Dame i gospodo narodni poslanici, nisam želeo ništa strašno sinoć da kažem i nije bilo potrebe da ustajete i napuštate salu. Želeo sam samo da ukažem na nekoliko činjenica. Naime, pošto me je predsednik Narodne skupštine opomenuo na negde deset i po minuta u toku mog izlaganja, da je vreme da završavam govor, govorio sam negde oko 11 minuta i u tih 11 minuta pokušao sam da kažem sve što mislim o predlogu zakona koji je Vlada iznela pred Narodnu skupštinu Republike Srbije. Čini mi se da sam govorio sasvim umesno, govorio o svim problemima koje sobom nosi usvajanje takvog zakona. Ništa mimo teme nisam govorio, osim ako neko ne smatra zato što sam u jednom trenutku pomenuo gospodina Obradovića, jer je on potpisnik tog predloga zakona. Nisam skrenuo sa teme. Onda je izašao čovek koji se nikada ili bar ja ne mogu da se setim, nije pojavio za ovom govornicom, nikada nije govorio ništa, nikada nije pripremio diskusiju ni po jednom jedinom zakonu, nikada nije pripremio ni jedan jedini amandman, ali je zato našao za shodno da zameri poslanicima, pre svega, Srpske radikalne stranke, iako ni ime stranke nije baš najbolje zapamtio, da im zameri zbog toga što će da govore o nečem drugom. Želim samo da mu ukažem na nekoliko stvari, a i ostalima. Opozicioni poslanici, pre svega poslanici Srpske radikalne stranke u Narodnoj skupštini, se pripremaju za diskusije, ozbiljno se spremaju za skupštinske rasprave, ozbiljno govore. Da li se to nekome dopada ili mu se ne dopada, to je njegova privatna stvar. Ali, ako neko želi, može uvek da izađe na repliku poslanicima Srpske radikalne stranke. Primetili ste da smo po tom pitanju vrlo korektni i svaki put hoćemo i da pomenemo onoga koji želi da izađe na repliku. Dakle, ne bežimo od toga i ne skrivamo se od, eventualno, nečijeg drugačijeg mišljenja ili eventualne uvrede na sopstveni račun, itd. U svakom slučaju, mislim da je takvo ponašanje bilo potpuno bespotrebno i da građanima Srbije nije tako nešto trebalo da se priušti. Rekao bih samo, vezano za ovaj zakon, da bi bilo bolje da je kolega poslanik, izvinjavam se što mu nisam ime zapamtio, da je zapazio nešto u diskusiji povodom predloga zakona o kojem sam govorio, jer sam predlog zakona je zaista nešto što na brutalan način gazi Ustav, a to je mnogo važnije od njegovih sitničavih primedbi i od činjenice da on teško trpi kritiku na račun DOS-a. Kritike na račun vlasti će uvek biti, kao što će uvek vlast odgovarati opoziciji. (Predsednik: Vreme). Nekada će to biti smisleno, nekada besmisleno, nekada će to biti na normalan i uobičajen politički način, nekada će to biti suviše žestoko ili prekomernom upotrebom sile, ako hoćete. U svakom slučaju, čini mi se da je to nešto što je normalno u parlamentarnom životu. Pozivam vas da se ubuduće na jedan korektan način odnosite prema opozicionim poslanicima, da možete da odgovorite u svakom trenutku na to što oni iznose za ovom govornicom, ali na ovakav način, na način na koji ste to učinili juče, nema baš nikakvog smisla, i svojom vikom i time da se neko nervira. Uopšte se nisam nervirao i nisam nikome ništa dobacivao. Čini mi se da to svi primećujete koji izlazite za ovu govornicu, tako da ne bi imalo nikakvog smisla da ubuduće izmišljate na takav način i da javnost obmanjujete. Što se tiče srpskih radikala, mi ćemo govoriti o onome što je na dnevnom redu, o onome što narod interesuje i o onome što smatramo da zanima narodne poslanike u Narodnoj skupštini. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Stanko Kovačević, a posle njega Miloš Lukić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo poslanici, poslanici DOS-a iz Pokreta za demokratsku Srbiju, kojima pripadam, prihvatili su sugestiju da ukoliko nije neophodno ne uzimamo mnogo učešća u raspravama o predloženim zakonskim projektima, da bismo dali svoj doprinos efikasnosti rada ovog skupštinskog zasedanja. Ali, diskusije pojedinih poslanika iz opozicionih grupa čoveka nateraju da izađe za ovu govornicu iako ne bi govorio o određenom zakonskom projektu, da bi ukazao na određene nedoslednosti i nekorektnosti u istupanjima opozicionih poslanika. Povodom ovog zakonskog projekta sam smatrao da nema potrebe da izlazim i da o njemu govorim, jer reguliše jednu materiju u delu koja nije regulisana, želi da ispravi greške u dosadašnjim isplatama ličnih dohodaka radnicima organa uprave i javnih službi. Ovaj zakonski projekat želi da zavede red, a posebno da zavede kontrolu trošenja budžetskih sredstava, jer svi radnici zaposleni u državnoj upravi i javnim službama, njih 420.000, primaju platu iz budžeta. Gde se sada ogleda nelogičnost i neprincipijelnost pristupa opozicionih poslanika, kada svi od reda kritikuju ovakav zakonski projekat i sve zakonske projekte koje smo do sada imali? Mi ne očekujemo od poslanika opozicionih grupa da prihvate naše zakonske projekte. Mi očekujemo da shvate šta je suština predloga zakonskih projekata i šta je suština politike DOS-a i Vlade DOS-a u izmeni nasleđenog stanja, izuzetno lošeg, u Srbiji. Mi, takođe, ne tražimo ni mnogo korektnosti, ali je dovoljno samo da se shvati suština i da se zalaganje za vaše stavove povodom zakonskih predloga, ako ništa drugo, bar na korektan način ovde iznese, a ne da se u vaše rasprave ubacuje svega i svačega što nema blage veze sa zakonskim projektima. Izašao sam za ovu govornicu upravo zbog toga što poslanici opozicionih grupa, i iz Radikalne stranke, a posebno me čude oni iz Socijalističke partije Srbije, a posebnu inspiraciju da za ovu govornicu izađem da mi šef poslaničke grupe SPS-a, gospodin Bane Ivković, i žao mi je što ga danas ovde nema, da čuje na šta želim da ukažem. Za ovom govornicom svi opozicioni poslanici liju krokodilske suze i pokazuju veliko dušebrižništvo za sudbinu radničke klase pod ovakvom DOS-ovom vlašću. (Glas iz sale: Tema.) Apsolutno je tema.
Nemojte dobacivati, nije tema, ali opomenuću ja kad prođe malo vremena.
Pri tome, zaboravljaju da u svojim nastupima nijednom prilikom nisu rekli ni jedne jedine reči upravo o sopstvenoj odgovornosti za sve ono do čega su doveli. Kad nam juče Bane Ivković spočitava ovde tiradu kako mi moramo da brinemo da se stvori mogućnost da se određeni funkcioneri u različitim opštinama, različitim službama, mogu nagrađivati, uslovno rečeno, i neodređeno, dade jedan veoma čudan primer, i to primer opštine Bačka Palanka. Kaže - zašto jedan uspešan predsednik opština Bačka Palanka, zbog toga što je doprineo razvoju, tome i tome, ne bi primao mnogo veću platu nego ograničavajući elementi ovog predloga zakona to ne daju? Onda mi je dao asocijaciju da jedan od veoma uspešnih predsednika opštine Bačka Palanka, jurišnik jogurt revolucije, gospodin Kertes, za svoj doprinos biva postavljen za direktora direkcije Savezne uprave carina, da bi mogao da se samonagrađuje do mile volje.
Molim vas da se vratite na temu.
Oprostite gospodine predsedniče, nisam čuo.
Da se držite teme.
Da, i ovo je tema, jer je reč o nagrađivanju uspešnih predsednika opština u skladu sa predloženim zakonskim projektom. Jedan od takvih nagrađivanja beše postavljanje na funkciju, da se sam samonagrađuje do mile volje, da svoje istomišljenike nagrađuje do mile volje, da automobile, milijarde dinara i milione maraka deli po svom sopstvenom nahođenju. Zar je to nagrađivanje u skladu sa zakonskim projektom? Mi vas, gospodo, nismo skunuli sa vlasti da bi nam takve priče pričali, nego da bi odgovarali upravo zbog ovoga što ste radili i da vam zakonskim projektima onemogućimo ne samo vama, nego ni nama koji smo na vlasti, da se više može pružiti prilika za takva ponašanja. To je razlog što sam se javio za diskusiju. Nemojte mi zameriti, ali se mora zbog prirode vaših zalaganja ići i sa ovakvim primerima nedoslednosti. Hvala.
Replika, gospodin Nikolić.
Samo bih kratko da iskoristim pravo na repliku u ime poslaničke grupe SRS-a. Vi ste sada imali prilike da za ovom govorinicom vidite tipičnog predstavnika DOS-a. Ima mnogo ljudi koji 1990. godine, do dolaska višestranačkog sistema i Miloševića na vlast, kuče nije imalo za šta da uvati. Sada spadaju među najbogatije ljude u Srbiji i izlaze za govornicu da lamentiraju nad sudbinom Srbije u poslednjih 10 godina. Ako je nešto nemoralno, onda je to nemoralno. Vi, gospodo bogataši iz opozicije, kojima Milošević za 10 godina nije smetao da se obogatite, vi barem ne bi trebalo da napadate sistem koji je Milošević stvorio u poslednjih 10 godina. Taj sistem je stvorio bogataše koji su sada u DOS-u, koji finansiraju DOS i koji nameštaju afere, da ljudi koji stignu do izvora kriminala moraju da se uklone sa javne političke scene. Nadam se da ćemo imati prilike o tome više da govorimo kada počnemo o pravom kriminalu. [[Aplauz SRS-a.]]
Replika, gospodin Žarko Obradović.
Poštovani predsedniče, poštovane kolege poslanici, članova Vlade nema, tako da ih ne mogu pozdraviti, od kolege Kovačevića čuli smo ocene i u okviru tih ocena i normalno je pomenuta SPS. Tvrdim da takve ocene, kada smo mi socijalisti u pitanju, apsolutno ne stoje. Molim vas, u Poslovniku Narodne skupštine Republike Srbije, od člana 204. pa nadalje, propisane su prava i obaveze narodnih poslanika. Drugi član Poslovnika, 90. i neki ne sećam se, tačno reguliše šta je ono što se po Poslovniku smatra da nije rad narodnog poslanika. Pozivam bilo koga iz redova Skupštine da kaže da li je bilo ko od poslanika SPS-a u poslednjih tri i nešto meseca, koliko zajedno radimo, prekršio Poslovnik na način da je ugrozio rad Narodne skupštine Republike Srbije. Mi smo ... molim vas, gospodine, izvolite, izađite i recite šta imate. To je uobičajeni metod, da volite da govorite iz klupa. Izađite i recite građanima Srbije šta je vaš politički stav i šta vi mislite o konkretnom pitanju. (Iz sale: Lopovi.) Komentar ovome nije potreban. Molim vas, još jedna stvar, za ovih nekoliko meseci koliko zajedno radimo, čini mi se da je bilo nekoliko desetina predloga zakona. Mi socijalisti smo po svakom ili gotovo o svakom zakonu dali svoje primedbe, koje su po našem mišljenju apsolutno konstruktivne i koje su imale svoj smisao, a nadam se i razumevanje za građane Srbije. Ako tog razumevanja nije bilo ovde od skupštinske većine, a u pogledu sudbine naših amandmana, naravno očekujem da će građani Srbije imati razumevanje za ono što smo mi ovde uradili. Zadnja stvar, gospodin Kovačević je pomenuo da mi ne razumemo suštinu njihovih zakona. Možda je to i tako. Mi očigledno te zakone razumemo na svoj način, a naš način pokušavamo da ono što mi mislimo o tim zakonima, predočimo građanima Srbije. Zašto ovo govorim? Jer smo bili suočeni sa situacijom da imamo zakon od jednog do dva člana. Imali smo situaciju da se ista zakonska objašnjenja koriste u više zakona. Imali smo situaciju da se objašnjenja koriste i ponekad za iste situacije. Znači, mi smo pokušali da pokažemo i skupštinskoj većini i građanima Srbije šta je stav SPS-a o konkretnim pitanjima, bez vređanja bilo koga od poslanika Narodne skupštine Republike Srbije. (Predsednik: Vreme.) Mi ćemo nastaviti da radimo naš posao i dalje. Ako vi to ne razumete, molim lepo, a ja očekujem da će građani Srbije razumeti šta mi i kako mi radimo. Hvala. [[Aplauz SPS-a.]]
Po Poslovniku? Izvolite. Samo molim narodne poslanike koji su protiv uvreda da sami ne vređaju, ako su protiv dobacivanja s mesta, da sami ne dobacuju, koji su protiv uzvikivanja i galame, da sami ne galame i ne dobacuju. Kod prekoračenja izlaska iz teme dnevnog reda, da sami s teme ne izlaze. Molim vas da imamo svi iste kriterijume prema poštovanju Poslovnika Narodne skupštine. Izvolite.
Gospodine predsedniče, tvrdim da neću nikoga uvrediti. U skladu sa odredbama člana 95. molim da se Narodna skupština izjasni o povredi člana 101, to je pretposlednji stav, a narodni poslanik gospodin Marijan Rističević, mislim da se tako preziva čovek, dobacio je vrlo neumesnu i ružnu uvredu koju su čuli svi narodni poslanici. To nije prvi put. Dakle, molim Narodnu skupštinu da se o tome izjasni. Dok je govorio gospodin Žarko Obradović, sasvim glasno je dobacio: lopovi. Bio bi to, dragi kolega, još jedan aplauz za pesmu koja polako, ali sigurno umire.
Replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin me je prozvao i rekao da sam uvredljivo dobacio rečju "lopovi". Prvo, nemaju dobar sluh. Nisam rekao "lopovi". Već kad smo kod lopova, ja ću da podsetim da u ovoj zemlji najveći lopovi uopšte nisu radili protivzakonito. Oni su donosili i pisali zakone. Pripadnik partije koji je ovde izlazio da govori pripadao je uistinu toj partiji, koja je sve radila ono što lopovi žele od zakona. Dakle, najveći naši lopovi nisu radili protivzakonito, već su naručivali ili pisali zakone. Da sam dobacio, izvinio bih se lopovima, zašto sam ih poredio sa takvom partijom. Hvala.
Šta da stavim na glasanje? Da se izrekne opomena? To ne mogu da stavim na glasanje. Stavljam na glasanje predlog gospodina Obradovića, dajte prekinite sa dobacivanjima ljudi, zašto ste toliko nestrpljivi, biće izbora ponovo ljudi, šta vam je? Šta vam to treba? Stavljam na glasanje predlog gospodina Obradovića (Baralića, izvinite) da se narodnom poslaniku gospodinu Rističeviću izrekne opomena zbog dobacivanja. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Povreda Poslovnika, o tome odlučuje predsednik, a ne Narodna skupština.) Pitam ga šta traži da odlučujemo. Stavljam na glasanje po njegovom zahtevu. Ne mogu da izreknem opomenu za nešto što nisam čuo. Mogu da stavim na glasanje samo ili ono što narodni poslanik traži u okviru Poslovnika ili da se Skupština izjasni da je došlo do povrede Poslovnika zbog izricanja opomene, a što praktično znači izricanje opomene. To sam uradio, samo drugačije definisao. Dakle, stavljam na glasanje predlog gospodina Baralića da se Skupština izjasni da je došlo do povrede Poslovnika u članu 101. zbog neizricanja opomene narodnom poslaniku gospodinu Rističeviću, a zbog toga što je izrekao uvredljiv izraz poslaničkoj grupi SPS. Stavljam na izjašnjavanje i molim vas da glasate. Za 57, protiv 81, uzdržanih 26, nije glasalo 11, ukupno je prisutno 175 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije, možda zbog nedostatka sluha, prihvatila vaš predlog. Reč ima gospodin Pelević.
Uvaženi gospodine predsedniče, dame i gospodo potpredsednici, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, veoma sam neprijatno iznenađen diskusijom mog uvaženog kolege gospodina Stanka Kovačevića, koji je govoreći o radu poslanika iz svih opozicionih grupa zaista iskazao jedno mišljenje koje mi je nespojivo sa njegovom ličnošću, pošto veoma uvažavam gospodina Stanka Kovačevića. Nisam se u tome prepoznao gospodine Kovačeviću, ali smatram da je kvalitet ove skupštine da se čuju i mišljenja koja su različita od mišljenja vladajuće koalicije u ovom parlamentu. Ukoliko gospodin Kovačević ili ostali poslanici DOS-a ne misle tako, onda to vodi samo autokratizmu i mislim da to nije dobro. Mislim da je kvalitet demokratije i ove skupštine ukoliko svi govorimorazličito o zakonskim projektima, sa najboljom namerom da se oni poboljšaju na razne načine, ili da se vrate Vladi na doradu ili da se usvajanjem amandmana opozicije oni poboljšaju na dobrobit svih građana Srbije, bez obzira da li su ti građani glasali za poslanike vladajuće koalicije ili za sadašnju opoziciju. Samo bih upozorio gospodina Kovačevića, ali i sve ostale poslanike da postoje tri opozicone grupe u parlamentu, SPS, SRS i SSJ, pa vas molim da nas uvek ne izjednačavate sa svima. Mi nažalost nismo bili na vlasti, a želeli smo da budemo na vlasti i želimo da budemo na vlasti, gospodine Kovačeviću i nadam se da će jednog dana do toga i doći. Ako ne dođe, biće to volja građana i nećemo zbog toga mnogo patiti, ali vas molim da ubuduće obratite pažnju na ono što se zove notorna činjenica. Juče sam, pošto sam prozvan kao jedan od poslanika koji govori o ovom zakonskom projektu, govorio, a i danas ću govoriti o tome da ovaj zakonski projekat nije dobar. Jednostavno zbog toga što se, ukoliko se on usvoji, ovim daju zaista velike ingerencije Vladi Srbije, a Skupština Srbije se stavlja u položaj izvršnog organa Vlade Srbije. Naprotiv, trebalo bi da bude suprotno, ali nažalost nije. Ako se uzme u obzir član 3. ovog zakonskog projekta o platama državnih organa i javnih službi i član 5. ovog zakonskog projekta, onda ispada da osnovicu za obračun plata u državnim i javnim službama određuje Vlada Srbije. Član 5. govori o tome da razvrstavanje u platne grupe zaposlenih i određivanje koeficijenta takođe određuje Vlada Srbije. To znači da Vladu Srbije stavljamo na pijedestal vrhovnog i zakonodavnog izvršnog organa u Republici Srbiji, što, nadam se da i vi mislite gospodo iz DOS-a, nije dobro. Nije dobro da stavljamo na pijedestal vrhovnog komadanta ove zemlje, Vladu Srbije, jer ona to nije. Nadam se da se svi slažete sa mnom da se vlast deli na tri dela, na zakonodavnu, izvršnu i sudsku vlast. Usvajanjem ovog zakona, vrhovna vlast jeste Vlada Srbije, što je protivno Ustavu Republike Srbije. Član 82. Ustava Republike Srbije govori o tome da Narodna skupština uređuje svoj rad, organizaciju i način ostvarivanja prava i dužnosti narodnih poslanika. Dakle, ne može Vlada Srbije da određuje plate narodnih poslanika, naše koeficijente i ne može da određuje platu potpredsednika i predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. To nije običaj ni u drugim demokratskim zemljama Evrope i sveta. Takođe član istog Ustava Republike Srbije broj 90, koji govori o ingerencijama Vlade, nigde ne pominje da je funkcija i ingerencija Vlade da ona određuje osnovicu i koeficijente državnih organa i javnih službi. To zaista nije zabeleženo u demokratskoj praksi. Samo sam želeo juče, a i danas želim, da upozorim da ovim mi omalovažavamo i diskreditujemo Skupštinu Srbije i građane koji su glasali za razne poslaničke grupe koje se nalaze u ovoj skupštini. Ipak je Skupština po Ustavu Srbije vrhovni zakonodavni organ i najviši dom u ovoj zemlji. Ako želimo da ingerencije Skupštine damo Vladi Srbije, onda se stvara centralizacija protiv koje se, kako čujem, i vi iz DOS-a borite i što je dobro i pozitivno, ako je to iskrena. Ali, ako usvojimo ovaj zakonski projekat, onda to znači da to nije iskreno i da se Vladi daju zaista velike ingerencije. Juče sam predložio i danas predlažem da postoji solucija i kompromis da Skupština ipak određuje osnovicu i koeficijente na taj način što će nadležni Odbor za finansije Skupštine Republike Srbije da odredi osnovicu i koeficijente plate u državnim organima, koji su birani. Velika je razlika između biranih i postavljenih organa. Predsednik Republike Srbije se po Ustavu bira, narodni poslanici se biraju i prema tome, ne može Vlada koju smo mi izabrali da nama određuje koeficijente i osnovicu. Samo sam o tome govorio i mislim da je dobar kompromis i dobro rešenje da nadležni odbor Narodne skupštine, Odbor za finansije, što i jeste u njegovoroj nadležnosti, odredi osnovicu, koeficijente, a da mi to kao Narodna skupština prihvatimo, jer kako ćemo se mi ponašati kao poslanici ili predsednik Republike ukoliko zavisimo od dobre volje Vlade Srbije, koju smo mi izabrali. Radi se sukobu nadležnosti i radi se o tome da mi, ukoliko ovo usvojimo, ovaj zakon, onda ćemo ustoličiti Vladu Srbije kao neprikosnoveni najviši i zakonodavni i izvršni organ. Izvinjavam se, gospodine predsedniče, ukoliko sam delimično zloupotrebio svoje pravo izlaska za ovu govornicu kao predstavnik poslaničke grupe i što sam se obratio gospodinu Kovačeviću, ali i drugim poslanicima DOS-a. Samo želim da vam kažem da je dobro da se u ovoj skupštini čuju mišljenja koja su različita od vaših mišljenja. Koliko se sećam, a bio sam već poslanik kada ste bili opozicija, vi ste se borili da se i te kako čuju vaša mišljenja i da se vaša mišljenja i vaši amandmani uvaže. Bilo je takvih slučajeva. Nažalost, u ovom novom sazivu nijedan amandman nijednog poslanika opozicije nije usvojen, a verujte mi da je bilo zaista dobrih, dobronamernih i veoma korisnih amandmana koji bi poboljšali predložene zakonske projekte, ali ako vi smatrate da treba ići dalje u centralizaciju i da se odričete demokratije, onda to verovatno treba objasniti i svim onim biračima Srbije koji su vas birali. Još jednom se izvinjavam ukoliko sam delimično zloupotrebio svoje pravo. Hvala na pažnji.
Reč ima gospodin Jovanović.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pokušao sam juče da vas suočim sa činjenicama koje su same po sebi mnogo važnije od primedbi da li Vlada ima pravo da odredi osnovicu i potom da predsednik Skupštine odredi koeficijent za republičkog poslanika. Dana 1. januara 1998. godine prestao je da važi Zakon o platama u državnim organima, a Zakon o radnim odnosima u državnim organima po kojem se definišu plate nije bilo moguće primeniti, s obzirom da je on usvojen 1991. godine i da je u međuvremenu došlo do dramatičnih promena koje su onemogućile njegovu primenu. Dakle, ono što je karakteristika, i to prva, ovog zakonskog predloga jeste da se zavodi red u jednoj veoma važnoj oblasti. Druga bitna karakteristika, koja za posledicu ima ovakve vrste kritike, jeste činjenica da je nemoguće završiti kvalitetnu sistematizaciju 420 hiljada zaposlenih na koje se ovaj zakon odnosi. Po kom to pravu direktor jedne škole može da ima tri puta veću platu od direktora druge škole sa istom školskom spremom, istim godinama radnog staža, istim zvanjem. Po kom to pravu direktor jedne bolnice ima platu 12 hiljada dinara, a direktor druge bolnice ima platu 70 hiljada dinara. Na kakav način Skupština može zakonom urediti jednu takvu komplikovanu oblast, kao što je ova o kojoj danas govorimo. Zbog toga je Vlada veoma jasno rekla da će definisati osnovice, pošto se završi sistematizacija u ovoj oblasti. Sistematizacija je za 420 hiljada radnih mesta za koje nikada nije urađena. Mi se kao Skupština ne možemo time baviti, već danas možemo da razgovaramo da li ćemo usvojiti zakon koji daje nešto veću slobodu Vladi ili ne. Zašto sumnjati u Vladu i zašto sumnjati u resorna ministarstva, kada smo svoje krunsko poverenje dali onog dana kada smo tu vladu izglasali. Ako je Vlada rekla da će uvesti sistem pravičnosti, socijalne pravde, u ovoj oblasti svog delovanja, mislim da smo dužni da je u tome podržimo. Ovo je podsticaj jednog takvog nastojanja. Užasne su razlike u primanjima zaposlenih u državnim organima i nema razloga da se nešto tako podržava, pogotovu ne zbog toga što nije zakonom uređeno, a ako želimo da donesemo kvalitetan zakon, onda to ne možemo učiniti ni ovde u Skupštini, insistirajući na osnovicama i koeficijentima, jer tako nešto ne može biti predmet našeg rada, s obzirom da je i sama po sebi oblast koja bi trebalo da se uredi na takav način, i da je isuviše široka. Dakle, Vlada je veoma jasno rekla da će ona definisati osnovicu, a osnovica će biti definisana posle razgovora, pregovora, sa strukovnim sidnikatima, posle razgovora i pregovora koji će se voditi unutar same Vlade, u skladu sa potencijalima, pre svega onim budžetskim, koji postoje u Vladi. Često se ovde pominjala obaveza koju je Vlada preuzela prema prosvetnim radnicima, i kritika da tako nešto neće biti ispoštovano, zbog prelaska sa neto na bruto princip plate. Zbog toga postoji potreba da Vlada ponovo razgovara sa sindikatima, i tek pošto se obave ti razgovori, Vlada će uredbom, kako stoji u ovom zakonu, definisati osnovicu. Vlada će uredbom definisati koeficijent za ona lica koja ona bira i postavlja. Državni organ će sam određivati koeficijent, odnosno nadležno lice državnog organa za zaposlene u državnim organima. Dakle, za koeficijente poslanika imamo predsednika Skupštine koji će u skladu sa zakonom, koji mi ovde usvajamo, odrediti visinu naših plata, ali nije naša plata tema. Tema je ogromna nepravda koja u ovom trenutku postoji u javnom sektoru i tema je činjenica da ništa u tom sektoru nije urađeno u skladu sa zakonom. Nema zakona i mi u oblast bezakonja uvodimo jedan zakon koji je sam po sebi drugačiji od onog, što je definisano Ustavom, ali samo zbog toga što postoji 10-godišnja razlika između vremena u kome su se stvari u ovoj zemlji dešavale u skladu sa Ustavom i sa vremenom u kojem živimo danas. Nije to jedina ustavna nelogičnost koju mi danas možemo primetiti. Postoje one bitno drugačije, ozbiljnije i dramatičnije i stoga vas pozivam da u ovom predlogu zakona ne prepoznajete nameru Vlade da krši Ustav, da ne prepoznajete nameru Vlade da potčini parlament, već prepoznate pre svega nameru Vlade da što konkretnije zaštiti interese zaposlenih u javnom sektoru, koji su sami po sebi neuređeni bilo kojim zakonom.
Reč ima narodni poslanik Miloš Lukić, a posle njega Slobodan Janjić.
Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, meni je i malo neprijatno, posle svih ovih priča koje su na neki način bile iskakanje iz dnevnog reda, da nastavim sa ovom diskusijom, ali mislim da upravo ono što ću reći trebalo bi da vrati ovu diskusiju na pravi tok. Razlog za moje javljanje je višestruk. Pre svega, želim da kažem da SSJ ne snosi odgovornost za to što u prethodnom periodu, a to je prethodnih par godina, ova materija nije bila uređena, ali to ne znači da SSJ ne želi da učestvuje dalje u kreiranju i u izradi ovih propisa koji treba da se primenjuju. Osnovnu inspiraciju za javljanje dao mi je gospodin Čeda Jovanović juče, kada me jena trenutak oduševio, kada je rekao - mi moramo da uredimo ovu oblast. To je delovalo sasvim logično. Međutim, onda je nastavio da govori u ime Vlade. Mi Vlada, mi Vlada i Vlada mora da uredi ovo, Vlada ono. Međutim, moramo biti ozbiljni i moramo biti razumni i moramo da shvatimo svoju ulogu. Mi smo zakonodavno telo, mi moramo da uredimo ovu materiju, ova skupština, i ne vidim razloga da se njoj na ovakavnačin oduzimaju ingerencije. Što se tiče ove materije, mi možemo da se podsetimo, malo smo zaboravili gospodina ministra Đelića, koji nam je u svojim izlaganjima više puta za ovom govornicom, više puta na televiziji govorio o platnim razredima, o pravdi, o izjednačavanju uslova u različitim oblastima javnog života i u različitim oblastima koje se finansiraju iz budžeta i iz fondova. Normalno je da se svi mi slažemo sa tim i da to treba urediti, međutim, tu smo malo zastali. Mi na ovaj način uređujemo onaj deo koji se zove potrošnja sredstava iz budžeta, iz fondova, a na neki način smo zboravili onaj prethodni deo kako do tih sredstava doći, jer mislim da tu postoji jedan zastoj i da nismo mnogo uradili na tome da se taj priliv u budžet i u fondove stabilizuje, a to je normalno, to je onaj način da se privreda oživi i da krene da radi. Posle ovih uvodnih primedaba, imam par čisto, stručnih, pravnih primedaba, a prva je neustavnost. Vi ste i sami čuli reči da ovo nije u skladu sa Ustavom. Mi smo imali u praksi slučaj da čujemo da postoji blago kršenje propisa, a ovo bi bilo neko blago kršenje Ustava, što kao termin ne bi trebalo da postoji. Znači, ako imamo ovaj ustav koji važi, treba da ga poštujemo. Ako treba da promenimo Ustav, i mnoge druge stvari, treba da idemo redom. Prema tome, obrazloženje da treba raditi iz nekih praktičnih razloga i prekršiti Ustav sigurno ne može nikako da se odbrani. Mnogo bi se namučio onaj ko bi trebalo da nam objasni sve to. Ovaj zakon, odnosno Predlog zakona takođe nije u skladu sa članom 158. stav 2. Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju, jer tamo piše da se na rad fondova ne primenjuju propisi o javnim službama. Ukoliko se donosi ovaj zakon, trebalo bi ovaj član Zakona o PIO staviti van snage. Zatim, imamo jednu situaciju da nisu razrešene mnoge dilemezbog donošenja ovakvog zakona, to su praktično te koje otvaraju nešto, a to je - šta će biti sa obećanjima naših ministara, mi smo ih slušali i u medijima i ovde u Skupštini, da ćemo imati nezavisno sudstvo. Tim izjavama obećano je da će sudije biti privilegovane, da će imati dobre plate, socijalnu sigurnost, kako bi bili nezavisni, obećali smo policiji koja će biti nekorumpirana, koja će biti nepodmitljiva itd., kako bismo uveli red i obračunali se sa kriminalom. Ovde je ministar zdravlja, ima velike muke da svoje doktore vrati iz privatnih ordinacija na klinike, i da im obezbedi ugled i čast, i da im obezbedi dostojanstvo da radeći tako važne poslove, brinući o zdravlju građana, budu i socijalno zbrinuti, upravo zato što su mnoge kategorije počev od zdravstva, prosvete, kulture postale socijalne kategorije, a ne one kategorije koje su uživale veliki ugled u ovom društvu. Rekao bih još jednu stvar. Kada pogledate ovaj tekst zakona vidite da nešto fali. Ovo je zakon koji sadrži neke načelne odredbe o tome kako treba vršiti, praktično se sve svodi na to da se Vladi daje ovlašćenje da određuje visine koeficijenata itd. Međutim, ako malo pažljivije pogledamo šta tom zakonu fali, vidimo da je to onaj drugi deo koga smo se baš dobro nagledali ovde prethodnih dana, odnosno ovaj zakon nema sankcije. Ima samo dispoziciju, opis kako nešto treba uraditi, ali uopšte nema sankcija. Ne postoji propis koji se primenjuje na način da se po automatizmu primenjuje i bez odgovornosti. Ovaj posao određivanja plata, isplata, poštovanja svega onoga što ovde piše, radiće neki ljudi koji su od krvi i mesa, koji imaju ime i prezime. Prema tome, trebalo je ovim zakonom precizno i jasno odrediti pitanje odgovornosti. Ko je odgovoran, ako se neki od ovih primera koje smo malo pre slušali, pojavi u praksi. Da na primer u jednoj opštini predsednik ima pet puta veću platu nego u drugoj, da predsednik Skupštine Vojvodine ima duplo veću platu od predsednika Skupštine Srbije itd. Znači, neko će biti odgovoran, ko je to potpisao, uradio, obračunao, i isplatio. Znači, pre svega ovaj zakon nije celovit i osnovna primedba se svodi na to, odnosno još bih ukazao i na to da nas očekuje pitanje decentralizacije koje je praktično već principijelno prihvaćeno, prema raspoloženju koje vlada u ovoj skupštini, a to pitanje decentralizacije odnosno kada budemo krenuli da razvlašćujemo centralne organe, a da ta ovlašćenja prenosimo na lokalne, regionalne, ili već po nekom primenjenom principu, doneće mnoga nova pitanja i otvoriti mnoge dileme. Prema tome, predlog Stranke srpskog jedinstva je da se ovaj zakon povuče iz procedure, da se doradi kako u stručnom, tako i u rezonskom, logičnom smislu. Pre svega, mislim da je ovaj zakon potreba, izuzetno potreban, ali da ovakav predlog nema prelaznu ocenu. Zahvaljujem.
Ima reč narodni poslanik Slobodan Janjić.
Dame i gospodo narodni poslanici, od samog formiranje naše fantomske vlade, za koju ste najavljivali da je ekspertska, videli smo samo neke spodobe sa čarapama preko glave, koji hapse i harače Srbijom. Nije valjda da se čarapama maskiraju da ih neko ne kidnapuje zbog velikog ekspertskog znanja. Samo se vi smejte. Čekam da se vi umirite, da mi predsednik promeni vodu, zaboravio je taj običaj. Od samog formiranja skupštinska većina, odnosno glasačka mašina, samo služi kao dekor ovoj vladi, gde poslanička većina samo glasa, odnosno izvršava naređenja Vlade. Valjda Vlada treba da izvršava odluke Narodne skupštine i da za svoj rad odgovara Narodnoj skupštini. Ono što posebno iritira to je što nijedan ministar ne dolazi na zasedanja Narodne skupštine, a koji treba da položi račun za svoj rad, ili su možda kidnapovani kao vrsni stručnjaci. Uz pomoć medija pokušaću da učinim jedno plemenito delo i da ujedno vratim jednog vrsnog stručnjaka u skupštinsku klupu, koji se izgubio ne znam gde. Posedujem i njegovu fotografiju, pa molim medije da objave, a ko zna neka javi (pokazuje fotografiju Mikija mausa). Molim sve one koji nešto znaju o pomenutom gospodinu, ili ovom dečku, da informacije dostave na adresu Slobodan Janjić, narodni poslanik, Vladičin Han, nagrada sledi. Njegovo pronalaženje je hitno zbog obećanja da će od 420.000 radnika državne uprave otpustiti 15%, odnosno 60.000. Ispašće da kancelarče laže, da će biti bolnog otpuštanja, pa je hitno da se spisak što pre kompletira. Građani treba da znaju da širom Srbije otpuštate sve koji nisu u strankama DOS-a, ne vodeći pri tom računa da otpuštate i trudnice, žene na porodiljskom bolovanju i ljude kojima treba još godina...
Gospodine Janjiću, da li će ova skupština doživeti da se vi ikada obraćate u vezi sa dnevnim redom.
A kome se ja to obraćam?
Molim vas da pređete na dnevni red.
Da li treba da se obratim gospodinu Čedi? Kome?
Hajde, jednom nas prijatno iznenadite pa govorite o onome što je na dnevnom redu.
A vi nemojte da me ometate i naručite mi najzad tu vodu. Evo, čekaću da mi promenite vodu. Tražio sam je pre pet minuta.
Gospodine Janjiću, opominjem vas da u skladu sa Poslovnikom..
Ja vas opominjem da mi donesete taze vodu, da pokvasim grlo, da mogu da pričam.
Ja sam vas već opomenuo jednom.
Ako već treba da pričam, evo da pričam. Greška gospodina Obradovića je što nije u istrazi zaobišao mafijaški lobi koji je bio pod kontrolom JUL-a, a sada je pod kontrolom Đinđića, Batića i Mihajlovića. Svi ste vi, gospodo, po maniru JUL-a dobro plaćeni učešćem u svim mogućim upravnim odborima, pa vas platni razredi ne interesuju, jer vi platne spiskove potpisujete na više mesta. Gospodine Čedo ne padaju džipovi sa neba. Recite nam kako ste kupili svoj novi.
Reč ima narodni poslanik Jovanović, replika.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, nije važna tema naše rasprave, nisu važni čak ni događaji koji se mimo te teme komentarišu za skupštinskom govornicom. Mnogo su važniji oni ljudi koji na takav način pokušavaju da građanima pošalju neku poruku. Ako je, gospodine Janjiću, poruka bila - dižite ljudima u vazduh džipove, loše je. Ako je poruka bila - krivi ste svi koji imate džip, loša je. Moj odgovor vama je - izvolite, sve moje stanove, sva moja vozila, nađite jedan upravni odbor u kome sam član, a mi nećemo čekati da gospodin Šešelj nama kaže - izvolite, moje stanove, koje sam uzeo ovoj državi, izvolite moja vozila, koja sam uzeo ovoj državi, izvolite moje upravne odbore, u kojima sam sedeo godinama, upropašćavajući, recimo, Pravni fakultet, ili Beogradski univerzitet. Nađite jednu činjenicu, kada govorite o svim onim neverovatnim stvarima, koje ste izrekli za ovom govornicom. Mislite o porukama koje šaljetejavnosti, jer su sigurno građani, glasajući za vas, glasali za nešto što je sasvim drugačije od onoga što ste vi danas rekli.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, po Poslovniku.
Povredili ste Poslovnik, gospodine predsedniče, a to se odnosi na predsednika SRS, koji je isključen sa sednice, povređena je i uvređena čitava SRS. Imam prava da odgovorim, nemojte samo da pomislim da je ovo sve neki veoma ozbiljno zamišljeni scenario, da nas sve poisključujete sa sednice, a onda da govorite o nama. Nije u redu da gospodin Jovanović, nezabeležen u javnoj praksi Srbije, u javnom životu Srbije, bez ikakvog traga o njemu, osim nekih priča, koje će verovatno uskoro biti proverene, da on govori o Vojislavu Šešelju, a kada govori o Vojislavu Šešelju, koji nije tu, da govori laži. Ostaće da pomisle građani Srbije da Vojislav Šešelj ima stanove, koje je dobio od države. (Glasovi - dobio si i ti.) Ja sam dobio veoma lep stan, izvolite, dođite da vidite, da nisam to možda ukrao nekome? Nije u redu da gospodin Jovanović govori o automobilima, koje je Vojislav Šešelj ukrao. Automobil koji je vozio predsednika SRS ima saobraćajnu dozvolu izdatu na istog vlasnika, na koga je i automobil, kojim se sada vozi Čeda Jovanović. U čemu je razlika? Vlasnik je MUP Srbije, i onog džipa kojeg ste rasturili, da vidite da nema u njemu nekog naoružanja, kojim će da se uleti u zgradu Vlade, da pobijemo ministre, i vlasnik jeMUP Srbije, svih automobila koji služe gospodinu Čedomiru Jovanoviću ovih dana. U čemu je razlika, to što je Čedomir Jovanović predsednik poslaničke grupe? Pa i Vojislav Šešelj je. To je sve sistem u ovoj državi, i vlast, i opozicija, deo su ovog sistema, i jedni i drugi obavljaju isti posao, poslanički posao. Po čemu bi šef poslaničke većine u Skupštini mogao da bude pod zaštitom države, a šef opozicije ne? Nađite mi to u svetskoj praksi demokratskih zemalja, da vlast svoje predstavnike štiti, a da ostale napada i da im ne dozvoljava da imaju sve ono što imaju i oni koji su na vlasti. Bio sam posmatrač predsedničkih izbora u Rusiji, kad su protivkandidati bili Jeljcin i Žirinovski. Žirinovski je godinu dana pre toga, pobedom na izborima, ostvario poslaničku većinu u Dumi. Očekivalo se da će [[žagor]] - pa mislim, ako nemate glave i mozga, nemojte da dobacujete, pokušajte ovo da slušate, ne mogu da vam kažem - slušajte da biste nešto naučili, ali bi bilo dobro da slušate, ima vas tu, starih, koji u životu ništa pametno niste čuli. Slušajte sada. Nije se znalo ko će da pobedi na tim izborima. Ja sam celoga dana, na dan održavanja izbora, bio sa Vladimirom Žirinovskim, koga su pratila troja policijska kola i 15 policajaca, naoružanih automatima. Nije smelo predsedničkom kandidatu opozicije ništa da se desi. Država je za to odgovarala.A ovde, država ima jednog predsednika opozicione poslaničke grupe, koji je na slobodi, koji se usuđuje i ne ustručava da kaže vlastima sve što o njima misli, i palo vam je na pametda ga potpuno razgolitite, da bi neka budala mogla da ga ubije. Naravno, u pravu je gospodin Jovanović, samo u jednom danas - niko nikoga ne treba da huška ni na kakav akt, teroristički čin, bilo kako, i ne daj bože, taman posla da neko ima nameru da bilo ko pogine i da nekome imovina leti u vazduh. Evo, pristajem, kada god otkrijete takvog, koju god kaznu predvidite, da je ovde u Skupštini izglasamo. Ali, pomislite malo , nemoguće je da niste, dok ste bili u opoziciji, osetili šta vlast treba da radi prema opoziciji. Zaboravite mržnju i osvetu, vodite ovu državu od dana kad ste pobedili onako kako ste obećali da ćete da je vodite. Strpajte kriminalce u zatvor, ali nemojte prema ljudima koji nisu kriminalci da primenjujete metode koje se primenjuju prema kriminalcima. Ako mi dokažete da je Vojislav Šešelj kriminalac,i ne treba da ga vozi državni auto, ali samo ako dokažete. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Zeldžo Hurić.
Reklamiram povredu Poslovnika u članu 96. stav 4. Naime, kaže se, ukoliko predsednik Narodne skupštine dozvoli traženu repliku, narodni poslanik koji je tražio repliku može zahtevati da se o tome izjasni Narodna skupština, bez pretresa. Prethodni poslanik je tražio reč po Poslovniku. Jasno da je govorio na ime replike. Prema tome, gospodine predsedniče, niste imali pravo da mu dozvolite repliku, dok se o tome Skupština ne izjasni.
Nisam ni dao da govori po replici, nego po Poslovniku.
Očigledno je replicirao.
Očigledno, i zato je opomenut, ali time je stekao i gospodin Jovanović pravo da replicira, inače na repliku ne bi imao repliku. Sada je to pravo on iskoristio, ali znate, kad se otvore ti krugovi, o tome ne mogu ja da razmišljam. Evo, ima pravo gospodin Jovanović da replicira. Znate, o tome kako se primenjuje Poslovnik, moramo svi zajedno razmišljati, kada govorite, kada izazivate replike, itd, a ne onda samo onaj ko predsedava sednicom to da procenjuje. To je zajednički posao. Reč ima narodni poslanik Stevan Kesejić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Zakon o platama u državnim organima i javnim službama je usko povezan sa Vladom, koje ovde nema. Zašto - zato što se ovim zakonom daju velika ovlašćenja, odnosno sva ovlašćenja Vladi. Dakle, u ovom slučaju, poslodavac 420.000 zaposlenih radnika u javnim službama i državnim organima jeste Vlada Republike Srbije. Zbog toga, da bismo mogli da govorimo o ovom zakonu, moramo da govorimo o poslodavcu, koji će ovaj zakon poštovati i sprovoditi. To da je Vlada poslodavac govori član 3, gde se govori o pravu, odnosno načinu kako će Vlada utvrđivati isplatu i obračun osnovica, i član 5, gde se razvrstavaju platne grupe i koeficijenti prilikom obračuna isplate, koje takođe utvrđuje Vlada. Dakle, ako smo saglasni u tome da je predmet ovog zakona Vlada, onda moramo, naravno, da govorimo pre svega o Vladi, da bismo mogli da govorimo o tome kako će ti zakoni biti sprovođeni i da li će biti sprovedeni onako kako su napisani ili postoje tu neke druge namere, koje ovde zakonom nisu predviđene. Zaista sam mislio da smo mi do sada prošlinajgore zakone. Međutim, sada vidim da su sve gori od gorih, i ovaj je jedan od najgorih, jer očigledno da on govori o centralizaciji u ovome društvu, a ne o decentralizaciji, na koju se DOS u predizbornoj kampanji zaklinjao građanima Srbije. Jer, ovaj prethodni režim bio je totalitaran, oni su bili apsolutisti. Ovim zakonom se može kazati da ova sadašnja vlada želi da nadmaši svoje prethodnike. Ako govorimo o tome ko je ovlašćen za sprovođenje ovog zakona, onda, pre svega, govorimo o Vladi i predsedniku Vlade. Ali, bili bismo zadovoljni da on ostane premijer. Njegovi nastupi u poslednjih 100 dana govore da je on nadmašio premijersko ovlašćenje. On je postao čak i šeik. Uveo je monopol i smatra da je on šeik, vlasnik naftonosnih polja, u najmanju ruku, i da sve ono što pripada još uz to što šeik ima, dakle, to je i ta lepša ženska strana, to je sve vlasništvo šeika Zorana Đinđića. Pošto je gospodin lutao po belom svetu, video je da bi mu možda bilo dobro da bude malo savremeniji šef države, pa je želeo da postane kancelar. Tu se nije zadržao. Njegovi afiniteti su porasli, jer je skupio oko sebe vlastelu.
Hoćemo li preći na tačku dnevnog reda. Četiri minuta je prošlo.
Upravo govorim o tome koja su ovlašćenja premijera. Moramo da dođemo postupno do onoga što ovaj zakon ovde predviđa.
Pošli ste od arapskih zemalja.
Dakle, stižemo do cara koji ima svoju vlastelu i koja će vlastela sprovoditi ove zakone, sprovoditi zakon iz člana 4. i zakon iz člana 5. Međutim, događa se da među vlastelom ima neposlušnih, pa onda kao u onoj priči o caru Trojanu, jedan od vlastele nije mogao da zadrži to, iskopa rupu, i znate već dalje kako ta priča ide, i sviralo zasvira. Narod svira u tu sviralu, u cara Zorana brdo kriminala. Onda se dešava što se dešava, stvaraju se afere, da bi se građanima bacala prašina i magla u oči i donosili ovakvi zakoni, kakav se danas predlaže parlamentu, ovde na današnjoj sednici. Dakle, ovaj zakon o platama i državnim organima treba da sprovodi takva vlada, sa takvim carem i sa takvom vlastelom. Zbog toga mi srpski radikali nemamo poverenja, pre svega, zbog toga što se ovaj zakon donosi mimo Ustava i zakona, što on grubo krši te zakone, a u isto vreme treba da 420.000 zaposlenih u ovim institucijama, koje podležu ovom zakonu, budu u šakama takvih ljudi o kojima sam govorio. Zbog toga je bilo veoma važno da se zna ko će ovaj zakon sprovoditi. Dalje, smatram da je ovaj zakon ponižavajući, ne samo za radnike u Skupštini, nego i za sve radnike koji rade u državnim organima, u svim onim organima kojima će pojedini ministri, koji nisu dokazali da su predlagali dobre zakone, sada na isti način određivati i krojiti gaće, radnicima koji rade u određenim ministarstvima. Ovde smo čuli takođe da će koeficijent biti dogovoren sa sindikatom. Sada, malopre, čuli smo od predsednika poslaničke grupe DOS-ovske većine da će to činiti predsednik Skupštine. Uopšte nam sada nije jasno ko će to da radi. Ako će, kako je ovde bilo rečeno juče, dogovarati se sa sindikatima, onda verovatno da će se Vlada dogovarati sama sa sobom, jer se u Vladi nalazi eks predsednik sindikata koji, nažalost, još nije ni završio studije i, naravno, neće razumeti šta znači kolektivni ugovor i potpisaće bilo šta što mu podmetne Zoran Đinđić, Vladan Batić ili Dušan Mihajlović. Te podmetačine smo već videli. Dakle, slične podmetačine se čine i ovim zakonom koji je, kako sam rekao, ponižavajući i sretan sam što ne podležem ovom zakonu, što nisam službenik državne uprave Srbije, niti javnog preduzeća, kojem bi podlegao ovim represivnim merama koje očekuju svi zaposleni u državnim organima i javnim službama. Zbog toga predlažem da umesto da se Vlada Republike Srbije i Zoran Đinđić bavi sa aferama oko Vuka Obradovića, da uzmu ovaj zakon i pročitaju, dovedu pameti one koji ovde dobacuju, da kroji i njima malo gaće, a da ovaj zakon povuče iz procedure.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić, a posle njega narodni poslanik Branislav Blažić.
Uvaženi predsedniče, dame i gospodo poslanici, Predlog zakona o platama u državnim organima i javnim službama je tako koncipiran da je u njemu vrlo malo konkretnog napisano. Od nekih desetak članova, šest reguliše osnovne uvodne odredbe, a dva ono šta se ukida i kad zakon stupa na snagu, tako da kroz predlog ovog zakona niti su utvrđeni osnovni odnosi u pogledu plata u državnim organima i javnim službama, niti je utvrđena bar neka početna vrednost ili orijentaciona osnovica za utvrđivanje negde za 420.000 zaposlenih koji primaju plate iz budžeta, a takođe i iz fondova socijalnog osiguranja. Ovo je sigurno još jedan zakon koji je po nečijem nalogu iz inostranstva urađen i prezentiran ovoj skupštini i koji mora da se usvoji pre nego što dođe zakon o privatizaciji. Predloženi zakonski akt je vraćanje u daleku prošlost, vreme administrativnog socijalizma i to po Ustavu iz FNRJ, koji je odmah posle Drugog svetskog rata donet, doba platnih razreda, što govori o pravoj vrednosti ove vlade, da će ona uz ovlašćenje ove skupštine, putem uredbi i pravilnika od strane određenih ministara, vladati ovom Srbijom. Takođe, ovim zakonom se vraća uravnilovka u javne službe i princip - da me ne mogu toliko malo platiti, koliko malo radim, ili onaj još gori princip - radio, ne radio, svira ti radio. Nije mi jasno da ministar pravde i lokalne samouprave ni na početku ni u toku rasprave o ovom zakonu ne prisustvuje, a učestvovao je u raspravi po drugim zakonima i svi znamo kakve su mu diskusije bile, pa čak ni potpredsednik Vlade koji nam je u ime Vlade ovaj zakon dostavio. Čini mi se u ovom trenutku, a to je bilo i očigledno na ovim poslednjim izborima u decembru, da ovde imaju dve skupštine i da su bili dvoizbori, jedan za Vladu, a drugi za Skupštinu. To su dva paralelna organa u ovom trenutku. Značaj ovog zakona je izuzetno veliki za celu Srbiju i za građane Srbije, iz dva razloga. Prvo, zakon direktno opredeljuje materijalni i socijalni status preko 420.000 zaposlenih, odnosno, preko 1.000.000 stanovnika u našoj Republici. Od ovog broja zaposlenih zavisi život i rad preko deset miliona ljudi u Srbiji. Od onih u porodilištu, tek rođenih, prekoonih u obdaništu, osnovnoj, srednjoj školi, visokoškolskoj ustanovi, zdravstvu, administraciji, pa sve do trećeg doba i pozne starosti. U Predlogu ovog zakona Vlada je pobrkala neke lončiće, tako da se zaboravlja da je predsednika Vlade predložio predsednik Republike, Vladu izabrala Skupština, od poslanika koje je narod izabrao. Ovim zakonom Vlada se stavila iznad svih navedenih organa, da ona vrednuje rad predsednika države i poslanika Skupštine i to bez direktnog upliva i uticaja sa njihove strane, a što je i rečeno u članu 5. Zakona. Piše - ovim članom je propisano da razvrstavanje u platne grupe i koeficijente za obračun i isplatu plata utvrđuje Vlada Republike Srbije. Uopšte nisam lično zainteresovan, ali cinično zvuči da će na osnovu ovog člana Vlada utvrđivati koeficijente predsedniku države, predsedniku Skupštine, poslanicima i članovima Vlade, pa sve do čistačice. Gospodo poslanici, koliki je rizik prihvatiti na blanko ovaj zakon, bez ikakvih globalnih raspona i okvira, bez ijedne cifre bar najniže i najviše i nekog raspona koeficijenata, pa propisivanje osnovice za plaćanje doprinosa, a ne koeficijenata za plate. Kada smo već kod osnovice, samo jednu napomenu zbog čega ovaj zakon o zdravstvenom osiguranju još nije došao na red. Mislim da sigurno Vlada pokušava da nađe rešenje za ono što smo mi svojim dobrim namerama i diskusijama kroz Zakon o zapošljavanju i kroz Zakon o PIO, gospođa ministar Matković je zaista na svojski način pokušala, zajednički razrešimo. Nadam se da tek nakon razrešavanja i otkrivanja osnovnih pojmova oko zarada, to pitanje će biti razrešeno. Takođe, pitanje neto principa zarada, bruto principa zarada koje se sada ovde pominje, šta je to bruto zarada, šta je bruto plata, šta je bruto princip obračuna ličnih dohodaka, a šta neto princip. To su osnovni pojmovi koje treba razrešiti da bi se ovi zakoni prihvatili. Nije samo tu problem kod koeficijenata. Problem je što koeficijent sadrži i dodatke na platu. Minuli rad na primer, za svaku započetu godinu radnog staža, a što je u redu i bilo je do sada, a topli obrok i regres će biti po koeficijentu. Ko ima koeficijent, a da ne kažem stomak, za platu imaće manje koeficijent za hranu i obrnuto. A tek godišnji odmor, direktori i čistačice, mladi, ili mladi i stari, pa mala deca i onda će biti u koeficijentu i šta još neće sve na to da utiče. Mlade mame, mala deca imaće veći koeficijenat. Radeći u opštini Valjevo 17 godina, kada je bila vlast opština, a i sada kada je lokalna samouprava, i gospodin potpredsednik Vlade Dušan Mihajlović, u to vreme bio je predsednik Izvršnog odbora Skupštine opštine Valjevo, a vršili smo analitičku procenu radnih mesta, složenost poslova, odgovornost i uslove rada nebrojano puta, kroz mnoga dokumenta i posle dužih radnji vrlo teško smo taj proces zaokruživali za nekoliko stotina radnika, a Vlada će sve to da završi za 15 dana. Svaka čast, ali ja mislimda majske plate u junu neće biti. Administracija i javne službe postaju ponovo zamorčići. Ne verujem da će ovaj rok biti ispoštovan do 1. juna, kao i da će biti primenjene osnovice za uplatu doprinosa, a imajući u vidu da je politika ove vlade, danas usvaja Zakon o PIO, a već juče novine su objavile stope doprinosa, ne ko gospođa ministar, te stope ovde nije iznela. Mislim da je ovoj vladi sve preče od onoga što je delokrug poslova i rada u ovoj našoj Srbiji. Sto dana prođe, a još nije postavila tri člana Saveta Direkcije Kolubarskog okruga, a čime ste zaustavili obnovu zemljotresa. Neke predložene izmene ovih zakona su neprimenljive. Gde su vam potpredsednici na slikanju za uspešan rad 100 dana Vlade? Tek primena ovih koeficijenata je posebno vruć krompir funkcionerima koji rukovode i direktorima. Nemam nameru da vam o tome govorim, a iz iskustva vrlo dobro i brzo ćete to shvatiti. Drugo, čak ni neki relevantni faktori za utvrđivanje osnovice nisu pomenuli samo novi način utvrđivanja plata zaposlenog na bruto principu, a što piše u obrazloženju, a u zakonu to nigde ne stoji. Tu nastupa prevara i lov u mutnom, da se ovim principom plate obaveze, a zaposlenima koliko ostane i da se pokrije razlika do najnižih osnovica za doprinose za koja nisu obezbeđena... (Predsednik: Vreme.) ....sredstva u budžetu. Evo još jednu rečenicu, a što je i ovde potvrđeno. Da li ćete konačno priznati koliko će biti smanjene plate zaposlenih u upravi i javnim službama do prelaska na bruto zaradu. Podatke imam, ali nećete priznati dok radnici to ne prime. Neke ilustracije sam hteo da iznesem, nemam vremena, a zaista, gospodine ministre, a njega opet nema, vi ste neka crna ptica zlosutnica za pravdu i lokalnu samoupravu i javne službe, a tek šta će reći zaposleni u obrazovanju svom ministru, zdravstva takođe svom ministru, a penzioneri da ih ne pominjem. Na kraju, u ovom zakonu, koji je rađen po nekom drugom ustavu, nigde nema sankcija, a znamo da su najveći problemi bili u primeni prethodnog zakona, koji je takođe važio i koji je na neki način uredio određene kategorije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Branislav Blažić, a posle njega narodni poslanik Lazar Marjanski.
