo skušali udejanjiti s kasnejšimi spremembami zakona, kar pomeni, da še vedno menijo, da je to potrebno. Koalicija pa s takšnimi rešitvami jasno izraža namen, da so različne liste na lokalni ravni, ki po moji oceni prinašajo veliko novega in drugačnega v politični prostor, neželene in jih je potrebno pravzaprav ukiniti. Ljudje pa jih podpirajo, ljudje si takšnih političnih list želijo, saj menijo, da so politične stranke, ki bi izključno delovale tudi na lokalni ravni, na mnogih zadevah neučinkovite, pa tudi prisotna je prevelika strankarska disciplina. V poslanskem klubu LDS takšnih rešitev v zakonu ne bomo podprli.
Hvala. Besedo ima poslanka Potrata za predstavitev stališča poslanske. Izvolite.
Javno protestiram proti takemu naslavljanju. Jaz sem magistrica Majda Potrata.
Se opravičujem [[...]]
[[...]]in piše tudi na mojem imenu tako. Imam ime in še kaj drugega. Spoštovani gospod minister, predstavniki vlade, spoštovane kolegice in kolegi! Predlagatelj napoveduje dva cilja, in sicer prvega, to je ureditev pogojev za uveljavljanje volilne pravice in pravice do kandidiranja na lokalnih volitvah za državljane Unije, ki stalno prebivajo v Sloveniji, niso pa njeni državljani, in drugega, to je spodbujanje enakih možnosti kandidatk in kandidatov pri kandidiranju na lokalnih volitvah. Oba cilja v poslanski skupini Socialnih demokratov podpiramo in ju štejemo za nadaljevanje prevzemanja evropskega pravnega reda v prvem primeru. Sprejemanje ukrepov za bolj uravnoteženjo sodelovanje moških in žensk v postopkih odločanja pa kot pogoj za demokracijo in kot logično nadaljevanje tistega, kar smo z velikim soglasjem potrdili ob sprejemanju ustavnih sprememb v prejšnjem mandatu. To je potem takem poleg zakona o volitvah poslancev iz Republike Slovenije v evropski parlament drugi zakon, ki sprejeto spremembo 43. člena ustave Republike Slovenije konkretizira. Zato je nekoliko presenetljivo, da nekatere predvidene pozitivne ukrepe za večje možnosti kandidiranja žensk, saj za to gre, in jih ustava izrecno dovoljuje, kljub vsemu štejejo za neustavne. Na prvi pogled zelo obetavna pričakovanja, izhajajoča iz tega sicer zelo kratkega zakona, pa se izjalovijo zaradi dveh dejstev. Če je bila prvotna prehodna določba, ki je za lokalne volitve prihodnje leto napovedovala 25% zastopanost žensk na kandidatnih listah, še sprejemljiva zaradi načela postopnosti doseganja 40% kvote in posledično manjših negodovanj tistih okolij, ki se teže spopadajo z večjimi možnostmi žensk za kandidiranje in posledično tudi za sodelovanje pri odločanju o javnih zadevah, pa je začetno odobravanje splahnelo. Znižanje kvote na 20% je pod doseženim odstotkom na volitvah leta 2002, to je 21,2%, sklicevanje na opozorila iz lokalnih skupnosti nekoliko zbledi, saj sta v predpisanem času prispeli samo dve pisni mnenji, od katerih eno predlog podpira, drugo pa nasprotuje, domnevam, prav kvotam. Res pa je za Socialne demokrate ključnega pomena, da je določena zadrga v prvi polovici kandidatne liste. Prav tu pa se, kot je videti, za nekatere problem začne. Obstaja namreč verjetnost, da bo na uspešnejših listah izvoljenih več žensk kot doslej, čeprav še zmeraj obstaja možnost, da se zaradi preferenčnega glasu delež ne dvigne opazneje. V nekaterih okoljih je nezaupanje v sposobnosti in pripravljenost žensk za sodelovanje pri odločanju o javnih zadevah še vedno zelo zakoreninjeno. Socialni demokrati smo si za cilj zastavili paritetno demokracijo, zato smo pripravili amandma, ki vrača prvotno besedilo 4. člena zakona, samo prvi odstavek seveda. Drugo dejstvo, ki je za Socialne demokrate nesprejemljivo, pa je med cilji nenapovedano določilo, ki omejuje možnosti za kandidiranje nestrankarskih list in je bilo sprejeto na odboru za lokalno samoupravo, čeprav je opozicija temu nasprotovala, ker ni preslišala opozoril zakonodajno-pravne službe. Ni se zgodilo prvič, da je večina opozorila preslišala, zato v poslanski skupini Socialnih demokratov opozarjamo, da je v mnenju zakonodajno-pravne službe k dopolnjenemu predlogu zakona mogoče brati, navajam dobesedno: "Vsekakor torej opozarjamo, da pomenita določbi novih, tretjega in četrtega odstavka zakona o lokalnih volitvah, 4. člena po svoji vsebini in medsebojni povezanosti poseg v bit določbe odstavka 132. člena poslovnika državnega zbora o dopustnosti vlaganja amandmajev le k členom sprememb in dopolnitev predloga zakona, povzročata pa tudi pravno praznino, ki ni zapolnjena na pravno pravilen način. Ob omejitvi na 4% [[opozorilni znak za konec]] za nestrankarske liste je zakonodajno-pravna služba opozorila tudi na ustavnopravni vidik. In na to se nanaša mnenje zakonodajno-pravne službe in ne na tisto, kar je zapisano tudi v 2. členu [[...]]
Mag. Majda Potrata, zaključite, prosim.
[[...]]in določa kvoto 40%. Zakonodajno-pravna služb k temu ni imela pripomb. Hvala.
Nadaljujemo s predstavitvami stališč poslanskih skupin. Na vrsti je predstavitev stališča Nove Slovenije. Kolega Martin Mikolič, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi! V poslanski skupini Nova Slovenija, Krščansko-ljudska stranka, bomo predlagane spremembe in dopolnitve zakona o lokalnih volitvah podprli. Spremembe se v 1. členu nanašajo na usklajevanje z evropsko direktivo, ki opredeljuje volilno pravico državljanom Evropske unije na lokalnih volitvah. Ta direktiva namreč določa, da ima vsak državljan Unije, ki prebiva v državi članici, nima pa njenega državljanstva, pravico v tej državi voliti in biti voljen na občinskih volitvah pod enakimi pogoji kot državljan te države. Zelo pomembna sprememba zakona se nanaša na postopno uvedbo uravnovešenosti zastopanja obeh spolov na lokalnih volitvah. S tem želi sedanja vlada uresničevati zahteve iz vrste dokumentov, ki so bili sprejeti v okviru Sveta Evrope kot tudi odbora ministrov držav članic Sveta Evrope in ostalih direktiv. V teh dokumentih med ostalim piše, da je uravnoteženo sodelovanje žensk in moških v postopkih odločanja pogoj za demokracijo. V ta namen se priporoča državam članicam, da sprejmejo celovito in razumljivo strategijo za spodbujanje udeležbe žensk in moških v postopkih odločanja in da se za dosego tega cilja uvedejo ustrezni zakonodajni in upravni ukrepi. Kot je znano, so nekatere članice te ukrepe uvedle, marsikatere pa ne in so bolj poznane po tem, da so njihove posamezne politične stranke sprejele neformalne ukrepe v svojih programih oziroma statutih, ki zagotavljajo zastopanost obeh spolov na kandidatnih listah. V poslanski skupini Nova Slovenija podpiramo vladni predlog, da pripada vsakemu od obeh spolov na prvih rednih volitvah najmanj 20%, na naslednjih rednih volitvah najmanj 30 in nato 40% kandidatur oziroma mest na kandidatni listi. Menimo, da je predlog zgornje meje 20%, ki ga predlaga vlada za prve redne volitve, popolnoma upravičen, glede na to, da je na zadnjih rednih volitvah bilo približno toliko kandidatk na listah, izvoljenih pa samo 13%. Nekaj več kot 30 občin nima občinske svetnice. Prav tako je na zadnjih volitvah bilo kar nekaj občin, ki niso imele nobene kandidatke za občinski svet. To so dejstva, ki narekujejo potrebne formalne ukrepe, istočasno pa kažejo na to, da je pri postavljanju zgornjega limita treba na startu biti previden, predvsem pa realen, kajti najbrž nam je vsem jasno, tako moškim kot ženskam - in to je naša današnja realnost -, da je v posameznih občinah ali okoljih zelo težko pridobiti ženske za kandidatke v občinski svet. Upravičeno se zastavlja vprašanje, kako zadostiti določbam zakona. Zato se moramo zavedati, da bi lahko višanje limita za prve volitve na teh območjih imelo lahko določene nepopravljive posledice glede nadaljnjega obstoja in delovanja določenih političnih strank in s tem delovanja demokracije. Najbrž je res oziroma najbrž drži, da ne bo zakon zainteresiral žensk zastopane za politiko, pač pa politika sama. Sploh pa se najbrž premalo zavedamo pomena predloga vgrajenega sistema zadrge, ki za marsikatero kandidatko ne pomeni samo sodelovanja, ampak tudi lahko izvolitev v občinski svet. Spoštovane Slovenke, v poslanski skupini Nova Slovenija - Krščansko-ljudska stranka si bomo zaradi vašega enkratnega in neponovljivega poslanstva, ki ga imate, vedno prizadevali, da se boste kot dobre matere, žene, sposobne študentke, delavke in manedžerke same odločale o tem, koliko boste sodelovale v političnem odločanju, bodisi na lokalnem ali pa državnem nivoju. V poslanski skupini Nova Slovenija podpiramo predlog vlade glede neodvisnih list z določenim potrebnim 4% limitom zbranih podpisov volivcev v posamezni volilni enoti za kandidate v občinski svet. Po oceni službe vlade imamo v slovenskih občinah bistveno preveč neodvisnih list. Je pa res, da so te neodvisne liste marsikateremu okolju prinesle določene popestritve, a na žalost prevečkrat v kontekstu nasprotovanj, z namenom, če jaz ne bom uspel, da se bo kaj naredilo v moje kraju, tudi moj nasprotnik ne bo. Kot vemo, neodvisne liste prinašajo v marsikaterih okoljih določene težave pri sklepanju koalicije. Zato tudi podpiramo predlog vlade. Kot sem že omenil, v poslanski skupini Nova Slovenija podpiramo spremembe in dopolnitve zakona o lokalnih volitvah. Hvala.
Hvala vam. Sledi predstavitev stališča s poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Kolega Mihael Prevc, izvolite, prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči, spoštovani minister, sodelavci, spoštovane kolegice in kolegi poslanci! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o lokalnih volitvah sicer prinaša manjše spremembe, a so vsebinsko zelo pomembne. Lahko rečem, da gre za kar pogumen zakon, saj naj bi pozitivno vplival na uveljavljanje enakih možnosti moških in žensk na kandidatnih listah za volitve v občinske svete. Novelacija zakona o lokalnih volitvah je potrebna predvsem zaradi uskladitve spremembe ustave Republike Slovenije, s katero je Slovenija omogočila posebne zakonske ukrepe za spodbujanje enakih možnosti obeh spolov, med drugim tudi pri kandidiranju na volitvah. Tako predlagana rešitev določa, da je uravnoteženost podana takrat, ko je posamezen spol v posameznem organu zastopan s 40%, pri čemer se kandidatke in kandidate na prvi polovici kandidatne liste razporedi izmenično po spolu, po tako imenovanem sistemu zadrge. Dejstvo, da je v Sloveniji več kot 30 občin, ki nimajo niti ene občinske svetnice, da kar nekaj občin na zadnjih lokalnih volitvah v občinski svet ni imelo ženskih zastopnic, ter podatek, da je bilo na zadnjih lokalnih volitvah v občinske svete izvoljenih le 13% žensk, kar je eden najslabših procentov v državah Evropske unije, lažeta, da so predlagane spremembe vsekakor na mestu. Ali pa bo predlog zakona bolj zainteresiral ženske za vstopanje v politiko, je pa že drugo vprašanje. Možnosti jim vsekakor daje in zahteva od političnih strank, da predvsem v prehodnem obdobju vložijo bistveno več energije pri oblikovanju takih kandidatnih list, ki upoštevajo uravnoteženost obeh spolov. Seveda pa se v posameznih občinah upravičeno pojavlja vprašanje, kako zadostiti določbam predloga novega zakona zlasti v občinah s tradicionalnim okoljem, kjer je težko pridobiti ženske za kandidatke v občinski svet, zato vlada predlaga postopnost na način, da bi lahko v prihodnjih 10 letih zagotovili celovito uveljavljanje tega zakona. Noveliranje zakona pa narekuje tudi direktiva Evropske unije, ki določa pravico državljank in državljanov Evropske unije, da imajo aktivno in pasivno pravico na lokalnih volitvah. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o lokalnih volitvah to direktivo vsekakor vključuje. Poslanci Slovenske ljudske stranke bomo predlog zakona vsekakor podprli, seveda se bomo pa aktivno vključili tudi v debato pri obravnavi amandmajev. Hvala lepa.
Hvala vam. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bom vodil na podlagi pregleda amandmaja z dne 12.7. V razpravo dajem 4. člen in amandmaje k 4. členu, in sicer amandma poslanske skupine Socialnih demokratov, amandma na amandma poslanske skupine Liberalne demokracije, s strani predlagateljev, vlade Republike Slovenije, in amandma poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Kdo želi besedo? Poslanka Majda Potrata, izvolite.
Poslanska skupina Socialnih demokratov vlaga amandma na 4. člen, ki vpeljuje prvotno besedilo te prehodne določbe. Čeprav imamo v stranki Socialnih demokratov izkušnje z upoštevanjem kvot, in to za nas ni nobena potreba, da bi spuščali 40% kvoto na 25%, vendarle pritrjujemo tistim, ki nimajo takih izkušenj, da je morebiti za začetek na lokalnih volitvah dobro začeti pri 25%. Menimo pa, da se pod prag 25% ni mogoče spustiti preprosto zaradi tega, ker bi to bilo nižje od že doseženega odstotka na lokalnih volitvah 2002. Pustimo ob strani, da je bil ta povprečni odstotek dosežen na račun tistih strank in tistih list, kjer je bil odstotek višji, ampak vendarle to ni nedosegljiv prag, res pa je, da je prednost tokratnega zakonskega predloga, in v tega pa nismo posegali, ker ne ruši tega načela. Ohranja namreč načelo zadrge v prvi polovici zakona. Tisto, kar bi kazalo posebej poudariti pri tem amandmaju, je povabilo poslankam in poslancem državnega zbora Republike Slovenije, da ta amandma podprejo. Na komisiji za peticije ter človekove pravice in enake možnosti je bilo tako besedilo zakona soglasno podprto. Tu imam magnetogram, če kdo ne verjame. Soglasno je bilo podprto prvotno besedilo, ne naknadno nižanje odstotkov. Kaj se je dvema članicama in članoma komisije zgodilo, da sta drugače menila, je stvar koalicijskih usklajevanj. Vseeno pa je sedaj priložnost, da spremenimo določilo in vrnemo tisto, kar je predlagatelj prvotno mislil. Hvala.
Hvala. Naslednji je prijavljen kolega Stane Pajk. Nadaljujemo, besedo ima gospod Milan Petek.
Hvala, predsedujoči za besedo. Sam sem med tistimi, ki menijo, da vladajoči koaliciji ni bilo potrebno storiti koraka nazaj ter zmanjšati in upočasniti uveljavitve 40% deleža žensk pri kandidiranju. Ko sem sam na seji odbora za lokalno samoupravo in regionalni razvoj poslušal obrazložitve poslancev koalicije, mi je postalo jasno, da notranja struktura članstva, stopnja razvitosti demokratičnega dialoga, pa miselnost v teh strankah ne dopušča uveljavitve tako smele pobude, kot nam je bila prvotno predlagana. Sam sem na odboru ilustriral situacijo v svetniški skupini Liberalne demokracije Slovenije v mestnem svetu Mestne občine Maribor, ki ima od skupaj 11 svetnikov kar 5 žensk, ampak to ne zaradi kvote kot obveze, ampak zaradi zavestnega uveljavljanja politike o enakopravnosti spolov, ki nam je v LDS-u že zdavnaj jasna. Ti isti poslanci strank, ki so nekoč vztrajali pri ustanavljanju malih občin, in to še bolj radikalno počenjajo ob predlogu novega zakona o lokalni samoupravi, ki ga bomo obravnavali jutri, so na tej isti seji odbora ugotavljali, da je za kandidiranje v manjših občinah še moške težko nagovoriti za kandidiranje, kaj šele ženske. To so besede gospoda Ficka. Zakaj potem sploh vztrajajo pri teh malih občinah, če niti moški, niti ženske ne želijo kandidirati? Da bi bilo nadaljevanje še hujše, naj ostanejo samo pri tej lastni modri odločitvi, kaj so povzročili z zahtevo po ustanavljanju novih majhnih občin. Poslanec Ficko izrazi na tej seji še eno osupljivo trditev. Citiram njegove besede: "Ampak samo to dejstvo, da bi pa v takih občinah, da ne rečem, forsirali ženske na listo, ki bi v skrajnem primeru bile tudi izvoljene in potem politično za tisto stranko na podlagi neizkušenosti delovale kontra produktivno, da tako rečem, je lahko potem končni efekt tega zakona slabši za prihodnje." To so besede gospoda Ficka. Takšna abotnost pojasnjuje, kakšne težave imajo v teh strankah z odnosom do žensk, in to ne samo do tistih, ki naj bi delovale v politiki, ampak do žensk vsaj po mojem razumevanju na splošno. Spoštovani kolegi, upam, da vsaj vaše kolegice tako ne mislijo. Še je čas, da spoznate zmoto in spremenite vašo odločitev. Hvala.
Hvala. Kolega Ficko, sprašujem, imate repliko? Izvolite. Mir v dvorani, prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Seveda me je spoštovani poslanski kolega citiral, malo je popravil tisto navedbo, ki so jo časopisi povzeli. Oni so povzeli iz konteksta. Ampak res sem izrazil to, pa bom utemeljil, zakaj sem tako razmišljal. Najprej o manjših občinah. Gospod Petek, vaša stranka je bila vladajoča, je verjetno krojila to politiko ustanavljanja malih oziroma velikih občin in me čudi, da pri sprejemanju tega zakona tako postopate. Dvomim, da ste navezali stik, rečem temu, s periferijo. Dvomim, da vsi vaši člani tam tako razmišljajo, kot sedaj tukaj govorite. Nihče vam ne preprečuje, da kandidirate čim več žensk, ampak za božjo voljo, ne preprečimo tudi v manjših občinah, da se sestavijo volilne liste, kandidatne liste, da bodo ljudje lahko kandidirali na volitvah. Dvomim, da ste vsi v svojih odborih po majhnih občinah potipali občutje glede te spremembe. Glede navedbe, ki jo je gospod Petek citiral. Lahko mi rečemo, da damo kar 80% na naslednjih volitvah možnosti ženskam. Lahko rečemo. Seveda lahko to uzakonimo in bo veljalo. Če bomo tako rekli, bomo tak zakon sprejeli. Ali pa 50%, da vam bo lepše zvenelo. Ampak, kaj s tem dosežemo? Na nekaterih območjih celo bojkotiramo izvedbo volitev, zato ker enostavno žensk, ki bi se šle politiko, rečemo temu - ni nujno, da gredo v stranko - , enostavno ni. In če bomo kar po abecedi izbirali ženske, jih nastavljali na listo, sem prepričan, seveda bodo tudi izvoljene, ker odločajo pa volivci, ampak s svojim delom, ko ne bodo imele izkušenj v neki politiki, tudi na lokalni ravni, bodo lahko delovale tako, da bo to kontraproduktivno, da bodo potem volivci razmišljali: "Ja, kaj sem pa jaz sedaj to volil," in na naslednjih volitvah potem lahko pride do drugačne odločitve pri teh volitvah. In to ni kontraproduktivno samo za tisto politično stranko, ki bo tako listo sestavila, to je kontraproduktivno tudi za vas, ženske, ki uspešno delujete v politiki in bo, ne vem, negativen priokus dajalo vstopu žensk v politiko, takih, ki ne bodo imele izkušenj. In to bo na koncu kontraproduktivno tudi za ta zakon, ki ga sedaj sprejemamo. Zato mora biti tukaj neka določena postopnost, da bodo učinki eden drugega nadgrajevali in bo potem končni efekt lahko tak, da bomo imeli, jaz bom vesel, če bo to tistega 2014. leta, da bomo res imeli 40% zastopanost žensk. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Barovič.
Hvala lepa. Držal se bom poslovnika. Govorimo seveda o amandmaju in kasnejših amandmajih. V Slovenski nacionalni stranki ne bomo podprli nobenega amandmaja in ne 70.a člena. Zakaj? To utemeljujem z dobesednim navedkom iz mnenja zakonodajno-pravne službe z dne 13. junija [[citiram]] : "Pravno in dejansko gre namreč za odložen začetek uporabe novega 70.a člena, za katerega pa v predloženem predlogu zakona ni najti nikakršnih vsebinskih razlogov. Ob tem opozarjamo," pravi zakonodajno-pravna služba v svojem mnenju, "da omogoča določba drugega odstavka zelo neenakomerno razporeditev kandidatov enega ali drugega spola po volilnih enotah, ko se izpolnjevanje pogoja 25% v takratnem primeru zastopanosti ugotavlja na ravni občine, ki ima več volilnih enot [[če vzamemo, na primer, občino s štirimi volilnimi enotami, je mogoče to kvoto izpolniti že v eni volilni enoti]] ." In bistvo: "Takšna ureditev, čeprav prehodna, ne sledi vsebini in namenu določbe četrtega odstavka 43. člena ustave, ki vsebuje pooblastilo, da zakon določa ukrepe za spodbujanje enakih možnosti moških in žensk pri kandidiranju." Zame kot tudi za kolegico in kolege v Slovenski nacionalni stranki je to verodostojno pravno mnenje zakonodajno-pravne službe. Če to ni dovolj jasna obrazložitev, potem ne vem, kakšna bo - za tiste, ki seveda ne znajo tega prebrati ali pa niso imeli časa prebrati.
Hvala gospodu Baroviču. Besedo ima gospa Cvetka Zalokar Oražem.
