Poštovane narodni poslanici, danas je 1. decembar, Svetski dan borbe protiv side. U Srbiji više od 4.000 ljudi živi sa HIV-om, među njima 47 odsto mladih od 15 do 29 godina. Senzibilitet za aktivnost prevencije i ljude koji žive sa HIV-om Narodna skupština Republike Srbije je pokazala formiranjem parlamentarne grupe koja se sastoji od devet narodnih poslanika, koja ima zadatak da tokom kreiranja nacionalne strategije i drugih relevantnih dokumenata, informiše državne institucije o pitanjima i problemima koje smatra prioritetnim za ljude koji žive sa HIV-om. Narodna skupština Republike Srbije odazvala se pozivu Interparlamentarne unije da se u našoj Skupštini obeleži ovaj dan, te vas obaveštavam da će se tim povodom u ponedeljak, 6. decembra 2010. godine, u maloj sali Doma Narodne skupštine, sa početkom u 9.00 časova, održati Parlamentarni seminar na temu: "Uloga parlamenata i parlamentaraca u stvaranju efikasnog odgovora na HIV". Poručimo danas sa ovog mesta da ljudi sa HIV-om žive sa nama, da im kao društvo dugujemo podršku, ne dozvolimo da se bore i sa nama i sa našim predrasudama. Nastavljamo rad Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuju 73 narodna poslanika. Da bismo utvrdili broj poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace kartice u poslaničke jedinice. U ovom momentu vas ima 86, odnosno već 90, pa konstatujem da ima uslova za rad. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Aleksandra Janković i Miroslav Markićević. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam, pored predstavnika predlagača Milana Markovića, ministra za državnu upravu i lokalnu samoupravu, pozvala da sednici prisustvuju i Vladana Jović, pomoćnik ministra za državnu upravu i lokalnu samoupravu, i Slavica Stišović, rukovodilac Grupe u Ministarstvu za državnu upravu i lokalnu samoupravu. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O DRŽAVNOJ UPRAVI (načela) Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada. Primili ste izveštaj Odbora za pravosuđe i upravu. Pre otvaranja načelnog pretresa podsećam vas da, shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe na sledeći način: poslanička grupa Za evropsku Srbiju - jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslanička grupa SRS - jedan sat 7 minuta i 12 sekundi; poslanička grupa G17 plus –28 minuta i 48 sekundi; poslanička grupa "Napred Srbijo" - 25 minuta i 12 sekundi; poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica - 24 minuta; poslanička grupa SPS - JS - 18 minuta; poslanička grupa LDP - 14 minuta i 24 sekundi; poslanička grupa Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi;poslanička grupa manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslanička grupa PUPS - šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi nijedne poslaničke grupe imaju pravo da govore jedanput do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da podneste prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih predstavljaju: narodni poslanik Đuro Perić, poslaničku grupu PUPS; narodni poslanik Zoran Kasalović, poslaničku grupu SPS-JS; narodni poslanik Milica Radović, poslaničku grupu DSS – Vojislav Koštunica, narodni poslanik Zoran Krasić, poslanička grupa SRS. Saglasno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona. Da li predstavnik predlagača, gospodin Milan Marković, ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu želi reč? (Da.)
Hvala, poštovana predsednice Narodne skupštine. Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj predlog zakon o izmenama i dopunama Zakona o državnoj upravi ima dva cilja. Jedan, kao što možete da vidite iz člana 2, odnosi se na prilagođavanje odredbi zakona novim odredbama koje se odnose na visoko obrazovanje. Ono što je suština nalazi se u članu 1. ovog predloga zakona i odnosi se na, praktično, afirmaciju razvoja uprave u Srbiji. Kao što vam je poznato, Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu je pre dve i po godine započelo jedan projekat koji se odnosi na automatizaciju procesa izdavanja matičnih knjiga, odnosno uspostavljanje centralnog registra matičnih knjiga u Republici Srbiji. Taj proces u suštini ima nekoliko faza, koja svaka za sebe nosi neku od dobrobiti za građane i za državu. Prva faza jeste ta da je uspostavljanjem jedinstvenog sistema moguće da svaki građanin svoje izvode iz matičnih knjiga izvadi bilo gde, u bilo kojoj opštinskoj upravi u Republici Srbiji, nezavisno od matičnog područja u kome se njegova matična knjiga vodi. Druga faza, istovremeno sa ovim, u zakon su unete odredbe da ti izvodi iz matičnih knjiga važe neograničeno. Promenili smo obrasce. Obrasci imaju jedan nemali broj elemenata zaštite. Sada kada neko uzme izvod iz matične knjige rođenih, venčanih ili umrlih, taj izvod važi neograničeno, što onemogućava da se građani maltretiraju i da uvek moraju da imaju izvod ne stariji od šest meseci, što je inače bilo, rekao bih, posledica neke čudne prakse, obzirom da u ranijim matičnim knjigama takođe nije stajalo nikakvo vremensko ograničenje. Sada u svakom slučaju stoji izričita odredba da izvodi važe neograničeno. Važe sve do onog momenta dok se podaci o njima ne promene. Treće, što je u stvari i najvažnije, uspostavljanjem ovog centralnog sistema organi državne uprave i jedinice lokalne samouprave mogu da komuniciraju direktno sa sistemom. U ovom momentu mi u sistemu imamo nešto preko dva miliona upisa. To je posao koji će trajati sigurno do sredine 2012. godine zbog toga što jedinice lokalne samouprave jednostavno ne mogu da izvrše upise, nisu ni tehnički osposobljeni. Mi radimo na tome, ali jedan veliki broj građana se već sada nalazi u sistemu i određeni broj gradova. Tu je, u stvari, bitna ova izmena zakona koji danas predlažemo, zbog toga što ustanovljava kao zakonsku obavezu državnim organima, odnosno organima državne uprave, ovde konkretno da u svim postupcima kada rešavaju o pravima, obavezama, po zahtevima građana, moraju sami da pribavljaju ona dokumenta koja su im dostupna putem elektronske komunikacije. Šta bi to u praksi trebalo da znači u narednim mesecima? To bi značilo, kada dođete u organ državne uprave, recimo MUP i hoćete da vadite pasoš, nema pravo MUP da vam traži izvod iz matične knjige rođenih, već je to nešto što država već poseduje i zbog toga će MUP, elektronskim putem, da pribavi taj dokument. Ova zakonska odredba, u stvari, uspostavlja jedan novi princip u radu organa državne uprave, a to je da sva dokumenta koja se nalaze kod organa državne uprave, a nalaze se u tim registrima koje država treba da stvara, kažem, ovaj matični se već radi, već je skoro polovina urađena, dakle, svi ti dokumenti koje država ima nema potrebe građani da njima barataju. Mogu građani da ih imaju, ko želi da ima kući izvod iz matične knjige moći će da ga ima, naravno. Ali, nema potrebe da mi kao građani budemo neki pismonoša od jednog do drugog šaltera državnih organa i da donosimo svoja dokumenta. Ceo taj posao sa matičnim knjigama znači, mi smo svi ovde, normalno, punoletni i imali smo prilike, susretali smo se od svoje osnovne, srednje škole, fakulteta, oni koji imaju decu, kada su upisivali decu u školu, susretali smo se sa tim izvodima iz matičnih knjiga milion puta. Verovatno se svako od nas nervirao i što mora da uzima taj izvod i što mora da putuje u tačno određenu opštinu da bi uzeo izvod i što mora da bude ne stariji od šest meseci. Dakle, mi na ovaj način praktično sve to stavljamo u prošlost i neke buduće generacije, jednostavno, mnogi ljudi neće ni znati šta je izvod iz matičnih knjiga, jer kada se sad uspostavi centralni registar, svi državni organi će baratati tim registrom bez potrebe da građani učestvuju u tom baratanju. Iskreno se nadam, za nekoliko godina, kada pitate nekog mladog čoveka – je l' imaš izvod iz matične knjige, on će gledati u čudu jer neće ni znati šta je izvod iz matičnih knjiga. To je stvar koja će cirkulisati u elektronskoj formi između državnih organa. Znaće, kažu potpredsednici Skupštine – oni koji dobiju dete. Hvala bogu, oni će znati i treba da znaju. To je jedan kratak predlog izmena i dopuna Zakona. Ići će izmene i dopune Zakona o lokalnoj samoupravi, da bi lokalne samouprave postupale na isti ovaj način. Naravno, može se zameriti zašto ne postoji jedan opšti zakon koji bi u celini ovo regulisao. Verujte da je u ovom momentu teško sagledati jer s druge strane imamo Zakon o zaštiti podataka o ličnosti. Mnogo sam razgovarao sa gospodinom Šabićem vezano i za ovaj zakon. Ovo i svi ti podaci koji treba da se nalaze u tim registrima su posebno osetljivi sa aspekta zaštite podataka o ličnosti. Zbog toga mislim da je bolje da idemo postepeno, ali je nesporno da smo krenuli i da ćemo zakone lako doneti, važno je da mi brže napredujemo u pravcu uspostavljanja tih centralnih registara. U svakom slučaju, nadam se da do kraja mandata ove Vlade, ukoliko bude dugačak koliko bi trebalo da bude dugačak, ali nema dileme da zaista za nekoliko godina Srbija će imati taj matični registar, kao centralnu bazu podataka i, verujte, to je možda i najveća reforma državne uprave od stvaranja one stare Jugoslavije, pa do danas. Toliko u uvodnom izlaganju. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Da li izvestioci nadležnih odbora, gospodin Ristić i Vlatko Ratković, žele reč? (Da.) Gospodin Vlatko Ratković ima reč.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Kao predsednik Odbora za zakonodavstvo, želim da kažem nekoliko reči o novelacijama ovog zakona. Dakle, radi se praktično, kao što vidimo, o izmenama svega dva člana. Osobina jedne dobre države svakako je i dobra državna uprava i to je ono čemu mi ove dve i po godine, kao saziv parlamenta, stremimo u mnogim segmentima državne uprave, zahvaljujući na prvom mestu ministarstvu na čijem čelu je gospodin Marković. Mislim da smo dosta stvari uradili na poboljšanju rada državne uprave. Daleko od toga da smo mi na nivou jedne Bavarske ili Nemačke ili Italije u pogledu kvaliteta, efikasnosti, otvorenosti državne uprave, u kvalitetu pružanja usluga koje je država dužna da pruža strankama, odnosno građanima, ali u svakom slučaju ovaj normativni okvir i normativni okviri koje smo do sada imali pružaju dobru osnovu za poboljšanje rada naše države. Birokratija je nešto što je, neki kažu, nužno zlo. Ona mora da postoji u svakom sistemu. Stvar je u tome da birokratiju svedemo na prvo nominalno, odnosno brojčano, jednu podnošljivu za društvo meru i s druge strane, kvalitet rada te birokratije da podignemo na viši nivo, kroz edukaciju, kroz bolji rad, kroz njihovu stručnu osposobljenost. Jedan član se odnosi na usklađivanje, kao što je rekao ministar, sa drugim zakonima, na prvom mestu zakonima o visokom obrazovanju, i usklađivanjima ovih zvanja, odnosno stručne spreme sa terminologijom koja se odnosi na akademske studije, studije master, specijalističke strukovne studije, odnosno na osnovne studije u trajanju od najmanje četiri godine. Drugi član koji se dodaje u ovim izmenama ovog zakona odnosi se suštinski na obaveze organa državne uprave da u svom radu i u radu sa strankama koriste podatke drugih organa i organizacija lokalne samouprave, organizacija autonomne pokrajine, kao i organizacijama kojima su poverena javna ovlašćenja. Ono što je važno ovde reći jeste da vršenje uvida u ovakve podatke i pribavljanje podataka iz evidencija, odnosno registara koji se vode u elektronskom obliku, vrši se putem informacionih sistema koji obezbeđuje sigurnost i zaštitu podataka. Dakle, ključne reči su podržavanje novih informacionih tehnologija, ali sa druge strane i sigurnost i zaštita podataka u odnosu na građane na koje se ti podaci odnose. DS podržava ovaj zakon, podržava ove izmene i naravno da ćemo se u danu za glasanje opredeliti za ovaj zakon.
Ko se javlja od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa? Gospodin Velimir Ilić.
Gospođo predsednice, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, mi smo očekivali da će da bude nekih ozbiljnijih promena u ovom zakonu, ali kao što vidite tu su neke sitnice koje će se promeniti, ali u suštini se ništa neće bitnije menjati u lokalnoj upravi. Želeo bih sada da podsetim gospodina ministra Markovića da on, kao ministar, krši Ustav, krši zakone Republike Srbije konstantno, da se on, kao ministar za lokalnu upravu, meša u rad lokalnih vlasti, da postavlja on lokalne funkcionere, da potpuno anulira lokalne izbore koji su se održali regularno i na jedan zakonit način i da bukvalno radi uz podršku Vlade šta hoće sa lokalnim vlastima. Zato imamo ovo stanje koje je totalno haotično u lokalnoj upravi. Imamo odbornike koji bukvalno ne znaju ni čiji su, ni ko su, ni šta su, i od nedelje do nedelje oni se menjaju, a na to ih podstiče Ministarstvo za lokalnu samoupravu. Ne mogu da shvatim da u Kraljevu lokalna vlast koja je dobila izbore bude promenjena i da ta odluka na sudu padne na svim sudskim procesima, a da gospodin ministar lično postavi strukturu koja je na vlasti, strukturu koja je nesposobna. Oni su iskoristili lep period da samo prave neke zapisnike, ništa bitnije da urade, da naprave, da srede posle ovog zemljotresa koji je bio u Kraljevu. Ministar Marković je tamo i koordinator tog celog procesa. Kako je moguće da Maja Gojković, sa njenom partijom koja nije učestvovala na izborima u Kraljevu, ima sad najveću odborničku grupu. Kako je moguće da se nekome po naredbi ministra dodeli vlast, a on nema veze, nije ni bio na izborima, nije imao prijavljenu listu i nije učestvovao u izbornoj kampanji i bilo šta drugo. Kako je moguće da se otmu mandati određenoj političkoj partiji koja je učestvovala na izborima i da se dodele nekome ko će biti podoban i ko će sa partijom gospodina Markovića napraviti lokalnu vlast? Kako je moguće, na primer, u Žitorađi, da dve partije koje nisu imale nijednog odbornika, sad imaju maltene najveću odborničku grupu. Privedemo malo, uhapsimo, uplašimo, saslušavamo, preslišavamo, sve to radimo lepo, a onda kažemo odbornicima – ajde sad, pređite ovamo, svi ćete dobiti posao, vaši članovi porodica, dobićete kredite, dobićete šta god hoćete, ali da pređete na kontrastranu. Kako je moguće, u Rači, gde je Nova Srbija ubedljivo pobedila, da dođe Dinkić i da jednostavno kaže imate izbor, ili fabriku Jura ili lokalna vlast da pređe kod nas i rukovodstvo i predsednik opštine i svi pa ćete dobiti Juru, inače nema, Jura odlazi u neki drugi grad. I naravno, uz befel gospodina Markovića, to se sve nezakonito odigra i završi na način kako se to i završava. Lokalne vlasti u Srbiji ne liče ni na šta, a vi ste sad samo doneli tobože izvod iz matične knjige rođenih, može da važi trajno. To je veoma bitna stvar koju ste doneli i doneli ste da eventualno plate će nešto povećati, pojačati se posle Nove godine u lokalnoj upravi sa srednjom školom, a troškovi života, gospodine Markoviću, u Srbiji su porasli za preko 40%. Prema tome, to što vi raditi sa lokalnom upravom to je greh, to nigde nema, to je kršenje zakona, to je kršenje Ustava RS, i više se ne zna ni ko je gradonačelnik, ni ko je pobedio, ni do kada će biti, ni čiji su odbornici, ni ko su odbornici itd. Kako je moguće vaš pomoćnik da dođe u opštinu Topola i da na jednom skupu koji je bio kaže – za vas su došli crni dani jer imate gradonačelnika iz Nove Srbije. Šta vi hoćete? Hoćete da vi uzmete gradonačelnika van izbora i da tobože vi vršite vlast, a svaka vlast vaša je propala i nikakva, i vaše opštine gde ste na vlasti su najgore, i to su najveći problemi u Srbiji. Zašto? Zato što je neprirodna, što je narod nije izabrao i što pokušavate raznoraznim političkim ucenama, raznoraznim kupovinama, trgovinama, zapošljavanjima da uzmete tu vlast po svaku cenu. Vi sada tu sedite, naravno, u Skupštini, smeškate se, a već popodne odete na teren i demolirate nekoliko opština, poremetite nešto što je prirodno u određenoj sredini i napravite vlast koja ne može da uradi ništa. Zašto se ne zalažete kao ministar za lokalnu upravu za decentralizaciju vlasti, preko opština, da ono što se u opštini zaradi ostane tamo u opštini, a ne da vam opština dobija milostinju od ministarstva kao neka transferna sredstva itd, i da je ucenjujete ovima ćemo dati, ovima nećemo, ovi su podobni, ovi nisu podobni. Opštine gde je na vlasti opozicija su najčestitije jer svakodnevno ih proveravate i šta ne radite. A proverite malo vaše opštine, gospodine ministre, i videćete kakav je tamo javašluk, kakav je tamo haos i kakva je tamo nedisciplina? Kako se daju poslovi, kolike su cene? Proverite malo grad Beograd, proverite koliko je kvadrat asfalta u Beogradu, a koliko je na putevima regionalnim širom Srbije? Pogledajte kolike su cene u Beogradu, a kakve su u Srbiji? Zašto ste zanemarili pojedine opštine, koje su izvor prihoda i za Beograd i za Srbiju? Zašto ste potpuno uništili ekološki i Lazarevac, i Obrenovac, i mnoge druge gradove širom Srbije, uz obećanja da ćete im rešiti probleme, a ništa niste rešili? Obećali ste u Aranđelovcu kule i gradove, sve ste obećali, da biste uzeli vlast onako kako ste je i uzeli, oteli. I šta ste uradili, gospodine Markoviću? Ništa. Šta ste uradili u Odžacima? Obećali ste blagostanje, samo kad vi pobedite. Sve će biti med i mleko. Ljudi su ostali da žive u jadu, nesreći, bedi, tamo nijedna fabrika ne radi, gospodine Markoviću. Tamo nema kuda da prođete da ljudi priđu svojim kućama. Uzeli ste Vrbas. Otišli ste, vodili kampanju, govorili sve ćete uraditi, sve ćete srediti. Na šta liči danas Vrbas? Šta se u Vrbasu dogodilo pozitivno? Ništa. Samo prazna obećanja, kao i obično. Oteli ste maltene Kosjerić za jednog odbornika. Šta ste uradili? Doveli ste im spalionicu guma u cementaru, u najčistije područje Srbije nadomak Divčibara, nadomak Zlatibora itd, i pravite im spalionicu, tobože Nemci im poklanjaju stare gume da gore u cementari koju ste vi budzašto prodali u privatizaciji. Vaša partija, današnji predsednik Vlade Cvetković, koji je bio direktor Agencije za privatizaciju. Prema tome, gde god ste došli upropastili ste. I sada radite to što radite, otimate opštine, otimate opštinu po opštinu, uzimate, ucenjujete, dovodite vaše ljude na vlast. Kažete – ovde ne može da se pokrene ništa što su na vlasti ljudi iz opozicije, ali mi kad dođemo sve će biti u redu. Vi kada dođete onda tek nastaje haos, javašluk, korupcija, mito, nerad, nedisciplina, raspuštanje svih institucija i naravno naredbe koje dolaze samo iz Beograda šta i kako da se radi. Navedite jednu opštinu u Šumadiji, u Pomoravlju koja funkcioniše kako valja, gde ste vi na vlasti, gospodine Markoviću, gde je vaša partija na vlasti? Navedite, nemate za primer nijednu opštinu. Jug Srbije ste potpuno uništili. Obećanja, obećali ste u Kuršumliji sve i svašta. Kada smo mi pobedili u Kuršumliji, kada je gradonačelnik iz Nove Srbije, e sada ste rekli – nećemo vam dati ništa zato što niste poslušali da mi pobedimo, pa biste onda imali. Šta bi imali oni da ste vi pobedili? Ništa, kao i ostale opštine. Pogledajte opštine gde smo mi na vlasti koje godinama blistaju, rade, funkcionišu, gde su na zdravim osnovama i još kad ne biste vi ometali i smetali onda bi sve bilo u najboljem redu. Ova otimačina odbornika, mandata odborničkih, uzimanje čitavih poslaničkih grupa, to nije zabeleženo u istoriji lokalne uprave. Prema tome, gospodine Markoviću, predložio bih dopune ovog zakona. Da se ukinu lokalni izbori. Zašto će vam lokalni izbori, kad mi imamo tako pametnog ministra, koji zna da ode u opštinu i da uspostavi vlast koja njemu odgovara. Znači, ne treba da budu lokalni izbori. Evo vi ste sad nadležni, vi uspostavite lokalne vlasti, postavite predsednike opština, gradonačelnike i sve će biti u najboljem redu. Prema tome, uzmite te vaše opštine, šta ste sve obećali u Batočini, šta ste obećali u Kniću, šta ste obećali u Kragujevcu, šta ste obećali u Šapcu, šta ste obećali u Loznici, šta ste obećali u Užicu, gospodine Markoviću? Svi projekti su stali i obilaznica oko Užica, i Ponikve i lokalni putevi, sve je stalo. Kažite šta ste uradili tamo? Šta ste obećali u Prijepolju, šta ste obećali u Novoj Varoši, šta ste obećali u mnogim gradovima gde ste vi sa vašim koalicionim partnerima. Obećali ste im mnogo, a niste im dali ništa. Zato bih vas savetovao da vi kao jedan častan čovek podnesete ostavku, možda na vas neko vrši pritisak da to radite što radite. Kako vas nije sramota da danas odeteu Kraljevo, gde ste oteli vlast, gde ste gradonačelnika u grob oterali, gde sada imate zemljotres. Što ne radite, što to ne rešite tamo? Ljudi vam spavaju pod šatorima, a sneg pada. Samo ste pravili ovih dana zapisnike i tobože počinjete za neki dan montažne kuće. Pa što niste do sad napravili montažne kuće? Koliko ste imali vremena? Koliko ste imali para na računu koje je davala Srbija za Kraljevo? A ne vi, vi ste imali dobit u Vladi, vi ste više uzeli od PDV nego što ste uložili do sada u Kraljevo. Prema tome, kako je moguće da škole ne rade? Kako je moguće da ih do sad niste popravili, doveli u funkciju itd.? Kako je moguće da bolnica ne funkcioniše, kako je moguće da nova bolnica prva pukne i najviše bude oštećena u gradu? Ko je gradio bolnicu, da li je odgovoran? Kako je moguće da porodilište nije više za upotrebu? Pa to je objekat koji zadnji mora da se sruši u jednom gradu, a vi ste, gospodine Markoviću, na vlasti tamo od 2000. godine bili. Pa vas ljudi oteraju na izborima, a vi opet otmete vlast, i tako pet-šest puta ste otimali lokalnu vlast od 2000. godine do danas. Na raznorazne načine. Pa zašto je vama toliko stalo? Hajde donesite uredbu Vlade, pošto vi uredbama vladate, da u Kraljevu više nikada ne budu lokalni izbori. Vi postavite, brate, jer ionako to radite. Vi tamo imate vašu nesposobnu ekipu, koja ne zna šta će sa sobom. Doveli ste umetnika sa Kosova da vam vodi grad Kraljevo, on je čovek istoričar umetnosti, nema pojma ni o gradnji, ni o čemu, postavili ga da vodi, koordinira i zato imate ove probleme koje imate. Zato imate širom Srbije probleme koje imate. Prema tome, gospodine Markoviću, nemojte vi sada ovde da se pravite nevešti, tobože Ilić priča nešto, a ne priča o tome da je poboljšanje, jer izvod iz matične knjige će važiti trajno, nego ja postavljam suštinsko pitanje, zašto se vi kao ministar mešate u lokalnu upravu i zašto vi kao ministar uredbama raznoraznim Vlade kršite sudske odluke? Kršite odluke Vrhovnog suda, kršite odluke sudova, koje ste vi postavili i otimate vlast i postavljate svoje ljude. Da li je to u redu? Zašto kršite zakon i Ustav? Zašto poništavate lokalne izbore koji se regularno odigravaju u Srbiji? Zašto želite vlast tamo gde vas narod neće? Znači, gde vas narod neće. Kako je moguće da partije dođu na vlast koje na izborima nisu imale nijednog odbornika, nisu prošle cenzus. Kako je moguće da dođu na vlast partije koje nisu učestvovale na lokalnim izborima? To je pitanje za vas, gospodine Markoviću. Kad-tad vi ćete morati da odgovorite na ovo pitanje. Da izađete u javnost i da kažete ja, ministar Marković, za lokalnu upravu, kršim Ustav i zakon, i postavljam poslušnike širom Srbije po svojoj volji i volji mojih koalicionih partnera, a ne po volji naroda na izborima. Da li je moguće da neko ko pobedi na izborima lokalnim nema nijednog odbornika? Kako je to moguće? E to vi, gospodine Markoviću, na lokalu morate da razjasnite i raščistite. A ne, odete u gradove, obećavate sve, a kad uzmete vlast ne znate šta ćete sa njom. Prema tome, savetujem vam da to više ne činite, da ovo što ste činili prešlo je sve mere i granice i da će neko za ovo što ste dosad činili kad-tad morati da odgovara. Hvalavam.