Dame i gospodo narodni poslanici, poreski sistem i paket zakona poreskog sistema, koji je bio ovde u raspravi, je pravdan usklađivanjem sa EU. Ako je to usklađivanje sa EU bilo, onda se ovi zakoni usklađuju sa Kardeljem. I posle Kardelja - Kardelj. Nije bilo ni ono dobro, a ne valja ni ovo. Ono nije valjalo zato što jednostavno elemenat trenutne situacije i mogućnosti privrede nije ispoštovao i što je previše restriktivan i represivan. Ovo nije dobro zato što je to tekovina komunističkog sistema i već viđeno u komunističkim društvima. Prema tome, nastavlja se jedna ideologija koja je, nadamo se, bar smo se nadali da će zauvek napustiti ove naše prostore. Pravda se ovaj zakon usklađivanjima i ovde sve više ličite na usklađivače zakona, a ne na predlagače i na donosioca. Dajte nešto novo, dajte nešto originalno i kvalitetno. Pravda se da je to uvođenje nekog reda u državi. Da 420.000 ljudi deset godina van zakona prima platu, protiv zakona, nema zakona. Hoćemo li te ljude sada, njih 420.000, da okrivimo da su nezakonito stekli određena sredstva za ovih 10 godina. Mislim da je ovo uvođenje reda u stvari na neki način ponašanje slona u staklarskoj radnji. Kako se mrdnete nešto se razbije. Najbolje bi bilo da mirujete i da se ništa ne kreće, ostavite stvari na svoje mesto, inače ćete napraviti gore nego što je bilo. Ovde smo čak čuli od lidera sindikata, nezavisnog lidera sindikata koji je tako nezavisno na DOS-ovoj listi postao nezavisan poslanik DOS-ove poslaničke grupacije. Taj nezavisni sindikalista kritikuje socijaliste, Ivanovića, koji je kod njih bio i služio je njima, a on sada verovatno služi radnicima, pošto pre nego što radnici uopšte daju svoje mišljenje u ovom zakonu, počinje ona priča kako je to u ime radnika. Ovde imamo nezavisni sindikat i njihove predstavnike, koji su članovi DOS-ove grupacije, koji služe da štite Vladu od radnika. To je praktično nešto slično policiji, samo što će policija tu Vladu uskoro da štiti pendrecima, a oni štite istupanjima u Republičkoj skupštini. To je razlika između DOS-a i recimo onoga što je bilo kod socijalista kada je u pitanju odnos sindikata i zakona koji se donose i podrške sindikata tim zakonima. Suštinski, tu nema nikakve razlike. Mi imamo unutar tih 420 hiljada ljudi zdravstvo i prosvetu. Sigurno mora da bude razlika, nego što je sama državna uprava i onda se stalno priča kako se zdravstvu daju pare iz budžeta. Zdravstveni radnici pošteno zarađuju taj svoj novac krvavim radom i te bedne pare koje dobijaju, koje su u poslednjih sedam meseci najniže plate što su imali poslednjih, kada se već vezujete, tih 10 godina. Toliko je to sve obezvređeno i toliko su ti ljudi i njihov rad devalvirani, da je to za svaku kritiku i ispod svakog ljudskog dostojanstva i minimuma. Prema tome, dosta te priče o tome kako se tim ljudima nešto daje i kako se iz budžeta to uzima, nekako negde krvavo stečeni novac. Koliko je krvava njihova zarada i koliko je njihov rad krvav da do tog bednog novca dođu? Uostalom, skinite ih sa budžeta, pa im dajte mogućnosti da u tržišnoj utakmici oni zarađuju svoj novac na osnovu vrednosti njihovog rada i na osnovu potreba, kolike su im potrebe u ovoj državi. Onda pričate kako stalno neko nešto uzima iz tog budžeta, pa sada ćete vi u nekoj raspodeli njima da određujete koliko vrede. Mogu se odrediti neki okviri, ali unutar jedne zdravstvene organizacije ti ljudi najbolje znaju ko koliko vredi i koliko ko tu treba da zaradi. Ovako postavljate sistem uravnilovke, što je apsloutno demotivišuće za svakog onog koji radi, pa i unutar iste specijalizacije ili istog radnog mesta. Valjda i tu ima neke razlike, valjda će se ikada u ovoj zemlji početi poštovati princip znanja, odgovornosti, stručnosti i rezultata na kraju krajeva nekog većeg rada, a ne sve ćemo da odrežemo isto, pa to smo gospodo videli već u svim boljševičkim sistemima. Inače, kada je u pitanju taj red o kojem se govori, zavođenje reda, nema tog zavođenja reda administracijom i Vladom i liderom DOS-a, gospodinom Đinđićem. Vi možete vašeg lidera da dižete u zvezde, kako će on da zvede red, ali nema tog reda koji se na takav način, birokratijom može zavesti, pogotovo u tako osetljivoj temi kada je u pitanju nagrađivanje ljudi i dobijanje nadoknada za njihov rad. Suviše je to osetljivo da bi neko mogao nekome pesnicom da određuje i da zavodi red. Tu je red ono kako je Mirabo savetovao Luja DžVI i ženu mu Mariju Antoanetu, da kada se stvari pogoršavaju i kada se ne mogu popraviti treba ih pogoršati do tog stepena da bi se pojavile težnje za uvođenjem reda, u stvari za uvođenjem diktature. To je taj red o kojem vi pričate. On je ono na čega se sa druge strane pozivate, a to je želja da idemo u Evropu, da idemo u demokratizaciju, blage veze suštinski i nema. To u stvari nepravde koje su sigurno bile, ispravljate nekim sasvim drugim nepravdama, a kada su u pitanju predsednici opština i ovo kako ćete tu uskladiti u startu, vi tu niste napravili ništa kvalitetno. Ja ću vam dati primer: u Kikindi imate predsednika opštine kome je prvi radni dan i prvo radno mesto predsednik opštine. Nikada i nigde nije radio sa srednjom poljoprivrednom školom. Gde vam je kriterijum i po kom to kriterijumu znanja, odgovornosti i stručnosti nekih ranijih rezultata može taj čovek uopšte da upravlja opštinom i onda pričate kako ćete tu davati platu onome koji će imati neku fiksnu platu, nevezano za njegove rezultate rada, uspeh i uspešnost. Dosta lagarija, gospodo. Jednostavno niste ustanovili ni kriterijume znanja, stručnosti,za postavljanje ljudi na određena mesta, a ustonavljavate kriterijum da će svi imati jednako. Mislim da to ne vodi progresu i neće dovesti do progresa. To je jedna ravnilovka, idu kola unazad u nekim stvarima zato što to vama u datom momentu jednostavno odgovara i zato što nemate drugih rešenja, ali ipak to bar, siguran sam, nije ono o čemu ste pričali i šta ste obećavali i siguran sam da to ne može napraviti progres ni u demokratizaciji, ni u razvoju i napretku društva.
Reč ima narodni poslanik Lazar Marjanski, a posle njega narodni poslanik Hranislav Perić.
Gospodo narodni poslanici, hteo bih na dve stvari da ukažem o zakonu. Naime, Zakon o platama u državnim organima, "Službeni list SRJ", br. 53/95 nije prestao da važi od 1.1. 1998. godine, već je i dalje na snazi, iz kojih razloga je potrebno u završnim odredbama Predloga zakona o platama u državnim organima i javnim službama predvideti prestanak njegovog važenja. Naime, ovde se javlja dvojnost u zakonu. Postavlja se pitanje da li mi poštujemo zakone SRJ ili ne, da li se Srbija već odvojila od Jugoslavije ili ne. Ako poštujemo zakone naše sadašnje Jugoslavije znači trebalo bi da se ukine Zakon SRJ "Službeni list" 53/95, pa tek onda da se donose zakoni. Molio bih, pošto nema predstavnika Vlade, da li je predsednik Odbora za pravosuđe ovde, da li on može to da objasni, ako ovaj zakon važi, nema smisla raditi ove zakone i ako dalje idemo u diskusiju ovih zakona, onda ne poštujemo zakon Jugoslavije. Prekjuče sam proverio, ovaj zakon nije ukinut i vi bi barem trebalo, neko od Vlade, ili iz pravosuđa da da objašnjenje da li ima smisla, da li nastaviti diskusiju. Ako nema, da li će se ukinuti. Novim zakonom o platama u državnim organima i javnim službama, i to u članu 3, utvrđena je osnovica za obračun i isplatu plata, utvrđuje Vlada Republike Srbije, a član 5. da razvrstava platne grupe zaposlenih iz člana 1. ovog zakona i koeficijente za obračun i isplatu plata utvrđuje Vlada Srbije, što praktično znači da izvršna vlast utvrđuje sudsku vlast, visinu primanja, iz kojih razloga se s pravom postavlja pitanje samostalnosti sudskih vlasti. Ovo pitanje je u prethodnom zakonu o platama u državnim organima bilo adekvatnije rešeno, obzirom da je član 5. za izabrana, imenovana i postavljena lica u pravosuđu, u pravosudnim organima i član 6. da zaposleno lice decidno utvrđuje koeficijent visine plate npr. za predsednika Vrhovnog suda Srbije u visini 8.500, sudiju opštinskog suda 5.500, daktilografa 2.500, dok je u članu 10. utvrđena osnovica za obračun i isplatu plate i data mogućnost Valdi Republike Srbije da uveća ovu osnovicu u zavisnosti od visine sredstava obezbeđenih za ove namene u budžetu Republike Srbije. Dok član 11. istog zakona predviđa poseban dodatak za izabrana, imenovana i postavljena lica u iznosu od 40%, dok je osnovica za obračun i isplatu te plate iz člana 10. ovog zakona utvrđena u iznosu nižem od prosečne neto zarade zaposlenog u privredi Republike Srbije za prethodni mesec. Jedno veoma važno pitanje, osnovica za obračun isplate plata svih zaposlenih lica prema članu 1. Predloga zakona o platama u državnim organima i javnim službama treba da predstavlja prosečnu neto zaradu po zaposlenom u privredi Republike za prethodni mesec, dok je visinu koeficijenta za obračun plate neophodno decidno dautvrdi sam zakon za sva zaposlena lica, saglasno članu 1. Na ovaj način obezbedila bi se samostalnost svake od tri vlasti, zakonodavne, sudske i izvršne vlasti, sa jedne strane. A sa druge strane, sva zaposlena lica u državnim organima, javnim službama, sa ovim primanjima pratili bi kretanje privrede Republike Srbije, odnosno smanjenje ili porast prosečne zarade. Još jedno veoma važno pitanje, odnosno četvrto pitanje, šta je to prekovremeni rad? Kategorija prekovremenog rada u sudskim organima? Imamo tužioca, vozača i ljude koji su zaposleni, koji rade preko nedelje, subotom ili nedeljom, koji rade kada su verski praznici, kada su državni praznici i ta kategorija u sudstvu, prekovremenog rada, ne postoji. Kako mislite i kako je Vlada mislila da nagradi, da stimuliše te ljude koji su za vreme tih praznika radili. Jedno pitanje koje je ovde ostalo bez odgovora, a to je odgovornost i sankcije uopšte nisu definisane. Sve je to lepo, da se to donese, a šta kada nema odgovornosti, šta ako nema sankcija, šta ćemo sa ljudima koji treba da se sankcionišu? Jednostavno, ta kategorija ne postoji. Još jednom bih zamolio predsednika, ako može neko da odgovori zašto nije ukinut i da li će biti ukinutzakon"Službeni list" broj 53/95, jer to je suštinski temelj svega ovoga. Ovde treba da se kaže da li imamo Jugoslaviju, da li nemamo, da li vi poštujete Jugoslaviju ili ne. Ja je imam, poštujem je, ukinite ovaj zakon iz "Službenog lista" pa da dalje razgovaramo.
Reč ima narodni poslanik Hranislav Perić, a posle njega Žarko Obradović.
Imam čast kada predsedava potpredsednica, želim da je pozdravim, pozdravio bih i članove Vlade, pa bolje da pogledam, ispadne da njih neću pozdravljati, njih obično nema u Skupštini. Dame i gospoto narodni poslanici, pred nama je još jedan zakon koji je podnela Vlada Republike Skupštini na usvajanje. Imajući u vidu da je Vlada predlagač, podrazumeva se da je za sebe obezbedila najveće kompetencije, tj. da o svemu odlučuje, a kod ovog zakona je obezbedila da u svojim rukama ima i nož i kolač. Ovaj zakon se na prvi pogled čini, nije komplikovan i kratak, i da nema potrebe za širu raspravu. Kada na drugoj strani pogledamo da će od ovog zakona zavisiti plate 420 hiljada zaposlenih u Srbiji, pomnožimo sa tri člana u proseku, onda tek vidimo koliko ozbiljno treba pristupiti izradi ovog zakona, jer jedan milion ljudi će zavisiti od primanja na osnovu ovog zakona. Kada se dobro u celini pogleda zakon, ovako se može zaključiti da od obećane decentralizacije, dobijamo još neku veću centralizaciju, pa i više od toga, da dva tri čoveka odlučuju o svemu. Nije mi jasno zašto je obavezu o platama Vlada preuzela na sebe. Ako znamo da kvalitet rada radnika zavisi od toga kako je radnik nagrađen za svoj rad, zašto je Vlada uzela obavezu da odlučuje ko će koliko primiti platu od radnika zaposlenih u Merošini, Doljevcu, Svrljigu. To se ne vidi iz Beograda, o tome bi pravednije odlučio onaj ko je u direktnom kontaktu sa tim ljudima i ko rukovodi u toj lokalnoj samoupravi. Malo je nelogično da ti rukovodioci moraju na terenu da daju ljudima posao, a ne mogu da utiču na njihovu platu. Takođe, ovaj zakon nije mnogo jasan, kao i ostali, kod određivanja osnovice za plaćanje poreza i doprinosa. Nije jasno šta je bruto dohodak i kako se na bruto dohodak obračunavaju plate, šta je za državu, a šta za radnike. Od određivanja plata zaposlenih, u članu 2. stoji: "Javne službe mogu po osnovu sopstvenih prihoda uvećati plate utvrđene u smislu stava 1. ovog člana do 30%". Šta to znači? Da se pruža mogućnost da neko za jednu trećinu plate može imati više, zavisi u kojoj opštini radi. Drugo: "Javne službe nemaju proizvodnju, njihova proizvodnja je pružanje usluga građanima". Neće li cene usluga građanima za papire koje izdaju lokalne uprave, tj. potvrde, razna uverenja, takse itd., biti povećane za 30%. Da li će i ovo moguće povećanje od 30% opet građani plaćati, i dokle i odakle? U članu 5. stoji razvrstavanje u platne grupe. Zašto Vlada nije dala u zakonu i platne grupe? Ovo je ostavljeno da kasnije Vlada sačini uputstvo o primeni zakona, kako odgovara Vladi. Voleo bih da je zakon kompletan, da sadrži sve elemente, koji su vezani za platu. Kada usvojimo zakon da svako nađe sebe i može da obračuna platu, ujedno i drugom objasni, ukoliko ima potrebe, a pojedinci za ovom govornicom govore da je cilj ovog zakona da se uvede red u državnim organima i javnim službama u Srbiji i da će se plate izjednačiti. Tvrdim da će se uvesti mere u javnim službama, jer iz Beograda se ne vidi ko koliko radi, ko pruža kakve usluge, da li je kvalitetan, nije kvalitetan i mislim da će se sve to odraziti na usluge građanima u našim sredinama, jer i ne rade svi jednako kvalitetno da bi primili jednake plate. Na kraju želim da predložim da Vlada povuče ovaj zakon, da ga kompletira sa svim elementima potrebnim za plate, da se daju u zakonu prava i lokalnim upravama da odlučuju o visini plate, jer je svaka sredina specifična za sebe i da tako kompletan zakon usvojimo na sledećoj sednici i da zakon možemo razumeti mi u sali, a da ga možemo objasniti i na terenu, našim biračima i radnicima iz svoje sredine. U protivnom, mi socijalisti nećemo glasati za ovaj zakon. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, a posle njega narodni poslanik Stevan Ž. Gudurić.
Poštovana gospođo predsedavajuća, poštovane kolege poslanici, poštovani članovi Vlade, u nameri da normativno uredi jednu izuzetnu i značajnu oblast, mislim na plate lica zaposlenih u državnim organima i javnim službama, Vlada je sačinila Predlog zakona o kom poslanici raspravljaju i koji je po svojoj sadržini nepotpun, u pojedinim delovima je nelogičan, a određena pitanja ostavlja otvorenim, neka potpuno zaobilazi, a neka rešava za lica iz iste oblasti na različite načine. Zato smatram da bi zakon trebalo povući iz procedure kako bi bio dorađen, poboljšan i kako bi eventualno kasnije mogao biti usvojen. Ovaj predlog zakona treba promeniti što potpuno izostavlja sindikat kao veoma važnog zastupnika interesa zaposlenih, posebno kada treba razgovarati o zaradama. Zakon ukida najveću tekovinuza utvrđivanjezarada - kolektivni ugovor i vraća se na davno prevaziđeni sistem zarada. Iz teksta zakona se ne vidi prisustvo sindikata. Da li će sindikat biti partner Vladi prilikom odručivanja o zaradama zaposlenih, osnovicama i koeficijentima? Da li to znači da 420.000 lica zaposlenih u državnim organima, organima teritorijalne autonomije i lokalne samouprave, javnim službama i drugim organima i organizacijama koje se finansiraju iz budžeta Republike Srbije bivaju prepušteni volji Vlade Republike Srbije kao vrhovnom gospodaru budžetskih sredstava. Sve plate u državnim organima i javnim službama, kao i organizacijama socijalnog osiguranja, zavise isključivo od akta Vlade. Praktično, iz Predloga zakona se ne vidi kakve će plate biti i kako će se određivati. Vlada radi sve, utvrđuje osnovicu, vrši razvrstavanje u platne grupe i utvrđuje koeficijente. Ne čudi što se Vladi daju takve mogućnosti za lica koja Vlada sama postavlja. Ali čudi kada su u pitanju izabrana i postavljana lica iz državnog tela najvišeg i najznačajnijeg u ovoj zemlji, kao što je Narodna skupština koja bira Vladu. Ovim Vlada stavlja sebe iznad organa koji ju je izabrao, a to je Narodna skupština Republike Srbije. Zanimljivo je da Vlada Republike Srbije ovim predlogom zakona potpuno preskače, ostavlja po strani javna preduzeća - EPS, NIS "Srbijašume" i druga kojima je država osnivač, a koja su bila poznata po tome da su, zahvaljujući monopolskom položaju, bar većina od njih, imali višestruko veće zarade i to na nižim nivoima orgnizacije rada, nego što je to bio slučaj recimo sa predsednikom Vlade ili sa ministrima u čijem su se čak resoru nalazila ta javna preduzeća kojima je država osnivač. Da li će ovo pitanje biti predmet posebnog zakona i da li će Vlada u pogledu zarada zaposlenih u tim preduzećima zauzeti neki stav u dogledno vreme? Jer, ne treba dokazivati da svoj monopolski položaj na tržištu Srbije, a samim tim i zarade, ova preduzeća duguju državi. Zakon nije dobar, jer unosi podele i unutar lokalne samouprave u pogledu visinezarada, podele koje su uslovljene isključivo jednim kriterijumom, a to je veličinom teritorije jedinice lokalne samouprave, dok po strani ostaju drugi kriterijumi, kao što su uspešnost obavljanja najviših funkcija, stepen razvijenosti privrede, komunalne i druge infrastrukture. Zakon propisuje četiri različita limita za najviše vrednovane funkcije u lokalnoj samoupravi - za grad Beograd, za gradove, za opštine preko 60.000 stanovnika i opštine koje imaju manje stanovnika, i time praktično stvara veštačku podelu unutar lokalne samouprave koja ne odgovara realnom stanju. Zakon ne uređuje ni pitanje zarada zaposlenih u komunalnim preduzećima osnovanim na nivou lokalne samouprave, kao što su različiti fondovi za razvoj opština, gradova i druga komunalna preduzeća, gde su plate zaposlenih bile mnogo veće od zarada postavljanih i imenovanih lica u lokalnoj samoupravi i javnim službama na republičkom nivou. Iz svih ovih razloga smatram da zakon ne treba prihvatiti. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Stevan Gudurić.
Gospođo predsedavajući, kolege i koleginice narodni poslanici, juče i danas pričamo o Predlogu zakona o platama u državnim organima i javnim službama. Kako je koncipiran, makar i ako ima 12 članova, realno je mogao biti kraći u samo dva člana. S obzirom da sve ono što piše i u ovih 12, sem poslednjeg koji kaže da se primenjuje od 1. juna, onih 11 praktično daju za pravo Vladi da ona ovu oblast uredi i onda je svih tih 11 moglo stati u jedan član, da se kaže da će Vlada kompletno ovu oblast urediti svojim uredbama. E, sad, kako te uredbe idu, istinu govoreći, ova vlada ih do sada nije donela mnogo, onu monopolsku o nafti, koju ne bih komentarisao, i onu uredbu o javnim preduzećima, koju sam već nekoliko puta komentarisao i ako je ta uredba doživela već da ima uredbu uredbe, ali s obzirom da još sve to nije definisano, ta će uredba uredbe imati još i uredbu uredbe i ponavljaće se još dosta toga, s obzirom da ta oblast nije definisana. U članu 3. se kaže da osnovicu za obračun i isplatu plata određuje Vlada. Zašto ne Skupština? Zašto mistifikujemo osnovicu. Osnovica može biti samo jedna i samo jedan kriterijum tu može da postoji. Osnovica jedino može da se veže za prosek u privredi. Jer, privreda je u osnovi baza, a ono drugo je ono što smo nekada zvali društvena nadgradnja. I, ako ta društvena nadgradnja je nadgradnja iznad te privrede i baze, može samo da deli sudbinu te privrede. Isto tako ne mogu da komentarišem platne razrede. Kada su oni nekada bili u modi, bio sam mali i nisam se u to razumeo. Da li je to dobro ili nije pokazaće vreme. Ali, ako idemo napred, teško da nešto što je bilo pre 50 godina sad treba da uđe u modu, što se tiče tog dela. Napravljen je samo jedna kriterijum, kako to da se razvrsta, pa se kazalo - pokrajine, Beograd, pa gradovi, pa od ovoliko do onoliko stanovnika. Praktično je uzet jedini kriterijum koji u stvari uopšte nije trebalo da bude uzet. Sijaset drugih kriterijuma se mogao ovde uzeti u obzir, ali taj koji priča samo o broju stanovnika, mislim da ako ga razumno posmatramo, vidimo da on jedini nije mogao. Jer, kada smo ovde pričali o raznoraznim setovima ovih zakona, između ostalog smo rekli - budžetom Republike Srbije prvi put posle 10 godina je obezbeđeno da opštine i gradovi imaju svoje prihode, to - "svoje" je stavljeno pod navodnike, zato što te svoje, koji se tiču nekog poreza na fond zarada, nekih stvari, imali smo i ranije isto tako kao svoje do 5% u odnosu na komunalne pare ili na 1,3 u odnosu na solidarnu stambenu izgradnju. Sad je to sve preneto na fond zarada i opet tamo definisano koliko koja opština mora, znači teško da to pije vodu. Ali hajde da to prihvatimo, da su sada dobili neke svoje prihode, ali isto tako se ovde pričalo kako je pripremljen nov zakon o lokalnoj samoupravi, kojim će Republika vratiti nadležnosti opštinama i gradovima, kako će građani Srbije mnogo više u svojim lokalnim samoupravama samostalno odlučivati itd. A teško da će odlučivati kada smo svedoci da malo koji dan neka lokalna samouprava više nije onakva kakvu su je građani odredili, nego kako je odredio gospodin Batić. Prema tome, teško da i to pije vodu. Znači, gađamo se ovde nekim izrazima koji se posle u praksi ne događaju. I, nije to ni toliko čudovišno, puno je trebalo pisati, niti je ova skupština trebalo da donosi sistematizaciju za 420.000 zaposlenih. To uopšte nije bio predmet ovoga i nije predmet ovogzakona, ali ih pitam i vas i sebe - kada se vratimo od tamo odakle smo došli i kada nas ti na koje se između ostalog odnosi ovaj zakon budu pitali - šta smo doneli, teško da ćemo im moći odgovoriti, jer uopšte nećemo moći da im objasnimo čak ni približno kako treba da izgleda plata, a ovim zakonom to određujemo. Prema tome, ovaj zakon je morao da bude sveobuhvatniji i da definiše neke okvire, a ne u "sitna creva" da ulazi, kako se to kaže, ali u svakom slučaju neki okviri su ovde morali biti precizniji. A ovako ceo zakon je mogao da se svede istinski samo u dve tačke. Prva da bude - ovu oblast će definisati Vlada kako ona to bude htela, a drugo da će zakon važiti od 1. juna. To već postaje vrlo sporno, pa ćemo videti kako će to izgledati. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Toma Bušetić.
