Zahvaljujem se. Dakle, predloženim izmenama Zakona o javnoj svojini, predviđeno je da se dosadašnji rok od 3 godine, zameni rokom od 5 godina, za upis javne svojine. I ovom prilikom moram da ponovim da mi praktično imamo predlog izmena, a da nismo čuli šta su uzroci i razlozi zbog kojih dosadašnji rok od 3 godine, nije ispoštovan. Da li je pitanje u tome da nema dovoljno zaposlenih ljudi u državnoj administraciji, u šta čisto sumnjam, ali me ni to ne bi čudilo, s obzirom da Vlada, ni posle dve godine, evo, baš prema rečima gospođe Udovički, potpredsednice Vlade, ne zna još uvek tačan broj zaposlenih u državnoj administraciji i ja onda mogu samo da zamislim koliko je za Vladu, kada je teško da prebroji sve zaposlene u državnoj administraciji… Predsedavajući, izvinjavam se, da li možete samo malo da se potrudite da obezbedite red i mir u sali, molim vas.
Molim narodne poslanike da omoguće gospođi Martinović da izloži svoje obrazloženje amandmana.
Hvala vam. Verujem da za Vladu za koju je teško da precizno prebroji zaposlene u državnoj administraciji vrlo veliki problem da čita listove nepokretnosti, sabira hektare i are i vrši upis javne svojine, ali želim da čujem šta je razlog da se rok od 3 godine produžava na 5 godina? Ako nemamo uzroke zbog kojih dosadašnji rok od 3 godine nije poštovan, ja ne vidim garanciju da će ni rok od 5 godina biti ispoštovan. Moje pitanje je šta zapravo rade zaposleni u javnim preduzećima, u imovinsko-pravnim službama javnih preduzeća, da li je moguće da tamo sada rade samo menadžeri, a ne diplomirani pravnici i da li je moguće da su svi diplomirani pravnici prešli u notare, pa sada nema ko da se bavi pitanjem javne svojine?
Gospođo Martinović, da li ćete koristiti vreme poslaničke grupe, pošto vam je vreme isteklo?
Da, naravno. Dakle, zbog toga što nisu utvrđeni pravi razlozi nepoštovanja roka od tri godine, smatram nepotrebnim njegovo produžavanje. Nije samo pitanje roka u ovom slučaju problem. Problem je očigledno stručnost ljudi koji na tim poslovima treba da rade, sama procedura koja je očigledno komplikovana i vrlo složena. Mislim da produženjem roka od pet godina ne dobijamo ništa, s obzirom na to da ne znamo šta su razlozi i mislim da ni rok od 10 godina ne bi bio dovoljan da se javna svojina upiše. Kažem, ne čudi me zbog toga što Vlada nije u stanju ni svoje zaposlene da prebroji, a kamoli da utvrdi šta od imovine pripada Republici Srbiji, šta pokrajini, šta lokalnim samoupravama, šta javnim preduzećima. Hvala, ukoliko se uopšte išta čulo od ovoga što sam rekla.
Zahvaljujem gospođo Martinović. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević, Enis Imamović, Riza Halimi i Šaip Kamberi. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Sabina Dazdarević.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, članom 1. Predloga zakona predloženi rok od pet godina u kojem AP i jedinice lokalne samouprave podnose zahteve za upis prava svojine nije dovoljno dugačak, jer veliki broj opština i gradova nije izvršio ovu obavezu, pa je potrebno rok produžiti za bar godinu dana, kako je našim amandmanom predloženo. Naime, u prethodnom roku od tri godine, koji ističe 6. oktobra ove godine, čak ni 30% javne svojine nije prebačeno iz vlasništva države u vlasništvo lokalne samouprave. Stoga, produženje roka od samo dve godine nije dovoljno da se započeti proces završi. Takođe, postoji problem centralizovanih katastarskih službi, kao što je npr. slučaj sa katastarom u Sjenici gde ima hiljade nezavršenih predmeta. Razlog za ovo što je potrebno da neko iz neke druge katastarske jedinice potpiše dokumenta za koja ne bi bilo potrebno da se produžuju rokovi za njihovo kompletiranje ukoliko bi se organizaciona struktura ove, a i mnogih drugih službi u Srbiji, decentralizovala i svela na veći broj manjih samostalnih upravnih jedinica. Ovakva neefikasnost katastarskih službi takođe sprečava sprovođenje nekih drugih zakona kao što je npr. Zakon o vraćanju pašnjaka i utrina lokalnim samoupravama, gde su lokalnim samoupravama ruke vezane kada je u pitanju sprovođenje njihovih planova koji su za dobrobit građana. S obzirom na politiku moje stranke, Stranke demokratske akcije Sandžaka, koja se snažno zalaže za pridruživanje Srbije EU, decentralizacija katastarskih službi u Srbiji je takođe potrebna da bi se što brže, a u okviru novopredloženih rokova, napravio digitalni katastarski plan, tj. da lista nepokretnosti ne bude samo tehnički nego i pravni dokument, te u tom smislu ovaj rok je potrebno produžiti za još godinu dana, da bi se uporedo ispunio i ovaj cilj koji imamo kao zemlja koja je buduća članica EU. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, akademik Ninoslav Stojadinović i Slobodan Homen. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Poštovana potpredsednice Vlade, kolege poslanici, suština našeg amandmana je na član 1. i na član 2. je da se rok predložen ovim zakonom za produženje od pet godina smanji na četiri godine, odnosno da se lokalnim samoupravama i AP u članu 1. taj rok produži za još godinu dana, a ne još dve, kako je Vlada predložila. Ono što je bila naša namera i što nismo mogli da čujemo u načelnoj raspravi od potpredsednice Vlade, da čujemo razlog zbog čega u roku koji postoji, znači već tri godine, AP, lokalne samouprave i javna preduzeća nisu iskoristile rok od tri godine i završile ovaj posao? Na kraju rasprave, pre dva dana, potpredsednica Vlade nam je dala obrazloženje da nije postojao državni organ koji prati sprovođenje ovog zakona i nekih drugih zakona, da sada kada imamo Upravu za javne politike, da će sada i postojati državni organ koji će to da radi, ali da to nismo mogli da očekujemo da ispuni sva očekivanja u prethodna četiri meseca, s tim što to već postoji pet meseci, koliko ima, da je ova vlada izabrana. Mene zanima, koliko je meseci ili godina potrebno toj upravi da počne da radi, da ispunjava ono što je bila namera kada je ona osnovana sa 37 stalno zaposlenih lica? Naše je mišljenje da je rok dodatni od godinu dana primereniji od predložene dve godine, zato što su lokalne samouprave, autonomne pokrajine, javna preduzeća imali dovoljno vremena da se pripreme, da počnu radnje iako eventualno to nisu do sada obavili. Smatramo da je godinu dana vrlo primeren rok, pogotovo ako pogledamo da će za godinu dana od ovog trenutka krenuti praktično predizborna kampanja, biće pola godine do lokalnih izbora, a onda pola godine i od održavanja tih lokalnih izbora, ta poslednja godina, teško da će se neko u lokalnim samoupravama baviti bilo čime, osim pitanjem izbora. Naravno, Vlada nije prihvatila ovaj amandman, nismo ni očekivali, ali mi je stvarno zanimljivo obrazloženje i ja mislim da ćemo mi početi da pravimo arhivu ovih obrazloženja Vlade na odbijene amandmane, jer mislim da to treba sačuvati i onda predstaviti građanima, javnosti, pošto građani i javnost obično nemaju priliku da čuju i pročitaju šta se nalazi u obrazloženjima kada Vlada odbije neki amandman. Vlada je odbila naš amandman sa sledećim obrazloženjem – amandman se ne prihvata iz razloga što je predloženo rešenje svrsishodnije, s obzirom na to da je autonomnoj pokrajini, jedinicama lokalne samouprave potreban duži rok za pribavljanje dokaza, isprava koje se podnose uz zahtev za upis prava javne svojine na nepokretnostima. Ono što je zanimljivo, to je da praktično na isti amandman na član 2, gde sam takođe predlagao skraćenje roka sa pet na četiri godine, Vlada daje sledeće obrazloženje – amandman se ne prihvata iz razloga što je predloženo rešenje celishodnije, s obzirom na to da je javnim preduzećima, društvenim kapitalima i njihovim zavisnim društvima potreban duži rok za prikupljanje dokaza isprava koje se podnose uz zahtev za upis prava svojine. Znači, jednom je svrsishodnije, drugi put je celishodnije i ja bih voleo da mi neko objasni tu razliku. Koja je razlika između svrsishodnije i celishodnije, jer je to jedini argument, reč svrsishodnije odnosno celishodnije? Nikakav drugi argument osim te reči koja se razlikuje od slučaja do slučaja na istom primeru. Ne znam više na koga da apelujem da ovakva obrazloženja ne dobijamo, da ne dobijamo ovakve predloge zakona gde se kaže – neko nije nešto u nekom roku uradio. Onda kada mi kažemo – ko je to, koliko to subjekata nije uradio, mi ne možemo da dobijemo konkretan odgovor. Mi nismo hteli da predložimo, glasaćemo naravno protiv ovog zakona, bez obzira na čuveni argument Vlade koja dođe ovde sa zakonom dan-dva pre isteka roka ili dan-dva pošto istekne rok za određene stvari predviđenih zakonom. Šta ako se ovaj zakon ne usvoji? Imamo sada Upravu za javne politike, ona bi trebala da prati kada ističu neki rokovi po nekim zakonima i ja želim da verujem da će ta uprava paliti lampice na vreme, da ako negde neki rok ističe da će davati Vladi signal da treba nešto da se uradi, ne obavezno da se rok produži, nego da nešto se uradi i da se posao završi na vreme. Ako baš ne može i dođe ovde zakon kojim se produžava rok, da mi čujemo ko to nije uradio taj posao, zbog čega, da li su to neki objektivni ili neki drugi razlozi i ako postoje neki drugi, a ne objektivni razlozi, da li neko snosi odgovornost za to što nije uradio svoj deo posla. Cela ova današnja rasprava i ovi zakoni se svode na to da rok ističe 6, da mi danas treba ovo da usvojimo, da će ovo stupiti na snagu onog dana kada bude objavljeno u „Službenom glasniku“, što takođe je protivno i Ustavu i našem pravnom poretku i mi. Naravno ne možemo da glasamo za ovakve zakone. Nismo nikad ni glasali i nećemo ni u budućnosti glasati. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Đurišiću. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, da je ovaj amandman napisan onako kako bih ja voleo, podržao bih ga, i ovaj i onaj prethodni, i lobirao bih i od predlagača zakona i od poslanika da ga prihvate, samo da se ubaci jedan stav, možda još i dva, a to je da odgovorna lica koja ne ispoštuju rokove dobiju otkaz i odgovaraju krivično za nesavesno obavljanje svoje dužnosti. Do koga bismo došli? Pa, do one administracije koja je vladala u lokalnim samoupravama do 2012. 2013. godine. Do koga bismo došli? Do pokrajinske administracije. Kako može bivši predsednik opštine kome je bio ovo posao da završi da kritikuje Vladu kojoj to nije posao da završi? Onda neko skoči i kaže kako je mogao neko da kaže da je to bezobrazno? Nije, bre, bezobrazno, vređa inteligenciju, kao da su ovde nepismeni ljudi, kao da ne znamo čijesu čije nadležnosti. Ako krenemo da oduzimamo tu imovinu i sprovodimo zakon bez ovih izmena i dopuna, pa skočiće svi iz opozicije da kažu – pa, kakva je to decentralizacija kada imovina lokalnih samouprava i javnih preduzeća, gde je osnivač AP i lokalna samouprava, prelazi u vlasništvo Vlade Republike Srbije? Najlakše je da ustanete i da kritikujete. Nemam ništa protiv, ali barem imajte malo obzira pa da prihvatite i svoj deo odgovornosti za ovakvo stanje u državi. Evo, da ste napisali takve amandmane, ja bih lobirao i kod Vlade i kod svojih poslanika da budu prihvaćeni, znači, da osobe i lica koja su odgovorna za neispunjavanje ovih zakona prvo dobiju otkaz, a onda snose i krivičnu odgovornost. Samo nemojte da se posle toga vaši partijski prijatelji naljute na vas što ih terate u zatvore i terate na ulicu, one iste koje ste zapošljavali u prethodnih pet-šest godina.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Reč ima prof. dr Janko Veselinović. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, uvažena ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, mi u opoziciji nemamo puno vremena u medijima i moramo da iskoristimo svaki minut u ovoj skupštinskoj sali da bi rekli ono što je činjenica, što je istina, a što se ne može na državnim i drugim televizijama čuti. Šta je istina? Istina je da mi danas govorimo o amandmanima na Zakon o javnoj svojini koji je donet 2011. godine, uvaženi gospodine Arsiću, i da ovim izmenama lokalnim samoupravama, autonomnim pokrajinama se daje novi rok od dve godine da primene zakon za koji su imali tri godine već vreme da ga primene. A šta je suština te primene zakona? Da upišu imovinu kao vlasništvo, kao sopstveno vlasništvo, vlasništvo lokalnih samouprava ili autonomnih pokrajina.Ovo treba da znaju građani. Dakle, izbori su bili 2012. godine, dakle, nekih godinu dana nakon donošenja ovog zakona. Vi ste, gospodo, da se ne bi obraćao direktno gospodinu Arsiću, od 2012. godine na vlasti. Dakle, praktično celo vreme primene ovog zakona i ne samo na republičkom nivou, već ste imali dužnost i obavezu da vršite nadzor nad izvršnom vlasti, dakle, nad Vladom, nadležnim ministarstvom, a to je Ministarstvo pravde, hajde da kažemo i Ministarstvo finansija, da izvrši ovu obavezu. Gospodo, vi ste, mislim na vašu koaliciju, na vlasti na svim nivoima, i u opštinama, i u gradovima, dakle, u većini opština u Srbiji i u svim gradovima u Srbiji, koliko znam, pa čak sa vašim koalicionim partnerima i u AP Vojvodini. Evo, ovde sedi gospodin Pastor. On je celo vreme u vlasti u AP Vojvodini. On je usput i vaš koalicioni partner na republičkom nivou. Dakle, imali ste mehanizam i da izvršite pritisak na AP Vojvodinu, poluge vlasti, da izvršite upis ove imovine. Zašto to niste uradili? Pitam vas, a obraćam se i građanima koji treba da znaju da je jedino i isključivo gotovo SNS sa njihovim koalicionim partnerima odgovorna što opštine, gradovi i Pokrajina nisu upisali imovinu na svoje ime, što nisu omogućile stranim investitorima da se osećaju sigurnije, jer imaju imovinu lokalne samouprave sa kojom mogu slobodno da raspolažu i koju mogu da koriste kao sopstvenici. Obraćam se i predsedniku Vlade, ministrima, da se zapitaju šta se dešava sa zakonima koje su predložili ovoj vladi ili koje su bili dužni da primenjuju. Na kraju krajeva, obraćam se i predsedniku Republike gospodinu Nikoliću, koji treba da potpiše ove zakone, koji je juče lepo rekao da je naučio himnu Republike Nemačke „Deutschland, Deutschland über alles“ – Nemačka, Nemačka iznad svega. Pa, trebala bi da mu bude i Srbija iznad svega, da vidi da li je ovoj Vladi Srbija iznad svega i da li zakone koje je donela primenjuje ili se bavi međustranačkim prepucavanjima, što preko medija, što direktno. Radi se o ozbiljnoj stvari. Vi ne radite vaše poslove na adekvatan način, ne primenjujete zakone. Ovaj zakon je najbolji primer za to. Dakle, nije bilo dovoljno lokalnim samoupravama tri godine, sada im dajete nove dve godine. Gde je, gospodine Arsiću… Možemo da postavimo pitanje odgovornosti, ali odgovornosti pre svega vaših kadrova koji sede u tim lokalnim samoupravama, koji su mogli za ove tri godine ili da kažemo za dve godine da izvrše upis, da se pozabave tim poslom. Šta će pre ako ne utvrditi ono što je njihovo? Da li su problem bili neki propisi? Možda jesu, ali vi ste mogli da te propise promenite, mogli ste da ubrzate administraciju. Da, slažemo se, predložite dopune preko nekog od nadležnih odbora. Mi ćemo prihvatiti te vaše primedbe. Neka se pojača odgovornost onih koji ne budu izvršavali ovaj zakon. Ovo je veoma važan zakon za pravnu sigurnost, a rekao bih i za red u državi. Hvala. (Veroljub Arsić, s mesta: Replika.)
