Vážené poslankyně, vážení páni poslanci, vážení členové vlády, zahajuji 8. schůzi Poslanecké sněmovny a všechny vás vítám. Aby byla zaznamenána naše účast, nejprve vás všechny odhlásím a prosím, abyste se přihlásili vašimi identifikačními kartami a případně mi oznámili, kdo žádá o vydání náhradní karty. A než budeme pokračovat, tak tady mám žádost tří poslaneckých klubů: klub ODS, TOP 09 a KDU si vyžádaly pauzu v délce trvání třiceti minut. To znamená, že vyhlašuji přestávku na žádost tří klubů, ODS, TOP 09 a KDU-ČSL, v délce trvání třicet minut. Budeme pokračovat v 10.30 hodin. Děkuji.
Vážené kolegyně, vážení kolegové, vážení členové vlády, je 10.30 hodin a budeme pokračovat v projednávání 8. schůze Poslanecké sněmovny. Tuto schůzi svolala paní předsedkyně Markéta Pekarová Adamová v návaznosti na § 99 zákona o jednacím řádu Poslanecké sněmovny, podle něhož vyhlásila stav legislativní nouze. Pozvánka vám byla rozeslána elektronickou poštou v úterý 25. ledna tohoto roku. Nyní bychom přistoupili k určení dvou ověřovatelů této schůze. Navrhuji, abychom určili paní poslankyni Miladu Voborskou a pana poslance Michala Zunu. Má prosím někdo jiný návrh? Pokud tomu tak není, já zagonguji a budeme hlasovat o tom, zda paní poslankyně Milada Voborská a pan poslanec Michal Zuna budou ověřovateli této schůze. Zahajuji hlasování a ptám se, kdo je pro? Kdo je proti? Hlasování číslo 1, přihlášeno bylo 139 poslanců a poslankyň, pro 133, zdrželo se 6. Návrh byl přijat. Mohu tedy konstatovat, že jsme ověřovateli 8. schůze Poslanecké sněmovny určili paní poslankyni Miladu Voborskou a pana poslance Michala Zunu. Sděluji, že do zahájení schůze požádali o omluvení své neúčasti na jednání tito poslanci a poslankyně: paní poslankyně Pekarová Adamová Markéta - zahraniční cesta, pan poslanec Bělobrádek Pavel - zdravotní důvody, pan poslanec Benda - bez udání důvodu, paní poslankyně Lenka Dražilová - zdravotní důvody, dále pan poslanec Jaroslav Dvořák - zdravotní důvody, pan poslanec Martin Exner - zdravotní důvody, pan poslanec Jan Farský - bez udání důvodu, pan poslanec Milan Feranec - zdravotní důvody, paní poslankyně Eva Fialová - zdravotní důvody, paní poslankyně Romana Fischerová od 10.00 do 12.00 hodin z pracovních důvodů, paní poslankyně Pavla Golasowská ze zdravotních důvodů, pan poslanec Jiří Hájek - pracovní důvody, paní poslankyně Jana Hanzlíková - zdravotní důvody, pan poslanec Ondřej Matěj Havel - pracovní důvody, Jiří Horák - pracovní důvody, Ivan Jáč - pracovní důvody, Miloslav Janulík - pracovní důvody, Vít Kaňkovský - osobní důvody, Pavel Kašník - zdravotní důvody, Tomáš Kohoutek - zdravotní důvody, pan poslanec Ondřej Kolář od 10.00 do 12.30 - pracovní důvody, Martin Kolovratník - zdravotní důvody, Václav Král - pracovní důvody, Jan Lacina od 10.00 do 12.00 hodin z pracovních důvodů, paní poslankyně Taťána Malá - pracovní důvody, Vojtěch Munzar - zdravotní důvody, Zdeňka Němečková Crkvenjaš - zdravotní důvody, Nina Nováková - zdravotní důvody, Michaela Opltová od 10.00 do 12.00 hodin - pracovní důvody, paní poslankyně Renata Oulehlová - zdravotní důvody, paní poslankyně Jana Pastuchová - rodinné důvody, pan poslanec David Pražák - pracovní důvody, pan poslanec Karel Rais - pracovní důvody, paní poslankyně Olga Richterová - zdravotní důvody, pan poslanec Rudolf Salvetr - pracovní důvody, Robert Stržínek - pracovní důvody, David Šimek - rodinné důvody, David Štolpa - zdravotní důvody, Barbora Urbanová - zdravotní důvody, Helena Válková - zdravotní důvody, Milan Wenzl - zdravotní důvody. Dále z členů vlády se omlouvají tito: Petr Fiala od 10.00 do 11.30 z pracovních důvodů, Ivan Bartoš od 10.00 do 13.00 hodin pracovní důvody, Martin Baxa od 17.00 do 19.00 z pracovních důvodů, Mikuláš Bek od 10.00 hodin pracovní důvody, paní ministryně Jana Černochová od 10.00 do 16.00 z pracovních důvodů, Anna Hubáčková pracovní důvody, Helena Langšádlová do 12.00 hodin z pracovních důvodů, Zdeněk Nekula - pracovní důvody, Jozef Síkela - zahraniční cesta a pan ministr Michal Šalomoun ze zdravotních důvodů. Dále se omlouvá pan poslanec Jiří Mašek z důvodu nemoci, dále poté se omlouvá pan poslanec Richter z pracovních důvodů, dále se omlouvá z důvodu karantény paní poslankyně Klára Kocmanová a o omluvu také požádal ministr zahraničních věcí Jan Lipavský od 10.00 do 11.30 hodin z pracovních důvodů. Toliko tedy omluvy. Vážené paní poslankyně, vážení páni poslanci, dne 20. ledna svým rozhodnutím paní předsedkyně, rozhodnutím číslo 12, na základě návrhu vlády prodloužila stav legislativní nouze do 18. února tohoto roku. Vláda v souvislosti s vyhlášením stavu legislativní nouze požádala, aby následující sněmovní tisk, který schválila a předložila do Poslanecké sněmovny, byl projednán ve zkráceném jednání podle § 99 odst. 2 zákona o jednacím řádu Poslanecké sněmovny. Jedná se o vládní návrh zákona, kterým se mění zákon č. 94/2021 Sb., o mimořádných opatřeních při epidemii onemocnění COVID-19 a o změně některých souvisejících zákonů, ve znění nálezu Ústavního soudu, vyhlášeného pod č. 4/2022 Sb., dále zákon č. 258/2000 Sb., o ochraně veřejného zdraví a o změně některých souvisejících zákonů, ve znění pozdějších předpisů, a zákon č. 520/2021 Sb., o dalších úpravách poskytování ošetřovného v souvislosti s mimořádnými opatřeními při epidemii onemocnění COVID-19, sněmovní tisk 127. Svým rozhodnutím číslo 13 paní předsedkyně rozhodla o projednání tohoto vládního návrhu ve zkráceném jednání a přikázala tento sněmovní tisk 127 výboru pro zdravotnictví a stanovila mu nepřekročitelnou lhůtu pro předložení usnesení do úterý 25. ledna t. r. do 13 hodin. [[(10.40 hodin)]] Vážené kolegyně, vážení kolegové, podle § 99 odst. 4 jednacího řádu Poslanecké sněmovny máme ve stavu legislativní nouze před projednáním návrhu pořadu posoudit, zda stav legislativní nouze trvá. Otevírám nyní rozpravu a do této rozpravy mám zatím přihlášené s přednostním právem pana předsedu Tomia Okamuru a pana předsedu Radima Fialu. Prosím, pane předsedo, rozprava je otevřena a máte slovo.