Uvaženo predsedništvo, poštovani poslanici, možda je Vlada Srbije imala dobre namere, kada je ovaj predlog zakona stavila u skupštinsku proceduru, ali poslanici SPS-a misle da ovaj zakon neće postići željeni cilj. Prvo što nije dobro, to je da se derogira sistem kolektivnog dogovaranja i ugovaranja, sistem koji je u suštini bio dobar, a vraćamo se na našto što je staro, na platne razrede, na nešto za šta smo mislili da je daleko iza nas. Mi, socijalisti, u suštini se slažemo da se zarade u javnim službama, državnim organima, urede i usklade, ali, ako se malo bolje pogleda, šta se to uređuje ovim predlogom zakona - uređuju se plate u državnim organima, plate najvišim državnim funkcionerima, narodnim poslanicima, plate u javnim službama, koje se finansiraju iz republičkog budžeta, javnim službama koje se finansiraju iz doprinosa za obavezno socijalno osiguranje, organizaciji obaveznog socijalnog osiguranja, i drugim organima i organizacijama koje se finansiraju iz budžeta. Odmah, na prvi pogled, jasno je da tu postoje određene nelogičnosti- kako to Vlada Srbije da uređuje plate, kad je reč o najvišim državnim funkcijama, kao što je predsednik Republike, kad je reč o predsedniku Narodne skupštine, poslanicima, znači, upravo organima koji biraju Vladu? S druge strane, ako se malo bolje razmotri ovaj član 1. - šta sve obuhvataju javne službe, organizacije u oblasti obaveznog socijalnog osiguranja, državni organi: to je uprava prihoda, geodetska uprava, zdravstvene ustanove, prosveta, finansijska policija, pravosuđe itd. Plate u svim ovim organima i organizacijama su veoma male i veoma niske. Pitanje je - prema kojoj organizaciji i državnom organu ćemo se ravnati? Građani su očekivali, videvši ovaj predlog zakona, a i mi poslanici, da će se na dnevnom redu ove skupštine naći jedan zakon koji treba da reguliše plate u državnim i javnim preduzećima, kao što je EPS, NIS, itd. Upravo tu su velike razlike. Velike su razlike, jer je npr. prosek u EPS-u negde oko 10.000, možda nešto više, ili nešto manje, prosek u prosveti je negde oko 4.000, možda opet manje. Tu su te enormne razlike. Kad je reč o ovim službama i o ovim organima, postoje razlike vezano za direktore zdravstvenih ustanova, jer su tamo upravni odbori određivali njihove plate, postoje razlike u penzijskom i zdravstvenom fondu, i to samo kod radnika koji su načelnici službi, direktori. Kod svih ostalih službi, znači, te plate su veoma niske, veoma male, i zato kažemo da se možda neće postići pravi cilj ovog predloga zakona. Suštinska stvar, zbog čega sam se javio za reč, i zbog čega odustajem od amandmana koji sam podneo, jer ću to govoriti sada, u diskusiji u načelu, je upravo član 5, gde se kaže da Vlada Srbije odlučuje o osnovicama, koeficijentima i razvrstavanju u platne grupe zaposlenih u svim ovim državnim organima i javnim službama, osim u Pokrajini Vojvodina, odnosno u teritorijalnim autonomijama, kao što je Vojvodina. Neka me isprave predstavnici vlasti, ako to nije tačno. Koliko se sećam, a to je bilo davno, na odboru je upravo usvojen jedan amandman, gde se kaže da se organi teritorijalne autonomije i lokalne samouprave izuzimaju iz nadležštva Vlade, i to je na neki način odgovor. Poslanik Tomislav Nikolić je pitao - kako će Vlada da utiče na plate u Vojvodini? Pa neće nikako, ako je ovo tačno. Jednostavno, imaćemo takvu nelogičnost da predsednik Pokrajinske skupštine ima znatno veću platu nego predsednik Narodne skupštine Srbije, da mnogi direktori zavoda i državnih organa u Vojvodini imaju mnogo veće plate nego u Srbiji, i onda, jasno je kuda ide Vojvodina. Imaju posebnu televiziju, tamo su izabrali direktora, bez saglasnosti Srbije, odnosno generalnog direktora RTS-a. Sada imamo, znači, njihove posebne plate, iza toga će doći do odvajanja fondova, iza toga do federalizacije Srbije, i to je onda kraj Srbije. Na kraju smatram, kad je reč o ovom predlogu zakona, da se tu ništa bitnije neće popraviti i da mi zbog toga nećemo glasati za ovaj zakon, a da će korekcije koje će se izvršiti ovim zakonom, biti sasvim male, minimalne. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dušan Cvetković.
Poštovano predsedništvo, cenjene kolege poslanici, tačno je da od prestanka važenja Zakona o platama u državnim organima, od 1. januara 1998. godine, nije na jednom mestu bila zakonski regulisana ova problematika. Bilo je poteškoća u ove tri godine, bilo ih je i u ova četiri i po meseca vladavine DOS-a, ali su se svi ti problemi kako - tako razrešavali, uz kolektivne ugovore, uz odluke Skupštine, uz odluke Vlade, sve se na neki način razrešavalo. Međutim, ovaj predlog zakona o platama u državnim organima i javnim službama je napravljen tako da ima više manjkavosti, zbog kojih ne treba da bude prihvaćen i treba da ide na doradu. Tri su osnovne stvari na koje želim da ukažem - prva je da zakon nije u skladu sa Ustavom Republike Srbije. U pojedinim njegovim delovima Vladi Republike Srbije daje veća prava nego Skupštini, čime praktično, derogira vlast i pravo Skupštine. Kad je u pitanju predsednik Republike Srbije, biran na opštim izborima, koji je uz to i mandatar, koji je dao mandat predsedniku Đinđiću za sastav Vlade, onda je nelogično da predsednik Đinđić, odnosno njegova Vlada, određuje lični dohodak predsedniku Republike. Sada je to jednostavno, jer je u pitanju gospodin Milutinović. Međutim, pitam se - kako će biti kada dođe budući predsednik Srbije, da ne imenujem ko će to biti. Takođe, ako su u pitanju narodni poslanici i rukovodstvo Skupštine, počev od predsednika, potpredsednika, predsednika poslaničkih grupa, predsednika odbora i drugih radnih tela Skupštine, takođe nije logično da oni koje je birao narod, budu u nadležnosti Vlade Republike Srbije, da im ona određuje prinadležnosti, da im ona reguliše plate, kao što je to regulisano članovim 2, 3. 5. i 7. Poštovane kolege, imam konkretan predlog - ako Vlada želi da izbegne problem nepoštovanja Ustava i nadležnosti, da Skupštini, koja je bira, određuje prava, to se možeuraditi na vrlo jednostavan način - da ovaj posao određivanja plata za predsednika Republike, poslanike i rukovodstvo Skupštine, vrši Skupština Srbije, na predlog Vlade. Dakle, u članovima 2, 3, 5. i 7. treba napraviti takvu izmenu da se da mogućnost da Skupština radi taj posao na predlog Vlade. Pitam vas šta bi se tu izgubilo? Ništa. Šta do sada, što je Vlada predložila, nije prošlo u ovoj skupštini? Ni Jotu nismo promenili u onome što je Vlada predložila. Prema tome, ako Vlada želi da ispoštuje Ustav, ona može na svoj predlog da Skupštini, da Skupština to usvoji. Ovo je jedna od glavnih primedbi koju su gotovo svi koji su izlazili za ovu govornicu isticali, pa mislim da ako Vlada želi da ne krši Ustav, može to da uradi na najelegantniji način. Druga stvar, u delu gde mi ne sporimo pravo Vlade da odlučuje, a to su 420.000 zaposlenih, jasno je da usvajanjem ovog zakona nikad više neće Vlada biti odgovorna, nego će biti odgovorna Skupština koja ga je usvojila. Zbog čega ovaj zakonski predlog treba da ide na doradu, kada je reč o ovom drugom delu? Mislim da je zalaganje Vlade da ovo bude transparentno, upravo apsolutno nije transparentan zakon. Ovaj predlog zakona određuje najkonkretniju stvar, odnosno lične dohotke 420.000 zaposlenih u organima i organizacijama teritorijalne autonomije i lokalne samouprave, u javnim službama i finansijskim, koje se finansiraju iz budžeta, od Republike, do opština, kao što su prosveta, zdravstvo, itd. Usvajanjem zakona mi treba da usvojimo i time odredimo sudbinu budućih ličnih dohodaka ovih ljudi, a on u sebi sadrži niz nepoznanica. Da se matematički izrazim, ovaj zakonski predlog predstavlja za nas poslanike jednačinu sa četiri nepoznate. Nepoznate su osnovica, nepoznat je koeficijent, nepoznato je razvrstavanje u platne razrede i nepoznat je dodatak na platu. U vreme kada sam studirao, doduše tehnologiju, ne neku čistu matematiku, rešavanje jednačina sa četiri nepoznate je bilo problem. Sad verovatno može. Vlada želi od nas poslanika, kojih ima u svim obrazovanjima, povodom ovog zakonskog predloga, koji znamo da nema rešenja, da poverujemo u to da ima rešenje. Traži se da se reši jednačina sa četiri nepoznate. Jeste, i do sada je ova vlada, a i prethodne vlade - a ja koji radim od 1966. godine, ne znam da su postojali platni razredi, doduše, radio sam u privredi i tamo to nikada nije bilo - određivale su plate i bez platnih razreda svima koji su se finansirali iz budžeta, ali bez jedinstvenog zakona. Sada, kada to reguliše zakonom, mogla je da nam da bar dve nepoznate - osnovicu i platne razrede, pa bi jednačinu sa dve nepoznate i mi poslanici, a i ostali kojih se ovaj problem tiče, mogli jednostavnije da razumemo. Ovako, nije logično da predlagač Vuk Obradović očekuje da ovakvu jednačinu, čije rešenje zna samo Vlada, glasa, rekao bih, bilo ko od poslanika. Tu mislim i na poziciju i na opoziciju. Poziciji je lakše, jer ona jednostavno mora bezrezervno da veruje Vladi, pa ipak mislim da nije logično očekivati od vas da i opozicija bezrezervno veruje Vladi. Ona može da veruje samo uz neke čvrste argumente, a njih u ovom zakonskom predlogu nema. Stavite se u moju poziciju. Ako glasam za ovaj zakonski predlog, kad Vlada usvoji koeficijente, osnovicu i platne razrede za profesore, a ja ih u porodici imam četiri, sedim u redu sa jednim profesorom, imam bezbroj prijatelja u toj branši, kad Vlada odredi njihove koeficijente, ili ako uzmemo lekare kod kojih sam posle udesa bio, bio kod njih na stolu, i odredi njima ove koeficijente, a ja glasam za, pa ti lični dohoci budu nikakvi, pitaće me zašto sam to uradio. Ako glasam - ne, a Vlada odredi i dobru osnovicu i dobar koeficijent i dobar platni razred, pa to sve proizvede visok lični dohodak, a ja glasam protiv, pitaće me moja deca zašto sam to uradio. Međutim, nemam elemente na osnovu kojih mogu da se opredelim da glasam za. Zato mislim da je bilo neophodno da Vlada prezentira bar još neke od elemenata, kako bi mogli da se približimo saznanjima šta će ovaj zakon doneti i da na taj način razrešimo ovaj problem. Najzad, treće, zašto se Vlada, uz sve probleme koje ima sa predsednicima opština u Leskovcu, Zrenjaninu, Medveđi, sa nejednakim platama među 420.000 ljudi koji su zaposleni, odlučila da baš sada izopšti, praktično, iz kolektivnog ugovora 420.000 zaposlenih ljudi, čime im je praktično zabranila organizovanje u sindikat, a suština sindikalne borbe je, kako ja shvatam, organizacija koja treba da im obezbedi bolji život. Do sada je bilo, rekao bih, netransparentnih zakona. (Predsednik: Vreme.) Bilo je najnetransparentnijih zakona. Ali, po mom leskovačkom, pošto mi imamo i četvrti stepen poređenja, ovo je dibidus netransparentan zakon.
Reč ima narodni poslanik gospodin Ivković, treće javljanje, a posle njega gospodin Vučić, drugo javljanje.
Dobar dan i poštovanje narodni poslanici i gospodine predsedavajući, ovo je moj treći izlazak za govornicu povodom zakona. Želim da kažem sledeće - u suštini, za 430.000 zaposlenih Vlada je poslodavac. Ako je Vlada poslodavac za 430.000 zaposlenih, onda bi Vlada morala da ima istu odredbu koju u Zakonu o radnim odnosima i Zakonu o penzijskom i invalidskom osiguranju imaju poslodavci. To je obaveza da do 30-og u mesecu isplati lične dohotke za prethodni mesec. Te odredbe nema ovde. Ako se već zalažemo za položaje zaposlenih u prosveti, u zdravstvu, u državnim organima, u javnim službama, onda bi morali da idemo ka tome da obezbedimo ravnopravnost tih zaposlenih, a njih je 430.000, u odnosu na sve zaposlene u bilo kom drugom preduzeću, društvenom, državnom i privatnom preduzeću. Za druge radnike postoji obaveza poslodavca da isplati lične dohotke do 30-og u mesecu za prethodni mesec i postoji obaveza, to je prošla tačka dnevnog reda, ukoliko ne isplate lične dohotke, da obavezno moraju državi da obezbede sredstva za budžet i za fondove za socijalno i penzijsko osiguranje. Znači, faktički, Vlada Republike Srbije je predlažući ovaj zakon izbegla za sebe odredbu da se obaveže, kao što je to učinila predlažući druge zakone, za ostale poslodavce, da ti ostali poslodavci imaju obavezu do 30-og u mesecu. Šta to znači? To znači da Vlada procenjuje da neće nekada biti u prilici da to uradi i izbegla je. Drugo, nema nikakve kaznene odredbe. Zato je u suštini jasno šta Vlada radi. Do sada smo imali kolektivni ugovor, imali smo granske ugovore, sindikalne, imali smo pojedinačne. Vlada sindikalce briše. Da Vlada briše sindikalce govore i dopisi koje dobijate vi, gospodine predsedniče Skupštine, koje dobijam i ja kao predsednik poslaničke grupe, i red je da upoznam Skupštinu. Inače, moram da vam kažem da trenutno, meni je žao što ovde nije gospodin Čedomir Jovanović, trenutno je u sali 68 poslanika DOS-a. U sali od 176 poslanika DOS-a, trenutno sedi 68 poslanika. Sa svima nama iz opozicije nema 126 i nema kvoruma. Čisto da građani Srbije znaju. Pogledajte kartice, prebrojte se i videćete da nema kvoruma. Svi poslanici opozicije su u sali. Prema tome, da se zna kako je DOS, koji je juče hteo kazne, itd, kakav mu je odnos prema ovom odgovornom poslu. Mi smo svi dobili dopise Sindikata, sindikat decidno kaže, da zbog činjenice da Sindikat nije konsultovan prilikom utvrđivanja Predloga zakona o platama u državnim organima, zahteva se da se navedeni zakonski propis puvuče iz skupštinske procedure. Decidno se kaže da se zahteva sa Minsitarstvom pravde i lokalne samouprave razgovor, radi razmatranja materijalnog i socijalnog položaja zaposlenih, koji će se novim zakonskim propisima još više pogoršati, a što u sadašnjem trenutku izaziva revolt zaposlenih. Znači, treba reći istinu. Revolt zaposlenih je sledeći, ne vidi se obaveza Vlade da u određenim rokovima ispunjava svoju obavezu kao poslodavac prema radnicima, kao što je drugim poslodavcima Vlada predložila i ova skupština usvojila tu obavezu. Drugo, jasno je da je prioritet u prosveti i zdravstvu, ali je i činjenica, ponavljam, da jedna uravnilovka za mnoge zaposlene je pogubna za ovu državu. Uravnilovka posebno je vezana za pravosudne organe, za razne inspekcijske organe, za istražne organe. Mi imamo, zahvaljujući dugogodišnjem embargu i NATO agresiji, nagomilanu sivu ekonomiju. Mi tu sivu ekonomiju moramo da razrešavamo. Moramo da stvorimo prostor za stimulaciju zaposlenih u pravosuđu i inspekcijskim organima. Umesto toga, naša jedina stimulacijaje da Vlada u svojoj reklami od 100 dana svog rada kaže da je neko nešto proneverio, kao da je Vlada sud. To je jedina stimulacija da se sudu unapred kaže, ti si pravosudni sistem pod prinudnom upravom, a ja ti kao Vlada kažem da je nešto pronevereno i ti moraš da presudiš da je pronevereno. To je jedina stimulacija danas za vreme 100 dana ove vlade. Predstavnici Vlade, a čulo se juče u Kragujevcu, ministar građevina sebi dopušta da hapsi, umesto da gradi objekte. Znači, jedina je ta priča. Dopustite mi, gospodine predsedavajući, znam da ću izaći iz tačke dnevnog reda, ali pošto je ovde pomenuto moje ime, iako je poslanik Žarko Obradović odgovorio konačno pristiglom poslaniku Kovačeviću i ako govorimo o Bačkoj Palanci želim samo nešto da podvučem. Kada je u pitanju zakon o kome govorimo, a ako govorimo da je centralizacija najgore što možemo da uradimo, da centralizujemo plate zaposlenih u lokalnoj samoupravi i da opet Vlada bude ta u ovoj državi, a prosto nećete moći otići u bioskop, a da ne pitate Vladu da li smete da idete u bioskop. Nema uspeha u lokalnoj samoupravi, ako se totalno centralizuje verifikovanje vrednosti rada zaposlenog u lokalnoj samoupravi. U toj Bačkoj Palanci, ako je spretan predsednik opštine, ako može da smisli programe za mala i srednja preduzeća, ako ima načina da podstakne svoje privrednike da idu sami bez Vlade u komunikaciju sa privatnim kapitalom i ako ta opština počne da cveta u privrednom smislu i poveća se standard zaposlenih, on ne sme da ima granice ni limite za lične dohotke. Ne sme da bude Vlada ta koja to radi. Ako već govorimo o gospodinu Kertesu, a to je ta moja ekskurzija, javno pozivam sadašnjeg direktora carina da kaže koliko su carine sada, kada je međunarodna saradnja na velikom nivou, kada se govori o ulaganju privrednog kapitala, kada se bez ikakvog embarga, ograničenja vrši promet sa inostranstvom. Javno gospodina Bjegovića ili Begovića, kako se on zove, pozivam da kaže koliko je Savezna uprava carina uplatila u federalni budžet od januara do marta 2001. godine. A neka odmah kaže koliko je Kertes, za koga ste proglasili, takvi kakvi jeste, u taj isti budžet u vreme embarga, nakon agresije, maltretiranja ovog naroda uplatio u periodu januar-mart 2000. godine. Znate da ne pitam bez razloga. Znate da imam veliki razlog za to što pitam i znate da je rezultat i odgovor vrlo zanimljiv. Odnosno, manje nego Kertes, a vi se pitate zašto. [[Aplauz SPS-a.]]
Replika, izvolite, gospodin Kovačević. Ovo nije bila replika, ovo je bilo u okviru izlaganja, pa mimo teme.
Poštovani gospodine predsedniče, poštovani narodni poslanici, lepo je kada me šef poslaničke grupe SPS-a ovako prozove i da mi mogućnost na repliku i kada prođe pored mene, pruži ruku i pozdravi me. To su pravi poslanički odnosi u ovom parlamentu. To ne znači da ću zbog te pružene ruke biti blaži u replici, u odnosu na ono što sam govorio jutros. Dakle, četiri sam puta prozvan posle moje diskusije. Nisam se javljao za repliku, sada sam prozvan od mog prijatelja i zemljaka Baneta Ivkovića, pa moram da izađem na repliku. Dakle, moje izlaganje po Predlogu zakonskog projekta u domenu koji je izazvao repliku predstavnika Radikalne stranke i predstavnika SPS-a dao sam kao odgovor na neka nastojanja u diskusiji gospodina Baneta Ivkovića, da pokaže kako ova sadašnja vlada treba da u svoj rad unese neke elemente koji su oni ranije gajili u vladanju i vođenju ove države i vladanju u ovom narodu. Hteo sam da ukažem da je to upravo nešto što nova Vlada ne treba da radi i rekao sam da mi nismo njih skinuli sa vlasti da bi im pružali mogućnost da nam drže predavanja i da se upliću u naš rad, nego da mi upravo očistimo sve ono što su oni zla naneli u svom radu. Kada mi je već pružio priliku za repliku, nisam rekao još jedan podatak jutros, hoću sada da kažem. Ako se ovde vodi računa i briga o interesima radničke klase, ako se vodi računa pa kaže da ovaj zakon isključuje sindikalno organizovanje, pravo na ugovor o radu - to je apsolutno netačno. Ovaj zakon to ne isključuje. Zašto gospoda socijalisti pa i njihovi koalicioni partneri iz prethodnih sastava vlada ne izađu za ovu govornicu, pa kažu, gospodo, pa mi smo grešili, evo sada da ispaštamo svoje grehe, vraćamo pokradene i oduzete automobile koje nezakonito vozimo, vraćamo pokradene i nezakonito otkupljene stanove koji su nam dodeljeni za godinu dana rada u Vladi, stan od 180 kvadrata, a borimo se za prava radnika koji 35 godina rade i nisu dobili stan. Zašto ne vratite opljačkanu deviznu štednju, zašto ne vratite opljačkana sredstva od nameštenih inflacija, zašto ne vratite opljačkana sredstva od privrede. Kada biste tako postupili, tada biste pokazali da ste pravi borci za interese ovog naroda i radničke klase. Sve do tada nemate ni trunke moralnog razloga da izađete za ovu govornicu i da jednu jedinu reč kažete o interesu naroda Srbije i radničke klase u njoj. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, a zatim narodni poslanik Božidar Vučurović.
Dame i gospodo narodni poslanici, juče sam govoreći o Predlogu zakona morao najpre da konstatujem da nema nikoga ovde od predstavnika predlagača. Zanimljivo je da i danas, gospodine predsedniče, oni imaju pametnija posla od razgovora sa narodnim poslanicima u Narodnoj skupšini Republike Srbije. Bilo bi dobro da nam kažete koja su to pametnija posla ili šta je to važnije od donošenja zakona iz njihove nadležnosti i zastupanja i odbrane tih zakona pred narodnim poslanicima, a posebno pred predstavnicima opozicije u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Dakle, što se tiče zakona, a juče sam govorio i pokušao da upozorim pre svega one iz Vlade Republike Srbije koji su želeli da čuju mišljenje opozicionih poslanika, želeo sam da ih upozorim i da kažem da se ovim krši Ustav, a pre svega član 82. Ustava Republike Srbije. Ne može Vlada Republike Srbije, kao jedan od dva organa izvršne vlasti, na sebe da preuzima ingerencije i prerogative vlasti Narodne skupštine Republike Srbije, kao vrhovnog legislativnog tela. Ono što smo danas videli i to iz izveštaja sa sednice Zakonodavnog odbora, dakle, dobili smo papir i izveštaj sa sednice Odbora za rad, boračka i socijalna pitanja, predstavlja ovaj dodatni razlog zbog kojeg sam se javio. Naime, iz nama nepoznatih razloga i voleo bih da predstavnici obora, pre svega gospodin Đurašković, ako se ne varam, izađe za ovu govornicu i kaže šta je to što je navelo predstavnike Odbora za rad, boračka i socijalna pitanja da unesu amandman na član 5, kojim se daju šira prava i nisu to prava, već oni prerogativi vlasti koji ni u kom slučaju ne bi trebalo da pripadaju teritorijalnoj autonomiji. Ovde se pre svega, razume se, zbog faktičke vlasti misli na Vojvodinu i čini mi se na ovakav način neko želi da Vojvođanskoj skupštini, da Vojvođanskom izvršnom veću prebaci one ingerencije koje čak ne bi smela da ima ni Vlada Republike Srbije, već Narodna skupština Republike Srbije kao najviši zakonodavni organ ove zemlje. Dakle, tim prebacivanjem da nas polako i faktički približava onome što smo imali, onim zakonskim rešenjima, odnosno onim pravnim rešenjima koje smo imali u Ustavu iz 1974. godine, za koji znate da je okarakterisan kao konfederalni, kao onaj pravni akt koji je usledio, odnosno stvorio uslove za razbijanje Republike Srbije, ako hoćete koji danas održava uslove, odnosno takve ideje za razbijanje Savezne Republike Jugoslavije i Republike Srbije. Mi samtramo da posebno zbog činjenice da se Zakonodavni odbor po ovom pitanju nije izjasnio ili mi nismo dobili materijal, a rekao bih da se nije izjasnio Zakonodavni odbor, da bi bilo dobro da se narodni poslanici upoznaju sa tim, da nam se objasni šta su to bili pravi razlozi koji su naveli pojedine poslanike da glasaju za ovo, da li je to želja da se Nenadu Čanku izađe u susret ili nekom drugom u Vojvodini na takav način. Nije to pitanje više da li će on imati platu 20, 30 ili 50 hiljada dinara, a ovde u Narodnoj skupštini biti 10, niti je to bitno. Mnogo bitnije od svega toga jeste pitanje zašto se krši Ustav i šta se sve to priprema, šta se to iza brda valja donošenjem ovakvih zakonskih projekata, posebno minut do 12, amandmanima koje sam odbor predlaže, koje Vlada prihvata i koji postaju sastavni deo teksta zakona. To je ono što nas u SRS brine, to je ono što nas politički muči i siguran sam da bi bilo dobro i značajno za sve poslanike u Narodnoj skupštini, dakle na samo za nas poslanike opozicije, već i za poslanike vlasti, da izađe neko od članova odbora, posebno predstavnik koji bi mogao da objasni svima, ali i građanima Srbije,šta ih je navelo da ovakav amandman prihvate. Na još nekoliko stvari bih ukazao. Naime, Zakonom o Vladi Republike Srbije, članom 30, odnosno pre svega članom 29, predviđeno je da Vlada donosi uredbe, odluke, rešenja i zaključke. Sada se dalje kaže, u članu 30, da se uredbama bliže uređuju odnosi od značaja za izvršavanje zakona, utvrđuje načelo unutrašnje organizacije ministarstava itd. Ova problematika, koja je danas na dnevnom redu, određivanje osnovica, koeficijenata plata, određivanje platnih razreda ne može biti nadležnost Vlade Republike Srbije i ne može se određivati uredbama niti bilo kojim drugim aktima Vlade Republike Srbije. Na Ustavnom sudu, da imamo Ustavni sud, kao što nažalost nemamo, ovaj zakon bi morao da padne. Ne brinite, nismo ga imali ni ranije, kao što ga nemamo ni danas, nikakve tu razlike nema. Samo su se zamenile uloge. Dakle, čini mi se da bi trebalo neko u Vladi da shvati, ali ne znam kako da shvati kada nikoga iz Vlade nema, kada niko to mišljenje ne želi ni da čuje, verovatno pripremaju opet nekoga da osude, pošto rade posao sudova, a novinama će da jave ko će koga da hapsi, pošto rade posao Vlade i nekih drugih nadležnih organa, ali ni to ne bi bilo čudo. Zato ukazujem i apelujem na narodne poslanike u Narodnoj skupštini Republike Srbije da prihvate našu inicijativu, pre svega da se ovaj zakon ne usvoji, jer se na radi o dobrom zakonu. Ne radi se o dobrom zakonu, jer jednu materiju umesto Narodne skupštine Republike Srbije obrađuje Vlada, odnosno daju se prerogativi vlasti i ingerencije vlasti Vladi Republike Srbije ili bilo kom drugom izvršnom organu. Mi u našoj zemlji imamo bicefalnu izvršnu vlast, dakle mogli ste to da date i predsedniku Republike i takođe bi bilo neustavno, kao što je i ovo neustavno. Dakle, smatram i pozivam narodne poslanike u Narodnoj skupštini da ovo ne prihvate, a što se tiče govora prethodnika, samo ću dve rečenice da mu kažem, da slučajno, iako sam bio u Vladi, nemam nikakav auto, vozim službenog "juga" SRS, a voleo bih i ponudio bih, pošto se priča stalno o nekom ogromnom bogatstvu, da nas dvojica, bez obzira na različit broj godina, ali i ja imam desetak godina staža, ne može da bude odnos 10 prema jedan, sigurno je, nudim razmenu imovine u odnosu jedan prema 10, sve nepokretne i pokretne imovine u odnosu jedan prema 10. Mislim da je to fer i poštena ponuda, pa da vidimo ko na tu ponudu pristaje, a ko na tu ponudu ne pristaje. Mnogo važnije od svega toga, mnogo važnije od sve te priče jeste pitanje ovog zakona, jeste pitanje, jer nemam ništa protiv ako ste vi sve što ste stekli, stekli pošteno, a ovde je pitanje da li će Vlada Republike Srbije i narodni poslanici saučestvovati sa Vladom Republike Srbije u kršenju, gaženju Ustava kao najvišeg pravnog akta ove zemlje, da li će prihvatati nešto što ne sme da se prihvati i nešto što ne sme da se dozvoli. Čini mi se i plašim se da prihvatanjem ovakvih amandmana, da time što se ide na ruku vojvođanskim separatistima, nisu to više ni autonomaši, već separatisti, otvoreno o tome govore, ne kriju svoje političke ideje, ne kriju to za šta se oni zalažu, da ako sve to prihvatimo da ćemo se polako približavati onim rešenjima koja se danas nude Crnoj Gori, a to je minimalna federacija, redukovanje federalnih organa, redukovanje federalnih nadležnosti kao što je to danas slučaj. Mislim i čini mi se da je to nešto što ova Narodna skupština ne sme da prihvati i zato pozivam narodne poslanike da ovaj zakonski projekat u potpunosti odbace.
Pitan sam, pa da odgovorim, šta su razlozi odsustvovanja predlagača. Gospodin Batić je na sednici Savezne skupštine, koja se održava u isto vreme kada i sednica ove skupštine. On je predsednik poslaničke grupe DOS-a u Saveznoj skupštini, tako da je to taj posao koji mu paralelno teče, nismo izvršili deakumulaciju. Možda na predlog SRS, kada bude razrešenje na dnevnom redu, ali teško i posle toga, tako da je to razlog s obzirom na važnost tačaka dnevnog reda koje se danas razmatraju na Saveznoj skupštini, što on danas nije ovde. Po Poslovniku Lazar Marjanski.
Povređen je član 80. stav 2.