Hvala lepa za besedo. Tudi poslanski klub LDS je vložil amandma, s katerim se zavedamo težav pri uveljavljanju zastopanosti žensk na kandidatnih listah na lokalni ravni. Zato se tudi sami strinjamo s postopnostjo. Nikakor pa ne pristajamo in se čudimo spremembi, da na prvih naslednjih volitvah, ki bodo v letu 2006, pristajamo na to, da bomo pravzaprav uzakonili manjši odstotek, kot smo ga imeli na predhodnih volitvah v povprečju v Sloveniji na kandidatnih listah. Še enkrat poudarjam, mi smo že dosegli 21,6% zastopanost žensk na kandidatnih listah, ki je potem prinesla 13% žensk. Res je, da bo to izboljšano, to je treba priznati, in zakon ima pozitivne učinke zaradi uvedbe zadrge. Zadrga bo verjetno to številko 13% tudi ob 20% zastopanosti povečala, vsekakor pa to ni ambiciozen predlog, to ni pogumen predlog. To je predlog, ki kaže na to, da se pravzaprav bojimo in bomo v Sloveniji do 40%, spoštovane kolegice in kolegi, prišli leta 2014 - do 40%! Mislim, da je na nek način težko poslušati izjavo, ki pravi, pa uzakonimo 50% zastopanost žensk, da bo to lepše zvenelo. Kaj bo lepše zvenelo? To bi bilo lepo dejstvo, ne nek zven besed, to bi bilo normalno za demokratično družbo, da bi enakopravno, enakovredno glede tudi na številčno zastopanost v družbi sodelovale tudi ženske v politiki. In to ni neko lepo zvenenje, pač pa nek cilj, odpiranje političnega prostora, ki bi mu morali slediti, da bi do tega dejstva tudi postopno prišli. Danes je bilo večkrat tudi rečeno, da imajo s tem težave občine v tradicionalnih okoljih. Jaz moram reči, da občine nimajo nobenih težav. Težave imajo politične stranke, ki delujejo na lokalnem nivoju in ki leta in leta niso nič storile na tem področju, tudi tokrat to ni prišlo kar tako, pač pa je bila potrebna uzakonitev spremembe ustave, ki je dopustila pozitivno diskriminacijo, to je bilo v zadnjem mandatu z večino glasov v parlamentu strojeno in je vredno vse pohvale. Ne nazadnje je rezultat tega tudi število poslank, ki jih imamo v evropskem parlamentu in ki mislim, da izkazujejo nekaj popolnoma pozitivnega. In slovenski volivci in volivke se ne sramujejo, da so te tri poslanke izvoljene v evropski parlament, nikakor pa ne izkazujejo tega, kar je bilo danes nekajkrat rečeno, da bi pravzaprav lahko rekli, da ženske izkazujejo nekako manjše znanje na političnem polju, da so manj usposobljene, je bilo rečeno na odboru in da nekako bodo morda celo delovale kontraproduktivno v teh občinskih svetih in bodo ljudje razočarani, ko bodo videli, kako ženske ne znajo delati. Kolege in kolegice pamet in nespamet sta zelo enakomerno razporejena in v svojem 12 letnem političnem delu sem to že ugotovila, tako da ni dobro, da bi nekako smatrali, da je morda pri enem spolu česa več, mislim, da je to že znanost zdavnaj dokazala in tega tudi naš parlament ne bo spremenil. Tako menim, da bi bil ambiciozen stil, za katerega imajo politične stranke še več kot leto časa, tudi v tradicionalnih okoljih, da vendarle bi šli ambiciozno s 25%, ne nazadnje tudi v tradicionalnih okoljih je kar precej žensk, v povprečju ravno toliko kot v mestnih okoljih, najbrž ni na podeželju samo in večje število moških. Še nekaj bi rada povedala v zvezi z argumenti zakonodajne službe. Zakonodajna služba niti z enim stavkom ni oporekala uvajanju kvot in jih ni spodbijala. To danes ni resnica, ki se jo želi nekako prezentirati v tem prostoru. Zakonodajna služba je imela nekaj pripomb na nedorečenost in zadregah pri občinah, kjer imajo več volilnih enot in kjer bi bili na listi samo trije kandidati. Ampak, te amandmaje je odbor sprejel, stvari popravil in so popolnoma korektne, adekvatne, zakonite in ni nikakršnih spornosti. Je pa zakonodajna služba opozorila na poslovniško sporno določitev 4%, črtanje 54. člena zakona, ki ni bil odprt. In zgleda danes, zato sem jaz že tudi v predstavitvi stališča poslanskega kluba povedala, da vidim, da je z amandmajem na amandma pravzaprav vlada to zadevo sanirala in je ni več v predlogu. Dejstvo pa je, da predstavnik vlade na odboru je pa zatrdil, da če to tokrat ne bo šlo, bo pač koalicija jeseni v doglednem času pa prinesla novo rešitev, ki bo poslovniško korektna in bo uvedla enak prag 4% za neodvisne liste, čemur pa v našem poslanskem klubu nasprotujemo. Kajti menimo, da so te liste na nek način odraz nezaupanja, ki ga kažejo ljudje na lokalni ravni do političnih strank. Dobile so izjemno podporo in so v nekem smislu dejansko klofuta političnim strankam, ki so očitno se izkazale v smislu do volivk in volivcev na nek način premalo učinkovite in so ljudje videli neko možnost, neko zaupanje v neodvisnih listah. In te neodvisne liste, ki so pokazale političnim strankam neko ogledalo, ni primerno zaradi tega kar enostavno zbrisati, črtati in določati prag, ki bi celo pomenil, da morajo oni za kandidiranje izbrati večje število podpisov, kot jih zbere marsikdo za izvolitev. Na to nas tudi opozarja zakonodajno-pravna služba in s tem celo bi bilo morda to ustavno pravno sporno, ker bi bila na nek način ovirana splošna volilna pravica in pravica kandidiranja. Teh rešitev in v to smer, povemo že v naprej, v naši stranki ne bomo podpirali, kajti menimo, da so te liste dragocene, še posebej na lokalnem nivoju se nam jih, po moji oceni, ni potrebno bati, vnašajo veliko pozitivnega v lokalne prostore. Če pa bodo in če so nekvalitetne, če ne prebirajo gradiv, če ne delujejo dovolj dobro, sem prepričana, da jih bodo leta 2006 volivci zradirali iz političnega prostora. Vsekakor pa ni dobro, da bi na lokalne nivoju na tak način uzakonili z nemožnostjo kandidiranja, da bi lahko delovali v občinskih in mestnih svetih izključno predstavniki političnih strank. Mislim, da to za prihodnost Slovenije ni dobra rešitev.
Hvala gospe Zalokarjevi. Gospod minister [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Boste prišel na vrsto. Predstavnik vlade se lahko javi kadarkoli.
Hvala za besedo. Jaz bi zelo na kratko poudaril dve, tri zadeve v zvezi s tem, kar je bilo v razpravi. Kljub bolj ambiciozni napovedi so ti predlogi, ki so sedaj predlagani, realen predlog, kar zadeva vse rešitve. Kot ste že pravilno ugotovili, vlada tudi predlaga sanacijo tistega dela, s tem da to vprašanje v zvezi s 4. členom dejansko, ki prihaja s terena, še vedno ostane odprto. Bi se pa posebej dotaknil številk. Kar zadeva številk, je dejstvo, da je to povprečje 21,2% nastalo na zatečenem stanju, ampak to pomeni, da v nekaterih občinah ni nujno, da je sploh bil kakšen predstavnik nasprotnega spola na listi, ker je seveda lahko tudi obratno; ni nujno, da so samo moške liste, ampak so lahko tudi ženske liste. Seveda s tem uzakonjujemo najmanj 20% v vsaki občini, kar pomeni, da vsekakor potem povprečje, ki bo izračunan na podlagi tega rezultata, po naši oceni bistveno višje in v tem smislu seveda je po naši oceni narejen velik napredek naprej. Je pa res seveda, da so bili številni odzivi s terena, iz posameznih občin in da dejansko smo potem seveda temu prisluhnili in se strinjamo s to rešitvijo, katera je bila po zakonu predlagana. Hvala lepa.
Hvala gospodu ministru. Bom prebral seznam javljenih, da boste vedeli v naprej - gospod Terčon, Jerovšek, Žnidaršič, Rezman, Kontič, Štebe, Kokalj, Janc, Pečan, Mikolič in Potrata. Razen, če ste sedaj želeli repliko, ampak niste bili imenovani. Gospod Terčon, izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Torej, tole citiranje glede številk se mi zdi, bi rekel, malo čudni, celo malo neokusno. Konec koncev bi vlada raje kot odgovarja nam, opozicijskim poslancem, zakaj 20% namesto 25% - bolje, da bi povedala svojim pozicijskim poslancem, zakaj 20% namesto 25%, ker je prvo stališče bilo vlade tudi 25%. Ttorej, gre samo za en časovni razmik. Torej, jaz se naprej strinjam, da je vsaka določba ali 20% ali 25%, ki na koncu pripelje do 40% in ob upoštevanju določbe, da je prvi del liste izmeničen, napredek. Seveda se strinjam, da bi bili ambiciozni, da bi pokazali, da mislimo s spremembo resno in če smo že imeli skoraj 22% na kandidatnih listah žensk, zakaj ne bi sedaj uzakonili pač 25%, ker bomo v končni fazi vendarle vsi se strinjamo, prišli na 40%. Nesmiselno je pa sedaj prepričevanje, da smo odkrili tukaj neko nafto in da mi ostajajo pri 25% vi pri 20%, čeprav ste bili pred 14-imi dnevi vsi na 25%. Tako se mi zdi nepomembno tu, ker je predvsem vprašanje neke higiene in neke ambicioznosti in pač neke resnosti do tega predloga. Jaz vsekakor mislim, da bi kazalo štartati s 25-imi s prvotnim predlogom vlade, ne pa našim amandmajem - oziroma to je naš amandma. Sedaj drugo vprašaje, kateremu bi posvetil nekoliko več časa, je pa famoznih 4% za kandidiranje samostojnih list. Sedaj, jaz ne vem, kaj bo izglasovano, imamo pač amandma odbora, sedaj imamo amandma - vem, da ni več - , LDS, ki to ukinja, in imamo amandma vlade, ki to tudi ukinja, čeprav znižujejo procent na 20% namesto 25% v prvi fazi, kot smo povedali. In imamo napoved, da bo ta možnost sprememb zakona ponovno odprta v nadaljevanju v jeseni, kot smo slišali. Sedaj, prvič, jaz mislim, da je higiensko za demokracijo v nekem lokalnem okolju, da je omogočena tudi iniciativa občanov z nekim normalnim sprejemljivim pragom, da lahko kandidira in ko smo pri 4%, bi, če se bo že vlada ali pa vladajoča koalicija v bodoče pozabavala s tem vprašanjem, ki je na koncu koncev še vedno odprto, dokler ne bodo izglasovani amandmaji, da bi imela pred sabo pač neko realno sliko. To vprašanje bi rad primerjal z vprašanjem preferenčnega glasu, ki ga imamo uzakonjenega. Če se spomnite, ko smo v prejšnjem mandatu sprejemali določila, ki so omogočala kandidiranje oziroma izvolitev s preferenčnim glasom, so mnogi napovedovali - tudi znani strokovnjaki za volilne sisteme -, da s temi preferenčnimi glasovi ne bodo postali svetniki v lokalnih skupnostih. Jaz sem takrat rekel, odvisno od občine do občine. In danes imamo stanje, da imamo kar precej svetnikov, izvoljenih s preferenčnimi glasovi. Vendar, kje so ti svetniki? Ti svetniki so v manjših občinah, zato ker je tam to možno narediti, ni jih pa v večjih občinah. In trdim, če naredimo pregled, da jih v občinah z nad 10.000, 15.000 prebivalcev ni, je pa zelo pogost pojav to pri manjših občinah. In če se boste zabavali ali pa če boste potrdili to danes, kar je itak, smo rekli, pravno sporno - zato kaže podpreti črtanje tega -, vendar če se boste zabavali, da bi to ponovno, vlada ali koalicija, prinesli v zakon, bi opozoril, kaj to pomeni. Če boste uzakonili 4% prag v Ljubljani, pomeni to prek 8.000 podpisov, zelo na pamet rečeno, ker je pač prek 200.000 volivcev; teh ne bodo zbrali nikoli, to vam jaz povem. Ne bo liste, ki bi bila sposobna to zbrati, ker je treba overiti podpise in tako naprej. Če boste uzakonili ta 4% prag v manjših občinah, manjših od 5.000, in teh je več kot polovica, čeprav vemo, kako je z zakonom in ustanavljanjem teh občin, in če je ta občina, ki ima manj kot 5.000 prebivalcev, razdeljena še na volilne enote, kar je po zakonu možno, lahko to pomeni 20 ali pa 30 podpisov. In se vam bo spet ponovila zgodba s preferenčnimi glasovi. Torej, v manjših občinah bo na široko odprta pot za kandidiranje samostojnih list, v velikih občinah pa bo to nemogoče in praksa bo pokazala stoodstotno, da se tudi ne bo izvajalo. Torej, naj sklenem. Mislim, da bi bilo higiensko podpreti amandma Liberalne demokracije, ki daje višji prag v startu, 25%, kar se tiče izvoljivosti po spolu, in drugič, ki črta zaradi pravne nekorektnosti. Če boste pa razmišljali o 4% pragu za samostojne liste, si pa izmislite ne nov odstotek, pač pa diferencirano od občine do občine. Ker imamo pač tako različne občine zaradi težav z lokalno samoupravo in sistemom, ki ga imamo, da so neprimerljive med seboj tudi pri možnosti kandidiranja. Mislim, da sem to s številkami dovolj nazorno prikazal, in bo to držalo. Vsekakor pa mislim, da je treba najti številke, če jih boste že iskali, ki bodo ohranile možnost kandidiranja tudi s strani občanov, ki niso vezani samo na partitokratske stranke. Hvala lepa.
Hvala gospodu Terčonu. Besedo ima gospod Jerovšek. Pripravi naj se gospod Žnidaršič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, gospod minister! Ob tem amandmaju, ki spreminja sedaj zapisani amandma o zastopanosti žensk, moram reči, da ga ne bom podprl, zaradi tega, ker menim, da je ta zapisani bolj racionalen, bolj pragmatičen in omogoča postopno večanje kvote žensk, ki naj bi sodelovale na volitvah in v politiki. Namreč, zakon se piše za celotno Slovenijo. In ni mogoče iz nekega lokalnega urbanega okolja aplicirati razmer na celotno Slovenijo. Še manj pa je možno oziroma še bolj se pa čudim, da je bil ta dodatni razmislek, ki je botroval temu, da se je prvotne številke, [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]spremenilo, podlaga za ta flagranten, oduren napad na naše stranke s strani gospoda Petka. Namreč, govorjenje o abotnosti teh strank je po mojem preseglo prag nekega normalnega razpravljanja v tem državnem zboru in navajanje, da je takšno razmišljanje oziroma takšen predlog, ki je sedaj aktualen, ki ga je koalicija pač predlagala, posledica notranje strukture strank, ki niso sposobne zaradi svoje notranje strukture bolj ambicioznega pristopa - moram reči, da ne samo da sem presenečen, ampak pravzaprav protestiram proti takšnemu govorjenju in predlagam, da se tisti, ki tako govorite, le ozrete tudi v notranjo strukturo vaših strank in kaj notranja struktura vaših strank omogoča kandidiranje in izvolitev komu in kakšnim kandidatom. Glejte, ta notranja struktura naših strank, tukaj bi rekel [[....]]
Gospod Jerovšek, govorimo o amandmajih k 4. členu.
Ravno o tem govorim jaz. In glejte, notranja struktura, ko govorimo o tem, kaj je dosedaj bilo omogočenega, je omogočila v naši stranki, recimo v Novi Sloveniji, da so bile izvoljene tudi mlade, sposobne ženske, ki so v čast, ponos in okras državnemu zboru. Če se boste postavili pred zrcalo, boste videli, da je to ravno tista pozitivna posledica notranje strukture naših strank, da tudi mladim omogočimo, ne samo tistim, ki imajo desetine let politične kilometrine, ki so že bile povsod in vsepovsod in da so samo tiste prepuščene v mesta, ki so izvoljiva. In takšna pozitivna notranja struktura teh strank je bil predmet najhujšega možnega napada. Jaz ne vem, kdaj se boste zamislili nad svojim govorjenjem in nad to demagogijo, ki jo skušate zganjati. Saj jaz sem vesel takšnega vašega govorjenja, ker je v totalnem nasprotju z realnim stanjem. Moram reči, da so te stranke pač tiste, ki privabljajo danes mlade ljudi, in tudi ženske, ki so sposobne, ki so se pripravljene angažirati v korist te države. In zaradi tega je to vaše govorjenje žaljivo in hkrati prazno. Na koncu pa še enkrat poudarjam. Ta predlog, ki je sedaj zapisan in ga bomo podprli, je bolj razumljiv, ne moremo delati ne vem kakšnih preskokov, kajti tudi ta vaš argument, da je bilo na uradnih volitvah 21% udeležbe žensk na kandidatnih listah, je povprečje. Morate vedeti, da bo sedaj v sleherni občini 20% in da bo povprečje bistveno višje, da bo sedaj povprečje kandidiranja bistveno višje in zavestno se izmikate tem argumentom te razpoznavnosti in govorite v prazno neke stvari, ki sploh ne držijo. Tako še enkrat pravim, razmislite o čem govorite, umaknite te predloge, ki so manj stvarni od tistega, kar je zapisano, in hkrati se ozrite v ogledalo, ko govorite o notranji strukturi strank. Hvala lepa.
Hvala gospodu Jerovšku. K repliki se je javil gospod Milan Petek. Izvolite.
Hvala predsednik, za možnost za repliko. Torej, če čebela piči, očitno boli, in to še celo bolj, kot je pik pik močan. Gospod Jerovšek me je popolnoma narobe razumel. Torej jaz nisem očital abotnosti strankam, ampak sem eno izjavo proglasil za abotno - in še vedno vztrajam in mislim, da to je - izjavo, ki jo je gospod Ficko izrekel na seji odbora za lokalno samoupravo in deželni razvoj. To je moje mnenje in ga seveda ob tej abotnosti nihče ne bo prepričal. Seveda, če pa je mišljeno, da sem jaz mislil, da so stranke abotne, je pa to gospod Jerovšek narobe razumel.
Gospod Petek, po mojem mnenju, kdor neko izjavo označi za idiotsko, debilno, abotno, ksenofobno, žali tudi tistega, ki je izjavo dal. Zato je to žalitev. Besedo ima gospod Žnidaršič, pripravi naj se gospod Rezman.
Hvala lepa, gospod predsednik. Torej naša poslanska skupina bo, kljub temu da ne bi imela konec koncev nič proti temu, da se dvigne odstotek za udeležbo žensk na kandidatnih listah, podprla amandma vlade, amandma na amandma Liberalne demokracije s strani vlade, ki na ta način odpira možnost, da se sanira tudi vprašanje nesprejemljivosti 4% glede kandidatur neodvisnih list. Tako mislim, da je to tisti kompromis, ki je sedaj sprejemljiv tudi za nas. Po drugi strani pa je ob sprejetih 20% za kandidatne liste na lokalnih volitvah olajševalna okoliščina v tem, da bo dejansko sedaj potrebno v vseh občinah zagotoviti teh 20%. Tudi tam, kjer ni bilo do sedaj prav nobene ženske, in takih občin je bilo kar lepo število, nekaj 10, kar bo v končnem seštevku zagotovo popravilo rezultat oziroma dosežek zadnjih lokalnih volitev. Tako mislim, da je kljub, navidezni stagnaciji glede tega vendarle s tako oblikovanim načinom mogoče pričakovati več žensk na kandidatnih listah in seveda posledično tudi izvoljenih, zato bomo mi to podprli. Hvala lepa.
Hvala gospodu Žnidaršiču. Besedo ima gospod Rezman, pripravi naj se gospod Kontič.
Hvala. Ker že kar nekaj ur danes delamo, včasih prav pridejo takšne razprave, v katerih se lahko sprostimo in zabavamo. Upam, da se tudi tisti, ki to poslušajo doma ob televizijah in zaradi tega, kar ste danes lahko slišali iz posamičnih ust, ne jemljejo zgolj za čisto zlo, ampak kot zabavo. Tako bi vsaj priporočal. Jaz bi si upal tvegati neko napoved, in sicer napoved, ki je bila danes že nekajkrat povedana, da bo odstotek, če bo v tistih občinah, kjer so doslej že kandidirale ženske, podoben, kot je bil na preteklih volitvah, torej, da bo odstotek bistveno višji. Iz zelo preprostega razloga, ker bo pač 30 občin več imelo takšne liste. Drugo, kar navdušuje pri vsem tem, če malo patetično rečem, je dejstvo, da bo pa bistveno več izvoljenih zato, ker bodo v prvi polovici morali biti po sistemu veriženja in to je večji učinek kot samo kandidiranje. Več bo tistih, ki bodo kandidirale, in prepričan sem, da bo več tudi tistih, ki bodo izvoljene. Seveda ob pogoju, da bodo občine, v katerih so doslej kandidirale, to stopnjo kandidatur tudi zadržale. Jaz, ker se napoveduje, da bomo ponovno spreminjali zakonodajo s tega področja, bom naročil pri naši raziskovalni službi, da mi povedo, katerih je tistih 30 občin, kakšni so bili postopki, ker ni žensk. In ko bomo te podatke ugotovili, potem bomo videli, kako je treba in zakaj in kje ukrepati in potem verjetno ne bo več treba govoriti o tem, da žensk bojda, tako kot je bilo danes rečeno, ni. Kako to, da jih ponekod ni? Tudi statistično, dogovorjeno, je to nesmisel. In morebiti ni takšnih, ki bi jim omogočili dostop na liste, prepričan sem pa, da so takšne, ki bi bile voljne sprejeti tudi odgovornost in s tem tudi vpliv in moč, ker za to navsezadnje v politiki gre. In jaz bi se, ker je bilo to že rečeno in ker je bila ta abotnost omenjena, tudi rad opredelil. In sicer, ker sam sodim v koalicijsko skupino, da ne bi kdo še meni takšnih misli pripisoval, jaz se vsem tistim ženskam, ki so bile označene kot kontraproduktivne, iskreno opravičim.