Reč ima ministar Milan Marković.
Naravno, da nema TV prenosa, sigurno ne bih odgovarao, jer ovo je neverovatna diskusija u trajanju od 16 minuta. Teško je da razumem šta ste rekli, sem što su se ljudi smejali, nikom nije jasno o čemu vi pričate generalno. Nije prvi put. Problem je što ovde postoji TV prenos i što neko može da pomisli ozbiljno nešto vezano za ovo što vi pričate. Vrhovni sud u Srbiji, ne znam na šta mislite. U ovom momentu naše uređenje sudova je tako, ne postoji Vrhovni sud, to je postojalo ranije. Što se tiče tih odborničkih grupa koje su nastale, ne znam da li vi to govorite o vašem koalicionom partneru koji sedi desno od vas. Oni nisu učestvovali na izborima, a sede ovde. Vidim ovde amandmane, vidim hiljadu stvari. Ne znam uopšte o čemu pričate, sem ako hoćete da kažete da je zemljotres u Kraljevu izazvala DS. Koštunica je možda izazvao zemljotres u Kraljevu, dobro možda, vi možda jeste, a ko je koga oterao u grob. Stvarno vi onako baš nemate mere. Krene vas i nemate kontrolu. Prethodni gradonačelnik je Jovašević Ljubiša, doktor, eno ga živ i zdrav čovek, bio na TV pre neki dan, slično tako vama ima običaj da govori. Generalno ne znam šta je poenta vašeg javljanja. Nezakonite skupštine. Postojala je odluka Ustavnog suda, niti sam je ja doneo, niti sam je izmislio, a lepo sam upozorio i ovaj parlament i javnost pre dve godine da mora da se promeni Zakon o izboru odbornika. Lepo sam upozorio, doći će odluka Ustavnog suda i biće problema. Niko me nije slušao. Došla je odluka Ustavnog suda da mandati pripadaju odbornicima, šta sad ja mogu sa tim da li će gospodin Mlađan Dinkić da ode ili ne znam ko već. Mlađan Dinkić je meni kolega u Vladi, on radi svoj posao, ja radim svoj posao, niti imamo dodirnih tačaka u našem radu. Što se tiče postavljanja ovih privremenih organa, gospodine Iliću, dok sam bio u vlasti s vama, privremene organe smo postavljali na taj način što su bili kompletni iz vladajuće koalicije. Otkad je novi Ustav i novi zakon, privremene organe isključivo posmatramo što tri idu iz koalicije koja je na vlasti u Vladi, a dva idu vodeći računa o srazmernosti stranaka koje su bile ranije u parlamentu. To je utvrđeno ustavom i zakonom i kakve veze ja imam s tim ko će biti postavljen. To je privremeni organ vlade i ove godine, ako se ne varam, samo jedna opština je raspuštena i generalno ne mogu da shvatim 16 minuta ovo što ste rekli, da imamo sad vremena, pa da lepo uzmemo da vidimo rečenicu po rečenicu, da se lepo i nasmejemo, samo bi bilo dobro da nema TV prenosa. Što se tiče Kraljeva, gospodine Iliću, sem što smo izazvali zemljotres i što smo krivi za svu pošast u Srbiji, ne samo u Kraljevu, jeste, za poplavu smo mi krivi itd., znači postoji procedura, gospodine Iliću, ne može to na o-ruk. Ne mogu sad da dođem i danas zemljotres, sutra se zidaju kuće i ne znam šta. Postoje procedure koje moraju da se ispoštuju. Postoji nešto što se zove inženjeri, to su građevinske struke. Moraju i oni da utvrde na 16.000 objekata štete, moraju da se rade projekti, ima crtež, projekat, kako, šta. Pravnik sam i to ne znam. Postoji to, verujte. Prema tome, sve ima svoje vreme i svoju proceduru. Spreman sam da svaku odgovornost podnesem. Gospodine Iliću, tri godine sam ministar, bio sam i s vama u vladi i sad sam ministar. Evo, sad će biti rekonstrukcija vlade, možda neću biti ministar, spreman sam, verujte, svaku odgovornost da podnesem za sve od prvog do današnjeg dana. Ni jedna jedina stvar u mom ministarstvu nije urađena nezakonito. Nijedno raspuštanje jedinica lokalne samouprave nije uređeno nezakonito. Nijedan privremeni organ nije uređen nezakonito. Sve što se tiče Kraljeva radim najbolje što mogu, isto što radim najbolje što mogu što se tiče Preševa, Bujanovca i Medveđe. Vi mislite da ni je dobro, jednog dana će se promeniti vlast, izvolite, uđite u moje ministarstvo i poređajte sve, hajde recite šta na valja. Spreman sam na svaki mogući način da odgovaram za svoj rad i pred javnošću, i pred nadležnim organima i ne znam šta sve. Super je vama to, vi ustanete i ispričate. Ne znam šta ste počeli, a šta ste završili sa vašom pričom. Samo sam gledao po sali, ne znam da li iko ovde zna šta ste hteli da kažete. Sve ste živo, od Mlađana Dinkića, zemljotresa, lokalnih samouprava, matičnih knjiga, sve ste uspeli za 16 minuta da objasnite, pošast, obećavali smo ovo, obećavali smo ono. Za razliku od vas, mi smo obećavali, vi nikada ništa niste obećavali, a sve ste ispunili više nego što ste obećavali, i šta sad? Narod je izabrao nas. Šta sad da radimo? Biće ponovo izbori, ako ste u pravu, narod će izabrati vas. Setiće se sve lepote dok ste vi bili ministar infrastrukture, setiće se svog vašeg odnosa prema javnosti, vašeg odnosa prema novinarima, vašeg lepog ophođenja, izražavanja, svega će se narod setiti i poželeće vas kao sunce što se poželi i reći će – evo, glasamo za Velju Ilića. Nema tu problema, a onda ćete moći da rešite i ovo sa ovim poslanicima koji nisu učestvovali na izborima, odnosno na političkim strankama, pa ih vi lepo sve izbacite iz parlamenta, budite principijelni kao što ste sada bili u ovoj vašoj diskusiji. Prema tome, zamolio bih vas ako možete da kažete koju reč o ovom zakonu o matičnim knjigama, pošto je to tema dnevnog reda. Ukoliko nećete, nemam nameru više da odgovaram na ove vaše monologe. Trudiću se da se ne smejem, iako vidim da se ovde mnogi smeju, ali to je pitanje za vas, nije za mene, vi treba da razmislite o tome zašto ste došli u situaciju da kada govorite uglavnom se ljudi smeju. Razmislite o tome zato što se bavite politikom 20 godina i zaslužili ste nešto više od toga. Sami ste sebe doveli u situaciju u koju ste se doveli, da se i ja sad javljam da vam odgovorim isključivo pod pritiskom toga što su upaljene kamere. Vaša izlaganja, otkad sedim ovde i pratim vas, zaista više ne zaslužuju nikakve odgovore, sem tih podsmeha koje ćete videti na licima ljudi koji vas slušaju.
Gospođa Snežana Sedlar.
Ovo je replika a propo spominjanja moje opštine, opštine iz koje dolazim, opštine Odžaci. Dakle, svi znamo da su 24. januara održani prevremeni lokalni izbori u opštini Odžaci. Krajem marta je formirana stabilna koaliciona vlast. Dakle, sva obećanja iz kampanja koje je donela koaliciona vlast na čelu sa DS, strankom kojoj pripadam, G17 plus i SPS si ispunjena. Trenutno se uvodi gasifikacija, Odžaci nikad nisu bili veće gradilište. Završavaju se projekti koji se tiču industrijske zone. Završen je put u radnoj zoni. Otvaraju se mala i srednja preduzeća. Nabavljen je mamograf za dom zdravlja itd. Sve zarad građana Odžaka, koji to vide svakodnevno i koji vide da su Odžaci zaista postali jedno gradilište i vide da se dovode investitori i stvara se klima, osnovan je privredni savet itd. U ponedeljak imamo prvi put prezentaciju izrađenog lokalnog akcionog plana za zapošljavanje. Promovišemo aktivne mere zapošljavanja. Ja sam predsednica tog tela. Dakle, radimo non-stop i želimo da građani budu nama zadovoljni, a izbori će pokazati kako će to biti. Što se tiče odbornika nekih stranaka, na primer SNS, koja je nažalost izgubila jednog odbornika, on će postati odbornik Maje Gojković i s nama formirati, i šta mi tu možemo, to je tako.
Poslovnik reklamira Ivan Jovanović.
Reklamiram član 107 – govornik na sednici Narodne skupštine je dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Gospođo predsednice, Velimir Ilić je rekao da je sramota što je umetnik sa Kosova gradonačelnik Kraljeva i da je Milan Marković njega doveo na vlast. Mislim da je trebalo da ga prekinete i da ga opomenete. Tražim da se na glasanju i izjasnimo o tome da li je povređen Poslovnik i dostojanstvo svih poslanika, jer je sramota da neko na ovaj način vređa sve poslanike. Zašto je problem da je bilo ko rođen na Kosovu? Da li je problem da je rođen u Vojvodini ili Beogradu ili u Šumadiji? Zašto je to problem? Molim vas da se o tome izjasni Narodna skupština. Takođe, one neistine koje je izgovorio, da nije bio na vlasti 10 godina u Kraljevu, bio je svih 10 godina. Prvi put DS ima gradonačelnika u Kraljevu i na pravi način se odgovara na one posledice koje imamo od zemljotresa. Postavljeno je milion i 200.000 crepova za tri dana, a on se posle 11 dana setio da je bio zemljotres u Kraljevu i došao je da podeli pomoć svojim članovima. Mislim da građani Kraljeva ovo ne zaslužuju i molim vas da ne dozvolite na ovaj način da se vređaju svi građani Srbije. Gospodin Velimir Ilić je bio na vlasti u Kraljevu i kad je privatizovana Fabrika vagona, i bio je na vlasti u Republici. Zna se da je posledica tih privatizacija ovako loše stanje u privredi Kraljeva i građani sami ne mogu da poprave svoje domove. On to vrlo dobro zna, ali pokušava da dezavuiše javnost. Molim vas da to ne dozvolite, barem ove uvrede koje on iznosi.
Poštovani poslanici, u više navrata sam gospodina Ilića usmeravala na temu koja je na dnevnom redu. Zaista nisam u mogućnosti da činim to na način koji bi dao i drugačije rezultate, nego ovo što se zaista događa.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice, poštovani građani Srbije, naročito Kraljeva, vezano za izlaganje mog kolege, zaista neću da se mešam u onaj deo diskusije između ministra i šefa poslaničke grupe, oni će to da razjasne, ali izuzetno je nekorektno reći da su članovi Nove Srbije jedanaestog dana, prvo nije jedanaestog dana nego sedmog dana, da budemo precizni, ali ono što je rečeno da su članovi Nove Srbije davali pomoć svojim članovima, to jednostavno nije tačno i to građani Kraljeva znaju. U Ibarskoj ulici početa je kuća, gradonačelnik Topole, odnosno predsednik opštine Topola je direktno dao pomoć, otišao je kod gradonačelnika Kraljeva. Dobili smo informaciju preko Centra za socijalni rad ko je trenutno najugroženiji u Kraljevu i toga smo izabrali. Tako smo uradili i u Sirči, a tako smo uradili i u selu Popovići, gde smo upravo pomogli porodici koja je doseljena sa Kosova, mi ne razdvajamo ljude ko je gde rođen i tako pomogli porodici kojoj je kuća totalno oštećena, višečlanoj porodici. Prema tome, nemojmo da iznosimo neistine. Ako ovde ima nekih nesuglasica kako se vrše izbori u lokalnoj samoupravi, ne treba reagovati tako da smo mi stranački delili, to je nekorektno, to je nepošteno. Mi članovi Nove Srbije i predsednik Nove Srbije upravo smo dali pomoć apsolutno ljudima koji nikakve veze nemaju sa strankom, a to može lako da se proveri i da se razjasni situacija. Hvala vam.
Narodni poslanik Velimir Ilić reklamira povredu Poslovnika. Mada, gospodine Spasojeviću, niste rekli koji je član povređen. Izvolite.
Mislim da je ovde povređen član - dostojanstvo Poslovnika, jer ja sam doživeo uvrede koje sam dobio od određenih… Molim vas samo za malo pažnje. Prvo, nisam govorio o poslaničkim mandatima, o čemu je ministar govorio, već sam bio jasan i glasan o odborničkim mandatima i o lokalnoj upravi. Znači, nisam govorio o poslanicima, već o odbornicima koji se masovno otimaju širom Srbije. Druga stvar, tačno je da smo mi došli u Kraljevo odmah. Ja sam 15 kilometara od Kraljeva sa mojim objektima. Prvi dan posle zemljotresa ponudio sam smeštaj za 50 porodica gradonačelniku lično i svu pomoć koju smo uputili otišli smo kod gradonačelnika lično i njemu se obratilii rekli mu da je preko kriznog štaba. On nam je dao uputstva gde da pošaljemo onošto poklanjamo itd. Vrlo je nekorektno i licemerno to što radite i zloupotrebljavate Kraljevo u političke svrhe, a ništa praktično se ne radi na terenu. Ponavljam, revoltiran sam što ljudi, sada kada sneg pada, u Kraljevu spavaju pod šatorima, a bilo je mnogo lepih dana. Gospodine ministre, vodio sam izgradnju Jaše Tomić, klizišta, Bogdanje, Među i ostalo. Urađeno 460 kuća za tri meseca. Zna se kako se projektuje u hodu kada je nekome kuća porušena. Zna se kako se prave zapisnici. Zna se da se kuća koja je obeležena crvenom štraftom ne pokriva itd, da vas ne učim tome. Ja sam reagovao zašto se otimaju opštine. Nama je otet odbornik u Novom Sadu i to je prekretnica. Tako ste napravili vlast. Nestao je odbornik, niko više nije mogao da ga nađe. Jednostavno, izgubili smo našeg odbornika, kući ga tražimo, nema ga nigde itd. Tako ste vi pravili lokalne vlasti i zato ćete tako i proći.
Vreme. Gospodine Iliću, poštovani narodni poslanici, zamolila bih da niko ne bude tema o kojoj se u ovom visokom domu govori na ovaj način. Reč ima narodni poslanik Zoran Kasalović.
Poštovana predsednice, uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, SPS, shvatajući značaj efikasnog funkcionisanja državne uprave za svaku državu, smatra i zalaže se da državna uprava mora biti efikasna, debirokratizovana, departizovana i jeftina, jednako s tim takođe stručna, vrlo racionalno organizovana, kompetentna i odgovorna. Smatramo da sve reforme i modernizacije državne uprave moraju ići u pravcu stručnog osposobljavanja državnih službenika, koji će na taj način i u takvom statusu nepristrasno primenjivati zakon i voditi postupak. Naravno, treba da budu otvoreni i dostupni građanima, a samo takva državna uprava će se dovoljno osnažiti i pripremiti da država Srbija uđe u punopravno članstvo EU. Ovaj predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnoj upravi ima svega tri člana, ali on zaista predstavlja uvod u vrlo bitne i značajne promene u državnoj upravi, odnosno jedan proces koji počinje, pre svega od stvaranja matične evidencije i smatramo da u ovaj proces zaista treba svom snagom ulagati, jer će on dovesti do toga da se u punom obimu olakša položaj stranaka u postupku u Republici Srbiji i da izbegnemo situacije u kojima smo, nažalost, svi bili nekada pre, nekada kasnije, da kada se obratimo bilo kom ili određenom državnom organu sa nekim zahtevom, budemo u situaciji da dobijemo veliki spisak potrebnih dokumenata, uverenja, potvrda i da često budemo u iskušenju da, ukoliko i to nije jako bitno i značajno, da i odustanemo. Naravno, to je cilj i želja svih građana i ovaj proces u tom smislu i počinje sa ovim predlogom zakona i on, kao što smo već čuli, obavezuje organ državne uprave da po službenoj dužnosti vrši uvid i pribavlja sve dostupne podatke od drugih organa, koji po zakonima vode evidenciju o tim podacima. Tu se misli na lokalne samouprave, subjekte autonomije i sve druge organe koji vode takvu evidenciju. Nažalost, u ovom trenutku mi razgovaramo samo o dostupnim podacima i dokumentima. Svakako da je ideja i želja, i SPS podržava takvu ideju, da taj krug podataka koji će biti u opticaju, kojima će raspolagati državni organi, bude što širi i što obimniji. Ovaj zakon, takođe, na ovaj način, u dobrom delu, stimuliše i primenu informacionih tehnologija u državnoj upravi i nema sumnje da će dovesti do toga da se u punom obimu poboljša položaj stranaka u narednom periodu, jer će se skratiti to vreme za pribavljanje potrebnih podataka, dakle, izopštiće se i ta fizička udaljenost. Naravno, ostvariće se i određene uštede u vremenu, a to je dobar put da se svaki vid birokratije u negativnom smislu izopšti iz funkcionisanja državne uprave. Smatrajući da je to proces koji treba da zaživi, koji treba da u dogledno vreme postigne svoje pune rezultate, a pre svega jednu efikasniju i jeftiniju državnu upravu koja će biti servis svim građanima i dostupna svim strankama u postupku, a da će se na taj način u punom obimu spremiti i ojačati naše institucije za punopravno članstvo u EU, SPS i JS podržaće ovaj zakon u načelu.
Magistar Jorgovanka Tabaković ima reč.