Zahvaljujem, gospodine Veselinoviću. Poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavimo rad, dozvolite mi da u vaše i u svoje ime pozdravim delegaciju omladine Evropske narodne partije, koja trenutno prati današnju sednicu sa galerije Velike sale. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović [[Veroljub Arsić, s mesta: Tražio sam repliku.]] Gospodine Stefanoviću, vi ste se javili po amandmanu? (Da.) Replika, narodni poslanik Aleksandar Martinović. (Veroljub Arsić, s mesta: Mene je spomenuo lično tri puta.) (Marko Đurišić, s mesta: Ko je koga uvredio?) Izvolite, gospodine Martinoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, zaista mi nije jasno zašto su poslanici bivšeg režima toliko nervozni kada god mi predsedavajući da reč. Ja sam znao da su poslanici bivšeg režima politički genijalci, ali da su do te mere genijalni, to nisam znao. Dakle, ovde je rečeno da je bukvalno SNS odgovorna zbog toga što autonomne pokrajine i jedinice lokalne samouprave nisu podnele zahtev i odgovarajuće dokaze i isprave za upis prava svojine na nepokretnostima koje koriste. Kakve veze ima SNS sa činjenicom da, između ostalog, AP Vojvodina i neke jedinice lokalne samouprave nisu podnele zahtev za upis prava svojine na nekretninama? Podsetio bih građane Srbije, Zakon o javnoj svojini nije donela SNS. Zakon o javnoj svojini su donele stranke bivšeg režima, stranke koje i danas vladaju AP Vojvodinom. Ovde se postavlja, pre svega, jedno prethodno pitanje – da li je rok od tri godine za upis prava svojine na nekretninama koje koriste autonomne pokrajine i jedinice lokalne samouprave uopšte bio realan, imajući u vidu… (Marko Đurišić, s mesta: Vreme.) Vaše vreme je isteklo, gospodine Đurišiću.
Vreme, gospodine Martinoviću. Isteklo je vreme dva minuta.
Ja sam se javio po amandmanu.
Niste se prijavili po amandmanu, nego po replici. Dobili ste osnov za repliku. Znači, ako ste po amandmanu, čekajte redosled.
Javio sam se po amandmanu.
Gospodine Martinoviću, isteklo vam je vreme. Javite se ponovo.
Pa, javio sam se po amandmanu, gospodine Bečiću.
Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, gospodine Bečiću, poštovana potpredsednice Vlade gospođo Udovički, poštovana gošćo iz ministarstva, smatram da je malopre povređen član 104. Poslovnika Narodne skupštine, kada ste, gospodine Bečiću, dali pravo na repliku gospodinu Martinoviću, a po mom tumačenju člana 104. Poslovnika Narodne skupštine, gospodin Martinović nije imao pravo na repliku zato što niko nije pomenuo gospodina Martinovića…
Gospodine Pavićeviću, molim vas da ne tumačite. Pustite me da odgovorim, postavili ste mi pitanje.
Pustite me da završim dva minuta, gospodine Bečiću, imam pravo na dva minuta.
Ne možete da završite zašto što ne želim da iskorišćavate povredu Poslovnika za ono što sada želite.
Ja objašnjavam…
Ne objašnjavate dobro. Nemate pravo vi kao narodni poslanik da tumačite da li neko ima pravo na repliku ili ne. To tumači po Poslovniku samo predsedavajući, tako da, nažalost, niste u pravu.
Ja imam pravo da intervenišem. Vi, poštovani predsedavajući, sada kršite član 103. Poslovnika Narodne skupštine, u kojem piše da narodni poslanik ima pravo, ja sam narodni poslanik, jedan od ovih ovde, da usmeno ukaže na povredu u postupanju predsednika Narodne skupštine i imam pravo da u dva minuta, na osnovu člana 103, obrazložim kako ste vi povredili Poslovnik Narodne skupštine.
Gospodine Pavićeviću, da ste to izgovorili kao što izgovarate, ja vas ne bih prekinuo, ali vi ste rekli da vi odlučujete o tome da li je neko povredio Poslovnik, u ovom slučaju gospodin Martinović.
Ja obrazlažem.
Ne vredi se ubeđivati sa vama. Izvolite, nastavite.
Sada je već isteklo dva minuta i šta ja sad da radim?
Ponovo ću vam dati dva minuta ako će vas to zadovoljiti.
Hoće, naravno.
Izvolite.
Da ponovim, reklamirao sam povredu Poslovnika na osnovu člana 104, poštovani predsedavajući gospodine Bečiću. Članom 104. definiše se kada neko ima pravo na repliku. Ja sam smatrao i da na osnovu člana 103. imam pravo da obrazložim zašto gospodin Martinović malo pre nije trebalo da dobije pravo na reč, jer ga prethodni govornik nije ni pomenuo, niti je uvredljivo nešto o njemu saopštio, niti sam ja zaključio da je pogrešno interpretirao nešto o čemu je govorio gospodin Martinović. Poštovani gospodine Bečiću, vi kada dajete pravo na repliku na osnovu ničega poslanicima SNS, stavljate u neravnopravni položaj narodne poslanike iz vlasti i narodne poslanike iz opozicije, kojima nikada u istim okolnostima ne biste dali pravo na repliku. Smatram, poštovani gospodine Bečiću, da je to veliki problem, ne samo Sarapin, da kažem, nego problem svih nas, koji nas vodi do toga da ćete možda i vi postati utisak nedelje. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Pavićeviću. Vi nastavljate kao juče. To je u vašem maniru. Opet vam ponavljam da ne tumačite vi da li neko ima pravo ili ne. Vi možete da obrazložite zašto sam ja prekršio Poslovnik, smatrajući da nisam imao pravo da nekome dam pravo na repliku, ali ne možete da odlučujete da li neko ima pravo ili ne i ne možete da tumačite da li neko ima pravo ili ne. To mogu samo ja i koristim član 104, i o korišćenju prava iz stava 1. i stava 2. ovog člana odlučuje predsednik ili predsedavajući Narodne skupštine. Ja sam procenio da u izlaganju govornika, gospodin Martinović je zamenik šefa poslaničke grupe, šef poslaničke grupe nije prisutan, a pomenuta je stranke u negativnom kontekstu i smatrao sam da ima pravo na repliku koju je iskoristio. Da li želite da se Skupština izjasni o ovome u danu za glasanje? (Vladimir Pavićević, s mesta: Da, želim.) Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Predrag Mijatović, po Poslovniku.
Hvala, gospodine predsedavajući. Mislim da ste povredili član 108. koji kaže da se o radu i načinu vođenja sednice stara predsednik Narodne skupštine ili onaj koji ga zamenjuje. Mislim da ovo što vi dozvoljavate i ovakav način na koji vodite uvodi jedan haos u rad Skupštine, dovodeći u neravnopravan položaj poslanike koji su se javili za reč i mislim da se već po ne znam koji put ponavlja vaše katastrofalno vođenje Narodne skupštine, apsolutno tačno. Mislim da ste povredili Poslovnik. Želim da se glasa, jer kad vi vodite Narodnu skupštinu, u Narodnoj skupštini se vrlo često stvara haos. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Mijatoviću. Skupština će se izjasniti u danu za glasanje. Reč ima narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov, po Poslovniku.
Zahvaljujem. Ja, za razliku od kolege, ne smatram da vi katastrofalno vodite ovu Skupštinu. Ima tu na vašem mestu i onih koji se mnogo gore staraju o primeni ovog Poslovnika i to upravo jeste moja intervencija. Član 27. vas obavezuje da se kao potpredsednik Skupštine starate o primeni Poslovnika. To znači da iako obrazloženje koje dajete gospodinu Pavićeviću u užem smislu jeste tačno, to znači da vi o pravu na repliku možete da odlučujete ne na osnovu svoje proizvoljne procene da li je neko iz SNS ili ne, nego da li su se stekli uslovi koje propisuje član 104. Ima dečiji hor Kolibri jednu pesmu „Molimo za finu tišinu“. Očigledno je to pesma za koju vi želite da bude obeležje dve godine vlasti koje ćete provesti. Međutim, u Skupštini neće tako da ide, jer kod nas ne može neko preko noći da nam kaže da nam je pao rejting, pa nas ugase, a ako drugde može, videće se brzo da i drugde ne može.
Zahvaljujem, gospođice Jerkov. Upravo sam to i uradio. To je moja procena. Praćenje izlaganja govornika je bilo da gospodin Martinović kao zamenik šefa poslaničke grupe ima pravo na repliku. Da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje? (Da.) Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, po replici, jer je direktno pomenuti nekoliko puta imenom i prezimenom.
Dame i gospodo narodni poslanici, dobio sam pravo na repliku na osnovu izlaganja kolege Janka Veselinovića, jer očigledno da narodni poslanik, tako piše u Ustavu, ne može da odgovara na bilo koji način za izraženo mišljenje ili davanje glasa u Narodnoj skupštini. Da nije tako, postavlja se pitanje, da smo poslušali i da pokušamo da poslušamo to što je on predlagao Vladi Republike Srbije, da naredi pokrajinskoj administraciji šta treba da radi, da naredi administraciji lokalnih samouprava šta treba da rade. To je direktno kršenje Ustava Republike Srbije. Šta je najveći problem od 2012. godine u lokalnim samoupravama? Recimo, dugovi. Hoćemo da pričamo o dugovima koja imaju javna preduzeća u Vrnjačkoj Banji, o milionima dinara ili o Kosjeriću, gde je vlast 2013. godine izgubljena od strane DS i drugih njenih stranaka koje su kasnije nastale? Ne želim da se mešam u to. Očigledno je da ta administracija nije dorasla zakonu koji je donet 2011. godine. Postavljam pitanje – šta se dešavalo od 2011. do 2013. godine dok su vaši kadrovi vodili te opštine? Godine 2008. po direktivi pravljene su koalicije na lokalu sa DS. Između dva kruga predsedničkih izbora po direktivi pravljene su koaliciji sa DS. Više od 50% tih koalicija i danas funkcioniše. Nemojte da krivite Vladu Republike Srbije za nesposobnu administraciju po lokalnim samoupravama koju ste ostavili nama.
Reč ima narodni poslanik Balint Pastor, replika.
Hvala, predsedavajući. Replika na izlaganje gospodina Veselinovića koji je spomenuo, okrivivši SVM zajedno sa našim koalicionim partnerima na republičkom nivou, što nije izvršen prenos prava svojine na AP Vojvodinu. Mislim da dvostruki aršini nisu dobri i da se moramo malo vratiti u vreme. Savez vojvođanskih Mađara je 19. septembra 2011. godine u raspravi po Predlogu zakona o javnoj svojini predložio da se javna svojina u korist AP Vojvodine i jedinica lokalne samouprave upisuje po automatizmu na način kako je predviđeno za pokretne stvari i kao što je to bilo predviđeno tada važećim Zakonom o planiranju i izgradnji, a vezano za građevinsko zemljište. Tada je predlog zakona obrazlagao tadašnji potpredsednik Vlade gospodin Božidar Đelić. Na žalost, taj amandman nije usvojen. Da je tada usvojen amandman SVM, već bismo ceo postupak završili i danas Narodna skupština ne bi morala da raspravlja o produženju roka iz Zakona o javnoj svojini. To sam želeo da kažem zarad istine i zarad javnosti. Tada NDS nije postojala, pa se sada možemo igrati time da poslanici te stranke nemaju veze sa tim predlogom zakona i da poslanici te stranke nemaju veze sa pokrajinskom administracijom od 2011. godine kada je zakon stupio na snagu do današnjeg dana, ali želim da kažem da nije dobro kada se olako odričemo prethodnih stranačkih saboraca i koalicionih partnera. Da SVM tako razmišlja, DS danas ne bi bila na vlasti u pokrajini, već bi bio neko drugi premijer pokrajinske Vlade a ne Bojan Pajtić, pa vam predlažem da se ugledate na SVM po pitanju principijelnosti. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović, po amandmanu.
Tražim repliku.
Na čije izlaganje?
Na izlaganje gospodina Pastora i gospodina Arsića.
Nema replike na repliku i ne postoji taj način traženja replike. Možete samo po amandmanu. Gospodine Đurišiću, na čije izlaganje replika? (Marko Đurišić, sa mesta: Spomenuo je stranku.) U negativnom kontekstu? (Marko Đurišić, sa mesta: U istom kontekstu koji ste njemu dali.) Izvolite, gospodine Đurišiću.
Hvala, poštovani predsedavajući. Molim vas da imate isti kriterijum prema svima. Znači, niko nije govorio ništa uvredljivo o gospodinu Pastoru, pa je dobio pravo na repliku. Molim vas, pošto je on govorio o tome da je njegova stranka principijelna, a da moja stranka nije principijelna, mislim da imam puno pravo na repliku i da ne moram to da obrazlažem. Glasali smo za ovaj zakon. Tri godine su imale autonomne pokrajine, administracije i lokalne samouprave da to urade. Rekao je gospodin Pastor šta su oni predlagali pre tri godine i da je danas to usvojeno ne bi bili u ovoj situaciji. Ono što jeste usvojeno pre tri godine jeste da kada istekne ovaj rok od tri godine, a to je za tri dana, u odnosu na današnji dan, Republika Srbija se upisuje kao nosilac prava imovine tamo gde lokalne samouprave, autonomne pokrajine, javna preduzeća nisu radila. Upravo je to možda dobar način da se kazne oni neodgovorni pojedinci, koji u ovom roku to nisu uradili. Ta imovina neće propasti, neće nestati, neće biti otuđena, samo bi titular, kada se ovaj zakon, ako se ovaj zakon ne bi usvojio za tri dana, postala Republika Srbija. Evo idealne situacije da ne usvajanjem ovog zakona kaznimo sve one koji nisu u roku od tri godine radili svoj posao, a ne da ih nagrađujemo sa još dve godine. Mi smo predložili godinu dana ovim amandmanom. Tražite kaznu, evo kazne. Molim vas da ne usvojimo ovaj zakon, već da glasamo protiv njega. Imovina će biti Republike Srbije i imaćemo kazne za one koji nisu radili svoj posao i možda ćemo konačno saznati ko to nije radio svoj posao.
Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović, po amandmanu.
Koristiću vreme ovlašćenog predstavnika. Svakako podržavamo ovaj amandman i mislimo da je on u duhu amandmana koji je podnela DS. Možemo ovu oblasti rešiti tako što bi se dao dodatni, ali značajno kraći rok u odnosu na ono što je predloženo. U tom smislu, bilo šta što bi Vlada prihvatila bi bio značajan iskorak. Ovo što je Vlada predložila, po nama, jeste samo potvrđivanje nemara, nestručnosti, aljkavosti koja postoji na svim nivoima vaše vlasti, a naročito na lokalnom nivou i na nivou javnih preduzeća. Inače, pošto je ovaj režim u Srbiji već preko dve godine, to je tačno četiri petine roka koji ste vi sami sebi uveli, a niste poštovali. Dakle, kao što smo juče rekli, sami sebi dajete rokove, sami ih gazite, sami ih produžavate. Vi imate i nož i pogaču i sudiju i radite štahoćete. U 130 opština u Srbiji ste na vlasti, u preko 130 opština i onda je vešt pokušaj manipulacije uvaženog kolege iz većine koji kaže da je kriva administracija. Kako je kriva administracija kada se zna da je u Leskovcu Mesko glavni čovek, bog? Kako je kriva administracija u Kruševcu? Kako je kriva administracija u Kraljevu, gde jednu kantu za đubre niste znali da napravite? Nije kriva administracija. Uostalom u toj administraciji ima, po procenama, od 30 do čak 50.000 naprednjaka koje ste zaposlili, onda ste i vi krivi. Smatram da stranačko zapošljavanje nije dobro sa punom svešću da je to radila i moja stranka, ali ja mislim da sa tim najzad treba prestati. Između ostalog zato ste i birani, da napravite otklon od tog vremena, niste u stanju, jer ćete narušiti svoje pozicije. To je istina. Recite pošteno, 4/5 roka ste vi na vlasti, 4/5 niste izvršili obavezu, 4/5 roka koji ste sami zadali nisu bili u stanju da izvrše vaši lokalni boljari, koje ste postavili po Srbiji i koji rade šta hoće. To je istina. A ne neki Ćata u opštini Kosjerić, ne, nego svetski prvak u kuvanju u opštini Kosjerić, to nije uradio. Hajde da budemo pošteni. Znači, to je smisao ovih amandmana. Dajte ljudi da pokušamo da još jednom ne produžavamo rokove koje ste sami sebi zadali, ali, hajde da to zanemarimo. Da bi država bila efikasnija, da bi ljudi bili naterani, nećete da sprovedete, nećete da uknjižite imovinu, postaje imovina Republike Srbije i gotovo. Kraj priče. Sada da vidimo onda ko će od tih ljudi u budućnosti kada se nadamo da ćemo najzad uvesti zakone koji će ljude birati po imenu i prezimenu u ovoj zemlji, a ne kao sada, skup mehaničkih zečeva koji dižu ruku, pa ćemo onda da vidimo, ko će za te ljude da glasa kada ništa živo nisu uradili. U nekim istraživanjima 93% građana Srbije nema pojma o tome ko im vodi poslove, ko je šta uradio na lokalu, ko je za to zaslužan. Ljudi su potpuno neinformisani, nezainteresovani za to. Nažalost, tamo gde je život, tamo gde je kontakt sa građanima, tamo gde je demokratsko pravo, u Srbiji se ono ubija, centralizacijom, obesmišljavanjem političkog sistema, utiscima nedelje koje namećete ovoj zemlji, utiscima nedelje, gušenjem sloboda, uništavanjem privrede, smanjivanjem plata i penzija itd. itd. Onda kada se dođe…
Gospodine Stefanoviću, zamolio bih vas da se vratite na amandman.