Vážené dámy a pánové, vláda Petra Fialy tady dnes předkládá novelu pandemického zákona. Obsah tohoto vládního návrhu je bezprecedentním útokem na práva a svobody občanů. Proto poslanci hnutí SPD tuto novelu nepodpoří. Svoboda je nejen ústavní právo, ale dámy a pánové, je to zcela přirozené právo lidské, s kterým se narodíme bez ohledu na ústavu, zákony či vyhlášky. Svoboda pohybu, svoboda osobní, svoboda názorů, svoboda pracovat, ale třeba i podnikat jsou práva, která by stát měl omezovat a regulovat jen v nejzávažnějších případech v souladu s ústavou. Ovšem zde máme problém, že vláda se snaží omezit tyto ústavou garantované svobody a práva pouhým zákonem, protože v Listině práv a svobod je jasně napsáno, že občané mají právo podnikat, právo na soukromý a společenský život a také například právo na vzdělání. Právě proto je to v ústavě, v Listině práv a svobod, která je nedílnou součástí ústavy, aby tady nemohla být nějaká totalitní zvůle. Aby tady nemohla být totalitní zvůle nějaké menší skupiny lidí nebo politiků, aby nemohli prostě ovládat životy občanů podle toho, jak se jim zachce. V případě, že dojde k nějaké situaci, která je tak katastrofální pro Českou republiku, že vyžaduje určité zásahy ze strany státu, můžou to být nějaké velké povodně, ale může to být i nějaká velká epidemie, může to být třeba nějaký teroristický útok na nějaké strategické zařízení typu jaderná elektrárna, tak samozřejmě pro tyto a podobné účely je tady takzvaný nouzový stav, který může vláda vyhlásit, a je tady také kontrola Sněmovny, která po 30 dnech potom musí projednat a souhlasit, zdali se to prodlužuje, nebo ne. Je to tak. Je to z toho důvodu, že jsme - nebo měli bychom být demokratická země, kde prostě majitelem této země je občan a nikoliv různí elitáři a nikoliv nějací politici, kteří jenom mají prostě v sobě, že chtějí dirigovat jako loutky ostatní občany a nakazovat jim, co smí a co nesmí. A teď jsme se dostali tady právě do té situace, toho takzvaného pandemického zákona, kdy předsedkyně Sněmovny Pekarová Adamová z TOP 09, která tady dnes ani není a je někde v zahraničí tuším, tak řekla v Partii na Primě teď v neděli, a přiznala to úplně na férovku, že vládní pětikoalice, to znamená ODS, TOP 09, STAN, Piráti a KDU-ČSL, chtějí prosadit pandemický zákon proto, že nechtějí, aby to byl nouzový stav. Neboli ona přiznala, že vlastně vláda chce obejít v podstatě ústavu tím, že chce mít možnost a pravomoce omezovat ústavní práva a svobody občanů neústavním způsobem. To znamená, v podstatě překlopili - vláda Petra Fialy překlopila do toho nouzové... do toho pandemického zákona cca 95 % všech omezení a opatření, která jsou možná v rámci nouzového stavu. To je normální, to je prostě skutečně bezprecedentní útok na práva a svobody občanů a jsou to skutečně totalitní manýry. Tímto způsobem direktivně ovládat práva a svobody občanů a omezovat je například na společenském životě, na právu podnikat, jestli si můžou udělat svatbu v tolika a tolika lidech, jestli pohřeb může být v tolika a tolika lidech, to chce opravdu silný žaludek, aby vůbec nějaký politik toto dokázal navrhnout. A dnes tyhlety totalitní manýry má tady přesně ve své aroganci ta vládní pětikoalice. My jako SPD máme v názvu svoboda a demokracie. Svoboda a přímá demokracie, abych tady mluvil o té svobodě a demokracii v tom širším slova smyslu. A my prostě tady budeme, na rozdíl od té vládní pětikoalice, která tím, že tady získali 108 hlasů, tak jim evidentně zachutnala ta moc, my prostě budeme tady bránit tomu, abyste vy takovéto totalitní zákony přijímali. Co se týče toho pandemického zákona, znovu chci upozornit na to, že není přece přípustné omezovat běžným zákonem ústavou zaručená práva a svobody občanů. Proto tady máme tu ústavu, a ústavu lze měnit nikoli prostou většinou, ale lze ji měnit právě tím, že ve Sněmovně musíte mít 120 hlasů poslanců, už nestačí prostá vládní většina, že v Senátu to musí být dvě třetiny senátorů, aby to nebyla prostá většina, a tím se právě brání v České republice a v dalších demokratických zemích zvůli té které momentální vlády. Vy ale se to snažíte úplně natvrdo obejít, ještě pod úplně neuvěřitelným argumentem, že říkáte, že chcete být připraveni na podzimní vlnu od listopadu. No, ale to si lžete do svých vlastních úst, protože vy sami, a svědkem je toho a důkazem je toho právě tato mimořádná schůze, vy sami přece tento zákon navrhujete v takzvané legislativní nouzi, proto ve stejné legislativní nouzi, kdybyste to mysleli tak, jak říkáte, kdyby to byla pravda, tak vám nic nebrání to navrhnout třeba v srpnu, třeba v září, když to navrhujete takovýmto zrychleným způsobem, tím nejrychlejším možným způsobem, aby to bylo přijato. Proč navrhujete omezení ústavou zaručených práv a svobod občanů teď v únoru, teď v lednu, v lednu jste navrhovali, teď už je únor, tak proč to navrhujete, když zároveň západní země typu Británie, Irsko, Španělsko a další naopak rozvolňují, Rakousko, a naopak právě po vyhodnocení toho omikronu se snaží vrátit zpátky do normálních životů, protože to je normální, normální je ten život, který tady byl před dvěma roky, a ne ten život, který tady je teď. A já vím, že některým vládním politikům, možná všem, se to zalíbilo, prostě omezovat životy občanů, přikazovat, co smí a co nesmí. Ale to je jasně totalitní manýr a musím říct, že některé tyhle zákazy, co vy tam prezentujete v rámci běžného zákona, to si snad nedovolili ani komunisti. A já se pořád zdráhám použít to slovo, ale asi ho použiju, že tato vláda má fašizující tendence, to si myslím, že je to správné slovo. To znamená skutečně zcela ovládnout životy občanů, na které ale občané mají podle ústavy právo. Takže my právě z těchto důvodů toto nemůžeme podpořit. [[(10.50 hodin)]] Zároveň platí, že tady neobstojí ani argument ze strany vládní koalice, a to že je potřeba chránit zdraví občanů, protože s tím souhlasíme samozřejmě úplně všichni, aby se chránilo zdraví občanů. Ale od toho je tady zákon na ochranu veřejného zdraví, to je platný zákon. Máme tady krizový zákon, který umožňuje, aby byli povoláni pro pomoc například vojáci. To znamená, ta legislativa tady je. A určitě všichni souhlasíme s tím, a SPD určitě, nevím, jak vy, že samozřejmě ta ochrana zdraví občanů je věc na prvním místě. Ale u vás se také liší slova a činy, protože právě za vlád ODS a TOP 09 se zhoršila dostupnost například stomatologické péče. Dneska když se podíváte nebo hovoříte s lidmi, tak spoustě z nich, jim chybí třeba nějaký zub, protože na to prostě nemají, protože právě vaše vlády dovolily zcela zprivatizovat stomatologickou péči, ale tím způsobem - nikdo nic nemá proti privátním lékařům - tím způsobem, že v podstatě i relativně základní stomatologická péče se stala nedostupnou pro řadu občanů, proto nemají ani na zuby. Takže vy tam, kde byste měli chránit zdraví a pečovat o zdraví a kde byste se měli zaměřit jako vláda, tak na to kašlete, žádné návrhy nemáte, a naopak tam, kde je to nadbytečné, ale dávalo by vám to další pravomoci a moc, abyste mohli ovládat lidi, tak tam věnujete svoji iniciativu. V této souvislosti je opravdu tristní, že za celý leden, a to už jste měli na přípravu a říkali jste, že jste připraveni už rok, říkali jste, že vaše pětikoalice je připravena vládnout jak programově, tak personálně, ukázalo se, že skutek utek, tak vy jste za celý vlastně - už máme po volbách skoro čtyři měsíce, a když budu konkrétní za celý leden, tak vy jste tady nenavrhli v podstatě ani jeden zákon, který by plošně pomohl lidem. Aby měli lidé třeba více bezpečí, spravedlnosti a více peněz. Nic jste nenavrhli. Vaše vláda nenavrhla vůbec nic. Ale... v této věci jste nenavrhli nic, abyste pomohli lidem. Ale prosazujete tady jako prioritu dva zákony celou dobu. Takže tady je potřeba se podívat, co jsou vlastně priority té vlády Petra Fialy, téhleté pětikoalice. A občané to možná přezdívají pětislepenec, ale já samozřejmě nechám to u té pětikoalice, abych to nechal v té politické rovině. Takže vy jako první tady prosazujete pandemický zákon takzvaný, což je jinak pojmenovaný nouzový stav na nekonečnou dobu. Ano, to, že na základě tlaku SPD a tlaku občanů prostě pak tam vkládáte pozměňovací návrhy, že pak jakoby do listopadu, a pak že některá ta omezování tady najednou škrtáte, no to přeci svědčí o tom, jak ta vaše vláda je úplně jaksi nekompetentní. Že vy tady navrhujete zásadní zákon, který má omezit ústavní práva a svobody občanů běžným zákonem, což samo o sobě je protiústavní pochopitelně, k tomu se ale ještě dostanu, ale zároveň teď je potřeba hovořit o tom, co jsou ty vaše priority. Vaše vláda tady nenavrhla za celou dobu ani jedno řešení na zdražování energií, potravin a tak dále. Podívejme se do zahraničí, do V4. Poláci od února navrhují nulové DPH na základní potraviny, mezi které patří například chléb a tak podobně v Polsku. Měli tam na ně DPH 5 % a teď od února navrhují nulové DPH, aby lidem ulevili, aby neměli tak drahé potraviny. Proto také řada českých občanů z pohraničí jezdí nakupovat do Polska. Například Maďaři... ještě také snížili DPH na umělá hnojiva zemědělcům Poláci teď, protože to se právě promítá potom také do ceny potravin. Maďarsko. Maďarská vláda zastropovala sazby u hypoték a zastropovala ceny pohonných hmot a také některých potravin. Takže maďarská a polská vláda z V4, to jsou země v podobném regionu jako my, s podobnou životní úrovní, ty chrlí jeden konkrétní nápad za druhým, aby pomohly svým občanům. Vláda Petra Fialy nenavrhuje v tomto ohledu nic. Vůbec nic. Já myslím, že už jenom tento moment je na okamžitou demisi vlády. Protože lidé platí předražené složenky a vláda ani ve srovnání se sousedními zeměmi - a tady jsem schválně dal ty konkrétní příklady, abych poukázal na tu totální nečinnost této vlády, a to jste si zvýšili počet ministrů z patnácti na osmnáct, že tady se nevejdete ani do jedné řady, že jste dokonce ve dvou řadách, takže sami jste si rozdělili nadstandardní pašalíky, dokonce kvůli tomu servisu pro ty tři ministry se bude přijímat více než sedmdesát pracovníků na jejich poradce atd., bude to stát přes 40 milionů korun ročně, tak v podstatě vy už sosáte plnými doušky, ale na občany čas nemáte. A vrcholem bylo, nebo je, když jsem se minulý týden dočetl, že máte ještě jednu, třetí prioritu pro leden, na které jste v lednu začali pracovat místo toho, abyste připravili návrhy, které pomůžou lidem vyřešit zdražování, jako to dělá polská a maďarská vláda. Ještě jsme se dočetli, četli jste určitě i mnozí z vás, že vláda začala pracovat na soutěži o národního ptáka. To znamená, priority této vlády v době, kdy se strmě zdražují energie a potraviny a lidé potřebují pomoc, např. polská a maďarská vláda chrlí jedno konkrétní řešení za druhým, aby pomohla svým občanům, tak vaší prioritou je pandemický zákon, kterým chcete ještě více omezit ústavou garantovaná práva a svobody občanů. Druhou vaší prioritou je korespondenční volba, abyste prosadili, protože se bojíte, že v příštích volbách už neuspějete, tak to chcete změnit, protože máte strach z toho, abyste příště uspěli. V tomto pohledu pochopitelně má největší strach předsedkyně Sněmovny Pekarová Adamová a Piráti, to je TOP 09 a Piráti. TOP 09 dlouhodobě balancuje na pětiprocentní hranici, resp. pod ní. A Pirátům, poté, co předvedli teď, tak strmě podle mých informací klesají volební preference. Takže samozřejmě pro tyto strany je zavedení korespondenční volby v podstatě takovou záchranou, protože korespondenční volba umožňuje podvody a manipulace, což vidíme i například u Rakouska, dokonce ve Francii ji ruší už a tak dále. A třetí prioritou je, že chcete hledat ptáka, národního ptáka. Já si myslím, že to je opravdu... že takto... ne že bych v politice byl dlouho jako mnozí tady, ale je to podle mě nejhorší nástup vlády, který jsem kdy tady zažil od roku 1989. Je to bez energie, lidé už se ptají: Kde je premiér? Kde je premiér Fiala? se ptají. Bylo zvykem, že premiéři jsou vidět a že řeší nějaké problémy, ale kde je každý den vlastně premiér? A to neříkám, že kde, on tady někde je a někde něco občas řekne, ale ten dotaz, kde je, kde je ten lídr?