Kažu Amerikanci - o očiglednim činjenicama ne treba razgovarati, tako da, gospodine ministre, po osnovu mandata, blanko ostavki i ostalog i oni koji sede levo ili desno, zaista ne bih da trošim vreme, jer danas imamo važniju temu. Vaš zakon u kojem menjate samo dva člana i treći je stupanje na snagu, po oceni poslaničke grupe Napred Srbijo SNS bi trebalo dopuniti. Ne sporimo mu dobru nameru. Treba se uskladiti sa mogućnostima koje pružaju savremene elektronske komunikacije sa onim izmenama koje se tiču titule i zvanja u skladu sa Bolonjom, odnosno novim zvanjima na studijama koje omogućavaju naši fakulteti. Međutim, ako u članu 75. kažete da organ državne uprave u postupku vršenja svojih prava treba da pribavlja podatke iz evidencija i registara koje vode drugi organi državne uprave, tu nemamo šta da zamerimo, ali smatramo da ste pokazali jednu dozu nedovoljne opreznosti, neću upotrebiti težu reč, time što ste propustili da definišete način korišćenja i pribavljanja takvih podataka i raspolaganje njima. Mi smo vam, kao neko ko i svoje i vreme građana Srbije ceni i poštuje, dali predlog amandmanom da organi državne uprave iz stava koji sam upravo pročitala mogu da vrše uvid i pribavljaju samo one podatke koji su neophodni za rešavanje, odnosno podnosilac zahteva na njih se poziva, uz obavezno evidentiranje uvida i razloga za uvid u podatke u evidencijama i registrima, osim za one podatke koji su u javnim knjigama i javno su dostupni. Složićete se da je to preciziranje. Zaista ništa ne menjamo iz prethodnog člana. Vaši stavovi 2. i 3. postaju stavovi 3. i 4. Ono što smatramo takođe bitnim preciziranjem jeste sledeće, da kad se vodi upravni postupak, a sami ste svedoci da mnogobrojni zakoni ostavljaju strankama u drugom stepenu mogućnost, čak ne ni žalbu, već vođenje isključivo upravnog postupka i da se u tim postupcima zaista odlučuje o bitnim pravima i obavezama fizičkih i pravnih lica. Smatramo da treba da bude ovlašćen samo državni službenik koji ima stečeno visoko obrazovanje drugog stepena, odnosno završene master akademske studije ili visoko obrazovanje, stečeno u skladu sa propisima koji su važili do dana stupanja na snagu Zakona o visokom obrazovanju, u kojem su oni izjednačeni sa akademskim zvanjem master, odnosno nazivom. O ovome ćemo preciznije govoriti kada budu amandmani, ali šta je važno? Ne smemo da dozvolimo da tumačenja pojedinačna u nekom slučaju, kad se stranka oseti oštećenom, a verovali vi ili ne, može se desiti da u postupku stranke koja ima više obrazovanje odlučuje službenik koji je po obrazovanju i nivou niži od te stranke i ne smemo da dozvolimo da tumačenje tog dana voljnog ili zlovoljnog ili određenog ugla gledanja službenik u Ministarstvu prosvete ili nekom drugom ovlašćenom organu odluči o tome. Zalažem se da vi kao ministar nadležan za ovo potpuno precizno uredite kako se ta zvanja mogu uravnotežiti, s obzirom na raniji važeći sistem i onaj koji je sada na snazi. Najavu ove teme, koja govori o državnoj upravi i uopšte o kvalitetu državne uprave, zaista bih iskoristila zato što sam čula da ćemo danas imati samo ovu tačku na dnevnom redu i da vreme koje mi stoji na raspolaganju upotrebim za priču o državnoj upravi. Ne želim da je shvatite kao primedbu ni ličnovama ni ovoj vlasti trenutno, nego pitanja koje želim da otvorim pred svima nama kao društvu. Želim da sasluša kome se sluša, ko ne želi da čuje ne mora, ali da postavimo sebi kao ozbiljni ljudi neka pitanja koja možda ne bih ni otvarala da nije i suviše veliki transparent studenata koji sede negde oko zgrade Vlade, pitajući se da li ima u ovoj državi para za završetak studija onih koji su dobri studenti, ostvarili su uslove koje je neko obećao, da je zakon bio precizan ili neprecizan, pa je oštetio one koji su u prethodnoj školskoj godini ili do januara položili sve ispite, a išlo na ruku nekim drugima. Zašto otvaram ova pitanja? Vlast ima i lice, ima i naličje. Rasprava kojom smo danas počeli ovu tačku dnevnog reda govori o tome da se i ovaj parlament, ali i svet doživljava prosto bojnim poljem na kome treba uništiti takmace. Namerno upotrebljavam staru reč takmac ili političku konkurenciju, jer mi nismo neprijatelji jedni drugima. Oni koji tako doživljavaju politiku i ovaj život ne bi trebalo da predstavljaju budućnost Srbije. Smatram da je građane i narod uopšte vrlo lako zavesti. Bilo da je reč o nekim pravim vrednostima ili da je reč o promovisanju lažnih vrednosti. Zalažem se za promovisanje pravih vrednost, a one jesu znanje i mladost koju moramo da prepoznamo i da podržimo, jer jedino tako možemo da imamo i kvalitetnu državnu upravu i da opstanemo kao država i kao narod. Priznaćete da se malo ko seća ko je bio predsednik Vlade ili ministar policije ili ministar finansija u vreme poznatih slikara, književnika, pisaca, izumitelja i naučnika. Na nama je da ljudima koji iole učestvuju u javnom životu, a pre svega na vama koji raspolažete budžetom i donosite zakone, da te mlade i vredne ljude prepoznate po pameti, po talentima, po organizatorskim sposobnostima i da im omogućite da se sami snalaze, ali ne da ih guramo i da ih gurate u zapećak. Ponavljam, nemojte ovo da shvatite lično, ni vi kao ministar, ali ste nadležni za kvalitet državne uprave. Kad nađemo tako mlade ljude najmanje što moramo da uradimo to je da ih podržimo i da im se divimo, ako se ne divimo pameti i znanju, nego pokušavamo da je ukaljamo. U bilo kojoj oblasti života ne promovišemo dobre vrednost. Ceo svet je žrtva pohlepe i to dokazuju i ekonomisti i političari koji su državnici i svi znaju da su naduvani baloni vrednost akcija doveli do finansijske krize, da je pohlepa onih kojima je uvek bilo malo dovela do toga da trpimo svi. Hajde mi kao ozbiljni ljudi, politički takmaci i oni koji imaju mogućnost da se javno bore za decu, srećni smo mi koji ih imamo, ili za nečiju tuđu decu, ali pametnu i vrednu, da se zaista izborimo i da na njih usmerimo i pažnju i sredstva, ali i podršku koja se zove divimo se onima koji to zaslužuju. Kako ćemo tim mladima, koji treba da budu strpljivi i oduševljeni mogućnošću da nešto promene u svojoj državi, da pomognemo? Da li tako što ćemo pokazati da ne umemo da vodimo državu i da se više bavimo sobom, što ćemo skrivati probleme koje imamo ili tako što ćemo u jednom društvu otvoreno govoriti o problemima koji su u državnoj upravi vrlo ozbiljni. Ima ih u drugim oblastima života, ali su ovde najvidljiviji i kada se priča o korupciji i kada se priča o mestu Srbije o položaju koji doživljava kao konkurentna zemlja, uvek se prvo upire u državnu upravu. Radila sam u državnoj upravi, bila sam ministar, kao i vi. Imam puno pravo da o tome govorim i da prepoznajem da se problemi nisu promenili od onda kada smo učestvovali u vlasti do danas, kada tu vlast obavljate i vi. Tačno je da vlast zadovoljava one najniže ljudske nagone, a to je da vladaju drugim ljudima, ali nisu svi ministri takvi, niti su svi oni koji obavljaju vlast rukovođeni takvim nagonima. Uvek ću podržati ministre koji žele da ostave trag i pečat poboljšanjem kvaliteta uprave koju vode. Da li za to imate vremena i snage i da li uopšte da se usredsredite na neki zakon time što vam odvlače pažnju na mnogo stvari odjednom, na mnogo poslova, a oko vas se uvek okupe oni servilni, pametni koji vam u prvom mesecu vladanja kažu – ministre znate sve, vi ste sposobni, naredite, imate moć, tapšu vas po leđima i kažu da tako brzo ulazite u stvari, a vi ste svesni da ste suočeni sa mnogo novina i da ne možete, želite da date najbolje od sebe, ali vam trebaju saradnici. Oni koji su stručni, oni su teško pokorni, žele da budu ona druga linija koja menja ministre i da na njima stoji državna uprava, a da ministri dolaze i prolaze, a da ti načelnici ili pomoćnici ostaju večita birokratija koja će odlučivati o sudbinama mnogih građana. Zato znam da vama kao ministrima nije lako i tu postoji rešenje, deakumulacija funkcija kroz ono što se zove saveti i mnoge nadležnosti, da bi vi lično mogli da se posvetite poslu i da odaberete najkvalitetnije saradnike jer se u tome vidi i vaš kvalitet. Obrazovan, ispunjen čovek koji raspolaže znanjem uvek rado bira sposobne saradnike koje mora da drži pod kontrolom jer vrlo lako znaju da se otmu nadzoru i da obavljaju državne i javne poslove u sopstvenom interesu. Zato je vama potrebno da imate mogućnost i da nadzirete saradnike koje birate. Nažalost, danas se mnogi igraju politikom kao što su se kao deca igrali vojnika. Mnogi priželjkuju da budu ministri policije ili upravnici zatvora zato što nisu odrasli kao političari i sazreli kao državnici. Mnogi bi samo da odsecaju hidrine glave korupcije i zloupotreba, ali hajde da vidimo koliko zakonima stvaramo uslove da se stvaraju negativne pojave koje se zovu korupcija, zloupotreba javnih ovlašćenja ili površnost u zakonima. Uzeću najsvežiji primer. U Novom Sadu počinje da radi nešto što je Agencija za zaštitu potrošača. Prva primedba je da se potrošač žali u razumnom roku prema vrsti primedbe ili reklamacije koju iznosi. Šta je razuman rok? Razuman rok je rastegljiva kategorija, upozoravali smo vam kada smo donosili zakone. Znači, državna uprava, onaj ko vam po vašem nalogu pripremi zakon u skladu sa intencijama koje vi kao politička stranka iznosite u kampanjama ili u javnim nastupima, mora da zatvori te pukotine koje sutra otvaraju ambise proizvoljnosti, diskrecionih prava pojedinačnih zaposlenih u javnoj upravi. Ako vas opozicija na to upozorava, a vi ne čujete, ja ću da se vratim na onu prvu konstataciju – nije Parlament bojno polje u kome treba sukobljavati loše, već, naprotiv, dobre ideje. Upozorenja te vrste treba prihvati ovde jer svi radimo na tome da poboljšamo život građana. Međutim, iz stvorenih navika, pa moram da priznam, preuzetih iz sveta, političare se ulaguju svom vladaru, udvaraju se narodu. Često se služe lukavstvom, ali bogami i silom da dođu na vlast. Zašto je ta vlast tako zanimljiva? Ne samo što podstiče onaj nagon za vladanjem nad drugima i za korišćenje moći, nego bogami i zbog svih privilegija koje nudi vlast. Zbog toga što ste u prilici da zaposlite mnoge svoje stranačke saradnike, prijatelje, ali se zalažem da zapošljavate one mlade, pomenuh na početku, istaknute po talentu, znanju, pameti i proizvodnji nekih trajnih vrednosti, i umnih, i materijalnih i duhovnih. Rekao bi stari filozof Žil Pajo – pustimo da poslednji budu prvi. Kad kaže poslednji misli oni nevidljivi i vredni, a ne oni koji su večito u prvim redovima političkih partija, spremni da zauzmu bilo koje mesto nezavisno od toga da li poznaju neku granu uprave, kakvim znanjem i iskustvom raspolažu, verujući da je stvarnost tako jednostavna i da se problemi u društvu tako lako rešavaju. Nažalost, stvarnost je vrlo kompleksna, problemi su umnožavaju, a prvo se na državnoj upravi to olako shvatanje vidi, primećuje i ostavlja posledice na mnoge građane. Ministar reče – imamo elektronski izvod. Podsećam ga, po Pravilniku o izdavanju ličnih karata još uvek ste u obavezi da doneste izvod rođenih. Zašto mu to neko od saradnika nije rekao, ili misli da neće neko čuti, i zašto niste usaglasili u vreme savremenih elektronskih komunikacija stavove, u trenutku kada pričamo o srpu, seči propisa ili o usaglašavanju propisa? To zahteva jedna ozbiljna državna uprava u kojoj rade kvalitetni, a ne odbrani po pripadnosti partijskoj, i juče i danas, i sutra, to ne sme da bude ni kriterijum, ni zaštita, niti bilo koji izgovor za odgovornost ili loš i nestručan rad. Moram da priznam da što je čovek na nekom višem mestu njegova je moć sve manja. To najbolje zna, na primer, ministar ili, na primer, predsednik države. Neću ni jedno ime da pominjem. Oni sami znaju koliko se njihovi nalozi i njihova moć iskrive do onih službenika koji treba da realizuju zakone, da ih primenjuju, a za narod je jedini dokaz sposobnost vlasti, primena zakona u stvarnom životu. Svi ti ljudi koji kroz partijsku pripadnost, kroz priznatu parlamentarnu borbu ili izbore kada dođu na vlast okruženi su raznim laskavcima, ljudima koji vešto umeju da vezuju, zavezuju i razvezuju uzroke i posledice i onda se lepo kroz onu priču ministar zna sve, neka ja ću ga o tome obavestiti, štiteći ministre od onog što jeste njihov posao, mi smo u ovoj državi usavršili oduzimanje nadležnosti ministrima i državi, tako što smo im otvorili agencije, tamo zaposlili razne bezimene i nepoznate ljude, koji su poznati samo poreskim organima, po tome kako visoke plate primaju, kada prijavljuju porez na dohodak građana, ili kad su dužni da prijave imovinsku kartu. Da vam dam paradigmu tome, ja ću pomenuti nesrećnu epizodu sa gospodinom Novicom Uroševićem, koji je poznat kao vrstan pevač, i koji je nastradao samo zašto je njegovo ime poznato, ali po talentu i pevanju. On je morao da podnese ostavku u jednom upravnom odboru, jer je njegovo ime poznato svima nama koji volimo narodnu muziku. Koliko se provuklo bezimenih u nadzornim, upravnim i raznim odborima, primajući prinadležnosti, bez kvaliteta, bez doprinosa ovim građanima i ovoj državi? Ko će o tome da progovori i ko će na to da ukaže? Teror štampe, ili udvaranje javnom mnjenju, čemu su skloni oni koji vode državnu upravu i vode vlast? Oni žele da govore samo ono što im kroz udvaranje javnosti štampa savetuje ili postanu žrtve terora štampe, pa se ne mogu ni baviti svojim poslom. Čiji je posao sve ovo što sam navela, nego svih nas zajedno. Ne jedne stranke, ne jedne političke partije, ne jednog mandata, ne jednog saziva. To je posao svih nas, kao društva, jer mi ne smemo da dozvolimo da budemo rob javnog mnjenja. Mi moramo da stvaramo bolje javno mnjenje, time što ćemo promovisati prave vrednosti. Da, i elektronske komunikacije, i upotrebu podataka u svrhe što ovaj zakon ne radi, ali kontrolu nad tim podacima, i pre svega kontrolu nad znanjem i obrazovanjem i pomoć i u tome mogu da daju najveći doprinos.
Vreme. Poslanik Zoran Krasić ima reč.
Gospođo Đukić Dejanović, mene stalno ignoriše bilo ko da dođe iz Vlade. Evo, nema ga Marković. Uporno je slušao, kad se ja pojavim, on pobegne. Dobro, ionako je ovo upućeno građanima, ne toliko onima koji su na vlasti, jer kad bi sad podsećao sve šta je Srpska radikalna stranka upozoravala, evo sad ste došli da potvrđujete sve ono što je Srpska radikalna stranka blagovremeno ukazivala. Pošto je bila priča o krađi mandata, u pravu ste i dobro je što priznajete. Svi oni koji su saučestvovali u krađi mandata Srpske radikalne stranke i danas su priznali da je to nečastan posao. Taj 21 mandat. Ali, pošto sada pričamo o elektronskoj upravi, gospođo Đukić Dejanović, ja bi vas zamolio da dođete i da pogledate sajt Narodne skupštine i da pogledate raspored poslanika po strankama. Ovi što su pre mene pričali i dalje se vode kao članovi Srpske radikalne stranke. Znate li to? Dve godine ubeđuju naciju kako su seoni zaprali pa su čisti, pa su neki drugi, pa sad za deset miliona bi da isporuče i Mladića, a onda svaki sledeći samo zavisi koliko para. Ko je njih napravio? Pitajte Borisa Tadića. Pitajte Montgomerija. Pitajte onog američkog ambasadora, pa pitajte i ko je dao pare? Sada se Velimir Ilić, sve je u pravu što je rekao, kradu se mandati po opštinama, kasno setio. Kad je njega zabolelo, e onda se setio svega, ali mi smo vas na vreme upozoravali. Da vam kažem, 2006. godine, posle novog Ustava Republike Srbije, Venecijanskoj komisiji, kad se već pozivate na sve i svašta, rečeno je – mora 102. stav 2. jer postoji jedan Bogoljub Karić koji krade mandate parama. Evo, sada je koalicioni partner. Sada kažete Mlađa krade mandate. Taj Mlađa do pre dva meseca je rekao mandati pripadaju stranci,pa kada je dobio šamarčinu iz Evropske unije kaže – sad je to neprikosnoveno pravo narodnog poslanika. Svi se pozivate na jedno isto, a ne znate šta piše. Pozivate se, opet da koristim vašu argumentaciju, na Protokol uz Konvenciju zaštite ljudskih prava i osnovnih sloboda, koja je izmenjena u skladu sa Protokolom broj 11. i još 20. marta 1952. godine. Član 3. glasi, to vas podsećam i zbog Ksenije i zbog onih drugih stvari, Pravo na slobodne izbore, pa slušajte šta to Evropska unija kaže o slobodnim izborima: visoke strane ugovorom se obavezuju da u primerenim vremenskim razmacima održavaju slobodne izbore sa tajnim glasanjem, pod uslovima koji obezbeđuju slobodno izražavanje mišljenja naroda pri izboru zakonskih tela. Gde tu piše da Pera, Đoka može da bude vlasnik mandata? Gde tu piše? Gde ste to pronašli? U slobodoumnim tumačenjima od strane Boška Ristića i Nenada Konstantinovića, a mislim i vrapci na grani znaju da oni za šta se uvate, to se osuši. To se trajno osuši. To ne može da se oporavi. Jedino SRS ne krade mandat. Kada neko dođe i kaže – hteo bih da budem član SRS, ali da ponesem mandat, mi mu kažemo – hvala, ne može, zabranjeno. To je prvi put rađeno još 1993. godine u ovoj sali sa jednim poslanikom iz Kilibardine stranke. Rečeno mu je da nije moralno i ne prihvatamo. Vi se po potrebi setite morala i izborne volje građana. Neki put vam fali Gonzales, a neki put nije dobar Gonzales. Sada vam ne odgovara Gonzales, 1996. godine vam je odgovarao Gonzales i bile su vam vrlo drage pare Caneta Subotića, 500 hiljada maraka koje je doneo da se održe protesti. Samo da se podsetimo nekih stvari, jer ste se pre dve godine smeškali, pa je meca zaigrala ispred vas. Znači, isto kao što je bilo 2006. godine sa Karićem, nije učestvovao na izborima, a ima poslanike, ima lokalnu vlast itd. Danas se to isto dešava, samo što nije Karić, već je neki drugi Karić. Da li finansira inostranstvo, da li finansiraju mafijaši, sasvim je svejedno. Onaj ko je dao pare, on kontroliše i vlast i opoziciju, osim SRS. Sada da se vratimo na ovo visokoumno, nadam se da ovo tumačite kao da sam vas pohvalio, jer ste napokon priznali sve šta ste brljali za ove dve godine, da bi oslabili SRS i Vojislava Šešelja u Haškom tribunalu. E, cvrc, to je nemoguće, znate i sami. Kako je to moguće? Vidite i sami da nije moguće, ali je dobro što priznajete. Naravno, večeras obavezno da upalite televizor. Znači, od pola tri do pola šest biće statusna konferencija. Biće verovatno na RTS, biće verovatno na televiziji "Kopernikus", da čujete i vi u sali i građani Srbije ono što preživljava Šešelj u Haškom tribunalu, to Srbija preživljava ovde sa ovom vlašću. Sada, da se krene sa ovim zakonom. Član 2. kaže da treba da se menjaju nazivi za obrazovanje u skladu sa Bolonjom. Opet da podsetim, jedina stranka koja je glasala protiv Bolonje je bila SRS. Kada sada vidim neke telegrame podrške studentima daju Čedomir Jovanović, Vojislav Koštunica, prosto se zgražavam. Zgražavam se. To je prirodna posledica Bolonje. Kažem studentima – džabe vi ispred Vlade, idite na Dedinje ispred kuće Borisa Tadića i samo tražite da se na isti način školujete kao Boris Tadić, a ne ono što se dešavalo, potpalimo studente evropskim vrednostima da protestuju. Ko ih je potpalio? Onaj ko se besplatno školovao, pa deca ne znaju, pa se izbore za evropske standarde. Sada treba roditelji da plaćaju, a oni nemaju ni za hleb. Jadnici. Hajde ovi što su lošiji studenti i đene-đene da se shvati, ali kako da se shvati ovo, po Bolonji ima više bodova nego što treba i opet država kaže – nemamo para. Šta, deca su kao komunalne usluge? Nemamo para za građevinsko zemljište, nemamo para za decu. Znači, preživljavate posledice strmoglavog vođenja Srbije u propast. Onda se čudite šta se dešava. prirodna posledica DOS-ovske politike. Ovo je priroda, ovo je zakonomernost. Zakonomernost. Sada ćete da menjate naziv, slažem se. Ko sme da primi u državnu službu ili u pravosuđe nekoga ko je završio, nazovi, neki pravni fakultet Vesne Vodinelić ili ne znam koga? Videli ste i sami da su ljudi promenili biografije. Više nisu građevinski inženjeri, nego menadžeri. Završili u međuvremenu škole u Grockoj itd. Znate li koje probleme imaju roditelji da zaposle decu koja su završila neke tamo privatne škole? Hajde što ne priznaju državni organi to školsko obrazovanje, nego i privatnici. Kažu – završio si taj, ma ne dolazi u obzir. Zaboravi. Sećate se kada smo pre nekoliko meseci menjali Zakon o visokom obrazovanju, pa kada su izneti podaci koliko ljudi doktorira na nekom od tih fakulteta. Doktorira. Više doktorira, nego što diplomira. Jeste. Mislim da je profesor Šami čitao te podatke. Onda se čudimo šta nam se dešava. To je prirodna posledica jedne strmoglavosti. Sada zbog izvoda iz matične knjige rođenih menjamo Zakon o državnoj upravi. Ovo što ste napisali u članu 1. Zakona o izmenama i dopunama, po svojoj suštini je materija Zakona o opštem upravnom postupku. Vi ste se dosetili i kazali – međusobna komunikacija dva državna organa. Sve unutra što jeste se tiče postupka i dokazne vrednosti nečega što postoji u elektronskoj formi. Promašili zakon. Apsolutno promašili zakon. Sve što je u novom članu 75a tiče se Zakona o opštem upravnom postupku. Ali, šta vredi, nemamo taj savet za zakonodavstvo, sekretarijat. Znate, od 2001. godine kako je bilo. Biserka Živković je bila sekretar. Aman ljudi, da vam ne pričam dalje. Nema ga, pravni sistem. On usklađen? Ma, nije usklađen, on je razoren, totalno. Svaka vaška obaška. Svaki organ je država sam za sebe. Sada, zbog toga što postoji mogućnost da se preko kompjutera vidi iz matične knjige rođenih, menjamo ovo kao epohalni uspeh. Ko će to da predstavi? Milan Marković. Prvi demokratski predsednik opštine Palilula. EU ili neko drugi dao pare da se ta opština osavremeni, napravili su šalter salu. Tamo su sve navodno mogli da završavaju. Znate li kada je neko sklon kriminalu, a mi imamo kriminalnu vlast, možete da mi date opomenu, ali to sada svi pričaju. Građani pričaju, gospođo Đukić Dejanović. (Predsednik: Opominjem vas. Ne izričem opomenu, ali vas zaista opominjem da vodite računa.) Galupova istraživanja pričaju. Zašto? (Predsednik: Molim vas, ne možete tako govoriti. Ne možete ni o jednom čoveku govoriti, reći da je kriminalac, dok se to ne dokaže.) Rekao sam da je vlast kriminalna, ne pojedinac. (Predsednik: Molim vas, kriminalna vlast i takav način konstatacije kako vi to činite, zaista degradira državu. Molim vas, nemojte sa mnom polemisati. Vodite računa o terminima koje koristite.) Gospođo Đukić Dejanović, vi mene ne želite da saslušate. Ne, ne polemišem s vama, samo vam citiram šta su ljudi napisali, do čijeg mišljenja je vama stalo, gospođo Đukić Dejanović. Jeste li čuli da je Galupovo istraživanje reklo šta se dešava? Nekada je bilo 150, 160 , 159 evra za mito, sada je to podignuto na 255 evra. Ako ste to što ste meni rekli stvarno mislili, morali ste da odete u "Medija centar" i da pohapsite sve one koji su to javno rekli. Tamo je bio i predstavnik vama drage EU. On je samo citirao ono što pričam u Skupštini. To sam dao kao stav, kao mišljenje. Oni su sve to lepo uzeli, pa su sabrali, oduzeli i dali statistički podatak. Vi se tresete od njihove statistike, a ne tresete se kada vas unapred upozoravam. To su objavili ljudi. (Predsednik: Gospodine Krasiću, ne tresem se, nego vas podsećam da je na dnevnom redu Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakon o državnoj upravi. Apsolutno se ne tresem.) Upravo to, gospođo Đukić Dejanović. Samo što vi mene ne slušate šta pričam. Ne postoji poslanik koji se više drži teme dnevnog reda od mene, da znate. Ako mi ne verujete, pitajte gospođu Čomić. Ona to zna. Zato sam i rekao – kamo sreće da Gordana predsedava. Onda bi to išlo po demokratskim standardima. Mogu li da nastavim dalje, a da vas baš mnogo ne potresem? Vidite, idemo dalje, samo polako. I naši hokejaši igraju u slovenačkoj ligi, pa to je ta leteća zamena. Ovo je bodi-ček. Dobro. Hvala vam, gospođo Đukić Dejanović, možemo dalje. Znači, kada ljudi skloni koristoljublju dođu u mogućnost da koriste elektronsku bazu podataka, bilo da su u pitanju državni organi, organi lokalne samouprave ili organizacije kojima su poverena javna ovlašćenja, onda može haos da nastupi. Znači, nije problem zakon i zakonsko rešenje, problem je specifični sastav ljudskog materijala koji radi na odgovarajućim poslovima. Zašto sam iskoristio Palilulu? Godine 2001. je bila velika afera sa nadziđivanjem. Gospođo Čomić, znate li ko je učestvovao u toj velikoj aferi sa nadziđivanjem? Znate. Svi funkcioneri u kabinetu predsednika Republike Srbije, molim vas. Zašto je pogrešan zakon za intervencije? Pogledajte koji se termini koriste. U skladu sa zakonom vrši uvid, znači, vrši uvid u evidenciju. Službenik iz jednog državnog organa vrši uvid u evidenciju koji vodi drugi državi organ. Kaže – pribavlja podatke, znači, pribavlja podatke iz evidencije drugog državnog organa za potrebe predmeta koji se nalazi u prvom državnom organu. Znači, ovo nije samo izvod iz matične knjige rođenih, ovo je mnogo šira odredba. Ako je mnogo šira odredba, onda možete da zamislite kakva će situacija da bude ukoliko u elektronskoj formi sa jednog kompjutera se izvrši uvid u zvaničnu evidenciju kod drugog organa, pa sad vi sumnjajte da li je to za potrebe postupka ili je u pitanju neka zloupotreba. Sada da preskočim ono što je i pomenuo ministar, a to je onaj Zakon o zaštiti podataka o ličnosti, a onda, sada citiram one vaše prijatelje koji su vas instalisali, korumpiranost itd, ako znamo da takav specifičan sastav radi u državnim organima, onda nije čudo što, recimo, policajac koji obezbeđuje Snežanu Malović, neki Zvonko, u Rakovici pravi stanove za tržište, bez građevinske dozvole. "Au, au", ja to stalno pričam, ali nema rešenja. Ili ako neko izvrši uvid u neku evidenciju, pa onda ono što je planirano da se napravi u Vrčinu, pobune se građani i asfaltna baza dođe u centar Rakovice. Tamo ne sme niko da se buni, zato što svi imaju uvid u zvanične evidencije i mogu da preduprede sve. Ili kad neki predsednik opštine sa tom evidencijom uvidom u neku evidenciju zbog N.N. nekog navodnog postupka preusmeri iznose poreza na prenos apsolutnih prava sa igrom računa na privatne račune opštinskog rukovodstva. Vi samo dajete sofisticirani oblik za zloupotrebu službenih ovlašćenja ljudi koji budu radili.Samo dajete to. Evo vam još jedan podatak. Pričao sam pre jedno mesec dana, odmah je to zaustavljeno. Ljudi slušaju neki narodni radio i javljaju se. Narodni radio nema ni frekvenciju, nema ni dozvolu. RRA kaže - podneo krivičnu prijavu. Izvršimo proveru, krivične prijave nema. Šta može tu elektronika da pomogne građanima, objasnite mi, elektronska evidencija? Šta može da pomogne građanima? Verovatno ako dajete toliki značaj elektronici, onda treba da ugradite čipove držanim službenicima i državnim funkcionerima, pa čim krene na nešto nezakonito, da ga drmne iz onog čipa velika struja i da se on sve secne. Ne vidim drugi razlog. Ne vidim drugi način kako da se nešto privoli da bude u skladu sa zakonom. Ovde su stvarno korišćene benigne formulacije - da se omogući građanima da ne idu od šaltera do šaltera, da mogu da organi međusobno komuniciraju, da onaj koji vodi upravni postupak koristi evidencije drugog državnog organa, da uzima te podatke iz tih evidencija i smatra se da građanin nema potrebe da dokazuje, tim pre što je po pravilu upravni postupak, postupak koji se vodi po službenoj dužnosti, bez obzira na zahtev stranke, itd. Skrećem vam pažnju da je mogućnost zloupotreba maksimalna. Vi se sećate 2000. godine, donet je novi Zakon o izboru narodnih poslanika. Predviđen je jedinstveni birački spisak. Godine 2001, 2002, 2003. nije mogao da se uspostavi jer pet opština nisu imale kompjutere, to je opravdanje. Sada nešto samo da se podsetimo. Priča se nešto epohalno, da se kreće sa elektronskom upravom, itd. Taj projekat je star 20 godina, moram da vam skrenem pažnju. Postojao je jedan projekat da se uveže kompletna državna administracija na nivou republike sa okruzima, itd, da ta elektronska komunikacija bude, bilo je i nekih programa, nešto je i rađeno, ali glavni razlog zašto to nije zaživelo pre 2000. godine bila su pre svega velika sredstva koja su bila potrebna. Čak je bio i ugovor zaključen, čini mi se, sa Mihailom Pupinom oko toga. Sada je epohalno jer neko je navodno dao pare, pa se Milan Marković sa predsednikom ili nekim iz Vlade slikao kada je pustio taj sistem u vezu za matične knjige rođenih. Sada zbog izvoda iz matične knjige rođenih, koja već funkcioniše, mi pravimo odredbu u pogrešnom zakonu, koja će da omogući svakome ko ima mogućnosti da uđe u taj sistem, a svako će moći da uđe u taj sistem ko je državni službenik. Još kažete da ćete podzakonskim aktom da regulišete te stvari kako se ulazi i kako taj sistem može da bude pouzdan. Šteta što ja nisam poneo nešto što je bilo juče na dnevnom redu kod igara na sreću, da vidite koliko je firmi ovlašćeno da baždari automati, da popravlja automate, gde se prave oni automati i kakve su mogućnosti zloupotrebe i notorna činjenica, od 17.000 i nešto registrovanih automata, tih za igru, ima još 10-15 hiljada neregistrovanih. Šta bi sa Bojanom Krištom, koji je bio na čelu Državne lutrije? Svi smo ga zaboravili? Nismo ga zaboravili, postoji pres-kliping, sve se beleži, sve se pamti. Sve se pamti jer mora crta da se stavi, znate, plus, plus, plus, minus, minus, minus, pa crta, pa da vidimo kakav je saldo. Sada trenutno pripremamo taj saldo da vidimo. Samo vas pohvaljujem, napokon ste shvatili neke stvari. Drago mi je što priznajete. Naravno, za ovaj predlog zakona ne možemo da glasamo jer ste pogrešili pre svega naziv zakona i zakon gde treba da se pravi neka intervencija. Hvala, gospođo Čomić, vidite koliko ste vi bolji.