Mislite da sam otišao van teme?
Mislim da ste otišli van teme.
Nisam siguran, ali utisak nedelje će to potvrditi sigurno.
Ipak se vi vratite na temu, a o utisku nedelje ćemo neki drugi put.
Hajde baš da vidim, kako nisam u temi. Ja vas molim evo, uvažena ministarka, znam da i vama verovatno nije prijatno da slušate ove razmene između nas i većine, ali one su u suštini put ka tome da utvrdimo istinu. Istina je nesumnjiva, ovo je treći put da se rok probija, ovo je 4/5 vašeg roka koji ste sami nametnuli sebi i sami za njega glasali, to su činjenice. Ovo je mogućnost da se to sada ne uradi ponovo, i to je činjenica. Da li ćete vi za to glasati ili ne, mislim da nećete, i to je činjenica. Činjenica je kao što ste, neću da kažem ime, ali reći ću ja, veliko ja u Srbiji ukinuo utisak nedelje, tako ćete sada da ukinete još jednu mogućnost da se uvede u red na lokalnom nivou. To je tema. Dakle, ja vas molim da na lokalnom nivou i da to pokušamo da uradimo zajedno, prihvatajući bilo koji od amandmana opozicije. Bilo koji. Juče sam slušao, prekjuče pardon, neke od rasprava uvaženih kolega iz većine, koji se slažu sa time. Čemu onda ova prepreka, čemu svađa? Zašto ne uradimo ovo zajednički, sada? Hajde da zajedno svi postavimo određeni rok koji je značajno kraći od ovog koji je predložila Vlada, ili će Republika Srbija biti „bogatija“ za nepokretnosti, ili će ljudi to da urade u mnogo većem obimu nego danas, sa punom svešću da i mi i većina imamo jasan stav o tome da aljkavosti više ne sme biti. Da li imate taj kapacitet? Da li imate tu snagu? Da li imate želju da to sprovedete u Srbiji? Hajde bar ovu malu stvar, malu pod znacima navoda, hajde ovo da uradimo zajedno, a ne opet retrovizor, ko je šta radio, administracija je kriva. Moram da kažem, utisak nedelje mi je da dugo nešto smešnije nisam čuo. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Stefanoviću. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja volim da baratam egzaktnim podacima, ili tačnim. Četrdeset do pedeset hiljada zaposlenih u lokalnoj administraciji nema u celoj Srbiji. Tako da vas molim da sledeći put iznosite tačne podatke. Inače, nije sramota izgubiti od svetskog prvaka u kuvanju, 47% je dobio Kosjerić na poslednjim izborima, ne znam da li zbog toga žalite. Samo da vas podsetim, kada spominjete neke gradove, u Gradu Kruševcu 2012. godine smo zatekli 20 ari gradskoj građevinskog neizgrađenog zemljišta i dug toplane gradske od sedam miliona evra, a dugovi su i imovina, ako želite da upisujemo kao republičku imovinu, samo recite. Nije mi jasno, ovde u suštini za državu u izmenama ovog zakona nema nekih štetnih posledica, apsolutno nema. Ne razumem onda o kakvim onda tenzijama ovde govorimo. Prihvatite, dajte tih 40-50 hiljada imena što ste spomenuli. Ne morate ni toliko, dajte 4000 imena, ali da proverimo od 2008.-2012. godine ko su izvršioci, ko su načelnici uprava, kako su se na konkursima zapošljavali, da li su to bili pravi konkursi. Napisali ste zakonodavstvo da kada izgubite vlast, vašim kadrovima niko ništa ne može. To je rađeno baš 2011. godine kada je i ovaj zakon donet. Sada se čudite što je država ovakva. Nije u pitanju utisak nedelje što je država ovakva. U pitanju je utisak decenije, decenija utisaka rastakanja države, privrede, nipodaštavanje građana da bi neko imao pravo da stavi neki novac u džep. Jel utisak decenije „Agrobanka“? Jel utisak decenije „Razvojna banka Vojvodine“, „Metals banka“? To je sve utisak decenije.
Zahvaljujem. Za reč se javio narodni poslanik Velibor Stojković, po kom osnovu? (Velibor Stojković, s mesta: Spomenuo je Leskovac.) Nemate pravo na repliku, samo po amandmanu. Nije pomenuo vaše ime. To što je spomenuo Leskovac, nemate osnov za repliku. Možete samo po amandmanu da govorite. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, naravno javljam se po amandmanu. Zakon o javnoj svojini koji je donet 2011. godine je tada, koliko se sećam, doneo žestoku raspravu između snaga koje su se zalagale da Republici pripadne što više javne svojine i onih koji su pre svega za AP Vojvodinu tražili da joj pripadne što više svojine. U to vreme, moje raspoloženje i raspoloženje većine građana u Vojvodini je bilo da se to pravedno podeli i da to pitanje – čija je naša javna svojina, bude rešeno na zadovoljstvo obe strane. Oni koji su se tada zalagali da što više imovine pripadne AP Vojvodini su ujedno vršili vlast i u Republici Srbiji, tako da je postavljeno pitanje ustavnosti nekih amandmana. Uglavnom, ovaj zakon je bio predmet spora između nekoliko struja tada vladajuće stranke i njihovih koalicionih partnera. U međuvremenu, oni koji su se zalagali da što više javne svojine pripadne AP Vojvodini su promenili svoj stav u poslednje tri godine i on je došao otprilike sa gubitkom vlasti. Kako su na izborima izgubili vlast, tako se i njihovo raspoloženje prema javnoj svojini promenilo. Koliko ja vidim iz ovih njihovih nastupa, više se ne teži da AP Vojvodini pripadne što više svojine da što više upiše. Njihovo raspoloženje se dakle dijametralno promenilo i sada nastupaju u korist republike ili smatraju da gubitkom vlasti, gubitkom rejtinga i svakako da će uslediti potpuni gubitak vlasti u nekom narednom periodu, dakle gubitkom vlasti smatraju da više naša javna svojina nije toliko bitna i da treba da napuste one rovove i pozicije koje su imali 2011. godine. Dakle, potpuna promena stava onih koji su se zalagali za što veća ovlašćenja u tome AP Vojvodine da AP Vojvodina upiše što više svojine, tada su imali jedne amandmane, a sada sasvim suprotnim amandmanima žele da u korist Republike uknjiže što više svojine. Nisam protiv toga da se to upiše, da to postane državna imovina i da korisnici budu lokalne samouprave, AP Vojvodina, ali se bojim da će iste političke snage kroz nekoliko godina pitanje javne svojine ukoliko se uknjiži u korist Republike Srbije, ukoliko se ovaj zakon ne donese, ukoliko se ne produži rok u kome AP Vojvodina i lokalne samouprave treba da uknjiže svoju javnu svojinu, onda se postavlja političko pitanje – šta će te stranke uraditi kroz jednu, dve, tri ili četiri godine. Hoće li to biti argument da se ukazuje na neku novu centralizaciju, na novu neku pljačku lokalnih samouprava i na novu pljačku AP Vojvodine, na šta su ukazivali da 2011. godine i što je bio predmet spora između njih samih? Naprosto, više ne razumem šta predlagač amandmana hoće i zato sam na stanovištu da taj amandman koji su oni podneli treba odbiti, jer ukoliko bi usvojili taj njihov amandman onda bi uradili nešto što je bilo suprotno njihovim idejama 2011. godine. Dakle, ili su se oni promenili, promenili svoje stavove ili ih gubitkom vlasti više imovina javna u lokalnim samoupravama i AP Vojvodini zanima. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović, po amandmanu.
Nismo dobili jasan odgovor zašto je ovo neprihvatljivo. Voleo bih, ministarka, da vi presečete ovu, na momente, mučnu raspravu, eventualno, nadam se sa pozitivnim odgovorom na naš apel. Mislim da bi u značajnoj meri pomoglo. Da ne bi bilo ovakvih tumačenja izuzetno nategnutih. Da kažem, ovo vam je kao kaučuk. Razvukli ste ovo da dokažete nekonzistentnost kod opozicije, a zaista nema potrebe. Mislim da svaki građanin Srbije, nekada ste govorili dobronamerni građani koji ovo gleda zna i vidi šta mi zapravo hoćemo. Hoćemo da se najzad stane na kraj neprekidnom produžavanju rokova za upis nepokretnosti na svim nivoima vlasti, uključujući i javna preduzeća. To je borba protiv javašluka, bez obzira, podvlačim, ko je na vlasti u kojoj opštini, a vi ste na vlasti u preko 130 opština u Srbiji. Nebitno je. Zašto to stalno podvlačite? Jednostavno želimo da se najzad uvede neki red. Počnite od ovog segmenta. Da ste doneli neki drugi zakon, pričali bi o nečemu drugom. Svaka jedinica lokalne samouprave, javno preduzeće, autonomna pokrajina ima priliku. Neka bude kraći rok. Neka završe taj posao. Ne postoji opravdanje i zato mislim da bi ovo bilo dobro da se usvoji i da sa ovom raspravom zaista završimo u jednom pozitivnom smislu, da kažemo sebi pre svega i građanima koji su nas birali – uveli smo neki red. A, ne sada, mi se zalažemo protiv imovine lokalnih samouprava i AP Vojvodine. To je stvarno, ne znam, jako zanimljivo. Neću da nikoga uvredim, zaista. Svako mora da poštuje zakon i zakon mora da se sprovede i nebitno je ko je gde na vlasti. Ovo je kontinuitet javašluka, kontinuitet bezobrazluka, kontinuitet nesposobnosti. Ja to kažem potpuno otvoreno i šta sad? Kažite vi o vašima ovo što ja smem da kažem o mojima, pod znacima navoda, i bićete veliki, a do tada ostaćete mali bez obzira na procente. Hvala.
Gospodine Stefanoviću, molim vas da birate reči. Pitate me – zašto? Mogu da vam kažem mnogo razloga zbog čega ovo što ste izgovorili zadnje nije u redu da govorite u ovom visokom domu, ali to je vaš manir. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se predsedavajući. Gospođo ministarka, tačno je da je poslanička grupa SPS postavila opravdano pitanje – zbog čega bi se stalno morali produžavati rokovi za upis prava svojine onima koji su legitimisani da to pravo svojine i upišu i dali smo vrlo jasne predloge i sugestije Vladi RS da u ovom novom roku koji ćemo podržati, jer nemamo problem da podržimo ove izmene i dopune zakona, se izvrši vrlo jasan analiza zbog čega se to do sada nije uradilo i da se ukaže gde je taj problem zbog čega lokalne samouprave, javna preduzeća i eventualno AP Vojvodina to nije uradila. Ono što je daleko značajnije od toga, predlog da se sve vrati u vlasništvo RS bi bio poguban predlog. Oni koji su 2011. godine glasali za ovaj zakon, među kojima je i SPS, su imali jasan motiv, a taj motiv je da se razgraniči pravo svojine, jer Zakon o javnoj svojini nedvosmisleno javno ukazuje koji su to oblici svojine, državna, svojina autonomne pokrajine, svojina lokalnih samouprava i javnih preduzeća i to je u duhu one decentralizacije kojoj svi težimo, a istovremeno da se utvrdi odgovornost onih koji budu upisani sa pravom svojine i države i lokalne samouprave i autonomne pokrajine i javnih preduzeća i od tog koncepta nema odustajanja. To je nešto što je ne samo motiv, nego neophodnost donošenja ovog zakona sa stanovišta normalnog funkcionisanja pravnog sistema i državnog uređenja. Da ne govorim o tome koliko smo uspeli da izvršimo harmonizaciju sa zakonodavstvom EU. Dakle, ni u kom slučaju se ne trebaju građani dovoditi u zabludu da bi sada sankcija trebala da bude tako što će se sve vratiti u vlasništvo RS. U tom slučaju smo onda izvršili centralizaciju svega i svačega i SPS će se protiv toga uvek određivati negativno. Zbog toga ostajemo pri stavu koji smo izneli kao poslanička grupa u raspravi u načelu i ovo je poslednji put da se ovaj rok produžuje. Hvala.
Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili ovaj amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Amandmanom tražimo da se promeni ovo produženje roko i da ne bude još dve godine, odnosno pet, nego da se produži za tri meseca. Ako postoji u ovoj državi vlast i ako postoje ozbiljni činovnici, njihovi šefovi i ozbiljni ministri i ako nam Vlada radi neki posao ozbiljno, a ne samo da emituje neznanje, licemerje i bahatost, tri meseca je sasvim dovoljno za ove protekle tri godine da se taj posao završi. Ne postoji nikakvo objašnjenje za to zašto za tri godine nije mogao da se završi posao bez obzira ko je bio u kojoj lokalnoj samoupravi. Nema nevinih. Voleo bih da čujem odgovor od ministarke – koji su to razlozi? Mislim da treba da prođe vreme da ministri koji dolaze ovde da brane zakone da se brane ćutanjem i da na sva pitanja koja dobiju ćute. Koji je smisao parlamenta onda? Šta je to u Nemanjinoj tako pametno, bahato, superiorno pa da nema potrebe da objašnjava ništa ovde? Polovina poslanika prisutnih je u svojim izlaganjima rekla da misli da je bahato i bezobrazno da za tri godine nije mogao da se završi posao. To govore poslanici svih stranaka, svi koji smeju to da kažu. I mi od Vlade dobijemo ćutanje na to. Obrazloženje, ovo je stvarno smešno. Smešno je za predsednika Vlade da potpiše ovako nešto – svrsishodnost i celishodnost se koristi u političkom rečniku kada hoćete nekoga da prevarite, a obrazloženje za ovaj član je i protivustavan. Ako niste čitali, amandman se ne prihvata iz razloga što je predloženo rešenje svrsishodnije s obzirom da je autonomnoj pokrajini i jedinicama, pokrajini – jednina. Na koji Ustav su se zakleli oni poslanici malopre? U tom Ustavu piše da Srbija ima pokrajine. Ili ih ima ili ih nema. Ne može da ih ima kada se talambasa o velikom srpstvu, ali ih nema kada se piše jedan ozbiljan zakon. Ovo je protivustavno.
Gospodine Živkoviću samo da vas pitam, da li koristite vreme?