Hvala gospodu Rezmanu. Besedo ima gospod Kontič, pripravi naj se gospod Štebe.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, gospod minister! Podprl bom amandma poslanske skupine Socialnih demokratov, ki vrača 20% nazaj na 25%, torej 25% drugega spola na listah za občinske svete. Tudi sam nasprotujem izjavam, ki gredo v smeri, da so ženske, ki kandidirajo in so potem lahko celo slučajno izvoljene, da so to neizkušene ženske, ker s politiko nimajo nič, in da bo volivcem kasneje žal, ker so jih izvolili. Jaz se bojim, da je volivcem velikokrat tudi žal za tisti moški del populacije, ki je izvoljen v občinske svete pa tudi kam drugam, da so jih izvolili in verjetno bo tako tudi na vsakih naslednjih volitvah. Podpiram [[...]]Gospod Jerovšek, ali ste vi govorili sedaj? Nekdo je. Potem pa nekdo, ki je blizu vam. Predlagam, da pustite tistim, ki govorijo, da imajo možnost nemoteno opraviti svoj nastop. Podpiram postopnost, ker vem, da ni enostavno zainteresirati soobčank za nastop na volitvah za sodelovanje v občinskih svetih, predvsem zato, ker smo politiko tisti, ki imamo večino, naredili neprivlačno. S tem, ko predpišemo odstotek obeh spolov na listi, silimo stranke v to, da si prizadevajo, da zainteresirajo tudi tisti spol, ki je sedaj slabše zastopan. Morda bo to čez nekaj let, čez nekaj volitev moški del populacije. Silimo jih torej, da na liste uvrstijo svoje kandidatke in kandidate, nekako enakomerno v prvi polovici. Predvsem sem prepričan, da je to prav zaradi tega, ker poznam delovanjem občinskega sveta, torej lokalne samouprave na I. stopnji in predvsem v manjših občinah poznam te razvojne koalicije moških, ki so nekako naravnane na to, da zadovoljujejo potrebe na področju komunalne infrastrukture ali še kje drugje. Pa ne mislim, da žensk to v občinskih svetih, v občinski politiki ne zanima. So pa veliko bolj občutljive in velikokrat opozarjajo predvsem na težave ali predlagajo rešitve na področju sociale, zdravstva, šolstva, otroškega varstva itd., torej oplemenitijo delo občinskega sveta. Se mi pa pojavlja pri tem tudi vprašanje, ko znižujemo z 25% na 20%, naša resnost. Naša resnost glede uveljavljanja tako imenovanih zadrg. Recimo, primer, da imamo 12 kandidatk in kandidatov. 25% to seveda pomeni, da moramo imeti 3 kandidatke izmed 12 prostih mest. To nam seveda tudi omogoča, da prvo polovico te kandidatne liste naredimo po zadrgi. Če je tega manj, seveda zadrga ni možna. Ampak poudarjam, 25% pomeni, da imamo 3 kandidatke od 12 prostih mest na kandidatni listi. Tudi v drugih primerih je izračun podoben. Prav bi bilo, da podpremo prizadevanja za to, da na prvih naslednjih volitvah imamo liste, ki imajo najmanj 25% obeh spolov zastopanih. Tudi na ta način se bomo lahko izognili, če se želimo izogniti, tem nestrankarskim listam, ki se pojavljajo in o katerih imate nekateri zelo negativno mnenje. Seveda se zavedam težav, ki jih te nestrankarske, neodvisne liste povzročajo takrat, ko želiš oblikovati neko koalicijo za posamezno zadevo. So pa to neke vrste nezaupnica političnim strankam, torej vsem tistim, ki se v tem trenutku s politiko tako ali drugače srečujemo, da ne rečem ukvarjamo. Če neka lista v posamezni lokalni skupnosti dobi sedež v mestnem svetu, sedež, dva, morda tudi več, zato ker si prizadeva, da bi na posameznem področju izgradila vodovod ali kaj podobnega ali zgradila vrtec, seveda, to pomeni, da je med ljudmi, med volivkami in volivci zaznati potrebo po teh spremembah in zato ta lista dobi podporo. Če bi to bila neka parcialna zadeva, nepomembna zadeva, je seveda volivci in volivke ne bi nagradili z mestom v občinskem svetu, pa naj bo to mestni svet ali pa občinski svet. Predlagam, spoštovane poslanke in poslanci, da podpremo amandma pod številko 1.
Hvala gospodu Kontiču. Ja bili ste imenovan, želite repliko? Izvolite, gospod Jerovšek.
Želel bi nekaj vsebinsko replicirati, hkrati pa tudi gospodu Kontiču, da naj sledi razpravi, ne pa, da kar dežurnega krivca za medklic poišče, čeprav [[...]]
Gospod Jerovšek, mislim, da niste bili napačno razumljeni.
Ne, totalno [[...]]
Držite se načela replike.
Ne, moram protestirati tudi na tak način rabe imena. Jaz se sploh nisem oglasil. Čeprav sem jaz pristaš oziroma mislim, da je medklic v parlamentu nekaj normalnega, ampak tokrat se nisem oglasil in tudi ne dovolim, da se na tak način obsodi. Drugo pa, gospod Kontič je govoril o naši resnosti. Tu je verjetno pri teh predlogih o zadrgi mislil in vsem tem, gospod Kontič, da vse to, kar je tu zapisano, je zelo resno in kažemo bistveno več resnosti, kot je [[...]]
Gospod Jerovšek, to je pa že razprava [[...]]
Ja, naša resnost [[...]]
Lahko se prijavite k razpravi, vas bom na koncu zapisal. Besedo ima gospod Štebe, pripravi naj se gospod Mikolič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Najprej naj opozorim, da nimam posebnih težav z damami zaradi tega, ker sem član te stranke. Tako nekako smo bili okarakterizirani ali celo smo prejeli celo ustrezno žaljivko, pa na to kolega poslanec ni bil posebej opozorjen. Razpravljamo o petini ali četrtini obvezne kandidature žensk na listah za občinske svete. Mislim, da to ne bo bistveno spremenilo rezultata. Če bi preigrali, kako se bodo volitve izšle, in zaradi izmenjave kandidatur sem prepričan, da ta odstotek nikakor ne bo o tem odločal, ker večinoma v občinskih svetih vsaka lista v povprečju v najboljšem primeru dobi morda tretjino sedežev. In če je izmenjava na teh sedežih, obvezno pa je do polovice liste izmenjevati, potem to zagotovo ne bo bistveno vplivalo in se pogovarjamo o nebistvenem odstotku. Bistveno je pa to, da skupaj z Evropsko unijo tudi mi nismo sposobni na drugačen način doseči istega rezultata. Z nekim umetnim prisiljevanjem poskušamo oprati svojo lastno vest. Ta naša lastna vest je pa to, zakaj sposobni, pa tudi ženske, ne kandidirajo. Zakaj ne kandidirajo? Mislim, da je v tej naši državi to posledica tudi razmer, ki so bile. Politika je bila posebna priložnost za nekatere, v samostojni Sloveniji smo jo pa spravili na posebej slab glas. In marsikdo, ki bi morda imel svoje profesionalne preference ali pa ambicije, da bi deloval tudi v politiki, zaradi takega načina, tudi medijskega predstavljanja, pač enostavno ne želi kandidirati. Velika večina od teh, ki bi pa bili primerni za delo v politiki in so sposobni, strokovni, pa enostavno za te stvari nimajo časa, ker je pač za marsikoga od teh pomembnejša njegova dejanska služba. Veliko tistih, ki pa kandidiramo ali kandidirate, pa to delate, se greste politiko ali se gremo politiko ob svojem delu ali pa ob takem delu, ki nam to tudi omogoča, nekaterim tudi med delovnim časom. Problem je v tem, da se v politiko vključujemo iz nekih morda idealističnih razlogov, veliko je pa tistih, ki imamo ali pa imajo za to možnost. In tako, bi rekel, umetno prisiljevanje ne vodi h končnemu cilju. Če pa že želimo na ta način nekako le spodbuditi, pa spodbudimo z neko večjo postopnostjo. In jaz zagovarjam večjo postopnost. Sam bi bil celo za nižji odstotek, za neko daljše obdobje. Predvsem pa lahko to kompenziramo na način, tako kot je bilo že omenjeno, z ustrezno vlogo preferenčnega glasu. In če so ženske v resnici dobre kandidatke, je pravzaprav vseeno, kje na listi so. Preferenčni glas vam to omogoča, da izvolite kogarkoli, ne glede na to, kje na listi je. Toda pri nas, vsaj v lokalnih skupnostih, v občinah, preferenčni glasovi niso tisto, česar bi se volivci zavedali in dejansko izrabili za to, da izvolijo konkretno osebo. Sem pa prepričan, da bi bilo v manjših občinah, če bi imeli preferenčni glasovi pač pomen glasu kot takega, možno z njimi hitro zbrati dovolj glasov za to, da imaš mandat. Tako mislim, da vsaka večja postopnost, glede na to, da z umetnim prisiljevanjem poskušamo, se oproščam temu izrazu - prisiljevanje, mislim v smislu tudi nekako, da to zavedanje, da je premalo žensk vključenih v tem delu dejavnosti družbe, skušamo z zakonsko določitvijo popraviti, da delo na tak način ni primerno in na dolgi rok je treba uporabiti vsa druga sredstva, da bi do takega razmerja, čim boljšega razmerja glede na populacijo prišlo. Jaz ne bom podprl tega amandmaja. Zavzemam se za nižji procent, če je že treba uvajati, sploh pa mislim, da bi morali to uvajati na drugačen način. Hvala.
Hvala gospodu Štebetu. Besedo ima gospod Mikolič. Pripravi naj se gospod Janc.
Hvala, gospod predsednik. V poslanski skupini Nova Slovenija predlog amandmaja, ki vrača procent kvote žensk z 20% na 25%, ne bomo podprli. Je sicer res, da smo nekaj tednov nazaj bili na isti štartni osnovi. Tudi je res, moram povedati, da sam prihajam iz podeželske občine, kjer imamo eno tretjino članic sveta v občinskem svetu. Tudi je res, da smo poslanska skupina Nova Slovenija procentualno glede žensk najvišje zasedeni v tem parlamentu. Zato najbrž je prav, da tudi povem, da me preveč ne skrbi tudi da v našem lokalnem nivoju, da tudi če bi štartali pri 40%, da v moji lokalni skupnosti ne bi imeli kandidatk. Je pa prav, da smo previdni glede dejstev iz preteklih volitev v letu 2002. Dejstva so ta, da v nekaterih občinah sploh žensk ni bilo na listi, da ne govorimo o tem, da kar v 30-ih občinah, tako kot je bilo danes že velikokrat slišano, ženske niso bile izvoljene v občinski svet. Morda se res malo premalo zavedamo ene dobre zadeve, zadeve, ki je bila že danes tudi velikokrat omejena, izmenično nastopanje na listah v prvi polovici oziroma so sistemu zadrge, ki pravzaprav v marsikateri občinah, to so pa spet izkušnje in rezultati preteklih volitev, v marsikaterih volilni enoti na določeni strankarski liniji napredujeta oziroma sta izvoljena dva. Govorim o občinah marsikdo odkimava, od 3000 do 10.000 prebivalcev. To pa pravzaprav pomeni celo razmerje 50:50, seveda idealno bi bilo, če bi bilo tako, najbrž ne bo, ampak so to neka teoretična dejstva, ki bodo prisotna v naslednjih volitvah. Tako, da naša poslanska skupina predlagani amandma poslanske skupine SD oziroma LDS ne bo podprla. Hvala lepa.
Hvala gospodu Mikoliču. Besedo ima gospod Janc. Pripravi naj se gospa Pečanova.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovani minister z ekipo, kolegice, kolegi! Zanimiva razprava na to temo, ki se odvija v državnem zboru in na nek način so se začele že lokalne volitve, kampanje in tako naprej. Tu se sliši, prav čuti, kdo iz katerega okolja prihaja in kaj mu bolj prija kot ne, to je tisto normalno, logično, takšni smo. Zagotovo tega predloga amandmaja tudi sam ne bom podprl iz preprostih razlogov. Prvič, sem za postopno uvajanje teh enakih možnosti, čeravno bi rekel, da tudi do sedaj so bile dane enake možnosti vsaki ženski, da sodeluje na lokalnih, državnih, svetniških, županskih, poslanskih, predsedniških itd., volitvah. Res pa je, da očitno nismo čisto vsi skupaj po strankah uspeli, da bi bilo to razmerje nekoliko večje. Ali za to, ker je slovensko okolje v 130-ih občinah pač takšno, da mnogo žensk pač to ne zanima, ne želijo, nočejo se s tem obremenjevati. Bojim se, da tudi s to prisilo na nek način ne bo dosti boljše, verjamem pa in želim si tudi sam kot župan, da bi bilo to bistveno bolje, da dobijo več obrazov žensk na občinskem svetu kot pa moških, preprosto tudi zato, ker jih imam in vem, da so zelo konstruktivne, delovne in zelo sposobne. Verjamem pa, da s to neko vrsto prisilo lokalnim politikom bomo morali nastaviti te nastavke, da pač bodo morali v tem času do prihodnjih volitvah narediti to, da bodo tiste občine še posebej, ki niso bile na tem nič aktivne, naredile korak naprej, da dobijo več tega razmerja v občinske sveta lokalnih skupnosti. Jaz upam in verjamem, da prihajamo iz različnih okolij in različne občine, različna okolja - različni interesi do politike. Tako kot je rekel prej kolega, da pač nekateri - tudi več moških - niso hudo zainteresirani, žal, temu je tako. Zakon po občanih korupcije je mnoge dobre občinske svetnike vrgel ven - ni dobro, napaka! Jaz sem na to opozoril zelo zgodaj februarja meseca ministra, pa je malo zamahnil z roko, to je že v redu. Ni v redu! Mnogo jih je izstopilo ven zaradi nekega neumnega člena, ker občinskega funkcionarja, svetnika primerja s predsednikom vlade, poslancem itd. Žal upam, da bomo to videli čim prej in to napako popravili, ki jo zakon določa. Jaz bi si želel in verjetno vsi med nami, da dobimo dobre občinske svetnike, tako podjetnike kot ženske, moške itd., skratka, ekipo, ki bo delala v dobrobit lokalnega okolja bodočih regij in seveda celotne države. Zato to podporo vlade, ki jo predlaga ta predlog, bom z veseljem podprl, da poskušamo v nekem obdobju nadomestiti tisto zamujeno iz zadnjih mandatov lokalnih volitev, ker pač nismo uspeli. Verjamem pa, da nekatere okolja, predvsem mestne občine, s tem nimajo nobenih težav, da z lahkoto dobijo to kvoto in več, nekatere manjše, podeželske občine imajo pa s tem velike težave. Verjemite mi, tukaj delamo zakon za celo Slovenijo, zato gledamo tudi tiste manjše in bodite razumevajoči do tistih občin, ki imajo s tem velike težave že sedaj in verjemite, imeli bodo tudi v bodoče, ampak upam, da jih bo ta pravočasna sprememba novele zakona napotila lokalne strankarske veljake, da bodo k temu resno pristopili. In verjamem, da tudi dobili ustrezno število primernih in dobrih kandidat za občinske svete. Hvala.
Hvala gospodu Jancu. Besedo ima gospa Pečanova, pripravi naj se gospod Kokalj.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Najprej bi rada spomnila, da je star slovenski rek, ki pravi, da na svetu ni neumnih moških in ne grdih žensk. Vendar časi se spreminjajo in mi se spreminjamo z njimi, pravijo: "Tempora mutantur et nos mutamur in illis", kar pomeni, da lahko je to tudi obrnjeno, se pravi, ni grdih moških in ni neumnih žensk. Predvsem bi pa rada povedala to, da vem za eno občino, ki je manjša, se pravi, sodi v kategorijo tistih, o katerih sem danes o njih poslušala, kako so zelo nesrečne, ker nobena ženska v teh manjših občinah noče kandidirati na občinskih volitvah ne za županijo, ne za občinsko svetnico, ne za članico kakšnega odbora, komisije ali kaj podobnega. Povedati moram, da so to res zelo nesrečne občine. Zanimivo je, da so tam ženske take, da bi delale samo zmedo v občinskem svetu, vendar mislim, da to ne drži. Recimo, občina Dobje, znana občina izpred nekaj let, ko je nastajala, tam sta dve ženski ustanovili dve stranki. Zakaj in kako sta jih ustanovili, o tem ne bi, ampak ženski sta jih ustanovili in ženski sta kandidirali na listi teh dveh strank. Se pravi, da sploh ni res, da je problem, da ženske ne bi hotele kandidirati, če so celo v majhnih občinah pripravljene se izpostavljati in ustanavljati stranke zaradi tega, da lahko enakopravno in s svojim znanjem in sposobnostmi pomagajo upravljati občino. In sedaj bi pa povedala še nekaj, kar je pa na mojem zelniku zraslo. Po mojih izkušnjah si upam trditi, da zlasti v majhnih občinah lahko ženske naredijo največ koristi zaradi tega, ker ženske točno vedo, kaj v njihovem okolju manjka, kaj je treba narediti za to, da bo boljše. Zaradi tega je prav, da te ženske pridejo na kandidatne liste, samo stranke se morajo malo zbuditi, pa jih vprašati, če to hočejo. Ponavadi pa rečejo takole: "Gospa, ali bi - samo eno sekundo - gospa, ali ste vi res tako zelo prepričani, da hočete kandidirati? Veste, kako je zoprno biti v občinska svetnica. Jaz vam svetujem, da raje ne bi." Hvala.
Hvala gospe Pečan. Besedo ima gospod Kokalj, pripravi naj se gospa Širca.
Hvala lepa. Sam mislim, da bo ta razprava bolj pripomogla k temu, da se bo počasi več žensk vključevalo v politiko kot pa sam zakon, glede na to, ali bomo sprejeli 20 ali 25% ali pa kakšen drug odstotek. Dejstvo je, da živimo v družbi, ki je v preteklosti imela drugo lestvico vrednot in kjer je bila vloga ženske dejansko v družbi nekoliko drugačna in je bila politika bolj moška zadeva, kar samo po sebi ne pomeni nič slabega. Ni pa v redu, da se, mislim, da na zadnjih dveh sejah v državnem zboru vzpostavlja neke vrste konfliktnost med spoloma na politični sceni. Začelo se je prejšnjo sejo in se je potem v javnosti to vzdrževalo in tudi ne bi želel, da bi se skozi ta zakon ta umetna delitev ali ta umetnen konflikt na nek način navzven vzpostavljal, ker mislim, da ga ni. Zakon sam tega ne vzpostavlja. Zakon je samo, bom rekel, neka minimalna nujna prisila, ki mora imeti neko zdravo mero, da bi se več žensk vključevalo v družbeno življenje, pa ne samo v politiko. Mislim, da je problematika veliko širša. Sam bi si želel večje spolne uravnoteženosti tukaj v parlamentu, že kot en normalen moški, cel dan sedeti tukaj pa gledati večino samo moške, mislim, da ni tako prijetno, kot če je še kakšen ženski obraz med nami. Po drugi strani pa vemo, da so določeni segmenti te družbe taki, da izrazito ni zdrava klima, ker je to ravnovesje porušeno. Poglejmo samo vrtce in osnovne šole. Tam bi si izrazito želel, da bi bila ta spolna uravnoteženost tudi zaradi zdrave, bolj uravnotežene klime otrok boljša, vendar verjetno si ne bomo dovolili sprejemati zakona, ki bi sprejel minimalno kvoto učiteljev, recimo, v osnovnih šolah, pa bi lahko po isti logiki predlagali kot minimalno kvoto svetnic v občinskih svetih. Zakon sam pravzaprav bistveno popravlja situacijo. Do sedaj ni bila uzakonjena nobena minimalna količina ali kvota žensk. Sedaj pa mislim, da je 20%, kot je predlagano, za prvi korak, dovolj, kar pa ne pomeni, da je lahko na listah 100% žensk. Teh 20% je samo minimum, ni pa maksimum. In tista stranka, tista lista, ki smatra, da bi ženske lahko bolje delale v politik, ima odprta vsa vrata. Zato se mi ne zdi dobro, da danes pretirano razpravljamo o teh 20 ali 25%, ker na ta način umetno zopet delamo neko konfliktno situacijo, ki je v bistvu ta zakon ne predlaga. Sam sem prepričan, da je 20% za zdravo prisilo, če hočemo neke spremembe doseči, zaenkrat dovolj. Se mi pa zdi, kot sem že prej rekel, da javna razprava in razprava v medijih in tudi na drugih nivojih bo več pripomogla k temu, da bi ženske z drugačnim pristopom k reševanju družbenih problemov, kot jih imamo moški, lahko bolj vključili in sem tudi prepričan, da je potreba po večji vključenosti žensk realna. Hvala.
Hvala, gospod Kokalj. Besedo ima gospa Širca, pripravi naj se gospod Črnač. Izvolite.