Reč ima narodna poslanica Milica Radović, ovlašćena predstavnica poslaničke grupe DSS.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je jedan od retkih predloga zakona kome lično nemam šta da zamerim. Naime, tačno je ovo što je gospodin Krasić rekao, da je trebalo da bude regulisano u samom Zakonu o opštem upravnom postupku. Ja sam, kada je taj zakon bio na dnevnom redu, upravo o tome govorila, ali sam bila žestoko kritikovana, pod izgovorom da to nije materija tog zakona. Nema veze, važno je da ovakve stvari ipak budu regulisane. Tačno je da ovaj predlog zakona ima svega tri člana, ali je takođe tačno da je on korektan i suštinski dobar. Njime se omogućava da državni organi, po službenoj dužnosti, pribavljaju dokumenta, prvenstveno izvod iz matičnih knjiga ili, recimo, državljanstva za građane iz drugih opština, odnosno samih gradova. Tačno je takođe da se putem elektronske komunikacija, koja se ovde ustanovljava kao zakonska norma, ostvaruju određene uštede, kako u vremenu, tako i u novcu. Ali, moram da kažem da su uštede u kontekstu i u sklopu celokupne državne uprave koja je trebalo da ostvari mnogo veće uštede ili je to bar tako bilo ranije najavljivano, ako se ne varam, potpuno beznačajne. Podsetiću da su svi organi državne uprave, na osnovu Zakona o određivanju maksimalnog broja zaposlenih u republičkoj administraciji i na osnovu Zakona o određivanju maksimalnog broja zaposlenih u lokalnoj samoupravi, bili u dužnosti da do 31. decembra 2009. godine dostave nove sistematizacije radnih mesta i da se sredstva za plate zaposlenih, kako u republičkoj administraciji, tako i u lokalnim samoupravama, određuju i planiraju u skladu sa tim okvirima. Da li je nešto urađeno u pogledu toga? Verovatno jeste, ali sa ogromnim zakašnjenjem. Da li je ovaj zakon proizveo neke efekte u praksi? Naravno da nije. Ovde, naravno, ne govorim o tome da su zakoni koje smo doneli u decembru 2009. godine, znači, ova dva koja sam sada pomenula, da su oni dobri zakona. Naprotiv, radi se o izuzetno lošim zakonima o kojima smo mi govorili sve najgore onda kada je bila rasprava o njima na dnevnom redu. Tada smo takođe govorili da ne postoji ozbiljna namera da se izvrše uštede u javnoj potrošnji i da je način na koji je Vlada tim predlozima zakona predvidela za uštede pogrešan i da je ušteda javne potrošnje mogla da se postigne u nekim drugim merama. Takođe smo pitali - kako je moguće da Vlada ostvaruje uštede ili pokušava da ostvari uštede ukoliko je mera kojom se otpušta ogroman broj građana, odnosno zaposlenih ljudi, toliki efekat mogla da da koji iznosi 0,27% od budžetskog deficita u tom trenutku? Znači, radi se o potpuno beznačajnim stvarima i beznačajnim merama. Ovde govorim o tome da zakoni koje smo doneli kao Narodna skupština, moraju da budu sprovedeni i moraju da budu usvojeni, moraju da budu po njima znači postupljeno, makar oni bili i tako loši kao što su zakoni o kojima sam govorila. To je upravo obeležje jedne uređene i jedne stabilne demokratske države koja to želi da bude, ali izgleda da to pravilo ne važi jedino za našu državu. Kod nas se zakoni donose samo da bi se doneli, ili zbog toga da bi eventualno, parlament u izveštaju Evropske komisije bio pohvaljen kako nešto radi, kako je aktivan, a ne da bi se sprovodili, i ne da bi se efekti tih zakona osetili u samom društvu, odnosno konkretno kod građana. Svakome je, jasno da je Državna uprava efikasna, troma, spora, često korumpirana, u svakom slučaju vrlo skupa i da je neophodna racionalizacija Državne uprave, ali ona mora da bude izvršena po unapred osmišljenom planu. Ona ne može da bude izvršena ad hok, moramo da znamo prvenstveno kriterijume na osnovu kojih može da dođe do racionalizacije Državne uprave, da ne bi došli u situaciju u kojoj se danas nalazi pravosuđe. Naime, reforma pravosuđa, ili onih koji su čak pokušali da reformišu pravosuđe nisu to uradili na pravi način, nisu znali na osnovu kojih pravila da to urade, pa sada ne znaju gde da krenu, i kako da uopšte pokrenu i poboljšaju one stvari koje su evidentno loše. U Državnoj upravi danas ima četiri puta više zaposlenih nego što je to bilo 2000. godine. Čak šef beogradske kancelarija Svetske banke, gospodin Sajmon Grej, je napravio jednu analizu veličine državnog aparata, i došao je do zaključka da 11 hiljada odeljenja u Srbiji je viška. Znači, za razliku od nas koji čak nismo uspeli da napravimo bilo kakvu analizu sadašnjeg stanja u državnoj administraciji, ovaj izveštaj i ova analizanam pokazuje da je i sa mnogo manje kadrova moguće izvršiti više. Umesto da Vlada poštuje zakone koje je sama predložila, i da pristupi racionalizaciji Državne uprave, počev, naravno, od nje same jer svi ćete se složiti da imamo jednu od najglomaznijih vlada uopšte, ne samo u regionu, nego uopšte i u Evropi. Ona je rebalansom budžeta za 2009. godinu povećala davanja za plate, u republičkoj administraciji za 1.400.000 dinara. Pa, da li je to normalno? S jedne strane, u poslednjih 18 meseci. 200 hiljada ljudi je ostalo bez posla. To su zvanične statistike. A s druge strane, neki ljudi dobijaju povišice i kako onda uopšte možemo da govorimo o tome da svi mi podjednako podnosimo teret ekonomske krize. Umesto da pristupi transformaciji državne uprave, kako bi naravno dobili ne samo efikasnu već i sposobnu državnu upravu, kako bi u krajnjem slučaju izvršili uštede, Vlada je odlučila da uštedi tako što će lokalnim samoupravama da smanji, i to drastično, lokalna transferna sredstva. Na taj način je većina lokalnih samouprava bukvalno došla, kada je u pitanju njihovo poslovanje, na rub same egzistencije. Ustav garantuje finansiranje lokalnih samouprava iz budžeta, i naravno, ja se pitam, nije valjda ovo smanjenje jedina i najpametnija odluka koju je Vlada donela, a u cilju prevazilaženja posledica ekonomske krize. Da pojasnim o čemu govorim. Izvršiću jednu kratku analizu visine transfernih sredstavau poslednjih par godina. Primera radi, u vreme vlade kada je DSS bila na vlasti, iznos transfera za lokalne samouprave, transferna sredstva su iznosila 63 milijarde dinara, a danas, ako se ne varam, ona su na nivou od 25 milijardi. U budžetu za 2009. godinu sa 41 milijarde dinara sredstva su smanjena na 26, znači, 15 milijardi dinara je umanjen, a koliko znam, 1,7% BDP je namenjen transfernim sredstvima. Ukoliko se to tačno izračuna, to znači da opštine iz budžeta treba da dobiju 48 milijardi dinara. Takvo je sada stanje u državi, i svako od nas u lokalnim samoupravama to vidi da su ta sredstva toliko smanjena. Uprkos zahtevu 151 opštine i grada da se vrate transferna sredstva lokalnim samoupravama, Vlada i ovu godinu okončava sa smanjenjem troškova lokalnih samouprava. Naravno, da budem iskrena, u rebalansu za 2009. godinu, tačno je da je predviđena jedna milijardadinara više za lokalne samouprave, ali ukoliko to sagledamo u sklopu onih 15 milijardi koje nedostaju, taj iznos je onda potpuno smešan. Da bi nadoknadili novac za svoje potrebe, svaka druga opština u Srbiji je podigla iznose komunalnih taksi u rasponu između 45 i 280%, čime je direktno i znatno otežano poslovanje privrednih subjekata koje je imalo za posledicu da mnogi preduzetnici, odnosno same zanatlije, stave bukvalno katanac na svoje radnje, jer nisu mogli da pretrpe, odnosno da istrpe takve namete i opterećenje. U poslednje vreme mnogo se govori o zahtevu za promenu Ustava kao jednog od osnovnih načina kako bi bile omogućene uštede, odnosno kako bi sam državni aparat mogaoda bude manji. Nije valjda dabi država toliko značajno uštedela, narodnih poslanika ne bi bilo više od 250, nego bi ih bilo 100 ili 150. Svima je jasno da ovi zahtevi za promenu Ustava nemaju veze sa onim što se glasno govori. Jasno je da Ustav, čak i onima koji su aktivno učestvovali u njegovom donošenju, smeta u onom delu gde se govori o kosovskoj preambuli. Ako predsednik Republike i Vlade toliko brinu o načinu kako da ostvare uštede u državnoj administraciji, zašto ne pođu sami od sebe. Zaista, mislim da nema nikoga u ovoj sali ko ne bi potvrdio da imamo najveću Vladu, ne samo u regionu, već i u Evropi po broju stanovnika. Ako se tome doda da pored ministara, potpredsednika Vlade, imamo 56 državnih službenika, odnosno 111 pomoćnika ministra, onda i sami znate o čemu govorim, a da ne govorim o tome koliko savetnika ova vlada ima. Mnogo bi se više uštedelo kada bi se izvršila racionalizacija upravo u ovoj oblasti, nego što bi se krenulo u samu promenu Ustava i smanjenju broja poslanika. Neki su se dosetili, pa će sada rekonstruišu Vladu. Istine radi, bilo je i onih ministara koji su pre dve godine govorili kako je sama racionalizacija Vlade nužna, ali ima i onih ministara koji smatraju da rekonstrukcija Vlade treba da bude izvršena u prva četiri meseca sledeće godine. Meni kao običnom građaninu nije jasno kako ih nije sramota da o rekonstrukciji Vlade govore u izbornoj godini. Ovde se sada licitira sa nekim imenima raznih ministara koji će navodno da ostanu bez svog portfelja, iako budžet za 2011. godinu obuhvata sva ministarstva koja danas postoje. To je potpuno neozbiljno. Kad sve ovo sagledamo u sklopu izjave gospodina Tadića koji je rekao da nema snage da misli da nije siguran da ima snage za samu racionalizaciju države uprave, onda je jasno kakav će ishod svih ovih najava da bude. Žao mi je što gospodin ministar nije ovde, ali reći ću sad i moraću da ga pitam o čemu se ovde radi, a kad se pojavi ponoviću da bi i uživo čuo šta se dešava. Moram da ga pitam, da li je moguće da lokalna vlast u Čajetini, u kojoj je DSS na vlasti od 2000. godine, toliko smeta da je bilo neophodno doneti presudu na osnovu nepostojećeg zakona o denacionalizaciji i opteretiti opštinu da plaća državne dugove. Pojasniću, opština je u obavezi da isplati 113.909.600 dinara naknade naslednicima zemljišta koje je nacionalizovano decembra 1959. godine. Naravno, sve na osnovu zakona koji ovaj dom još uvek nije doneo, na osnovu zakona o denacionalizaciji. To je takav pravni presedan i nemam reči kako da ga opišem, isključivo koji je motivisan najbrutalnijim političkim motivom. Volela bih, naravno, kao neko kome je pravna nauka vrlo bliska, govorim o ministru Markoviću, da mi da neki svoj sud o ovom neviđenom i nezapamćenom pravnom presedanu. Hvala vam.
Iskorišćeno je 14 minuta i 30 sekundi vremena predstavnice poslaničke grupe. Da li se još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč? Ne. Obaveštavam vas da su, saglasno članu 96. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja načelnog pretresa prijave za reč, u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele poslaničke grupe: SPS-JS, Napred Srbijo, SRS, NS, DSS i poslanička grupa ZES. Prelazimo na diskusiju po redosledu narodnih poslanika, a prema prijavama za reč u načelnom pretresu o Predlogu zakona o izmeni i dopuni Zakon o državnoj upravi. Prvi prijavljeni na listi govornika je narodni poslanik Đorđe Milićević, a posle njega narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Poštovano predsedništvo, poštovani predstavnici Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakon o državnoj upravi. Suštinski ovde je reč o promenama koje se odnose na dva člana i kako je, između ostalog, potpuno jasno i potpuno precizno gospodin Marković rekao u uvodnom izlaganju, dva člana koja imaju suštinski dva cilja. Reč je o promenama koje su manjeg obima, ali izuzetne važnosti i značaja i rekao bih da imaju izuzetnu opravdanost. Poslanički klub SPS, kao što između ostalog je i istakao ovlašćeni predstavnik poslaničkog kluba u svom izlaganju, naravno, podržava predložene izmene i dopune Zakona o državnoj upravi. Pre svega, želimo da podržimo nameru predlagača da se potvrdi jedan uslužan odnos državne uprave prema građanima, kao i da se, kako je, između ostalog navedeno, u obrazloženju ovog zakonskog predloga, kroz razvoj informacionih tehnologija u oblasti državne uprave unapredi odnos državne uprave prema građanima i to u kontekstu efikasnijeg rada koji će obezbediti i uštedu novca i vremena, ali koji će biti garant tačnosti. Naravno, kao što je, između ostalog, rečeno, jedan od razloga za usvajanje zakonskog predloga je i tehnike prirode, a reč je i o usaglašavanju odredba ovog zakona sa odredbama postojećih Zakona o visokom obrazovanju i Zakona o državnoj upravi, i to kad je reč o delu koji se odnosi na akademske nazive. Ono što želim da kažem da je poslanički klub SPS-JS uvek spreman da razgovara o predlogu i uvek spreman da podrži predlog koji će omogućiti efikasniji rad državne uprave, predlog koji će omogućiti uštedu veću i novca i vremena, i naravno izdataka, kako je rečeno, za tekući rad. Koji će biti u interesu građana Srbije, odnosno koji će, kad je reč o odnosu državne uprave i građana, uvek za prioritet imati zadovoljstvo i interes građana. Ono što je suštinski najvažnije kad je reč o predloženim izmenama i dopunama Zakona o državnoj upravi, o tome je već bilo reči, da se ovim predlogom nameće obaveza državnim organima da građanima pribave neophodna dokumenta poput državljanstva ili recimo matičnih knjiga iz drugih gradova i opština. Prvi put se državnim organima nameće ovakva obaveza, odnosno po prvi put se u Srbiji kao zakonska norma ustanovljava elektronska komunikacija, a što smatramo da je od izuzetne važnosti. Usvajanjem ovog zakonskog predloga nameće se izričita obaveza državnim organima da shodno pravilima o elektronskom poslovanju uzimaju sva dokumenta koja su u posedu države elektronskim putem. Već sam rekao šta je cilj, da građani, kao što je i gospodin Marković rekao, da ne lutaju od šaltera do šaltera i od grada do grada, nego raditi na jednom mestu i to će svakako uštedeti i vreme i novac, kad je reč o građanima Srbije. Konkretno govorimo o promeni dva člana koja imaju dva suštinska cilja i kad je reč o poslaničkom klubu SPS-JS smatramo da su ovi ciljevi potpuno opravdani. Slažemo se da je proces uspostavljanja centralnog registra izuzetno značajan i da je baza o kojoj danas govorimo od izuzetne važnosti za realizaciju ovog celokupnog procesa. Reč je o novom principu o radu državne uprave koji vrlo jasno govori da svi dokumenti koje država ima nema potrebe da ih građani imaju. Bilo bi dobro da imamo jedan kvalitetan i poseban opšti zakon koji bi regulisao ovu oblasti, ali ono što je suštinski jako važno jeste da se uspešno ide ka realizaciji onog cilja koji je postavljen, a to je uspostavljanje centralnog registra. Na samom kraju želim da istaknem da poslanički klub SPS-JS u danu za glasanje podržaće predložene izmene i dopune Zakona o državnoj upravi. Zahvaljujem.
Četiri minuta i 55 sekundi iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavimo rad, obaveštavam vas o potvrđivanju mandata narodnom poslaniku u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđivanje mandata narodnom poslaniku u Narodnoj skupštini za upražnjeno poslaničko mesto, kako bismo omogućili njegovo učešće u radu Narodne skupštine. Uručen vam je izveštaj RIK o izboru narodnog poslanika radi popune upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini. Takođe, uručen vam je izveštaj Administrativnog odbora, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnom poslaniku, sa predlogom da Narodna skupština shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika konstatuje potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Bojanu Đuriću, izabranom sa izborne liste LDP – Čedomir Jovanović. Na osnovu izveštaja RIK i izveštaja i predloga Administrativnog odbora, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Bojanu Đuriću. Čestitam u ime svih nas kolegi narodnom poslaniku na izboru. Nastavljamo sa radom. Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković, posle nje narodna poslanica Vjerica Radeta.