Koristim. Došli su neki ozbiljni ljudi iz nekih ozbiljnih zemalja, sedeli gore na ovom balkonu 15 minuta i pobegli odavde. Na sreću, ne znaju srpski, inače bi otišli odmah. Ova rasprava, to je čist bezobrazluk, bahatost, neznanje, licemerje od polovine činovnika do 90% ministara u aktuelnoj i bivšoj Vladi. Šta je problem da se upiše svojina kada vi znate šta je vaše, kada pretpostavljate šta je vaše? Šta je problem da se to upiše? Tri godine. Zamislite svako kod svoje kuće da pogleda i da ne zna šta je njegovo i da ga baš briga, ili u svom dvorištu. Nego, ajde, videćemo sutra. Verovatno da postoji veliki broj zloupotreba koje izviru iz tog nerešenog stanja i verovatno da je to razlog. Nije administracija od činovnika do predsednika Vlade samo bahata, licemerna i da nema pojma, nego je i korumpirana. Sigurno da se u tome ne zna da li je nešto državno, pokrajinsko ili lokalno i da postoje veliki uslovi za razne manipulacije. Ako ova Skupština želi da radi ozbiljan posao, ako ne želi da usvoji još jedan sramotan zakon, onda treba da se usvoji amandman od tri meseca, sasvim dovoljno do Nove godine, i da se pokaže ta moć organizacije, ta želja za reformama, ta želja za promenama, efikasnost, da se angažuju svi resursi, a ako treba i ovi strani savetnici. Pa ajde Guzenbauer neka dođe da to reši. Ako ne može on, onda Fratini. Ako ne može Fratini, daj da nađemo nekog petog, da nas neko nauči kako treba da se brinemo o svojoj imovini. Kada čovek, fizičko lice, građanin ne zna da se brine o svojoj imovini, onda se on proglasi poslovno nesposobnim. To znači da nije normalan. Bojim se da ovakvim ponašanjem mi svi odavde građanima Srbije šaljemo jako lošu poruku, da je ovo mesto gde se potežu poslovnici, replike oko stvari ko je dokle bio, koliki je čiji bio staž i ne znam šta, a da se ne ulazi u suštinu stvari zbog kojih i postoji ovaj dom. Zato je, naravno, parlament u najnižem rejtingu u odnosu na sve državne institucije. Ovo je jedna arena gde nam se baci koska iz Nemanjine i onda mi ovde ličimo na ljude koji se oko te koske bore. To mora da bude prekinuto. Ovom parlamentu mora da se vrati čast i počast i mesto u ustavno-pravnom poretku Srbije. Na ovakav način kako danas radimo sigurno neće. Ja vas pozivam, prvo da mi date neki odgovor, ako smete, možete i znate, a drugo da usvojite ovaj amandman.
Zahvaljujem, gospodine Živkoviću. Za reč se javila ministar u Vladi, dr Kori Udovički. Izvolite.
Mislim da bi bilo svrsishodno ovde napomenuti da se ovaj zakon, i to izričito u članu 90, ne primenjuje do prestanka funkcionisanja međunarodne uprave, uspostavljene u skladu sa Rezolucijom 1244 Saveta bezbednosti UN na teritoriji AP Kosovo i Metohija. Prema tome, zbog toga je redakcija koja se koristi u obrazloženju sasvim pravilna.
Zahvaljujem, gospođo Udovički. Za reč se javio narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada je u pitanju taj famozan rok od tri meseca, odnosno do 31.12.2014. godine, možemo da raspravljamo i uvek smo spremni da raspravljamo o rokovima, ali nismo spremni kada neko vidi trun u tuđem oku, a ne vidi balvan u svom. To je malo problematično. Pogotovo što smo mi mnogo kredita u periodu do 2012. godine uzimali od međunarodnih organizacija radi unapređenja državne uprave. Kredite smo potrošili, a od državne uprave jedino što smo unapredili jeste toliki broj zaposlenih da ne znamo koliko ih ima. Evo, ni dan danas precizno ne možemo da kažemo koliko ima zaposlenih, iako i prethodni ministar finansija i sadašnji ministar nadležan za te poslove pokušavaju da izvuku tačan broj. Zato što su formirani fantomski organi za koje niko ne zna, čak ni predsednik Vlade, ni ministar. To je nasleđeno. Muke su da otkrijemo koji su takvi, preko trezora, preko poslovnih banaka, da vidimo ko odakle prima platu. To je iz tih kredita došlo. Kada pričamo o poštovanju Ustava, ja se sećam kad je jedan Ustav jako grubo narušen. Zvao se Ustav Savezne Republike Jugoslavije. Izgovor je bio tada koalicionog partnera iz DOS-a, jednog poslanika ovde iz DSS-a, koji je rekao – zašto mi da poštujemo Ustav, kada se on ne poštuje u Crnoj Gori? Pa ste doneli u to vreme Ustav, odnosno Povelju o Državnoj zajednici. Mi naš Ustav poštujemo. Na teritoriji AP Kosovo i Metohija trenutno ne vršimo vlast i trenutno se nalazi pod zaštitom UN, u skladu sa Rezolucijom 1244. Tako da, nemojte u tom delu da spominjete Vladu. To smo prihvatili tako kako jeste 1999. godine i to ne možemo za sad sami da promenimo, niti da utičemo na to. Problem jeste što, i to je govoreno i više puta rečeno, naša državna uprava, naš državni aparat nije efikasan. Jako je teško to dovesti u red. Mnoge su, da kažem, organizacione celine u državnoj upravi pokidane. Kontinuitet rada organa je pokidan, zato što su sa ulice dovođeni ljudi da rade u državnoj administraciji, koji ne znaju ništa. Ćata, to je za nekog nešto uvredljivo, a ja tu reč kad izgovaram, izgovaram je sa poštovanjem, zato što taj ćata radi za državu, bez obzira ko je na vlasti. Takvi su izbacivani posle 5. oktobra iz ove zgrade i iz one dole u Kralja Milana. Stolovi su im izbacivani na hodniku da rade. Iz kancelarija su isterivani. U kućice za lift su ih stavljali da im budu kancelarije. Zato sada imamo takvu državnu upravu. Hoćete da kažete da nije tačno? Možemo imena da spominjemo. Slično se dešavalo i po lokalnim samoupravama. Apsolutno isto. Uvek sam se borio, kao i neki čovek koji dolazi sa nekog lokala, iz nekog grada, da kada dođe do promene vlasti ćati koji radi svoj posao ne sme dlaka s glave da fali i baš me briga koje je njegovo političko opredeljenje. Svi koji su radili, bar dok sam se ja pitao, zadržali su svoja radna mesta. Načelnik Odeljenja za privredu, finansije i društvene delatnosti, tada iz G 17 2004. godine, ostao je do penzije tu. Niko ga nije promenio, ali je problem tamo gde su menjani zbog politike. Ko je to radio? Oni koji sada najviše kritikuju ovaj zakon. Prihvatamo svoj deo odgovornosti što smo bili mekog srca da neradnike ne rasteramo iz lokalnih samouprava, koji su zapošljavani po političkoj liniji. To je naša odgovornost, ali je mnogo veća odgovornost onih koji su ih dovodili. Rešavanje ovog problema je bilo moguće na dva načina, ili ovaj koji je predložila Vlada Republike Srbije, ili onaj drugi, da sve koji su odgovorni za ovo najurimo sa posla. Ali, tada nemojte nas da pitate da li su oni politički podobni ili nepodobni, prihvatite i vi svoj deo odgovornosti za jedan ovakav zakon.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Za reč se javila narodna poslanica mr Aleksandra Jerkov.
Hvala vam, gospodine potpredsedniče. Gospođa ministarka je u odgovoru narodnom poslaniku Živkoviću dala samo deo odgovora, a onaj drugi deo koji je zapravo suština amandmana koji smo mi očekivali da čujemo i koji nismo čuli, od kako je pre dva dana počela rasprava o ovom zakonu, ona je izostavila – da li će se uspostaviti neka vrsta odgovornosti za to što se ovaj zakon već evo dve i po godine ne primenjuje. Ne mogu da prihvatim obrazloženja koja daje gospodin Arsić da je i to, kao i sve ostalo u državi, krivica nekog drugog, neke pretprošle vlade, vlade pre nje ili pre nje, a da ništa što se dešava u ovoj zemlji nije odgovornost SNS. On kaže da je SNS spremna da prihvati deo odgovornosti, međutim, onda već u drugom delu rečenice kaže da je odgovornost za to što navodno nisu otpustili neke druge koje je navodno neko drugi zapošljavao. U Novom Sadu, gospođo Udovički, Skupština grada ima 78 odbornika. Od 78 ljudi koje je SNS predložila za odbornike u Skupštini grada Novog Sada, 52 je zaposleno u novosadskim javnim preduzećima ili gradskoj upravi grada Novog Sada. Ako je to završetak stranačkog zapošljavanja, ako je to način na koji ćemo da profesionalizujemo i da „pajtizujemo“ državnu upravu i službe u lokalnim samoupravama, ukoliko vi smatrate da je to način da se prekine sa, evo, katastrofalnom praksom koju je imala DS ili bilo koja druga stranka jer je došla SNS koja će nas spasiti od toga, vi onda tako recite i neka kaže to i gospodin Arsić ili bilo ko iz SNS. Ali, ako je suština i ovog obrazloženja, kao i svakog drugog obrazloženja koja mi slušamo u prethodne dve i po godine, da je za sve kriv neko drugi, onda je možda i bolje ono što gospodin Živković zamera, a to je da zaista ne dajete odgovore na suštinska pitanja. Da li postoji namera da se utvrdi odgovornost za ovo što se desilo? Da li postoji način da se sa ovakvom praksom prekine i zbog čega je amandman koji su predložili narodni poslanici Živković i Pavićević neprihvatljiv? Hvala vam.
Zahvaljujem se, gospođice Jerkov. Reč ima ministar u Vladi, dr Kori Udovički. Izvolite.
Na pitanje vezano za ovaj amandman koje je postavljeno ranije, kako to da je došlo do toliko javašluka, zašto se nisu upisale ove svojine, ja sam na to odgovorila vrlo jasno još u raspravi u načelu. Međutim, na ovo pitanje da li postoji namera da se utvrdi odgovornost, ja bih da odgovorim, odnosno kako da se poziva na odgovornost lokalne samouprave i pokrajinska vlast od strane Republike, predlažem svakom poslaniku koji je za to zainteresovan da sedne i inicira izradu nekog zakonskog rešenja u kome se može na tako jedan široki način sa republičkog nivoa pozivati na odgovornost za ispunjavanje ili neispunjavanje zakonskih obaveza ovako kako ih formulišemo na lokalnom nivou. To jeste interesantan i potreban projekat, a mislim nije lak za izvedbu i spada u jedan od izazova koje imamo u narednom periodu. Činjenica je da za sada kada se lokalne samouprave ili pokrajina neodgovorno ponašaju prema svojim građanima, u skladu sa svojim nadležnostima, ne postoji jednostavan način na koji Republika može da zaštiti interes građana, jednostavan i direktan način.
Zahvaljujem gospođi Udovički. Gospodine Živkoviću, po kom osnovu? (Narodni poslanik Zoran Živković, s mesta: Po amandmanu.) Nemate više vremena. Ako striktno primenjujemo Poslovnik, vi imate pravo da govorite po jednom amandmanu do pet minuta i time iskorišćavate vreme. (Narodni poslanik Zoran Živković, s mesta: Tako je. I kao predlagač imam dva.) Ja ću vam dati tu mogućnost, ali mi dopustite samo da završim. Znači, imate do pet minuta. Ovde nema mogućnosti da se to vreme deli i da se kasnije javljate po nekom drugom amandmanu i morate odjednom da iskoristite tih pet minuta. Pretpostavljam da to niste znali i zato ću vam sada dati mogućnost da iskoristite još tih minut i 30 sekundi, ali vas molim da drugi put tako poštujemo Poslovnik. Izvolite, gospodine Živkoviću.
Nije problem u tih dva minuta, veći je problem u tri godine gde niko ništa ne radi. Odgovor koji smo sada dobili od ministarke je katastrofalan. Ja ću sada da vas podučim i da vam otkrijem jednu tajnu, kako država može da utiče da građani, lokalne samouprave, javna preduzeća i Pokrajina Vojvodina primenjuju ono što piše u zakonu: poštovanjem zakona. Znači, vladavinom prava. Ja znam da je to malo neobičan institut u Srbiji, ali, recimo, hajde da pokušamo malo sa vladavinom prava, pa onda da se rokovi ne pomeraju zato što neko to koči. Baš me briga iz koje je stranke. Treba da bude otpušten odmah. U državnoj upravi imate duplo više ljudi, možete da otpuštate ceo dan, tri meseca i nećete dovoljno da ih otpustite. Krajem 2003. godine bilo ih je u administraciji 27 hiljada, danas ih ima 72 hiljade. U gradu Nišu ih je u oktobru 2000. godine bilo 809, danas ih ima 2.840. Kao da rastu, kao da je neki rasadnik. Prema tome, primena zakona. Primenom zakona i prihvatanjem našeg amandmana se dolazi do toga da ako se ne završi do nove godine upis imovine, imovina postaje državna. Nije to trajno, može država sutra da prenese ponovo to nekoj lokalnoj samoupravi, javnom preduzeću ako treba, ali…
Gospodine Živkoviću, isteklo je vreme, ovih minut i 30. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vučeta Tošković, po amandmanu. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, odmah da kažem da ovaj amandman što su podneli ovi zavisno-nezavisni poslanici, zavisni su bili kad su se kandidovali, sad su nezavisni zato što im ne prija nešto drugo, jer, verovatno nikad ništa nisu radili u javnim službama i ne znaju koji su to problemi u javnoj svojini, kao ni mnogi drugi narodni poslanici koji govore da se skrati to vreme u javnoj svojini. Samo ću dva primera da vam dam u Novom Sadu. Radnički univerzitet je pre 15 godina izgoreo. Nema vlasnika. Javna svojina nije ničija. Stoji kao jedan simbol neznanja, nerealnosti i bilo čega drugoga. Drugi primer je GSP. Autobuska stanica, stara autobuska stanica, za tri-četiri godine bila je u rukama GSP-a, pa je posle bila u vlasništvu grada Novog Sada, pa se prebacuje ponovo na GSP. Ta dva primera vam govore koliko ima problema u ostvarivanju u javnoj svojini. Zašto? Zato što se od 1945. godine ne zna čije je šta. Demokratski smo doveli 2000. godine demokrate, na silu, jel, na puške i bajonete. Imali su vremena 12 godina da sve ovo što su sada predložili urade, a ovi mladi, zavisno-nezavisni poslanici, ne znaju o tome, pa ćemo im to nekako pustiti, preći preko toga. Dakle, nije baš to tako lako, za tri meseca obaviti neki posao koji je od značaja za državu. Ne možemo prihvatiti takav amandman i neće se prihvatiti. Hvala.
Gospodine Pavićeviću, vi ste se javili i po amandmanu.
Silom prilika javio sam se po dva osnova. Po amandmanu i po povredi Poslovnika.
U redu. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući Bečiću, poštovana potpredsednice Vlade gospođo Udovički, poštovana gošćo iz ministarstva, upravo je povređen član 107. Poslovnika Narodne skupštine, u kojem piše u stavu 1. ovako – govornik na sednici Narodne skupštine je dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Smatram, gospodine predsedavajući, da ste prekršili Poslovnik time što niste upozorili gospodina Toškovića da ni jednom narodnom poslaniku ovde, iz koje god stranke da dolazi, zavisne, nezavisne, samostalne, nove stranke, da ne sme da kaže da je narodni poslanik neznalica, što je on malopre, dakle gospodin Tošković, član i poslanik SNS, poručio meni. Poštovani gospodine Bečiću, samo da vam pročitam. U rečniku srpskog jezika, koji važi za sve ovde, piše - da je neznalica osoba koja ništa ne zna. Da jedan narodni poslanik, to kaže drugom narodnom poslaniku koji štiti ovde interese građana Republike Srbije i time poručuje da su građani Srbije neznalice, a vi da ne reagujete, gospodine Bečiću, to je kršenje dostojanstva Narodne skupštine. Molim vas da sada, ako niste tokom njegovog govora, upozorite gospodina Toškovića da ovakve termine ne koristi u kvalifikacijama i obraćanju drugim narodnim poslanicima, ne samo meni. Hvala vam.