Sad ste me iznenadili. Imamo prigovor na nedostatak kvoruma. Molim narodne poslanike da utvrdimo kvorum. Sa onima koji krše Poslovnik, pa ne ubacuju kartice imamo kvorum. Inače, konstatujem da imamo kvorum. Imamo 114 evidentiranih i vas 15. Ili kršite Poslovnik ili elektronski sistem ne radi. Izvolite.
Gospodine predsedniče, vi povređujete Poslovnik Narodne skupštine zato što nas ubeđujete da treba da stavimo kartice u poslaničke jedinice po nekoj vašoj odredbi Poslovnika, a Poslovnik je sasvim jasan. Poslanik je dužan da stavi identifikacionu karticu samo kada ulazi u salu, samo pri ulasku u salu. (Anita Beretić, sa mesta: Nije tačno.) Da li ja tebe nešto pitam, oštrokonđo? Više ne mogu da se odbranim, ja ovde služim kao med za stršljenove, polako, pričam ozbiljne stvari, nikoga nisam pogledao, nikoga nisam uvredio, šta vas to iritira u mojoj pojavi? Dakle, kaže - kvorum se utvrđuje primenom elektronskog sistema za glasanje, na taj način što je svaki poslanik dužan da se identifikuje pri ulasku u salu, ubacivanjem identifikacione kartice u poslaničku jedinicu. Utvrdi se kvorum i sednica teče. Jedino je to dužnost narodnog poslanika. Posle toga poslanik se ponaša u skladu sa svojim opredeljenjima u toku sednice. Moje opredeljenje je da sednica nikada ne treba da radi kada njoj ne prisustvuje 126 poslanika DOS-a, tako da vi nećete nikada imati kvorum od strane poslanika SRS, jer u najmanju ruku, nemoralno je da svi vi napolju pijete kafe, jer znate da se raspravlja o zakonu o kome ćemo sami mi diskutovati. Vi odete, obavljate svoje poslove, a prikupite se onog časa kada je potrebno da se izvrši glasanje koje je vama potrebno, ili kada mi zatražimo kvorum. Ja vam obećavam, od sada ćemo vrlo često tražiti kvorum, makar zato da sedite u ovoj sali i da u njoj čitate novine.
Dakle, upravo smo utvrdili da imamo kvorum. Drugo, u članu 25. piše kako se utvrđuje kvorum, zatim u članu 113, koji niste citirali, stoji da su narodni poslanici dužni da se koriste isključivo svojim identifikacionim karticama, kao i da se identifikuju pri ulasku u salu ubacivanjem kartice u poslaničku jedinicu. To ne znači da mogu da je izvuku, to znači da dok su u sali, a to je valjda jasno, ili ste se identifikovali ili niste, ili postojite ili ne postojite. O tome smo već vodili raspravu. Takođe stoji - da je narodni poslanik dužan da se odjavi prilikom napuštanja sale. Dakle, ili ste tu sa karticom u identifikacionoj jedinici, odnosno u poslaničkoj jedinici, ili niste tu. (Tomislav Nikolića, sa mesta: Mi ćemo izaći kada treba.) Eto, kažem kada se predloži kvorum, izađete, utvrdimo kvorum, vratite se i to je u redu. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Kada smo mi pravili probleme, samo vi sedite tu...) Imamo kvorum, ne morate da izađete i možemo da nastavimo sa radom. Reč ima narodni poslanik Božidar Vučurović, a posle narodni poslanik Dragan Maršićanin.
Dame i gospodo narodni poslanici, već je otprilike sve rečeno o ovom predlogu zakona. Moram i ja da kažem, samo čudno da me niko ne pita za temu. Tema nije na dnevnom redu. Čudi me nepoznavanje osnovnih računskih radnji mog prijatelja Lešnjaka. On kaže da je ovaj zakon jednačina sa četiri nepoznate. Nije ovo zakon koji je jednačina sa četiri nepoznate, ovo je zakon sa jednom poznatom, a ta poznata je - Vlada. Vlada će, znači, sve što ovaj zakon predviđa odrediti i osnovicu, i koeficijente, i platne razrede, i dodatni rad, i prekovremeni rad i sve ostalo će odrediti Vlada Srbije. Sada je to Vlada Srbije, koja je uzela jednu dobru ideju, ideju SRS, ali ju je unakaradila, jer smo mi mislili da se platni razredi uvedu samo u administraciji, odnosno u birokratiji, jer onaj što udara pečate u Nišu i onaj što udara pečate u Beogradu su apsolutno jednaki i to jeste dobra strana ovog zakona. Ali, ne i u prosveti, pogotovu u zdravstvu i ostalim kategorijama. Vlada određuje plate i izabranim licima. Hoće li te plate biti više ili niže je apsolutno nebitno. Neće biti ni toliko više da mogu da pomognu, a ni toliko niže da mogu da odmognu, ali se tim zakonskim rešenjem krše čl. 82. i 90. Ustava Republike Srbije, krše se osnovni principi demokratije, jer kako juče ispričah nekim svojim prijateljima ovde, biva anarhija u kojima deca naređuju roditeljima, jer i ih roditelji vole pa ih slušaju, a biva anarhija i gde žene naređuju muževima i iz istog razloga ih oni slušaju. Ali, nigde ne biva pod kapom nebeskom da konj naređuje kočijašu. Ovde, Vlada Srbije određuje sve ono počev od osnovice koju će ona odrediti, a posle će dati predsedniku Skupštine da on određuje koeficijente. Međutim, kao što je rekao gospodin Vučić, nepoštovanje ove skupštine i derogiranje prava izabranih lica, posebno je izraženo u amandmanu u kome to ne važi za Skupštinu Vojvodine, kojoj se ostavlja na slobodu da ona određuje svoje plate, onoliko koliko ona hoće. Nepoštovanje ove skupštine Vlada iskazuje od prvog dana nedolaskom na sednice Skupštine, ali to se čini samo sa Skupštinom Srbije, vrlo uredno sede u Saveznoj skupštini ministri, na svakoj tački dnevnog reda. Tu se pravi neka razlika. Kod dodatka, kod efikasnosti Vlade, kod toga da mi ometamo Vladu da donosi efikasno zakone, i koliko je Vlada efikasna, možete videti u članu 11. Članom 11, stupanjem na snagu ovog zakona, prestaju da važe član 9. stav 1. Zakona o posebnim pravima i dužnostima predsednika Republike, koji je donesen pre mesec dana i na koji smo potrošili dva dana. Posle mesec dana vi donosite zakon kojim taj zakon ukidate, jer smo vrlo efikasno dva dana raspravljali o tom zakonu, a vi ga sada vrlo efikasno ukidate jednim potezom. O čemu smo mi pričali ta dva dana? Znači, da bi se izbeglo kršenje zakona i kršenje Ustava, jer ste do sada prekršili Ustav u celom paketu poreskih zakona, tek juče je Savezna skupština usvojila izmene i dopune Zakona o osnovama poreskog sistema. Od kada su zakoni Republike Srbije počeli da se primenjuju do juče, oni su neustavni, i kao takvi ne mogu ili bar nisu mogli da proizvedu pravno dejstvo. Hoće li sada oni koji su platili poreze, doprinose i sve ostalo po tim zakonima tražiti od Vlade Srbije povraćaj tih sredstava? Savetujem im da traže. Znači, da bismo izbegli kršenje zakona u ovom slučaju, predlažem da se zakon vrati na doradu, da se bar oni članovi koji direktno krše Ustav, izbace i da se napravi valjani projekat. Hvala.
Ima reč narodni poslanik gospodin Dragan Maršićanin.
Dame i gospodo narodni poslanici, ukratko, potpuno je jasna namera Vlade i ta jasna namera je i jasno pretočena u ovaj predlog zakona, koji je potpuno opravdan i zbog toga će poslanici Demokratske stranke Srbije glasati za ovaj predlog zakona. Međutim, ono što je ovde više puta istaknuto, to su odredbe člana 5. zakona ineću ponavljati argumente koje su iznele kolege narodni poslanici. Postoje u amandmanima, predloženim od strane opozicionih poslanika, bolja rešenja. Mislim da nije toliko otvoreno pitanje ustavnosti ove odredbe zbog toga što je tačno da je Ustavom određeno da Narodna skupština određuje način utvrđivanja prava narodnih poslanika. Tu se onda otvara pitanje - šta su to prava? Da li je zarada pravo.Ona jeste pravo, ali ovde je u pitanju načinostvarivanja prava, kako se to može tumačiti. A, sa druge strane, ne treba zaboraviti da je Ustavom utvrđeno i da Vlada sprovodi zakone. Dakle, ako Narodna skupština donese ovaj zakon u ovom obliku, onda ovlašćuje Vladu da ono što je ovim zakonom utvrđeno i sprovede. Tako da nisu jaki argumenti kojima se otvara pitanje ustavnosti ovog zakona. Međutim, sprovedena je ona druga primedba koja se odnosi na ustanovljavanje, kako da izbegnem ovaj izraz koji se ovde često koristi, otvorenosti ovog zakona, pri čemu ovom prilikomdemonstracija odnosa Skupštine i Vlade Republike Srbije nije rešena na najbolji način i zbog toga će poslanici DOS-a glasati za one amandmane opozicionih poslanika kojima se ovo na bolji način predlaže, a to je utvrđivanje koeficijenata i platnih razreda zakonom.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran D. Nikolić.
Uvaženo predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, najpre bi se sa par reči osvrnuo na neke argumente koji su dati u odbranu ovog zakona od strane predstavnika DOS. Slažem se sa činjenicom da je u ovoj oblasti od 1.01.1998, kada je prestao da važi Zakon o platama u državnim organima, nestao pravni osnov za potpuno uređivanje ove oblasti. Što se tiče onog dela obrazlaganja zašto nije primenjen Zakon o radnim odnosima u državnim organima, tu bih izvršio jedno preciziranje. On nije primenjen ni ranije, a ne primenjuje se ni sada zbog toga što taj zakon predviđa da je osnovica za obračun zarada zaposlenih u državnim organima prosečna plata u Republici Srbiji. Svi smo svesni činjenice da ekonomska moć ni pre dve godine, ni sada, a verovatno ni u jedno dogledno vreme u budućnosti, neće biti takva da prosečna plata kao takva može da bude osnovica za obračun zarada, već to mora da bude nekakva kategorija koja će biti upodobljena ekonomskoj snazi i prilivu budžetskih sredstava. Naveo bih tri grupe razloga zbog kojih smatram da ovaj predlog zakona ipak ne treba prihvatiti. Prva je možda pomalo ideološke prirode i tiče se činjenice da se ovim predlogom zakona zapravo ukida kolektivni ugovor koji jeste jedna od tekovina sindikalne borbe i koji je kao takav prihvaćen u većini razvijenih evropskih zemalja kao osnov za obračun zarada. Marginalizuje se apsolutna uloga sindikata, što smatram da nije dobro i moram da priznam da nisam imao nameru da se javljam za reč po ovoj tački dnevnog reda da juče nisam slušao diskusiju jednog uvaženog kolege koji je pokušao da brani zakon, a naveo je da pripada, odnosno da je bivši ili sadašnji lider jedne sindikalne organizacije, i da je on zadovoljan zato što ga je Vlada pozvala na razgovor o ovom predlogu zakona i on se sa tim saglasio. Čudi me to zadovoljstvo, jer se upravo ovim zakonom učešće sindikata u pregovoru i u razgovorima o najvažnijem uslovu za poboljšanje materijalnog položaja zaposlenih, znači o visini zarada, potpuno poništava. Druga grupa razloga vezana je za sam sistem koji se uspostavlja ovim zakonom. Sistem platnih razreda nije nepoznat na ovim prostorima. Bio je prisutan i u vreme Kraljevine Jugoslavije, bio je prisutan i u jednom periodu posle Drugog svetskog rata. Taj sistem platnih razreda počiva na hijerarhiji o nagrađivanju zaposlenih i njegova je odlika da se to nagrađivanje vrši prema zvanju, odgovornosti i radnom doprinosu zaposlenih. On treba da motiviše uspešne, ambiciozne i dobre radnike, a da demotiviše one druge. Činjenica je da živimo u vreme siromašnih budžetskih sredstava, da ćemo sigurno još dugo vreme živeti u takvim okolnostima, što uslovljava i uravnilovku u raspodeli. Zbog toga uvođenje hijerarhije, kada i najviše vrednovane funkcije jedva da pokrivaju potrošačku korpu, nije dobar put, jednostavno da nije vreme i da Srbija nije u mogućnosti da adekvatno i kvalitetno uđe u ovakav sistem obračuna zarada. Treća grupa razloga, ne manje važna, je da smo mi upravo na ovoj sednici doneli ili ćemo doneti nekoliko zakona gde smo poslodavce prilikom isplata zarada, poreza i doprinosa obavezali da to čine ažurno, u određenim rokovima i zapretili im sankcijama u brojnim zakonima, visokim novčanim kaznama, čak i mogućnošću da im se zabrani obavljanje delatnosti na određeno vreme, što su jako teške i rigorozne sankcije. A, u ovom predlogu zakona, gde se Vlada pojavljuje kao poslodavac, nikakvih kaznenih odredaba, nikakvih sankcija nema. Ovo je još jedna od neprincipijelnosti kojom nas ova vlada obasipa i to su razlozi zbog kojih ovaj predlog zakona ne treba prihvatiti.
Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovim zakonom se potpuno jasno vidi namera Vlade da bude vrhovni, a rekao bih i jedini arbitar u svim sferama života u Srbiji. Vlada bi da bude i muftija, i kadija, i pandur. U zvaničnim izjavama Vlada se zalaže za decentralizaciju, u praksi radi drugačije. Ovde imamo prisutne poslanike koalicije DOS, poslanike iz Niša, koji su se u predizbornoj kampanji zalagali i govorili da je Niš dovoljan sam sebi, region Niš, da pare koje se zarađuju u Nišu treba da ostanu i da se raspodeljuju iz Niša, da im je dosta beogradizacije i tiranije Beograda. Evo, sada imamo zakon kojim će se sve određivati ne u Beogradu, nego u Vladi Republike Srbije i to je nešto poznato, da je premijer uvek preko izvršnih organa ostvarivao svoje pozicije, počev od smene Mićunovića, što pokušava i u Vladi Republike Srbije. Umesto da preuzme odgovornost za ono za šta je zaista ovlašćena i što je neophodno,recimo da prihvati da na zahtev poslodavca Vlada može određivati niže stope za plaćanje doprinosa, bar u ovom prelaznom periodu, dok se ne izvrši privatizacija i prelaz na drugačiji oblik svojine, Vlada to izbegava. Ali zato, uređuje neke odnose koji nisuu nadležnosti i koji su u suprotnosti sa Ustavom. Ako je Vlada iznad Skupštine, šta dalje možemo očekivati? Možda možemo očekivati predlog zakona u kome će Vlada biti ovlašćena da predlaže i donosi zakone, da joj Skupština nije potrebna ili možda samo da tu bude prisutna gospođica Mićić i da zavisno od njenog raspoloženja prihvata ili odbija zakonske predloge. Mi već sada imamo neke pojave gde se opasno, odnosno gde se drastično ispoljavajuopasne namere Vlade. Vlada i sudi, Vlada hapsi, unapred se donose presude, i to je sve što nas upozorava da se moramo još žešće suprotstaviti ovakvim predlozima Vlade Republike Srbije. Gde ne pomogne cela Vlada, tu je ministar Batić, sa heklerom i ženskim čarapama. Mi pokušavamo da upozorimo i Vladu, i narodne poslanike koalicione većine, da je vrlo važno da čuju ono štomisle o njima narodni poslanici, šta misli narod koji je birao narodne poslanike, ali je već potpuno očigledno, to se vidi iz izjave Zorana Đinđića, da je njemu vrlo važno šta o njemu misli svet, tako da on, kaže, uveče nazove neke grupe iz inostranstva, i onda kad mu oni kažu da je lep, pošten i pametan, onda mirno spava. Mislimo da to mora biti drugačije, da Vladu mora obavezivati i mišljenje narodnih poslanika. Danas nema ni Batića, ni Đinđića, ni Vuka Obradovića, ni ostalih ministara. Verovatno su već odlučili, i verovatno već znaju da će skupštinska većina prihvatiti ovaj predlog. Predsednik Narodneskupštine, kao narodni poslanik, ovde je rekao da zakon može biti prihvatljiv i da će oni glasati za jedan amandman, kojim se popravlja zakon. To što će njegova poslanička grupa verovatno glasati za taj amandman, ne znači da će on biti usvojen. Imali smo mnogo primera da su i oni glasali za neke amandmane, a da ipak nisu imali većinu. Zato predlažem da ovaj zakon povučemo iz procedure i da prekinemo sa raspravom, a da zakon bude ponuđen onda kada bude u tekstu koji može zadovoljiti bar većinu poslanika u Narodnoj skupštini. Ovih dana nam se dešavalo da su zakoni usvajani sa 115, 110, 105 glasova. Znači, nema čak ni one većine u DOS-u, koja je spremna da glasa za te zakone, već im opozicioni poslanici, svojim prisustvom, omogućavaju kvorum i donošenje ovakvih zakona. I sada, ono što nas posebno raduje, na kraju, DOS je stvarno najgori.
Reč ima narodni poslanik, gospodin Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo, imam prvo primedbu na prisustvo, odnosno neprisustvo Vlade u ovoj sali. Nisam zadovoljan objašnjenjem koje je dao gospodin predsednik Skupštine, obrazlažući odsustvo predlagača ovog zakona, ministra za lokalnu samoupravu, odnosno pravdu, gospodina Batića. To što je Batić član i Savezne skupštine, što ima određene obaveze i tamo, to može biti njegov problem, ali on je predlagač ovog zakona i trebalo bi da bude ovde. Uzgred, ovde nema nijednog člana Vlade, i upravo članovi Vlade krše dostojanstvo ovog doma. Poneki od njih, verovatno u neznanju, zaluta, ode, pa kada shvati da nije na dnevnom redu njegov predlog, brže bolje se izgubi iz ove sale i nestane. No, možda imaju svoje predstavnike ovde, koji će u njihovo ime da tumače ovaj zakon i da odgovaraju na pitanja, a imam neka pitanja, pa bih zamolio gospodina Jovanovića, koji je tu, da u ime Vlade odgovori na ova moja pitanja. Pored ovoga što je većina prethodnika već rekla o ovom zakonu, da je on centralistički, da vodi ka centralizaciji, što je suprotno zalaganju većine u ovoj sali u kampanji pred izbore, neću se zadržavati na tome. Lično mi nije jasan sam naslov ovog zakona. Naime, terminološki mi nije jasno zašto se ovde pominju plate, a ne zarade? U naslovu stoji - Predlog zakona o platama u državnim organima i javnim službama. Do sada smo govorili o zaradama i pokušao sam da povežem ovo, da nađem analogiju i vezu, i došao sam do zaključka da postoji, osim terminološke, i suštinska razlika. U zarade ulaze i porezi i doprinosi, a u ove plate ne ulaze porezi i doprinosi, jer je to ovde jasno i rečeno. Ovde, pored one osnovne zarade, odnosno dosadašnje neto plate, ulaze samo dodaci na platu, koji su u članu 9. definisani. Nije mi jasno kako će se sada obračunavati zarade zaposlenih u prosveti, u zdravstvu, u državnoj upravi, da li će zaposleni u tim službama znati kolika je njihova ukupna zarada, sa porezom i doprinosom? Kako će sada to da se povezuje sa zakonom koji je juče ovde usvojen? Kako će lica koja su davalac izdržavanja drugim licima, a zaposlena su u ovim službama, kako će se njima obračunavati ta naknada, koju isplaćuju, odnosno daju izdržavanim licima? Da li će se ona obračunavati na platu, koja je ovde definisana, ili na ukupnu zaradu, koja podrazumeva i poreze i doprinose, a koja se ovde ne pojavljuje? Da li će budžet Republike Srbije, prosveti, zdravstvu, pravosuđu i drugim službama, prebacivati sredstva za doprinose i poreze, ili samo za plate, kako je to ovde definisano? Drugo pitanje koje bih postavio gospodinu Jovanoviću, koji je ovlašćen, otprilike, da zastupa Vladu ovde, jeste pitanje javnih preduzeća. Lično mogu da podržim ovakav pristup ideji da se izvrši određeno uravnotežavanje zarada zaposlenih u javnim službama, u državnoj upravi, ali me interesuje šta je sa javnim preduzećima? Da li aktuelna vlast zna kolika su primanja, kolike su zarade u javnim preduzećima i zašto se uporno beži od toga? Zašto se nekim zakonom,odnosno ovim zakonom, nisu definisale bar neke granice, neki okviri za zarade zaposlenih u javnim preduzećima? Molim vas, pričamo o ravnopravnosti zaposlenih u javnim službama, u državnoj upravi, budžetskim korisnicima, prosveti, zdravstvu, itd,a niko ne pominje javna preduzeća, poput EPS-a, NIS-a, itd. Da li znate da je zarada portira u javnom preduzeću, recimo EPS-u, veća od zarade, od plate, kako ovde stoji, predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, ili premijera Vlade Republike Srbije, i da li je to pravedno, i kada će se ta nepravda ispraviti? Da ne pričam da je ta zarada portira u javnom preduzeću EPS veća tri puta od zarade profesora u srednjoj školi. Da li je to pravda i kada će se nekim propisom, nekom odredbom o tome ovde govoriti? U članu 1. definisani su organi, organizacije i službe, u kojima se ovim zakonom uređuje plata. U tački 2. stoji da se ovim zakonom uređuju plate u organima i organizacijama teritorijalne autonomije i lokalne samouprave. Gospodo, Ustavom Republike Srbije, u ovoj republici su definisane dve autonomije. U članu 6. Ustava stoji: "U Republici Srbiji postoje AP Vojvodina i AP Kosovo i Metohija, kao oblici teritorijalne autonomije." Ovako neodređenom tačkom 2. člana 1. bojim se da ste ostavili prostor da se prave neke nove autonomije u ovoj Srbiji, na koje će se onda automatski ovaj zakon odnositi. Mislim da je trebalo precizno definisati, jer Ustav je to precizno definisao, imamo samo dve autonomije, i bilo je logično da se to ovde i ubaci konkretno. U članu 2. ovog predloga stoji da se plate zaposlenih iz predloga člana utvrđuju na osnovu osnovice, koeficijenata i dodatka. U drugom stavu stoji da javne službe mogu po osnovu sopstvenih prihoda da uvećaju plate do 30%. Interesuje me da li se to odnosi samo na javne službe definisane tačkama 3. i 4. iz prvog člana ili na sve budžetske korisnike koji ostvaruju sopstvene prihode. Da vas podsetim da zdravstvo ostvaruje sopstvene prihode, postoji participacija, da ministar prosvete najavljuje participacije i u prosveti. Znači, škole će ostvarivati sopstvene prihode. Da li će i one moći da uvećavaju plate zaposlenih, po članu 2, do 30%? U članu 3. stoji da osnovicu za obračun plata utvrđuje Vlada Republike Srbije. Ovde je gospodin Jovanović, a i drugi su tvrdili, da će Vlada pregovarati sa sindikatima i da će sindikati biti tu aktivni učesnici u tim pregovorima, itd. Međutim, to može biti kao preporuka, ali to ovim zakonom nije decidno utvrđena obaveza Vlade da konsultuje sindikate i da pregovara sa sindikatima. To znači da Vlada, ako hoće - može, ako neće - ne mora da konsultuje sindikate po ovim pitanjima. Znamo koliko je radnika obuhvaćeno ovim zakonom, znamo koliko ima sindikata, znamo i kakva je uloga ovih sindikata bila u prethodnom periodu, koliko su se borili i zalagali i za prosvetu i za zdravstvo i za status svih zaposlenih u tim oblastima. Sada je nepravedno da se svi ti sindikati jednim potezom eliminišu iz daljih konsultacija oko svog statusa i statusa svih zaposlenih u ovim organizacijama i državnoj upravi. Mislim da treba uneti jednu odredbu koja obavezuje Vladu na pregovore sa sindikatima po pitanju plata ovih zaposlenih. Dalje, imam primedbu na član 5, u kome stoji da razvrstavanje u platne grupe zaposlenih i koeficijente za obračun i isplatu plata utvrđuje Vlada Republike Srbije. Onda je došao amandman Odbora za rad, boračka i socijalna pitanja, kojim se ovaj član proširuje, dopunjuje rečima: "osim za zaposlene u organima i organizacijama teritorijalne autonomije i lokalne samouprave". Zamislite sad apsurd - Vlada će utvrditi koeficijente za obračun plata predsedniku Narodne skupštine, poslanicima u Skupštini, predsedniku Republike i drugim licima koja su izabrana na neposrednim izborima, a neće moći da utvrdi koeficijente predstavnicima lokalne samouprave. (Predsedavajuća: Gospodine Jovanoviću, vreme.) Da li je ovo ustupak Nenadu Čanku i autonomašima iz Vojvodine, koji i u današnjim novinama najavljuju da će uzeti stvar u svoje ruke i da će oni biti gospodari sredstava koja Pokrajina ima. U članu 10. stoji da zaposleni imaju pravo na naknadu plate i druga primanja u visini utvrđenoj aktom Vlade, ako posebnim zakonom nije drugačije određeno. Gospodo, ovo je poseban zakon kojim se regulišu prava, odnosno plate zaposlenih u ovim oblastima. Koji sad posebni novi zakon pretpostavljate ovde? Da li to znači da će biti izuzetaka i van ovog zakona, pa će Vlada da pravi neke izuzetke i donosi nove zakone kojima će regulisati primanja u nekim od ovih oblasti? Na kraju, samo jedna rečenica, ovo je zakon, verovatno prvi u kome nema kaznenih odredbi. Objasnite mi sada na koji način će Vlada ili neko drugi sankcionisati nepoštovanje ovog zakona? Ako gospodin Čanak ne želi da poštuje ovaj zakon, a vidimo da ne želi, ako ne budu plate za koje smo čuli juče da su dva puta veće od plata predsednika Skupštine, premijera, itd., ako ne bude hteo da ih vrati u okvir ovog zakona, na koji način ćete prisiliti gospodina Čanka da to učini? Ovde nema kaznenih odredbi po kojima se može postupati i dovesti sve to u skladu sa ovim zakonom. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, u potpunosti se slažem da u ovom delu funkcionisanja države i državnih organa treba zavesti red. Mislim da se prilikom pravljenja ovog zakona nisu uzele sve činjenice u okviru ekonomske nejednakosti i razvijenosti u Srbiji. Čak je i stara JNA, prilikom obračuna plata za svoje starešine, imala to u vidu, pa se to nije radilo samo u republikama, nego čak i u samoj Republici. Napravili su tako dobar zakon o nagrađivanju svog starešinskog kadra, u odnosu na deo teritorije u kojoj vrši službu, da takvom zakonu niko nije mogao da prigovori ni jednu jedinu reč. Ovakvim zakonom se radnici u državnim službama stavljaju u neravnopravan položaj u odnosu na razvijenost kraja u kome žive, po pitanju životnog standarda. Zato bih mogao da vam navedem samo jedan primer, da je, kada je bila rasprava o Zakonu o penzijskom i invalidskom osiguranju, gospođa ministariznela jednu netačnu činjenicu u okviru koje je bilo da penzijske osnovice ne mogu da budu različite na osnovu razvijenosti kraja u kome se živi, jer svi penzioneri primaju iste penzije. Moram da vam kažem da to nije tačno, jer penzijska osnovica i penzija koju će penzioner primati zavisi od onoga koliko je uplaćivano u njegov PIO fond. To koliko je uplaćivano, zavisi od ekonomske moći kraja u kome živi. Znači, od industrije i resursa u kojem on radi i obavlja svoj radni vek. Znači, ovakvim zakonom, nemajući sve ove činjenice u vidu, radnici u državnim službama se stavljaju u neravnopravan položaj i to u delu zemlje i krajevima zemlje gde je ekonomska razvijenost veća, gde su troškovi života veći, gde su cene životnih namirnica veće, u odnosu na one koji žive u nerazvijenim krajevima gde su, samim tim, i osnovni troškovi života niži. Nije mi jasno samo zašto se ovakvim zakonom to nije uzelo u obzir, jer se na starim zakonima i iskustvima, koja su se pokazala kao dobra, moglo to unaprediti i da se to uvede u sve oblike državne uprave gde se plate finansiraju iz budžeta. Znači, i u zdravstvu i u prosveti, i samim tim bismo izjednačili primanja srazmerno troškovima života. Vidim da se Vlada trudila bar u onom delu da kaže da je transparentna po pitanju jednakosti. Međutim, ovakvim zakonom ta nejednakost se nastavlja. Da se o ovome što sam sada rekao vodilo računa,neravnopravnost koja je sada bi bila manja, a u svakom slučaju još manja kada bude počeo da važi ovaj zakon. Hvala.