U ime poslaničke grupe govorila sam načelno o izmenama i dopunama Zakona o državnoj upravi. Sad ću nešto konkretnije govoriti o razlozima za podnete amandmane kojima poboljšavamo ovaj tekst zakona. Zaista nemam nameru da otvaram priču o onima koji nemaju potrebu da pričaju o zakonima nego o drugim stvarima, ali bih molila vas predsedavajuća ili predsednicu drugi put, ka predsedava, dok neko drugi priča o poštovanju zakona i zakonskih obaveza koje je ova država preuzela u bilo kojoj vladi ili vlasti, da svi oni koji pretenduju da budu vlast, moraju te zakone, dok se ne promene, da poštuju. Govorim o Zakonu o saradnji sa Haškim tribunalom, sa Međunarodnim krivičnim sudom, o saradnji sa svim ostalim višim instancama na koje smo obavezni zakonom, Ustavom i svim ostalim propisima. Sigurna sam da ova vlast čini sve što je u njenoj moći i mogućnostima da ispuni zakonske obaveze i mislim da će to svaka odgovorna vlast učiniti. Naš narod kaže – ne zalivaj korov, sasušiće se. To je sav moj komentar na neke priče koje nisu u vezi sa temom. Kad smo kod teme, amandman na član 1. koji smo mi podneli, gde postojeći tekst saradnje organa uprave u okviru elektronske komunikacije poboljšavamo preciziranjem, da uvid u podatke neki organ može da ima samo na način da ima uvid u zaista neophodne podatke, da zahtev za proveravanje tih podataka mora da bude negde evidentiran, ne negde, nego sasvim precizno da se zna ko i zašto podatke uzima, da ih ne bi zloupotrebljavao. Da sve, sem onog što je dostupno u javnim registrima i javnim knjigama, mora da bude podvedeno pod ovu proceduru, govori o tome da zaista pod firmom nečeg što je neophodno ne bude zloupotreba, čega smo svedoci na globalnom nivou. Neću pominjati afere sa gubljenjem javnih podataka na stotine hiljada korisnika koje su se desili u Velikoj Britaniji, sa zloupotrebom platnih kartica. Ne govorim o mahinacijama, govorim o zloupotrebi podataka kojima država raspolaže na zakonit način. U trenutku kada ih činimo dostupnim, podatke o ličnostima, mi moramo da predupredimo sve moguće zloupotrebe tih podataka. Znači, pošto se propisuje ovim amandmanom da se vodi evidencija o pribavljenim podacima, ali i razlozima za to pribavljanje, to mora da se vodi u određenim registrima. Znači, ne može da bude - zaturila se nečija sveska gde je privatno vodio uvid, nego jednostavno ozbiljna država mora da ima ozbiljnu evidenciju o tome. Na ovaj način ograničavamo uvid u podatke, ne samo u situaciji kada je to po zakonu neophodno, ili kad to stranka traži, mi time bukvalno onemogućavamo pristup ad hok bilo kome za privatne svrhe ili iz bilo kojih vrsta razloga gde mogu da budu zloupotrebljeni određeni podaci i mogu da služe za neke nezakonite namene, jer kontrolom nad pribavljanjem podataka, razlozima zbog kojih se podaci pribavljaju, moramo građanima da pokažemo da smo ozbiljna država koja neće da dozvoli da podacima koji se tiču nečije privatnosti može bilo ko i u bilo koje svrhe da manipuliše. Mislim da se na ovaj način građani štite bilo od prekomernog nekontrolisanog pribavljanja podatka o njima, bilo od neopravdanog pristupanja podacima, ili o obaveštavanju o nekim podacima koji se tiču ličnosti, i smatramo da je ovo prosto u duhu člana 42. Ustava kojim se na ovaj način štiti građanin u smislu zajamčenih ljudskih prava. Zašto je ovo neophodno da se uradi dopunom člana 2. koji ste vi ovde dali da se izmeni? Zato što Ustav propisuje i jemči zaštitu podataka, ali ni jednim zakonom nije precizirano kako se ta zaštita vrši, a vi na ovaj način ostavljate ministru pravo da podzakonskim aktom reši kako će se to kontrolisati, pristupati evidentirati itd. Ne može se bez propisivanja zakona bliže uređivati aktom Vlade, jer bukvalno predlogom to nije ni propisano. Ovo je prosto jedan neophodan korak koji je, pretpostavljam, vašim previdom ispušten. Sa aspekta Ustava, koja ograničavaju donošenje propisa izvršne vlasti, u domenu izvršavanja određenih zakona, koje mi ovde u parlamentu donosimo, osnovano se postavlja pitanje – da li ste imali na umu saglasnost ovog predloga sa Ustavom, kada ste Vladi otvorili mogućnost da podzakonskim aktom reguliše ono što zakonom nije regulisano? Znači, kao što sam u priči u državnoj upravi govorila o neophodnom postojanju hijerarhijske lestvice, o tome ko ima ovlašćenja da zakone donosi, da vodi računa o njihovom kvalitetu, ko da ih izvršava, sprovodi, jer građanin zna samo šta je primena zakona u praksi, isto tako pitam vas ovde – kako je moglo da se desi da napravite takav previd, jer otvorili ste mogućnost da se donošenjem podzakonskog propisa izvorno uredi zajamčeno pravo na zaštitu podataka ličnosti? Volela bih zaista da shvatite ozbiljnost ove primedbe, jer ovakvu smo primedbu imali kada je donošen Zakon o javnom informisanju. Ustavni sud Srbije je već uzeo u razmatranje kao predmet ocene ustavnosti Zakon o javnom informisanju i već se nalazi pod brojem 231/09. Jedan naš član stranke je kao fizičko lice podneo tu inicijativu i ona je uzeta u razmatranje baš zato što postoji faktičko pitanje kako se podzakonskim aktom bliže može urediti neko pitanje ako ono uopšte nije uređeno zakonom. Znači, molim vas, da ne bi još jedan zakon bio predmet razmatranja na Ustavom sudu, da se ovaj deo primedbi koje smo izneli uzme u obzir. Još jedna sasvim konkretna primedba vezana za bolonjski proces koji već živi, bez obzira na to što na njega imamo određene primedbe, što nije doprineo ni kvalitetu nastave, ni kvalitetu znanja studenata koji izlaze. Ipak se držim onog da sam ponosna na svoj Prištinski univerzitet, gde sam završila ekonomiju, jer kažu – nije važno iz kojih knjiga učiš, nego šta naučiš. Sam obrazovni sistem može u nekoj meri da podstakne na prečice ili da podstiče lenjost, ali u svakom slučaju to najviše zavisi od samog čoveka koji želi da dostigne određeno znanje, a mislim da je najvažnije i u koje svrhe znanje koje na fakultetu postigne sutra u praksi i primenjuje. Kada smo vam amandmanskom primedbom predložili izmenu teksta člana 1, mi smo to uradili pre svega zbog izmenjenog Zakona o visokom obrazovanju, kojim su u stvari promenjena akademska zvanja, nazivi, vrste, nivoi i uslovi za sticanje određenih zvanja koja se stiču na studijama u trajanju od četiri godine, u skladu sa važećim zakonom. Zašto na ovome insistiramo? Nemojte da neko misli da je ovo čisto tehničko usaglašavanje. Prema sadašnjim propisima postoje mnogi akti koji se donose u upravnom postupku i nemaju naziv rešenja, ali oni u stvari, iako imaju potpuno drugačije nazive, odlučuju o pravima i obavezama građana, tako da je radi jasnoće zakona neophodno da se navede da se ova odredba odnosi na svako odlučivanje u upravnom postupku. Znači, ne samo kad na papiru piše rešenje, nego kad papir donosi određene obaveze ili daje prava građanima, a proističe iz upravnog postupka. Ti akti za fizička lica i ostala lica imaju potpuno istu snagu nezavisno od toga da li se zovu ovako ili onako. Da ne ostavim prostor za različita tumačenja po istim stvarima, a samo zato što to donose neki drugi organi, neophodno je da u ovom trenutku preciziramo zakon. Za donošenje ovih i ovakvih akata, pošto vi za sada govorite samo o rešenjima, ja ću ih zvati akata, mogu da se ovlaste službenici državni samo sa određenim nivoom obrazovanja, odnosno stepenom obrazovanja, kako se to formalno i kaže. Time ćemo izbeći potrebu da se do takvog pravila u imenovanju državnih službenika mora dolaziti tumačenjem zakona, koje može da bude različito u različitim organima državne uprave, pogotovo u ovakvoj vrsti feudalne podeljenosti i velike koalicione vlade u kojoj zaista imamo različite pristupe, gde se uspesi uvek prisvajaju, a krivica i štete uvek prebacuju na onu drugu stranu, odnosno drugu članicu koalicije. Vlada je jedinstven organ i kao takva mora da ima propisana pravila koja važe za sve organe uprave, nezavisno od toga ko u njima sedi ili odlučuje. Smatramo da je za poslove vođenja upravnog postupka moguće ovlastiti samo državne službenike sa visokim obrazovanjem, odnosno najmanje master akademskim studijama i zvanjem master, odnosno sa izjednačenim zvanjem. Zašto je to neophodno? Odlučivanje o pravima i obavezama fizičkih i pravnih lica i ostvarivanje njihovih prava, pre svega, je krajnji cilj delovanja pravne države, državne uprave i to jeste najsloženije pitanje za odnos države i građanina. Zato je potrebno da oni koji odlučuju o pravima građana imaju taj najviši stepen, odnosno makar visoko obrazovanje u trenutku kada o njima odlučuju. Znači, nije reč o tehničkoj stvari, reč je o suštinskoj potrebi da neko ima to zvanje i podrazumeva se da iza tog zvanja stoji i znanje i adekvatno obrazovanje. Želim da kažem još jednu vrlo važnu stvar. Greške u odlučivanju imaju vrlo ozbiljne posledice po stranku i samu državu, greške koje proističu iz nekompetentnosti, neznanja i nedostatka obrazovanja. To na kraju košta državu i vi znate da mi u budžetu za svaku godinu imamo po ministarstvima stavku - izvršenje za sudske sporove. Neću da podsećam koliko je ljudi izgubilo posao u Narodnoj banci Srbije, onih koji su svojevremeno iz Službe društvenog knjigovodstva prešli u deo Narodne banke i kojima su mimo zakona davani otkazi. Šta se kasnije dešavalo? Ogromne odštete Narodna banka trebalo je da plaća tim ljudima i da je postojala ovakva stručnost i poštovanje zakona, ovakva obaveza, do toga sigurno ne bi dolazilo. Šta se danas dešava? U Zakonu o Narodnoj banci usvojenom u leto, u Zakonu u Agenciji za stečaj sanaciju i likvidaciju banaka mi smo odlučivali na onoj noćnoj sednici u raspravi koja je trajala 10 do 12, a emitovala se negde posle dva do tri, četiri ujutru, donosili smo pravo zaštite za državne službenike koje oštete stranku, banku koja oduzme dozvolu ili osiguravajuće društvo, ako učine to ne baš u krajnjoj nameri da nanesu štetu i oni ne odgovaraju, navodno za posao koji vrše time što su nekome naneli štetu, ni dok rade u Narodnoj banci Srbije, ni dok rade u Agenciji za sanaciju, stečaj i likvidaciju banaka, odnosno osiguranje depozita, niti su dužni da odgovaraju čak i kada napuste te ustanove, jer je to, bože moj, dostignuće i zaštita za nezavisnost u njihovom radu. Ne možete uvek samo da štite predstavnika državne uprave i predstavnika države, koja odlučuje o pravima neke banke, osiguravajućeg društva ili građanina, iznad svega, koga kao individuu stavlja uvek u prvi plan, govoreći da su njegova ljudska prava najvažnija, delovanjem ove države ste nam dokazali da njegova ekonomska prava, kao pravo na rad, nisu toliko važna kao ljudska prava, ali ona zakonom moraju da budu precizno definisana, u smislu da onaj ko odlučuje o nečijem životu najmanje ima spremu visoko obrazovanje ili određen stepen obrazovanja koji propisuju zakoni koji tretiraju tu oblast. Mislim da je naša praksa komplikovana i nečim što je posledica 2003. i 2005. godine, kada je veliki deo posla sa države prepušten javnim agencijama i drugim nosiocima javnih ovlašćenja, kako iz zakoni tretiraju. Rad tih agencija i onih koji su nosioci javnih ovlašćenja, niti je dovoljno jasan, niti je potpuno uređen zakonom i vrlo često se prepliću nadležnosti onih koje tretiramo organima državne uprave, nekada, kada nam to odgovara, kažemo da je definisano Zakonom o radu javnih agencija i to je dopunski razlog zašto tražimo ovo preciziranje, jer Ustav kaže da svi nosioci javnih ovlašćenja imaju iste obaveze kao organi državne uprave. Molim vas da to imate na umu. U državi u kojoj postoji preko stotinu agencija u kojima su izmeštene nadležnosti ministarstava, u kojima se odlučuje o pravima i obavezama građana, rešenja i akti koji se donose u upravnim sporovima moraju da budu regulisani onako kako vam predlažemo, jer sve te agencije, iako ne žele mnoge od njih da uplaćuju, a država im dozvoljava, prihode koje ostvaruju na osnovu raspolaganja državnim sredstvima u budžet, nego iz zadržavaju kod sebe, iako ne žele da daju podatke koji su javni. Svedoci ste prepiske između gospodina Šabića i Direktorata civilnog vazduhoplovstva, o kojem pričam dve godine u ovoj skupštini, kao neko ko ne želi da učini dostupnim javnosti ono što bi moralo da se zna, a to su plate koje primaju. Oni su takođe neko ko krši, kao nosilac javnih ovlašćenja, u žalbenom postupku prava lica o kojima odlučuje. To znaju oni koji su podnosili žalbe. Jedno takvo poslaničko pitanje sam dostavila gospodinu Milutinu Mrkonjiću, kao ministru nadležnom za rad tog direktorata koji jeste jedna kvaziagencija, ne znamo ni koje mu je svojstvo, nije ni agencija ni organ uprave u sastavu, nego je direktorat, čije je osnivanje na Ustavnom sudu zbog nezakonitog osnivanja, o čemu sam takođe govorila. Da zaključim, uz činjenicu da u takvim agencijama nije obezbeđen efikasan nadzor nad radom, nad novcem kojim raspolažu, nad odlukama koje donose, a koje uređuju naše živote, neophodno je da u ovom trenutku na jasan način propišete da i zaposleni u javnim agencijama i kod svih drugih nosilaca javnih ovlašćenja obavezno moraju da imaju isto obrazovanje i položen stručni ispit, kao i državni službenici. Na to nas obavezuju ne samo međunarodne konvencije koje izjednačavaju državne službenike kao nosioce javnih ovlašćenja, već je to neophodno zbog poštovanja svih načela rada državne uprave za koju, zaključili smo, zalaže se svaki građanin kojem je stalo do jedne ozbiljne, civilizovane države, koja će imati ugled ne samo unutar zemlje, nego i u svetu. Hvala.
Iskorišćeno je 19 minuta i 10 sekundi vremena poslaničke grupe. Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta, a posle nje narodna poslanica Gordana Pop Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ono što je danas ministar Marković govorio o informacionim tehnologijama, a u vezi sa Predlogom zakona o izmeni i dopuni Zakona o državnoj upravi, u ovom parlamentu smo čuli najmanje tri puta. Možda zbog toga ministar već dva sata nije u sali, jer nema ništa novo da nam kaže, a trebalo bi da je prisutan. Govorio je ministar o izvodima iz matične knjige, o njihovom roku trajanja, odnosno o tome da će da se uspostavi takav informacioni sistem u opštinama, da će na svakom mestu moći da se uzme izvod iz matične knjige rođenih i to jeste dobro, ali je pitanje – zašto nam to ministar govori sad kada nam je pre dve godine rekao da je to već završen posao? Koliko puta smo gledali u tzv. demokratskim opštinama predsednike opština kako presecaju vrpce, pokazuju šalter sale, neke najsavremenije kompjutere itd. Ako je to završeno, šta će nam ponovo na dnevnom redu? Ako nije završeno, a znamo da nije, onda bismo pitali ministra da je ovde – kako nam u obrazloženju predloga ovog zakona kaže da za sprovođenje ovog zakona nije potrebno obezbediti dodatna sredstva u budžetu Republike Srbije? Kako će se napraviti taj savremeni informacioni sistem ako nisu predviđena neka sredstva u budžetu Republike Srbije. U vezi s tim, naravno, postavlja se pitanje šta nam je trenutno preče ili šta nam je najpreče u državi Srbiji u kojoj sve više građana nema šta da jede, u kojoj se svaki dan dobija na desetak hiljada otkaza, u kojima su penzioneri svedeni na socijalni slučaj, itd. i da li onda možemo baš da se razbacujemo na ovaj način? Sledeće pitanje koje bismo postavili ministru kada su u pitanju jedinice lokalne samouprave koje, kako on kaže, će moći da komuniciraju sa sistemom kada se sprovede ovaj zakon o kojem se danas govori, na koji način će lokalne samouprave finansirati opet tu informacionu savremenu tehnologiju ako se zna da su transferna sredstva jedinicama lokalne samouprave dramatično smanjena, obustavljena. Ministar je imao, i ne samo ministar nego i predsednik države, imali su peticiju predsednika lokalnih samouprava i to u najvećem broju, čak i onih koji su predstavnici Demokratske stranke, jer su bili dovedeni u situaciju da ne mogu na terenu da rade ni najosnovnije poslove, odnosno da u okviru toga što vi volite da kažete da vodite računa o razvoju svih opština na teritoriji Srbije na isti način, odnosno ravnomernom regionalnom razvoju, kako vi volite da kažete. Ispostavilo se da od tog posla nema ništa i da ste vi lokalne samouprave doveli na prosjački štap, a niste im, naprotiv, ni na koji način unapredili njihovo funkcionisanje, ni u skladu sa Ustavom Republike Srbije, a ni u skladu sa onim što vi naravno samo pričate, a ne radite, a to nije jedina oblast u kojoj se na taj način ponašate. Takođe, kada su u pitanju informacione tehnologije i ovaj zakon da je ministar slučajno u sali, pitali bismo ga šta bi, ministre Markoviću, sa jedinstvenim biračkim spiskom? Tada je bilo reči kako će lokalne samouprave biti povezane međusobno najpre, pa onda sa Ministarstvom unutrašnjih poslova, pa Ministarstvom za državnu upravu itd. i to bi trebalo da proizvede zaista jedinstven birački spisak, o kojem Srpska radikalna stranka govori 20 godina i to uvek na isti način, i kada smo bili deo vlasti i kada smo u opoziciji, za razliku, recimo, od stranaka režima koje na jedan način uđu u temu, tretiraju kada su vlast, a na drugi način kada su u opoziciji. Dakle, neće biti ništa ni od ovog posla, samo još jedan od zakona da biste se predstavili kako vi štancujete zakone, a ovo su treće izmene Zakona o državnoj upravi, i sada menjamo svega dva člana. Nikako da sednete pa da ozbiljno napravite neki predlog zakona, koji bi trajao bar duže nego što traje Vlada koja ga predlaže Narodnoj skupštini. Šta reče ministar? Kada stupi na snagu ovaj zakon i kada se, pošto kaže da neće trebati nikakva dodatna sredstva, onda se pretpostavlja da se samo čeka da stupi na snagu ovaj zakon i da se klikne jedno dugme i da se taj informacioni sistem uspostavi. Od tog momenta, kaže ministar, čovek više neće znati šta je izvod iz matične knjige. Zaista neverovatno, ali možda je ministar mislio na ovo urušavanje obrazovnog sistema koje vi svakodnevno radite, pa ćete zaista dovesti na taj nivo ljude da neće znati ni da čitaju, a kamoli šta je izvod iz matične knjige. U skladu sa vašim obrazovnim sistemom i Bolonjskom deklaracijom, o kojoj smo mi govorili kada je bila usvajana i, kao što reče kolega Krasić, bili jedina politička partija koja se najozbiljnije suprotstavila uvođenju bolonjskog sistema studiranja, koji nigde nije obavezan, jer se radi na osnovu deklaracije, naravno deklaracije ne obavezuju, i u koje mnoge države na koje se vi ugledate nisu uveli u svoj obrazovni sistem i posledica bolonjskog sistema vam šeta svaka dva meseca ispred Vlade Republike Srbije. Naravno, nije to jedina negativna posledica vaših takozvanih reformi, jer mi te posledice imamo svaki dan i na svakom koraku i u svakoj drugoj oblasti društvenog života u Srbiji. Posledica vaših reformi u raznim oblastima je i ovo što reče malopre gospođa Đukić Dejanović, da kriminalna vlast degradira državu, kako reče. Tačno, u pravu je kada je to rekla, samo bi trebalo da se povede računa da je ta kriminalna vlast na delu u Srbiji i da o tome govore razni analitičari, itd. Nemamo običaj, ne volimo da se pozivamo ni na kog jer imamo svoj stav i svoje mišljenje, ali jednostavno mediji su prepuni priča o raznim kriminalnim aferama, i to iz najvišeg državnog vrha. Onda se zaista postavlja pitanje šta znače sve ove vaše reforme i šta znače propisi koje vi donosite kada ih ne primenjujete tamo gde bi trebalo da se primenjuju? Onda predsednik Demokratske stranke priča građanima Srbije o rekonstrukciji Vlade, smanjenju broja narodnih poslanika, o promeni izbornog sistema itd, čovek najpre nema pojma, izgleda da postoji Ustav Republike Srbije i da sve to o čemu on priča piše u Ustavu Republike Srbije na način na koji je to regulisano Ustavom. Nama u SRS je jasno da se on samo reklamira i tako s vremena na vreme ima potrebu da kaže šta će on to da uradi, na koji način će da reformiše koju oblast. To što nije u njegovoj nadležnosti, to što nije u skladu sa Ustavom, baš briga Borisa Tadića, on ima svoju priču i to radi na način na koji on radi. Kada je u pitanju Predlog izmena ovog zakona i član koji ste predvideli, novi član 75a, da je ministar ovde pitali bismo ga kako će kada i ovaj član bude stupio na snagu komunicirati sa poverenikom za informacije od javnog značaja, pošto čovek svaki dan kuka u javnosti kako nema komunikaciju sa državnim organima, kako ministri kriju podatke, kako u javnim preduzećima ne daju podatke o zaradama direktora i predsednika upravnih odbora javnih preduzeća itd? Dakle, ne radite u skladu sa onim što govorite i to svi građani Srbije znaju i na sopstvenoj koži svakodnevno se susreću sa svim problemima takozvane demokratske vlasti i režima koji je u ovoj ili onoj formi deset godina na delu u Srbiji. Ovo što predlažete nije u skladu sa Ustavom Republike Srbije, jer ne mogu nadležnosti Skupštine biti prenete na Vladu Republike Srbije. O tome ćemo govoriti više kada bude rasprava u pojedinostima, ali bi za kraj rekla da je ovde bilo dosta govora i o krađama mandata i na lokalnom i na republičkom nivou. Potkrepila bih jednim najnovijim slučajem. Govorili smo na ovom mestu o krivičnoj prijavi koju smo podneli protiv predsednika opštine Zemun i jednog odbornika koji su nudili drugom odborniku mito u raznim oblicima, u ukupnom iznosu od 100.000 evra, i apsolutno postoji dokaz o tome. Dokaz je audio-snimak i državni tužilac, odnosno jedan od zamenika kaže da tu nema elemenata krivičnog dela. Onda se čudimo zašto se kradu mandati, zašto se ne primenjuje zakon. Iza svega toga stojite vi. Ponašate se onako kako vam u kom momentu odgovara, pa ste tako nametnuli odluku Ustavnog suda koju ni jedan sud u Srbiji ne može da primeni. Pogledajte malo. Da je ministar tu, pitala bih ga da se konsultuje sa koleginicom Malović, da vidi da li uopšte mogu da primenjuju taj zakon. Mi tvrdimo da ne mogu. Imamo to svaki dan na delu u praksi. Mi smo do malopre konstatovali ovde da je u parlament ušao novi poslanik sa liste LDP, što je apsolutno u skladu sa zakonom, u skladu sa Ustavom, potpuno legitimno, zato što se kolega Maraš, koji je pre njega bio poslanik, iz nekih njegovih razloga razišao sa svojom strankom. U to ne ulazimo, ali je vratio mandat stranci koja je taj mandat zaslužila. Mi vam dve godine govorimo o tome, upravo na način na koji je danas govorio i Velimir Ilić, da mandati pripadaju strankama i kada je u pitanju lokal i kada je u pitanju republički nivo. Dakle, potpuno saglasni sa onim što je rekao Velimir Ilić, pitamo ga sada – kako može da ide u koaliciju sa strankom koja je ukrala 21 mandat SRS, govorim o stranci Tomislava Nikolića i Aleksandra Vučića? Hvala lepo.