Zahvaljujem se gospodine Pavićeviću. Izvinjavam se, ali verujte da nisam čuo tu izgovorenu reč. Sigurno da bih reagovao da sam čuo. Malopre sam, takođe, zamolio i vašeg kolegu, gospodina Živkovića, da ne koristi u Narodnoj skupštini takve termine i takve reči. Izgleda da ste uveli neko pravilo zbog čega sada moram da reagujem, ili sam morao da reagujem. Izvinjavam se još jednom što nisam čuo tako nešto. Da li želite da se Skupština u danu za glasanje izjasni? (Ne) Zahvaljujem. Reč ima gospodin Babić, po Poslovniku. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine predsedavajući. Član 104. Poslovnika je prekršen. Mislim da su se u ovoj Narodnoj skupštini čule mnogo teže uvrede, iako se slažem sa vama da to „neznalica“ zaista nisam čuo iako pažljivo pratim Skupštinu, ali su se čule od strane stranke gospodina Pavićevića i uvrede i pretnje upućene narodnim poslanicima SNS – i tebe ću za banderu, ili – tebe ću na banderu, pa mu tako nešto nije smetalo. Međutim, ono što meni može da zasmeta u prethodnom reagovanju i zbog toga i mislim da je prekršen Poslovnik i da ste trebali da opomenete gospodina Pavićevića je poistovećivanje da ukoliko neko njemu uputi mišljenje da je neznalica, mislim da nije i po stručnoj spremi i po energiji koju pokazuje u ovoj sali, smatram da nije, još jednom ću to reći, ali reći – pa, to je upućeno građanima Republike Srbije. Kada se to gospodin Pavićević našao na izborima sam, samostalan ili njegova stranka samostalna, na tim izborima, pa da kaže – građani Srbije su ga poslali ovde. Kada smo dobili odgovor kako je raspodeljeno tih 6,09%, kome 0,9%? Demokratskoj stranci ili Novoj stranci ili su po pola? Ako su po pola, znači ni jedni ne zaslužuju da budu u parlamentu, jer je cenzus 5%. Iza kojih građana se krijete? Zašto se to prenosi na građane? Da, predstavljamo građane Republike Srbije svi, i mislim da ovo mesto nije mesto za uvrede, nije mesto, a zasmetalo je gospodinu Pavićeviću pre nekoliko dana zbog čega se intonira himna, zbog čega je garda ovde, zbog čega su zastave, a ja mislim da bi i mi bili daleko ozbiljniji, ukoliko bi svakog dana bila i himna i garda i zastava, podsećalo bi nas koga predstavljamo i u kojem visokom domu smo, a ne da ljude kao što je to uradio gospodin Pavićević i njegova stranka, da druge političke stranke, da druge ljude, one ljude koji razmišljaju drugačije, šalju na bandere ili za bandere kao što je to bilo nekoliko puta u ovoj sali.
Zahvaljujem gospodine Babić. Pošto vidim da je sada trend da se ovde napravi cirkus od Narodne skupštine, određujem pauzu od pet minuta. [[Posle pauze.]] Molim službu iz informacionog sistema da izvade kartice poslanika koji nisu prisutni u sali. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vesna Martinović i Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, po Poslovniku, dr Vladimir Pavićević.
Poštovani gospodine Bečiću, poštovani narodni poslanici, saglasan sam gospodine Bečiću da je bilo u redu da napravite pauzu prethodno i to ste uradili prema članovima Poslovnika Narodne skupštine. Ali, kada se nastavi sednica, to ne znači da se automatski prelazi na sledeći amandman, jer nije završena rasprava po prethodnom amandmanu. Ja sam se prijavio za reč da koristim pet minuta samostalnog poslanika oko našeg amandmana na član 1. Predloga zakona koji brani gospođa Udovički. Vi sada imate obavezu meni da date reč, ali sam saglasan da nemate obavezu da dajete reč narodnim poslanicima koji se jave po Poslovniku, koji se ticao prethodnih rasprava. Mi moramo da završimo raspravu o amandmanu na član 1. Prijavio sam se u regularnoj proceduri, pripremio sam nešto što smatram da gospođa Udovički ovde treba da čuje i molim vas da mi date sada pravo da u pet minuta, još jednom pokušam da ubedim gospođu Udovički da prihvati naš amandman na član 1. To bi bilo poštovanje Poslovnika Narodne skupštine, gospodine Bečiću. Hvala.
Gospodine Pavićeviću, sigurno ste u pravu i da sam trebao da vam dam reč dok ste bili u sistemu. Ovog trenutka kad sam nastavio sednicu, niko nije bio u sistemu…
Ja sam se prijavio.
Verujte da niste bili, jer bih vam dao reč. Prešao sam na sledeći amandman…
Ispravite grešku.
Ako insistirate i ako je veoma važno što želite da izneste po vašem amandmanu, dopustiću vam, ali cenite to što sam se vratio na prethodni amandman, da ne izazovete nove replike. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, gospodine Bečiću, poštovana prva potpredsenice Vlade, gospođo Udovički, poštovana gošćo, smatram da ćemo imati veliki problem u ovoj Skupštini ukoliko gospođo Udovički ne prihvatite naš amandman na član 1. Predloga zakona o javnoj svojini. Samo da podsetim, pošto se malo izgubio trag ovoj našoj raspravi o čemu mi razgovaramo, dakle, mi smo podneli amandman na član 1. kojim se menja član 77. postojećeg Zakona o javnoj svojini, kojim je utvrđen rok od tri godine, od dana stupanja na snagu zakona u kojem AP i jedinice lokalne samouprave podnose zahteve za upis prava javne svojine. Mi smo smatrali da taj rok koji vi sada produžavate na pet godina, da je suviše dugačak i predložili smo da se član 1. menja i da se svim ovim akterima, koji su propustili vremenski period od tri godine, da ispune svoju obavezu, da im se ostavi samo još tri meseca da to sada nadoknade. Pazite, mi smatramo sledeće – tri godine je neko potrošio negde za neodgovornost. Neka lica koja se bave nekim javnim poslom ovde, trebalo bi da rade u javnom interesu. Oni nisu prijavili nešto što je trebalo da se prijavi za tri godine i sada Vlada umesto da definiše ko je odgovoran da da i otkaz nekome ko je odgovoran, Vlada predlaže da se rok produži za još dve godine i smatram da Vlada ovakvim predlogom zapravo promoviše neodgovornost. U obrazloženju Vlade, poštovana gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine Bečiću, evo ministarka Udovički je sada izašla, ona je verovatno nezainteresovana za ovu raspravu, jedno vreme se branila ćutanjem, onda je odgovorila na jedan deo pitanja, sada nije ni tu da odgovori na neka dodatna pitanja koja ovde mi imamo i ja mislim da kada ministarka nije tu kada mi raspravljamo o nekom predlogu zakona za koji je ona zadužena da brani, onda je to puna slika nečije neodgovornosti, pre svega, ministarke, onda i Vlade u celini. Ministarka je nama poslala obrazloženje za odbijanje ovog amandmana. Kaže – amandman se ne prihvata iz razloga što je predloženo rešenje svrsishodnije, gospođa Udovički je poznata po terminu „svrsishodnost“ „celishodnost“, „prikladnost“, i onda je dodala – s obzirom na to da je AP i jedinicama lokalne samouprave potreban duži rok za prikupljanje podataka i isprava. Pa kakav duži rok? Zašto onda poštovana gošćo iz ministarstva, pošto ministarke nema, zašto onda ne staje u zakon da se da rok od sto godina, da neko podnosi prijavu koja je predviđena ovim predlogom zakona, dvesta godina, pa da onda niko ne mora o tome da brine. Pazite, ako mi stalno imamo u zakonu tri godine, pet godina, pa deset godina i stalno to pomeramo, onda se stvara jedan utisak i među tim ljudima koji rade da nema neke posebne obaveze da se pridržavaju rokova i to je ono što ja mislim, i gospodin Živković je ovde sa pravom naglasio, mi moramo ovde da negujemo vladavinu zakona i vladavinu prava, a ne da kršimo vladavinu prava kada god smo u prilici da to da radimo. Dalje, moram samo da kažem povodom ovog amandmana, gospodin Arsić je ovde komentarišući ovaj amandman rekao da odgovorna lica, ukoliko se prihvati ovaj amandman bi mogla da dobiju otkaz. Gospodine Arsiću, pa šta drugo?
Gospodine Pavićeviću, ne obraćajte se drugom narodnom poslaniku.
U redu, izvinjavam se. Dakle, ako neko lice ne ispuni svoju obavezu, bavi se nekim javnim poslom i mi onda umesto da sankcionišemo neodgovorno delovanje, mi kažemo – jao znate šta ta lica koja su neodgovorna mogla bi da dobiju otkaz, to ne bi bilo u redu. Čekajte gospodo. Druga stvar gospodine Arsiću, povodom ovog amandmana gospodine Bečiću kaže – pa dobro i ako se produži za pet godina nema štetnih posledica za državu. Pa naravno da ima. Ako mi imamo službenike poštovana gospodo koja svesno, namerno se ne pridržavaju zakona ove države, pa šta je to nego šteta za našu državu i za javni interes u ovoj državi. Prema tome, smatram poštovana gospođo Udovički, još jednom vam kažem da će biti veliki problem ukoliko ne usvojite ovaj naš amandman. Hvala vam.
Zahvaljujem se gospodine Pavićeviću. Reč ima po amandmanu, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe, narodni poslanik Veroljub Arsić.
Ja bih repliku da iskoristim, pošto je dva puta spominjao ime i prezime i pogrešno tumačio, odnosno interpretirao ono što sam rekao. Znači, dva minuta. Nikada nisam rekao da ukoliko ovaj amandman bude prihvaćen neko treba da dobije otkaz, nego sam rekao da bi amandman bio odličan da piše u njemu da onaj ko ne ispoštuje ove rokove i dobije otkaz i krivično odgovara, to sam rekao. Znači, nisam molio da odustane neko od amandmana, da neko ne bi dobio otkaz. Taman posla. Štetnih posledica, slažem se, može da ima zbog neefikasne administracije, ali upravo sam govorio i o tom problem. Kada budemo počeli da delimo otkaze, kolege iz bivšeg režima ustaće i počeće da govore da vodimo političku hajku protiv njihovih članova stranke. O tome se radi. Znači, to je problem. Ali, ako insistirate, evo, slažem se da bi to bilo odlično rešenje, ali onda nemojte da ustaje neko i da kaže – politički se obračunavate sa nekim, nego radite svoj posao kao država kako treba i odajemo vam priznanje, a mi smo pogrešili što smo tako loše i nesposobne ljude zapošljavali. Ima drugi problem, šta ćete sa njihovim porodicama, šta ćete sa njihovom decom? Lako je bilo kada je 400 hiljada ljudi ostajalo bez posla ovde do 2012. godine. Ipak treba misliti i o tome, naterati ih da rade svoj posao, pa ko neće neka dobije otkaz.
Zahvaljujem se gospodine Arsiću. Reč ima prof. dr. Vladimir Pavićević na pominjanje prezimena. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine Bečiću, poštovana gospođo Udovički, poštovana gošćo iz ministarstva, molim vas poštovani gospodine Bečiću da prenesete gospodinu Arsiću da je princip vladavine prava jedan od temeljnih principa koji je zapisan u Ustav Republike Srbije. Ako princip vladavine prava postoji u Ustavu naše države, to poštovani gospodine Bečiću, molim vas da prenesete gospodinu Arsiću, znači da kada Narodna skupština usvoji neki zakon, onda sadržina tog zakona jeste obavezujuća za sve građane u ovoj državi. Nema potrebe da uz svaki član, svakog predloga zakona stavljamo zapetu i jedan dodatak da se sve one osobe na koje se odnosi taj zakon, obavezuju da prihvate da je moguće da dobiju otkaz, ukoliko se ne budu pridržavali sadržine tog zakona. Molim vas, gospodo, ovakva vrsta pristupa, poštovan i gospodine Bečiću, upravo potvrđuje ono o čemu sam ja govorio, to je pristup promovisanja neodgovornosti i vladavine pojedinca, jednog čoveka, umesto vladavine prava. Zato molim, poštovani gospodine Bečiću, gospodina Arsića da dokaže danas i u danu za glasanje da je zagovornik principa vladavine prava i zakonitosti u našoj državi tako što će glasati za usvajanje našeg amandmana na član 1. Predloga zakona o izmenama Zakona o javnoj svojini, kojim se, između ostalih stvari, traži utvrđivanje odgovornosti za nerad i, naravno, poštovanje principa vladavine prava kao bazično u našem ustavnom sistemu. Hvala vam, poštovani gospodine Bečiću.
Zahvaljujem, gospodine Pavićeviću. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SNS narodni poslanik Veroljub Arsić, pošto ste mu velikodušno omogućili repliku. Izvolite.
Zalažem se za vladavinu prava. Koji je danas datum? Danas je 3. oktobar. Kada ističe rok? Ističe6. oktobra. Hoće li biti promenjen zakon pre 6. oktobra? Hoće, i sa vašim amandmanom i bez njega, bio prihvaćen vaš amandman ili ne. Da li je tako? Pa, jeste, baš tako. Znači, to i jeste poenta u tome. Upravo smo nekoliko puta govorili o vladavini prava. Najvažniji dokument u jednoj državi je Ustav. Spominjao sam kako je kršen Ustav savezne države. Niko se nije zacrveneo. Niko se nije zacrveneo kada smo na neustavan način uveli državnu povelju. Sve posledice od tada nastaju. Kada jednom prekršite zakon, dokle god vi ili neko ko je bio na vlasti sa vama dok ste kršili zakon, ne možete da vratite stvari u normalan tok. Mi to upravo pokušavamo, da vratimo stvari u normalan zakoniti tok. Ima još jedan problem. Nije strašno i ako se zakon ne usvoji. To će postati imovina Republike Srbije. Šta je problem? Što ćemo opteretiti posle državnu administraciju sa lokalnim problemima. Izvinite, još nešto, žao mi je u jednom delu što onaj ko je odgovoran za sedam miliona duga toplane u Kruševcu hoće sada svojim amandmanima to dauvali Republici Srbiji.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vesna Martinović i Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Vesna Martinović. Izvolite.
Zahvaljujem se. Moja diskusija se sada neko prirodno nadovezuje na ovaj razgovor o vladavini prava i pravnoj državi, te ovaj amandman je negde logična posledica prethodno podnetog amandmana kojim smo predložili brisanje ovog produženja roka, ali kada već volimo da se pozivamo na vladavinu prava i pravnu državu, onda treba i da pročitamo šta je predloženo ovim izmenama zakona, a to je da one stupaju na snagu narednog dana od dana objavljivanja, što svakako nije u skladu sa Ustavom, na koji vrlo često u nedostatku drugih dokaza volimo da se pozivamo. Dakle, ponoviću ono što sam rekla i u raspravi u načelu i obrazlažući prethodni amandman. Žaomi je što završavamo raspravu o izmenama Zakona o javnoj svojini, a da ipak nismo čuli dovoljno jasna obrazloženja o tome šta su uzroci nepoštovanja prethodno propisanih rokova, da li je to nestručnost, da li su složene i komplikovane procedure, jer bez toga produženje roka za samo dve godine ne znači ništa. Možemo da ga produžimo i na deset godina, ali ne znači da ćemo javnu svojinu upisati na način kako je ovim zakonompropisano. Time što se pravimo da neki problem ne postoji nećemo ga rešiti. Zbog toga sam očekivala da danas i prekjuče, kada smo u načelu razgovarali, kao ozbiljni ljudi razgovaramo o tome šta su uzroci koji sprečavaju i lokalne samouprave i javna preduzeća i pokrajinu, ali nikako ne smemo izostaviti i Republičku direkciju za imovinu, da u svemu do kraja i u propisanim rokovima primenjuju ovaj zakon o javnoj svojini. Pošto ta obrazloženja nismo čuli, ja dalje ne bih zaista imala šta dalje da obrazlažem u vezi sa podnetim amandmanom. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Srpske napredne stranke Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, i ja se zalažem za poštovanje vladavine prava, Ustava Republike Srbije. U Predlogu zakona napisano je da Zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja. To nije neustavno zato što Narodna skupština može da donese odluku o skraćivanju roka stupanja zakona na snagu. To je u skladu sa Ustavom ako mi tako odlučimo. Kolega poslanik ili poslanica, svejedno, napisali su da se član 2. briše. Da je bio u skladu sa Ustavom i pozivanje na Ustav, pisalo bi – ovaj zakon stupa na snagu osam dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku“. Tako se to piše u skladu sa Ustavom. Mene jako čudi ta velika zabrinutost narodnih poslanika iz bivšeg režima za javnu svojinu i javnu imovinu. Sa njom su raspolagali 12 godina. Kako su je vratili? Zaduženu, prezaduženu. Hoćete li da pričamo o JAT-u? Evo, ja bih voleo o JAT-u da pričam. Kakav smo JAT zatekli? Sedam aviona od kojih tri ne smeju ni da lete. Davali smo kredite, davali smo garancije za nabavku novih aviona. Gde je to nestalo? Sada neko priča kako se brine o javnoj svojini? Hoćete li da pričamo o javnom dugu? Kako je narastao? Koliko sada ide na otplate kamata? Hoćemo da pričamo o državnoj ili društvenoj imovini? Po Ustavu od 2007. godine potpuno su izjednačeni. Hoćemo li da pričamo o toj privatizaciji? Šta, to nije ničije? Što je društveno, što je državno baš me briga za to, pa može da radi ko šta hoće? Čekamo sada Zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji, baš da vidim koji su to koji će sada da brane dva direktora za koje postoje osnovi sumnje da su naplaćivali reket od poslovnih ljudi. Takvu smo državu nasledili od vas. Pogledajte to jedanput. Prihvatite tu činjenicu. Ako želite da pomognete, kažite nam koji su to vaši nesposobni za koje vi znate da su nesposobni, da su korumpirani, za koje sumnjate da su lopovi. Ako vi niste imali snagu s njima da se obračunate, mi ćemo, a ne samo nesposobni, nesposobni, nesposobni. Pa, ko ih je zapošljavao? Nisu valjda došli sa Marsa? Pa, prethodni režim ih je zapošljavao. Što se sada žalite? Verovatno zato što ne može i dalje takve da zapošljava.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Reč ima gospođa Vesna Martinović, po amandmanu. Izvolite.