Hvala lepa. Danes razpravljamo, če citiram svojega predgovornika, o zakonu, ki se mu reče zakon o zdravi prisili. Mislim, da se srečujemo z rešitvijo, ki govori o bolj bolehnih razmerah, in bi želela utemeljiti, zakaj mislim, da to ni zdrava in da tudi ni prisila in zakaj je bolehna. Gospod Kokalj pravi, da zakon bistveno popravlja sedanjo situacijo. Ni res, gospod Kokalj. Na lokalnih volitvah leta 2002 je kandidiralo 21,2% žensk, izvoljenih je bilo 13%, za županje je kandidiralo 11% in izvoljenih je bilo 6% ali 11 županj. Zanimivo pa je, in tukaj je rahel popravek, primerja s prejšnjimi volitvami iz leta 1994 in iz leta 1998. Leta 1994 je kandidiralo 18% - 2002 sem rekel 21% -, izvoljenih je bilo 11%, pa 5 županj smo dobili takrat ali 3%. Leta 1998, v naslednjem mandatu je kandidiralo odstotek več žensk, to se pravi 19%, izvoljenih je bilo 12%, en odstotek več. Za županje je bilo izvoljenih 8 županj oziroma 4%. Ta statistika, ki pravim, standardi, ki jih imamo sedaj v tej tako imenovani zdravi prisili že konzumirane na prejšnjih volitvah, ta statistika nam kaj sporoča. Ti podatki nam sporočajo, da se odstotek prisotnosti izvoljenih in tudi žensk, ki kandidirajo na listah, povečuje v treh dosedanjih volitvah za en odstotek na štiri leta. To se pravi, da gre za neko zelo postopno, počasno in zelo rahlo premikajočo se situacijo. In da, kot je bilo že danes večkrat poudarjeno, 28 občin, ne 30, obstaja brez kakršnekoli svetnice, kaj šele županje. Ampak, ali je cilj Slovenije, da bi, če bi sledili temu tako imenovanim naravnim trendom, dosegli uravnoteženost šele čez 125 let, če bi prišli do teh 40%, to se pravi leta 2130 - ni in ne sme biti! Ta zdrava prisila je slaba. Zato bom podprla amandma. Strinjam se tudi z amandmajem pri SD-ju, ampak vendarle bom podprla amandma LDS, zaradi tega, ker to postopnost, ki vam je tudi danes bila večkrat blizu, uvaja naš amandma bolj eksplicitno. Hočem reči, da družbene spremembe niso samodejne spremembe. Nedvomno je pomembno na eni strani osveščanje, drugo pa so konkretni zakonski korektivi, ki lahko pomenijo tudi premik v obstoječem duhovnem stanju oziroma percepciji. Ne mislim takih, kjer bi se zakonske rešitve dojemale na način uvrščanja žensk na kandidatne liste na lokalnih volitvah po abecednem vrstnem redu. Se pravi, naj bodo, ker pač morajo biti. Ne. Pač pa na način, ki pomeni, da te ženske lahko kvalitetno in kvantitetno prispevajo k delu v politiki. Skratka, sprašujem se, zakaj zniževati dosežene standarde. Nobenega smisla ni, da gremo pod tisto, kar smo že v letu 2002 dosegli. Rada bi vas opozorila tudi na analizo, ki je nastala takoj po državnozborskih volitvah in po sprejetju zakona o enakih možnostih. Izvedel jo je urad za enake možnosti. Poglejmo si, na kakšen način posamezne stranke lahko osvestijo oziroma prispevajo do tega ozaveščanja brez večjih zavezujočih zakonskih določil, če si uredijo svoje notranje življenje, o čemer je govorila že kolegica Cveta. Analiza statutov in volilnih programov strank nam kaže - lahko si pogledate na spletnih straneh urada za enake možnosti. Vendar da ne bi segala pregloboko vanjo, naj le povem, da imajo samo tri stranke konkretne cilje s konkretnimi ukrepi v svojih statutih. Samo tri stranke, in sicer, nekdanja Združena lista še po tej analizi, Liberalna demokracija in DeSUS, imajo konkretne ukrepe in cilje, pa tudi jasno nujno izražene spremembe na področju enakosti spolov. Medtem ko ostale stranke - seveda bom tu odmislila takrat še upoštevano Stranko mladih - govorijo o enakosti oziroma o vprašanju med spoloma samo na področju družine, pozornost posvečajo samo problematiki družine, demagoške politike in zaposlovanja. Skratka, tiste notranje zaveze, h kateri bi morale stremeti vse stranke in na katero opozarja tudi Evropa, slovenska demokracija še nima, razen v nekaterih izjemah. Opozorila pa bi vas rada še na eno analizo, ki je bila narejena pred leti in jo je prav tako izvedel urad za enake možnosti. Naj citiram samo nekaj rezultatov. To je bila analiza, ki primerja izkušnje in stališča občinskih in mestnih svetnic, med samimi svetnicami in ženskami, ki delujejo na občinskih ravneh. Primerja pa leto 1999 in 2002. Ta analiza je zelo poučna in za pisce zakona ter današnje interprete tudi precej koristna. Kaj pravijo svetnice, recimo, na vprašanje: Kaj pomeni značaj in vsebina politike - da bi se, pravijo ženske, spremenila, če bi bilo v njej več žensk? In to pravi skoraj 65% žensk svetnic. Še posebej to trdijo v večjem odstotku tiste, ki so se odločile, da bodo še enkrat kandidirale, kar pomeni, da jih je to stanje nedvomno prepričalo v praksi. Zanimivo je recimo število pobud in sprejetih predlogov, ki jih svetnice dajejo v občinskih svetih. Presega se pač, presega tisto, kar dajejo svetniki. Še več, presegajo sprejeti predlogi. So v večji meri. So vsaj skoraj v 70% uresničeni v primerjavi s tistimi, ki jih dajo svetniki. Naj povem še, kaj tudi ugotavlja ta analiza. Da je po mnenju svetnic naklonjenost neposredne okolice v njihovem delu, v občinskih in mestnih svetih bistveno večja, kot je naklonjenost pri drugih. Namreč, kako dojema okolica ženske na svetniških mestih. Namreč, podpira jih kar v 72% leta 99. Okolica jih podpira kar v 80% v letu 2002. Seveda, da ženske svetnice v analizi oziroma v tej raziskavi tudi izjavljajo, da imajo moški v stranki precej večji vpliv kot ženske, v strankarskem političnem življenju in da same delujejo bistveno bolj neodvisno od strankarske diktature oziroma strankarskih naročil in so bolj neodvisne. Skratka, hotela sem opozoriti še na kvaliteto žensk in njihovega dela v mestnih svetih oziroma županskih mestih z analizo, ki vam jo priporočam v branje, da ne bom zavzela preveč prostora z materialom, ki je dostopno. Naj zaključim samo še z eno ugotovitvijo, ki jo posredujejo ženske. Seveda vse menijo, skoraj v 60%, da so v družbi v veliko boljšem položaju moški kot ženske in da so le malo boljšem, če merimo po boljši ali manj boljši, kot moški. To se pravi, da jih kar 90% meni, da niso pravilno sprejete in tudi cenjene. Hvala.
Hvala gospe Širci. K repliki se je javil gospod Kokalj. Izvolite.
Hvala lepa. Ker sem bil omenjen, gospa Širca. Ravno tu se je pokazalo, kako vi kot ženska in kako jaz kot moški isti podatek razumeva vsak drugače. Tistih 21% kandidatk na zadnjih lokalnih volitvah vi razumete kot tisti domet, ki je v skladu s tem predlogom zakona na nek način sedaj potlačen. Jaz pa razumem to drugače. Ko ni bilo nobene prisile, ni bilo nobenega spornega praga, je kljub temu spontano kandidiralo 21% žensk. Sedaj, ko bo ta prag dvignjen - bom rekel - tista prisila 20%, lahko pričakujemo približno 40% ženskih kandidatur po tej logiki. Mislim, da se s tem na nek logičen in naraven način zadeva popravlja. Sam kot moški ne vidim problema v tem smislu, kot ga vidite vi. In sem prepričan tudi glede na sistem zadrge, da bo tudi izvoljivost bistveno večja, kot je bila. Tudi zaradi teh zahtevanih 20%, ki se mi zdi, da je v tem koraku dovolj glede na to, da je Slovenija zelo različna po okoljih. Da ne bi imeli po drugi strani problemov tam, kjer bo težko dobiti zaradi miselnosti ženske na listah. Hvala lepa.
Hvala gospodu Kokalju. Ni replike na repliko. Lahko se pa javite k razpravi. Gospa Širca. Besedo ima gospod Černač, pripravi naj se gospa Uhanova
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem, kar vas še vztraja v tej dvorani! Bolj ko poslušam to razpravo, bolj sem prepričan, da nobeden od amandmajev, ki so predlagani s strani SD-ja in LDS-a, ni primeren za potrditev. Ker mislim, da pri razpravi o 20% oziroma 25% oziroma 30% oziroma 35% razpravljamo o oslovi senci. Čedalje bolj sem tudi prepričan o tem stališču, ki ga je - če se ne motim - predstavil kolega Barovič, da bi bilo treba spremeniti samo določbo zakona, ki govori o enakopravnosti kandidiranja državljanov druge države članice Evropske unije na območju Republike Slovenije in nič drugega. Kajti, vse te razprave, ki jih poslušamo danes, govorijo o neki prisili. Sedaj, ali je ta prisila 25% ali je 30% ali je 35, je popolnoma vseeno. Možnosti, ki jih imamo sedaj uzakonjene, so odprte in so enake za vse. Ni nobenih omejitev. Vendar imamo zakon, ki je v 4. členu v tem delu ustrezen. Kajti, kdor si je to določbo prebral, je lahko prebral, da se v prvi polovici kandidatne liste razporedi kandidate izmenično po spolu. To je bistvo zakona in ne procenti, o katerih danes ves čas razpravljamo. Če ste si malo na mizo vrgli izračune in pogledali, kaj to dejansko v praksi pomeni - jaz sem si tukaj naredil par izračunov - na večini občinskih svetov od 16 do 23 članov. V vseh teh primerih je doseženo ne 40% zastopanost leta 2014, ampak 50% zastopanost na lokalni ravni v večini občinskih svetov prihodnje leto. Kajti 20% prag pomeni pri 20 svetnikih 4 kandidatke. In če jih razvrstimo od prve naprej, je to 1., 3., 5., 7. mesto. Če jih razvrstimo po parni številki, 2., 4., 6., 8. pa v vsakem primeru 25% nam pomeni spremembo za eno mesto. V vsakem primeru se ta računica v občinskih svetih, ki jih je večina v tej naši državi, glede številčnosti izide tako, da so potem dejansko v občinske svete na lokalni ravni izvoljene kandidatke v številu 50% oziroma kolikor doseže lista glasov na volitvah. Če pa greste pogledati rezultate volitev, zadnji mandat pred tremi leti, pa boste videli, da je ni liste, ki je dosegla več kot 35% prag. To pomeni, da se številka ustavi tam nekje pri sedmih. Lahko bi mogoče razpravljal še naprej, da smo mogoče moški malo zapostavljeni v tem primeru, ker se bomo potem morali razporediti do konca glede na to določbo. Ampak mislim, da tukaj ni nič narobe, in da zaradi tega ni za problematizirati rešitev v zakonu. Jaz osnovnega problema ne vidim v tem, kar je sedaj napisano v zakonu, ker mislim, da so te določbe več kot dobre. Vidim ga v tem in o tem sem pričakoval danes razprave pri teh amandmajih, kako pritegniti ženske v politiko brez prisile. O tem je bilo nekaj govora s strani nekaterih mojih kolegov, ne pa s strani tistih, od katerih sem tukaj največ pričakoval, ki jih zadeva najbolj tangira. Jaz mislim, da s takimi praznimi razpravami, kot je današnja, gotovo ne. Mislim, da jih na tak način samo odbijamo. Bodimo pošteni. Ali res menite, da pod to formulo zagotavljanja enakih možnosti preko uveljavitve te metode prisile - kajti to tudi je neke vrste prisila, če smo čisto pošteni, s tem, da zagotavljamo kandidiranje tudi tistim, ki si morda tega ne želijo - res zagotovimo večjo kvaliteto odločanja tam kjer jo želimo doseči? Menim, da bomo ženske v politiko pritegnili samo, če bodo v tem videle izziv tudi za njihovo lastno uveljavitev, rezultate svojega dela in uveljavljanja. Gotovo ne bomo tega dosegli ne s procentom 20, ne 25 in ne 30. To pa mislim, da ni predmet tega zakona, ampak kakšne druge razprave. Hvala lepa.
Hvala gospodu Černaču. Besedo ima gospa Uhanova, pripravi naj se gospod Jerovšek.
Hvala lepa za besedo. Obravnavanega amandmaja v Novi Sloveniji ne bomo podprli, kajti menimo, da z omenjenim zakonom ne oviramo vključevanja žensk v politiko, ampak jih celo zavezujemo, da bodo morale kandidirati. Vsaj 20% se jih bo moralo vključiti in kandidirati, hočeš nočeš. Procent izvoljenih bo bistveno večji na osnovi zadrge, ki pomeni, da bodo izmenično prisotne na listah. V Novi Sloveniji nimamo težav z vključevanjem žensk v politiko. Celo želimo, da so prisotne na listah. So prisotne in tudi ne sestavljamo list na osnovi spola, ampak volje za pripravljenost za delo, sposobnosti in tako naprej. Prepričana sem, da je tako prav in da bo tudi na prihodnjih volitvah višji procent žensk na listah Nove Slovenije. Upam, da boste upoštevale to tudi druge stranke, kajti zakon pravi, da jih mora biti najmanj, lahko pa jih je do 80%. Hvala lepa.
Hvala, gospe Uhanovi. Besedo ima gospod Jerovšek, pripravi naj se gospod Ficko.
Hvala lepa. Moram reči, da je bilo govorjeno prej o resnosti takih predlogov, da sem trdno prepričan, da gre za izredno resne in odgovorne predloge, ki izhajajo iz spoštljivosti in interesa za večjo informacijo žensk v javnem življenju. Da pa verjetno - ker sam pravzaprav nisem pristaš kvot - vsega tega ne bi bilo potrebno, če bi prejšnja oblast na tem področju naredila karkoli. Ker tudi današnja razprava kaže, da gre za izrazito dogmatično levičarsko pozo, ko govoriš nekaj, delaš pa v praksi bistveno drugače. Predlagajo višje procente, zelo višje uveljavljanje višjih kvot, hkrati pa v preteklosti niso naredili nič. Zaradi tega moram opozoriti na našo resnost. Namreč, tudi pri evropskih volitvah je naša stranka predlagala spremembo zakona, ki je prinesel višjo kvoto in tudi višjo izvolitev žensk. Ne vem, te stranke ste imele priložnost, ki danes govorite, da smo se zbali nečesa. V praksi niste naredili praktično nič za večjo informacijo žensk. To govorjenje je izrazito neresno, populistično, demagoško, politično preračunljivo. Kajti, moramo se soočiti s tem, kaj je bilo v preteklosti narejenega. Kakšen resen doprinos je bil dan, da se lahko danes očita, kot da so se nekateri zbali, da ne želijo z večjimi koraki itd. Ta predlog, ki je sedaj zapisan -mislim - je zelo realističen in omogoča bistveno večjo participacijo in informacijo žensk in hkrati na preveč drastičen način ne posega v to, da bi se morale ženske pod neko prisilo in zaradi tega tudi zavračam, da gre s tem zakonom za bolehno prisilo. Ne gre za nobeno bolehno prisilo. Daje tiste odprte možnosti ženskam. Mislim, da se bodo posledice vedno tako hitro pokazale. Hvala lepa.
Hvala gospodu Jerovšku. Besedo ima gospod Ficko, pripravi naj se gospa Zalokarjeva.
Hvala lepa. Veliko je bilo danes govora o enakomerni ali pa sporni uravnoteženosti. Upam, da gledalci, ki nas spremljajo, ne bodo razumeli, da smo mi, ki smo tukaj notri, zdaj vsi spolno neuravnoteženi. Namreč, govorimo o enakomerni zastopanosti žensk v politiki. Ta izraz spolna uravnoteženost malo drugače zveni. Ne vem, če ste si dobro pregledali gradivo. Kvote, ki jih sedanji predlog zakona predvideva, niso nujen ukrep. Evropa je lahko predvidela v tistih priporočilih razne ukrepe in tudi v naši ustavi piše, da so to ukrepi za spodbujanje večje zastopanosti obeh spolov. Lahko bi bilo spodbujevanje financiranja političnih strank ali kaznovanje političnih strank, ki naj bi imele zastopane ženske. Zdaj, ko je vlada pripravila predlog kvot, se zgrabimo za te procente. Samo kratka matematika pove, da če je bilo 20 procentov list do sedaj brez kandidatk in bo zdaj teh 20% imelo 20% kandidatk. To za 4% dvigne prag. Ti procenti bodo kar narasli. Čudi me pa, da o tem zelo govorijo predstavnice ženskega spola, ki so imele na prejšnjih volitvah - pravijo sicer, da imajo dobro urejeno žensko politiko - 19% strank. Imam pri sebi listo, kandidatno listo za občinski svet v občini Domžale. Zelo lepo zadrgo ima ta lista. Na čelu nje je gospa Cveta Zalokar Oražem, potem pa šele na 9. mestu ena druga gospa, pa na 11. in tako naprej. Torej, ta zadrga - ne mislim zadrge gospe Cvete, zadrge te liste - kaže kakšno politiko ta stranka ima uravnoteženo - mislim - po spolih. Pa naj se dotaknem še malo tistih 4% za neodvisne liste. Verjetno ne mislite, da zadeva ne bi bila sprejeta, tudi v tem zakonu, če postopkovno ne bi bilo kaj narobe. Jaz sem v predstavitvi poslanske skupine stališča poslanske skupine omenil, da pričakujem, da se bo to zgodilo v najkrajšem možnem času. Seveda bo to omogočilo boljše delovanje v tistih občinah, kjer so se zdaj tudi trije, štirje sosedje šli podpisati, kandidirali, vsak na enem delu občine in seveda zagovarjali svoje interese. Meni mojo cesto, meni mojo cesto, pri tem pa pozabljali na vse tiste druge obveznosti, ki jih je občina dolžna izpolnjevati kot lokalna skupnost. Hvala lepa.
Hvala gospodu Ficku. K repliki se je javila gospa Zalokarjeva. Izvolite.
Saj pravzaprav imam tudi razpravo [[...]]
[[...]]Imate pa tudi besedo, tako da lahko združimo to.
Najprej repliko kolegu Ficku, ki se je lotil občine, kjer županujem, gospod Ficko, že 12 oziroma 11 let in pol. Skratka, Domžale so okolje, ki so prijazne do tega in tudi stranka LDS me je kandidirala in mi dala možnost, da opravljam to funkcijo. So pa vaši podatki tudi malo nenatančni. Na listi LDS imamo izvoljene tri svetnice, ki sedijo v občinskem svetu, vključno s tem, da sem bila izvoljena tudi sama. Kar pomeni, da od enajstih ima stranka LDS tri svetnice v Domžalah, pa tudi županjo. Mislim, da če bi bilo to povprečje v Sloveniji, bi bilo kar solidno. Bi pa želela reči, da se s kolegom strinjam. Največja prednost tega zakona je zadrga - jaz jo imam danes tudi tukaj. Je zadrga. To je dejstvo. To sem danes tudi v svoji razpravi omenila. To prinaša kvaliteto in veliko prednost. To je tisto, kar danes ni bilo nič omalovaževano, temveč je bilo tudi z naše strani večkrat pozitivno poudarjeno. Je pa res, kar je pravzaprav nenavadno - in tu ne gre samo za neko vprašanje odnosa - da danes nisem dobila odgovora, zakaj se je vladna koalicija premislila od 25% na 20%. Čeprav je to morda res nekaj, kar ni pomembno, vendar tega odgovora nismo dobili. Smo pa dobili, kar sem prej v uvodu povedala, neke izjemno nenavadne argumente, ki so šli v to smer, kar je bilo danes večkrat poudarjeno, o nekompetentnosti, o prisili in tako naprej. Seveda se mi ne zdi primerno, da na tak način tu diskutiramo. Če dovolite, spoštovani kolegi, naj povem, da sem sama v politiki dvanajst let. Mislim, da imam nekaj izkušenj ali pa bi lahko priznali, da imam izkušnje s tem, kako se počuti ženska v politiki. V uvodu sem rekla, da ne smemo zamegljevati teh stvari. Treba je reči, prostor ni odprt. Slovenija ima eno najslabših statistik v Evropi. Celo v svetu je tam nekje za mnogimi afriškimi in azijskimi državami. To dejstvo pač tej državi ni v prid, trend gre še navzdol in se ne dviga. Zato je pozitivna diskriminacija nujna. Največkrat postavljeno vprašanje, ki ga dobim kot poslanka in županja, je, zakaj je v politiki tako malo žensk. To je tudi vprašanje, ki bi si ga morali danes večkrat zastaviti na dovolj odprt in konkreten način in povedati, da političen prostor ni prijazen do žensk niti v smislu odpiranja prostora, niti v smislu načina dela, niti v smislu odnosov, ki vladajo v politiki in so zelo grobi ter na ta način lahko tudi odbijajoči po mojem mnenju ne samo za ženske, ampak tudi za druge ljudi, ki so morda občutljivejši in čustveno bolj dojemljivi. Danes sem že rekla in to upam ponoviti: V politiki je prisotna tiha diskriminacija, v politiki je prisotno oviranje žensk pri napredovanju, omalovaževanje, verbalno posmehovanje, ki smo ga deležne večkrat tudi v tem prostoru. Medijska zaprtost za ženske političarke. Tudi oporekanje ženstvenosti, češ da politika v nekem smislu ni za ženske in je pač s tistimi, ki se v to podajo, nekaj narobe. Vse to je tisto, kar najbrž ni v prid temu, da bomo ta prostor iskreno in v resnici in na bolj hiter način odprli in boste imeli tudi možnost tu kolegi videti tako - kot ste prej rekli več prijetnih ženskih obrazov. Nenazadnje ne morem sprejeti trditve, da je v teh tradicionalnih manjših vaških okoljih to, ta prostor in to razmišljanje drugačno. Jaz bom navedla dva primera okolij, kjer imajo v Lučah - mislim - da že tretji mandat županjo, zelo uspešno to relativno vaško okolje. Ljubno, Ljubno - se opravičujem Ankara - Kun in seveda tudi Ribnica na Pohorju ravno tako. To so okolja, kjer so se ženske kot županje zelo izkazale in so priljubljene. Seveda gre bolj za druge zadeve. Tukaj so dokazi, da se pač to da opraviti tudi na drugačen način in prostor je potrebno odpreti. Mislim, da danes delamo en korak naprej, da je pa škoda - to še enkrat poudarjam - da ta korak ni bolj smel. Lahko bi bil še drugi narejen. Kajti ta zakonodaja se ne spreminja ravno prav pogosto, tako da ni in je treba izkoristiti, kadar se ta možnost odpira. Še eno pojasnilo v zvezi s tem, češ da tudi občinski svetniki odstopajo zaradi določil protikorupcijskega zakona. To je res, vendar je tu prisotna zdrava nespamet in nevednost. Kajti večkrat vsaj mi smo že dobili pojasnilo, da občinski svetnik lahko posluje na prostoru. To je gospod Kos večkrat tudi izjavil, pa tudi poslal navodilo. Lahko posluje na celotnem slovenskem prostoru, razen v njegovi lastni občini. Kar pa mislim, da vsi vemo, da je lahko nehigiensko. Ampak ta tema bo morda jutri odprta. Sedaj pa še morda slovenistični diskurs. Danes je bila beseda abotnost s strani vas, gospod predsednik, opredeljena kot žalitev. Beseda je seveda tujka. V tem je morda nekoliko sporna, ampak je relativno nevtralna. To vam bodo povedali moji kolegi slavisti, kajti ta beseda pomeni samo neumnost ali nespametnost. Recimo, v slovarju slovenskega knjižnega jezika je napisan ob abotnosti naiven fant, kot primer. Hočem reči, da pač te besede - se mi zdi - ni bilo primerno enačiti z besedami, ki ste jih vi omenili: homofobi, idioti. Ne vem, maloumneži in tako naprej. Skratka, zelo bistveno bolj čustveno in vsebinsko obarvane besede v negativnem smislu. Zdi se mi, da bi, kakor ni bilo treba v tem smislu te besede abotnost za nespamet in neumnost, pač izjave. Jaz sem šla tudi magnetogram gledat. Nekako je v tem smislu bilo izjavljeno, da je ta izjava abotnost. To se mi zdi, da ni, ni mogoče, pa če se še tako želi vzporediti ali izenačiti z bistveno bolj negativnimi žaljivimi besedami. Tako, da mislim, da je to danes prav, da si pojasnimo, da najbrž bomo večkrat še iskali, kdo je bolj in kdo je manj žaljiv. Ampak beseda abotna je zelo, zelo nevtralna. Hvala.