Pane předsedo, já vám odpovím. Pan premiér je omluven řádně z pracovních důvodů do půl dvanácté.
Ano, ale teď jsme si asi nerozuměli. Já jsem tady zdůrazňoval, že neříkám, že tady někde není v České republice nebo že se tady nepohybuje. Teď nevím, jestli jsme si rozuměli, paní místopředsedkyně. Děkuji, že jste to tady jako řekla, ale asi jsme si neposlouchali ten můj projev, nezlobte se na mě. Já jsem nemyslel doslova, kde je, to snad pochopil tady každý, kdo to sleduje ten můj projev. Já říkám, kde je, kdy prostě premiér má být tím lídrem, má být vidět u řešení každodenních problémů, mluvil jsem o zdražování, a vy tady teďka, nezlobte se na mě, paní místopředsedkyně, vy tady hodnotíte teďka tady momentální docházku dneska tady. Tak nevím teda, no. Tak já tady mluvím, doufám, pro dospělé lidi, kteří chápeme nějaké souvislosti mého projevu, ale děkuji. Takže kde je premiér? Kde je premiér u toho řešení těch každodenních problémů? Vždyť v podstatě není vůbec vidět. No a opravdu s tou soutěží o národního ptáka, kde jsme se dozvěděli, že už Ministerstvo životního prostředí už tady dělá tu přípravu, tak já si myslím, že opravdu sice máme zvířátka rádi všichni, já taky, ale já si myslím, že to určitě není teď to téma, který by se teď hned prioritně mělo začít řešit. Teď potřebuje řešit, aby lidé měli, aby lidé se vypořádali s tím extrémním zdražováním, které tady přichází. A vy to jenom oddalujete. Jenže ten problém neoddálíte, protože když to nezačnete řešit hned, tak ten problém bude už jen narůstat. Já na to upozorňuji. A to, co tady teďka předvádíte v rámci toho pandemického zákona, to znamená, že vy vlastně to dáte na mimořádnou schůzi, kde to chcete převálcovat svojí stoosmičkou, když se jedná o ústavní práva a svobody občanů, já si myslím, že opravdu to je úplně za hranou, za hranou toho, co jsem vůbec kdy viděl v české politice. Dokonce jsem tady slyšel, že vláda, vládní koalice, vládní poslanci chtějí omezit u takto závažného návrhu, kde vy chcete omezovat na ústavních právech i voliče SPD a další, v podstatě celou republiku, tak vy chcete omezit řečnickou dobu na pět minut. Na pět minut. Vy chcete umlčet dokonce politické a názorové oponenty, totalitně zcela, chcete dokonce nás umlčet tak, aby poslanci z opozice mohli mluvit pouhých pět minut. Dokonce, protože jsem tady v kuloárech dnes a denně, tak ještě před pár hodinami některý z vládních poslanců, já znám jeho jméno pochopitelně, tak ještě tam byla varianta že dvakrát patnáct minut že se omezí. Ale evidentně nastoupila tady další vládní většina, ta vládní většina řekla: ani těch dvakrát patnáct minut jim nedáme, těm, co nemají přednostní právo. Ani dvakrát patnáct minut jim nedáme! A teď jsem získal poslední informaci, třeba se to změní poté, co to tady říkám, tak že se to má omezit jenom na pět minut. Umlčet tady 92 poslanců, kteří jsou z opozice, který volilo přes dva miliony občanů České republiky, tak vy je chcete prostě umlčet. Přestože vás většina voličů nevolila, protože když se přičte k tomu ten milion hlasů, které propadly ve volbách, protože občané volili strany pod 5 %, které se nedostaly do Sněmovny, tak vás nevolila ani většina. A přitom chcete ne většině, ale dokonce všem omezit jejich ústavní práva a svobody. Já vůbec nechápu, jak to může někoho napadnout, takovýhle totalitní manýry. Antidemokratický, nedemokratický manýry. Vy jste proti demokracii. Vy jste proti svobodě. Ostatně to už se ukázalo i v té diskusi, kdy tady paní předsedkyně Pekarová Adamová označila SPD, že je nedemokratická strana, přitom my jsme jediná strana, která má v našich řadách signatáře Charty 77 a politického vězně, a je to náš poslanec Jaroslav Bašta, kterému samozřejmě paní Pekarová Adamová nesahá ani po kotníky, co se týče své profesní minulosti nebo své osobní minulosti. Takže to jsou opravdu velmi urážlivá slova a bylo by dobré, aby se nepletly jabka s hruškama, abyste přestali lhát, hlavně, o tom to je, abyste nelhali. Nelžete už, protože lež se stala vaším nástrojem. Stejně jako začala, to je teda velmi nemilé překvapení pro mě, že pokračujou ty manýry Jana Hamáčka na Ministerstvu vnitra, kdy minulý týden vydalo Ministerstvo vnitra zprávu, že prý SPD je šiřitelem dezinformací, a když jsem se na to podíval, o co jde, protože nechceme, aby nás tato vláda zatahovala do války s Ruskem, takže ten, kdo nechce válku, tak je dezinformátor. Takže ministr Rakušan, ministr vnitra, tato vláda, se už mstí SPD za to, další totalitní manýry, ale já myslím, že už to začíná být velmi nebezpečné, když jsme názorovými oponenty, tak zneužívá Ministerstvo vnitra k politickému boji. Tak to dělal i pan Hamáček a dopadl jak? Dopadl, co se týče ČSSD, už tady není. Já si vzpomínám, jak poslanec ČSSD Jan Chvojka mi v předminulém volebním období tady řekl na mikrofon, na tento mikrofon, šel a řekl: Pane Okamuro, vy už tady příští volební období nebudete. Tady to řekl na tento mikrofon. Jan Chvojka. A nebudu to víc komentovat, protože Jan Chvojka tady už není, ani jeho ČSSD. Takže tyhlety arogantní manýry, co tady mají některé strany, místo aby byly skromné a vážily si každého hlasu občana, a na to, že máme tady jakž takž svobodu a demokracii, kterou vy se snažíte teďka osekat, tak ono to tady, ty tendence tady jsou. Co se týče toho pandemického zákona, já si myslím, že je to opravdu problém. A vy to navrhujete v takzvané legislativní nouzi, tak, aby se to protlačilo za každou cenu. A tady si pomůžu analýzou Institutu práva a občanských svobod, které - je to takové sdružení právníků a velmi hezky tady popsali, proč je protiprávní už ten moment, a to je teďka ta diskuse, na kterou já vystupuji, teď jsme se nedostali ještě k tomu pandemickému zákonu, to je až další fáze této schůze, proč je protiprávní, že vy to navrhujete v takzvané legislativní nouzi. Takže já to odcituji, tu část té analýzy: Návrh novely zákona má být projednáván ve stavu legislativní nouze. Ve smyslu ustanovení § 99 odst. 1 zákona č. 90/1995 Sb., o jednacím řádu Poslanecké sněmovny, ve znění pozdějších předpisů, lze ve stavu legislativní nouze projednat vládní návrh zákona pouze v případě - cituji - "mimořádných okolností, kdy jsou zásadním způsobem ohrožena základní práva a svobody občanů nebo bezpečnost státu, nebo kdy státu hrozí značné hospodářské škody". Konec citátu. - Ale to je ze zákona o jednacím řádu. - Splnění těchto podmínek musí vláda České republiky, potažmo Sněmovna, dostatečně prokázat. Je základním principem demokratického právního státu, aby zákonodárná moc přijímala zákony standardním legislativním procesem. Porušení tohoto procesu je nepřijatelným zásahem do základů demokracie. Je přitom zjevné, že ani jedna z podmínek pro vyhlášení stavu legislativní nouze nenastala. V tomto směru je třeba upozornit zejména na skutečnost, že v současné době sice roste počet pozitivních případů PCR testů - toto je analýza, která je, už není dnešní, pochopitelně -, setrvale však klesá počet osob hospitalizovaných apod. Opřít rozhodnutí o to, že by tomu mohlo být v budoucnu jinak, přitom není dostatečným důvodem pro vyhlášení stavu legislativní nouze, protože zákon počítá s tím, že mimořádná okolnost trvá. Na to neexistuje žádný logický argument pro předpoklad, že by podmínky dle uvedeného ustanovení měly být splněny. I zahraniční zkušenosti ukazují, že varianta viru omikron je pro lidi ve většině případů neškodná a jakékoliv negativní scénáře jsou pustou spekulací. [[(11.10 hodin)]] Já bych se ale tady nad tím úsekem s dovolením zamyslel. To je právě to, že tahleta vládní koalice, která tady je, tak ona nejedná. Ona nejedná s SPD. Oni vlastně nejednají. Přitom politik by měl umět jednat. Oni nejednají. Vy jste tady od začátku Sněmovny vůbec nejednali a nejednáte, a potom následně brečíte a jste ufňukaní v médiích, že nejste schopni prý nic prosadit. Já mám takovou interní přezdívku - ubrečená vláda. Ubrečená, ufňukaná vláda - to je tato vláda. A to je vás místo patnácti osmnáct. Takoví fňukálkové. Takže vy brečíte, fňukáte, že