Dakle, Ustav propisuje samo izuzetne razloge za stupanje na snagu pre osmog dana od dana objavljivanja, ali ja ne želim dalje o tome da polemišem, niti želim da razgovaram ni o JAT-u, ni o javnom dugu, jer se bojim da tema javnog duga danas bi bila i suviše bolna za vas. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospođo Martinović. Na član 2. amandman su, sa ispravkom, zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević, Enis Imamović, Riza Halimi i Šaip Kamberi. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Sabina Dazdarević. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Razlozi za podnošenje ovog amandmana su slični kao i kod našeg prethodnog amandmana. Ovde kod javnih preduzeća imamo iste probleme, a to su što je mali procenat javnih preduzeća prijavio svoju imovinu, odnosno što prijava njihova imovine nije kompletirana i dalje, taj drugi problem, a to je organizaciona struktura katastarskih službi koja nije dobra, što opet ovde, kao i kod lokalnih samouprava koje kada popišu svoju imovinu imaju problem sa katastarskim službama koje neće da izvrše tu konverziju. Znači, ovde imamo isti problem i kod javnih preduzeća. Na kraju, samo bih htela da dodam da moje prezime nije Dizdarević, nego Dazdarević. Molim vas da me ubuduće oslovljavate sa Dazdarević. Hvala.
Zahvaljujem. Bila je izgleda tehnička greška u amandmanu, pa sam tako pročitao. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanik Marško Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, akademik Ninoslav Stojadinović i Slobodan Homen. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima prof. dr Janko Veselinović.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Recite mi, molim vas, koliko poslanička grupa ima još vremena?
Osam minuta.
Hvala. Ovaj amandman na izmenu Zakona o svojini odnosi se na rok koji su javna preduzeća imala, što javna, što društvena preduzeća, čiji je kapital u državnoj svojini, koja su imala rok da za ove tri godine upišu svojinu na nepokretnostima i rok se sada produžava i njima na pet godina. Dakle, daje im se još rok od dve godine da obave posao koji nisu, ja bih rekao usled neodgovornosti, neposlovnosti, neprofesionalnosti obavili u protekle tri godine. Svako ko pokušava da nađe opravdanje za odgovorna lica u tim javnim preduzećima ili društvenim preduzećima, smatram da na neki način vređa građane Srbije, bez obzira ko su ta lica, da li su pripadala nekim prethodnim vlastima ili pripadaju sadašnjim vlastima. Govorimo o sadašnjem vremenu. Naš predlog je bio da im se da rok od još godinu dana da obave posao koji nisu obavili u prethodne tri godine. Zbog čega to radimo? Zbog toga što želimo da pokušamo da povratimo pravnu sigurnost u ovoj zemlji. U svakom slučaju, ne treba neko da završi pravni fakultet da bi to znao, ukoliko neko na koga se odnosi pojedini zakon, pojedina pravna norma računa da će svaki put kada ne izvrši svoju obavezu koja je vremenski ograničena dobiti novi rok bez ikakvih sankcija, pa zašto bi on tu pravnu normu izvršavao? Nikakve pravne posledice, nikakve odgovornosti, ni društvene ni političke ni materijalne odgovornosti, da ne govorim o prekršajnoj i krivičnoj. Zašto bi neko plaćao porez ako zna da će mu biti oprošten porez ili će dobiti plaćanje poreza na rate, pa će opet posle toga porez biti oprošten? Zašto bi neko računao da ne treba da čini krivična dela, ako će mu krivična sankcija biti umanjena, odnosno biti izvršena amnestija? Zašto bi neko izvršavao obaveze iz zakona ukoliko zna da neće trpeti nikakvu sankciju? Zašto bi neki direktor vodovoda upisao vodovodne instalacije, cevi, dužine i stotine kilometara u nekim gradovima kao svoju svojinu, ako zna da zbog toga neće trpeti nikakvu sankciju, niti će biti smenjen, niti će biti kažnjen, niti će neko pomenuti njegovo ime? Zašto bi neko upisao groblja, instalacije vrelovodne i druge instalacije, zgrade, objekte, ako za to neće trpeti nikakvu sankciju? Zašto je to tako? Zato što izvršna i zakonodavna vlast ne vrši svoju funkciju. Izvršna vlast čak nisam siguran da znaju koje je ministarstvo nadležno za ovo. Za ovo je, kako smo utvrdili, prema Zakonu o ministarstvima nadležno Ministarstvo pravde. Dakle, svojina je ekskluzivno pravo Ministarstva pravde. Ovde su se pojavili predstavnici Ministarstva finansija. Da, u nekim segmentima jeste Ministarstvo finansija nadležno, ali ni jedno ni drugo ministarstvo nisu učinili dovoljno da se ovi zakoni primene i kako bi kada se ministri finansija menjaju kao na traci. Pitajte nekog građanina Srbije koliko njih zna ko je sada ministar finansija. Kako bi i znao? Često odem na pijacu i u piljaru i u pekaru. Verujte mi da znam i svakog piljara i onog što radi u pekari, znam im imena, znam im lica. Zašto? Zato što ti ljudi kada su ih birali da tamo rade su tražili neke ljude koji će moći tu da opstanu, koji će moći da rade, da prodaju burek, da prodaju jabuke, kruške itd. Ovde imate ministre koji se menjaju svakih nekoliko meseci. Lakše mi je da zapamtim ko je tamo u piljari nego ministra. Kako će ti ministri izvršiti zakon kada oni ne mogu da upoznaju ni zgradu u kojoj se nalaze, a kamoli da upoznaju probleme sa kojima se suočavaju? Tako se menjaju naši ministri. Tako nam funkcioniše pravni sistem u zemlji. Tu je u pitanju pravna sigurnost i tu je u pitanju činjenica da vi ukoliko podržite izmenu ovog zakona i date za pravo Vladi Srbije da se i u narednom periodu ponaša na ovaj način, kada istekne zakon, čak i posle isteka, kao što je u ovom slučaju, predloži produženje roka za dve godine i nikom ništa. To nije ono što je pisalo u ekspozeu i što je čitao gospodin Vučić. To nije ono u šta ste se vi zaklinjali, u efikasnost, u sigurnost, u pravnu jednakost građana. Šta je sa onima koji su upisali? Oni su isti kao i ovi što nisu upisali, nikom ništa. Zbog toga smo mi predložili da se ovaj rok produži za još godinu dana, da im se da šansa, ali ne da se produžuje u nedogled, što je neko rekao – 50, 100 godina. Ako se ovako nastavi, neće ovaj zakon biti primenjen. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, šef poslaničke grupe SNS.
Govoriću u amandmanu, mada bih mogao da se javim i po povredi Poslovnika, jer ne vidim kakva je sličnost između upisa prava javne svojine i bureka. Više se govorilo o bureku, o piljarima, o časnim zanimanjima, o mestima koje svi narodni poslanici siguran sam da posećuju, vlast, opozicija, nema veze, ali to su mesta koja su javna mesta i gde rade čestito i pošteno ljudi u Srbiji, ali ne vidim nikakvu vezu jer ni piljari, ni ljudi koji prave i prodaju burek u Srbiji ne upisuju i ne podnose zahteve za upis u javnu svojinu. Puno je izrečenih stvari koje nemaju veze sa amandmanom, ni sa zakonom. Istrpećete i istolerisaćete što ću morati da dam svoje mišljenje i o tome, a reći ću i o amandmanu i zakon, naravno. Ne moraju građani nijedne zemlje da znaju ime i prezime ministra. Nisu ministri estradne zvezde, nisu članovi šampionskog tima Crvene zvezde iz 1991-1992. godine pa da se zna. Bitno je šta oni rade, bitne su reformske mere koje sprovode. Znate, u jednom periodu bivšeg režima do 2012. godine smo nažalost svi znali za tog ministra finansija, jer je bio i predsednik Vlade, a više je služio da kuva kafu u Vladi, jer je odluke donosio neko drugi. Znali smo ime i prezime predsednika Vlade do 2012. godine i ministra finansija, koji zamislite, nikada neću zaboraviti tu rečenicu, koji je rekao – Srbija je statistički izašla iz krize, ali to njeni građani neće da osete. Znali smo ime i prezime tog čoveka, nažalost, koji je vodio Vladu Republike Srbije do 2012. godine za koju je Srbija statistički izašla iz krize, ali to građani Srbije neće da osete. Ne trebaju nam takvi ministri. Ne trebaju nam ministri koji ne izvode građane iz krize, ali izvode statistiku iz krize. Zakon o upisu javne svojine, voleo bih da definišemo dve stvari i da ponovim predlog koji sam rekao i pre nekoliko dana. Da li postoji šteta i koja je odgovornost Vlade Republike Srbije? Javna svojina koju su inertnošću predstavnika lokalnih samouprava, opštine i gradova i AP Vojvodine, inertnošću Bojana Pajtića, a verujem da su reči koje su upućene malopre verovatno upućene i Bojanu Pajtiću, dobro je, treba kritike, nije upisano pravo, nije podnet zahtev za upis javne svojine u roku koji je propisao zakon, koji je donela skupštinska većina. Sada ista ta skupštinska većina daje priliku ponovo i AP Vojvodina i inertnom, nesposobnom, neodgovornom Bojanu Pajtiću, koji to nije isto uradio, ali i drugim predstavnicima lokalnih samouprava i javnih preduzeća. O tome sam govorio. U tom poslu nema nevinih, politički nema nevinih, jer na lokalu sve poslaničke grupe koje sede u Narodnoj skupštini Republike Srbije imaju svoje predstavnike u tim javnim preduzećima koja nisu upisala pravo javne svojine, u tim lokalnim samoupravama i u toj AP Vojvodine, gospodina Bojana Pajtića, koja to isto nije uradila, koja je isto tako nesposobna i inertna i nema kadrove. Da li je nastala šteta? Nije. Ta imovina nije izgorela. Ta imovina nije otišla niz Dunav, niz Moravu. Ta imovina je državna imovina. Smatramo da će sa tom imovinom sa mnogo bolje i sa mnogo više pažnje raspolagati jedinice lokalne samouprave, javna preduzeća, koji inače gazduju tom imovinom. Zbog toga je neophodno da upišu pravo svojine, ali štete nema. Koja odgovornost Vlade Republike Srbije, nadležnog ministarstva može da bude? Da li ministar, a ovde u ovoj sali sede bivši ministri, može da ide od lokalne samouprave do lokalne samouprave ili od javnog preduzeća do javnog preduzeća ili ćemo mi ovde iz Narodne skupštine otići kod gospodina Bojana Pajtića i reći mu – hajde malo radi svoj posao umesto što razmišljaš samo o većini, da li je imaš ili nemaš i kada si izgubio legitimitet, hajde malo upiši javnu svojinu i nad imovinom koja je vlasništvo AP Vojvodine. Razmišlja se o drugim stvarima. Preče su druge stvari. Dobro je što je ta kritika upućena i AP Vojvodine i onima koji je vode proteklih 12 godina. Mislim da je mnogo kreativniji pristup i mislim da bi tačka spajanja trebala da bude kontrola nad ovim periodom, koji će se ovim zakonom danas dati predstavnicima lokalnih samouprava i javnih preduzeća, da nam ne protekne taj vremenski period uzalud. Ne bih se složio da odgovornost ne postoji. Zato što ću se, prvenstveno, kao građanin jedne male lokalne samouprave, ne znam da li su predstavnici lokalne samouprave podneli zahtev za upis javne svojine, u ponedeljak zainteresovati. Kao građanin ću reći – gospodine predsedniče opštine, da li ste vi to uradili, jer vi ste sada predsednik opštine, možda ćete biti u narednom periodu, možda će doći neko drugi, ali ja ću kao građanin ostati tu. Ta odgovornost se meri na izborima. Biće izbora, pa će ljudi u toj lokalnoj samoupravi pitati – gospodine predsedniče, gospodine direktore, da li ste vi to uradili? Niste, neću glasati za vas, ne radite vaš posao. To je odgovornost. Ako mislite da će skupštinska većina, da će ministar, da će Vlada Republike Srbije ići od lokalne samouprave do lokalne samouprave, zavrtati ruke i reći – ajde radite svoj posao, hajde Bojane Pajtiću radi svoj posao, hajde podnesi zahtev za upis javne svojine, ne, neće, ali su građani jedini merodavni i jedini do čijeg mišljenja nam je stalo. Mnogo kreativniji pristup i pružena ruka od strane SNS i prema gospođi Udovički, ali i prema drugim poslaničkim grupama je bila takva – dajte da nam ne prođe ovo vreme, dajte da napravimo jednu tabelu, dajte da tu tabelu stavimo na internet, dajte da to napravimo kao jedan javni poziv, da u toj tabeli stoje lokalne samouprave i javna preduzeća koja to nisu uradila sada. Neka se zastide oni koji neće uraditi za tri meseca, pa za šest meseci. Neka ih njihovi građani pitaju – šta vi to radite? Država nema mehanizam. Znam da će biti lepo napadati Vladu i znam da će neko reći – opozicija ima pravo, to joj je posao da napada. Nije problem, ali recite koji su mehanizmi kojima Vlada može da dođe u lokalnu samoupravu i da bilo koga sankcioniše zašto nisu uradili ili jesi uradio. To se radi na izborima. Ono što želim jeste da ovo vreme koje je dato Bojanu Pajtiću, AP Vojvodini, ali i drugim jedinicama lokalne samouprave, da ne razmišljaju o većini, da ne razmišljaju samo kako će da opstanu na vlasti, da ne razmišljaju samo o foteljama, automobilima, sekretaricama i mobilnim telefonima, da ne razmišljaju samo o veličini svojih kabineta, da ne razmišljaju o platama, već da razmišljaju o interesu jedinica lokalne samouprave. Dajte da napravimo neki sajt. Dajte da se nekim podzakonskim aktom tako nešto reši. Dajte da to bude javno, da bude transparentno, da kao što gospodin Zoran Stojiljković, moj prijatelj, profesor sa Fakulteta političkih nauka kaže – svetlost je najbolje dezinfekciono sredstvo u borbi protiv korupcije. Dajte da upalimo sva moguća svetla, da ne dozvolimo da ovaj protok vremena, koji se ovim zakonom daje Bojanu Pajtiću, AP Vojvodini, ali i drugim jedinicama lokalne samouprave, ne prođe bezveze, da ne dođemo u situaciju da u ovoj ili nekoj drugoj skupštinskoj većini raspravljamo na isti način. To je jedini način. Inače, da li će to biti četiri godine, da li će to biti tri godine i tri meseca, da li će to biti šest godina, koliko god, ako se danas zatvore oči pred ovim izazovom, ni 10 godina, ni tri meseca ili ne znam koliko meseci neće biti dovoljno. Neće biti dovoljno, ali neće biti dovoljno ni za Bojana Pajtića. Neće biti dovoljno ni za AP Vojvodinu. Ni oni nisu radili svoj posao. Nemojte da zatvarate oči. Nemojte da gledate na ovaj izazov samo sa jedne strane, politikanski. Niko nije uradio dobro svoj posao oko upisa javne svojine, ali država, Vlada nema mehanizam da na tako nešto natera jedinice lokalne samouprave. Građani nemaju štetu, osim što je jedna vrsta decentralizacije da se imovina javnih preduzeća, lokalnih samouprava upiše. Drugačije će se građani osećati. Drugačije će se voditi prema toj imovini. Ne smemo da zatvorimo oči danas kada izglasamo ovaj zakon. Ne želim da zatvaram oči. Pažnja na to. Ukoliko je pažnja podnošenje amandmana tri meseca, šest godina, četiri godine ili samo da bi dobili dva minuta vremena da kritikujemo Vladu i da kažemo – Vlada je odgovorna što Bojan Pajtić nije podneo zahtev za upis javne svojine, o čemu se radi ovde? Ko onda zloupotrebljava Skupštinu? Ko zloupotrebljava skupštinsko vreme? Mislim da je ovaj pristup kvalitetniji, nije moglo da se ubaci u ovaj predlog izmena i dopuna zakona, verujem da može određenim podzakonskim aktom i verujem da će Vlada na taj način pravljenje jednog zida lokalnih samouprava javnih preduzeća koja to nisu uradila ili koje to rade ili koje će to uraditi u naredne tri godine. U svakom slučaju mislim da je poenta da ove tri godine ne izgubimo, već da na taj način nateramo jedince lokalne samouprave i Bojana Pajtića da rade svoj posao, a da ne razmišljaju samo o većini, o kabinetima i o zadržavanju vlasti.