Hvala gospe Zalokarjevi. K besedi se je javil predstavnik vlade, državni sekretar gospod Rokavec.
Hvala za besedo. Gospe poslanke in poslanci, gospod predsednik. Samo nekaj iz razprave, mogoče tudi teh komentarjev, predvsem pomembnost določitve 20% ali 25%. Sploh ni dejansko pomemben ta odstotek 25 napram znižanju na 20%. Pomembno je tisto, kar je bilo že rečeno, pomembnost zadrge. Vendar pomembnost zadrge bo toliko večja, če bodo v nadaljevanju tudi spremenjene določbe zakona, ki omogočajo preveliko število tako imenovanih neodvisnih list. Namreč, če gledamo analogno kandidiranje in število list na evropskih volitvah, lahko ugotavljamo, da je pri tistih listah, ki jih je bilo manj, sistem zadrge lahko bil bolj učinkovit. V tistih primerih, ko je pa list več in tudi je večja izvoljivost večjega števila liste, je tudi vprašanje dejansko možnosti učinkovitosti zadrge. Tu bi bilo potrebno vsem tistim, ki izrecno spodbujate hitrejše uvajanje zadrge, tudi položiti na srce, da je potrebno tudi na tem segmentu narediti spremembe, če se želi iti v hitrejše učinkovanje sistema zadrge. V tem trenutku vemo glede na poslovniška določila, da stvari ni možne speljati. Ampak v nadaljnjem procesu pa se je verjetno smiselno potruditi tudi na tem segmentu in tudi na tistem segmentu, ki dejansko v nekaterih okoljih preveliko število list onemogoča normalno funkcioniranje in delovanje občinskih svetov oziroma mestnih svetov. Toliko mogoče na kratko. Zdaj, drugo vprašanje pa glede postopnega uvajanja odstotka kvote. Glejte, že danes je bilo ugotovljeno, da bodo občine, ki imajo več kot 12 svetnikov, morale na vseh kandidatnih listah na naslednjih rednih lokalnih volitvah zagotoviti najmanj tri kandidatke ali pa kandidate enega ali drugega spola za zagotovitev ustrezne zastopanosti spolov na kandidatnih listah. To je zelo velika sprememba od že narekovanega procenta, ki je bil v povprečju deležen in dosežen na zadnjih lokalnih volitvah. Gre za razliko med povprečjem, kjer so določene občine imele bistveno večje povprečje, nekatere občine pa niti ene kandidatke. Tako, da sem prepričan, da bodo vse politične stranke pred izpeljavo te naloge pred pomembno preizkušnjo. Vsaka od političnih strank bo na nekaterih okoljih imela težave. Vendar to je na nek način zavestna odločitev, da se na tak način tudi zagotovi večjo udeležbo žensk v politiki. Tako, da je verjetno pomembno tudi dati tak komentar k tej razpravi, kjer dejansko gre za pomembne spremembe in premike v pozitivno smer. Hvala.
Hvala gospodu državnemu sekretarju Rokavcu. Besedo ima gospa Širca. Pripravi naj se gospod Sok.
Res gre za pomembne spremembe, gospod državni sekretar, in prav je, da se zavedamo v luči tega, kar je bilo danes že večkrat rečeno, da te spremembe ne bi bile možne, v kolikor se ne bi v preteklosti potrudili vsi skupaj z dosti visokim konsenzom, da spremenimo ustavo. Zato velja jasno in glasno povedati mojim predsogovornikom, da ni res, da Slovenija na tem področju ni naredila nič. Sprememba ustave je bilo pomembno večkrat zelo podcenjeno dejanje. Moram pa tudi povedati, da je bilo narejeno v trenutku, ko je Slovenija - bom rekla - postala "zrela" za te možnosti. Kajti vsem, predvsem političnim vrhovom, je bilo v soočanju z evropskimi inštitucijami vedno zelo nerodno in zardevali so, ko so naleteli na prvo vprašanje vseh delegacij oziroma obiskov tudi, ko smo se podajali izven Slovenije, kje, koliko žensk je v slovenskem političnem prostoru, zakaj jih ni zraven. Vemo, koliko zagat so ta vprašanja puščala. Zaradi tega tu je bila sprememba zakona oziroma uveljavitev tako imenovanih kvot v zakonu o evropskih volitvah zelo deležna manj dvomov, kot je mogoče sprememba tega zakona danes, ki ni tako trdno zavezujoč. Ker, kot je bil tisti, ki vemo, da prinaša večjo zavezo. Je pa res, da v drugih okoliščinah. Hočem povedati, da je tudi evropska ustava tako rekoč ponovila tisto, kar smo v ustavo zapisali. Jaz lahko še enkrat zgolj samo ponovim, da je žal, da imamo neke vrste demagoško rešitev sedaj, če ne podpremo teh amandmajev, ki so ponujeni. Ker so kvote, so rešitve. Smo lahko rekli, boste, smo nekako rahločutni do enakosti med spoli, smo proevropski, toda v resnici so rešitve, ki so ponujene, premalo radikalne in premalo egalitarne in prodorne. Je pa odvisno od statutov strank, ki bodo mogoče bolj ambiciozni in nekateri so - če govorim že o svojem lastnem strankarskem statutu, ki normira situacijo bistveno boljše. Pravzaprav nas ta zakon ne bo tangiral, da bi nas prisilil v nekaj, za kar se nismo že sami zelo racionalno, emocionalno in tudi logično odločili znotraj stranke. Hvala.
Hvala gospe Širci. Besedo ima gospod Sok, pripravi naj se gospod Janc.
Torej, čisto na kratko bi rad povedal. Že takrat, ko smo sprejemali zakon o evropskih volitvah, sem bil enakega mnenja, da je pravzaprav z zakonom siliti ženske v politiko nekako nerazumno dejanje. Sami ugotavljamo, da je iz volitev v volitev več žensk na listah in pa tudi več izvoljenih. Enako je tudi v poklicih. Že moj poslanski kolega Kokalj je prej govoril, da postajajo določeni poklici - ne vem - v novinarstvu, šolstvu, v zdravstvu pravzaprav ženski poklici. Če gremo 50 let nazaj bi lahko rekli, da so bili to izrazito moški poklici. Celo v veterini - kjer sam poznam - kjer pred 50-imi leti nisi srečal veterinarke, je to danes postal poklic, kjer je veliko več žensk kot moških. Pravzaprav za to ni bilo nobenih zakonov, ki bi to pospeševali, ampak je pač nastajalo na podlagi nekega dozorevanja, nekih možnosti. Enako je tudi v politiki. V svetovni politiki bi lahko omenili tudi veliko žensk, ki so se zapisale zelo na vidno mesto in pravzaprav niso nastale tam zaradi tega, ker bi jih silil v to neki zakon, ampak enostavno pač zato, ker so to želele. Dobro, mi smo se pač strinjali tudi v koalicijskih usklajevanjih in pa s tem zakonom, da pač to zapišemo. Ampak osebno imam do tega velike pomisleke. Prej je bilo vprašanje, zakaj ni več žensk v politiki. Jaz vam lahko del tega odgovora povem. Sam sem v politiki v državnem zboru. V Ljubljani sem od torka do petka vsak teden. Doma imam majhne otroke. Sploh ne vem in si ne predstavljam, kako bi bilo, če bi to bila moja žena, ki je prevzela neko vlogo in kot mati še istočasno skrbi in opravlja tisto, kar bi moral sam delati. To je eden od razlogov. Sigurno je to velika oteževalna okoliščina. Druga pa je ta, da nekako v Sloveniji ženske v tem trenutku še vedno ne volijo žensk in to tudi - oprostite - tiste dame, ki se zelo zavzemate za to, tudi ve tega pravzaprav ne podpirate ali v nekem trenutku niste podprle. Na to sem že opozori. Imeli smo možnost izbrati predsednico države, ker je ženska kandidirala. In to zelo dobra kandidatka, ampak ni imela podpore v tistih ženskah, ki so zloglasne, kako je treba ženske dejansko podpreti v politiki. To so ti razlogi. Samo še dva stavka o neodvisnih listah. Veste, da je neodvisna lista okrepitev. S tem se ne strinjam. Neodvisne liste so nekako, kot če sediš na plotu in čakaš, ali boš padel na levo ali na desno. Tako se obnašajo te liste. Ker sem tudi v lokalni politiki precej prisoten, lahko rečem, da največkrat padejo pač županu v naročje in zagovarjajo neko tisto svojo, edino eno zadevo, s katero so kandidirale. Ali je to neka cesta, ali je to nek vodovod za nek določen kraj. Politična stranka pa mora pravzaprav imeti nek usklajen program za celotno občino. Ne morem biti neodvisna lista, ki se sam zanimam za dve ali tri hiše v eni vasi. To ni nobena politika. To je pravzaprav ena zelo konfuzna situacija. Če jo bomo s temi štirimi procenti, ki jih morajo pač že v predvolilnem času pridobiti kot znak podpore, uspeli narediti, da število teh neodvisnih list nekoliko zmanjšamo ali pa tudi ne, potem si upam trditi, da smo naredili korak k bolj transparentni občinski politiki. Ne pa tako, da se s temi neodvisnimi listami sklepajo takšne ali drugačne povolilne lokalne koalicije. Mi bomo sicer danes ta amandma LDS-a, ker zadeva ni postavljena v pravi člen zakona, podprli, ampak tako kot smo se dogovorili, v jeseni bomo še enkrat spremenili to zadevo in ta princip 4% tudi dejansko uveljavili. Hvala lepa.
Hvala gospodu Soku. Besedo ima gospod Janc, pripravi naj se gospod Rezman.
Morda na kratko. Izhajam iz Posavja, kjer so tri občine in že blizu tistih 8 ali 9 svetnikov je odstopilo preprosto zato, ker so podjetniki in nastopajo na državnih razpisih takšnih in drugačnih javnih razpisih, kjer piše, ali ste politični funkcionar. In če napišeš, da si, v bistvu razpis, ki bi ga lahko prijavil, odpade. To je tisto, ker je moteče. Mislim, da je to nedopustno. To moramo popraviti čim prej v državnem zboru. Hvala.
Hvala gospodu Jancu. Besedo ima gospod Rezman, pripravi naj se gospod Anderlič.
Hvala lepa. Če odmislimo nekaj redkih posameznih misli, ki bi se nekako prilegle kakšnemu rimskemu Petru Familiasu, potem smo mi danes pravzaprav rekli: Vrata so odprta, ženske dobrodošle v politiki. Tako, mislim, da je tudi prav. Mislim, da je prav, da povemo tudi to, da so dobrodošle tudi tiste, ki še niso izkušene. Kajti v tem parlamentu sedi kar nekaj to je tudi slišati neizkušenih ljudi, ki jih zaradi tega nima nihče pravice izganjati iz politike. Bodo že prišli še do določenih izkušenj. Tako kot smo vrata odprli na široko ženskam, tako mislim, da je prav, da jih odpremo tudi listam. Liste niso kakšni atavizmi. Liste tudi niso nič konfuznega. Veste, jaz se s tem ne strinjam. Recimo, tam kjer sem jaz župan, tam ima moja lista 3-krat več svetnikov in svetnic kot vse koalicijske stranke tukaj skupaj. Vodimo dobro, nekonfuzno, na dolgi rok usmerjeno politiko. Imamo dobre rezultate. Na primer, v celi Sloveniji smo v štirih letih najbolj znižali stopnjo brezposelnosti. Temu bi se težko reklo, da je to ravno konfuznost. Naslednja reč, ki bi jo rad rekel. Liste - tako je bilo omenjeno - niso brez hib. Nekatere so celo podtaknjene - tudi to vem - kot kukavičje jajce. Samo poglejte, jaz sem analiziral, katera imena so kje vpletena. Ampak, tako kot niso liste brez hib, tudi stranke niso brez hib. Liste so za nekatere - jaz samo ponavljam, kaj so nekateri rekli - motijo druge. Res, v to sem prepričan. Zato so tam, da motijo druge, tiste, ki so politični nasprotniki. Tudi stranke motijo tiste svoje politične nasprotnike, verjetno z nekimi idejami, ampak to je njihova naloga. Zato so tam, da zastopajo interese, ki so jih same izoblikovale. Pravijo - nekdo je rekel - da so liste lahko problem. Seveda so. Za tiste so problem, ki v tekmi z njimi ne uspejo. Zato je to problem. Tisti, ki niso bili uspešni v konkurenci s tistimi listami, potem so liste problem. Kakor so stranke lahko problem drugim, ki so bili manj uspešni. Prag naj bo, mora biti, čeprav ga ponekod v Evropi ni. Vam bom naštel potem nekaj držav, ki tega nimajo. Enega podpisa ni potrebno imeti, da lahko neodvisna lista kandidira v kakšni izmed evropskih držav. Če vam zelo na hitro: Avstrija 1%, Češka od 5, v malih občinah do 0,5 v velikih občinah, Estonija ni podpisov, Finska 10 podpisov, Francija ni podpisov, Luxemburg 50 podpisov, maksimum. Madžarska 3% do 0,5 v večji, Nemčija 3 do 30 podpisov, Slovaška 10 do 600 podpisov, Španija 1% itn., itn [[..]]To so empirični podatki, ki nič ne govorijo v prid tem, kako je strašno neevropsko, če imaš takšno listo. Naslednja reč, ki bi jo rad povedal, je, da zadrge - to je gospod državni sekretar omenjal - zadrge naj bi se dalo tudi drugače obrniti. Pa naj bodo na prvih mestih na zadrgah ženske in bodo imeli moški probleme s tem. Ali bodo v dovolj velikih kvotah zastopani v občinskih svetih? Zakaj so liste moteče? Razlogi so zelo preprosti. Prvič, zasedle so prostor, ki si ga želijo stranke. Tam so jim napoti. Strankam so seveda napoti. Drugič, liste ne dobivajo svoje funkcionirane cone v večini občin nefinančnih sredstev, ki bi jih stranke dobivale, po številu pridobljenih glasov. Zakon tega ne omogoča. Torej, odžirajo - da tako rečem grdo - političnim strankam finančna sredstva. Če jim prostor zasedajo, če jim finančna sredstva zasedajo, če jim onemogočajo neomejeno moč, če jim preprečujejo ustvarjanje monopola, političnega monopola namreč, potem je jasno, da so lahko moteče. Direktiva, o kateri, na katero so se danes tudi v okviru tega sklicevali, tudi nič ne govori o kakšnih posebnih omejitvah, ki bi jih morali upoštevati. Zanimivo je tudi to - in s tem bom končal, hkrati ko povem, da bom podprl tisti amandma na amandma vlade, ki odpravlja to omejitev - je zanimivo to, da se v kakšnih krajevnih odborih političnih strank komaj zbere dovolj moških in žensk, da jim lahko rečemo, da so množina. Pa imajo neomejen dostop pri kandidiranju. Nekdo drug bo pa moral zbrati 500, tisoč, dva tisoč, pet tisoč podpisov, da bo sploh lahko kandidiral. To je po mojem diskriminatorno.
Hvala gospodu Rezmanu. Besedo ima gospod Anderlič, pripravi naj se gospod Džuban.
Mislim, da je ta današnja diskusija pravzaprav zgrešila namen razprave o tem zakonu. Mi ne razpravljamo o tem, da bomo ali pa prav bi bilo, da ne razpravljamo o tem, ali bomo mi moški dali nekaj ženskam ali jim nekaj omogočili ali jih celo prisilili. Ni zadosti diskusija, ti pa češ vrata so odprta, izvolite. Sedaj nekateri hočemo spraviti ženske izza štedilnikov v parlament. Nekateri pa mislite, da je prav, da bi bile kar tam. Ni slučajno, da Evropska ustava govori o tem, ki ni sicer še sprejeta. Jaz upam, da bo, da je potrebno spolu, ki je podzastopan, najsi bo na lokalni ravni, najsi bo na državni ravni in tudi seveda na volitvah za evropski parlament, da se naredijo boljši pogoji, da se stimulira enakomernejšo zastopanost. Ni slučajno. Tudi v državah, kjer imajo danes ne določbo, koliko žensk mora biti na listah, ampak imajo določbe, kako morata biti oba spola uravnoteženo zastopana. Govorimo seveda o severnjaških, nekaterih državah iz severa. Poznate, o katerih govorim, da ne bom tukaj našteval. Zato mi je nekako težko, da upravičujemo vsi skupaj tukaj nekaj, kar je pravzaprav slabost te slovenske politike že leta in leta - če hočete - desetletja. Da tisto, kar nismo mogli skozi normalne politike, naj si bo socialne, kulturne, ne vem katere druge, pritegniti oba spola enakomerno, enakopravno - če hočete - z enakimi možnostmi v participiranje pri upravljanju javnih zadev, kamor sodijo občinski sveti, kamor sodi ta parlament, kamor sodi vlada, kamor sodijo še druge predstavniške organizacije. Mi zares opravičujemo nesposobnost politik v vseh teh letih do sedaj. Jaz ne pristajam in ne verjamem v to. Kajti vsaj 20 let je od tega, kar sem se prvič zares srečal, če odštejem tisti AFŽ, ko sem pravzaprav še kot mladinec spremljal, kako so resnično bile po mojem karikature narejene iz tega, da so se res samo ene in iste ženske pojavljale dolga leta. Tukaj je bilo nekaj tega podtona tudi danes. Češ, samo nekatere gospe so tukaj ali na nekem lokalnem nivoju že dolga leta prisotne, ostalih pa ni. Mislim, da se je od tistega časa naprej, ko sem se prvič srečal s temi vprašanji, tudi v političnem dialogu, v politični diskusiji marsikaj naredilo. Prav je tako. Jaz bi mnogo raje govoril na način, da bi vzpostavljali enake možnosti za vse, ne pa o tem, da govorimo, kako in še najbolj je pa - bom rekel - tudi me prisililo, da diskutiram pri tej točki, da se na eni strani Majda, na drugi strani Cveta borita proti temu ali pa zase, za neko zastopanost žensk, ker ta zakon - mislim - sploh ne govori o tem in ne bi smel govoriti o tem, da bomo uvedli v ta zakon neko kvoto, nek procent, neko zadrgo, neko zavezo, kako bodo ženske prišle na ta mesta. Ampak, kako bodo vzpostavili pogoje, da bodo enakovredno zastopane. To, ali bo na koncu zadrga ali kakorkoli, bo druga zadeva. Prav nerodno mi je, da imamo en zakon za volitve v evropski parlament in je zastopanost - bom rekel - zelo v redu kar se tiče naših poslank v evropskem parlamentu oziroma je približno tisto, kar bi si jaz želel. Torej, en zakon imamo za Evropo, en zakon imamo za doma. V tisti zakon smo zapisali 40%, pa še v zgornjem delu mora biti najmanj ena kandidatka, drugače lista ne more kandidirati in jo volilna komisija zavrže. Gospe in gospodje, zakaj pa to ne bi veljalo za volitve v ta parlament ali pa za volitve v lokalne skupnosti? Zakaj ne? Zakaj moramo hinaviti in reči: Mi smo odprta demokratična država, imamo vse pozitivne diskriminacije vgrajene v našo zakonodajo zato, da sta oba spola uravnoteženo lahko udeležena v urejanju javnih zadev - če temu tako rečem? Samo preprosto si je treba priznati, da je na nek način še vedno ta usidrana miselnost. Saj je prav, tudi bral sem nekatere predvolilne programe, kako se nekatere vrednote vzpostavljajo na tak ali drugačen način v ospredje. Preberite si. Ne bom citiral nobenega programa. Videli boste, kako se skozi te programe da jasno videti, da bi nekateri preprosto radi, tisti seveda, ki kreiramo, kreirajo politiko v strankah, da naj se ženske predvsem posvečajo - kot sem prej rekel - kuhinji. Mi smo tisti, ki jih bomo spravili iz te kuhinje v ta parlament. Mislim, da bi bilo bolje, če bi poenotili preprosto, da bi v vseh zakonih, ki govorijo o volitvah od lokalne ravni preko državne do liste za evropski parlament, imeli vgrajene enake kriterije. To bi se mi zdelo najbolj pošteno. Vse ostalo se mi zdi neko samo opravičevanje in ustvarjanje nekega vtisa. Češ, saj še ni vse v redu. Odprte so možnosti, se bo pa z leti to že samo uredilo, ko bodo še kakšne druge ženske pripravljene kandidirati namesto dveh Majd in mogoče Cvete. To se mi zdi, da bi bila tista osnovna zadeva. Sicer bom pa podprl višji procent, ker sem mi zdi vsaj nekaj, če že ne, tisto kar bi bilo najbolje. Hvala.