vám nic neprochází. Přitom my jako SPD v opozici postupujeme přesně podle zákona, a to je zákon o jednacím řádu Sněmovny. To je zákon. To není, že by si to tady někdo vymyslel. My postupujeme přesně podle toho, jak vy jste postupovali v minulém volebním období. Ale my jsme byli taky v opozici v minulém volebním období. Ale když jste to dělali vy, tak to bylo v pořádku. Když my pokračujeme v naší opoziční práci, tak najednou když dostanete napít svojí vlastní medicíny, tak se vám to nelíbí. A proč o tom mluvím? Vy, protože nejednáte s nikým, nejste schopni jednat a domluvit se tady ve Sněmovně, nejste schopni a prostě se nechcete domluvit, protože vás tak oslnila ta moc a stali jste se už arogantní a přehlíživí, ta pětikoalice, že chcete omezovat v podstatě, jak jsem říkal, tímto pandemickým zákonem i základní práva a svobody občanů mimo nouzový stav úplně. Samozřejmě nouzový stav není potřeba, protože tady žádný takový stav není. A místo abychom se vraceli do normálního života jako ostatní země, tak vy si stejně ještě chcete rozšířit omezovací pravomoci. Tak vy jste k tomu v podstatě postupně přistoupili tak, že vy nejednáte, nedokážete se s nikým ve Sněmovně domluvit na ničem, s nikým vůbec, s nikým z nás, a místo toho, abyste byli politiky, a politik by měl mít tu schopnost se domluvit a nalézat kompromisy, tak začnete protiústavně a protiprávně zneužívat dokonce i takzvanou legislativní nouzi, protože je jasně řečeno, a už jsem to tady četl, že tímto způsobem se může projednat zákon pouze v případě mimořádných okolností, kdy jsou zásadním způsobem omezena základní práva a svobody občanů nebo bezpečnost státu nebo když státu hrozí značné hospodářské škody. Ale tento moment tady vůbec nenastal. Nenastává. Vůbec tady nenastává. A dokonce tady dochází k přesně opačnému momentu, že vy chcete ohrozit základní práva a svobody občanů a omezit je. To by opravdu nikdo tady nevymyslel, aby tady ustanovení v zákoně o jednacím řádu, že je někdo zneužije úplně naopak, a naopak chce omezit ústavou daná práva a svobody občanů. Musím říct, že se velmi divím. To, že lidovci, TOP 09, STAN a Piráti mají tyhlety manýry, že skáčou jak loutky, co nakážou v Bruselu nebo ve Washingtonu, tak to samozřejmě víme. To je prostě samozřejmě politický souboj nás jako SPD jako vlastenecké strany, kde na prvním místě je Česká republika, a pak je to souboj těchhletěch globalistických probruselských stran, chcete-li, přezdívá se jim sluníčkáři, sluníčkářské strany. A pak je tady ale ODS, kde samozřejmě jsou váleční štváči typu ministryně obrany Jany Černochové, která posílá munici na Ukrajinu, na rozdíl od Německa, na rozdíl od Francie, od západních demokratických zemí. Všimněte si, že tu munici tam posílají pouze země, které nejsou přímo na pevnině s Ukrajinou. Co se týče vojenské pomoci, to se tam v podstatě rozhodly posílat USA, Británie a tak podobně. Ale země, které jsou na naší pevnině, typologicky Francie, Německo, tak si právě drží neutrální stanovisko a prosazují spíše formu dialogu. Ale přímo konkrétně zbraně a munici tam neposílají. Ano, helmy a vojenská nemocnice. A divím se, jestli je mezi poslanci ODS aspoň pár poslanců, a vím, že jich tam pár je, kteří to taky těžko skousávají. A myslím si, že ohledně pandemického zákona by bylo dobré navrhnout nikoli hlasování stiskem tlačítka, ale bylo by dobré navrhnout tajné hlasování, protože to by mě zajímalo, zdali v tajném hlasování, kdy někteří poslanci nebudou pod tímto šikanózním tlakem ze strany vlády, tak mám takové tušení, že někteří poslanci z vlády, vládní poslanci, že by pro to všichni nemuseli možná hlasovat, byť kdyby takový jeden statečný se tam našel, to by byl dobrý signál. No, dobrý signál, byl by to aspoň důkaz toho, že je tam jeden člověk, který v tomto případě má zdravý rozum. Ale mám takové tušení, že ti, kteří nesouhlasí s pandemickým zákonem, a myslím, že to tušení mám velmi správné, tak že těch poslanců, kteří mají jisté pochybnosti, je tam vícero. Ale tlačí to přesně ta mašinerie vedení ODS, Petr Fiala, STAN, ODS, KDU-ČSL, TOP 09. Takže na to se ještě podíváme, zdali je možné tady udělat to tajné hlasování v této věci. Možná jo, možná ne. Já už jsem se na to díval. A je potřeba to ještě prokonzultovat, protože to by taky mohl být zajímavý moment. Další věcí je stav legislativní nouze. Takže já bych se vrátil zpátky k tomu tématu. Vy v podstatě, protože se tady neumíte s nikým domluvit, ta vládní pětikoalice, neumíte si sednout k jednomu stolu, když máte nějaký problém, vy fňukáte, brečíte, žalujete v médiích, jak opozice vám tady neumožňuje projednat tenhleten totalitní pandemický zákon a korespondenční volbu, kde chcete manipulovat volbu prezidenta už a ovlivnit, protože tam je přímo napsána ta volba prezidenta v tom zákoně, to je jasné, o to vám jde, tak vlastně vy přistupujete dokonce k těmhletěm protiprávním krokům, a to už jsem tady citoval i právníky, a těch právních názorů je tady mnohem více, kdy vy vlastně zneužíváte ten institut podávání zákonů ve stavu legislativní nouze. Problémem je, že Sněmovna je pochopitelně suverén. A vy přes veškeré zneužívání moci a veškeré zneužívání toho, jak vy navrhujete tu legislativu, abyste omezili práva a svobody občanů, tak vy si to prostě tady jste schopni nakonec prohlasovat. My jsme diskutovali možnost i v SPD, abychom měli více přednostních práv, tak, že bychom si zvolili mnohem více místopředsedů klubu. Ale zase vím, že tady minulý týden, předminulý týden tady byl jakýsi podivný úzus, který tady začala vykřikovat vládní koalice, že místopředsedu klubu může zastoupit v té věci jenom jeden. To jsme tady řešili. Takže vy to tady zase budete válcovat, abyste zabránili tady tomuhletomu řešení. Vy vlastně ze všech sil děláte to, aby se opozice nemohla vyjádřit a abychom neměli v podstatě možnost nějakým způsobem vám dát najevo a hlavně vysvětlit, vysvětlovat, vysvětlit vám, proč ten pandemický zákon není dobrý. Co se týče dalších záležitostí, které vidíme jako problém, tak bych ještě tady ocitoval, protože naše důvody, proč nechceme tento pandemický zákon a proč to nemá vůbec co dělat tady v legislativní nouzi, o tom tady hovořím, tak samozřejmě z toho vládního návrhu novely pandemického zákona vyplývá, že možnost vydávat mimořádné opatření by mělo mít nejen Ministerstvo zdravotnictví, ale také ministerstva obrany a vnitra. V podstatě se dá říct, že - to necituji tu analýzu, teď tady cituji svoji analýzu - to znamená, dá se tím říct, že zákonodárná moc tím přechází z Parlamentu České republiky do rukou tří ministrů, kteří budou mít právo rozhodovat o našich svobodách a životech. [[(11.20 hodin)]] Tady samozřejmě je problémem to, že z těch předcházejících zmatečných a protiústavních opatření předchozí vlády bohužel víme, že lidská práva nás všech tu neomezovali jen ministři, ale také skupina anonymních úředníků, kteří psali nelogická, nezákonná opatření, a ministři je podepisovali. Když se vrátím k té analýze, tak právě k tomu rozšíření pravomocí i na Ministerstvo obrany a Ministerstvo vnitra, tak tady právníci sdělují, je to ten Institut práv a občanských svobod, že ani důvodová zpráva dostatečně nevysvětluje, proč by měla být pravomoc k vydávání mimořádných opatření rozšířena na Ministerstvo obrany a Ministerstvo vnitra. Jak vyplývá z celkové argumentace předkladatele, onemocnění covid-19 zasahuje celou společnost. Vojáci ani další pracovníci podřízení strukturám Ministerstva obrany ani policisté a další pracovníci Ministerstva vnitra nepředstavují zvláštní ohroženou či ohrožující skupinu obyvatel. Je proto nepřijatelné, aby uvedená ministerstva směla vydávat omezení pouze ve své oblasti. To by mohlo vést až k takovému stavu, kdy určitá část obyvatel, vojáci, policisté a tak podobně, bude omezena na svých právech zcela jinak než jiná skupina obyvatel, ačkoliv hrozba je pro všechny osoby stejná. Takový stav je protiústavní, zcela v rozporu s článkem 3 odstavec 1 a článkem 4 odstavec 3 Listiny základních práv a svobod.