Iskorišćeno je 12 minuta i 25 sekundi vremena poslaničke grupe. Reč ima narodna poslanica Gordana Pop Lazić, posle nje narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, konstatovali smo već kao poslanička grupa, a i predstavnici drugih poslaničkih grupa su primetili da ova materija ne bi trebalo da bude predmet ovog zakona. Ako želimo da nađemo odgovor zašto je to tako, stičem utisak da je postojeće stanje u lokalnim samoupravama u Srbiji da bi se od strane ministarstva ili pojedinih lokalnih samouprava apliciralo za dobijanje nekih sredstava za dalje tehnološko opremanje samih lokalnih samouprava kako bi prešli na automatsku obradu podataka. Skoro smo imali prilike da čitamo u novinama kako se ministar Marković hvalio ili obaveštavao javnost da je poklonio toliko i toliko računara ovoj opštini, onoj opštini i tome slično. Ovaj zakon, iako stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja, neće moći da se primenjuje u potpunosti i neće moći da se primenjuje na sve ono što je potrebno i što je građanima važno, jer čuli smo da se ovde radi samo o matičnim knjigama, pretpostavljam i o knjigama koje vode evidenciju o državljanstvu. Šta je sa svim ostalim potrebama građana kada odu u bilo koji državni organ i zatraže izdavanje nekog dokumenta ili hoće da reše neko svoje pitanje, da dobiju građevinsku dozvolu? Opet moraju da idu od šaltera do šaltera, od jednog do drugog organa u okviru iste lokalne samouprave kako bi pribavili sve papire i dobili ono zbog čega su došli u organ uprave. To je ono što bi bilo interesantno za građane, da kada hoću da dobijem građevinsku dozvolu odem i kažem – hoću to i to, dam jedan dokument i kažem ostalo možete da pribavite, jer državni organi vode evidenciju o svim drugim papirima, moje je da uradim projekat, to bi bila prava usluga građanima. Verujte, čak ni sada u ovom momentu, iako matične knjige, imamo zakon koji propisuje, imaju trajnu vrednost, skoro sam vadila svoj izvod iz matične knjige rođenih i on nije kompletan. U njemu recimo nema evidencije o tome kakav je moj bračni status, odnosno ona opština koja je trebalo da obavesti ovu drugu opštinu na kojoj sam rođena o tome to nije uradila. Isti je slučaj i sa matičnim knjigama državljana. Nemaju dobijen podatak o tome da li je neko udat, nije udat, da li je udovac ili udovica i to me slično. Nema komunikacije između državnih organa. Dobro je ako ovaj zakon daje neke pretpostavke za to, ali kako će se on primenjivati i da li ima tehnoloških uslova za njegovu primenu je sada pitanje broj dva. Činjenica je, čak i predsednik Tadić, videla sam, izjavljuje da je njegov cilj da se izvrši racionalizacija državne uprave, a onda da ona bude što efikasnija. Iako kaže – daj Bože da tako može da bude, to je rekao na jednom skupu na kome je bila prisutna i njegova svetost patrijarh srpski, pa se valjda Bogu pomolio i Boga pozvao u pomoć, ali kaže – radiću na tome, meša se i u posao Vlade, kao što to često ume da radi, ali neka mu je zaista Bog u pomoći. Ono što građani hoće, oni hoće dobru državnu upravu koja mora pre svega da javno pravda svaki dinar koji potroši jer taj novac koji troši dolazi iz džepova građana kao poreskih obveznika. Uprava počiva na obrazovanim profesionalcima, koji ne koriste svoje položaje i zvanja za mito i korupciju, a mi znamo kolika je korupcija u našoj državi, što znači da nemamo dobru upravu. A i obrazovni kadar nam nije dobar. Zašto? Zato što verovatno plate nisu adekvatne, jer imamo raspon plata u državnoj upravi, mislim, 1:8 što ne bi smeli nikako da dozvolimo. U Skupštini imamo da neki savetnici imaju plate 50% veće nego narodni poslanici, recimo. Imamo službenike koji rade za 22 hiljade dinara i očekujemo od njih neke rezultate i očekujemo da imamo efikasnu upravu. To je nemoguće. Država je najveći poslodavac u ovoj državi, pošto ste privredu potpuno uništili. U državnoj upravi je zaposleno 22 hiljade ljudi. Obećali ste do kraja 2010. godine da ćete smanjiti državnu upravu za osam hiljada ljudi. To košta. Kaže se da će dobiti 550 hiljada dinara iz republičkog budžeta i dodatnih 15 hiljada dinara za svaku godinu radnog staža iz budžeta lokalnih samouprava. Pitanje je, obzirom da znamo koliko nam je politizovana državna uprava, hoće li to imati ikakvog efekta i da li će biti uopšte neke uštede? Kako dođe do promene vlasti, tako dođe do guranja svojih kadrova u državne organe i iako imamo, pazite, 22 hiljade ljudi, zaposlenih u državnoj upravi, mi, to jest vi zapošljavate bar još 10 – 15% onih koji rade po ugovoru o delu, a ko su ti ljudi nego aktivisti pojedinih stranaka. Ovako glomaznu Vladu i administraciju - možete da smanjite broj ministara sa 25 na 15, ali ne možete sve te poslove koje radite da radite bez tih ljudi koje sada imate, a koji nisu adekvatno ni stručno osposobljeni da rade, a rade ih duplo zato što ste stvorili još surogata agencija, direktorata i ne znam koliko službi koje se međusobno prepliću, guraju i ne zna se ko šta radi i ko je za šta nadležan. Tu mora da postoji red. Kada smo vam govorili – nemojte da osnivate ovu agenciju, nemojte onu, to je posao za ministarstvo, pa neka u ministarstvu bude 700 ljudi, samo da je 700 ljudi, a da ih nema još 500 u nekim drugim agencijama koje rade isti taj posao, samo da biste zaposlili neke ljude. To je veliki problem naše državne uprave. Htela sam da se osvrnem na član 2. koji ste predložili u izmenama ovog zakona o državnoj upravi, a koji se tiče stručne osposobljenosti radnika državne uprave i da kažem da me je jako razočaralo, a nije iznenadilo, to što predsednik Tadić izjavljuje da ne možemo da sprečimo odliv mozgova i da su migracije pretpostavka napretka. Pazite, otići će nam svi pametni koje smo školovali, u koje smo uložili neki novac, pre svega, mi kao roditelji, jer država tu jako malo ulaže, od usvajanja Bolonje pa naovamo vidimo kako to ide i dok svi u Evropi odustaju od te Bolonje, mi i dalje guramo tu Bolonju. Naša deca koja su položila sve ispite ne mogu da se upišu na sledeću godinu studija o trošku države, nego moramo mi da ih finansiramo. Da li možemo? Uglavnom ne možemo, pa onda samo oni koji zaista imaju para mogu da školuju svoju decu i ovde, i u Beču, i u Parizu i ne znam Londonu, oni koji nemaju ne mogu ni u Kragujevcu, ni u Beogradu, ni u Prištini, niti bilo gde. Jedna izjava vredna pažnje, a dolazi od strane predsednika države, govori kakva smo mi država. Kaže – nama je imanentna sklonost da ostanemo na istom mestu, da izgradimo kuću od što čvršćeg materijala u kojoj će živeti čitava porodica, ne samo tata, već ako je moguće i deda, i pradeda, i unuk i njegovi naslednici, jer može da dođe Vuk i dune i oduva nam kuću. Mi živimo kao u bajkama, samo smo potrošili ogroman novac na investicije, na potpuno besmislene objekte, umesto na privredu. Aman ljudi božji. Prvo, potrošili smo dakle bezveze pare, to što smo pravili kuće, odnosno to što su naši roditelji, naši dedovi pravili kuće i ostavljali nam da možemo u njima da živimo, a mi želimo da ih održavamo teškom mukom da bi naša deca imala gde da žive, jer smo kao klaustrofobični, doći će Vuk, dunuće, pa šta ćemo bez kuće. Šta je sa onima beskućnicima što su došli iz Krajine, što su došli iz Bosne? Ko je o njima u ovoj državi vodio računa? Mogu da vam kažem, jedino SRS. U Zemunu, od 1996. godine, kada smo shvatili taj problem i smatrali da je najjeftinije za državu da im pomognemo tako što ćemo im dati parče poljoprivrednog zemljišta koje je posle prešlo u građevinsko zemljište,gde su izgradili fantastične kuće, gde su započeli svoj neki biznis, ili otvorili neki posao, neke radnje, nastavili da žive normalno, imaju okućnicu, baštu, ne mogu da budu gladni, mogu i kokošku da imaju da im snese jaje, bar su siti. To je lokalna samouprava koja misli o svojim građanima. Nije lokalna samouprava samo administracija. To je živ organizam. Vi se susrećete sa raznim problemima, kao sad ovo u Kraljevu. Niko nije mogao da predvidi zemljotres, mada je nešto moralo da nas zvekne dan posle izvinjavanja Borisa Tadića u Vukovaru. Moralo je nešto da nam se desi. Božja pravda neka postoji, neka ravnoteža sila postoji. Treba da vodimo strogo računa šta radimo, da nam se ne bi ovakve stvari dešavale. Meni je bila interesantna jedna reakcija na ovu Tadićevu glupavu izjavu. To je izjava jednog mladog čoveka koji je rekao da je stvar u tome što predsednik teži da sve poluge moći drži u svojim rukama. Sada kada je došlo do ovakvog skupa na kome treba da se vodi ozbiljna debata, naš predsednik priča bajke o vuku i tri praseta i daje neodmerene izjave koje vređaju naši inteligenciju. (Predsedavajuća: Narodna poslanica, razumem vašu fasciniranost predsednikom Srbije, razumem i kreativnost pri izlaganju, ali ste sada već toliko udaljeni od teme da moram da vas podsetim da razgovaramo o Predlogu zakona o izmeni i dopuni Zakona o državnoj upravi, pa vas molim da se vratimo na poštovanje Poslovnika.) Upravo govorim o tome, o racionalizaciji o kojoj je gospodin Tadić govorio. To je njegov prioritetan zadatak, ali da to on ne može da obavi. Kaže – daće bog, trudiću se da to nešto uradim da u tome nešto uspem, ali je to gotovo nemoguće u ovom trenutku. Zamajavamo se sa pričom o tome, o tri praseta, a ovamo trošimo pare poreskih obveznika na trostruke državne organe koji, izvinite, ali troše supstancu ovog naroda, nakon što smo uništili privredu, nakon što je posle države, mislim, najveći poslodavac Mišković, iako njegove kasirke rade za 12 hiljada dinara. Pošto očekujemo poskupljenje svih komunalnih troškova i benzina, jedemo najskuplju hranu i plaćamo najskuplji benzin u okruženju, plaćamo najskuplji gas, jer nam se najavljuju ponovna poskupljenja i struje i gasa i svega ostalog. Molim vas, nemojte da se zamajavamo ovakvim predlogom zakona koji nam apsolutno ne znači ništa. Dovešće nas samo u neravnopravni položaj. Neki će moći ovo da urade, a neki neće moći to da urade. I bez ovog papira, i bez ovoga što ovde piše moglo je ovo da se radi. Svaka lokalna samouprava, pretpostavljam, teži da uradi i da olakša poslove, ne samo sebi nego i svojim strankama, ako hoće da bude zaista servis građana. Mada, kada je SRS govorila o lokalnoj samoupravi kao o servisu građana, i to u svoj program unela, vi niste ni znali šta je to. Molim vas, nemojte da se vadite sa time da je ovakva situacija tamo loša u onoj lokalnoj samoupravi, a u onoj je bolja. Vi ste u lokalnim samoupravama na vlasti od 90 godina. Molim lepo. I, šta ste uradili? Ništa. Predsednik kaže da treba da se menja i Ustav, i politički sistem, i ne znam koliko zakona kako bi se izvršila i racionalizacija, kao bi bila efikasnija državna uprava i sve ostalo. Molim lepo, menjajte i Ustav. Vidim da se pripremate za to. Dolazi do pregrupisavanja političkih snaga, razbijate političke partije, otimate mandate. Samo tu nema doslednosti i nema principijelnosti. Najveći kvalitet jednog političara jeste doslednost i principijelnost, ostalo je politikantstvo. Ne može sada gospodin Velja Ilić, iako je potpuno u pravu, da priča tako o lokalnoj samoupravi i krađi mandata na lokalu, a ovde o krađi mandata u Skupštini da ćuti i da ne kaže ništa. Pozdravili smo gospodina Đurića koji je iz LDP malo pre ušao ovde, jer je gospodin Maraš, i ako je prešao u drugu partiju, prvo je vratio moralno mandat svojoj političkoj partiji i posle prešao u drugu političku partiju. Danas mislim da gubimo vreme čitav dan, mada nam je ministar dao šlagvort za jednu široku priču o državnoj upravi kojom smo svi nezadovoljni. Najnezadovoljniji su oni koji rade u državnoj upravi, jer se prvo ne zna broj, ovde sam imala negde zapisan broj državnih sekretara u državnoj upravi – samo 67 državnih sekretara i 103 pomoćnika ministra, molim vas, u ovoj Vladi. Šta su državni sekretari nego zamenici ministara. Može jedan ministar da ima jednog, može da imapet, ko će ga zastupati ako on nije tu, jedan koga on ovlasti. To je ono što nam zaista ne treba. Hvalite se time da su neke mlade ljude uveli u državnu upravu, uglavnom volontiraju ili rade za male pare, to je samo izrabljivanje onih svršenih intelektualaca kojih nažalost imamo jako malo. Mi smo zemlja sa 5%-6% ljudi sa visokim obrazovanjem. Nekada je to bilo mnogo više. Sada za sebe možemo da kažemo da smo čak država sa velikim brojem nepismenih. Zašto je to tako? Zato što nemamo, pre svega, para da školujemo svoju decu.
Iskorišćeno je 17 minuta i 30 sekundi vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, posle njega narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo, gospođo predsedavajuća, Predlog zakona o dopuni Zakona o državnoj upravi predstavlja, kako to predviđa član 75a, jednu praznu normu. Kada sagledate šta se želi postići ovakvom jednom pravnom normom, neće se postići apsolutno ništa. Ova oblast koja se predviđa u ovom zakonu je regulisana Zakonom o opštem upravnom postupku, s tim što Zakon o opštem upravnom postupku treba da bude dopunjen i izmenjen utoliko što bi u tom zakonu ove odredbe koje se u članu 75. predlažu trebalo da se nađu, ali da se u tom zakonu propiše prekluzivni rok. To znači - nadležni državni organ dužan je da donese rešenje po zahtevu stranke jer je u konkretnom slučaju pravni odnos između fizičkih, pravnih lica i državnih organa. Ono što je problematično i zabrinjava jeste da će svako moći da koristi ove podatke bez kontrole. Šta to znači? Sada će neki od državnih činovnika ući u elektronski sistem i tražiti podatke o svakome u ovoj državi, a vidite šta se događa u Americi, da je Amerika pukla, prokleta Amerika, pukla je jer je radila sve i svašta i svako je mogao da ugrozi bezbednost drugih država iz Amerike. Ono što je trebalo ovde propisati, to je ko traži podatak, kako se evidentira taj zahtev, ko je pružio podatak i da li je taj podatak iskorišćen u svrhu podnetog zahteva. Onaj korisnik koji traži podatke od nadležnih državnih organa, on mora da odgovara za tajnost tih podataka, pogotovo kada su u pitanju podaci poverljivi i podaci o ličnosti i privatnosti. Sedamdesetih godina unutrašnji poslovi su uveli sistem elektronske obrade podataka, ali to služi pretežno u evidencijama, pre svega kriminalističkim i prekršajnim, radi vođenja određenih postupaka. Međutim, ovim što ćemo mi sada građanima poručiti, vi možete dobiti, ako ste Beograđanin, izvod iz matične knjige ili o državljanstvu u Novoj Varoši ili Čajetini, ili Sjenici ili Surdulici, to uopšte nije neki napredak u reformi našeg zakonodavstva. Jer kad pogledate jednu stvar, šta je za građane Srbije racionalno? Šta je za građane Srbije efikasno? Šta je za građane Srbije pre svega ekonomično? Dakle, ove principe treba uvažavati. S druge strane, mi imamo prekobrojnu administraciju, namnožila se birokratija na svakom mestu, a građani kukaju i pište jer na lokalu ne mogu da dobiju dozvolu ni rešenje po svome zahtevu mesecima ili čak godinama. Još nešto što je vrlo značajno, a problematično, što bi u zakonu moralo da bude normirano i precizno određeno, a da neko za to odgovara. Građanin podnese zahtev za legalizaciju, od pet nadležnih javnih komunalnih preduzeća ili ministarstava traži se saglasnost. Ta saglasnost se ne dobija čak ni za dve-tri godine. Molim vas, uzmite samo podatke da je Zakon o planiranju i gradnji donet 2003. godine, uverićete se ovo što kažem, stotine hiljade predmeta stoje nerešeni. Zašto je to tako? Traže se saglasnosti, imamo brojnu administraciju neefikasnu i neažurnu. Na lokalu to je dosta problematično. Na lokalu imate namnoženu birokratiju koja iza sebe ne ostavlja nikakve rezultate. Dakle, onaj ko je odgovoran na lokalu ili u državnom organu da se reši predmet ili zahtev građana, mora da vodi računa u kom roku treba da ga reši. Kada je u pitanju brojna administracija, evo, ovih dana u javnosti, u medijima, a i od strane pojedinaca iz Vlade, ministara, zagovara se smanjenje broja ministarstava. Međutim, mi smo ukazivali odavno da treba smanjiti broj ministarstava u odnosu na broj stanovnika, ali imate li u vidu koliko ima državnih sekretara, a koliko ima pomoćnika, koliko ima savetnika? S druge strane, koliko imamo agencija – 111. Koliko imamo direkcija? Da ne brojim. Koliko ima kancelarija? Politika je objavila ovih dana - Vlada svojom uredbom formira nove agencije. Sada imate kancelarije u Srbiji: Kancelarija nacionalnog saveta za saradnju sa Međunarodnim krivičnim tribunalom - ima 10 zaposlenih, Kancelarija za evropske integracije - 80, zamislite! Kuda ćemo u Evropu? U Evropu ne možemo stići dok nas oni u potpunosti ne okupiraju. Kancelarija za saradnju sa medijima – 25, Kancelarija za održivi razvoj nedovoljno razvijenih područja – pet, Kancelarija nacionalnih saveta za decentralizaciju Republike Srbije – 37, Kancelarija Saveta za nacionalnu bezbednost i zaštitu tajnih podataka – 24, zatim još Kancelarija Vlade za ekonomski razvoj u Kragujevcu, u Boru i da ne nabrajam dalje. Mislim da je ova zaista previše, pogotovo ako kažemo – mi hoćemo da izvršimo reformu pre svega administracije i da tu administraciju smanjimo. Od toga otprilike nema ništa. Gospođo Čomić, postavio sam jedno pitanje, ali nema odgovora. Vezano je za lokalnu samoupravu i sredstva poreskih obveznika. Postavio sam poslaničko pitanje i tražio sam odgovor – po čijem nalogu se 30% sredstava iz lokalne samouprave i javnih preduzeća svih nivoa izdvaja u depozit Razvojne banke Vojvodine? Zašto ta sredstva ne bi bila korišćena na lokalnom nivou, a ne da ta sredstva budu kod Razvojne banke Vojvodine i eventualno da ona budu korišćena unenamenske svrhe? Dakle, ako hoćemo efikasno da rade lokalne samouprave, da građani mogu da obave svoje poslove i da budu na vreme zadovoljeni sa svojim zahtevima, mislim da to zavisi pre svega od ministra i zavisi od predsednika opština. Na primer, kako se štedi, a kako se ne štedi? Opština Velika Plana ima po broju zaposlenih 50 izvršilaca manje, ali je zato opština Plana uskraćena za 40 miliona dinara, a na vlasti su srpski radikali. Zašto je tih 40 miliona uzeto opštini Velika Plana? Da li zbog toga što su na vlasti tamo srpski radikali, a to SRSnikada ne bi uradila da je bilo koja stranka na vlasti na lokalu. Na taj način vrši se vlast selektivno. Gospođo Čomić, ovih dana ste bili svedoci i informisani, a sinoć je gospodin Mićović na televiziji gostujući izjavio da je 500 tona uvezeno mesa iz Brazila. Kako je to moguće? Šta nam radi lokalna samouprava i inspekcije nadležne, šta rade, i to samo u 2010. godini uvezeno je 500 tona? (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, molim vas da se vratimo na temu. Koliko god bilo važno dati svoj komentar o poslovima inspekcije, a koje su republičke, vi i ja to znamo, dakle, teško da mogu da budu predmet dnevnog reda.) Završiću. Ovo će biti vrlo zanimljivo da čujete, molim vas. Jedan Zlatiborac kaže ovih dana, iz opštine Čajetina – mi danas na Zlatiboru imamo njih na stotine koji se bave proizvodnjom mesa, suhomesnatih proizvoda, a da nijedan od njih nema kožu okačenu pred vratima. Dakle, kriva je bila lokalna samouprava što nisu inspektori lokalne samouprave kontrolisali.
Narodni poslaniče, sada vas upozoravam. Zaista vas sada molim da ne izvrgavate ruglu odredbe Poslovnika i da ne povezujete stvari koje je nemoguće povezati jer nemam nikakve sumnje da vi tačno znate ko je zadužen za bezbednost hrane i na kom nivou u našoj državi je ta inspekcija. Molim vas, ka temi dnevnog reda.
Gospođo Čomić, evo vidite, da li je neko koristio poverljive podatke o tome u opštini Čajetina. Da li je to moglo da ima nekog značaja ili nije, a tiče se ovog zakona? Zbog toga ne bih sada ulazio u polemiku sa predsedavajućom. Završiću svoj govor. Samo kažem, ako hoćemo reformu, ona mora da se vidi, mora biti vidljiva, a ne moramo mi samo da obećavamo kako ćemo smanjiti birokratiju i činovnike, a uvesti elektronski sistem i elektronsku obradu podataka i da će to biti uspešno za naše građane i da će biti svi srećni, i svi će da pevaju od sutra.
Jedanaest minuta i 55 sekundi vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Sreto Perić, a posle njega narodni poslanik Mirko Munjić.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi danas imamo na dnevnom redu Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnoj upravi i to je veoma važan zakon, iako na prvi pogled, velikom broju naših građana se čini da to nije bitno. Imajući u vidu da postoje imaoci javnih ovlašćenja, s jedne strane, i s druge strane da državna uprava oblikuje politiku Vlade, to je veoma bitno, to su sve definicije iz Zakona o državnoj upravi, i zbog toga svaki građanin Srbije od momenta rođenja i te kako je zainteresovan kakav nam je Zakon o državnoj upravi. Da li je ovo dobar zakon? Naravno da nije. Mi se trudimo, SRS kao politička stranka koja nije sklona brzim i naglim promenama, povezujemo tradicionalno i moderno, uspevamo od onog što je elastično i što je čvrsto da napravimo jednu celinu i takve zakone mi želimo da imamo. Takav je odnos Vlade prema građanima Republike Srbije. Dakle, skoro je dva sata prošlo kako predstavnik Vlade nije prisutan ovde i to je odnos Vlade Republike Srbije prema građanima Srbije. Ako vas, poštovani građani, zaboli glava posle ovoga što ću govoriti, tu nije kriva SRS, nisam kriv ja, kriva je Vlada Republike Srbije, a pre svega DS kao nosilac koalicije, a pre svih, njen predsednik, a pretpostavljam da vi znate ko je predsednik DS. Da bih ovo ilustrovao primerima, ja ću se samo kretati u okvirima Zakona o državnoj upravi. Moram da vas podsetim, državna uprava je deo izvršne vlasti koja vrši određena ovlašćenja iz nadležnosti Republike Srbije i sastoji se iz Vlade, a Vlada ima 26 ili 27 ministarstava. Ministarstva dalje imaju državne sekretare, ne zna se tačan broj, po zakonima o ministarstvima i Vladi, on se ne utvrđuje, ali posebnim pravilnikom o unutrašnjoj organizaciji i sistematizaciji utvrđuje se tačan broj, postoje pomoćnici, pa sekretari ministarstava, pa posebni savetnici, a u svakom ministarstvu do tri, i ovo su posebni savetnici koji se angažuju na predlog ministra, to nisu oni zaposleni koji imaju slične nazive. Ministarstva su dalje podeljena na sektore kojima rukovode pomoćnici, a ako treba veća samostalnost za neki državni organ, onda se osnivaju posebni organi. To nisu oni organi koji su u sastavu ministarstva, a spadaju u red državnih organa, već to mogu da budu uprave, inspektorati, direkcije, tamo gde organom rukovodi direktor i on ima svoje pomoćnike. A mandat, ili da čitamo, Vlada traje otprilike pet godina, a to je bila želja DS da se što veći broj njenih članova zaposli u Vladi i da nije vezan za izbor, odnosno za mandatni period. Sve oni to pravdaju obrazloženjem da se želi postići depolitizacija državne uprave, što je apsolutno netačno i to brojni primeri iz prakse pokazuju. Dalje, postoje posebne organizacije kada priroda posla zahteva veću samostalnost nego što je ona inače, i to su sekretarijati, zavodi i posebne organizacije, koji imaju direktore, zamenike direktora, pomoćnika direktora, a to može da bude jedan ili više i onda dolazimo do upravnih okruga. Upravni okruzi nemaju svoju teritorijalnu samostalnost, ali imaju neku nadležnost, prenose iz određenog ministarstva, odnosno iz državne uprave i prenose se na upravne okruge, kako bi se lakše obavljali neki poslovi. Upravni okrug ima svog načelnika, stručne službe, savet, i to su brojni organi u organizacionom smislu, u organima državne uprave, a broj kojim se broji broj izvršilaca je blizu 30.000. Sada treba biti politički korektan, pa treba reći da je država Srbija određen broj nasledila prilikom gašenja i prestanka postojanja zajednice Srbija i CG, ali neuporedivo manji broj je bio u odnosu na onaj koji mi imamo danas u organima državne uprave. Postojanje prestanka zajednice nije ni blizu razlog kojim vi možete pravdati takav narasli broj zaposlenih u državnoj upravi. Zakon koji je donet, a predstavljao ga je ovaj ministar, o smanjenju broja zaposlenih u organima državne uprave, izvinjavam se, Mlađan Dinkić ga je predstavljao ovde, ni blizu nije realizacija o čemu se ovde pričalo. Giljotina propisa, to je samo jedna lepa šarena laža za građane Srbije i ona ne postoji. Vidimo da se iz dana u dan donosi sve više zakonskih propisa, možda su brojne uredbe Vlade i podzakonski akti suvišni, ali to nije ono što su građani Srbije očekivali prilikom izbora i ukazivanja poverenja ovoj vladi. Član 75a, novi predlog koji planira da se doda već postojećem Zakonu o državnoj upravi, reguliše nešto što je u obrazloženju ministra, već u praksi, prihvatljivo, ali zasigurno, to nije za materiju Zakona o državnoj upravi, nego Zakona o opštem upravnom postupku i to govori o načinu postupanja organa državne uprave. Član 2, može da se kaže, jer on menja član 84. stav 3. postojećeg zakona, gde se govori o drugačijem načinu, odnosno o drugačijem zvanju lica koja su završila, to je bio nekada sedmi stepen stručne spreme. Koliko je politika SRS utemeljena, trajna i iznad svega principijelna, govori i činjenica i podatak da smo mi bili jedina politička stranka ili jedina poslanička grupa u parlamentu kada se govorilo o Zakonu o visokom obrazovanju, gde smo naveli brojne razloge i brojne argumente zbog čega Bolonja nije dobra u Srbiji, odnosno za našu državu uopšte. Sada, član 71. Ustava kaže – pravo na obrazovanje imaju svi i to pod jednakim uslovima. Da li smo u situaciji u Srbiji da pravo na obrazovanje imaju svi pod jednakim uslovima? Naravno da nismo. Oni koji su osvojili znatno veći broj od bodova predviđenih po Zakonu o obrazovanju nisu u situaciji, zbog toga što država nema dovoljno sredstava, da se školuju o trošku države, nego moraju da oni ili njihovi roditelji nadoknade iz onako teške situacije i primanja koja su veoma mala. Postavlja se pitanje koja su ovlašćenja i mogućnosti gradonačelnika da uputi pomoć studentima, odnosno da im se omogući da se školuju iz budžeta Republike Srbije, mi to pozdravljamo, ali otkud jedan pojedinac da raspolaže sredstvima budžeta Republike Srbije, a naravno, grad Beograd ima svoj budžet, otkud njemu mogućnost i pravo da on iz tog budžeta izdvoji da bi se pomoglo studentima? To treba rešiti sistematski, to treba da bude problem države i Ministarstva prosvete, ali nije moguće, jer izdvoje se sredstva u Beogradu, a onda posle dobra volja ili neka posebna umešnost ili sposobnost gradonačelnika, jer je on nedavno nudio pomoć i drugim opštinama i gradovima koji su u mnogo težoj situaciji. Hoću da verujem da bi predsednik opštine iz Ljubovije, koji je član SPS, pomogao tim studentima kada bi mogao, ali sigurno ne može, jer nema dovoljno sredstava da bi mogao da im pomogne na takav način. Vladavina prava, to je nešto zašta se zalaže SRS, i kada bi se poštovala vladavina prava, ne bi bilo krađe poslaničkih ni odborničkih mandata, a to nije vreme samo za jednu vladu, za jednu političku stranku, to je nešto što ste vi sada replcirali i napravili kao problem i to će vam se kasnije obiti o glavu. Hvala.