Hvala gospodu Anderliču. Besedo ima gospod Džuban. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Naj povem, da bom jaz glasoval najprej za prvi amandma, ki ne bo sprejet. Proti drugemu bom nasprotoval, ki bo sprejet in o tretjem mi ne bo treba glasovati. Ampak, kljub vsemu bom preživel. Bom pa povedal zakaj. Najprej se bom strinjal s kolegi večine iz koalicije, ki govorijo o tem, da imamo v nekaterih okoljih težave z listami in izpopolnitvijo list z ženskimi kvotami. Predvsem v ruralnih okoljih in okoljih z veliko občinami. In da v teh okoljih ali nočejo ali pa so onemogočene pri kandidiranju ter, da je v teh okoljih tudi res - kar kolega trdi - da so ženske manj izvoljive. To so neka dejstva, ki so prisotna. Jaz ne morem tukaj blefirati, da bi rekel, da to ni res. Upam si to tudi na glas povedati. Zaradi tega, ko sem rekel, da bom preživel vse te amandmaje rešitev v zadrgi, ki bo prinesla neke rešitve, da bomo imeli boljšo sestavo na občinah, delno zato odraža tudi v državnem zboru. Ampak tam je zadeva drugače urejena. Iz razloga, ko si želim, da bi bilo več žensk v občinski politiki zaradi tega, ker se ženske nekoliko drugače obnašajo. Drugače se obnašajo. To, kar je tudi tukaj prisotno. So bolj pripravljene, so manj arogantne in so manj politikanske ali - v Prekmurju rečemo - nakladaške, so morda bolj disciplinirane in morda še kaj. In je to razlog, da me bo veselilo, če bo ta rešitev, ki je - po moje - pomembna v zadrgi, doprinesla k temu, da bodo občinski sveti imeli boljšo sestavo z vidika spolov in potem kvalitete njihovega dela. Drugi razlog je v tem, da izrazim svoje mnenje o zadevi, ki ni predmet niti tega člena niti amandmajev. Bom zelo hitro. 4% prag. Preseneča me, da nasprotujejo 4% pragu tisti, ki govorijo o večinskem volilnem sistemu, ki pa imata veliko skupnega, da se voli človeka. Neodvisne liste oblikujejo prepoznavni ljudje, ki imajo možnost biti izvoljeni. Ravno tisti, ki nasprotujete temu pragu, govorite o večinskem volilnem sistemu [[opozorilni znak za konec]] , da bodo ljudje vedeli, koga volijo, in da bo izvoljen tisti, ki je dobil največ glasov. Čeprav lahko - ne vem - v večinskem volilnem sistemu 30, 40% glasov propade. Vendar me preseneča [[...]]
Gospod Džuban, čas se je iztekel.
[[...]]enkrat tako, drugič drugače. Hvala lepa. Se opravičujem!
Hvala gospodu Džubanu. Besedo ima še vlada. Želi gospod minister besedo? Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. V tej razpravi so se pravzaprav izpostavile mogoče tri točke, ki so se ves čas ponavljale. Kar zadeva urejanje zadeve v 4. členu, je ta del saniran. Pri tem pa bi dodal, da bo vsekakor treba, kar zadeva te liste, stvari temeljito pretehtati in urediti. Pa bom povedal, zakaj. Samo na podlagi enega primera. Namreč, kvote so že zdaj zapisane v tem zakonu, vendar na drugačen način. Ker so vezane na volilno enoto in je ne glede na volilno enoto potrebnih 15 glasov. To pomeni v Ljubljani 15 glasov za listo kot tudi v najmanjši volilni enoti v najmanjši občini, hipotetično, kar zagotovo ni enakomerno in ustrezno urejeno. Kar zadeva drugi del, ki je vezan na ta odstotek, bi rekel predvsem to: Če bi bil tak zakon sprejet že dva mandata nazaj, bi mi danes v skladu s tem zakonom že bili na 40%. Tako da bi bilo to lahko že dejansko urejeno. Ocenjujemo tudi, da je ta predlog predvsem zelo realen predlog. Ne nazadnje tudi v relaciji odnosov s terena, kar zadeva povratne informacije, se mi zdi še toliko bolj realen. Seveda pa teh 20% ne pomeni koraka naprej. Ocenjujem, da je ta predlog bistveno, bistveno večji korak naprej, kot je bilo do sedaj. In ga je verjetno zelo težko primerjati tudi z volitvami v evropski parlament, zato ker je tam pravzaprav ena lista, nekaj kandidatov. Za območje cele Slovenije pa govorimo o več tisoč potrebnih kandidatih - bom rekel - nasprotnega spola, ker ureja zadeve enotno. Tako ali pa drugače, odvisno, kakšna lista je predlagana. Še enkrat bi ponovil - mislim - da so rešitve v tem predlogu zakona dejansko zelo realne, zato predlagam državnemu zboru, da zakon z ustreznim amandmajem tudi podpre. Hvala lepa.
Hvala gospodu ministru. Ker čas za razpravo še ni v celoti porabljen, sprašujem, ali želi še kdo razpravljati? Zaenkrat imam tri najavljene: gospod Moge, gospa Potrata in gospod Gulič. Ja, in še gospod Sajovic. Vsak ima na voljo pet minut. Izvolite, gospod Moge.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Ta zakon ne bo uzakonil uspešnega uveljavljanja žensk v politiki in pri participiranju na oblasti, lahko ga pa v določeni meri zavira. Če pogledamo v zgodovino in če pogledamo tudi današnjo stvarnost, mislim, da so nekatere družbene sredine in tudi nekatere religije poskušale ženske zreducirati predvsem na vlogo matere. Medtem ko če pogledamo to našo sliko, pa naš prvi parlament, ko so prišli možje in so pod lipo poskušali urediti to, kar naj bi se v bodočnosti dogajalo, je ženska prikazana samo s sklonjeno glavo in hudobneži pravijo, da je v tem našem prvem parlamentu ženska prišla samo vprašat, kaj bi želeli za večerjo. Ampak pustimo te stvari ob strani. [[Oglašanje iz ozadja.]] Prosim, gospod Sok, jaz nisem vam v besedo vpadal, vi pa bodite vzgojeni in tudi meni ne vpadajte. Jaz mislim, da se časi spreminjajo. Kot je rekla Pečanova, tudi mi se spreminjamo z njimi in da sem v svojem kratkem življenju doživel ogromne spremembe in tudi pozitivno ogromen napredek pri uveljavljanju žensk. Treba je povedati, da je sodobna tehnologija odpravila žensko, ki je prala pri potoku, ki je poleti in pozimi na drva kurila štedilnik, ki je rojevala otroka za otrokom. Človek bi lahko tudi rekel, da je do nekje bila ta zaščita pred zanositvijo in lahko rečem tudi to, da so enake možnosti pri izobraževanju napravile to, da imamo zdaj v Sloveniji 80% zlatih maturantk, pa samo 20% zlatih maturantov, da so ženske pri stopnji visoke izobrazbe že prešle moške pri štetju 2002. Mislim, malo se lahko ob tej temi tudi šalimo, da ko bom jaz prvič prekopan, bo tukaj "matriarhat v Sloveniji". Naj se tega bojim? Ne! Moram pa reči, da ženske tudi izredno spoštujem, od svoje matere, do tega, da sem hodil v pomorsko šolo in nas je bilo tam na ladji 60 moških, pa nobene ženske, smo pluli čez Atlantik. Tudi moram povedati, kako smo se počutili. Vse to pravim, da je pohod uspešnih žensk pred nami, da imajo možnost in da bodo šle naprej. Ne vem, zakaj bi za nas bilo tako težko, kot za politike, da bi jim omogočili boljšo pozicijo tudi pri participiranju na oblasti. Samo v enem segmentu še naše družbe žensk ni. Ampak mislim, da bo tudi čez nekaj let, tudi ta segment takšen, da bo odprt, da bodo tudi ženske sposobne delati ta dela, ki jih zdaj nekateri delajo. Poglejte samo, kako se je število žensk v vojski povečalo. Poglejte samo, kako se je število žensk v policiji povečalo. Poglejte naše kolegice, ki so tukaj. Marsikaterega kolega poslanca je lahko sram, ko vidimo, kako se kot levinje v tem parlamentu borijo za to, kar so svojim volivkam obljubile. Mislim, za vse kolegice, ki sedite v tem parlamentu. Jaz vas spoštujem. Nimam nič proti temu, da nam ne bi s tem, ko bom pritisnil na gumb, omogočil tudi vam in vašim zavamkam, ki bodo šle na volitve, ugodnejše pogoje, kot jih imajo ženske zdaj. Slabo je, če politične stranke niso sposobne pridobiti svoje ženske, sposobne ženske, ki bi kandidirale. Mislim, da velja, ko bomo o tem glasovali, se zamisliti še na enem izreku, ki pravi: Odveč so stroški za spomenik. Spomin na nas bo trajal, če smo si z delom to zaslužili. In tak spomenik bo tudi to glasovanje, spomenik za ženske. Kdor bo podprl tisti amandma, ki bo omogočal večjo participacijo žensk, bo seveda tisti, ki bo imel ime na tem [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]spomeniku, kdor bo pa odklonil, bo pač kazal svojo nemoč pri tem, da bi lahko bil bolj odprt do družbe, v kateri živimo.
Hvala gospodu Mogetu. Besedo ima gospa Potrata.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Ni malo takih ozaveščenih ljudi, ki menijo, da ni treba iskati posebnih argumentov za to, zakaj bi morala biti zagotovljena paritetna demokracija tudi v procesih odločanja. Kakršno je razmerje med spoloma v populaciji, tako naj bi bilo tudi v predstavniških telesih. Sama zagovarjam ravno to razmerje pol pol. Po drugi strani je treba reči tudi to, da je zakon, o katerem sedaj govorimo, samo zagotovilo za možnost kandidiranja. Prav je tako, da je tistim, ki bodo prišli na volišče, omogočena izbira. Zato ponuditi eno samo žensko na volitvah in pričakovati, da bo izvoljena, ni tisto, kar bi moralo biti. Tudi med ženskami mora obstajati možnost izbire. Ko bo žensk več v politiki, potem ne bodo opazovane samo kot dodatek. Zaradi tega, ker v politiki, v državnem zboru, nismo zaradi tega, da bi sprejemali zakon lepi ljudje, ampak da bi zakon sprejemali odgovorni ljudje, ker zakonu se ne bo poznalo, kakšni so bili tisti, ki so ga sprejemali, ampak ali so bili odgovorni ali so bili pametni. Enako velja tudi za odločitve v lokalnem okolju. Lokalno okolje je za uveljavljanje žensk v politiki primerno okolje zaradi tega, ker omogoča združitev javnega in družinskega življenja. Bistveno prej kot tisto - zato ne zameriti. Primerjava z državnim zborom za lokalne volitve ni primerna ravno v tem, zaradi tega, ker razumem, da je moja pozicija drugačna od pozicije mlade ženske, ki ima majhne otroke doma. Tako, da je treba vedeti, da sedaj govorimo o volitvah v lokalnem okolju. Zakon je - kot rečeno - pospremilo tudi stališče, da je potrebno spremeniti predvideno kvoto zaradi tega, ker lokalne skupnosti niso še pripravljene uresničiti 25% kvote. Ampak zanimivo pri vsem tem je, da v dopolnjenem predlogu zakona piše, da sta v predvidenem roku mnenje poslali samo dve lokalni skupnosti, občina Domžale in občina Žirovnica od 193. Sedaj, kje so potem tisti silni posegi, mnenja, pomisleki, dvomi in ne vem kaj še vse? Verjetno so to taki [[...]] Ne, gospod Pojbič, ni mi treba pomežikovati, veste. Stvar v politiki se misli z glavo, stvar v politiki se ne misli z drugimi deli telesa. Zato je pač tako, da je treba poudariti še eno stvar in spodbijati še eno. Namreč, tole. Dvakrat je kolega Barovič govoril o pripombah zakonodajno-pravne službe na predlog zakona. V 2. členu je bil predlog oziroma je bila pripomba zakonodajno-pravne službe, povezana s tistimi listami, ki imajo enega ali do tri kandidate na listah. Izjemoma sem počaščena, da je odbor za lokalno samoupravo sprejel amandma, ki sem ga predlagala in ki je saniral to pripombo. In sedaj, če govorimo o 4. členu - še enkrat opozarjam - mnenje zakonodajno-pravne službe se nanaša na izključno samo - spoštovani kolega poslanec - na tretji in četrti odstavek 4. člena predloga zakona. To je amandma LDS-a saniral in je potem vlada dala še amandma na amandma zaradi drugih razlogov, ampak vendarle priznala, da je amandma LDS-a za črtanje tretjega in četrtega odstavka upravičen. Res bi vas prosila, da pogledate, da amandma Socialnih demokratov ne prinaša nobene nove kategorije, ampak samo sledi tistemu, kar je vlada najprej predlagala. Zato plediram, da ga podprete. Hvala.
Hvala gospe Potrati. Besedo ima gospod Gulič. Izvolite.
Spoštovani gospod predsednik, cenjene kolegice in kolegi! Zdaj bom tako začel. Če družba ne more in ne zmore, potem naj pomaga država. Zdaj gre za tisto, da uveljavljamo neke kvote, ki bi v neki normalni situaciji bile popolnoma nepotrebne, pa naj se gre za moške ali ženske. Jasno nam je pa vsem tistim, ki smo kdajkoli delali v enospolnih kolektivih, da je najslabše tam, pa naj si je kolektiv samo ženski ali pa samo moški. Še najbolje je takrat, kadar so zadeve urejene tako, kot so sicer v življenju. Takrat se lahko potem vsa ta energija in vsa ta različnost gledanj lahko koristno uporabi in prinese marsikaj pametnega. Zato kvote. Dokler ne bo vse spravljeno na recimo razmerje 50:50, 40:60, kar je na nek način normalno, toliko časa je dobro, da imamo kvote in čim višje so na začetku tem bolje. Jaz verjamem, da je zelo udobno pristajati na tisto, kar je sicer že v družbi in to uzakoniti. Ampak z nekaj napora bi se dalo doseči potem tudi to, da bi bilo na začetku 25%, kasneje 30%, 35% in tako naprej. Mene pravzaprav niti ne skrbi in se ne bojim ne žensk ne moških. Bojim se pa nespameti, surovosti, ignorance in vsega tega, kar lahko ali moški ali ženske naredimo temu svetu. Tako, da bom glasoval za višjo kvoto, če ne bo šlo pa vsaj zato, da nekaj ostane. Hvala lepa.
Hvala gospodu Guliču. Besedo ima gospod Sajovic.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Spoštovani gospod minister s sodelavci, kolegice in kolegi! Jaz mislim, da gre ta debata in ta trud, ki se ga danes v parlamentu vlaga zato, da bi kvote povečali v neko normalno in pa pravilno smer. Kajti, nenazadnje je takšna zastopanost moških in pa ženskih osebkov tudi prisotna povsod v naravi in tako nenazadnje tudi pravično in pa enakomerno razporejena. Če rečemo, da je človek tista od živali, ki se je najvišje razvil in če gremo po tej verigi nazaj, potem vidimo, da so v vsem zgodovinskem in filogenetskem razvoju ti proporciji približno takšni, kajti ravno ti enakomerni proporciji so omogočili, da se je človeštvo in živalstvo ne nazadnje razvilo do te mere. Zakaj bi se žensk bali v politiki, mi ni jasno. Zato bom vsa ta dopolnila in amandmaje, ki njihovo naravno vlogo povečujejo, z veseljem podprl. Mislim, da sem danes, ko sem se peljal v parlament, pri poročilih slišal, da so v anglikanski cerkvi dovolili, da bodo od zdaj naprej ženske lahko tudi škofje. To se pravi na najvišjih položajih. Če neke take ortodoksne inštitucije priznavajo neko svojo zmoto, ki so jo očitno gojile stoletja in če razmislim o tem, da sem prejšnji teden z veseljem razbral in pa prebral znamenito delo Da Vincijevo šifro, ki se ga nekateri zelo bojijo ravno zaradi tistega ugibanja, ker ne vedo, kaj je zraven Jezusa Kristusa naslikano na tisti sliki za apostoli, potem se mi zdi, da gredo današnje razprave in pa amandmaji v pravo smer. Hvala lepa.
Hvala gospodu Sajovicu. Še gospod Ficko. Izvolite.
Hvala lepa. Sedaj, ko govorimo o spodbujanju večje zastopanosti žensk, moramo povedati, da ne spodbujamo, da jih bo več izvoljeno, ampak uzakonjamo oziroma predpisujemo, da bodo kandidirale. To pa je lahko včasih tudi kontradiktorno. Bom na čisto konkretnem primeru navedel, ko sem se pogovarjal oziroma nagovarjal eno kandidatko, da bi kandidirala na lokalnih volitvah in smo se že tudi pogovarjali o kvotah. Takrat v prejšnjih volitvah še ni bila pripravljena zaradi svojih okoliščin, je pa bila pripravljena to storiti na naslednjih volitvah. Ampak navedla je eden pogoj. Če bodo kvote uvedene, je to zanjo ponižujoče. Namreč, lahko da bodo volivci smatrali, da je izvoljena in pridobila neko politično funkcijo samo zaradi teh kvot. Ni pripravljena. Žal ni pripravljena kandidirati. Pač ima svoje razmišljanje in svoje razloge. Tako da, bi bil osebno veliko bolj vesel kot tudi mnogi tu znotraj ugotavljate, če bi druge okoliščine doprinesle do tega, da bi se več žensk odločalo v prvi vrsti torej odločalo. Prav gotovo bi bile potem tudi v večji meri izvoljene. Veliko več bi to pomenilo tudi nam političnim strankam, ki vsaka po svoje se hvali, da dela na neki način, da bi bilo to tako. Dejstva na terenu so pa žal drugačna. Tudi predstavniki opozicije to ugotavljate. Eni upajo priznati, drugi pač ne upate priznati, da bodo predvsem na terenu težave. Poudariti pa velja, da so možnosti odprte. Sedaj, kakorkoli si to kdo razlaga, možnost kandidiranja imajo res vse ženske do 80% po tem predlogu. Malo bi se pa dotaknil še vseeno tistih 4%, ki toliko burijo duhove tudi na današnji razpravi, pa v bistvu niso več potrebne, saj je vlada sprejela tisto določilo amandmaja Liberalne demokracije, ki v tem trenutku sledi mnenju zakonodajno-pravne službe, da zadeva ni, kar se tiče postopkov, korektna in bo umaknjeno. Seveda je bilo omenjeno, da bo ob prvi priložnosti uvedeno. Razlogi so bili že večkrat navedeni, pa se eni vseeno sprenevedajo, zakaj smo proti tem 4% podpisov. To uvaja neko sorazmerje glede na veličino volilne enote. Jaz bi celo dodal spodnjo mejo. O tem se bomo morali pogovarjati, ker v nekaterih volilnih enotah bi pa ta sprememba pomenila celo znižanje potrebnih podpisov za vlaganja kandidatnih list. Bi pa bilo potrebno uvesti neko absolutno spodnjo mejo. Tudi tisto mnenje ustavne presoje je bilo omenjeno, ki govori o neustavnosti. Ko bi namreč za kandidiranje potreboval kandidat več podpisov kot pa za samo izvolitev. Tu bi šel v polemiko. Namreč, kje se to pojavi? Čim več bo list, ki bodo kandidirale, tem manjši prag za izvolitev je potreben. O tem bi seveda veljalo razmišljati takrat, ko je bilo prvič nastavljen ta prag. Da je bil tako nizek, možnost tako širokega kandidiranja, kar tudi doseže to potrebno nižjo število samih glasov za izvolitev kot pa za vložitev kandidatne liste. To je bilo v preteklosti na nekaj primerih. Tudi zakonodajno-pravna služba jih navaja. Ampak to je bilo v primerih, ko je kandidiralo 18 oziroma 21 list. To seveda vse niso bile politične stranke. So bili takšni ali drugačni, plešasti spredaj ali plešasti zadaj in so imeli na tak način možnost kandidirati. Verjamem, da bodo učinki tega zakona in v prihodnje tudi s temi 4% praga podpisov prinesli nek napredek na tem področju lokalne samouprave. Hvala lepa.
Hvala, gospodu Ficku. S tem zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj pol ure po končani 17. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 21.15 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O PRAZNIKIH IN DELA PROSTIH DNEVIH V REPUBLIKI SLOVENIJI. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslancev, s prvopodpisanim dr. Markom Pavliho. V zvezi s tem zakonom odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide predlaga državnemu zboru, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Na podlagi tretjega odstavka 134. člena poslovnika dajem najprej besedo predstavniku predlagateljev zakona za dodatno obrazložitev predloga zakona. Izvolite, gospod Pavliha.
Hvala lepa, gospod predsednik. Dovolite mi, da zaradi časovnega prihranka združim tako predstavitev kot predlagatelj kakor tudi stališče naše poslanske skupine Liberalne demokracije. V našem poslanskem klubu menimo, da tako pomembni dogodki, kot so državni prazniki, ne bi smeli biti stvar političnega prestiža, ne bi smeli povzročati med nami peripetij in tekmovanja. Dejstvo je, da je skupina naših poslancev predlagala 5. oktober kot najprimernejši datum za obeležitev priključitve Primorske k Republiki Slovenije. Spomnimo se na Londonski memorandum iz leta 1954. Dejstvo je, da so nekateri poslanci iz našega poslanskega kluba predlagali 17. avgust kot najprimernejši datum za priključitev Prekmurja. Dejstvo je, da smo dali tudi na matični odbor pobudo, da se za razliko od vseh obstoječih praznikov, ki praznujejo ali obeležujejo preteklost, uvede tudi praznik prihodnosti. Namreč 12. avgust, ki ga Združeni narodi praznujejo kot praznik mladih. Res je, da zgodovinska stroka glede datumov ni enotna. Če vzamemo samo morebitni in možni datum za priključitev Primorske oziroma za praznovanje Primorske kot del Slovenije, obstaja najmanj 20 predlogov. Tako, da se je zelo težko odločiti, kateri datum je pravi. Ali je bolj primeren žalostni dogodek, kot na primer požig Narodnega doma v Trstu leta 1920 ali pa vesel dogodek, kot na primer Pariška mirovna pogodba 15. septembra leta 1947 ali pa Londonski memorandum. Ampak, kot rečeno, v duhu kompromisa, v duhu sodelovanja s koalicijo smo se odločili, da prisluhnemo vladnemu predlogu, ki - mislim - je še vedno v fazi osnutka. Predlagamo amandma k pričujočemu predlogu zakona, s katerim bi tako rekoč prevzeli vse predloge vlade. In sicer, namesto 5. oktobra 15. september kot dan priključitve Primorske. Potem 23.11. kot dan Rudolfa Maistra in končno 26. december kot dan samostojnosti in enotnosti. Žal ugotavljamo v poslanskem klubu Liberalne demokracije, da je določitev datumov stvar političnega prestiža za vladujočo koalicijo. Naš amandma, ki je po vsem dobesedno povzel vladni predlog, je na matičnem odboru naletel na gluha ušesa. Očitno koalicija ne želi prisluhniti predlagatelju zakona, ki so se odrekli svojemu predlogu in so bili pripravljeni sodelovati pri določitvi datumov, s katerim bi sodelovale vse poslanske skupine. Podlago bi pa seveda predstavljal vladni predlog, katerega bomo v kratkem obravnavali tule. Očitno koalicija pozablja na to, da je večkrat izrazila pripravljenost za sodelovanje z opozicijo, izkazala in ponudila roko. Tokrat pa očitno ne želi seči v roko, ki jo ponuja opozicija. Tako, da bi seveda še enkrat apeliral na to, da do tega v prihodnosti ne prihaja in da tam, kjer lahko presežemo naša razlikovanja, da takrat enostavno postanemo enotna posadka - kot sem že večkrat - dejal na enotni barki za skupne potnike. Hvala lepa.