Pane předsedo, já se velmi omlouvám. Vy jste přihlášen do rozpravy o tom, že budeme potvrzovat stav legislativní nouze. Já nevím, jestli si to uvědomujete, protože jste i nadále potom přihlášen k bodu do rozpravy. Čili jenom připomínám, že nyní rozhodujeme a hovoříme k bodu, budeme potvrzovat stav legislativní nouze, tak jenom...
A můžete mi říct, jestli, paní místopředsedkyně, je v jednacím řádu pro mě nějaké časové omezení pro to, když chci zdůvodnit to, proč tedy to má být či nemá být v legislativní nouzi?
To rozhodně není časové... [[Poslanec Okamura: Takže vidíte, takže mě laskavě prosím nepřerušujte.]] Prosím, nechte mě... vy jste mě se dotazoval, já vám odpovídám. Já jenom připomínám, že jsme v bodě... [[Poslanec Okamura: Tak ale jsem...]] že jsme v bodě rozprava o potvrzení stavu legislativní nouze, a vy vystupujete jako byste byl už v rozpravě k otevřenému bodu číslo 1. Jenom připomínám. [[Poslanec Okamura: Tak a můžu...]] Nejedná se o časové omezení. Prosím.
A můžu vám připomenout, víte, že je v jednacím řádu ještě jedno ustanovení, že řečník nemá být přerušován kromě přesně konkrétních bodů, proč mě můžete přerušit? [[Předsedající Kovářová: Ano.]] Víte, které to jsou body v případě řečníka, který má přednostní právo?
Ano, samozřejmě. Můžu vás přerušit i v případě, že se nevyjadřujete k věci. Jenom jsem dala upozornění. Prosím.
No tak to se netýká řečníka s přednostním právem, to máte přečteno špatně. Je to například, když tady bych mluvil vulgárně a podobně. Takže já vás kdyžtak příště můžu proškolit, ale u řečníka s přednostním právem, ten může mluvit o čemkoliv, paní místopředsedkyně. Nezlobte se na mě, a já se tady snažím, takže nejsem časově omezen, to jsme se shodli. Mluvím o stavu legislativní nouze, ale není žádné časové omezení pro to, jak to má zdůvodnit. Nebo už byste mi rádi ve vládní koalici vysvětlili... Nechcete mi to napsat vlastně, to zdůvodnění? Že bych přečetl to, co mi tady nadiktujete, a že byste si společně, pětikoalice, na to sedli, o čem má Okamura vlastně mluvit? Jo, to si myslím, že by jako nebylo adekvátní. A nemějte obavu, já mám připraveno, i tady, jak jsem přihlášen k tomu pandemickému zákonu, jo, to tady mám další podklady.
Prosím pěkně, já nepotřebuji žádné školení. Já jsem vás pouze upozornila na to, že pravděpodobně jste si zmýlil bod... [[Poslanec Okamura: Ne, nezmýlil, já to znám velmi, velmi dobře.]] přihlášky, to za prvé. A za druhé, i řečník s přednostním právem by se měl držet věci. Děkuji.
No a co když tady tedy četl pan Kalousek? Z čeho to četl ty úryvky, z Karkulky? Nebo to byla Babička? [[Předsedající Kovářová: Pane předsedo...]] Tak to bylo k věci? Teď tomu nerozumím.
Já bych vás poprosila, abychom se nevraceli. [[Poslanec Okamura: A pan Stanjura tady četl taky knížku.]] Já jsem nehovořila o panu Kalouskovi, hovořila jsem o vás, prosím, a tímto to považuji za vyřízené. Děkuji.
No, já to nepovažuji za vyřízené, protože máte dvojí metr. Já si myslím, že poslanci jsou si všichni rovni a už s tím porušováním ústavy by bylo dobré jako opravdu už to pomalu ukončit, tyhle manýry, protože já nechápu, jak vládní poslanci, současní vládní poslanci tady, jestli si dobře pamatuji, tak tady pan Kalousek četl úryvek, citát tady z nějaké Karkulky, nebo teď nevím, jestli to byla Babička, tuším, že to byla Karkulka, tuším, Červená Karkulka to byla nebo něco takového, takže to bylo v pořádku z vašeho pohledu, když to váš kolega četl. Ale já tady nic nepředčítám, já tady celou dobu mluvím konkrétně o tom vašem zákonu, a proč by to nemělo být v legislativní nouzi? Já tady vůbec nepředčítám něco, co není k věci. Já teď tomu nerozumím. Takže Karkulka ano, anebo Babička, a já tady cituji analýzu právníků k aktuálnímu návrhu novely zákona o mimořádných opatřeních při epidemii covid-19 a změně souvisejících zákonů a to je špatně? Tak to teda... nebo že byste jim to chtěli ještě nadiktovat, těm právníkům, jak to mají napsat, aby se vám to líbilo? No, no nic, já jako beru v potaz to, co jste řekla, ale budu se držet jako... já znovu říkám, přednostní právo, my můžeme vystoupit na cokoliv právě proto třeba, když je nějaká událost, tak si vzpomeňte, že tady poslanci, a akceptovali jsme to, třeba se něco stalo ve světě, ani to nebylo na programu, tak vystoupili, aby to okomentovali, a třeba požádali o minutu ticha a tak dále. Přece je to přednostní právo těch lidí s tím přednostním právem, že můžou i k nějaké aktuální kauze, bylo to tady stokrát, třeba se stala nějaká korupční kauza něčeho nebo něco, tak i vaši poslanci přeci šli hned na mikrofon s přednostním právem, hned navrhli, že je to potřeba projednat, vůbec to nebylo ani k pořadu schůze. To je přece normální. To je prostě demokratické a já jsem pro to, abychom tady vzájemně k sobě tu demokracii měli, ale i vůči občanům. Takže přece ty kauzy nebo ty případy, těch je tady spousta, kdy se to netýká pro ty s přednostním právem k té dané věci. Ale já tedy mluvím k věci, jo? Takže jsem jenom chtěl na to poukázat, že by bylo dobré, abychom neměli dvojí metr přeci, jo? [[Předsedající Kovářová: Dobře, pokračujte.]] Tak pokračujme. Takže v každém případě, co se týče té legislativní nouze, tak je opravdu problémem i to... a já se tady snažím poukázat, dobře, já to tady jednou větou trošku upřesním, abyste byli spokojeni. Já se snažím popsat, že takovýhle zákon, který zásadně omezuje - tedy abych to tady uvedl do těch mantinelů, jestli jsme si nerozuměli - který takto plošně omezuje základní ústavou garantovaná práva svobody občanů, že nelze projednávat v legislativní nouzi, se snažím říct. Já se snažím říct - a to je ta pointa mého vystoupení, tak já jsem myslel, že je to pochopitelné - a snažím se vysvětlit, že minimálně jste to měli dát do normálního legislativního procesu, i když my s tím samozřejmě zásadně nesouhlasíme, s tím zákonem, ale to je ta pointa, proč to vysvětluji, takže doufám, že už si rozumíme, a já se tady snažím popsat, jakým způsobem vy vlastně omezujete ta základní práva a svobody občanů garantovaná ústavou a proč tedy by to nemělo být v té legislativní nouzi. Takže doufám, že už si rozumíme, proč to je potřeba obšírně popsat, protože mně nepřipadá jako opravdu v pořádku brát na lehkou váhu a omezit na pět minut diskusi, což prý plánujete, když tady potom budete nakazovat lidem, že nesmí třeba ani podnikat, jo, což je v tom vašem návrhu. Co se týče té vaší vládní novely, tak právě vy tam rozšiřujete ten výčet těch mimořádných opatření, která lze podle pandemického zákona za nepříznivé epidemické situace přijmout. A úřady, a o tom jsem zrovna tady mluvil, budou moci omezit podnikatelskou a jinou činnost v provozovně, v obchodním centru, na tržišti či v tržnici a bude možné regulovat i provozní dobu. A omezení bude možné také u všech činností, při kterých je člověk v přímém kontaktu s někým dalším. A znovu, já tady o tom říkám, že to je prostě další příklad těch konkrétních věcí, které vy tady omezujete, a to je dokonce ústavou zaručené právo, je to v Listině práv a svobod, právo podnikat, a nelze to projednávat v legislativní nouzi a snažím se vám to tady vysvětlit, že toto je potřeba projednat velmi široce a do hloubky to prodiskutovat. Samozřejmě naše stanovisko je jasné, že jsme proti. Takže já se to tady snažím všechno... Dobře, tak to budu zdůrazňovat tedy, proč o tom mluvím, aby tedy bylo jasné, že mluvím právě o tom, proč to nemá být v té legislativní nouzi. [[(11.30 hodin)]] Dále vy navrhujete, že bude možné také omezit všechny činnosti, při kterých je člověk v přímém kontaktu s někým dalším, což jsou ale i svatby, pohřby a další věci. Ta vaše novela doplňuje rovněž pravomoc regulovat provoz všech typů sportovišť, škol a dětských skupin a zařízení pro mimoškolní vzdělávání dětí. Opatření na základě toho, co vaše vláda prosazuje, se budou moci