Reč ima gospodin Čedomir Jovanović, replika.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, čini mi se da ima smisla komentarisati kritike sa kojima se suočavamo, jer je neka argumentacija već po svemu sudeći prihvaćena, pogotovo ona u kojoj se ipak ovaj zakon posmatra kao pokušaj zavođenja reda u oblasti koja je od 1998. godine privremeno, ali ipak je bila zakonski neregulisana. Mislim da je potrebno obrazložiti i one kritike koje se tiču sankcionisanja i nepoštovanja odredaba ovog zakona, bez obzira što je reč o Vladi, kao formalnom poslodavcu. Imao sam prilike da slušam gospodina Ivkovića, koji je Vladu definisao kao poslodavca i koliko god je to nekome izgledalo paradoksalno, ona na toj svojoj funkciji jeste. Stoga, Vladu obavezuju odluke ove skupštine, a po pitanju 12. tačke dnevnog reda, kada smo izglasali Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima. Vlada nema pravo da za sebe traži drugačije okolnosti poslovanja nego što to važi za druge učesnike u privrednom životu zemlje. Dakle, Vlada će trpeti sankcije koje su definisane Zakonom o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima u punom smislu. Slažem se sa primedbom koja je izneta ovde i kojom se kritikuje forma koja je predložena ovim zakonom, s obzirom da je reč o Zakonu o platama o organima državne uprave, a ne o Zakonu o zaradama. Mislim da to mora biti korigovano i da je to dužnost Vlade i da će to biti urađeno već za naredno skupštinsko zasedanje. Što se tiče ovih na koje se odnosi ovaj zakon, a s obzirom da je bilo reči o javnim preduzećima i primedbi ko utiče na tu vrstu finansijske politike kojom se regulišu zarade u okviru javnih preduzeća, to se ne radi ovim zakonom. Ovaj zakon se odnosi samo na zaposlene u organima državne uprave i na one zaposlene koji se finansiraju iz fondova. Što se tiče javnih preduzeća, ona se finansiraju na osnovu izvesne zarade koju ostvaruju zaposleni svojim radom u okviru tih preduzeća. Naravno da postoji velika razlika između primanja u jednom NIS-u, EPS-u i primanjima jednog zdravstvenog radnika ili radnika u prosveti. S obzirom da su to dve formalno nespojive stvari, Vlada je propisala i mi smo to na jednoj od prošlih sednica razmatrali, klauzulu koja seprimenjuje do usvajanja nekog novog zakona i to je uredbom već regulisano u javnim preduzećima, a čiji je vlasnik država. Podsećam vas i na odredbu člana ovog zakona kojim se kaže da Vlada utvrđuje visinu koeficijenta u državnim organima i to za lica koja Vlada postavlja. Ista politika će biti primenjena i već se primenjuje na osnovu uredbe o javnim preduzećima. Ona ne mogu više imati veća primanja od 40% uvećana u odnosu na prosečnu zaradu u Republici. To je uredba koja je pogodila javna preduzeća i uredba koja je kritikovana od strane zaposlenih u tim javnim preduzećima. Podsetiću vas na protest zaposlenih u NIS-u u Novom Sadu polovinom prošlog meseca. Međutim, mi smo bili prinuđeni na takvu vrstu politike, a s obzirom da su kompletna sredstva koja su ostvarivana aktivnostima u tim javnim preduzećima trošena na platni fond. Ona nisu investirana u obnovu infrastrukture samih preduzeća niti unapređenje proizvodnih procesa. Mi smo bili u situaciji da EPS kompletna sredstva troši na platni fond ili NIS, ili recimo ŽTP, Aerodrom Beograd, JAT.Mi smo to promenili. Obavezali smo rukovodstva javnih preduzeća da poštuju uredbu Vlade kojom ne mogu isplaćivati veće plate od tog uvećanja, i to za 40% u odnosu na prosečnu zaradu u Republici. Naravno da to jeste onda za neku vrstu kritike u smislu pominjanja one uravnilovke, ali mislimo da je to socijalna pravda i ona boli. Nadam se da ćemo vrlo brzo izbeći onu argumentaciju kojom je kafe kuvarica ili konobar predsednika Republike imao veću platu čak i od poslanika... (Predsedavajuća: Gospodine Jovanoviću, vreme.) Ali, nažalost, to je stvarnost u kojoj živimo i mislim da će tu biti još dosta konfuznih situacija, prostora za kritiku. Neke kritike prihvatam. Gospodin Maršićanin je rekao da ćemo mi usvojiti amandman. Nisam obratio pažnju da li je amandman opozicije ili pozicije, ali to je dobar amandman. Njime se garantuju prava sindikata koja inače nisu bila osporena ovim predlogom i koja su zagarantovana kolektivnim ugovorima, takođe i Zakonom o radnim odnosima, koji smo mi ovde usvojili. Ona će biti dodatno potcrtana i ovim zakonom, tako da će Vlada moći da usvoji i ostavi koeficijent uz saglasnost nadležnih radnih tela Skupštine i uz saglasnost koju će dobiti od Sindikata.
Hvala. Reč ima narodni poslanik gospodin Srboljub Živanović, i to je poslednji prijavljeni kandidat za diskusiju.
Dame i gospodo, obratio bih se gospodinu Stanku Kovačeviću koji me je uvredio, jer me je nazvao lopovom. Gospodine Kovačeviću, ja sam čestit građanin ove zemlje i član sam najpoštenije stranke u ovoj zemlji, SRS-a. U životu nisam ništa ukrao, a sve što sam stekao, stekao sam čestitim radom. Potičem iz jedne čestite seljačke porodice, koja je takođe sve postigla čestitim radom. Mislim da vas to boli, jer ja i moje kolege iz SRS-a smo čestiti ljudi. Kada izađem iz ove skupštine, vaše poslanike, verujte mi, čekaju vozači i kola, a ne mogu da pročitam koje su marke ta kola i ne znam kada su ih i u kom vremenu i kako zaradili. (Glasovi iz sale: Džip.) S obzirom da se zakon odnosi na 420 hiljada zaposlenih i koje se razvrstavaju prema složenosti, odgovornosti i uslovima rada, zvanjima i zanimanjima, koeficijenti za isplatu plata utvrdiće se odgovarajućim aktom Vlade. Treba napomenuti da razvrstavanje u platne grupe zaposlenih, ove zakone i koeficijente za obračun i isplatu plata utvrđuje Vlada Republike Srbije. Ovim zakonom uređuje se način utvrđivanja plata, dodataka, naknada i ostalih primanja i primanje izabranih, postavljenih i zaposlenih lica: 1. plate predsednika Republike, predsednika i potpredsednika Narodne skupštine, predsednika i potpredsednika poslaničke grupe, predsednika i potpredsednika stalnog radnog tela Narodne skupštine i narodnog poslanika na stalnom radu Narodne skupštine; 2. organima i organizacijama teritorajne autonomije i lokalne samouprave; 3. javnim službama, koje se finansiraju iz budžeta Republike, autonomne pokrajne i lokalne samouprave; 4. javnim službama, koje se finansiraju iz doprinosa za obavezno socijalno osiguranje; 5. organizacijama obaveznog socijalnog osiguranja; 6. drugim organima i organizacijama koje se finansiraju iz budžeta. Ustavom Republike Srbije ("Službeni glasnik RS", broj 1/90) u okviruprava i dužnosti predsednika Republike, utvrđeno je između ostalog da obrazuje stručne i druge službe za obavljanje poslova iz svoje nadležnosti, a budžet za predsednika Republike daje 28.300.000 dinara, dok za rad državnih organapredviđa 19.576.858 hiljada dinara. Zakonom o Vladi Republike Srbije ("Službeni glasnik RS", br. 5/91 i 45/93), Vlada kao organ izvršne vlasti obavlja poslove određene Ustavom RS i zakonom i odgovorna je za obavljanje tih poslova Narodnoj skupštini Republike Srbije. Iz ovoga se vidi da je Vlada samoinicijativno odstupila od Ustava RS i sebe proglasilanajvišim zakonodavnim telom, umesto da Skupština to obavlja kao i do sada. Dame i gospodo, utvrđivanje plata navedenim zakonima, podzakonskim i drugim aktima funkcionera, koji rukovode državnim organima, na različit način su utvrđene plate. Treba napomenuti da se njihove plate obezbeđuju iz budžeta. Ovim zakonom uređuje se način utvrđivanja plata, dodataka, naknada i ostalih primanja zaposlenih, izbaranih i postavljenih lica u državnim organima, u organima teritorijane autonomije i lokalne samouprave, koji se finansiraju iz doprinosa za obavezno socijalno osiguranje. Budući da je Zakon o radnim odnosima u državnim organima predvideo mogućnost da se posebnim propisima utvrde zvanja i zanimanja zaposlenih drugačija od onih koji su određeni Zakonom 8 i koji glasi - zvanja i zanimanja zaposlenih u državnim organima koji su na osnovu odredaba Zakona o radnim odnosima u državnim organima utvrđena posebnim propisima. Upotrebljavaju se zvanja i zanimanja utvrđena tim zakonom, polazeći od složenosti poslova, odgovornosti i uslova za obavljanje tih poslova. Koeficijenti i za ta zvanja i zanimanja utvrđuju se na osnovu koeficijenata utvrđenih aktom Vlade. Propisuje se obaveza upotrebljavanja tih zvanja i zanimanja sa zvanjima i zanimanjima iz Zakona u radnim odnosima u državanim organima. Odredba je nužna kako bi se nakon donošenja akta Vlade, kojim se utvđuju koeficijenti, mogli upotrebljavanjem odrediti pripadajući koeficijenti i za one zaposlene kojima su utvrđena drugačija zvanja i zanimanja. U ekspozeu gospodina Đinđića može se primetiti da je ovo vladavelikih reformi i energičnih akcija. Ona je sastavljena iz dva dela. Prvi deo je neka vrsta tima za strategiju i prioritete, čine je privrednici i predstavnici stranaka DOS-a. Drugi deo su eksperti ne iz sveta teorije, nego iz sveta prakse. Nekolicina njih imaju uspešnu karijeru u najvećim svetskim kompanijama, tu su da bi pomogli svojoj zemlji, i da bi se upisali u listu utemeljivača demokratske Srbije. To smo do sada mogli doživeti i videti. Sada me interesuje po kojoj vrednosti je ocenjivan prema zvanju i znanju gospodin Dragan Milovanović, gospodin Gašo Knežević, gospodin Vladan Batić, gospodin Dragan Veselinov, gospodin Aleksandar Vlahović, gospodin Jožef Kasa i drugi.
Gospodine Živanoviću, molim vas da se vratite na temu.
Gospodine Kovačeviću, vama se obraćam, njih pitajte za stanove, njih pitajte za kuće, njih pitajte za zemlju, njih pitajte za fabrike, odakle im to, gde su zaradili, da li su to zaradili u ovom ili u prethodnom sistemu. Dalje, u ekspozeu gospodin Đinđić iznosi: to je naš program i to su ljudi koji će da ga sprovedu u delo. Najmanje što možemo da obećamo da će to biti vlada brzine i transparentnosti. Na svaki problem ćemo reagovati odmah, reći ćemo istinu i predložiti rešenja. Nećemo lagati, nećemo krasti, jer smo to već ranije demokratski uradili.
Gospodine Živanoviću, molim vas da se vratite na temu.
Mi srpski radikali smatramo da je ovaj zakon, kao i DOS-ovska vlast, netolerantan, neprincipijalan, nerealan i neupotrebljiv zato ga treba povući iz procedure. U današnjim "Novostima" gospodin Čanak iznosi da su plate pokrajinskih poslanika duplo više, a njega ne zanima kolike su plate poslanika u republičkom parlamentu. On samo hoće brzu decentralizaciju Vojvodine i njeno odvajanje. Iznosi da sedam meseci ova vlada nije uradila ništa, nego radi po onoj narodnoj "trla baba lan da joj prođe dan". Javni funkcioneri i službenici treba da ostvaruju zarade primerene standardu, odgovornosti i dostojanstvu svoga posla. Plate javnih funkcionera i službenika moraju da budu periodično usklađivane prema određenom stalnom parametru koji bi propisivao zakon. Gospodin predsednik Vlade još jednom je prevario ovaj parlament kada je izjavio da nijedan državni funkcioner neće biti član nijednog upravnog odbora, a svesni smo da su mnogi u upravnim odborima - mnogih firmi. Dame i gospodo, najnovija aferapotresa Vladu igovori o ozbiljnosti ove vlade i ljudi koji su u ovoj vladi, a to su gospodin Đinđić, Mihailović i Batić, verovatno da je potpredsednik Vlade i predsednik Socijaldemokratske stranke Vuk Obradović dirnuo u osinjak, te iz one narodne "poterao lisicu, a isterao vuka", izgleda da je naišao na trag ove gospode iz Vlade. Mi srpski radikali stalno ističemo da je ova vlada sastavljena od korumpiranih ličnosti, čija je prošlost i sadašnjost sumnjiva. Zato i predlažemo da ova vlada podnese kolektivnu ostavku.
Replika.
Gospodin prethodni poslanik na samom početku svoje diskusije prozvao me je da sam ga uvredio i nazvao ga lopovom, a onda negde pred kraj svoje diskusije sugeriše mi da za moje opaske iznete za ovom govornicom upitam sadašnju vlast ,gde su stanovi, gde su automobili, gde je novac. Dakle, neverovatna glupost. Pre svega, dotičnog gospodina poslanika nisam uvredio, jer njega lično, a ni njegovu stranku nisam apostrofirao kao lopovsku. U mom izalganju ukazao sam na lopovluk prethodne vlasti, a to što je Radikalna stranka participirala ne odnosi se na članstvo Radikalne stranke, nego na pojedince koji su učestvovali u toj vlasti i doprineli onome što se desilo. Kako biste vi, gospodine poslaniče, drugačije nego lopovlukom i otimačinom nazvali one koji i danas voze nezakonite automobile, koji i danas sede u stanovima opljačkanim i nezakonito otkupljenim, koji danas uživaju opljačkana dobra iz stare devizne štednje, inflacije i pokradenih para iz preduzeća. Kako biste vi, te nazvali? Izađite za govornicu, pa kažite da su oni blagosloveni. Jel( zbog toga treba da se vređate? Istina zaista uvek čoveka vređa. Posle moje rasprave predstavnik poslaničke grupe SRS gospodin Toma Nikolić izađe za govornicu na repliku i kaže - evo ga tipičan predstavnik DOS-a koji se obogatio u vreme Miloševićeve vladavine. Ako samtipičan predstavnik DOS-a jesam, ali tipičan predstavnik DOS-a, koji je opljačkan u vreme Miloševićeve vladavine, a dokaz za to je sledeći: moja firma uložila je pare u adaptaciju prostora u Čika Ljubinoj ulici, najlepši prostor turističke agencije u Jugoslaviji, a JUL-ovska vlast, uz pomoć vlasti Starog grada SPO-a, je taj prostor, u koji samuložio pare i radio u njemu, prodala JUL-u, iako sampredlagao da u ime opštine Stari gradizmirim obaveze prema poveriocu opštine Stari grad, a da taj prostor u koji samuložio pare meni ostane. Ne, isterali su me za tri meseca iz njega, a sudija Privrednog suda koji je vodio spor rekao je mom advokatu - gospodine, pa Mira Marković svaki dan zove daovaj spor već jedanput okončam. To vam je istina o lopovskoj vlasti i to vam je istina o tipičnim predstavnicima DOS-a, koji su opljačkani u zadnjih 10 godina, a nisu se obogatili.
Jel( smo se dogovorili kada se spominje bivša vlast da se ne javljate? Zar nismo postigli dogovor kada se pominje bivša vlast da se nejavljate za reč?
Zamolio bih vas da uključite sat tek kada prestane galama zato što sam onemogućen da se koncentrišem na repliku. Dakle, s obzirom na to da imam pravo na repliku,moram da odgovorim zato što se ovde seju, kao kada seljak baca pšenicu ili kukuruz, seju se optužbe o pripadnicima bivše vlasti i strankama koje su participirale u vlasti, kako je tobož njihovo članstvo izvanredno i trebaju namglasovi tih ljudi. Samo svi oni koji su participirali na bilo koji način u vlasti, to su pljačkaši, to su oni što su oteli. Možete vi da aplaudirate koliko god hoćete, ali zamislite situaciju posle ovogodišnjih izbora na kojima ćete izgubiti vlast, da neko izađe za govornicu, pa vama koji ste samo kao slepi poslušnici dizali ruke, kaže - vi ste bili u toj vlasti koja je pljačkala i vi ste pljačkaši. Gospodine Kovačeviću, rekao sam da ste tipičan predstavnik milionera koji su u DOS-u do miliona došli za vreme Miloševića, a na vlast došli kada je DOS došao na vlast i ništa bolje u životu ne postoji. Ne znam za taj vaš lokal, samo dobro ste rekli, otela vam je gradska vlast u Beogradu, opštinska vlast u Starom gradu. Svi ovi vaši prijatelji i kolege su participirali u toj vlasti, i vi to vrlo dobro znate. Niti je SPO sam na vlasti u Starom gradu, niti je DS jedno vreme bila sama na vlasti u Gradu, pa onda SPO sam na vlasti, sve je to bilo pomešano. Ne mogu da prihvatim da vam je bilo ko iz bivše vlasti na državnom nivou učestvovao u otimanju tog lokala, kada vam je opštinska vlast, koju čini tadašnja opozicija, lokal otela. Vidim da neprekidno aludirate na pojedince iz SRS koji se voze u ukradenim automobilima, rekli ste, pa onda to treba, nemojte kao što je govorio Tito, kada god mu je gusto u državi, izađe i kaže - u ovoj državi ima lopova i 20 miliona građana ostane zabezeknuto, jer ne zna se ko je sada od njih 20 miliona lopov i po koga će doći policija. Molimvas, kada kažete - vozite se u ukradenim automobilima, izađite pa recite - ti si ukrao automobil i sada se voziš u njemu. Živite u ukradenim, bespravno otkupljenim stanovima, izađete za govornicu i kažete - ti si ukrao i bespravno otkupio stan. To prihvatam kao načelo, kao manir, i tako hoću sa vama da razgovaram. Da govorite o hiljadama, milionima, a da mislite na mene, to nema smisla. Ako mislite na mene, pomenite me, a ako ne mislite na mene, pomenite tog nekog drugog. Rekao sam da ima mnogo milionera u DOS-u. Da lilažem? Meni je jasno, neko je vašu kampanju finansirao, a vi kažete nije Amerika. Nije Amerika? Onda su ovi koji su uz Đinđića, govorili smo za ovom govornicom ko je finansirao Đinđićevu kampanju, je li "Krmivo - produkt" finansirao Đinđićevu kampanju, jeste ili nije. Jesu li pojedine banke finansirale Đinđićevu kampanju, jesu ili nisu? Samo se vi smejte, šta vi imate od toga. Imate li vi te kuće, imate li te milione, imate li ergelu hipodroma u Banovcima. Nemate i to će da vam pokupe pojedinci. (Dušica Anđelković, sa mesta: Imamo stan od 200 kvadrata.) Koja je rekla za stan?
Gospodine Nikoliću, vreme.
A, to si ti što dobacuješ, sve optužujem ove plavuše, nisam znao da sam zanimljiv i za crnke. Tako vas molim, svako ko hoće da optužuje bilo kog pripadnika SRS, neka izađe i neka kaže, taj i taj i taj iz SRS je ukrao deviznu štednju, od toga 1.000 maraka, 500 maraka, 20 maraka, milion maraka, a onda ću ja da izađem pa da kažem kako sada već sumnjam u vezi jednog događaja od sinoć, da je ponovo umešana nova vlast jer se govorilo da su pripadnici te nove vlasti izvlačili novac iz jedne banke, posredstvom osobe kojoj se sinoć desila tragedija. Ljudi moji, u ozbiljne stvari ste se upustili i nemojte lakomisleno ...
Gospodine Nikoliću, peti minut je.
Koja opomena?
Kažem, peti minut.
Dobro, nema veze.
Reč ima narodni poslanik gospodin Dragan Tomić.
Poštovani narodni poslanici, ovaj zakon sam po sebi ...
Hajde da saslušamo još ovog poslanika, pa ćemo napraviti pauzu.
Ovaj zakon ima prilično veliki značaj jer obuhvata zaista jednu ogromnu populaciju državnih činovnika koja se broji cifrom od 420 hiljada. Tema je interesantna i važna, tačne su činjenice koje je gospodin Jovanović pomenuo, da je do 1998. godine zakonom to bilo regulisano, pa je trebalo da se donese, pa smo ušli u 1999. godinu i onda je došlo NATO bombardovanje i svi događaji i pretpostavljam da su to bili razlozi zašto se ta regulativa nije dogradila. Definitivno je tačno da je prethodni zakon imao značajne manjkavosti, jer nije obuhvatao određene kategorije, nije odredio pravilne odnose, tako da su se pojavile određene privilegovane grupe. U to ne možemo svrstavati kao posledicu pripadnika jedne, druge ili treće političke stranke, već o ovome treba da razgovaramo kao ozbiljni i odgovorni ljudi. Ono štone vidim kao rešenje u ovom zakonu, a istina je da će Vlada Republike Srbije svim ovim zaposlenima biti poslodavac, ne vidim nekoliko činjenica. Ono što po meni predstavlja problem, moram da kažem da sam učestvovao u četiri sistematizacije iz prethodnog perioda i stavljao niz primedbi na odnose i raspone u određenim kategorijama zaposlenih. Posebno je interesantna kategorija činovnika koja se bavi kontrolom funkcija države. U tu kontrolnu funkciju države spadaju i MUP, razne inspekcijske službe u okruzima na teritoriji cele Srbije, organi finansijske policije, organi preventivne kontrole u poreskim upravama i da ne nabrajam ove inspekcijske organe. Ono što je ostalo kao problem, mislim da treba ozbiljno da ga tretiramo, to su nekvalitetan rad. U prethodnom periodu, male plate, ali ne vidim po ovom zakonu da će to pitanje biti kvalitetnije rešeno. Hoću da upozorim i da sugerišem da Vlada posebno povede računa o kategorijama sa posebnim ovlašćenjima, ljudima koji se bave najriskantnijim poslovima, to su inspektori finansijske policije, to je tržišna inspekcija, razni organi koji rade na graničnim prelazima, a možda i prosvetna inspekcija, koja je ostala posebno zanemarena u prethodnom periodu, van značajnih ovlašćenja, sa starim kadrovima iz prethodnih perioda, sa niskim ličnim dohocima i jako malim ovlašćenjima. Možda bi bilo dobro, definitivno, da se posebno u toj oblasti povede računa, jer smo bili suočeni sa nizom zloupotreba, od političkih, do upotrebe od strane verskih sekti, do prisutnosti pred školama razno-raznih kupoprodaja, trgovine drogom, odnosa profesora, jednog dela predavača koji nisu vodili računa o učenicima, i mislim da bi trebalo povesti računa kada se govori o ličnim dohocima,i o ovlašćenjima, i o radu, i o tretmanu zaposlenih u tim službama. Možda bi trebalo pojačati i ovlašćenja, i definitivno zaštititi kategorijuzaposlenih u toj oblasti, a zaštititi i decu. Kada su u pitanju rasponi, možda vas ovo ne zanima, ali je važna oblast za 400 hiljada ljudi, kada su u pitanju rasponi, moram da podsetim da je bitno u organima poreske uprave, jer tamo postoji pet kategorija načelnika, pet kategorija, a u ovom zakonu se tretira samo jedna. Mislim da neće biti dobro, teško će se organ poreske uprave moći da izbori sa strukturom raspona, a govorimo da je neko načelnik. Imamo načelnika finansijske policije, imamo načelnika odeljenja poreske uprave, imamo načelnike u organizacionim jedinicama poreske uprave. Na kraju, imamo ljude koji su načelnici odeljenja i imamo šefove odseka za preventivnu kontrolu, pričam o strukturi zaposlenih. I, sada, u toj struci, ako se na ovaj način ne tretira složenost posla, stručnost pojedinih ljudi koji se bave tim poslovima, doći ćemo u situaciju da imamo jednu uravnilovku i u stručnosti i u odgovornosti prema poslu i zadacima. Ono što je bitno sada reći je da ovde nema definisanog dodatka za posebne specijalnosti, a mislim da je on neophodan, jer ako smo u niz zakonskih projekata govorili o borbi protiv sive ekonomije, taj dodatak je i te kako neophodan. Suočavanje ljudi u tim oblastima sa količinom, obimom, složenošću posla, pojedini inspektori u finansijskoj policiji utvrde samo jednim poreskim rešenjem na desetine miliona, pa mislim da ima puno smisla da se stručnom, kvalitetnom, efikasnom radu, a pre svega u onom delu gde su zastupljeni akcizni proizvodi, posebno kvalifikuje dodatak za rad tih ljudi. To su inspektori finansijske policije, inspektori u preventivnoj kontroli, tržišni inspektori, inspektori rada. Jer, mi smo govorili o zakonu koji tretira ovu oblast, a ta je oblast jako slabo i zastupljena i bila tretirana, to mora da se kaže. Prema tome, ovaj zakon to ne tretira kvalitetno. Mislim da je bitno čuti sindikat opšte uprave i pravosuđa, a posebno pravosuđa, jer se tu završava taj deo kontrole i rada tih ljudi. Prema tome, treba da kažemo i kolika će biti plata sudije, sudijskog pripravnika, stručnog saradnika u toj oblasti, a naravno i predsednika suda. Kada je u pitanju odnos jednog dela državnih organa, a pre bih rekao koji su na saveznom nivou, mislim pre svega na ZOP, koji takođe vrši kontrolnu funkciju u Republici Srbiji, gotovo istovetno kontrolnu funkciju dela poslova koji obavljaju inspektori finansijske policije i imamo činjenicu da inspektor ZOP-a ima duplo veći lični dohodak od inspektora finansijske policije, a da kažem onda i duplo veći od inspektora preventivne kontrole, a da ne govorim o možda tri puta većem ličnom dohotku od inspektora tržišta, koji su suočeni i sa jakim terenskim zadacima. Evo, recimo, sada je interesantan posao inspektora veterinarske struke, koji značajno vreme provodi na graničnim prelazima zbog kontrole slinavke i šapa. Pretpostavljam da se mora voditi računa i o određenim dodacima i naknadama za ljude koji 24 sata dnevno vrše kontrolu na tom području [[žagor]] Ono što...... [[žagor-vozi samo]] kaže neko da vozim samo. Uopšte ne vozim,vrlo odgovorno govorim o nečemu što sam godinama radio. Odlično poznajem ovu oblast. Zato mislim da treba da saslušamo jedni druge. Ne bih govorio o platama narodnih poslanika i državnih funkcionera jer one i nisu neka od značajnih tema u ovom zakonu, po mom mišljenju. Značajno je kako rešiti pitanje zaposlenih u državnim organima uprave. Nije se samo u ovih zadnjih deset godina pojavio mito i korupcija, pa da mi kažemo - to pripada onom prethodnom režimu. To postoji od kad postoji državna uprava, tretirano uz razne vrste vlasti u svim državnim sistemima, i uvek je postojalo kao prirepak nekakve vlasti. Samo odgovornim poslom, kvalitetnim ljudima, dobro plaćenim ljudima u tim oblastima i rigoroznim sankcijama možemo izaći iz tog zamršenog klupka. (Predsedavajući - vreme.) Naravno, na kraju, vrlo kratko, pošto je gospodin Kovačević sada definitivno, posle niza replika,rekao sve činjenice, a pominjao je SPO, JUL, DOS.... (glasovi - SPS najviše)... samo polako. Kakve veze ima SPS sa gradskom vlasti Beograda i sa onim detaljima, i kakve veze JUL više ima sa SPS-om. [[Žagor]] Prema tome, nemojte to tretirati više, nema efekta, gospodo, nema, džabe pričate. Hvala lepo.