Zahvaljujem se gospodine Babiću. Reč ima prof. dr Janko Veselinović. Imate još minut i 20 sekundi [[Janko Veselinović, s mesta: Hteo sam repliku.]] Nemate mogućnost za repliku, možete samo ovo vreme koje vam je ostalo.
Kada sam spominjao radnice i radnike u pekarama, onda sam razmišljao upravo u tome šta oni rade. Dakle, oni savesno obavljaju svoj posao i gospodin Babić bi trebao da zna da kada dođe u pekaru da kupi burek, da mu neće reći - dođite za dva sata, biće burek za dva sata, nego će mu dati odmah burek, a ministri ne kažu to. Ministri kažu - imate tri godine za upis nepokretnosti, dođe rok, kaže - evo vam još dve godine. Rekao sam gospodinu Babiću, nije u to vreme bio u sali, pominjao je više puta gospodina Pajtića, a nijednom Ištvana Pastora. Oni su u koaliciji u pokrajini, a gospodin Pastor je u koaliciji sa vama ovde u republičkom parlamentu, pa pokušajte da sednete sa gospodinom Pastorom, jednim i drugim i da ih zamolite da pokušaju da upišu te nepokretnosti. Bilo bi jako dobro, neko je pominjao lokalne samouprave gde ste vi na vlasti, da vidite da li su vaši direktori uradili te poslove, da li su upisali nepokretnosti i pomenuli ste dva puta reči koje su se meni dopale - tačke spajanja i pružanja ruku.
Gospodine Veselinoviću, isteklo je vreme.
Samo jednu rečenicu molim vas. Dakle, tu se možemo složiti. Mi smo rekli - evo još godinu dana, evo mogućnosti tim direktorima lokalnim samoupravama da upišu te nepokretnosti. To je dovoljno. Izvršite pritisak na njih, a mislim da im je godinu dana dovoljno.
Zahvaljujem. Za reč se javio narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Ja nisam pravnik gospodine predsedavajući, ali ne treba biti neki izvanredan pravnik, a još manje doktor pravnih nauka da se zna da je velika razlika između izvršne i zakonodavne vlasti. Ogromna razlika i u ovlašćenjima između izvršne i zakonodavne vlasti. Ako s jedne strane imate pruženu ruku i tačku spajanja, kako ćemo Bojana Pajtića, ali i direktore i predsednike opštine iz moje stranke, ja ne zatvaram oči, da nateramo da i tih godinu dana ili tri godine nateramo da rade svoj posao? Sa druge strane, vi imate ubacivanje nekih politikanskih stvari, kritikujete gospodina Pastora koji je predsednik Skupštine AP Vojvodine. Sa kojim ovlašćenjima da da, sa kojim ovlašćenjima da podnosi zahtev za upis javne svojine u AP Vojvodini? Sa kojim ovlašćenjem predsednik Narodne skupštine treba da radi posao izvršne vlasti? To što se radi, ta odbrana je nemušta odbrana koja nije utemeljena ni u Ustavu ni u zakonu, to je politikanstvo, ja ne želim time da se bavim. Želim samo da sve jedinice lokalne samouprave upišu pravo javne svojine, da sva javna preduzeća to urade, da Bojan Pajtić počne da radi svoj posao umesto što razmišlja o većini u svojoj stranci i još više mu je stalo do većine u AP Vojvodine, da počne da podnosi zahteve, da počne da zaređuje platu koju ima. Samo želim da svako radi svoj posao, a ponajviše zato što je AP veća od svih jedinica lokalne samouprave i svih javnih preduzeća. Po najviše Bojan Pajtić, jer mislim da sve ove reči koje su upućene od strane opozicije, opozicionih narodnih poslanika, da su najviše upućene Bojanu Pajtiću, i nesposobnost, i nestručnost, i neodgovornost, i nerad i sve što je prouzrokovalo da AP bude jedna od onih jedinica lokalne samouprave koje nije podnela zahtev za upis javne svojine.
Zahvaljujem gospodine Babiću. Reč ima magistar Jovan Marković.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarko, s obzirom da imamo vrlo kratko vreme, neću činiti mnogo u uvodu. Hoću da u svom obraćanju poštovana ministarko, posebno dam vama podršku i dam na značaju vašem radu i vašoj ulozi u svim ovim procesima. Kada čujem predstavnike vladajuće koalicije, odnosno gospodina Babića, gospodina Antića i kada čujemo njihove komentare i njihove optužbe koje ovde iznose, meni je tek onda potpuno jasno u kakvoj se vi teškoj ulozi nalazite i kako će vama biti teško da ovaj proces otvorite. Ako gospodin Antić, danas sve nas pita koji je datum i ne zna da je danas 3. oktobar 2014. godine, onda sa pravom možemo da tvrdimo da on i ne zna da su već prošle dve godine od kada je ovaj režim na vlasti i da on ne zna kakvu su odgovornost i ulogu preuzeli na sebe, pre svega posle majskih izbora 2012. godine, kada su u politički život građana Srbije uveli termine komponovanje i prekomponovanje. Ako gospoda iz SNS sve vreme pokušavaju da nametnu taj koncept i utisak da su zaposleni u javnim preduzećima i lokalnim upravama nesposobni, da su neradnici, da su partijski zapošljavani, da zbog toga treba da odgovaraju, zbog toga što su na takvim mestima, itd. onda se nameće lažna slika funkcionisanja lokalnih uprava i onda vi imate problem. Bilo bi dobro da upravo sa tim ljudima otvorite i tu temu, zbog čega je posle majskih izbora 2012. godine smenjeno preko 100 predsednika opština i gradonačelnika koji su pobedili na izborima. Gospođo ministarko, bio sam u ulozi gradonačelnika Užica od 2008.-2012. godine i prvi smo u Srbiji uradili prostorni plan i generalni plan, upis u katastar nepokretnosti. Upisali smo imovinu, ali su zbog postupka prekomponovanja došli ljudi koji su prosto bili zatečeni i nisu znali o čemu se radi. Preuzeli su odgovornost za vođenje uprave oni ljudi koji nisu znali kako da taj posao završe i to nije jedini primer u Srbiji. Takvih primera imate desetine. Umesto da danas šef poslaničke grupe SNS priča o odgovornosti tih ljudi, o zaustavljenim procesima, opet se teret odgovornosti prenosi na neke ljudi koji nisu odgovorni i krivi, kao što su zaposleni u lokalnim upravama. Tvrdim da tu nije problem. Upravo je pitanje kontinuiteta, pitanje promena politika, pitanje stručnosti i pitanje rada. Čuli smo ovde u izlaganju koje trajalo 10 minuta 15 puta pominjanje imena Bojana Pajtića, ali nikako da se čuju imena onih ljudi koji su ove procese zaustavili u izvornom smislu tamo gde su trebali da pokrenu i energiju i snagu i stručnost ljudi, a to su lokalne uprave i javna preduzeća i svi oni koji nisu radili za ove dve godine ništa na ovom poslu. Drugo pitanje koje se ovde nameće iz izlaganja gospodina Babića jeste upravo pitanje kako da lokalne uprave koje nisu u ovih dve-tri godine završile poslove, po njegovom očekivanju dobro raspolažu sa imovinom. Zbog toga je upravo smisao ovog amandmana bio da se sa pokretanjem pitanja odgovornosti za prethodni rad, u stvari nameće i pitanje daljeg postupka. Dakle ako lokalne uprave nisu u predviđenom roku od tri godine odredile ovaj posao, postavlja se pitanje kako gospodin Babić misli da oni ovaj proces dalje vode, a suštinski on meša vrednosti, termine i kaže da je isto da li se ovaj posao završi za tri meseca ili za 10 godina. Ako je cilj i ove Vlade i ove koalicije da se ljudi zapošljavaju, onda je potpuno za očekivati da se traži od lokalnih uprava da ovaj posao što pre završavaju. Ako lokalne uprave danas nemaju popisanu imovinu, pitanje je - kako mislite da se pojavite za nove investicije, za nova radna mesta, kako možete da ponudite nešto prema investitorima? Ovde, gospođo ministarko, zaista očekujem da vaša uloga bude možda presudna, da svojim nastupom pokušate da usmerite ovu raspravu i da ukažemo na one probleme koji su zaista doveli do toga da neodgovornim ponašanjem na svim nivoima u prethodne dve godine ovaj posao nije priveden kraju. Hvala vam.
Zahvaljujem. Za reč se javio dr Janko Veselinović. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Uvažena potpredsednice Vlade, uvaženi narodni poslanici, kada smo predlagali ovaj amandman i predložili da se rok za upis nepokretnosti produži za još godinu dana, bili smo krajnje odgovorni, jer produženje roka za dve godine nosi sa sobom jednu opasnost koju smo imali u vidu. Naime, za otprilike godinu i po dana održaće se najkasnije lokalni izbori i koji će direktor javnog preduzeća, predsednik opštine ili gradonačelnik insistirati da se ovaj posao obavi u tom roku kada zna da posle toga dolaze izbore i da će se zagubiti trag njegove odgovornosti? O tome pričamo, gospodo iz vladajuće koalicije, i zbog toga tražimo u vama saveznika da podržite ovaj naš amandman. Dobro znam, gospodine Babiću, jako dobro znam razliku između zakonodavne i izvršne vlasti, jako dobro. Nisam siguran da vi znate, jer nažalost mešate neke stvari, odnosno ne znate da je nadležnost zakonodavne vlasti da vrši kontrolu nad primenom donetih zakona i to je ono što ovaj parlament ne radi. Da je to ovaj parlament radio, vi ste mogli preko nadležnih odbora da utvrdite da se ovaj zakon ne primenjuje u adekvatnoj meri. To je ono, gospodine Babiću, što vi ili ne znate ili pokušavate da javnost, na neki način, obmanete. Dakle, zakonodavna vlast ima punu odgovornost nad primenom zakona, kontrolom primene zakona, kao što i Skupština AP Vojvodine, kojom predsedava gospodin Pastor, ima odgovornost da kontroliše šta su uradila javna preduzeća u AP Vojvodine, usput neka javna preduzeća vode upravo kadrovi Saveza vojvođanskim Mađara i pokušajte gospodine Babiću, gospodo iz SNS, da sednete sa vašim koalicionim partnerima da pokušate da rešite ovo pitanje u narednih godinu dana, da se ne bavimo politikanstvom, jer ćemo doći u situaciju da ćemo opet za dve godine menjati ovaj zakon tako što ćemo produžavati rok. Nije ovo pitanje Vlade, svaka Vlada gleda da prikrije svoju odgovornost. Ova Vlada je najodgovornija zato što zakon nije primenjen, jer je mogla da postavi pitanje izvršavanja zakona, primene zakona lokalnim samouprava, pa ako nije zakon primenjen, mogla je da predloži pred izmenu zakona, kojom će sankcionisati te direktore javnih preduzeća koji ne izvrše popis imovine koja im pripada. To je mogla Vlada da uradi. To je mogla i ovim izmenama. Ako je produžila rok, mogla je da predvidi sankcije u ovim odredbama, šta će biti ukoliko oni te svoje obaveze ne izvrše. To je nedostatak osnovni ovog zakona i na to gospodo nemate odgovor. Nemate odgovor, ako dajete novi rok neodgovornoj osobi taj rok će biti potrošen bez prave svrhe. Ako date sankciju onda ste možda postigli neku svrhu, ali ne dve godine.
Zahvaljujem, gospodine Veselinoviću. Reč ima šef poslaničke grupe SNS, narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Reći ću samo jednu stvar. Gospodine Veselinoviću, pali ste. Pali ste jer, na koji način Vlada Republike Srbije može da smeni direktora javnog preduzeća kojeg nije izabrala, već je izabrala jedinica lokalne samouprave. Broj jedan, zašto ste pali dr Veselinoviću. Broj dva, zašto se pali dr Veselinoviću, je da Skupština AP Vojvodine je odgovorna zašto nije pratila sprovođenje zakona koji je donela republička Skupština, a nije sprovodio Bojan Pajtić.Drugo pitanje na koje ste pali. Ima ih mnogo, mešanje baba i žaba. Razumem da u ovim našim retoričkim stvarima i nadmudrivanjima nekad se pobedi, nekada se izgubi, ali nemojte ukopavati struku koju predstavljate. Velika je razlika između pristupa onog koji je bio u okviru bivšeg režima kojem pripadate, da je dovoljno da neko ko je bio direktor javnog preduzeća, ili je bio predsednik opštine pa nije radio dobro svoj posao, pa je otišao na drugu funkciju i sve se zaboravlja. Ne, ne zaboravlja se. Neko ko neodgovorno radi svoj posao, a vi ste se poprilično iznenadili kada je SNS uvela sistem odgovornosti prolaznih vremena zato što smo želeli konstantnu i stalnu pažnju ljudima koji predstavljaju građane Srbije, koji zastupaju njihove interese, da li u Skupštini, u Vladi, u javnim preduzećima, bilo gde. Ako neko ne radi dobro, mora da ode ranije, za tri meseca, za šest meseci, a ne da se čeka kraj mandata. Znam i da gospodin da i gospodin Pajtić čeka kraj mandata pa da može sve da se zaboravi za Razvojnu banku Vojvodine. Možda i ončeka kraj mandata pa da se sve zaboravi i za Fond za kapitalna ulaganja u Vojvodini. Ne može da se zaboravi. Ko se ogrešio o zakon, ko je odgovoran za upropašćavanje javne svojine? Ne može da se zaustavi. Gospodine, govornik Jovan, kolega iz Užica, zamolio bih vas da sa malo više pažnje slušate svoje kolege. Nije govorio gospodin Antić. Gospodin Antić sedi u drugom bloku. Iz Jagodine je kolega narodni poslanik. Govorio je gospodin Arsić, ali čim mu prezime niste zapamtili, potpredsedniku Narodne skupštine, nekom ko je ovde već 10, 12 godina, siguran sam da niste ni želeli da ga na dobar način shvatite za sva retorička pitanja koja je postavio, pa i retoričko pitanje – koji je danas datum? Dovoljno je bilo da pogleda na ručni sat pa će videti koji je danas datum. Nije morao da pita Narodnu skupštinu, osim ako to nije bilo retoričko pitanje, a bilo je retoričko pitanje. Ono što postavljam i postavljaću do kraja ove rasprave je pitanje – kako da ne propustimo ovo vreme koje smo dali Bojanu Pajtiću, AP Vojvodine i drugim jedinicama lokalne samouprave, a postoji odgovornost naravno i predstavnika SNS koji su u tim jedinicama lokalne samouprave? To ću veoma korektno i čista srca i čista obraza reći. Kako da ne propuste i da ne proćerdaju i ovo vreme koje im je dala Vlada RS kao mogućnost da rade svoj posao? Vlada RS ne može da zavrće ruku nikome. Ne može da smenjuje one koje nije imenovala. To će raditi građani na izborima, a na nama je da napravimo mehanizam da do toga ne dođe, bio taj rok godinu, tri ili pet godina. Zašto mislite da je godinu dana? Zašto mislite da ukoliko se uđe u izbornu godinu da će direktori javnih preduzeća ili predsednici opština da idu od tribine do tribine ili kao što smo malopre prisustvovali tribini kolege iz Užica – šta je sve urađeno u Užicu? Hajde da pričamo šta je urađeno u Užicu i u vreme kad su bili božićni praznici, kada su neke kolege onako dobro krckali prasetinu od božitnjara i nije ih bilo briga što građani Užica u tom trenutku nemaju vodu. Ali su zato pripadnici Vojske Srbije, Vlade Republike Srbije, radili na tome da građani Užica dobiju pijaću vodu. Ovo nije mesto za tribine. Ovo je mesto kako ćemo da pošaljemo snažnu i jaku poruku Bojanu Pajtiću i AP Vojvodine i drugim jedinicama lokalne samouprave da počnu da rade svoj posao.