vztahovat i na hudební, taneční a podobné kluby, diskotéky, herny, kasina, muzea, galerie, hrady, zámky, veřejné knihovny, planetária, zoologické a botanické zahrady. A v novele jsou zahrnuty, že budete moci omezovat i kulturní akce, festivaly, slavnosti, trhy, veletrhy, zotavovací akce pro děti či příměstské tábory. Takže já znovu říkám, že takto širokou novelu, ten váš pandemický zákon, který takto široce omezuje práva občanů, prostě nelze projednávat podle našeho názoru v legislativní nouzi. Protože to nemůžete šmahem vzít takhle. Šmahem. Během hodiny omezit ústavní práva. Máte tady stoosmičku, stoosmičku nedemokraticky uvažujících poslanců, a prostě šmahem dáte si bianko šek na jinak pojmenovaný nouzový stav. To se vám tady snažím vysvětlit. O tom to je. Z té vaší novely, co se týče právě, že rozšiřujete ty oblasti, v němž je omezovat základní občanská práva a svobody. A to i právníci považují za porušení principu uvedeného v článku 4 odstavec 4 Listiny, protože tam je jasně uvedeno - cituji, že - při používání ustanovení o mezích základních práv a svobod musí být šetřeno jejich podstaty a smyslu. Konec citátu. Jak uvádí předkladatel, tedy vládní novela, je to vláda, reaguje touto novelou na rozhodnutí Nejvyššího správního soudu. Stát je rozhodnutím soudu vázán. No ale je přece nepřijatelné, aby státní moc reagovala na nezákonnost svých předchozích mimořádných opatření jinak, než že rozhodnutí soudu bude respektovat. Je nepřijatelné, ano. A v tomto případě předkladatel dokonce přiznává, že cílem změny je přinutit soudní moc, aby do budoucna aprobovala i taková opatření, která jsou v tuto chvíli nezákonná. No to je opravdu silné kafe. A já opravdu znovu říkám: Kde se to vzalo v té koaliční stoosmičce, tyhlety totalitní manýry? Že totalitně chtějí ovlivňovat práva a svobody našich občanů? To je šílené přeci. To je úplně šílené. Jinak abych tedy pokračoval, proč by to nemělo být v legislativní nouzi, tak budu pokračovat, tady mám analýzu Institutu práva a občanských svobod, která říká, že při prosazování novely je třeba mít na paměti, že orgány výkonné moci získávají do rukou nástroje, které bývají běžně využívány pouze jako sankční a donucovací prostředky. - Ono to je přesně, jak to vidí odborníci. Vláda chce do rukou nástroje - to je výkonná moc, vláda - které dosud byly používány jako sankční a donucovací prostředky, ale vláda chce vlastně znormalizovat, chce udělat standardem, aby v rukou měla vůči občanům sankční a donucovací prostředky. Já si myslím, že je to děsivé úplně. Je to děsivé, co se tady vláda snaží prosadit! V článku 2 odstavce 2 Listiny základních práv a svobod se podává - což není ta novela, teď cituji z... to je vlastně součást Ústavy, Listina základních práv a svobod - že státní moc lze uplatňovat jen v případech a mezích stanovených zákonem, a to způsobem, který zákon stanoví. Ve většině ustanovení novelizovaného § 2 je způsob uplatnění státní moci uveden jen rámcově. Takže vidíte tu polovičatost taky. Jako příklad je možné použít slovní spojení "včetně omezení provozní doby". Takže v extrémních případech by tedy mohl příslušný orgán moci výkonné, tedy mluvíme třeba o Ministerstvu zdravotnictví, by mohl omezit tak, že by bylo povoleno danou službu provozovat třeba každou pátou neděli mezi 13.00 a 13.30, a dotčený subjekt by nenašel ochranu moci soudní, protože orgán výkonné moci, tedy vláda, by postupoval v souladu se zákonným zmocněním. A zase, už tady budeme slyšet od vlády: Ale to my nechceme udělat takhle. Ale tak to přeci není! Tady ne že bude vláda se tady rozhodovat, jestli omezí, nebo neomezí, když to není potřeba. Ale občan musí mít přeci garantováno, že nebude omezován nad rámec a že mu nebudou omezována ústavní práva a svobody. Vy jste to úplně převrátili celé! Vy jste normálně převrátili demokratický systém na totalitu! To je neuvěřitelné, že tohle v roce 2022 může někdo v Parlamentu České republiky vůbec navrhovat, nějaké strany. To znamená bianko sankční a donucovaní prostředky, bianko šek na sankční a donucovaní prostředky, aby když se náhodou někdo rozhodne, typicky ministr zdravotnictví, ministr vnitra nebo ministr obrany, to je paní Černochová, pan Rakušan a pan Válek, tak aby si mohli hezky ukázat, kdo nebude moct třeba jít do práce. No a tady správně právníci upozorňují, že jedním ze znaků právního státu je právní jistota a podmínkou naplnění tohoto znaku je předvídatelnost. Pokud stát vykonává svou moc, adresátům normy musí být dopředu jasné, s čím mohou počítat a jaká jsou jejich subjektivní práva. Ale to tady je právě postavené na hlavu. Ne v této analýze, v tom vládním návrhu. Nelze dále pominout i skutečnost, že pokud podobná omezení nepovažoval stát za nezbytná v době přijímání původního znění pandemického zákona, o to méně nezbytná jsou nyní, kdy je více než zjevné, že epidemiologická situace je dramaticky lepší a v některých zemích se již této nové skutečnosti přizpůsobili a protiepidemická opatření zrušili. Dovolujeme si připomenout, že zásah do základních práv musí být proporcionální. Tedy při každém zásahu je třeba zjišťovat vhodnost a přiměřenost daného opatření a poměřovat ho se zasaženým právem. Žádný právní předpis by dopředu neměl z tohoto principu vybočovat. - A znovu zdůrazním pro předsedajícího Sněmovny, který se mezitím vyměnil, že tady zdůvodňuji to, proč si myslíme my v SPD, že by to nemělo být v legislativní nouzi. A těch argumentů máme tady pochopitelně řadu a ty se tady snažím přednést. Aby to náhodou tady zase nevyznělo, aby někdo neříkal, že snad nemluvím k věci. To by ovšem byl jenom důkaz toho, že mě neposlouchá, co tady říkám. - Rozšiřování okruhu omezení lidských práv a svobod, která smí činit Ministerstvo zdravotnictví či Ministerstvo obrany, Ministerstvo vnitra, je proto nepřijatelné. To je potřeba si říci, že ten váš zákon jako takový je z toho ústavněprávního hlediska nepřijatelný. Dále když se podíváme dál do toho vašeho návrhu zákona, proč je to potřeba prodiskutovat řádně a nikoliv takto tlačit na legislativní nouzi, kde nemáme vůbec čas se k tomu vyjádřit, notabene když nás chcete omezit na pět minut mluvit, a takže dál bych pokračoval v tom zdůvodnění. Nově formulované ustanovení § 2 odstavec 2 písmena c) je příliš obecné. Do přímého osobního kontaktu s jinou fyzickou osobou přichází do styku například i doručovatelé kurýrních služeb. Pokud není záměrem vlády dopustit, aby orgán výkonné moci, což je vláda, jednostranně omezil doručování zásilek v době, kdy bude celkově omezen pohyb, nemluvě o tom, že dotčení mohou být nemocní v izolaci, kteří nemají jinou možnost, jak si obstarat potraviny, takto obecně by ustanovení formulovat vláda neměla. V tomto případě se jednalo jen o jeden z příkladů, takových situací však může nastat řada. Každé ustanovení je proto třeba nechat projít připomínkovým řízením, důkladně promyslet a precizně naformulovat. A to se tady neděje. Proto znovu zdůrazňuji - já se jenom podívám, kdo předsedá [[místopředseda Bartošek]], abych vás neoslovoval třeba ženským rodem, protože jsem se nepodíval, taky byste si to mohl brát třeba osobně. Takže proto znovu říkám, a říkají to i tady právníci, že proto je potřeba tento zákon prodiskutovat nikoliv v legislativní nouzi, ale nechat ho projít řádným připomínkovým řízením, důkladně promyslet a precizně naformulovat. [[(11.40 hodin)]] Já v této souvislosti nechápu, proč takový chvat vlastně? Sami říkáte, že chcete být připraveni na podzimní vlnu. Ale za... Vůbec nevíme, jestli nějaká vlna bude, a máme tady ústavu a máme tady zákon o ochraně veřejného zdraví a máme tady funkční Českou republiku z tohoto pohledu, abychom se mohli vypořádat s různými situacemi. A za druhé, právě to, že to navrhujete v legislativní nouzi, jak už jsem říkal, tak přece jste to mohli stejně tak navrhnout třeba v srpnu nebo v září. Já