Iskorišćeno je osam minuta i 50 sekundi vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Mirko Munjić, posle njega narodni poslanik Zoran Krasić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, vi ste u izmenama i dopunama ovog zakona o državnoj upravi predvideli da se vršenje uvida i pribavljanje podataka koji se vode u elektronskom obliku vrši putem informacionog sistema, koji obezbeđuje sigurnost i zaštitu podataka. Govoriću nešto o ovom segmentu, s obzirom da smatram da će ovde biti određenih problema. Postoji jedno univerzalno pravilo koje obezbeđuje da se putem tzv. jednog zaštitnog kišobrana obezbedi adekvatna zaštita ovih podataka. Međutim, postavlja se pitanje u svetlu najnovijih događaja, kakva će u stvari biti zaštita ovih podataka. Može li se obezbediti, shodno stavu 2. člana 75a Predloga ovog zakona, adekvatna i prava sigurna zaštita ovih podataka? Na ova pitanja mislim da se može odgovoriti do jednog određenog perioda, do perioda pojave ovog Vikiliksa i posle njegove pojave, koje smo imali u praksi pre nekoliko dana. Do njegove pojave, rekao bih, da je ta zaštita bila sto posto, bar tako su nam pričali, a nakon toga izgleda je nula posto. Nastala je jedna opšta konfuzija u prenosu zaštite tih informatičkih podataka, pogotovu onih koji se čuvaju kao najčuvanija državna tajna. Svi su se pripremali, gospodine ministre, za zaštitu ovih podataka. Samo ću vas podsetiti da je Evropska komisija pre jedno dve-tri godine rekla u jednom izveštaju da procenjuje da verovatnoća da će telekomunikacione mreže biti prekinute je negde između 10 i 20%, pogledajte sad koliko je ta procena bila loša. Takođe je tvrdila da će šteta od toga biti negde oko 190 milijardi evra. Kako li sad procenjuju, posle ovih najnovijih događaja? Međutim, kako je to u Srbiji? Kakva će zaštita ovih podataka biti kod nas, shodno stavu 2. ovog člana 75a koji sam napomenuo? Pogotovu, gospodine ministre, u svetlu prodaje Telekoma, koji je aktuelan i koji ova vlast želi da učini. Podsećam vas samo da je zaštita podataka nešto na šta vas i Ustav obavezuje. Telekom je, da vas podsetim, jedna vitlan žila u komunikacionom sistemu Srbije. Promena vlasnika Telekoma ostavlja celokupnu tu infrastrukturu nezaštićenu i otvara mogućnost za mnoga pitanja u vezi bezbednosti, u vezi špijunaže itd. Dovodi se u pitanje sigurnost svih državnih službi, MUP Srbije, Vojske Srbije itd. Stručnjaci iz ove oblasti kažu da, kada neko poseduje celokupnu infrastrukturu telekomunikacionu, onda on može u stvari da … (Predsedavajuća: Narodni poslaničke, molim vas o temi. Ono što želite da date kao komentar, ne može da se poveže sa temom dnevnog reda, a to je Predlog zakona o izmeni o dopuni Zakona o državnoj upravi. Molim vas da govorite o temi i dnevnom redu.) Podsetio sam, nisam siguran da ste vi to čuli, da stav 2. člana 75a govori o zaštiti podataka. Podsetiću i vas i narodne poslanike i javnost Srbije, a naravno i ministra, da 98% komunikacija npr. Narodne banke ide preko Telekoma Srbije. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, sada vas upozoravam da je sledeća mera opomene, pošto se zaštita podataka servera, tiče se napada na DDO sistem i nema nikakve veza sa ovim što sada pokušavate da uvedete u temu dnevnog reda. Tako da vas molim o temi dnevnog reda.) Gospođo Čomić, očigledno je da o ovome o čemu želim da pričam nismo našli zajedničku temu što se tiče razumevanja i što se tiče onoga što vi smatrate kao zaštitu podataka. Međutim, kažem da član 75a govori o zaštiti odnosno o zaštiti podataka na koju se obavezuju ovim predlogom zakona, koji je danas tema dnevnog reda. Zaštita tih tajnih podataka može biti predmet određenih zloupotreba i upravo pričam o tome, o tim zloupotrebama. Druga stvar, koja se može ovde raditi jeste sigurno i promena informacija. Siguran sam da vrlo dobro znate kako se te informacije mogu koristiti i kako se mogu zloupotrebljavati, kako neko može u toj originalnosti podataka u stvari raditi mnoge zloupotrebe. Posledice zaista po čitav taj sistem mogu biti katastrofalne. Na kraju, mi iz SRS, siguran sam duboko smo svesni činjenice da mi u nekim stvarima zbog vaših 126 ili 128-129 ne možemo uticati. Međutim, naše je da ukažemo na to. Naše je da u svakom momentu ukažemo vama na neophodnost donošenja zakona koji će se poštovati nakon njihovog donošenja. Poštovanje svih odredbi, svih propisa koji se donose u ovom parlamentu je jednostavno obaveza svih i to je neko univerzalno pravilo. To je nešto što moramo prihvatiti svi ovde i mislim da je ono što SRS čitav dan i danas priča i što uopšte priča sve ovo vreme od kada je sastavljena ova vlada ide u tom pravcu. Mi smo, sa druge strane, duboko svesni da ne možemo uticati na neke stvari, s obzirom na vaših 126, ali biće upamćeno i zapisano da smo pokušavali sve, da smo sve pokušali što je u našoj moći, ujedno i kada je i prodaja ovog Telekoma u pitanju, što je vrlo značajno za građane Srbije. Međutim, mi želimo da kažemo građanima Srbije kuda vi vodite ovu zemlju i koliko je ova politika koju vi vodite duboko štetočinska. Hvala.
Šest minuta i 30 sekundi je iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Milan Škrbić, posle njega narodni poslanik Srđan Spasojević.
Zamoliću vas da mi kažete koliko je ostalo vremena poslaničkoj grupi?
Dvanaest minuta.
Hvala lepo. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani, danas je pred nama izmena i dopuna Zakona o državnoj upravi, koji se svodi na dva člana. U članu 75a stav 2. kaže se – vršenje uvida i pribavljanje podataka iz evidencije, odnosno registra koji se vode u elektronskom obliku u postupku stava 1. ovog člana vrši se putem informacionog sistema koji obezbeđuje sigurnost i zaštitu podataka, o čemu je malopre i kolega Munjić govorio. Predloženom izmenom i dopunom Zakona čini mi se da je u stvari nešto drugo po sredi, a to je da se utvrđuje dužnost organa državne uprave da pribavljaju podatke iz evidencije, odnosno registra koji vode državni organi i jedinica teritorijalne autonomije i jedinica lokalne samouprave i nosioci javnih ovlašćenja, čime se potvrđuje i kaže se uslužan odnos države prema strankama i građanima. Pokušaj još jednog u nizu dodvoravanja vladajuće koalicije prema građanima. To sve lepo izgleda kad se stavi na papir i kad se stav pročita ovako. Međutim, elektronska uprava kad je spomenemo, nameće se pitanje, da li su ljudi obučeni, oni koji treba da rade na tome. To nigde ne piše. Predviđa se da to rade osobe sa osnovnim studijama sedmog stepena i ostalo kako je navedeno u ovim izmenama, ali šta ćemo sa onima koji već sad vode poslove upravnog postupka i donose rešenja u upravnom postupku. Šta sa njima? Svedoci smo da većina tih koji sad rade te poslove u stvari rade ih sa četvrtim i šestim stepenom. U članu 92. postojećeg zakona je propisano da zaposleni sa višom školom u organima države uprave, pokrajini, opštini, gradovima i gradu Beogradu, mogu da vode upravni postupak i donose rešenja u upravnom postupku, najduže pet godina od dana stupanja na snagu ovog zakona koji je, čini mi se, u septembru 24. donesen. Pitanje je opet, šta će se desiti sa zaposlenima koji ne ispunjavaju tu obavezu. U lokalnim upravama su najavljene i inspekcije koje ne znaju da odgovore na pitanje povodom člana 92. i kako ga primenjivati. Čini mi se da stalno nešto usavršavamo. U ovoj temi jesu i matičari. Predviđeni matičari, koji mogu da obavljaju taj posao u narednom periodu, jesu ljudi sa fakultetom, sa pravnim fakultetom, a zakonom je dozvoljeno da zatečeni matičari sa srednjom stručnom spremom, koji su uglavnom, polažu stručni ispit u roku od tri godine i mogu ostati na tom mestu. Kako onda usavršavamo upravu sa jedne strane, a sa druge zadržavamo ljude koji nemaju ni šesti stepen stručne spreme? Veliki problem u lokalnim upravama i državnim upravama jeste i taj novac. Prema lokalnoj upravi država je dužna da izdvoji 1,7% bruto društvenog proizvoda. Vidim da me niko ne sluša, ali to slušaju građani, to je najbitnije. Za prošlu godinu lokalnoj upravi je uskraćeno 20 milijardi mimo zakona. Za ovu godinu u ovom periodu 16,8 milijardi evra. To je ukupno 36,8 milijardi evra, ili oko 400 miliona evra, a sa tim to je uskraćeno. Da bi ovo sve moglo da zaživi u elektronskoj formi, potrebno je da se sredstva ulože, a tim sredstvima, koja su ukinuta upravo lokalnim samoupravama putem smanjenjem transfera, svaka opština je mogla da izgradi i sportsku halu i bazen i vrtić. Opštine imaju svoje planove i planiraju i očekuju ta sredstva. Smanjenje tih transfernih sredstava je direktno kršenje Zakona o lokalnoj samoupravi, a ovamo pričamo o usavršavanju komunikacija itd. Oduzimanjem tih sredstava mimo zakona, ponavljam, lokalnim upravama su blokirani mnogi započeti poslovi, a najveći dužnik jeste država, samo zato što se ne poštuje zakon od strane onih koji trebaju da ga sprovode. Maksimalni broj zaposlenik, podsetiću građane, a i vas ovde prisutne, i one koji gledaju, da smo imali tabele koje je Vlada donela po kojima su se određivali brojevi zaposlenih u lokalnim i državnim upravama i da od toga ništa nije ispoštovano. U republičkoj je trebalo da se smanji 2.800 i u lokalnoj administraciji 5.600. Ništa nije učinjeno, smanjeno je svega, po podacima koje imamo u SRS, oko 700 na državnom nivou, a na lokalu nije ništa učinjeno. Neka ministarstva i dalje zapošljavaju, lokalne uprave takođe, kao i javna preduzeća. Tu smo svedoci, to ne može niko da pobije. Time krše zakon koji ste sami vi doneli. Navešću primer kontra jedne diskusije danas. U opštini iz koje ja dolazim, u stvari iz okruga iz kojeg dolazim, opština Odžaci, po tabelama koje ste vi doneli trebalo je otpustiti 47 radnika. U međuvremenu, dolaskom nove vlasti, DS na čelu, primljeno je novih 30 radnika. Jednostavno, ljudi nemaju gde da sede, dele stolicu bukvalno u jednoj kancelariji. To je ono čime se vi bavite, a ovamo šminkate i dodvoravate se putem ovakvih odluka i zakona. Podsetiću vas, napravljene su i tabele koje propisuju i lako je izračunati da se predloženim izmenama i dopunama zakona utvrđuje dužnost organa državne uprave da vrše uvid i pribave podatke i sprovode donete zakone. Međutim, nažalost, oni se ne sprovode. Lepo stoji tamo da na određeno vremeukupan maksimalan broj ne može biti veći od 10% broja zaposlenih, po članu 3. Zakona o republičkoj administraciji, a ne poštuje se. Na neodređeno vreme ukupan maksimalni broj ne može biti veći od četiri zaposlena na 1.000 stanovnika, četiri promila, a prema poslednjem popisu stanovništva ni to se ne poštuje. Na određeno vreme ukupan maksimalni broj ne može biti veći od 10% broja zaposlenih na neodređeno vreme, a svako prekoračenje od 1% iznad ovog procenta transferi i jedinice lokalne samouprave iz budžeta Republike Srbije smanjuju se za 1% opredeljenih mesečnih transfera u tekućoj godini. To je član 3. Zakona o lokalnoj administraciji. Sve imamo lepo napisano, međutim, oni koji treba da sprovode ono što je napisano i što je ova skupština donela jednostavno to ne poštuju. Veliki problem lokalnih samouprava u stvari jeste upravo taj novac koji ne dostaje. Da li je ova Vlada napravila neki plan? U medijima elektronskim ili štampanim, nije bitno, svakodnevno čujemo hvalospeve da je ova Vlada uspela da prebrodi krizu, da proizvodnja kreće, da će nam biti dobro, da smo najbolji u regionu, da smo bolji daleko od ostalih bivših republika Jugoslavije, pa čak i država u okruženju. Automatski se nameće pitanje kako to da smo najbolji, a sve te države u okruženju imaju stabilan kurs, a naš je klizajući, jednostavno se ne može utvrditi kakav će biti sutra, a kamoli za nedelju dana? Po najnovijim informacijama, velika panika jeste i guverneru Šoškiću i Narodnoj banci od straha da kurs ne podivlja. Kada kurs podivlja iskustvo govori da onda i premašuje realnu vrednost. Stručnjaci govore da bi tada, ne daj bože, mogao da ode i na 200 dinara. Ovo nisu podaci sa pijace, ovo su tačni podaci. Međutim, ova Vlada i dalje radi svojih ličnih interesa, dobijanja što više pristalica i političkih poena, priča nešto što apsolutno ni običan građanin ne može da poveruje. To će nekima koji se tako ponašaju da se obije o glavu, ali o tom potom. Sve vlade u EU su donele neki plan štednje. Ako otvorite samo sajt Vlade Nemačke, ne morate znati nemački jezik da bi pronašli jednu reč, jedan glagol – šparen, što znači šparati – štedeti. U svim državama EU postoji plan štednje, racionalizacije državne uprave, upravo zbog svetske ekonomske krize, a samo kod nas ne postoji. Ne postoji zato što ne sme istina da izađe na videlo, jer onda bi politička elita koja vodi ovu državu dobila velike minuse, a pitanje je kako bi prošla na sledećim izborima, a svedoci smo na svakom koraku da se predizborna kampanja zahuktava. To je ono zbog čega sumnjamo da će uopšte ovaj projekat ovog zakona i izmena ova dva člana uopšte da zaživi i da uspe. Mi iz SRS dobronamerno to kritikujemo i upozoravamo pre svega, a vreme će pokazati u stvari šta se dešava i šta će biti sa ovim zakonom. U obrazloženju stoji da nisu potrebna finansijska sredstva, što apsolutno ne može da bude tačno, jer za sprovođenje ovog zakona su potrebna sredstva. Kako će i kojim osnovnim sredstvima u opštinama i javnim preduzećima i ustanovama biti omogućena komunikacija elektronskim putem, ako nemamo ni obučene ljude, a nemamo ni sredstva za rad? Znači, i to je netačno, ali dobro, o tome će neko da sudi. Lokalna administracija jeste u velikim problemima, a ja ću iskoristiti još ovaj nepun minut da pitam konkretno ministra. Mene a i ostale u SRS interesuje šta je sa dogovorom premijera Cvetkovića i patrijarha Irineja, koji su se dogovorili da budu vraćene sve matične knjige? Radi se ovom zakonu koji je država 1946. godine uzela od crkve i verskih zajednica zbog prepisivanja. Gospodin Marković je rekao da ga je Vlada ovlastila da zaključuje pojedinačne sporazume sa crkvama i verskim zajednicama, čime će biti definisani konkretni slučajevi vraćanja knjiga. Podsećam, samo za Srpsku pravoslavnu crkvu je u pitanju 15.000 matičnih knjiga i još 6.000 koje se nalaze kod ''nadležnih'' arhiva. To je podatak koji je izneo gospodin ministar. To je trebalo da se desi pre 60 godina, međutim nije, a Vlada je sama rekla da je spremna da to uradi u narednom periodu. Nadam se da će to i te kako pomoći mnogim statistikama, pogotovo kada su u pitanju podaci SPC, a i ako zaživi ovaj zakon da će to sve biti u elektronskom obliku i formi. Toliko, taman sam se uklopio. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Srđan Spasojević, posle njega narodni poslanik Miroslav Petković.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre, poštovani građani Srbije, danas je pred parlamentom Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnoj upravi i u prvom trenutku reći ću da ne vidim razloga da se po ovoj tački dnevnog reda praktično otvara rasprava da se jedan ceo parlamentarni dan provede kroz ovaj zakon. Naravno neko će reći - da, ali nema nikakvih dodirnih tačaka sa ove dve tačke napred, ali tako je praksa ovde uspostavljena. Dešavalo se da spojimo i nešto što je mnogo manje spojivo, pa ne vidim razloga da građani Srbije, s obzirom na izmene koje su predložene, praktično građani Srbije jedan jako skup dan ovog parlamenta u jednoj diskusiji odvoje posebno za ovu tačku dnevnog reda, ali šta je tu je. Konkretno za ovaj zakon, reći ću da ono što se predlaže sa ovim zakonom, bez obzira što se radi o opoziciji, moramo priznati da je korektan ovaj deo zakona, taj jedinstveni i praktični deo, matični izvod koji se predlaže sa ovim zakonom, sigurno je da, ako se u praksi sprovede onako kako je zamišljeno, da će dati neke rezultate. Poznato je da su građani Srbije u dugom vremenskom periodu imali problema sa izvodima, naročito oni koji su izvode morali da po mestu rođenja da izvade, pa je to najčešće tražilo i vreme i sredstva i novac. Činjenica je da ovakvim jedinstvenim, praktičnim uvidom da će da se olakša taj postupak, ali kao i za sve bojim se da će to zbog starih navika određenih uprava, sigurno po onom starom, da je izvod stariji od šest meseci, da će u nekim opštinama i dalje biti problema, pa otuda sugestija da zaista i ovaj zakon, ako bude sproveden, da će dati neki boljitak. To je što se tiče toga, ali generalno, gospodine ministre, u državnoj upravi ima dosta problema, pre svega i ovo što se sada predlaže sa povećanjima plata koja će uslediti navodno od Nove godine, neće dovoljno motivisati ljude u državnoj upravi da sprovode i ovaj zakon, kao i mnoge druge zakone, jer ta povećanja plata koja će uslediti su izuzetno mala i praktično sve ono što se dešava kroz inflaciju, kroz nagomilane račune građana Srbije, ne znam da li će to biti adekvatno moguće da se pokrije povećanjima od par hiljada dinara. Tu nešto treba generalno da se uradi, možda kroz neke vidove smanjenja određenih ili nekim sjedinjavanjem nekih poslova, smanjenjem broja zaposlenih se možda efikasnost popravila, a onda i ova efikasnost i naravno sredstva i mogućnost povećanja plata bi sigurno u tom slučaju bila adekvatnija, tako da ne mislimo da će ovo što će se desiti od Nove godine bitno da popravi stvari u državnoj upravi. Tako da ne može da se kaže da postoje i određene sinhronizacije između određenih ministarstava, jer kako ćete vi u jednoj opštini da sprovedete nešto. Na primer, konkretno u Kraljevu ovih dana smo imali problem sa direktorom Poreske uprave u ovoj posebnoj situaciji, sada zbog elementarne nepogode koja je bila, kada smo praktično prošle nedelje, i to na insistiranje opozicije, uticali na ministra finansija. To jednostavno ne sme da se dogodi da nemamo direktora poreske uprave, a reći ću vam konkretno zbog čega. Ako u ovoj situaciji, kada je katastar morao da bude toliko brz da mnogim ljudima u raznim transakcijama koje mogu da se dese, možda mnogi će praviti ove kuće na nekoj drugoj poziciji nego gde su imali kuće, znači, nemamo dovoljno efikasnosti, nismo imali 20 dana od zemljotresa. Zašto? Zašto neko tamo u poreskoj upravi nije bio ovlašćen ako nema direktora da potpiše jednu običnu potvrdu da je plaćen porez apsolutnih prava. Eto, na neko insistiranje praktično sa govornice taj problem je sada rešen, tako da jednostavno u ovakvim situacijama treba da se uspostavi neka elementarna saradnja, bez obzira na različita politička mišljenja i slično. Ovo je trenutak, gospodine ministre, smatram da je nedopušteno da u Kraljevu praktično niko iz opozicije nije u kriznom štabu kada je zemljotres u pitanju. I predsednik parlamenta je obišao Kraljevo, ali nije pozvao mene kao narodnog poslanika da prisustvujem, da dam neki svoj doprinos tamo i onda se javljaju određeni problemi da neko samoinicijativno želi da organizuje neku akciju. Ali, konkretno, jutros ono što smo imali polemiku, Nova Srbija, gradonačelnik Topole Dragan Jovanović je upravo zbog nemogućnosti takve prave komunikacije rekao – ljudi, hajde da odemo u Centar za socijalni rad, da vidimo ko je najugroženiji i da pomognemo tim ljudima. Kakav je rezultat toga? Rezultat toga je da je stavljena ploča, ovih dana će kuća da se ukrovi. Ovog puta, sa ove govornice, apelujem na sve gradonačelnike i predsednike opština da slede primer Dragana Jovanovića, jer otprilike imamo toliko opština, ne kažem da sve mogu da izdrže tako nešto, imamo i jako siromašne opštine, ali neke opštine mogu da urade tri, četiri, pet kuća, da konkretno kroz to daju svoj doprinos, ne govorim više da li je to opoziciona ili poziciona opština. To u ovom trenutku, kada je Kraljevo u pitanju, nije važno i da se napravi jedna sinhronizovana akcija, da građani Kraljeva osete boljitak. Sada da li je neko član stranke ili nije, odgovorno tvrdim, konkretno u situaciji gospodina Simović Predraga iz Ibarske ulice, da nikada čovek nije bio, i ovog puta zaista zbog njega koji sigurno spava u nekim neuslovima, prvo, neprijatno je reći da je neko član neke stranke ili nije, taj čovek je po mišljenju Centra za socijalni rad bio najugroženiji, ali neću više o tome da pričam. Dovoljno je jutros oko toga rečeno. Još jedanput pozivam sve predsednika opština da se uključe i da slede primer predsednika Topole Dragana Jovanovića, jer na taj način ćemo ubrzati i pomoći državi da reši mnoge probleme. Još jedanput, želim da istaknem da treba reći da je zakon korektan. Treba proveriti da li će se ovo sve ispoštovati na terenu, stare navike kod određenih ljudi, u određenoj administraciji, povodom onoga da je šest meseci istekao izvod, da se ta mogućnost spreči. Nisam siguran da sve opštine u Srbiji mogu da elektronski obrade. Tu treba poraditi na tome, opremiti državne uprave, odnosno opštinske uprave sa mogućnošću da se ovo proprati i ako bi se to sve sprovelo, onda bi ovaj zakon sigurno bio smislen. U tom pravcu, bio bi korektan. Biću iskren, ne vidim razlog zašto smo zbog praktično ovog jednog člana danas izdvojili praktično ceo dan, jer treba voditi računa i racionalno se ponašati i u parlamentu Srbije, ako to očekujemo i od građana Srbije.