Određujem pauzu do 15,35 časova. [[Posle pauze.]] Molim narodne poslanike da, radi utvrđivanja kvoruma, ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum i možemo da nastavimo sa radom. Za repliku se javio narodni poslanik, gospodin Kovačević. Da li ste ostali pri tome? [[poslanik odustaje od replike]] Odustajete, dobro. Reč ima narodni poslanik, gospodin Nebojša Jović.
Poštovani narodni poslanici, 1.1.1998. godine ukinut je zakon o platama i plate biranim, postavljenim i zaposlenim licima, nisu bile uređene. To se pravda time da odredbe Zakona o radnim odnosima nisu mogle biti primenjivane zbog nedostatka budžetskih sredstava. I sada se predlažu platni razredi. Mislili smo da je to tekovina koja je važila pre mnogo godina, ali eto, dolazimo do toga da sada ponovo to uvodimo. Takođe, ukida se najveća tekovina sindikata, ukidaju se kolektivni ugovori, kojima su bile uređene plate u javnim službama, koje se finansiraju iz budžeta i doprinosa. Ovim zakonom predlažete da se uredi način utvrđivanja plata, dodataka, naknada i ostalih primanja izabranih, postavljenih i zaposlenih lica u državnim organima, organima i organizacijama na teritorijalnoj autonomiji lokalne samouprave, javnim službama koje se finansiraju iz budžeta Republike, autonomne pokrajine i lokalne samouprave, javnim službama koje se finansiraju iz doprinosa za obavezno socijalno osiguranje, organizacije za obavezno socijalno osiguranje i drugim organima i organizacijama koje se finansiraju iz budžeta. Plate zaposlenih utvrđuju se na bazi osnovice, koeficijenta kojim se množi osnovica i dodatka na platu. Predlogom zakona dozvoljavate da javne službe iz socijalnih prihoda mogu da povećavaju svoje plate za 30% i mislim da ta odredba zakona ne bi trebalo da stoji, jer će doći do dispariteta plata u javnim službama,postavljenim i izabranim licima u lokalnoj samoupravi, koju finansiraju u dobrom delu te službe. Ako hoćemo kontrolu budžetskih sredstava, onda treba imati pravila ponašanja što se tiče plata u državnim organima i javnim službama. Ali, ne slažem se sa predloženim rešenjem, i dolazimo do najspornijeg člana predloženog zakona, a to je član 3. koji kaže da osnovicu i obračun za isplatu plata utvrđuje Vlada Republike Srbije. Mi iz SPS-a ne slažemo se sa predlogom člana 3, jer Vlada je izvršni organ, a ne zakonodavni organ. Zar treba neko, koga bira Skupština, a Vladu Republike Srbije biramo mi, narodni poslanici, zar predsedniku Republike, koji određuje mandatara, treba da određuje platu Vlada? O platama narodnih poslanika zaista ne želim da govorim, neka to bude rešeno onako kako se najbolje smatra. Takođe je sporan član 5. zakona, kojim Vlada određuje platne grupe zaposlenih iz člana 1. ovog zakona, i koeficijente za obračun i isplatu utvrđuje takođe Vlada. Vlada treba da bude izvršni organ, a ne kao u ovom slučaju, da bude i vrhovni, i zakonodavni, i izvršni organ. Kao i član 3, i član 5. zakona treba staviti van snage i treba vratiti ingerencije Narodnoj skupštini, kao zakonodavnom organu, da određuje i osnovicu za plate, i koeficijente. Kako menjati zakon, ako se ne znaju osnovni elementi predloženog zakona? Od svega predloženog, mi samo imamo da će plate biti za izabrana i postavljena lica u organima teritorijalne autonomije i grada Beograda najviše do koeficijenta za obračun i isplatu plate potpredsednika Narodne skupštine. Izabrana i postavljena lica u gradu najviše do koeficijenta za obračun i isplatu plate predsednika stalnog radnog tela Narodne skupštine. Izabrana i postavljena lica u opštinama sa preko 60.000 stanovnika, najviše do koeficijenta za obračun i isplatu plate narodnog poslanika, i sve tako, do najvišeg koeficijenta. Od svega predloženog, znači, imamo samo najviše do koeficijenta, a koeficijenta nigde nema u predloženom zakonu. Osvrnuću se samo na tačku 4, koja kaže da izabrana i postavljena lica u ostalim opštinama mogu imati platu najviše do 80% koeficijenta za obračun i isplatu narodnog poslanika na stalnom radu u Narodnoj skupštini. Ne treba odvajati izabrana i postavljena lica u opštinama, jer znači da neko, ko rukovodi opštinom sa ispod 60.000 stanovnika, ima manje problema, jer uslovi privređivanja, geografski položaj, demografska struktura stanovništva, nerazvijenost ili razvijenost tih opština, je različita od opštine do opštine i mislim da takva razlika ne treba da postoji. Jer, ako se odvajaju izabrana i postavljena lica, onda će biti velika razlika u smislu tačke 5, gde će plate zaposlenih u organima teritorijalne autonomije i lokalne samouprave biti najviše do koeficijenta za obračun i isplatu plate samostalnog stručnog saradnika u državnim organima. Mislim da će zaposlena lica u organima uprave, sa srednjom stručnom spremom, biti najviše pogođena. Posebno bih prokomentarisao član 8, gde se kaže da zvanjazanimanja zaposlenih u državnim organima, na koje se unosi odredba Zakona o radnim odnosima u državnim organima, utvrđena posebnim propisima, upodobljavaju se zvanjima i znanjima utvrđenim tim zakonom. Koeficijente za ta zvanjaodređuje Vlada iz člana 5. ovog zakona. Mislim da Vlada prilikom određivanja koeficijenta treba da ima u vidu složenost poslova, odgovornost i uslov za obavljanje tih poslova. Posebno bih se osvrnuo na odgovornost, složenost i stručnost poslova koje rade inspekcijski organi u državnim organima. Po dosadašnjem propisu, ne ulazeći u složenost, odgovornost stručnost i uslove obavljanja pojedinih inspekcijskih organa, mislim da bi trebalo izjednačiti inspektore finansijske policije sa pojedinim inspekcijskim organima. U tom smislu, inspektori privrednog kriminala su imali beneficirani radni staž. Zaista ne želim niti njima da oduzimam to pravo i mislim datreba da im ostane, ali smatram da finansijska policija u delu stručnosti, odgovornosti i uslova rada, ispunjava uslove da joj se odredi beneficirani radni staž. Znam da to pitanje treba rešavati u Zakonu o radnim odnosima ili u Zakonu o kontroli, utvrđivanju i naplati javnih prihoda, ali ovo je sve u kontekstu plate i u tom smislu sam to i govorio. Ako hoćemo pravnu državu, onda treba zaista biti pravedan u platnim razredima. Treba izvršiti pravednu raspodelu u sudstvu, da bi sudstvo bilo nezavisno, onako kako se zdušno zalaže ministar Batić. Mislim da radnike u zdravstvenim ustanovama treba tako nagraditi da imaju zaista svoju materijalnu sigurnost, a da učitelj ima volje i želje da od učenika napravi boljeg učitelja. Zahvaljujem.
Narodni poslanik, gospodin Gudurić, po Poslovniku.
Govoriću o članu 78. Poslovnika, koji, između ostalog, kaže da kada se zakazuje dan održavanja sednice, vodi se računa da se jedan dan u nedelji ne radi. Predlažem da se Skupština odredi i glasa o tome da ovaj ponedeljak i svi ostali ponedeljci unapred ne budu radni dani, da bi oni koji primaju platu negde drugo, a ne u ovoj skupštini, mogli barem deo svojih poslova odraditi. Znači, tražim da se glasa o tome da ponedeljak u Skupštini bude neradan dan.
Što se tiče povrede člana 78. ... (Stevan Gudurić, sa mesta: Nisam rekao da je povređen član, nego da sam govorio o članu 78. Za iduću nedelju ćemo se dogovoriti. Reč ima narodni poslanik, gospodin Jovanović, po Poslovniku.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, tačno je da se u članu 78. Skupštini ostavlja mogućnost o potrebi četvorodnevnog nedeljnog rada i ostavljanja, praktično, jednog radnog dana za neke druge poslove. Međutim, pred nama je veoma obiman dnevni red. Ova skupština, naravno, intenzivno radi i to proizvodi ozbiljne probleme kod poslanika koji imaju i druge obaveze, ali, na žalost, mi nismo uspeli na nivou poslaničkih grupa još da se dogovorimo oko povećanja efikasnosti u našem radu. Uslov za uvažavanje ovakvih zahteva, praktično jeste uvećanje efikasnosti tokom preostalog radnog vremena u toku nedelje. Dakle, kada napravimo dogovor i kada postignemo saglasnost po pitanju efikasnog rada u Skupštini, koji bi nam dopustio da jedan dan u nedelji ostavimo poslanicima za obavljanje drugih poslova, moći ćemo da primenimo ovu skupštinsku odredbu. Nadam da ćemo već u ponedeljak moći da razgovaramo na nivou poslaničkih grupa oko oblika tog intenzivnog i efikasnog rada. Nažalost, mi sada ne možemo uvažiti taj zahtev, jer nećemo završiti trenutnu sednicu do polovine juna meseca, ako se bude radilo na ovakav način. Dakle, možemo u ponedeljak skratiti diskusiju o sledećoj tački dnevnog reda na 5 minuta, a onda se možemo dogovoriti o još nekim drugim oblicima međusobnih ustupaka, koji bi nam zajedno dopustili da imamo jedan dan nedeljno ostavljen za druge poslove. Ovako mi ne možemo to da podržimo, jer bi time još dodatno otežali stanje u društvu, jer nisu usvojeni zakoni koji moraju bitu usvojeni, po našem mišljenju.
Da li ste vi, gospodine Guduriću, tražili da se glasa o vašem predlogu? (Stevan Gudurić, sa mesta: Da.) Ali, nemate konkretan predlog. (Stevan Gudurić, sa mesta: Predložio sam da svakog ponedeljka ne radimo.) Mislim da je bolje rešenje da napravimo dogovor u ponedeljak, koji ćemo ispoštovati. Ako vi insistirate, staviću vaš predlog na glasanje. Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika, gospodina Stevana Ž. Gudurića, da se ponedeljak ne radi. Za 62, protiv 77, uzdržanih 8, nije glasalo 12, od ukupno 159 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predlog narodnog poslanika Gudurića. Reč ima narodni poslanik, gospodin Kragović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o platama u državnim organima i javnim službama, koji je dostavljen narodnim poslanicima na razmatranje, je jedan zakon koji se vraća jako mnogo godina unazad, jer ovakav predlog zakona je postojao unazad 50, 60, 70 i više godina. Za predstavnika Vlade u Narodnoj skupštini određen je Vladan Batić, koga nema da obrazloži predlog i da nas poslanike ubedi u opravdanost ovakvog predloga zakona. Ovo je jedan zakon koji je potpisao potpredsednik Vuk Obradović, general. Normalno, general može samo da potpiše ono što je karakteristično za generala, a to je jedna hijerarhija. Znači, jedna hijerarhija, i to takva hijerarhija po kojoj je general Vuk Obradović našeg premijera promovisao u maršala, tako što je jedino on zadužen da određuje kako će se regulisati ova materija o platama u državnim organima i javnim službama. Pri tome, ne smemo da prenebregnemo činjenicu da su zaobiđeni sindikati i da je povređen Ustav SRJ, u članu 82. i članu 90, a isto tako problematično je i obrazloženje ovog predloga zakona, u stvari, član 11, gde se ukida Zakon o posebnim pravima i dužnostima predsednika Republike, koji smo pre mesec-dva doneli u ovoj skupštini. Tada je isto poslanička grupa SRS-a ukazivala na manjkavost i slabost tog zakona. Osećam da će se ista sudbina desiti i sa ovim zakonom, da ćemo za dva meseca dobiti novi predlog zakona kojim će se negirati ovaj danas verovatno usvojeni Predlog zakona o pravima radnika u državnoj upravi i javnim preduzećima. Ono što nedostaje u obrazloženju, a to je da Zakon o platama u državnim organima "Službeni list" br. 53/95 nije prestao da važi dana 1.1.1998. godine, kako je navedeno u obrazloženju Predloga zakona o platama u državnim organima i javnim službama. I dalje je na snazi, pa iz tih razloga je potrebno u završnim odredbama Predloga zakona o platama u dražvnim organima i javnim službama predvideti prestanak njegovog važenja. Ako se ovaj predlog ne prihvati, onda ćemo doći u situaciju da imamo dva zakona o platama u državnim organima. Ono što je najkarakterističnije za ovaj zakon je sadražno u članu 3, gde osnovicu za obračun i isplatu plata utvrđuje Vlada Republike Srbije. Zatim, članom 5, razvrstavanje u platne grupe za poslanike iz člana 1. ovog zakona, koeficijente za obračun i isplatu plata utvrđuje Vlada Republike Srbije. Po ovom predlogu zakona, a kao i po običaju, dobili bismo amandman na sam predlog zakona od strane Odbora za rad i boračka i socijalna pitanja, gde se kaže da se u članu 5, Predlog zakona o platama u državnim organima i javnim službama na kraju rečenice tačka zamenjuje zapetom i dodaju reči - zaposleni u organima i organizacijama teritorijalne autonomije i lokalne samouprave. Ovim bibioizvršen jedan pritisak od strane Skupštine Vojvodine, a tako da se njima izađe u susret, a da oni sami uređuju ovu materiju. Trebalo bi da se podsetimo da je našim Ustavom dato uređenje ove države, a da se vlast deli na zakonodavnu, izvršnu i sudsku. Pored toga,ovim zakonom se traži daprihvatimo da je Vlada Republike Srbije iznad ovog republičkog parlamenta, a što je u protivnosti sa Ustavom Srbije. Zatim, isto se meša i u problem ove treće podele vlasti, a to je sudstvo, gde takođe zadire u tu problematiku.Nisu predloženi koeficijenti, niplatni razredi kojivraćaju našu državu unazad u ovoj oblasti. Dalje, DOS je tvrdila da se zalaže za decentralizaciju, a što je obrazlagala kroz prethodne zakonske projekte. Međutim, to je samo jedan privid, jer ovim predlogom zakona uvodi se jedna klasična centralizacija i to centralizacija jednog hijerarhijskog ili vojnog tipa, a kojom se određuje ko će, šta i kako da radi. Ovo je određeno stoga da bi moglo da se kontroliše ceo državni aparat i ne samo državni aparat, nego i sve ono što se finansira iz budžeta Republike Srbije. Pre par dana usvojili smo Predlog zakona o dopunama Zakona o radnim odnosima, gde je jasno stavljeno do znanja koje su obaveze i poslodavca i zaposlenih, kao i kaznene odredbe za neispunjavanje tih obaveza. Ovde u ovom predlogu zakona nedostaju te kaznene odredbe i mnogo više obaveza prema državi ima onaj poslodavac, a i onaj koji ima od dva do pet zaposlenih, nego Vlada Republike Srbije, koja ovim zakonom određuje primanja za oko 420.000, 430.000 zaposlenih, a samim tim i jednu veliku populaciju građana koji žive od ovih plata. Sve ovo ukazuje na to da je ovaj zakon jako loš, da treba da se vrati Vladi Republike Srbije, da ga uredi i kao takvog dostavi narodnim poslanicima na razmatranje. Ovi moji navodi su izneti da mogu da predložim poslanicima da odbiju da izglasaju ovaj predlog zakona o platama u državnim organima i javnim službama.
Hvala. Pošto se više nije niko prijavio za diskusiju, po Poslovniku, izvolite, gospodin Stevan Ž. Gudurić.
Opet vezano za član 78, kada se Narodna skupština nije izjasnila da nam omogući da se jedan dan radi u firmi, onda tražim da Narodna skupština donese odluku da svi narodni poslanici budu na stalnom radu u Skupštini, da nas plaća, pa ćemo sedeti svih pet dana i neće biti problema.
To nije predmet odlučivanja ovde i nije uopšte povreda Poslovnika to što ste istakli. Dobro. Dakle, pošto nema više prijavljenih za diskusiju, zaključujem načelni pretres. Stavljam na glasanje Predlog zakona o platama u državnim organima i javnim službama u načelu. Za 106, protiv 47, četiri uzdržana, četiri nije glasalo, ukupno prisutan 161 narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila Predlog zakona u načelu. Otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 3. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Gordana Pop-Lazić i Petar Jojić. Vlada, Odbor za pravosuđe i upravu, Zakonodavni odbor i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosioci amandmana žele reč? (Da.) Izvolite.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, ovako se obraćam svima vama, sem jednom gospodinu koji sedi ovde u četvrtom redu, drugo sedište, koji je bio toliko slobodan da meni u mojim godinama u nekoliko navrata kaže nešto što bi Meho Omerović ovde ponovio, ali ja zaista ne mogu. To govori očigledno o njemu samom najviše, a ja ga ničim nisam provocirala da tako nešto kaže...
Gospođo Pop-Lazić, vi govorite kao podnosilac amandmana.
Ovo je zgrada Skupštine i ovi hodnici, pa prema tome, svako ima pravo da kaže ono što misli i što mu se dešava u Narodnoj skupštini.
Ne može da kaže, vi ste izašli kao podnosilac amandmana, da pričate o vašem amandmanu.
Jeste i koristim priliku da kažem i ono što se dešava dok drugi poslanici ovde govore za ovom govornicom. Ostali vređaju poslanike. Mi smo u raspravi u načelu pokušali da ubedimo Vladu, doduše Vlade ovde nema, ona ima preča posla, pretpostavljam da Vladan Batić traži izgubljeni hekler, a to i nije tako mala šteta, danas čovek i hemijsku olovku kada izgubi, on se nasekira, a kamoli kada izgubi hekler. (Glas iz sale: Amandman.) Ne znam kome govorimo, jer nema ko ovde od predstavnika Vlade da se izjasni eventualno po ovim amandmanima. Evo, moja namera je bila da se član 3. ovog predloga zakona, nakaradnog zakona, briše, da osnovicu za obračun i isplatu plata utvrđuje Vlada Republike Srbije. To sam obrazložila time da Vlada preuzima našu zakonodavnu ulogu, iako je ona izvršni organ. Čuli smo već u raspravi u načelu argumente da ovako ne bi trebalo u zakonu o platama da stoji, apravo da vam kažem mislim da kompletan zakon potpuno gubi smisao da njegov naziv bude - predlog zakona o platama u državnim organima i javnim službama. On bi možda mogao da nosi naslov predlog zakona kojim mi stavljamo u nadležnost Vladi da donese neki zakon, pošto zakon ne može, uredbu o platama u državnim organima. Nemamo poverenja ne samo u ovu vladu, nego u bilo koju vladu da van parlamenta odlučuje o svim parametrima vezanim za osnovicu, za platne razrede, za koeficijente ovako važnih službi kao što su državni organi, kao što su javne službe, gde radi preko 400 hiljada ljudi. Bojim se da ova rešenja, koja su predviđena ovim zakonom,dovode do toga da ćemo imati negativnu selekciju kadrova, da ćemo imati migraciju kadrova iz onih manjih sredina u veće, a nismo imali mogućnost da o tome govorimo, jer nismo imali u zakonu sve ono što ovaj zakon treba da sadrži. Znači, na osnovu čega bi se određivala osnovica, od čega ona zavisi, kada će se ona i zbog čega menjati, koji su to platni razredi, kako će neko napredovati iz jednog platnog razreda u drugi, kako da pobegnemo od te uravnilovke i destimulacije bolji rezultat. Sve je to ono što nedostaje ovom predlogu zakona da bi on bio stvarno dobar zakon, a ne ovako jedan šuplji materijal koji praktično samo predstavlja osnov da Vlada putem neke svoje uredbe sve to reguliše, iako nema ni po Ustavu, ni po Zakonu o Vladi ovlašćenja. Koliko će biti zadovoljni naravno oni koji su zaposleni i u državnim organima i javnim službama, imaćemo prilike da vidimo, ali je šteta zaista da oni koji se zalažu za neko modreno zakonodavstvo Skupštini Srbije dostavljaju ovakve predloge zakona.
Hvala. Po Poslovniku, gospodin Stevan Ž. Gudurić.
Član 78, pa pošto smo toliko u zaostatku, predlažem da radimo u nedelju, da bismo nadoknadili.
Molim vas, sledeći put kada budete tražili reč po Poslovniku, da to bude stvarno povreda Poslovnika. Izvolite, po Poslovniku.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, kada se komentariše član 78. Poslovnika mislim da po tom članu može svako od nas da se javi i da diskutuje, odnosno da predloži nešto što je i ovde dato kao mogućnost. Slažem se sa kolegom Gudurićem u jednom delu. Svi mi ovde u Skupštini imamo neki posao. Neko je ovde došao iz privatne firme, neko iz javnog preduzeća, imamo predsednike opština i tako dalje. Čak i da smo nezaposleni mi taj jedan dan u nedelji treba da imamo da bismo kontaktirali sa građanima, da bismo obavili nekekonsultacije sa nekim stručnjacima koji su pametniji od nas i tako dalje. Mislim da uopšte nije neozbiljno ako se traži da jedan dan bude neradan i mislim da ako nastavimo ovako sada sa ovim prepucavanjem da smo od jedne ozbiljne teme napravili neozbiljnu. Mnogi od nas su po analogiji od prošlog petka već zakazali za ponedeljak neke druge aktivnosti i mislim da uopšte nije neozbiljno i da treba jednostavno, ako ništa drugo, da gospodin Jovanović još ovog puta predloži i da ovaj ponedeljak bude neradan, a posle toga da nešto trajnije rešimo. Sve je u redu, ali ako nastavimo posle svakog javljanja da neko priča na tu temu, ništa nismo postigli. Prema tome, da ovog ponedeljka ne radimo, a od sledećeg da se dogovorimo za neko trajnije rešenje.
Gospodine Lukiću, mi smo već glasali o tom predlogu i ne možemo o istom predlogu glasati dva puta. U ovoj nedelji imali smo jedan slobodan dan, iduće nedelje ćemo se dogovoriti i ne možete unarped pričati da li će to biti povređeno ili ne iduće nedelje. Da li se još neko po amandmanu, koji su podneli u istovetnom tekstu Petar Jojić i Gordana Pop - Lazić, javlja? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, najpre me je zaista začudilo ponašanje i odnos predsedavajućeg prema narodnom poslaniku SRS Gordani Pop - Lazić, jer koliko sam u ovoj skupštini, a mislim da je to već više od 8 godina, Toma Nikolić možda zna i bolje, nikada nisam čuo, ovo nisam direktno čuo, ali poslanici vlasti su mi to potvrdili da su čuli, nikada nisam čuo da je neko tako nešto rekao za bilo koju damu, a vi se pravite kao da se ništa nije dogodilo, a od ničega ste u stanju da napravite najveće skandale. (Dušica Anđelković: A šta Nikolić sve vreme dobacuje nama?) Uvažene gospođe, molio bih vas....
Molim vas da ne dobacujete.
Molio bih vas da mi ne dobacujete. Nijednoj ne dobacujem i ne govorim ništa s mesta. Sa govornice samo kada me isprovocirate ili kada tražite odgovor, ali i tada uvek vodim računa da vas ne uvredim, a ni slučajno mi ne pada na pamet da kažem ni deseti deo onoga što je morala da čuje i istrpi Gordana Pop - Lazić od vašeg poslanika. Da govorim o amandmanu. Ovaj amandman poslanika SRS Gordane Pop - Lazić i Petra Jojića zaista ima smisla, posebno zbog činjenice da smo nekoliko puta ukazivali na promenu nadležnosti, odnosno preuzimanje nadležnosti iz ruku zakonodavnih organa vlasti u ruke izvršnih organa vlasti, pre svega Vlade Republike Srbije i čini mi se da to ovaj član na najbolji mogući nači pokazuje. Ukoliko bi se prihvatili amandmani narodnih poslanika srpskih radikala, gospodina Jojića i gospođe Lazić, mi bismo uspeli da rešimo jedan veliki problem. Naime, tada bi Narodna skupština Republike Srbije zakonom regulisala materiju po kojoj bi Vlada Republike Srbije morala da se ponaša, a ne bi Vlada Republike Srbije svojim uredbama, svojim odlukama, zaključcima ili bilo kojim drugim podzakonskim pravnim aktima imala veću vlast ili veće prerogative vlasti u odnosu na Narodnu skupštinu Republike Srbije kao vrhovno legislativno telo. U tom smislu mi smatramo da je član 3. nepotreban, a time bismo istovremeno obavezali Vladu Republike Srbije da pripremi ili novi tekst zakona ili nove amandmane, ili bi možda odbor mogao da pripremi odmah nove amandmane, kao što smo imali primer sa uvođenjem većih prava teritorijalnih autonomija i lokalne samouprave, čak očigledno i bez znanja Zakonodavnog odbora ili bez ikakve odluke Zakonodavnog odbora, a da ni predstavnici Odbora za rad, boračka i socijalna pitanja nisu izašli za ovu govornicu, za govornicu Narodne skupštine Republike Srbije da nam objasne zašto su takav amandman doneli, da li je to bilo pod pritiskom vojvođanskih separtista Nenada Čanka ili nekog drugog ili je postojao već neki drugi razlog. Dakle, mi iz SRS smatramo da bi bilo dobro da se prihvati ovaj amandman. On bi onemogućio, razume se u ovom smislu, usvajanja zakona, jer, govorim za one koji nisu pročitali, da ne bi Vlada bila ta koja utvrđuje osnovicu, već se podrazumeva da bi to činila Narodna skupština Republike Srbije i mislimo da bi to bilo neuporedivo bolje rešenje nego što je to slučaj danas.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? Ukoliko ne, stavljam amandman koji su podneli narodni poslanici Petar Jojić i Gordana Pop - Lazić na glasanje. Za 43, protiv 108, uzdržana tri, nije glasalo 11, ukupno je prisutno 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Vlada, Odbor za pravosuđe i upravu, Zakonodavni odbor i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja nisu prihvatili ovaj amandman. Da li se neko javlja za reč po ovom amandmanu? Ukoliko ne, stavljam amandman na glasanje. Za 42, protiv 102, uzdržana četiri, nije glasalo 18, ukupno je prisutno 166 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Nataša Jovanović i Veroljub Arsić. Vlada, Odbor za pravosuđe i upravu, Zakonodavni odbor i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmanana želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, vidim da pojedinim narodnim poslanicima DOS-a ne nedostaje hrabrost, kada su fizički slabiji od njih u pitanju. Ja sam amandman podneo na član 5. ovog zakona i predložio sam da se član 5. ovog zakona u potpunosti briše. Vlada ne može po svojoj slobodnoj volji da određuje, bez ikakvih kriterijuma, platne razrede koji će biti u organima državne uprave. Ovim članom se dozvoljava Vladi čak i da eksperimentiše, pa i manipuliše radnicima u organima državne uprave. Ova materija je trebalo, ili ovim zakonom, ili nekim drugim koji bi bio u ovoj proceduri, u potpunosti da se reguliše.
Da li se još neko prijavljuje za diskusiju po ovom amandmanu? Povreda Poslovnika, Stevan Ž. Gudurić.
Nije povreda Poslovnika, nisam govorio o njoj uopšte, gospođo predsedavajuća, nego je član 78. i predlažem da se Skupština glasanjem izjasni da utorak bude neradni dan. Molim da se o tome glasa.
Gospodine Guduriću, dužna sam da vam dam objašnjenje, postoji član 95. ovog poslovnika koji kaže: "Narodnom poslaniku koji želi da govori o povredi, a ne povredama, ovog poslovnika, predsednik daje reč...". Vi znači ističete, koji, četvrti put, isti član kao više povreda i predlažete svaki put ... šta je u pitanju? Imate pravo da se javite samo ako je povređen Poslovnik, nećete se javljati ako se poštuje Poslovnik. Vi smatrate da je Poslovnik povređen zato što nismo utvrdili iduće nedelje koji će dan biti neradni dan. (Stevan Ž. Gudirić, sa mesta: Na osnovu člana 78. predlažem Skupštini, to je velika razlika.) Stavljam na glasanje predlog, narodnog poslanika Stevana Ž. Gudurića da utorak bude neradni dan. Za 45, protiv 99, uzdržanih 5, nije glasalo 16, ukupno je prisutno 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog i da utorak neće biti neradni dan. Da li se još neko javlja za reč po amandmanu koji je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić, da li smo prešli na taj amandman, momenat samo... Stavljam na glasanje ... a, vi ste se javili, izvinite. Nemojte se samo ljutiti.