vůbec nechápu, proč to navrhujete v lednu, potažmo v únoru. Jako komu ku prospěchu? Komu jste to slíbili, aby měli jistotu, že když tak jim něco přiklepnete? Firmám na testy? Farmaceutické lobby? To je opravdu pozoruhodné a to by si taky zasluhovalo na toto mít odpovědi, které ale od vás samozřejmě tady nikdy nedostaneme. Protože je podivné skutečně, já už jsem to tady říkal, že zatímco jiné země rozvolňují, tak vy naopak navrhujete zákon na maximální možné omezení ústavou zaručených práv a svobod občanů, přestože tady není žádná situace, která by toto nějakým způsobem potřebovala řešit. Pojďme dál. Přeformulováním § 2 odst. 2 písm. e) - a znovu říkám, proč to tady čtu, že tady zdůrazňuju, že ta legislativní nouze je prostě špatně, takže tady je potřeba čas, čas na to, aby tento zákon byl podrobně diskutován - to zdůrazňuju, aby mi tady někdo zase neskákal do řeči v rozporu se zákonem o jednacím řádu Sněmovny, protože já bych byl nerad přerušován někým, když tak se přeruším sám, až já budu chtít. Tak přeformulováním § 2 odst. 2 písm. e) z výjimky zákazu či omezení konání akcí, kde dochází ke kumulaci osob na jednom místě, vypadly schůze, zasedání a podobné akce konané jinými veřejnými nebo soukromými osobami na základě zákona. Tento zákon po novele například umožňuje orgánu výkonné moci zakázat konání valných hromad korporací či může dojít k porušení jiných práv a povinností korporací. Takže takový zásah do práv je zjevně nepřiměřený, a proto i naprosto nepřípustný. Už jsem tady přečetl pár bodů a jedu po těch paragrafech, které jsou velmi sporné. No sporné, jsou protiústavní a protizákonné. A znovu a znovu se vás tady snažím přesvědčit, abyste tady stáhli tu mimořádnou schůzi, abyste to odpískali, to je můj cíl, a abyste se tady začali bavit s ostatními, vy, vládní koalice, abyste se začali bavit i s opozicí, abyste uznali, že tady zasahujete opravdu už do ústavou garantovaných práv a svobod, a aby se o tom tady začalo řádně ve Sněmovně diskutovat právě za přítomnosti odborníků, právních expertů, ústavních právníků. Vždyť vy jste všechny úplně vyřadili. To přece je bezprecedentní diktatura, kterou vy tady nastavujete. Diktatura dokonce politické menšiny, což je vaše vládní koalice, když vyjdeme z počtu hlasů odevzdaných ve volbách. A to je přece úplně nepřijatelné. Proto já se tady snažím znovu říct, že optimální by bylo, a já myslím, že by to bylo i rozumné, aby představitelé vládní koalice v čele s premiérem Petrem Fialou se dohodli, abyste uznali, že jste to přepískli, že už se bouří i občané, a to zdaleka nejsou jenom voliči SPD, jak sami víte, jsou to mnozí i vaši voliči, kteří už toho mají dost a už jsou nespokojení. Jsou nespokojení s tím, co vlastně tady řešíte, když máte řešit zdražování. To je ještě jiná věc. A že opravdu optimální a férové by bylo, kdybyste přišli s návrhem - a já vám v tomhle podávám ruku - abyste to stáhli, tenhleten návrh. Abyste to stáhli a aby tady proběhla diskuse. Diskuse, která může proběhnout tady na politickém grémiu apod., co s tím dál. My samozřejmě zásadně nesouhlasíme, ale bylo by férové, abyste uznali, že jste to prostě přepískli. Dokonce mi říkali někteří lidé, kteří se pohybuji kolem Ministerstva zdravotnictví, že ministr Válek, ministr zdravotnictví, jak nastoupil a na ministerstvu se nevyzná, neví, která bije, proto pokračují ta zmatečná opatření, ve kterých už se absolutně nikdo nevyzná, tak že mu to tam vlastně úředníci podstrčili v podstatě, on se v tom ani pořádně nevyznal, řekli, že to potřebují, tak to podal. Dokonce i kuloárně už se šíří tahleta informace a teď je z toho sám ministr zoufalý a je z toho zoufalá i vládní koalice, proto urychleně tam vkládáte ty pozměňovací návrhy, kde původně ještě před pár dny to bylo na dobu neomezenou, teď už pozměňovák, že snad do listopadu. Původně jste překlopili z 95 % - mám na základě analýz našich expertů, že cca z 95 % jste překlopili omezení z nouzového stavu do běžného zákona, a teď už ustupujete a přichystali jste si velký pozměňovací návrh, kde řadu toho už škrtáte. Ale takhle přece nemůžete zacházet s ústavními právy a svobodami občanů! Že když se dostanete pod tlak... A jenom to svědčí o tom, že jste totálně nekompetentní vláda, to je samozřejmě ono, že vy navrhnete zákon, za kterým si máte stát, a potom ještě v legislativní nouzi sami sebe dostanete pod tlak, pod časový tlak, sami sebe dostanete pod časový tlak a pak na základě tlaku SPD zjistíte, že je to vlastně opravdu špatně, že už to omezujete moc, a sami během pár dnů teď připravujete pozměňovací návrh, kde to, co jsme kritizovali, že to navrhujete neomezeně, tak už tam dáváte pozměňovák jenom do listopadu, to, co jste tam překlopili kompletně, opatření v nouzovém stavu, tak už teď připravujete pozměňovák, kde už tam řadu toho zase škrtáte. Ale vždyť to se potvrzují moje slova, že to je paskvil, že vy jste vláda chaosu. Vy jste nekompetentní vláda, která za běhu tady až na základě tlaku SPD a opozice uznává své chyby potichu, aby si toho nikdo nevšiml. Ale já jsem si toho všiml, protože v SPD to pochopitelně podrobně analyzujeme, takže to vidíme. Tak teď vy už za běhu urychleně připravujete zase horkou jehlou už pozměňovací návrhy, kde vlastně se snažíte nějakým způsobem proškrtat to, co tady SPD... my správně kritizujeme a vy nám dáváte za pravdu a řadu toho už zase škrtáte, protože jste zjistili, že je to prostě moc. Takže to je opravdu blamáž na blamáž. A já jsem vás chtěl opravdu požádat, abyste to prostě stáhli už dneska. Já bych vás chtěl požádat, abyste to v zájmu dobré věci, protože sami sebe usvědčujete z toho, že víte, že to není v pořádku, sami sebe z toho usvědčujete tím, že tam podáváte sami sobě ke svému vlastnímu vládnímu návrhu pozměňovací návrhy. No to je neuvěřitelný. Neuvěřitelná blamáž, co tady předvádí tahle nekompetentní vláda. Od toho tam máte přece tisíce úředníků, máte tam legislativní odbory na ministerstvech, máte k dispozici profesionály, aby když předložíte návrh, tak aby to prostě sedělo. A vy hned zjistíte vlastně u prvního většího zákona, který tady předkládáte - a přitom jste říkali, jak jste připravení, jak jste kompetentní vládnout - tak jako první zákon, co jste tady předložili něco většího, to je pandemický zákon omezující ústavní práva a svobody občanů, tak hnedka v tom už vládní poslanci dávají pozměňovací návrhy ke svému vlastnímu vládnímu návrhu, protože je to paskvil. To je šílený! To je šílený. Proto já jsem vás chtěl požádat, abyste to stáhli! Stáhněte, prosím vás, ten pandemický zákon. Protože vy máte teď v plánu... Pan Výborný prý tady říkal svým poslancům, aby si vzali spacáky a tak podobně, takže prostě natvrdo úplně si to tady chcete prohlasovat. [[(11.50 hodin)]] Já vás chci požádat politicky férově, protože sami uznáváte, že je to paskvil, proto tam podáváte ty svoje pozměňováky ke svému vlastnímu návrhu za pochodu, za běhu, ve chvatu. Ale přeci takhle se nedá pracovat, zvláště u zákona. Já bych ještě pochopil, kdyby to byl nějaký zákon, tak jestli, nevím, se tam třeba upraví něco malého. Chápu, něco se tam protáhne, překleplo se, dobře, tak platnost měla být od 1. února, protože je únor, tak to posunete na 1. března. Chápu tyhlety pozměňováky, to se může stát i vládě, něco se tady ve Sněmovně protáhne. Ale ne když tady prostě žonglujete s omezováním ústavních práv a svobod. Takže jsem chtěl vládní poslance požádat, aby to dneska stáhli, aby přestali s tím, že si tady pohrávají s těmi ústavními právy a svobodami. A když tedy vidí, že je tady díky SPD tlak, tak na to sice reagujete pozměňovacími návrhy, ale vždyť už v principu je to celé rozkopané, je to špatně. Ten zákon už je principiálně špatně, ale bylo by férové, kdybyste to prostě stáhli a kdyby k tomu proběhla normální diskuse. Ale to vy nechcete udělat. Myslím ale, že by to bylo