Iskorišćeno je 8 minuta i 20 sekundi vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković, a posle njega narodni poslanik Srđan Milivojević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine Markoviću, vi se nalazite na čelu jednog izuzetno značajnog Ministarstva i preuzeli ste mnoge obaveze vezane za telo koje ima određene nadležnosti u Bujanovcu, Preševu i Medveđi i imate obaveze i u Kraljevu. Drago mi je što ste odvojili vreme da budete prisutni danas u parlamentu, da zajedno sa narodnim poslanicima učinimo sve kako bi zaista došlo do što kvalitetnije reforme državne uprave. Predlog ovog zakona zaista ima smisla i ne može mu se nešto mnogo zameriti.Mada, vidim na dva člana Predloga zakona već je stigao i amandman Vlade, kojim se i ovaj predlog malo popravlja. To je verovatno jedan novi kvalitet. Mi smo zabrinuti, shvatite ovo krajnje dobronamerno, svim onim što radi reformska Vlada Republike Srbije, osvrnuću se na reformu pravosuđa, na koju smo imali mnogo zamerki, mnogo primedbi, ali Vlada nije imala sluha za sve te primedbe, sve dok nije stigao izveštaj Evropske komisije. Imam jednu molbu i nadam se da mi nećete zameriti. Vi ste vrstan pravnik i predsednik jedne velike beogradske opštine. Upoznati ste sa problemima. Nekada ste tu dužnost obavljali pre odlaska u Vladu. Predao bih vam rešenje Osnovnog suda iz Čajetine i rešenje Višeg suda iz Užica, vezano za probleme koje ljudi u lokalnoj samoupravi tamo imaju. Ne znam da li je zajednička sednica Osnovnog suda u Užicu usvojila zakon o restituciji, a na osnovu nacionalizovane imovine 1959. godine sud je doneo rešenje da opština Čajetina, lokalna samouprava treba da isplati više stotina miliona naknade licima koji su tražili povraćaj imovine, tako da mislim da je ovo problem koji može da blokira jednu uspešnu opštinu. Da ne ulazim u političke razloge da li je to zato što DSS ima apsolutnu vlast u opštini Čajetina, ne želim da budem maliciozan, ali sve ukazuje na to. Bojim se da će se ovaj problem otvoriti i u mnogim drugim lokalnim samoupravama ukoliko ova praksa bude zaživela u Srbiji. To je onda ozbiljan problem za celu zemlju, a da ne govorim o drugim reformama pored ove koju sprovodite. Čekamo reformu penzijskog sistema. Jedva čekamo da zakon o PIO dođe iduće nedelje. Zaista smo zabrinuti za reformu državne uprave. Ukoliko je ovo jedini problem, izmena ova dva člana, onda smo mi srećni ljudi i živimo u uređenoj državi, ali bojim se da je u ovoj zemlji razoren i ekonomski, i bezbednosni, i privredni, i kulturni, i zdravstveni i obrazovni sistem. To smo imali priliku da vidimo i juče. Očigledno je da ova država ne funkcioniše na najbolji mogući način kada predsednik Vlade Vojvodine može da obezbedi besplatno školovanje, odnosno budžetsko finansiranje studentima iz Novog Sada, kada gradonačelnik Beograda to isto može da uradi sa studentima Beogradskog univerziteta. Postavlja se pitanje šta da rade ljudi u Nišu ili u Kragujevcu. To je već i neki drugi problem. DSS je dala konkretan predlog, da se na jedinstven način finansiraju studenti, jer zaista je nedopustivo da studenti gladuju ispred Vlade. Kakvi su efekti zakona koji su usvojeni u decembru? To su oni čuveni zakoni 28.400 plus 2.840 plus četiri na 10.000 plus četiri na 1.000. Rok da se donese sistematizacija novih radnih mesta je bio 31. decembar 2009. godine. Zanima me da li imate podatke koliko rukovodilaca nije ispunilo tu obavezu u zakonom predviđenom roku i koliko je, obzirom da je kazna za ta lica bila predviđena od milion dinara, ako se ne varam, koliko je miliona uplaćeno u budžet Republike Srbije, kako bi se na taj način pomogli studenti i koliko je onih koji su dobili ocenu da ne zadovoljavaju sa onim što su uradili na svom radnom mestu. U to vreme ovaj zakon je proglašen 16. decembra prošle godine. U isto vreme je i predsednik Tadić prvi put izneo svoju ideju da se pristupi rekonstrukciji Vlade i da pojedini predsednici opština ne rade dobro svoj posao i da to treba da se menja posle drugarske kritike koju je prihvatio i gospodin Batić, a premijer Cvetković je u oktobru ove godine takođe izneo tu ideju da bi to moglo da dovede do određenih ušteda u budžetu i boljem funkcionisanju Vlade. Tako da ne isključuje tu mogućnost da se, ukoliko se koalicioni partneri dogovore, smanji broj ministara. Zanima me da li se premijer Cvetković uključio i da li je će se ozbiljno baviti ovim poslom, ako se on uopšte pita nešto vezano za to? Prema njegovoj izjavi to ne znači samo puko raspravljanje o radu ministara već samo smanjivanje broja ministarstava kako bi se uštedeo neki novac. Gospodin Đelić je izneo tezu da će smanjenje broja ministarstava ubrzati evropske integracije Srbije. Pitam se šta čekate da se to što pre sprovede, ali bojim se da je razlog za to izborna skupština pojedinih stranaka u Srbiji, da će se nakon toga pristupi tome. Naravno da razlog rekonstrukcije Vlade nije ušteda jer Vlada Republike Srbije, predsedništvo Srbije, Skupština Srbije više duguje za vodu, struju i komunalije, nego što su troškovi za rad čitave Vlade. Jedino će se možda skratiti trajanje telefonskih sednica Vlade, neće biti potrebe da se pozove 25 ministara, nego samo 10 ili 15. Šta na sve to kaže transmisija, kako je Boris Tadić rekao za samog sebe? Nije siguran da ima snage da sprovede racionalizaciju državne uprave. Gospodine Markoviću, molim vas da budete čovek koji će imati snage da sprovede reformu i državne uprave i da pomogne lokalnim samoupravama. Prema podacima koji su izneti, ima problem sa viškom zaposlenih nekih 110 jedinica lokalne samouprave. Nadam se da su oni te probleme otklonili, kako im se ne bi smanjivala transferna sredstva i po broju zaposlenih u lokalnim samoupravama. Znate da su transferna sredstva smanjena sa 41 milijarde na 26 milijardi dinara. Imali smo peticiju 150 predsednika opština i gradonačelnika, tu je gradonačelnik Paraćina, Smedereva, Niša, koji su podneli tu peticiju da se lokalnim samoupravama vrati. Navodim ljude koji su na ovoj fotografiji zato što su to gradonačelnici iz vaše stranke, tako da ako oni imaju problema, zamislite kakvih tek problema imaju neke opštine koje su u opoziciji u odnosu na republičku vlast. Za moj grad, za Čačak, prošle godine je smanjeno 180 miliona, ove godine 180 miliona dinara i sve ukazuje da će tako biti i naredne godine. Kada to prevedemo u neki realni život, to su dva mosta manje na Zapadnoj Moravi, to je dva vrtića manje u gradu Čačku, to je nemogućnost da se izgradi dom za stare. To su zaista realni problemi koji se tiču svih građana koji žive u lokalnim samoupravama. Ne mogu da razumem argument da se to radi kako bi se očuvala makroekonomska stabilnost u državi. Očigledno se pokazalo da ova vlada ne može da održi ni makrobiotičku stabilnost u zemlji. Ministar Milosavljević je pre neki dan ovde govorio, razumem potrebu da u Srbiji uvodimo elektronsku upravu i to podržavam, ali ne mogu da razumem da u Srbiji nema mleka i onda imamo dve mogućnosti – ili da muzemo građane ili da uvezemo mleko. Molim vas, gospodine ministre, očigledno da pomoći nema ni od dr Cvetkovića, ni od dr Diane Dragutinović, ni od dr Filguda, da vi shvatite da ispod Beograda žive neki ljudi koji imaju svoje potrebe, koji žele da ostanu da rade u ovoj zemlji, pa sa tog mesta možete da pomognete i nama koji živimo u unutrašnjosti Srbije.
Iskorišćeno je osam minuta i 25 sekundi vremena poslaničke grupe. Reč ima ministar Milan Marković.
Pošto je ovde i gospodin Spasojević, a i vi ste govorili o tom stanju u državnoj upravi i u lokalnim samoupravama, pitanje reforme same državne uprave je iza svega politička odluka. Iako sam ministar za državnu upravu, ne mogu da sprovodim reformu državne uprave ukoliko ne postoji politička odluka da se ona sprovede. Nažalost, od donošenja zakona 2005. godine i uspostavljanja nekih principa mi nismo mnogo odmakli. To važi i za prvu Vladu, gde je premijer bio gospodin Koštunica, za drugu Vladu, za ovu sadašnju Vladu. Govorim da od 2005. godine do sada tu nije mnogo učinjeno. Jako je teško da budete ministar državne uprave a da nemate instrumente. Živim sa tim da kada god neko kaže da nije u redu u upravi, da čeka građevinsku dozvolu dve godine, ljudi kažu – to je državna uprava. To nije državna uprava, s jedne strane. S druge strane, kada kažete broj zaposlenih, depolitizacija, opet kao ministar moram da trpim takvu vrstu kritike, a objektivno nisam odgovoran za to. Pitanje državne uprave je jako ozbiljno pitanje i ono se non-stop plasira u javnosti na jedan pogrešan način. U tome učestvujemo svi. To su te popularne izreke - šalterski, ovakvi, onakvi itd. Mi se u stvari igramo nečim što svima nama jako treba, bili vlast, bili opozicija. Mi smo svi građani i svi koristimo uslugu državne uprave. Onda, iz tih političkih razloga, medijskih, donose se odluke koje po mom uverenju nisu ispravne. Kada je u pitanju reforma državne uprave i smanjenje broja zaposlenih u državnoj upravi i lokalnoj upravi imali smo dva koncepta. Jedan koncept sam ja predočio. Drugo koncept je nažalost prihvaćen od strane Vlade. Dakle, moj koncept nije prihvaćen i stoga se podaci koje tražite, odgovornost je preneta na druga ministarstva i oni trenutno prate primenu tih zakona, što je po meni bilo i fer. Ako već nije prihvaćen moj koncept racionalizacije, onda i nema potrebe da pratim zakone za koje ne verujem da će dati rezultat. Danas imamo rezultat koji imamo, jednako tanko kao što je bilo i pre. Treba ovde biti hrabar, iskoristi ću to da kažem – nema državne uprave sa platama od 30 hiljada dinara. Ako ovo gleda milion ljudi, 990 hiljada kaže - šta ovaj priča. Ponoviću, nema državne uprave sa platom od 30 hiljada dinara. Nema. Proći će kriza, kad prođe kriza i ono malo što vredi u državnoj upravi će da ode jer će tada biti novih radnih mesta. U državnoj upravi će ostati oni koji ne mogu da nađu bolji posao. Sada nekome to može da se sviđa, šta će oni, ali svima nama život zavisi od njih. Oni su ti koji pripremaju zakone. Ministri daju političku ideju. Ako se malo više razumeju u materiju, dobro je, jer mogu da oblikuju, ali suštinski državna uprava i po zakonu i po logici učestvuje u oblikovanju državne politike. Državnom upravom se nijedna država na svetu ne igra. Državna uprava nijedne države na svetu nije tema da izađete pred kamere pa mi ćemo da odrežemo 20. Nije to but mesa, pa ćemo da odrežemo tri šnicle. Mi imamo ozbiljan problem sa državnom upravom, dve godine upozoravam, i taj problem zahteva politički konsenzus kako će se reformisati državna uprava u Srbiji. To nije pitanje izbornih kampanja, kao što sam rekao i za organizaciju države, regionalizaciju i ne znam šta već, to nisu pitanja izborne kampanje. To su najozbiljnija državna pitanja i mora da postoji što širi društveni konsenzus i pre svega jasan stav političkih partija koje su preuzele odgovornost za vršenje vlasti. Toga kod nas nije bilo ni u Vladi koju ste vi vodili, nema jasnog stava ni u Vladi u kojoj sam ja ministar, a bio sam ministar i u vašoj Vladi koju ste vi vodili. U obe sam Vlade bio ministar. Dakle, da je moguće nakon nekih narednih izbora da će se pristupiti temeljnijem odgovoru na pitanje i lokalne samouprave i državne uprave. Ova promena povećanja plata je samo spasavanje jednog broja ljudi koji su na ivici egzistencije, ali bukvalno da se oni malo spasu, da se održi sistem u stanju u kom jeste u nekom narednom periodu. Treba nam celovita reforma. Ona je nemoguća i ne zavisi od ministra i ministarstva. To je toliko ozbiljno i krupno pitanje da o tome mora da se odluči političkim konsenzusom na nivou Vlade. Nažalost, niko ovde ko sedi nije pokrenuo to pitanje dok je bio u moći da ga pokrene. Možda jeste pojedinačno na način na koji ga ja pokrećem, ali svi mi nosimo tu odgovornost kao političke stranke što to nije urađeno i zbog toga ovako slobodno mogu da pričam o tome. Da nije tako, ne bih smeo da pričam o tome, ali ovako smem da pričam jer niko ovde nije amnestiran odgovornosti što to nije urađeno na adekvatan način. Hvala vam što mislite dobro o ovom zakonu, kao i gospodin Spasojević. Drago mi je što se slažete sa onim što se radi. Ovo će trajati još najmanje dve godine, jer jedinice lokalne samouprave polako vrše prenos iz papirne u elektronsku formu i to će trajati. Jedan kolega je izrazio bojazan o bezbednosti. Ovo je višestruko bezbednije nego ono što imamo danas. Danas imamo jedince lokalne samouprave u papirnom obliku i svi to dobro znamo. Sada ćemo imati drugi primer matične knjige u elektronskom obliku, u elektronskoj bazi. Stanje i prijem ide kriptovano, nisu veze nezaštićene, odnosno sama poruka nije nezaštićena. Nije dostupna svakome. Ulaz ide isključivo sa sertifikatom. Sistem beleži momenat ulaza, trajanje, operacije i ime i prezime onoga ko je ušao u sistem. Tako da je to sa stanovišta bezbednosti potpuno ispravno. Tačno je da smo jedan amandman dodali. To je na intervenciju gospodina Šabića. Zaista nema potrebe da budem pametniji od onoga ko je zakonom i izborom od strane Narodne skupštine ovlašćen da prati ovo. To je bila njegova intervencija i radimo ovo tesno sa njim. Suštinski, i to je odgovor na neka ranija pitanja, ovo je zakon koji utvrđuje ono što je nekada u ZUP bila mogućnost kao obavezu. Suština ovih izmena zakona je utvrđivanje obaveze i načina komunikacije državnih organa. Sam ZUP će propisati deo onoga što neko misli da je trebalo ovde. Dakle, ja ne mislim. Sam Zakon o zaštiti podataka o ličnosti će biti okvir i za taj budući rad. Što se tiče stručne spreme, tu imamo po Zakonu o državnoj upravi da samo visoka stručna sprema može da obavlja poslove, odnosno da postupa u upravnom postupku. Po meni je to jako ispravno rešenje. Mi smo ga preneli i u Zakon o matičnim knjigama. Međutim, to rešenje se kosi sa našim životom, sa realnošću. Nema nikakve dileme da mnoga zakonom ovlašćena lica obavljaju ove poslove, odnosno, vode pojedine postupke, a da nemaju visoku stručnu spremu nego da imaju višu, pa čak i srednju stručnu spremu. Tako da je moj neki konačan stav da treba da zadržimo taj visoki standard uopštem zakonu, u Zakonu o državnoj upravi, Zakonu o opštem upravnom postupku i u Zakonu o matičnim knjigama, pošto smo predvideli ispite itd, da bi uveli taj visoki standard. Mislim da će posebnim zakonima, kao što je Zakon o policiji, Zakon o carinskom postupku, i drugim posebnim zakonima, da ne nabrajam, iz drugih oblasti da će verovatno biti data mogućnost da određene postupke prvostepene vode lica sa srednjom stručnom spremom. Mislim da je to ono što je danas realno. Sve će to ostati tako. Što se tiče samih matičnih knjiga, nesporno je da će po odlasku u penziju oni koji sada rade sa višom i srednjom stručnom spremom posao matičara isključivo obavljati lica sa visokom stručnom spremom, jer ne može više niko da se zaposli i da obavlja posao matičara ako nema visoku stručnu spremu. Opet se vraćamo na onu temu – u opštinama ljudi ne mogu da nađu za načelnika opštinske uprave čoveka sa pet godina radnog iskustva, odnosno u struci. Možda se za načelnika i nađe, ali većinomu manjim opštinama ne može da se nađe, zato što za platu od 24 hiljade dinara, koliko bi ona bila, ili 25 kada bi se primenio zakon, neće ljudi da rade. Moramo jednom da hrabro kažemo da li hoćemo stručnu upravu. Ako hoćemo stručnu, moramo da platimo. Ako nećemo stručnu, depolitizovanu stručnu upravu, profesionalnu, onda treba da kažemo – nećemo, ali posledice ćemo snositi mi. To vam je kao kada imate privatno i državno zdravstvo, pa u privatnom plata bude četiri puta veća i onda se čudite što dobri lekari u državnom zdravstvu ne rade. Na svu sreću dobri lekari kod nas rade, jer to nije tako razvijeno. Ali, tržište rada će jednog dana izvući sve što ima iz državne uprave i to je problem sa kojim se suočavamo, kao što su nam sada javne agencije u jednom višegodišnjem procesu nenormalnog nastajanja, bujanja, izvukle gro kadrova iz državne uprave u javne agencije. Mislim da će to jedna ozbiljna Vlada morati da preseče i da preispita da li se poslovi državne uprave obavljaju van organa državne uprave. Ne mogu posle državne uprave da se obavljaju i u organima državne uprave. I to smo opet uradili svi zajedno. Nije to izmišljotina ove ili prethodne, nego još niz vlada. U onim delovima u kojima treba da postoje agencije, one treba da postoje, ali ne može me niko ubediti da treba da postoje u svim poslovima državne uprave, jer onda organ državne uprave ne mora da postoji ili je agencija samo način da izbegnete rigidan Zakon u državnoj upravi. Zakon o državnoj upravi po prirodi mora biti rigidan. Nisam još čuo da se merni sistem prevodi na srpski, kaže – u državnoj upravi. Gde to ima? U vojsci, policiji, državnoj upravi ne postoji taj sistem. To su rigidni sistemi i takvi moraju da budu da bi se izbegla politizacija. To je tanka granica između depolitizacije, odnosno između politizacije i napredovanja prema znanju i stručnosti. Morate da nađete meru između toga. Naš je zakon, koji je 2005. godine donet, dobar. Malo je prekomplikovan. U međuvremenu smo ga malo pojednostavili. To su krupni državni zahvati. Nije čudo što taj proces traje tako dugo i što se teško implementira, ali se došlo u situaciju da se taj proces odnosi možda na 14.000 ljudi i svi govore o državnoj administraciji. Šta je državna administracija? To jednom ovde da kažemo, da iskoristim tu priliku, da se dogovorimo šta je državna administracija. O kome pričamo kada govorimo o državnoj administraciji? One na koje se striktno primenjuje Zakon o državnim službenicima, nameštenicima, Zakon o platama, državnim službenicima, nameštenicima, njihnemate ni 14.000 ili tridesetak hiljada tih ljudi, ali u javnosti, kada pomenete, na njima se lome kola. Već i ona razlika do 26.000 je već delimično izašla iz sistema po raznim osnovama. Onda preko toga imate još 400 i nešto, 500 hiljada ljudi koji jesu javni službenici u širem smislu reči, ali nisu državna uprava. Meni se kao ministru kaže – imate pola miliona zaposlenih u državnoj upravi. U državnoj upravi, striktno, ako ih ima oko deset hiljada. Mislim, koliko je cela ova tema u našem društvu postala onako dnevno-politička, svi ćemo patiti, ukoliko im ne date ove promene. Državna uprava je stub države. Dobra državna uprava, dobra država. Loša državna uprava, loša država. Dobra državna uprava, depolitizovana, profesionalizovana, sa dobrim platama. Loša državna uprava, bez para, bez plata i politizovana. Ovo što sam sada rekao je politička katastrofa, nepopularno. Ali, sebi mogu da priuštim da to kažem, pošto sam to govorio i ranije. Nije nešto novo.
Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać. Ona je poslednja prijavljena na listi po redosledu narodnih poslanika.
Poštovana potpredsednice, poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, dame i gospodo narodne poslanice i poslanici, u okviru ove tačke dnevnog reda pred nama je Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o državnoj upravi. Ovo moram da naglasim da bismo se vratili na temu dnevnog reda, jer u okviru ove tačke je danas bilo rasprave o mnogo čemu, o pitanjima koja su predmet regulisanja drugih zakona i o pitanjima koja se uopšte ne regulišu zakonima. Da bi se bolje razumela suština izmena i dopuna koje su predložene, podsetiću da je Zakon o državnoj upravi donet 2005. godine. Izmenjen je i dopunjen 2007. godine. To što se opet predlaže izmena i dopuna ovog zakona pokazuje koliko predlagač prati promene u našem pravnom sistemu, u našem društvu, potrebe modernizacije i usaglašavanja sa zakonodavstvom, ali i sa praksom u zemljama EU. Zakon o državnoj upravi definiše da je državna uprava deo izvršne vlasti Republike Srbije koji vrši upravne poslove u okviru prava i dužnosti Republike Srbije. Državnu upravu čine ministarstva, organi uprave u sastavu ministarstava i posebne organizacije. Organi državne uprave se organizuju zakonom i delokrug im se određuje zakonom. Zakon propisuje da načela delovanja organa državne uprave jesu samostalnost i zakonitost u radu, javnost u radu, stručnost, nepristrasnost i politička neutralnost, delotvornost u ostvarivanju prava stranaka, srazmernost u poštovanju stranaka. Upravo radi doslednog sprovođenja poslednja dva načela, radi ostvarivanja efikasnosti u radu, olakšanje strankama, eliminisanju neravnopravnosti i diskriminacije stranaka, predloženo je da se posle člana 75. doda naslov koji glasi – međusobni odnosi organa državne uprave i odnos sa drugim organima i imaocima javnih ovlašćena u postupku rešavanja o pravima, obavezama i pravnim interesima stranaka. On sam svojom sadržinom objašnjava o čemu se radi. Dalje se predlaže da se ispod ovog naslova doda član 75a. Sadržinu ovog člana neću da navodim, jer su kolege poslanici u današnjoj diskusiji više puta navodili istu. Ono što je bitno da se pitamo kada odlučujemo o svakom predlogu zakona jeste, šta građani imaju od ovog zakona? Kakve koristi građani imaju od donošenja ovakvog zakona? Predložena izmena i dopuna će proizvesti poboljšanje položaja stranaka pred organima državne uprave, bez obzira da li se radi o strankama koje su fizička lica, pravna lica ili drugi subjekti. S druge strane, stvara se osnova i podržava razvoj i primena u praksi informacionih tehnologija u oblasti državne uprave i to na dva načina. Prvo, formiranje različitih baza podataka. Drugo, uspostavljanje jedinstvenog sistema komunikacije između državnih organa, organa jedinica teritorijalne autonomije, jedinice lokalne samouprave i imaoce javnih ovlašćenja na čitavoj teritoriji države. Kao što je ministar već izneo, projekat uvođenja informacionih tehnologija u organe državne uprave, u jedinice teritorijalne autonomije, jedinice lokalne samouprave već je u toku. Rešiće se sadašnji problemi čekanja u redovima za razna uverenja i potvrde kojih smo svi bili svedoci, putovanja u mesta u kojima smo upisani u knjige rođenih ili u knjige državljana. Znamo da je praksa, da su propisi bili različiti u periodu koji je iza nas. Jedno vreme je upis u knjige državljana bio po mestu rođenja, zatim u jednom periodu po mestu rođenja oca. Sve je to stvaralo probleme građanima da dođu do potrebnih akata, uverenja i potvrda. Zatim, čekanja u redovima na šalterima za uplate taksi itd. Svega ovoga više neće biti. Uvođenjem ovako predložene dopune zakona i uvođenjem promena koje će one proizvesti u organe državne uprave, stvaraju se mogućnosti da se umanji značaj birokratije u negativnom smislu, koji je kod nas dosta prisutan.
Iskorišćeno je šest minuta vremena poslaničke grupe. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika Narodne skupštine? (Ne.) U tom slučaju, zaključujem načelni pretres o Predlogu zakona. Ovim završavamo rad za danas i nastavljamo sutra, 2. decembra, u četvrtak u 10.00 časova. Hvala vam. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuju 93 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Izvolite. Molim narodne poslanike da provere svoje kartice pošto vizuelno u klupama vidim da ima četvoro ili petoro poslanika, a samo dve ili tri kartice. Zahvaljujem. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 89 narodnih poslanika, odnosno da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Podsećam narodne poslanike da utorkom i četvrtkom, a nakon otvaranja sednice i utvrđivanja broja narodnih poslanika koji prisustvuju sednici, i pre prelaska na dalju raspravu, Narodna skupština radi na osnovu člana 286. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, koji kaže da narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenje i objašnjenje od predsednika Narodne skupštine, od predsednika odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera u drugim republičkim organima i organizacijama, a o pitanjima iz okvira prava i dužnosti ovih funkcionera i iz nadležnosti organa na čijem se čelu nalaze. Ovo pravo, izuzetno, predsednik, odnosno ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe, ima i može ostvariti na sednici Narodne skupštine usmeno u jednomobraćanju u trajanju od pet minuta utorkom i četvrtkom, i to odmah nakon otvaranja sednice i utvrđivanja broja narodnih poslanika koji prisustvuju sednici, a pre prelaska na dalju raspravu. Pitam, da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želida zatraži obaveštenje ili objašnjenje, u skladu sa članom 286. Poslovnika Narodne skupštine? Narodni poslanik Konstantin Arsenović ima reč.