Naprotiv, postajete mi simpatični. Dame i gospodo narodni poslanici, član 5, ukoliko ostane ovakav član 6, sa onim što je Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja Narodne skupštine prihvatio, nema nikakvog smisla. Postaju potpuno kontradiktorni članovi 5. i 6. ovog zakona. Ja ću vam pročitati, ako neki nisu primetili i molio bih, i zato bi bilo dobro da je neko iz Vlade prisutan da može da reaguje na licu mesta. Naime, u članu 5, sa amandmanom koji ste prihvatili da biste išli na ruku vojvođanskim separatistima, kaže se "osim za zaposlene u organima teritorijalne autonomije i lokalne samouprave". Onda, u članu 6. određujete i kažetetačno - zaposlene u organima teritorijalne autonomije lokalne samouprave, najviše do koeficijenta za obračun isplata plata samostalnog stručnog saradnika u državnim organima. To je zaista elementarna kontradikcija i molim vas da neko uzme ovo i da pročita, da se ovakve stvari ne usvajaju, jer ne znamo koji će se član primenjivati, koji su potpuno suprotni. Dva dijametralna člana zakona, jedan pored drugog, i to je nešto što je neverovatno. Molim vas da ovo uvaže poslanici većine, da prihvate ovaj amandman poslanika SRS, posebno zato što su veoma sporni motivi da se izmeni ono što je Vlada već regulisala članom 6, a sada na drugačiji način reguliše članom 5, čime ide na ruku, pre svega, vojvođanskim autonomašima i separatistima. Očigledno je na koga se to odnosi, očigledno je ko je to tražio, pa bih molio da se to ne usvoji, ali istovremeno da se ispravi ova elementarna kontradiktornost koja zaista nema nikakvog smisla. Hvala vam.
Da li se još neko prijavljuje za diskusiju po ovom amandmanu? Ukoliko ne, stavljam na glasanje amandman koji su u istovetnom tekstu podneli gospodin Veroljub Arsić i gospođa Nataša Jovanović. Za 43, protiv 103, uzdržana tri, nije glasalo 16, ukupno je prisutno 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja. Pošto su ovaj amandman prihvatili Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor, a sa čim se saglasio i predstavnik Vlade, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. (Aleksandar Vučić, sa mesta: Prosto je nemoguće primeniti zakon.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Vlada, Odbor za pravosuđe i upravu, Zakonodavni odbor i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja nisu prihvatili ovaj amandman. Da li se neko prijavljuje za diskusiju, po ovom amandmanu? Izvolite, gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, mnogo mi je žao što zaista niste prihvatili malo pre amandmane poslanika SRS jer ne znam kako ćete primeniti ovaj zakon. Da li ćete primenjivati član 5. ili član 6. Koji će se tekst zakona, koji će se član zakona primenjivati. Zaista je potpuno neverovatno. I, nisam ovde ništa izmislio, mogu ponovo da vam proč.itam da biste razumeli o čemu se radi ljudi. Dva potpuno suprotna člana su prihvaćena i ne zna se ko šta određuje, da li jedno ili drugo. Da li imaju pravo ili nemaju pravo, da to čine organi teritorijalne autonomije lokalne samouprave ili ne. Jer, u potpunoj su suprotnosti. A sada da kažem nešto o amandmanu narodnog poslanika gospodina Tomislava Nikolića. On je, pošto ste njemu već protivzakonito i protivposlovnički oduzeli pravo da govori, zatražio nešto što smo tražili u načelnoj raspravi više puta, a to je da se koeficijenti za obračun i isplatu plata utvrđuju zakonom. Čini nam se da bi bar to bilo nešto što je razumljivo, a istovremeno i nešto što je podnošljivo za DOS-ovu većinu u Narodnoj skupštini. Ne znamo šta se time gubi osim što Narodnoj skupštini dajemo određene ingerencije koje joj svakako pripadaju. Čini mi se da bi to bilo potpuno logično, razumljivo i normalno, a čini mi se da su se i neki predstavnici vlasti već na takav način o tome izjašnjavali. Mislim da bismo tim prihvatanjem donekle ispravili štetne posledice koje se nanose pre svega gaženjem Ustava, kao najvišeg pravnog akta, time što su Vladi Srbije date određene ingerencije, koje joj po Ustavu Srbije, kao leks superior (ledž superior), svakako ne pripadaju izato vas pozivam da glasate za ovaj amandman. S tim, što vas, još jednom upozoravam i molim da pročitate. Molim neke ljude, nadam se da ima nekog u stručnoj službi da pročitaju članove 5. i 6. ovog zakona. Ukoliko je prihvaćeni postao sastavni deo teksta zakona, amandman na koji je dostavio Odbor Narodne skupštine, po Poslovniku on mora da postane sastavni deo tekst zakona, a prihvaćen je ovakav član 6, oni su u potpunoj suprotnosti, ljudi. Nemoguće je da takav zakon ostane u pravnom prometu. Molim vas da to pogledate još jednom i da to ispravite.
Hvala. Reč ima gospodin Čedomir Jovanović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ovo je dobra prilika da, iako ne bi bio presedan, već smo to nekoliko puta činili, prihvatimo amandman predstavnika opozicije i da na takav način demonstriramo svoju spremnost da podržimo svaki dobar predlog i demantujemo sve one koji nas smatraju politički sujetnim. Ovo je dobar amandman. On ničim ne dovodi u pitanje suštinski karakter ovog zakona. Ispravlja određene kontradiktornosti koje su posledice okolnosti vremena u kome živimo. Zaista, postoji puno prostora za kritiku u smislu povezivanja određenih članova ovog zakona i konkretnih prava i sloboda koje su nam kao poslanicima, odnosno samoj Skupštini, zagarantovana važećim Ustavom. Ali, nažalost, mi živimo u zemlji u kojoj važeći Ustav nije usaglašen sa Ustavom SRJ, koji je donet 1992. godine. Čekalo se 10 godina na usaglašavanje po zaista bitnim stvarima, pa smo tako mi danas u situaciji da moramo da donosimo ovakve zakone. Ovim amandmanom se osnovice, koeficijenti, odnosno obračun i isplata plata utvrđuju zakonom. To je dobro. Time se praktično ostavlja mogućnost Skupštini da ona još jednom o tome razgovara, pošto Vlada sprovede sistematizaciju radnih mesta, ona nije bila u mogućnosti da taj posao završi u tako kratkom roku, pri čemu se naravno ne dovode suštinski u pitanje ostali članovi zakona, a pre svega mislim na član 3, u kome se kaže da osnovicu za obračun i isplatu plata utvrđuje Vlada, a ona će to utvrditi u skladu sa zakonom, kao i na član 7, u kome se kaže u skladu sa aktom Vlade iz člana 5. ovog zakona, visinu koeficijenta u državnim organima utvrđuje Vlada za lica koja postavlja. Tako ćemo taj pojam - utvrđivanja, morati da tumačimo - u skladu sa zakonom koji ćemo mi ovde u Skupštini usvojiti i u skladu sa amandmanom koji treba da podržimo. Na takav način ćemo pomiriti dve suprotnosti i pronaći prihvatljivo rešenje, čini mi se i za opoziciju koja je kritikovala tu kontradiktornost koja proizilazi iz ovog zakona, ali i za nas koji pokušavamo da uvedemo red u oblast u kojoj u poslednje tri godine nisu postojali pravni osnovi koji bi regulisali takvu vrstu politike. Evo, još jednom da ponovim da namera ni nas kao poslanika DOS-a, koji podržavamo ovaj predlog, a i same Vlade, nije bila da se izigra Ustav, da se ospore ili ograniče prava radnika, a pogotovo ne da se umanji mogućnost kontrole Skupštine i to smo evo prihvatanjem ovog amandmana u prilici da i konkretno dokažemo.
Nemate pravo, niste uvređeni, čak ste podržani (obraća se poslaniku Nikoliću, koji traži reč). Ne znam zašto. Nemate pravo da se javite za reč po povredi Poslovnika, samo imate pravo na repliku. Ne možete da se javite po povredi Poslovnika, možete samo repliku. Izvolite, reč ima gospodin Ivković.
Dame i gospodo, prisustvovali smo vrelo neuobičajenoj situaciji da predsednik poslaničke grupe DOS-a izađe prvi put za ovu govornicu i prihvati amandman nekog od opozicionih poslanika. (Glasovi - nije prvi.) Možda je drugi. Ali, to je izuzetak koji ne potvrđuje pravilo. Međutim, način na koji je to urađeno nije dobar. Način na koji je to urađeno treba da bude uočen i rečen za ovom govornicom. Poslanik i predsednik poslaničke grupe DOS-a, gospodin Čedomir Jovanović je rekao da je ovo dobar amandman, a time je rekao da 250 proteklih amandmana ne valjaju ništa. Mislim da treba ovde svi poslanici u ovom parlamentu da odmeravaju zaista svaku reč za ovom govornicom, težeći da sebi obezbedimo da radimo zadatak zbog koga su nas građani Srbije izabrali. Kada se radi o konkretnom amandmanu činjenica je da je Vlada imala svoj predlog, da je taj predlog na matičnom odboru promenjen od strane jednog poslanika i uz saglasnost Vlade i da je on značio faktički ukidanje ingerencija Vlade Republike Srbije na delu teritorije. Ovim amandmanom, koji je sada prihvatio gospodin Jovanović i koji ćemo mi socijalisti podržati, Vlada Republike Srbije imaće ingerenciju na celoj teritoriji Srbije na kojoj u ovom trenutku, s obzirom na nesprovođenje Rezolucije 1244, ne može da ima. Ali nemojte da činimo to da kažemo, insistirajući da je ovo dobar amandman, da posredno pošaljemo iz drugog plana poruku građanima da svi ostali amandmani nisu dobri, jer bi se i te kako ovde mogli navesti sjajni amandmani koji su odbijeni i koje građani na svojoj koži već sada osećaju.
Da li se još neko prijavljuje za diskusiju? (Narodni poslanik Tomislav Nikolić insistira da dobije reč.) Gospodine Nikoliću, ne dajem vam reč. Samo da vam kažem - član 102, molim vas gospodine Nikoliću lepo da se dogovorimo (Nikolić, sa mesta - nemamo šta da se dogovorimo), "narodni poslanik, stav 2, kome je izrečena mera oduzimanja reči....." mera oduzimanja reči ne odnosi se na pravo narodnog poslanika na repliku u daljem toku sednice. Pisalo bi da imate pravo i na povredu Poslovnika. Ne znam šta je predsednik rešio. Čitam Poslovnik. Molim vas, gospodine Nikoliću..... nemam pravo da vam dam reč. Žao mi je, ali ne mogu da vam dam reč po povredi Poslovnika (Tomislav Nikolilć sve vreme insistira.) Ne moram i ne mogu. Nemojte da prilazite, nemojte da pravimo..... reč vam je oduzeta. Ne možete, molim vas gospodine Nikoliću, nisam vam dozvolila da priđete govornici i ne mogu da vam dam reč po Poslovniku zato što vam ne pripada. Ne mogu da vam dam. Razumem sve, ali takva je procedura i poštujem proceduru. Hvala na pokušaju i što hoćete da nam pomognete, ali zaista ne mogu da vam dam reč. Da li se još neko javlja po ovom amandmanu za reč? Izvolite, pravo na repliku, gospodin Jovanović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, postoje psihološki testovi, i u tim psihološkim testovima meri se sposobnost logičkog zaključivanja. Znate, ako se kaže da je jedan amandman dobar, misli se samo na taj amandman, i ničim se ne diskvalifikuju drugi amandmani. Ako se kaže da je neko od poslanika dobro govorio, ničim se ne dovodi u pitanje govor svih njegovih prethodnika, ako kažemo da je danas prijatan dan, ne mislimo da nam je čitav život bio neprijatan, iako smo dobrim delom bili opozicija. Dakle, možemo se na ovakav način odnositi prema svemu što se izgovori za skupštinskom govornicom, ali to samo po sebi uvek više govori o onima koji se na čudan način prepoznaju u okolnostima i u životu. Dužan sam da vam pročitam, to sam mislio da izbegnem ako je ikako moguće, ali nemam pravo na tako nešto, odgovor Savezne uprave carina gospodinu Ivkoviću, i onome što je on danas ovde izrekao za skupštinskom govornicom. Ticalo se, naime, sposobnosti novog rukovodstva Savezne uprave carina da u kriminalu prevaziđe svoje prethodnike. Navodno, gospodin Kertes je više uneo u kasu savezne države, u prvom kvartalu prošle godine, nego što je to slučaj sa novim rukovodstvom Savezne uprave carina. Dužan sam da vam pročitam saopštenje Savezne uprave carina i da na takav način skinem i sa nas izvesnu odgovornost, jer smo mi ti koji u Saveznoj vladi i Saveznom parlamentu daju podršku gospodinu Begoviću i rukovodstvu Carine. "Savezna uprava carina je u prvom kvartalu 2000. godineuplatila u savezni budžet milijardu i 830 miliona. U prvom kvartalu 2001. godine uplaćeno je 5 milijardi i 114 miliona." Ujedno, Carina napominjeda su u prošloj godini izvršene naplate uvoznih carinskih dažbina, koje nisu bile u skladu sa zakonom i koje Savezna uprava carina u ovoj godini vraća po izvršnim rešenjima. Radi se o iznosu od 673 miliona. Takođe, deo obaveza u 2000. godini regulisan je zakonitom kompenzacijom u iznosu od milijardu i 300 miliona dinara, što takođe danas Savezna uprava carina vraća. Ti iznosi nisu ušli u iznos koji je saopšten ovde, kao iznos sredstava koja su uplaćena u Savezni budžet. Konačno, podsetio bih vas da je protiv gospodina Kertesa podignut i otvoren sudski proces zbog toga što je oštetio savezni budžet za 200 miliona maraka i 1.300 milijardi dinara, u periodu, o kome, verujem, gospodine Ivkoviću, vi više znate, nego ja,s obzirom da smo mi tada bili opozicija, i eventualno smo, sa Carinom, mogli da imamo veze kada prelazimo granicu.
Ima reč narodni poslanik Branislav Ivković.
U pogledu komentara da je u pitanju dobar amandman, mislim da je razumljivo svakome onome ko je slušao i mene, i gospodina Čedomira Jovanovića, ako predstavnik većinske parlamentarne koalicije, koja ima 176 članova, dozvoljava sebi da ima 72 člana u parlamentu, celog dana danas, i gde opozicija daje kvorum, da bi parlament uopšte mogao da radi, oceni potrebu da izađe posebno za govornicu i pohvali amandman, svakome onome ko se bavi logikom, da kažemo premisama i konkluzijama, pa ako hoćemo da idemo dalje u teoriju logike, jasno je da je time rekao da sve ono drugo ne valja. Što se tiče Savezne uprave carina, drago mi je što je gospodin Begović, od tri milijarde i 700 miliona dinara, uplaćenih u savezni budžet, u periodu januar - mart 2000. godine, u periodu NATO bombardovanja i strahovitog embarga, uspeo da odbije sve ono što je procenio da je nezakonito i što će da vrati, a vi izračunajte koliko su bedne pet milijardi u odnosu na to, u periodu januar - mart, a kada je zemlja međunarodno priznata, kada su svi tokovi u redu, iznos bi trebalo da bude pet puta veći.
Gospodine Ivkoviću, samo da vam kažem, vi ste se javili kao predsednik poslaničke grupe, a već ste govorili o ovom amandmanu i onda ste iskoristili pravo za repliku.
Samo da vam kažem, pogledajte nekada prenose sednica, koje vodi gospodin Maršićanin, pa ćete shvatiti razliku između vas i njega.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Ukoliko ne, stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Za 128, protiv 14, uzdržanih 5, nije glasalo 19, od ukupno 166 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasava prihvatila predloženi amandman. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Toma Bušetić. Podnosilac amandmana je u međuvremenu povukao amandman, tako da konstatujem da je ovaj amandman povučen. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Vlada, Odbor za pravosuđe i upravu, Zakonodavni odbor i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč?Izvolite.
Nije pod uticajem ovih kolega koji su dobacivali da se ne izlazi za ovu govornicu, očito da je kraj radne nedelje i te kako uticao na raspoloženje svih nas koji smo u ovoj skupštini, već realno se nameće razmišljanje - da li čovek uopšte da obrazlaže sa ove govornice bilo koji amandman, pogotovu kada vidi kakve su reakcije predsedavajućih. Ovo još nije viđeno u Skupštini. Onaj koji vodi Skupštinu, svoju nervozu pokazuje na poslanicima, čak ide toliko daleko da (glasovi iz sale: tema) - sve je to tema, samo vi polako, smirite se, čak ni poslaniku čiji je amandman prihvaćen, na njegovu intervenciju da sa ove govornice pomogne Skupštini, čak ni to ne nalazi za shodno da dozvoli da kaže koju reč. Vi kolega sa naočarima, izvinite, ali moram da obrazlažem. Evo, gledajte, pošto je usvojen amandman Tomislava Nikolića, SRS, na član 5, onda je izlišno obrazlagati amandman na član 6, ali suština predloga izmene i dopune je da se koeficijent, koji se obračunava u odnosu na narodnog poslanika, na neki način koriguje. Ima jedna narodna koja kaže - ako ne ceniš sam sebe, neće te ni drugi ceniti. Pogledajte kakvi su koeficijenti, pogledajte na kome mestu je narodni poslanik u ovoj skupštini. Kaže - parametri koje je Vlada uzimala, a među njima je i odgovornost, među njima je i složenost posla i uslovi rada. Gospodo, da vidimo sada na kome je veća i ko ima veću odgovornost, da li poslanici u ovoj skupštini, koji donose zakone, zakonska akta ili imenovano lice u lokalnoj samoupravi, recimo, predsednik izvršnog odbora, kako vi to volite sami sebi da kažete - predsednici lokalnih vlada? Ko ima veću odgovornost? Odgovornost je valjda u srazmeri i shodna funkciji, odnosno nivou vlasti. Ako izabrano lice na lokalnom nivou, da ne govorimo na nivou pokrajine, ima veću odgovornost, onda je to po vama indirektno priznavanje da je to viši nivo vlasti. U principu, ne treba se nikad služiti u primerima sa imenima, ali imate primera koliko god hoćete. Pre neki dan sam saznao da ovaj što izlazi ovde ispred Zakonodavnog odbora, da je to čovek koji je predsednik gradske vlade u Beogradu. (Glas iz sale: Nije tačno.) Dobro, Odbora za finansije. Uglavnom, radi oko para. Gde bi demokrate nego oko para. Ali, gledali ste i slušali smo kako čovek kuka nad sudbinom Beograda - nema dovoljno para, ne može da se obnovi gradski saobraćaj, ne može da se održava infrastruktura. Očito je da se radi o nesposobnosti. Evo, u čemu je nesposobnost. Grad Beograd dnevno ima priliv novca za zanemarljivih 10 ili 15% manje nego kompletna Republika Srbija. Ne računaju se samo budžetska sredstva, nego sve ono što se sliva u javna komunalna preduzeća i druga preduzeća koja su pod ingerencijom Skupštine. Ali, to je očito nesposobnost vlasti. Sad ispada da lice koje je na toj funkciji ima ne samo veću odgovornost, nego da će imati i veća primanja od narodnih poslanika koji u ovoj skupštini donose zakone i snose odgovornost za donošenje zakona. Da ne ulazimo u detalje, ali svako na svoj određen način radi u ovoj skupštini. Različiti su vidovi rada i aktivnosti poslanika i poslaničkih grupa, ali kao poslanici snosimo odgovornost. Sad ispada da je taj nivo odgovornosti na nivou odgovornosti, recimo, predsednika opština koje imaju preko 60.000 stanovnika. I u načelnoj raspravi mi, srpski radikali, smo vam rekli da već kad uzimate za primer Evropu, Evropsku zajednicu, navedite primer gde to ima u Evropi. Gde ima takav primer da je poslanik u nekoj zemlji na nivou predsednika opštine od 60.000 stanovnika? Nema nigde, gospodo. Ove koeficijente ste određivali i treba da priznate. Kao što ste popustili autonomašima, separatistima, to se vidi i po nervozi nekih koji sede za predsedavajućim stolom, tako ste popustili i pred lobijem lokalnih moćnika koji su na nivou grada Beograda i drugih gradova ili opština. (Predsedavajuća: Vreme.) Da ste realno pogledali, bar bi malo razmislili da zaštitite sebe, da cenite sebe i svoj posao, bez obzira koliko ko ulaže truda ili koliko se zalaže, pa će vas i drugi ceniti.
Da li se još neko prijavljuje za diskusiju po ovom amandmanu? Ima reč gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada govorimo o članu 6. (molio bih vas za malo pažnje, jer mislim da nije beznačajno). To što smo prihvatili amandman Tomislava Nikolića ili poslaničke grupe SRS, moram samo da vam ukažem na činjenicu da nismo ispravili kontradiktornost između člana 5. i 6. od trenutka kada je prihvaćen amandman Odbora Narodne skupštine Republike Srbije za rad, boračka i socijalna pitanja. Naime, i dalje su u potpunoj kontradiktornosti član 5, koji kaže (sada ću vam zaista pročitati, pa vas molim da obratite pažnju na to kako glasi izmenjen, dakle, nije ovo osnovni tekst zakona, već onaj koji jeste suštinski osnovni, ali u papirima nije, već morate da dodate onaj amandman): - "Razvrstavanje u platne grupe zaposlenih iz člana 1. ovog zakona i koeficijente za obračun i isplatu plata utvrđuje Vlada Republike Srbije", a dodato je: "Osim za zaposlene u organima teritorijalne autonomije i lokalne samouprave". U članu 6. imate: "Plate zaposlenih u organima teritorijalne autonomije i lokalne samouprave utvrđuju se primenom osnovica iz člana 3. ovog zakona". Onda se čak kaže: "Zaposleni u organima teritorijalne autonomije i lokalne samouprave, najviše do koeficijenta za obračun i isplatu plate samostalnog stručnog saradnika u državnim organima". Potpuno se potiru dva člana. Molim vas da neko obrati pažnju na to. Kada je reč o ovom amandmanu, mislim da je reč o veoma načelnom predlogu, o nečemu što može da se prihvati i što poslaničkoj većini ne bi trebalo da predstavlja nikakav problem. Kada je Vlada Republike Srbije predložila utvrđivanje koeficijenata na takav način, u kome kaže da će biti najviše za izabrana i postavljena lica za grad Beograd, a opet je suprotno prethodnom članu, ali nije važno, pa kaže: "Najviše do koeficijenta za obračun i isplatu plate potpredsednika Narodne skupštine". Moram da kažem da smatram izuzetno šarmantnim i vrednim i gospođu Mićić i gospođu Čomić, izvinjavam se gospodinu Maraviću, nisam nastran pa to ne mogu za njega da kažem, ali u svakom slučaju mislimo da ne treba na takav način odvajati i potcenjivati ostale u Narodnoj skupštini Republike Srbije, dakle, poslanike Narodne skupštine, jer ne vidim neku veliku razliku između nas, uz dužno poštovanje svim potpredsednicima Narodne skupštine. Ne radi se ni o čemu posebnom, niti će neko dobiti nešto više zbog toga, niti nešto manje. Prosto, čini mi se da se na takav način izjednačavaju prava narodnih poslanika. Slično vam je i sa tačkom 2, gde se govori o predsedniku stalnog radnog tela. Dakle, to je predsednik Odbora. Najčešće, koliko znam, on ima i posebne dodatke, pa ne bi ga bilo potrebno na ovakav način zakonom razdvajati. Pošto sada završavam oko ovog amandmana, molim vas da još jedanput, pre svega poslanike većine, da pogledaju član 5. i član 6. i da se napravi neko usaglašavanje, jer ovakvi članovi zakona ne mogu da opstanu u pravnom prometu. Hvala vam.
Da li se još neko prijavljuje za diskusiju po ovom amandmanu? (Niko.) Stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Za 41, protiv 102, uzdržana četiri, nije glasalo 16, od ukupno 163 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman je podneo Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja. Pošto su ovaj amandman prihvatili Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor, a sa čime se saglasio i predstavnik Vlade, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona.
Gospodin Gudurić, po Poslovniku.
Gospodine predsedniče, pošto vi niste bili ovde, pričali smo o tome da ne radimo ponedeljkom, pa da ne radimo utorkom, da radimo nedeljom.
Sve znam i kad nisam ovde.
Ovo ne znate. Prvi put će predložiti neko iz opozicije ono što ste do sada vi nekoliko puta predlagali kad ste hteli da zbrzite. Znači, predlažem, na osnovu člana 79, da današnja sednica ne traje do 7,30 časova, nego dok ne završimo dnevni red. Kad hoćemo da radimo, da vidimo ko izdrži koliko.
Već ste prigovarali da se takvi predlozi daju na početku rada. Stavljam na glasanje predlog gospodina Gudurića da se danas radi do okončanja dnevnog reda ove sednice. Za 37, protiv 91, uzdržana četiri, nije glasalo 35, ukupno je prisutno 167 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog gospodina Gudurića. Zamolio bih vas, a možda je neumesno da, pošto sam sada došao, intervenišem u vezi rasprave koja se vodila po prethodnoj tački. Po Poslovniku je predviđeno da kada dođe do amandmana za koji se izrazi sumnja da izaziva i da ostavlja posledice na zakonski predlog i da time dobijamo kontradiktorne odredbe, da se napravi pauza i da se Zakonodavni odbor, a ovde nema predsednika Odbora, izjasni, da Odbor tu stvar pogleda i da se ne donese zakon koji bi zaista sadržao kontradiktorne odredbe. Nego da bude zakon koji nesumnjivo na valjan način zastupa mišljenje većine. Molio bih vas, a predložio bih, odnosno odredio pauzu, da li ovde ima članova, da bih znao kolika je pauza potrebna. Molim vas neka članovi podignu ruku. Ima dovoljan broj.Molim da u kancelariji na trećem spratu zasedneZakonodavni odbor. Mislim da je za ovo pitanje dovoljno 15-20 minuta i da nastavimo rad u 18,00 časova. [[Posle pauze - 18,15 časova.]] Molim vas da radi utvrđivanja kvoruma ubacite kartice, da bismo nastavili sednicu. Dame i gospodo narodni poslanici, bez obzira što još nemamo utvrđen kvorum, predlažem da vas zamenik predsednika Zakonodavnog odbora izvesti o tome šta je na ovom odboru dogovoreno. Po posledicama, bez obzira da li budemo imali kvorum ili ne, videćete da je isto, pa ćemo se dalje dogovoriti o nastavku, eventualnom nastavku rada. Molio bih, izvolite.
Poštovani narodni poslanici, Odbor je razmotrio nastalu situaciju nakon usvajanja više amandmana. Zaključio je da je u ovom trenutku potrebno izvršiti dodatne konsultacije sa predlagačem zakona, a što u ovako kratkom roku nije [[iz sale: ne čuje se]] , potrebno je izvršiti dodatne konsultacije sa predlagačem zakona, a što u ovako kratkom roku nije moguće. Odbor predlaže da se u smislu člana 135, radi pravno-tehničke izrade, odnosno redakcije ovako predloženog teksta prekine rasprava po ovoj tački i nakon usaglašavanja nastavi rad. Hvala.
Još uvek nemamo kvorum, pa nećemo prema tome ni moći da odlučujemo, ali imaćemo situaciju da ćemo prekinuti sednicu zbog nedostatka kvoruma. U ponedeljak, dakle, po predlogu Odbora, prvo će se odlučivati o predlogu da Narodna skupština zastane sa usvajanjem Predloga zakona u celini, da se pređe na 17. tačku dnevnog reda, da se nastavi sa radom, dok nadležni odbori i predstavnici Vlade ne usaglase tekst i eventualno, shodno članu 141. Poslovnika, podnesu poseban amandman kojim će se urediti kontradiktornosti nastale usvajanjem amandmana. Sednicu prekidamo i nastavljamo rad u ponedeljak u 10,00 časova.