Hvala gospodu Pavlihu. V zvezi s tem zakonom odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide predlaga državnemu zboru, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Predstavnik, želi predstavnik vlade v zvezi s to točko? Nima besede. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Najprej bo v imenu DeSUS-a govoril gospod Žnidaršič. Izvolite.
Lepa hvala, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev ugotavlja, da je interes določiti nove dodatne praznike in dela proste dni zelo velik. V kratkem času so prišli v državni zbor štirje predlogi zakonov, morda pride še kakšen. S tem ni seveda nič narobe. Vsi predlogi imajo svojo pozitivno in zgodovinsko utemeljitev. Ko to beremo in bi se odločali o tem, ali to podpreti ali ne, bi najraje podprli vse predloge. Toda že z obstoječimi datumi in številom smo v samem vrhu držav Evropske unije. Zato mislimo, da je potreben globlji premislek in nato skrbna odločitev. Namreč, prav gotovo je nek razlog, da se je število praznikov ustavilo nekje na 15 v teh 25 državah. Ciper ima 16, potem smo pa takoj mi s 15. Gre za dokaj enakovredne predloge. Zato je odločitev še toliko težja. Nepremišljena odločitev bi lahko globoko prizadela ne samo posamezne predlagatelje, pač pa tudi širše skupine ljudi ali cela območja naše države. Iz tega razloga DeSUS v danem trenutku večinsko ne bo podprl predloga zakona, enako kot je to storil odbor s svojo odločitvijo, da zakon z enim predlogom zavrne. En praznik, to je naslednji, s prvopodpisanim gospodom Samom Bevkom, bi bil za nas absolutno sprejemljiv, ker je datum, ki je predlagan, natančen, s svojo bogato in enkratno zgodovinsko vsebino naše enotne odločitve za samostojno državo. Seveda pa bi, če bi ga podprli, s tem prizadeli druge neupoštevane predlagatelje. Zato menimo, da si je treba vzeti več časa, da bi morda našli soglasje - kot ga - recimo, deloma oziroma v dokaj sprejemljivem obsegu že ponuja vladni predlog, ki bi morda s kakšno manjšo spremembo, ki bi jo tudi mi podprli, lahko pomenil tisto stopnjo soglasja, ki bi bilo najboljše. Se pravi, da bi ga podprla velika večina vseh poslancev oziroma različnih političnih strank. Pri tem odklanjamo prestižne namere tako vlade kot posameznih drugih predlagateljev in o tem ne razmišljamo. Mislimo, da je dogovor o tem potreben. Tudi iz razloga, da bo najbrž to zadnji predlog, ko bomo dodajali že obstoječim državnim praznikom še nove proste dneve. Ker vladni predlog ne predvideva dela prostih dni, mislimo, da bo zaradi tega tudi najmanj ekonomske škode, čeprav bomo v EU na prvem mestu glede na število praznikov in dela prostih dni, skratka, vsaj po nečem prvi. Zato danes zakona ne moremo podpreti. Hvala lepa.
Hvala gospodu Žnidaršiču. Stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Srečko Hvauc. Izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Jaz se bom osredotočil na predlog zakona, ki je v današnji obravnavi. Se pravi, bom predstavil stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke glede predloga zakona o spremembi in dopolnitvi zakona o praznikih in dela prostih dnevih v Republiki Sloveniji, katerega predlagatelji so: prvopodpisani kolega poslanec dr. Pavliha in poslanki Majda Širca in Darja Lavtižar Bebler. Predlog predvideva, da bi se v Sloveniji uvedel nov praznik, in sicer 5. oktober kot dan spomina na vlogo primorskih Slovencev med fašističnim nasiljem in na žrtve 1. in 2. svetovne vojne na Primorskem. Po tem predlogu bi bil nov praznik dela prost dan. Mislim, da ni dvoma, da si slovenska Primorska, Primorci in Primorke zaradi zvestobe slovenstvu in najstarejšemu antifašizmu v Evropi zaradi trpljenja, zaradi žrtev in vztrajnosti zaslužijo poseben spominski dan. Tudi ni dvoma, da je obletnica podpisa memoranduma leta 1954, s katerim sta Italija in bivša Jugoslavija dokončno dosegli soglasje o razmejitvi na cono A in B zelo pomemben datum ne samo za Primorsko, ampak tudi za celotno Slovenijo. Vendar kljub temu poslanska skupina Slovenske demokratske stranke teh sprememb ne bo podprla. Navedel bom vsaj tri razloge, zakaj je naša odločitev takšna. Prvič. Predlog obeležuje pomemben zgodovinski dogodek, ki pa se nanaša le na eno področje v Sloveniji, konkretno na Primorsko. Vemo, da imamo v Sloveniji še kar nekaj pomembnih dogodkov, ki so pomembno vplivali na našo usodo, so pa povezani z različnimi področji v Sloveniji. Gre za Koroško, gre za Štajersko, gre za Prekmurje in še kaj bi lahko našli. Takšen pristop bi pomenil, da mogoče delamo krivico ali pa zapostavljamo nekatere pomembne dogodke. Kar po naše ne bi bilo prav. Drug razlog je ta, da je v zgodovini bilo več dni, ki so pomembno pozitivno ali negativno zaznamovali Primorsko tudi žalostno ali tragično. Naj jih navedem samo nekaj. Na primer 13. julij 1920, ko je bil požgan narodni dom v Trstu, ali pa 6. september 1940, ko je šlo za usmrtitev bazoviških junakov, pa že omenjeni 5. oktober 1954, ko je bil podpisan memorandum, pa 15. september 1947, ko je bila podpisana Pariška mirovna pogodba. Prav gotovo bi našli kakšen pomemben dan, ki je povezan s Tigrom ali pa z varšavskim gibanjem ali pa še s čim. Tudi je že bilo omenjeno, da stroka ponuja še kar nekaj pomembnih dogodkov ali pa datumov, o katerih bi lahko razmišljali, da bi jih bilo potrebno na en primeren način tudi obeležiti. Vse to odpira vprašanje, ali je predlagan datum, 5. oktober, res tisti najbolj primeren. Po naše ima vsekakor večjo zgodovinsko in tudi pravno težo 15. september, ko je bila podpisana Pariška mirovna pogodba. Tretji razlog, ki je pomemben zato, da ne bomo podprli tega predloga, je ta, da uvajamo nov dela prost dan. To je sicer všečen predlog, vsi si želimo dosti dneva prostih dni, ampak zavedati se je potrebno, kakšne so posledice tega. Več prostih dni pomeni tudi zmanjšanje konkurenčnosti našega gospodarstva. Kar pomeni na koncu tudi posredno poslabšanje ekonomsko socialnega položaja zaposlenih. Tudi po številu praznikov smo že danes praktično na vrhu v Evropski uniji. Samo Ciper ima enega več, to je 16 dni praznikov. Ostale države imajo precej manj. Nemčija 9, Velika Britanija in Irska pa celo samo 8. Zaradi vsega navedenega v poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predloga zakona ne bomo podprli. Hvala.
Hvala gospodu Hvaucu. Stališče poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil gospod Samo Bevk. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor. Od leta 1997 dalje se je v zakonodajnem postopku znašlo kar precej predlogov za spremembo in dopolnitev zakona o praznikih in dela prostih dnevih. Zaradi različnega pojmovanja, ocenjevanja in pogleda predlagateljev na stopnjo pomembnosti posameznega dogodka predlogi zakonov praviloma niso bili sprejeti. Največ predlogov za spremembo omenjenega zakona se nanaša na obeležitev priključitve Primorske k Sloveniji. Vendar posamezni predlagatelji v vseh teh letih niso enotni pri izbiri datuma, kdaj naj bi obeležili ta dan. V predlogih sprememb in dopolnitvah zakona ter ob razpravah oziroma vloženih amandmajih so se pojavljali naslednji datumi: 15. september. Obrazložitev k temu datumu se nanaša na 15. september 1947 kot dan uveljavitve mirovne pogodbe z Italijo oziroma Pariške mirovne pogodbe, na podlagi katere je Slovenija de facto priključila Primorsko in združila svoje ozemlje. 5. oktober, ko je bil leta 1954 podpisan memorandum o soglasju med Jugoslavijo in Italijo, v katerem je bila dokončno dorečena ozemeljska razmejitev, določena v Pariški mirovni pogodbi 15. septembra 1947. 13. julij. Tega dne 1920 je bil v Trstu požgan Narodni dom, simbol slovenstva. Ta dan pa pomeni tudi začetek dolgotrajnega nasilja nad slovensko skupnostjo in načrtne fašistične raznarodovalne politike. Primorski župani in županje so se marca 2004 odzvali na ravnanje italijanske poslanske zbornice, ki je na pragu vstopa Slovenije v Evropsko unijo sprejela zakon o razglasitvi 10. februarja za dan spomina na žrtve fojb in eksodusa Italijanov iz Istre, Reke in Dalmacije po drugi svetovni vojni. V izjavo so zapisali, da želijo opozoriti na trpljenje Slovencev pod italijanskim fašizmom po prvi svetovni vojni in državnemu zboru predlagali, da s podobnim ukrepom obeleži trajni spomin na žrtve fašističnega nasilja in vojne nad Slovenci. Za dan spomina so predlagali 26. april - leta 1915 je bil namreč podpisan londonski pakt, s katerim so antantne sile dodelile Primorsko Italiji - ali 6. september, ko so bili leta 1930 na gmajni pri Bazovici ustreljeni narodni odporniki, ali 12. november, ker je bila tega dne leta 1920 podpisana Rapalska pogodba, ki je legalizirala priključitev Primorske k Italiji. Na zaprosilo odbora za notranjo politiko in javno upravo je Inštitut za novejšo zgodovino v strnjeni obliki podal poročilo o posameznih pomembnih dogodkih, in sicer za 15. september in 13. julij kot možna datuma za obeležitev spomina na trpljenje Primorcev pod fašizmom. Iz poročila je moč zaznati, da sta oba dogodka pomembno zaznamovala novejšo zgodovino Slovencev. Poleg teh šestih datumov se pojavljajo še številni drugi predlogi. Poslanci Socialnih demokratov smo že leta 1997 bili sopredlagatelji zakona o praznikih, ki je predvidel kot nov praznik 15. september, dan uveljavitve Pariške mirovne pogodbe. Zato bomo tudi tokrat podprli ta datum. Obžalujemo pa, da že vlada ni izkoristila priložnosti, da bi amandmirala zakonski predlog našega kolege dr. Marka Pavlihe s predlogi praznikov vrnitve Primorske matični domovini, dneva Rudolfa Maistra in dneva samostojnosti in enotnosti, ki vsebinsko povzema naš zakonski predlog, predlog Socialnih demokratov, ali pa da bi matični odbor prisluhnil predlagatelju in oblikoval svoj amandma. V poslanski skupini Socialnih demokratov menimo, da morajo obeležitve novih praznikov, kot so spomin na trpljenje Primorcev pod fašizmom in vrnitev Primorske matični domovini, boj generala Rudolfa Maistra za severovzhodno mejo in dan samostojnosti in enotnosti, predstavljati dejanja, ki jih bo državni zbor sprejel ob polnem soglasju parlamentarnih strank. V poslanski skupini Socialnih demokratov smo prepričani, da mora iskanje primernih datumov prispevati k povezovanju, ne pa k razločevanju in tekmovanju med različnimi političnimi strankami in skupinami v slovenskem prostoru. Hvala lepa.
Hvala gospodu Bevku. Stališče poslanske skupine Nove Slovenije bo predstavil mag. Franc Capuder. Izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Na današnji seji se ponovno srečujemo s predlogom za uvedbo novega praznika in dela prostega delovnega dne. Na sami seji delovnega telesa torej po vseh poslovniško določenih rokih je bil poleg predlaganega datuma za praznik, to je 5. oktobra, predstavljen s strani predlagatelja zakona še amandma z več predlogi za praznike. V Novi Sloveniji teh predlogov nismo podprli. Se pa strinjamo, da je treba te stvari urediti celovito. Po veljavnem zakonu o prazniku in dela prostih dnevih v Republiki Sloveniji je trenutno določenih 9 državnih praznikov, ki so istočasno tudi vsi dela prosti dnevi, ter 6 dela prostih dni, ki imajo versko obeležje. Ureditev v Republiki Sloveniji je z določenimi 15 prazniki in dela prostimi dnevi po številu še primerljiva z ureditvami v drugih evropskih državah, kjer se število prostih prazničnih dni giblje od 10 do 15. V zvezi s strukturo praznikov po evropskih državah lahko ugotovimo, da je v večini primerjanih držav večina praznikov verskih. Poleg novega leta in praznika dela pa je praznično obeleževanje, vezano na državnost posamezne države, omejeno le na dan ali pa dva dneva. V Novi Sloveniji podpiramo vlado Republike Slovenije, ki pripravlja celovitejše spremembe oziroma dopolnitve zakona o praznikih in dela prostih dnevih. Strinjamo se, da je potrebno dopustiti oziroma podpreti tudi morebitno uvedbo praznikov, ki naj bi bili opredeljeni kot dela prosti dnevi. Z vidika delovnopravne zakonodaje je namreč smiselno, da določitev dodatnega prazničnega dneva vedno pomeni tudi izpad delovnih ur oziroma povečanje obveznosti za delodajalce, kar zmanjšuje konkurenčnost slovenskega gospodarstva. V Novi Sloveniji podpiramo stališče matičnega odbora in zakona o dopolnitvi in spremembi zakona o praznikih in dela prostih dnevih v Republiki Sloveniji ne bomo podprli. Hvala.
Hvala gospodu Capudru. Stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Stanislav Brenčič. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Glede na to, da predlagatelji predloga zakona o spremembi zakona o praznikih in dela prostih dneh v Republiki Sloveniji uvajajo nov praznik, nov državni praznik, ki je dela prost dan, v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da je vprašanje večanje števila državnih praznikov kot dela prostih dni potrebno krepko proučiti. V smislu tega, kaj pomeni dodaten izpad delovnih ur oziroma zmanjšanje fonda števila efektivnih ur v letu in s tem dodatno obremenitev delodajalca za konkurenčnost slovenskega gospodarstva na vedno bolj agresivnem, tako evropskem kot svetovnem trgu. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke podpira to, da se ponovno priključitev oziroma vrnitev Primorske po mračnem obdobju načrtnega razdedovanja tega trdost slovenskega okolja matični Sloveniji obeleži že kot državni praznik. Temu podobno je smiselno prisluhniti tudi utemeljenim predlogom, ki se navezujejo na dogodke, povezane z obstojem narodne biti tudi še v drugih okoljih slovenskega matičnega ozemlja. Kot na primer Prekmurja. Vendar zopet s predpostavko, da se število letno efektivnih delovnih ur ne zmanjšuje. V slovenski ljudski stranki menimo, da obeležitev dogodkov, ki zaznamujejo zgodovinski obstoj našega naroda, ne more biti prestižnost posamezne politične stranke in tudi ne posameznega poslanca, temveč dosežek vse družbenega konsenza z vsemi posledicami vred. Zato je edino smiselno, da tak predlog pripravi in državnemu zboru v sprejem predloži vlada Republike Slovenije. Res je, da se je nekaj takega - kot menimo mi - da je potrebno doseči pri tem vprašanju neke vrste družbeni konsenz, poskušala urediti s predlaganim amandmajem s strani predlagateljev, ki naj bi bil amandma odbora neposredno, kakšno uro pred odločanjem o tem vprašanju na odboru. Vendar je v tako kratkem in v tako danem času le težko slediti vsebini predloženega amandmaja. Mogoče bo iz njega razbrati, da je po vsebini zelo podoben temu, kar predlaga vlada. Saj je v tem smislu za kar vem jaz - po obsegu predloženega osnutka vladnega zakona, bi navsezadnje bilo mogoče to tudi z enim samim predlogom v celoti doseči. Vendar za to potrebujemo nekaj več časa. Za proučitve in razmislek. Zato iz tega naslova poslanska skupina Slovenske ljudske stranke soglaša s predlogom sklepa, ki ga je plenumu predložilo matično delovno telo. Hvala.
Hvala gospodu Brenčiču. Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Srečko Prijatelj. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Spoštovani kolega dr. Marko Pavliha in skupina poslank in poslancev so predložili v sprejem predlog, ki je vsega spoštovanja vreden, in v obrazložitvi zapisali, da je bil oborožen partizanski boj, ki ga je simbolizirala bitka na Nanosu in goriška fronta ter boj IX. korpusa, za Primorce temeljnega značaja, saj je združil ta del Slovenije z matičnim delom Slovenije. Ravno zaradi tega bi želel povedati sledeče. V Slovenski nacionalni stranki menimo, da je slovensko ozemlje, ki je bilo maja 1945 v celoti osvobojeno do njenih skrajnih meja, stoletni sen združitve vseh Slovencev. Dejstvo je, da je bil ta sen za hip uresničen in je bila osvobojena tudi vsa goriška pokrajina, Trst. Na avstrijskem Koroškem pa so okoli vojvodskega prestola postavili celo slovensko častno stražo. Pred tem je slovensko Primorje s Trstom in Gorico po prvi svetovni vojni pripadalo Italiji, kar so velesile potrdile z Rapalsko pogodbo. V Italiji je tako ostalo 300.000 Slovencev, ki so bili s strani Italije maltretirani. Na njih se je vršil pritisk s strani fašistov, potujčevala so se imena. Tudi mrtvim so se spreminjali priimki. Skratka, za ta živelj v tem delu ni bilo lepih dni. Prvi so se ustanovili v ilegalno organizacijo pripadniki organizacije Tigr. Primorska je bila ravno tista, ki je prva občutila ves gnev fašističnega nasilja. Zato v Slovenski nacionalni stranki menimo, da bi ta dan, ko se je Primorska združila z matično Slovenijo, moral biti dan, ki bi ga praznovali vsi Primorci na dostojen način. Vlada je v parlamentarno proceduro že vložila svoj predlog sprememb in dopolnitev, v katerem povzema naš predlog, to je 15. september, vrnitev Primorske k matični domovini. Sami smo tudi to predlagali. V začetni fazi je bil ta predlog zavrnjen, vendar je v sedanjem predlogu vlade upoštevan. Zato ga želimo v Slovenski nacionalni stranki tudi vsi podpreti. Hvala lepa.
Hvala gospodu Prijatelju. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa bomo odločali v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanja, ki se bo pričelo pol ure po končani 17. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 17. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA SKLEPA O IZBIRI REVIZORSKE DRUŽBE ZA REVIDIRANJE RAČUNOVODSKIH IZKAZOV RAČUNSKEGA SODIŠČA REPUBLKE SLOVENIJE ZA LETO 2004. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila komisija za nadzor proračuna in drugih javnih financ. Besedo dajem podpredsednici komisije, gospej Bredi Pečan. Izvolite.
Hvala, gospod predsednik, kolegice in kolegi. Komisija za nadzor proračuna in drugih javnih financ je obravnavala oziroma začela postopek za izbiro revizorske družbe za revidiranje računovodskih izkazov Računskega sodišča Republike Slovenije za leto 2004. Komisija Državnega zbora Republike Slovenije za nadzor proračuna in drugih javnih financ je na svoji 9. seji 23. junija letos kot matično delovno telo obravnavala to tematiko na podlagi 31. člena zakona o računskem sodišču. Ta člen določa, da računovodske izkaze računskega sodišča revidira revizijska gospodarska družba, ki jo izbere državni zbor na predlog delovnega telesa, ki je pristojna za nadzor proračuna in drugih javnih financ. Komisija za nadzor proračuna in drugih javnih financ je že na 7. seji 10. maja 2005 sprejela sklep, s katerim je generalnega sekretarja državnega zbora zadolžila, da opravi vse potrebne postopke po zakonu o javnih naročilih za izbiro revizijske družbe. Generalni sekretar je komisiji 17. junija letos posredoval dopis, s katerim je v nadaljnji postopek poslal ponudbe, ki so prispele na povabilo za oddajo javnega naročila male vrednosti. Na sejo komisije, ki je 23. junija letos odločala o predlogu za izbiro revizijske družbe, je bil poleg članov komisije vabljen tudi generalni sekretar državnega zbora, ki je s sodelavci izvedel predhodni postopek izbire revizorja po določilih zakona o javnih naročilih, kar je veljalo za naročila malih vrednosti. Člani komisije so za razpravo prejeli naslednje gradivo: dopis generalnega sekretarja državnega zbora z dne, 17.6.2005, sklep o začetku postopka oddaje javnega naročila male vrednosti z dne, 2. junija 2005, zapisnik o odpiranju ponudb z dne, 16. junija 2005. Predsednik komisije je uvodoma opozoril, da je v sklepu o začetku postopka oddaje javnega naročila male vrednosti določeno, da je edino merilo za izbiro najugodnejšega ponudnika najnižja cena. Iz zapisnika o odpiranju ponudb je razvidno, da je najbolj ugodna ponudba tista, ki jo je poslala družba Renoma. Zato je predlagal, da komisija sprejme sklep, s katerim državnemu zboru predlaga, da za revizijo računovodskih izkazov računskega sodišča za leto 2004 imenuje družbo Renoma. Na razpravi so člani komisije opozarjali na velike razlike v ceni, ki se za predvideno delo pojavljajo v ponudbah. Pojasnjeno je bilo, da so ponudbe poslali približno štiridesetim revizijskim družbam in da so vse dobile enake podatke. Kako se odločajo za določitev ponudbene cene pa je njihova odločitev. Po končani obravnavi predloga sklepa za izbiro revizorske družbe za revidiranje računovodskih izkazov Računskega sodišča Republike Slovenije za leto 2004 na podlagi 31. člena zakona o računskem sodišču je Komisija Državnega zbora Republike Slovenije za nadzor proračuna in drugih javnih financ sprejela naslednji sklep: Komisija za nadzor proračuna in drugih javnih financ na podlagi 2. odstavka 31. člena zakona o računskem sodišču in 112. člena poslovnika državnega zbora predlaga Državnemu zboru Republike Slovenije, da sprejme naslednji sklep: Za revidiranje računovodskih izkazov Računskega sodišča Republike Slovenije za leto 2004 se izbere Renoma, družba za revizijo in svetovanje d.o.o, Kamniška 25, 1000 Ljubljana. Spoštovane poslanke in poslanci! Predlagam, da tak sklep tudi danes sprejmete. Hvala lepa.