Zahvaljujem se gospodine Babiću. Da bih omogućio da narodni poslanici danas raspravljaju o predmetu koji je na dnevnom redu, o amandmanu na član 2. koji su podneli narodni poslanici Marko Đurišić i ostali narodni poslanici, dajem pauzu od tri minuta. [[Posle pauze]] Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Naravno da je ovaj amandman u skladu s zakonom i Ustavom i naravno da je smislen i naravno da nudi rešenje za ovaj problem. Zbog javnosti, ovaj prvi amandman se odnosio na imovinu odnosno na javašluk oko upisa imovine lokalnih samouprava i Pokrajine Vojvodine, a ovaj se odnosi na javna preduzeća. Čuli smo svašta. U ovoj raspravi smo čak čuli da kad se ne sprovede zakon, da ne nastaje šteta. Onda je pitanje – a zašto se donosi zakon ako njegovo nedonošenje ne prouzrokuje štetu? Bilo je i pitanje kako kazniti nekoga ko nije uradio svoj posao za ove tri godine? Onda se i ministarka pitala kako to da Vlada kazni one koji su bili neažurni? Ja ću da vam kažem kako. Imate ovde javna preduzeća, a to se odnosi i na javna preduzeća čiji je osnivač država Srbija, ako neko sluša ovo. Ta javna preduzeća čiji je osnivač država Srbija, imaju svoje direktore. To znači da Vlada Srbije može da ih smeni ako nisu radili svoj posao, a njihov posao je za protekle tri godine bio da upišu svoju imovinu. Nisam čuo da je smenjen nijedan, ili bar da je smenjen iz ovog razloga. Da li je upisana imovina „Srbijavoda“ potpuno ili nije? Da se kladimo da nije. Njega treba smeniti inače i zbog Obrenovca, ali, neka bude razlog i to što nije uradio svoj posao oko imovine. Da li je upisana imovina EPS-a? Koliko čujem, taj direktor je ponovo dobio mandat. Dve i po godine je bio vršilac dužnosti a sada je postao formalno direktor, verovatno zato što je uradio nešto veliko za EPS, ali imovina sigurno nije upisana.
Vreme, gospodine Živkoviću.
Prema tome, eto načina kako da kaznite one koji brukaju Vladu Srbije, a samim tim i državu Srbiju.
Zahvaljujem, gospodine Živkoviću. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na drugu tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENI ZAKONA O PORESKOM POSTUPKU I PORESKOJ ADMINISTRACIJI Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Vesna Martinović, Borislav Stefanović, Zoran Živković, Vladimir Pavićević, Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, prof. dr Ninoslav Stojadinović i Slobodan Homen. Primili ste izveštaje Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vesna Martinović i Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Vesna Martinović. Izvolite.
Zahvaljujem se. Moj uvaženi i poštovani kolega Babić je rekao da treba da upalimo sva svetla u borbi protiv korupcije i ja se sa njim potpuno slažem, nego se bojim da nećemo biti u stanju da to uradimo, s obzirom na to da ni elektronske poreske prijave nismo u stanju da obezbedimo građanima da podnose. Opet smo kod produženja roka. Produženje roka je posledica nečega. Čega? Ne znamo. Produženje roka tražimo, bez da smo utvrdili razloge zbog kojih prethodno propisani rokovi nisu poštovani i bez da imamo garancije da će sada ovi rokovi biti poštovani. Ono što je razlika u odnosu na Zakon o javnoj svojini jeste da su ovde ipak u tehničkom smislu postojale neke pretpostavke koje su mogle, da su bile dalje razvijane, da dovedu do toga da 2014. godinu odnosno kraj 2014. godine završimo sa mogućnošću podnošenja elektronskih poreskih prijava. Kolega Ćirić u raspravi u načelu je napomenuo, stidljivo, zbog toga što se i njega ticalo, u vreme kada je bio direktor „Pošta Srbije“, 2009. godine, 6. februara, potpisan je prvi protokol o saradnji koji je predvideo i gde je „Pošta“ bila prvi poreski obveznik koji je podneo elektronsku poresku prijavu. Sada se pitam – ako je nešto moglo da bude urađeno 2009. godine, zašto je to nemoguće uraditi u 2014. godini? Zar pet godina nije bilo dovoljno da se u tehničkom smislu stvore pretpostavke za podnošenje elektronskih poreskih prijava? Ovo je posebno važno zbog toga što se danas nalazimo u vrlo teškoj finansijskoj situaciji, što se budžet, priznala to Vlada ili ne, ne puni očekivanom dinamikom i zbog toga je važno svim poreskim obveznicima olakšati, podstaći ih na podnošenje poreskih prijava i plaćanje poreza. Time što prolongirate rokove, to svakako ne činite. Hvala.
Zahvaljujem. Amandman na član 1. su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine Bečiću, poštovana gospođo Udovički, dakle, u Zakonu o poreskom postupku i poreskoj administraciji menja se član 38. stav 7. Naš predlog je da se izmene tačke 1, 4. i 5. unutra ovog stava člana 38. koji se menja predlogom koji brani gospođa Udovički. Mi, dakle, smatramo da porez na dobit pravnih lica, osim poreza na dobit pravnih lica po odbitku, da to treba da stupi na snagu već od 1. januara 2015. godine, umesto od 1. aprila 2015. godine, kako je predloženo. Kada se tiče akciza, takođe od 1. januara 2015. umesto 2016. godine i porez na prihod od samostalnih delatnosti za preduzetnike koji vode poslovne knjige, mi smatramo, takođe, od 1. januara 2015. godine, umesto od 1. januara 2016. godine. Vlada nije prihvatila naš amandman, mislim bez razloga i napisala je da se amandman ne prihvata iz razloga što se predloženim rešenjem produžavaju rokovi za isključivo dostavljanje poreskih prijava u elektronskom obliku na način da se optimizuju troškovi za uspostavljanje adekvatnog informatičkog sistema učesnika u poresko-pravnom postupku. Pazite, mi smo podneli naš amandman sa istim obrazloženjem, da kažemo da će našim predlogom da se optimizuje, u potpunosti će sve biti zadovoljeno. Zato, dva pitanja za gospođu Udovički sada. Prvo, zašto zaista nije usvojen ovaj naš amandman, gospođo Udovički? Molim vas, ipak da odgovorite na ova pitanja. Drugo, ako ne možete da odgovorite na ova pitanja koja se tiču predloga zakona, možete li da nam kažete zašto je gospodin Vučić zabranio emitovanje „Utisak nedelje“?
Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SNS, gospodin Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, voleo bih da kada moje kolege poslanici malo diskutuju, provere da li se već podnose elektronske prijave za porez? Evo, porez na dodatnu vrednost podnosi se u elektronskom obliku, poreska prijava. Porezi na isplate zarada podnose se u elektronskom obliku. Završni račun pravnih i fizičkih lica podnosi se u elektronskom obliku. Ko ima najveći problem sa podnošenjem poreskih prijava u elektronskom obliku? Ne poreska uprava, nego poreski dužnik. Poreski dužnik treba da obezbedi sredstva, odnosno da tehnički bude opremljen da bi mogao da podnese poresku prijavu u elektronskom obliku. Ako pročitate pažljivo sledeći stav ovog istog člana, videćete da je obaveza podnošenja poreskih prijava u elektronskom obliku iz ovih rokova koji su predviđeni izmenama i dopunama zakona, ali još uvek nije niko sprečen i onemogućen da ukoliko želi, tu poresku prijavu podnese u elektronskom obliku. Obaveza nastaje od ovih rokova. Proverite malo, već mnoga pravna i fizička lica svoje poreske prijave podnose u elektronskom obliku. Nije jasno čemu ovolika želja da se nešto što je već sasvim izvesno toliko napada, a tačno je da smo imali problema u funkcionisanju i poreske uprave, tačno je da smo promenili nekoliko direktora, a tačno je da se sada vode određeni postupci zbog osnovane sumnje da su direktori pojedinih poreskih uprava, odnosno filijala ili regionalnih centara uzimali reket od poreskih obveznika da bi im umanjivali poreske osnovice. Čini mi se da su u pitanju „Robne kuće Beograd“, koje su prodate iz stečaja 2006. ili 2007. godine. Poreska obaveza je nastala 2008. godine. Ko je doveo te direktore poreskih uprava i regionalnih centara? Što se onda čudite što je država u ovakvom haosu? Ne možemo za sve ove godine da otkrijemo kakve ste sve ljude uvlačili u državnu upravu i kakve sve probleme ima država da sa tako lošim kadrovima, stranačkim kadrovima koji su zapošljavani do 2012. godine izađe na kraj.
Zahvaljujem gospodine Arsiću. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vesna Martinović i Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da amandman nije u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Vesna Martinović. Izvolite.
Dakle, moram samo par uvodnih rečenica da navedem. Kod Zakona o javnoj svojini isto kao i kod Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji predloženo je prvim amandmanom brisanje prvog člana i drugim amandmanom brisanje drugog člana kojim se propisuje stupanje na snagu. Dakle, ta dva amandmana su jedna logički povezana celina gde jedna bez druge prosto ne idu. Kod Zakona o javnoj svojini nije utvrđena bilo kakva nesaglasnost sa Ustavom i zakonom, za razliku od ovog drugog zakona gde je to utvrđeno iako je, kao što kažem, amandmani potpuno istovetni i logički povezani sa amandmanom kojim se predlaže brisanje predloženog produženja roka. Zbog toga pozivam i narodne poslanike da uvaže ovaj amandman, osim obrazloženja koje je Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo dao, a koji ne samo što nije logičan nego nije ni u skladu sa prethodno donetom odlukom koja se tiče Zakona o javnoj svojini. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, akademik Ninoslav Stojadinović i Slobodan Homen. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Hvala predsedavajući, bez obzira što ne možemo ravnopravno da učestvujemo u ovoj raspravi, jer čim na red neko dođe neko iz opozicije da kaže nešto, vi prekinete sednicu i to je novi manir. Ali, dobro. Kada je u pitanju ovaj amandman, on se tiče stupanja na snagu ovog zakona. Naime, predviđeno je da on stupi na snagu narednog dana od dana donošenja. Mi smo predložili da on stupi na snagu osmog dana od dana donošenja. Zašto? Zato što smo hteli da obezbedimo što veću pravnu sigurnost. Zašto? Zato što su ovi zakoni svi stigli po hitnom postupku i što svi stupaju praktično sutradan od dana donošenja i na koji način onda mi obezbeđujemo pravnu sigurnost da li to u nekom parlamentu i uporednom pravu ima? Dakle, stigne zakon po hitnom postupku, izglasa se još u danu kada teče rasprava i sutradan će ovaj zakon stupiti na snagu. Zbog toga smo mi, predsedavajući, potpredsednice Vlade, uvaženi poslanici predložili da ovaj zakon stupi na snagu osmog dana od dana objavljivanja. Pošto mi niste dali pravo na repliku na izlaganje gospodina Babića, koji je rekao da sam ja „pao na nekom ispitu“ hteo sam samo da kažem da gospodin Babić nije ni mogao ni da padne na ispitu pošto na njega nije ni izašao … [[isključen mikrofon]]
Isteklo je vreme po amandmanu. Koristite vreme ovlašćenog predstavnika? Izvolite. Molim vas da govorite o amandmanu.
Molim vas, koliko imam vremena? Naime, radi se o pravnoj sigurnosti onih koji treba da primenjuju ovaj zakon. Neki poslanici, pomenuo sam im ime, rekli su da ja nisam položio, kada sam pričao o činjenici da građani moraju da osećaju pravnu sigurnost i kažem, oni nisu ni mogli da padnu, zato što nisu ni izašli na ispit, kao i neke njihove kolege koje su dobile doktorate … [[isključen mikrofon.]]
Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Poštovani narodni poslanici, pošto smo završili raspravu o 1, 2, 3. i 4. tački dnevnog reda ove sednice, podsećam vas na odredbu članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine prema kojoj predsednik Narodne skupštine može da odredi da dan za glasanje o predlogu pojedinost zakona bude odmah po završetku pretresa tog predloga zakona. U skladu sa ovom odredbom određujem petak 3. oktobar 2014. godine sa početkom u 13,20 časova kao dan za glasanje o prve četiri tačke dnevnog reda ove sednice, odnosno o: Predlogu zakona o izmenama Zakona o javnoj svojini; Predlogu zakona o izmeni Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji; Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (drugi projekat razvoja zdravstva Srbije) između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Moldavije o saradnji i uzajamnoj pomoći u carinskim pitanjima. Poštovani narodni poslanici, 15 minuta mora da protekne da bi se resetovao sistem, da bi novi poslanici koji su danas stupili na dužnost, da mogu ravnopravno da glasaju sa vama. Hvala vam. [[Posle pauze.]] Poštovani narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje, potrebno je da utvrdimo kvorum. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine u danu za glasanje postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 158 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da, prema tome, postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O JAVNOJ SVOJINI Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o javnoj svojini, u načelu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – 155, protiv – četiri, uzdržanih – nema, nije glasalo tri od ukupno prisutna 162 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila Predlog zakona u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vesna Martinović i Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 158 od ukupno prisutna 164 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević, Enis Imamović, Riza Halimi i Šaip Kamberi. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – tri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 162 od ukupno prisutno 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, akademik Ninoslav Stojadinović i Slobodan Homen. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 160 od ukupno prisutno 167 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 162 od ukupno prisutno 167 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vesna Martinović i Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – osam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 159 od ukupno prisutno 167 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević, Enis Imamović, Riza Halimi i Šaip Kamberi. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – tri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 164 od ukupno prisutno 167 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, akademik Ninoslav Stojadinović i Slobodan Homen. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 162 od ukupno prisutno 169 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – tri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 166 od ukupno prisutno 169 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Podsećam vas da je članom 3. Predloga zakona predviđeno da ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“. Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije zakoni i drugi akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – 160, protiv – osam, uzdržanih – nema, nije glasalo tri od ukupno prisutnog 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o javnoj svojini, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 159, protiv – devet, uzdržanih – nema, nisu glasala tri od ukupno prisutnog 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama Zakona o javnoj svojini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENI ZAKONA O PORESKOM POSTUPKU I PORESKOJ ADMINISTRACIJI. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, u načelu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 160, protiv – pet, uzdržanih – nema, nije glasalo šest od ukupno prisutnog 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vesna Martinović i Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – osam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 162 od ukupno prisutnih 170 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 166 od ukupno prisutnih 170 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vesna Martinović i Borislav Stefanović. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 161 od ukupno prisutnih 170 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović-Korać, Snežana Malović, Goran Bogdanović, dr Ninoslav Stojadinović i Slobodan Homen. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 162 od ukupno prisutnog 171 narodnog poslanika. Podsećam vas da je članom 2. Predloga zakona predviđeno da ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“. Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije, zakoni i drugi akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Stavljam na glasanje predlog dase utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 158, protiv – 10, uzdržanih – nema, nisu glasala tri od ukupno prisutnog 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 160, protiv – devet, uzdržanih – nema, nisu glasala dva od ukupno prisutnog 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmeni Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji. Pošto sada treba da odlučujemo o predlozima zakona o potvrđivanju međunarodnih sporazuma, tačke 3. i 4. dnevnog reda, podsećam vas da, na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuje zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora većinom glasova svih narodnih poslanika. S obzirom da na navedene predloge zakona nisu podneti amandmani, saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika, Narodna skupština će o ovim predlozima zakona glasati samo u celini. Imajući to u vidu, prelazimo na odlučivanje. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda - PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA O ZAJMU (DRUGI PROJEKAT RAZVOJA ZDRAVSTVA SRBIJE) IZMEĐU REPUBLIKE SRBIJE I MEĐUNARODNE BANKE ZA OBNOVU I RAZVOJ. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Drugi Projekat razvoja zdravstva Srbije) između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 164, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo sedam od ukupno prisutnog 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda - PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA IZMEĐU VLADE REPUBLIKE SRBIJE I VLADE REPUBLIKE MOLDAVIJE O SARADNjI I UZAJAMNOJ POMOĆI U CARINSKIM PITANjIMA. Stavljam na glasanje Predlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Moldavije o saradnji i uzajamnoj pomoći u carinskim pitanjima, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 168, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala tri od ukupno prisutnog 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Nastavak sednice je u utorak u 10.00 časova. Zahvaljujem se.