Hvala, podpredsednici komisije gospej Pečanovi. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Rudi Veršnik.
Gospod predsednik, spoštovane kolegice in kolegi! Revizija računovodskih izkazov Računskega sodišča Republike Slovenije letno pregleda neodvisna revizijska družba. Za revizijo poslovanja v letu 2004 so bile k oddaji ponudbe majhne vrednosti povabljene vse revizijske gospodarske družbe, ki so bile na dan, 1.6.2005, vpisane v register revizijskih družb pri slovenskem inštitutu za revizijo. To je približno 40 takih družb. Na to povabilo je svoje ponudbe oddalo 8 ponudnikov. Ena ponudba je prispela prepozno, zato je bila vrnjena. Tako, da je komisija za odpiranje ponudb obravnavala 7 ponudb in vse tudi posredovala komisiji za nadzor proračuna in javnih financ. 4 prispele ponudbe so bile podane približno v istem cenovnem rangu. Dve ponudbi sta bili izrazito višji, ena pa izrazito nižja. Glede na kriterij najugodnejše cene se za revidiranje računskih izkazov računskega sodišča za leto 2004 predlaga najugodnejši ponudnik, to je firma Renoma družba za revizijo in svetovanje, d.o.o. Glede na navedeno smo še v Slovenski demokratski strani odločili, da podpremo predlog komisije za nadzor proračuna in javnih financ. Hvala lepa.
Hvala gospodu Veršniku. Stališče poslanske skupine Nove Slovenije bo predstavil gospod Ciril Testen.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik, poslanke in poslanci. Skušal bom biti zelo kratek. V Novi Sloveniji, krščansko ljudski stranki, bomo podprli sklep, da se za revizijo računskih izkazov Računskega sodišča Republike Slovenije za leto 2004 izbere Renoma, družba za revizijo in svetovanje, Kamniška 125, Ljubljana. Moji predhodniki so že vse povedali, da je to najcenejša družba, da je to edini kriterij, zato bomo mi ta sklep podprli. Moti nas tudi tisto, kar je gospa poročevalka komisije povedala, da so razlike v ceni bile tako velike. Pa smo včasih podvomili o verodostojnosti teh ponudb. Ampak bilo nam je jasno povedano, da je to verodostojno in da je to najcenejša družba. Hvala lepa.
Hvala gospodu Testenu. Stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Kristijan Janc.
Hvala lepa. Komisija za nadzor proračuna in drugih javnih financ je to obravnavala na svoji redni 9. seji in tudi izbrala to revizorsko družbo Renoma. S stališča Slovenske ljudske stranke k predlogu sklepa za izbiro revizorske družbe za revidiranje računskih izkazov Računskega sodišča Republike Slovenije za leto 2004 je bilo pozitivno, saj je bil postopek in sam izbor strokovnih služb državnega zbora korekten in transparenten, ki je pozvalo veliko potencialnih izvajalcev revizije in izbralo cenovno najbolj ugodnega. To pa je Renoma, družba za revizijo in svetovanje, d.o.o, Ljubljana. Predlagamo državnemu zboru, da danes tudi to potrdi. Hvala lepa.
Hvala gospodu Jancu. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Drugih prijavljenih razpravljavcev ni, zato razpravo zaključujem. Glasovanje o sklepu bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanja, ki se bo pričelo ob 19.30 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 19.30 uri.
Spoštovane poslanke in poslanci! Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Prehajamo na prekinjeno 1. točko dnevnega reda - vprašanja poslank in poslancev. Preden preidemo na glasovanje, prosim poslanke in poslance, da preverijo delovanje glasovalnih naprav. In sicer, na desni strani vložene kartice mora goreti oranžna lučka. V tem primeru se glasovanje lahko opravi. V skladu s predlogom poslanca dr. Mateja Lahovnika bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru predsednika vlade Republike Slovenije gospoda Janeza Janše na poslansko vprašanje dr. Mateja Lahovnika glede uresničevanja strategij poslovanja Kapitalske družbe in Slovenske odškodninske družbe v letu 2005. Glasujemo. Ugotavljam, da je glasovalo 75 poslank in poslancev, za se je odločilo 27, proti 48. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel. V skladu s predlogom poslanca mag. Milana M. Cvikla bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zunanje zadeve dr. Dimitrija Rupla na poslansko vprašanje mag. Milana M. Cvikla glede ustanovitve centra za pomoč pri približevanju Evropski uniji. Glasujemo. Glasovanje je končano. Ugotavljam, da je glasovalo 74 poslank in poslancev, za 27, proti 47. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 2. točko dnevnega reda - z drugo obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Lepo prosim za mir v dvorani. Na glasovanje dajem amandma k 11. členu poslanske skupine LDS. Opomba: amandma je vsebinsko povezan z amandmajem k 33. členu; če ne bo sprejet, postane amandma k 33. členu brezpredmeten. Glasujemo. Ugotavljam, da je glasovalo 75 poslank in poslancev, za se je odločilo 25, proti 47. [[Za je glasovalo 25.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. S tem je postal amandma k 33. členu brezpredmeten. Odločamo o amandmaju k 24. členu poslanske skupine Socialnih demokratov. Opomba: če je ta amandma sprejet, postane amandma pod 2. točko brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih, glasovalo je 75 poslank in poslancev, za 25, proti 47. [[Za je glasovalo 25.]] [[Proti 47.]] Glasujemo o amandmaju poslanske skupine LDS k 24. členu, pod točko 2. Glasujemo. Glasovalo je 74 poslank in poslancev, za 26, proti 46. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Ker k predlogu zakona ni bil sprejet noben amandma, bo zbor v skladu s 139. členom poslovnika glasovanje o predlogu zakona opravil v petek, 15.7.2005, po končani zadnji točki dnevnega reda te seje. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo predloga zakona o delovnem času in obveznih počitkih mobilnih delavcev ter zapisovalni opremi v cestnih prevozih. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Amandma k 2. členu. Glasujemo o amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov k 2. členu. Glasujemo. Ugotavljam, da je glasovalo 74 poslank in poslancev, za 28, proti 45. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Glasujemo o amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov k 10. členu. Glasujemo. Glasovalo je 76 poslank in poslancev, za 29, proti 47. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Glasujemo o amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov k 19. členu. Glasujemo. Glasovalo je 74 poslank in poslancev, za 28, proti 46. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Glasujemo o amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov k 29. členu. Glasujemo. Glasovalo je 77 poslank in poslancev, za 29, proti 47. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Glasujemo o amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov k 32. členu. Glasujemo. Ugotavljam, da je glasovalo 76 poslank in poslancev, za 28, proti 47. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Ker k predlogu zakona ni bil sprejet noben amandma, bo zbor v skladu s 139. členom poslovnika glasovanje o predlogu zakona opravil v petek, 15.7.2005, po končani zadnji točki dnevnega reda te seje. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda, to je z obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varnosti cestnega prometa - skrajšani postopek. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnavo ni sprejelo nobenega amandmaja razprave o členih in amandmajih ni, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Glasovalo je 77 poslank in poslancev, za 57, proti 18. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti 18.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda, to je z obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o političnih strankah - skrajšani postopek. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o zakonu. Ob tem vas obveščam, da me vlada oziroma zakonodajno-pravna služba nista obvestili, da bi bil zakon neusklajen. Glasujemo o zakonu. Glasujemo. Ugotavljam, da je glasovalo 78 poslank in poslancev. Za 75, proti nihče. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 6. točko dnevnega reda - to je z obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah o eksplozivih, skrajšani postopek. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o zakonu. Ob tem vas obveščam, da me vlada oziroma zakonodajno-pravna služba nista obvestili, da bi bil zakon neusklajen. Glasujemo o zakonu. Glasujemo. Glasovalo je 79 poslank in poslancev, za 76, proti eden. [[Za je glasovalo 76.]] [[Proti eden.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 7. točko dnevnega reda - to je z obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o lokalnih volitvah, skrajšani postopek. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih. Glasujemo o amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov k 4. členu. Opomba: če bo amandma sprejet, postaneta amandma na amandma pod številko 2 in amandma pod številko 3 brezpredmetna. Gospod Feri Horvat, v imenu poslanske skupine.
Ja.
Prosim, izvolite.
Hvala lepa. Nisem sodeloval v zelo številčni razpravi, ki je nasprotovala temu amandmaju. Jaz ga bom podprl in moje kolegice in kolegi ga bomo tudi podprli in navedel bom naslednje dodatne argumente. Prejšnji teden smo bili delegacija našega parlamenta, pod vodstvom kolega Roberta Battellija, kolega Marinič in moja malenkosti, na parlamentarni skupščini organizacije za varnost in sodelovanje v Washingtonu. Ena od pomembnih tem, kjer je bilo pripravljeno tudi posebno poročilo na 55-ih straneh in pa posebno resolucija, ki je bila soglasno sprejeta, je bilo vprašanje enakosti spolov. In tisto, kar je bistveno, je najprej podatek, da je v prikazu nacionalnih parlamentov, da smo kot država med 55 državami članicami na 35. mestu. Če gledamo po regijah, Evropo in druge regije, smo skupaj s Pacifikom in arabskimi državami. In na koncu zaključek tega poročila - in to se odraža tudi v resoluciji -je, da bo parlamentarna skupščina Organizacije za varnost in sodelovanje uvedla kvote, in sicer 30% kandidatk ženskega spola. Če ta odločitev ne bo sprejeta - spremenjen naj bi bil poslovnik na naslednji skupščini -, potem se bo uvedlo to, kar že velja v Interparlamentarni uniji, da enostavno neka nacionalna delegacija more sodelovati na konferenci Interparlamentarne unije, če v njej niso zastopane tudi ženske. Pri tem se vidi, kakšen poudarek ta ugledna mednarodna organizacija, ki ji sedaj Slovenija predseduje, daje temu vprašanju. Tudi tako, da poskuša to normativno urediti. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo v imenu poslanske skupine? Izvolite, gospa Širca.
Hvala lepa. Predlagani amandma bomo podprli, kot tudi drugega. Če bo ta izglasovan, bo drugi nepomemben. Je pa res, da oba težita k istemu cilju, in sicer, da predlagani zakon ne bi bil zgolj ali samo deklarativne narave, se pravi, ne bi izkazoval neke navidezne naklonjenosti za doseganje boljše zastopanosti žensk na lokalni ravni, pač pa bi zviševal standarde oziroma se vrnil vsaj tja, kjer je bil v začetku zastavljen, se pravi, na neko boljšo izhodiščno točko, ki pomeni 25% prag, postopoma dosežen, vse dokler ne bi prišel do višjega, se pravi, 40%. Zakaj je pomembno podpreti take rešitve? Zaradi tega, ker smo v tem parlamentu v zadnjih letih naredili ogromno korakov. Ne samo, da smo spremenili ustavo, gospod Jerovšek, ki je dala možnost za vse te nadaljnje korake - namreč, danes je bilo večkrat izrečeno, da ni bilo narejenega ničesar. Daleč od tega. Z največjim možnim konsenzom, se pravi, s skoraj 90% podporo, smo spremenili ustavo v prejšnjem mandatu, sprejeli zakon o evropskih volitvah oziroma volitvah v evropski parlament in zakon o enakih možnostih, ki nam vsem, političnim strankam in vsem drugim organom javnega odločanja, nalaga čim bolj enakopravno in z določenimi omejitvami najvišjega možnega praga daje možnost, da na mestih političnega odločanja v čim večji meri in čim bolj enakopravno prihajajo tudi ženske. Skratka, ponavljam, ta amandma in drugi amandma sta primernejša kot tista rešitev, ki jo prinaša vlada, četudi je vladna rešitev v določenem delu za vse sprejemljiva, kot sem razumela iz današnje diskusije, to se pravi, rešitev, ki vsaj zavezuje s tako imenovano zadrgo in na nek način omogoča večjo izvoljivost. Hvala.
Hvala lepa. Še kdo, prosim, v imenu poslanske skupine? [[Ne.]] Želi še kdo obrazložiti glas? Izvolite, gospod Gulič, prosim.
Spoštovani predsedujoči, cenjene kolegice in kolegi! Govorimo o resnih zadevah, o zadevah, s katero Slovenija kaže tudi svoj obraz drugim državam, deželam in ljudem. Že prej sem povedal, da so kvote samo instrument, s katerim na nek način država popravlja tisto, česar družba ne zmore.
Oprostite, gospod Gulič. Jaz bi lepo prosil za mir v dvorani in dajmo besedo gospodu Guliču, prosim.
Jaz bom prav vesel, če bomo še v tem mandatu ali pa v kakšnem od naslednjih kvote lahko ukinili zaradi tega, ker bo družbena klima takšna, da bodo spoli enakomerno zastopani ne samo v parlamentu, ne samo na občinskih ravneh, ampak tudi v vsem drugem življenju. Zaenkrat še ni tako in zaenkrat je še tako, da bi mnogi radi videli ženske priklenjene za štedilniki ali pa bi ženske rade videle moške samo kot prinašalce plena v hiše. Tako je to. Zato smo tudi tukaj, da dvignemo odstotek vseh žensk ali moških, se pravi, da pridemo do nekega normalnega razmerja, v katerem bosta lahko oba spola pokazala svoje kvalitete in z neko stabilnostjo delala naprej. To mislim, da je cilj, zato bom glasoval za ta amandma.
Hvala lepa. Gospa Zalokarjeva imate besedo.
Hvala lepa. Jaz bom amandma podprla, prav tako tudi naslednjega, kajti res je, da ta zakon pomeni velik napredek, zlasti zaradi uveljavitve zadrge pri razporejanju kandidatk in kandidatov na kandidatni listi. Seveda pa se mi zdi popolnoma nesprejemljivo, da ne zmoremo tudi še koraka večjega poguma, ki bi ga predstavljala 25% zastopanost žensk na kandidatnih listah. Ta procent je po moji oceni realno dosegljiv, kajti v preteklem mandatnem obdobju, v preteklih volitvah na lokalni ravni je bilo vendarle na liste uvrščene 21,2%, kar pomeni v povprečju v Sloveniji, kar pomeni, da bi bil resnični napredek, če bi vsaj za nekaj procentov vendarle ta prag dvignili. Še posebej zato, ker je trend v naši državi iz volitev v volitve slabši, pravzaprav se ne povečuje in ker je definitivno dejstvo, da na lokalni ravni je zastopanost žensk izjemno majhna. Tako je v tem trenutku le 13% žensk v občinskih svetih in izvoljenih le 11 županj izmed 193 občin v Sloveniji. Mislim, da je nujno potrebno te ukrepe uveljaviti, še posebej, ker so pozitivni učinki v primeru zakona o volitvah v evropski parlament bili v slovenski javnosti dobro sprejeti in ker so se poslanke, ki v evropskem parlamentu delujejo, po moji oceni izkazale glede na to, kakšna razprava je bila danes v tem parlamentu in ki je mnogokrat želela poudariti tudi nekakšno nižjo nesposobnost žensk, so se izkazale kot izjemno kvalitetne poslanke. Mislim, da je to tudi priložnost za lokalno raven.
Hvala lepa. Gospod Anderlič imate besedo.
K obrazložitvi glasu sem se javil zato, ker mi je nerodno, da je tak podcenjujoč ton v prosti razpravi ob tem amandmaju, kajti konec koncev ni slučajno, da danes razpravljamo o enakopravni zastopanosti tako enega kot drugega spola na lokalni ravni. Ravno zaradi tega, ker je ta mačističnost bila tako močna, da je bilo potrebno celo popoldne, mislim, da smo štiri ure razpravljali o tem, poudarjati, kako pa vendarle ženske imajo vse možnosti, naj jo izkoristijo, mi jim pustimo, da delajo tisto, kar jim pripada. Ne gre za to. Ta zakon ne govori o tem, da bi ženske lahko tudi participirale v politiki ali pri urejanju javnih zadev, ampak govori o tem, da morata oba spola, mora biti uravnoteženost taka, da bo čim bolj odražala tisto, kar v vsaki družbi obstaja. Obstajajo ženske, obstajajo moški in seveda imajo tako pravico kot tudi dolžnost, da opravljajo z javnimi zadevami. Ni slučajno, da je Slovenija bila med prvimi, ko je 40% zastopanost žensk pri kandidatnih listah uvrstila v svoj zakon pred evropskimi volitvami ker smo si takrat vsi oprali vest, da bo pa to tisto, kar nas bo pred Evropo pokazalo v boljši luči, kot smo sami. Pokažimo danes, da tudi doma zmoremo to isto, kar smo pokazali Evropi z zakonom o volitvah v evropski parlament. Zato bom podprl prvega in tudi drug amandma.
Hvala lepa. Izvolite, gospa Kucler.
Hvala lepa. Predhodnik mi je dal iztočnico. Ker smo pri Novi Sloveniji že dokazali, da to zmoremo, torej uvrstiti tudi ženske na ustrezna mesta za kandidaturo in ne nazadnje izmed 9 poslancev imeti tudi 2 poslanki, ne vidim razloga, da bi morala ta amandma podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo o amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov k 4. členu. Glasujemo. Ugotavljam, da je glasovalo 82 poslank in poslancev. Za 31, proti 50. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 50.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Glasujemo o amandmaju vlade na amandma poslanske skupine LDS k 4. členu. Glasujemo. Ugotavljam, da je glasovalo 79 poslancev in poslank. Za 60, proti 14. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti 14.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o amandmaju poslanske skupine LDS k 4. členu. Ob tem vas opozarjam, da če ta amandma z odločanjem ne bo sprejet, postane amandma na amandma poslanske skupine LDS pod točko 2 brezpredmeten. Obrazložitev glasu, gospa Zalokar izvolite.
Hvala lepa. Vseskozi danes med razpravo je bilo rečeno, da vlada podpira oziroma se strinja s tem, da je bila storjena poslovniška napaka v zvezi s členom, ki govori o 4% podpisov volivcev, ki so potrebni za uvrstitev neodvisnih list na kandidatne liste. To na nek način kaže, da vlada, glede na to, da je vložila amandma na amandma, pravzaprav misli pri tem resno tudi z dvigom kvoruma na 25% oziroma pri naslednjih volitvah 35. To pomeni, če koalicija tega amandmaja v celoti ne potrdi, da bo izvedena pravzaprav šala v zvezi z neresnostjo in v resnici nepripravljenostjo popraviti napako, na katero je opozarjala zakonodajno-pravna služba. Torej pričakujem, da bo ta amandma zdaj v celoti tudi sprejet.
Hvala lepa. Glasujemo o amandmaju poslanske skupine LDS pod točko 3. Ugotavljam, da je glasovalo 81 poslank in poslancev, za 76, proti 4. [[Za je glasovalo 76.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandmaje k 4. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k temu členu vložiti amandma? Prosim, gospod Tanko, imate besedo.
Hvala za besedo. Seznanjam zbor, da bosta poslanski skupini Slovenske demokratske stranke in Nove Slovenije k temu členu vložili amandma v tretji obravnavi.
Glede na vašo napoved, prekinjam to točko. Z njo bomo nadaljevali v petek po končani zadnji točki dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 10. točko dnevnega reda - z drugo obravnavo predloga zakona o spremembi zakona o praznikih in dela prostih dnevih v Republiki Sloveniji. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembi zakona o praznikih in dela prostih dnevih v Republiki Sloveniji, druga obravnava, ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Gospod Battelli, želite obrazložiti svoj glas? Prosim. V imenu poslanske skupine? [[Da.]] Prosim.
Z vsem spoštovanjem tudi do predlagateljev, ampak vendar, ta datum, ki naj bi se ga praznovalo kot državni praznik in ki se v bistvu nanaša na mednarodni sporazum, ki je uredil vprašanje cone A in cone B svobodnega tržaškega ozemlja in ki je teritorialno pravzaprav zajel samo Obalo ali koprski okraj oziroma mesta Koper, Izola in Piran, to, kar naj bi se praznovalo, dejansko pomeni odhod iz teh krajev več kot 27.000 ljudi. Med temi nekaj tisoč ljudi tudi slovenske narodnosti, ostale pa italijanske narodnosti. V Kopru je ostalo takrat osem družin. Edino kar po moje dan danes lahko praznujemo kvečjemu v zvezi s tem datumom, je to, da je 27.000 ljudi in več šlo takrat na boljše. Hvala. Glasoval bom za sklep in proti predlogu zakona.
Hvala lepa. Glasujemo. Ugotavljam, da je glasovalo 79 poslank in poslancev, za 50, proti 17. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 17.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 17. točko dnevnega reda, to je z obravnavo predloga sklepa o izbiri revizorske družbe za revidiranje računovodskih izkazov Računskega sodišča Republike Slovenije za leto 2004. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa. Za revidiranje računovodskih izkazov Računskega sodišča Republike Slovenije za leto 2004 se izbere Renoma, družba za revizijo in svetovanje d.o.o., Kamniška 25, 1000 Ljubljana. Glasujemo. Glasovalo je 78 poslank in poslancev, za 71, proti nihče. [[Za je glasovalo 71.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in tudi prekinjam 8. sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Lahko noč!