fér, a my bychom to akceptovali. My bychom to akceptovali a byl by klid, aspoň na chvíli, že jste prostě uznali, že je to moc. My vám v tomhle můžeme slíbit férový přístup, že když to stáhnete, dobře, uděláme tlustou čáru, a je potřeba ale v takovém případě k tomu přistoupit znova a začít tady spolu diskutovat a nedělat tyhle věci na sílu, když se to týká ústavních práv a svobod občanů. Dobře, státní rozpočet - chápu, to si tady budete prohlasovávat, jasně, my si zase řekneme svoje. Ale tadyto jsou ústavní svobody a práva občanů, to je úplně jiný kalibr, co tady teď předvádíte. Takže to je můj návrh, to bych vám chtěl navrhnout, protože předkladatel ten návrh pochopitelně může stáhnout. Takže by bylo optimální, abychom to tady nemuseli dneska dlouho řešit, abyste si uvědomili, že to byla z vaší strany prostě chyba, že to bylo všechno v přílišném chvatu a že už sami, jak jsem říkal, k tomu dáváte svoje pozměňováky, chcete dávat. Já o tom vím, že to takhle chystáte, protože už sami víte, že máte máslo na hlavě a že jste to připravili chybně, špatně, protiústavně. No, pojďme dál v těch argumentech, proč to prostě nemá být v té legislativní nouzi. Těch argumentů je tady řada. Tak třeba k bodu 8 novely, a tady asi opět odcituji z analýzy Institutu práv a občanských svobod, konkrétně k novele ustanovení § 2 odst. 2 písm. f), kdy je další omezování práva dětí na vzdělávání zaručeného zejména článkem 33 Listiny nepřijatelné. Ano, je to v ústavě, právo na vzdělání. Je to v Listině základních práv a svobod, která je součástí české ústavy. A vy to chcete omezovat, vy běžným zákonem chcete omezovat ústavní práva. To je prostě šílené, šílený nástup totality z vaší strany. Děti mají právo chodit do školy, to je ústavní právo se vzdělávat. A vy chcete bianko šekem, abyste si tady mohli jenom říct: ty nepůjdeš, ty ne. Co bude s rodiči, to už vás nezajímá. Ti potřebují chodit do práce a to vás přeci vůbec nezajímá. Ostatně to víme, že vás to nezajímá. To tady neříkám, abych to tady jenom říkal, že vás to nezajímá. Vždyť řada občanů se nás ptá, už jsme to tady ve Sněmovně přeci diskutovali minulý týden: Jak je to tedy s těmi různými kompenzačními programy v rámci těch opatření? Vaše vláda mlčí, vaše vláda na to vůbec neodpovídá a nereaguje. Tady nás bombardují podnikatelé, živnostníci, malé české firmy, ptají se a vaše vláda mlčí. Nic, vůbec nic neví, chaos. Takže na jednu stranu i toto je důkaz té obrovské nedotaženosti celé té věci. Vy nejste prostě, krátce řečeno, připraveni vládnout. Krátce řečeno nejste kompetentní vládnout, a to vidíme i na způsobu předkládání a vůbec řešení tohoto zákona. V článku 2 Dodatkového protokolu k Úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod se výslovně uvádí: "Nikomu nesmí být odepřeno právo na vzdělání." Článek 10 Ústavy stanovuje, že: "Vyhlášené mezinárodní smlouvy, k jejichž ratifikaci dal Parlament souhlas a jímž je Česká republika vázána, jsou součástí právního řádu. Stanoví-li mezinárodní smlouva něco jiného než zákon, použije se mezinárodní smlouva." Československo bylo vůbec prvním státem střední a východní Evropy, který se stal stranou úmluvy. Úmluva byla ratifikována 18. března 1992 a publikována pod č. 2009/1990 Sb. Výše uvedené ustanovení této úmluvy má tedy aplikační přednost a dle našeho názoru je nepřijatelné, aby vnitrostátní právní předpis právo na vzdělání touto úmluvou zaručené jakkoliv omezil. Takže to je další otazník. A znovu mluvím o tom, že chcete omezit ústavní právo na vzdělání. A to tady přece taky nejde, dělat v legislativní nouzi a takovýmto způsobem, že to vezmete úplně šmahem a budete si myslet, že je všechno v pořádku. Vaším návrhem má být navíc zasaženo i do práva na základní vzdělání, které představuje jednu ze základních podmínek udržení současné civilizace. Základní vzdělávání, které je základem gramotnosti naší civilizace, smí být omezeno pouze v případech, kdy nelze sledovaného cíle, jímž smí být pouze ochrana základních práv a svobod, dosáhnout jinak. Pro zavedení tohoto typu opatření neexistuje žádný důvod. Doplnění pandemického zákona o tento bod tak představuje již zcela flagrantní porušení článku 4 odst. 4 Listiny základních práv a svobod, což je ústava. Takže to je jedno za druhým, co v tom pandemickém zákoně navrhujete, porušování ústavy. V tomto směru, když se podíváte na tu analýzu, tak jsou tam i odkazy na další odborné studie a články prokazující, že není důvod směřovat protiepidemická opatření proti dětem a jejich právům. Pojďme dál. Další problematické místo, které prostě nezvládneme prodiskutovat v legislativní nouzi. V žádném případě. Vždyť mi přeci každý potvrdí, určitě i tady pan předsedající Bartošek, jaké široké diskuse, a to u zákonů, které vůbec tímto způsobem jako ten váš nezasahují do ústavních práv a svobod, probíhají ty diskuse na ústavně-právním výboru, kolik se tam zve různých expertů, stanoviska ministerstev. Vždyť to je tady přece normální proces. Nevím, proč tady vlastně vaše vládní koalice dělá nenormální procesy. Vím. Protože se vám zalíbila ta moc a ovládat lidi. Ale je přeci úplně normální, že když by tady k nějakému zákonu bylo tolik otázek, tak i vy, dnešní vládní pětikoalice, jste v minulém volebním období, a my jsme byli taky opoziční strana, SPD, vždycky žádali, aby k tomu byla radši další stanoviska a aby se to prodiskutovalo. Prostě je neuvěřitelné, co ta arogance moci dokáže během pár měsíců udělat s lidmi, kteří úplně zapomněli na občany, zapomněli na lidi. A přeci jakýkoliv zákon, který by měl už jenom zlomek těchhle připomínek, které tady říkám od různých renomovaných právníků a tak dále, tak už byste všichni žádali, aby to bylo prodiskutováno, aby to bylo dopracováno, aby to bylo řádně projednáno. Já nevím, kde se to ve vás dneska bere, ve vás všech, kromě tedy samozřejmě nás, my v SPD tady tu svobodu a demokracii hájíme. [[(12.00 hodin)]] V § 2 odst. 2 písm. n) se uvádí jako protiepidemické opatření příkaz fyzickým osobám, které podstoupily test na stanovení antigenu viru SARS-CoV-2 s pozitivním výsledkem, zdržovat se odděleně od ostatních fyzických osob, aniž by bylo specifikováno, co se tímto odděleným zdržováním rozumí. Pokud má být takto závažným způsobem zasaženo do práv nejen testované osoby, ale případně i jejího zaměstnavatele, měly by být podmínky stanoveny precizně. Jedná se o jedno z ustanovení, které by mělo být řádně posouzeno v připomínkovém řízení a zhodnoceno, jak upravit práva a povinnosti například v situaci, kdy by byla osoba antigenním testem pozitivně testována opakovaně za sebou. Rozhodně by však mělo být specifikováno, co se rozumí formulací - cituji - "zdržovat se odděleně", aby se vyloučila možnost, že by na podkladě takového zákonného ustanovení orgán moci výkonné, to znamená vláda, ministerstva, mohl například nařídit pobyt v karanténním detenčním zařízení. Tenhle bod, já se u něj chvilku zastavím, protože to je jeden z takových hodně diskutovaných momentů také té vaší novely pandemického zákona. Tady bych jenom připomněl, že hnutí SPD bylo jediným poslaneckým klubem, který před rokem hlasoval proti pandemickému zákonu, který tady prosadila tehdy vláda hnutí ANO Andreje Babiše. Ale oni se za to nestydí, hnutí ANO. Nestydí. Oni mají takový program a vyhodnotili to voliči ve volbách. Takže to zdržovat se odděleně, vlastně to izolovat nějaké lidi, že ministerstvo řekne, nesmíte se stýkat s ostatními, to je třeba moment, který jsem hodně zaznamenal v té diskusi mezi veřejností a mezi právníky v souvislosti s tou vámi navrhovanou novelou pandemického zákona, protože to je opravdu mimořádně nebezpečný moment také. Mimořádně nebezpečný moment, který umožňuje zvůli a skutečně mimořádně totalitní manýry. Protože vlastně co je specifikováno formulací zdržovat se odděleně? Takže to někdo nakáže, nějaký úředník. Že by tou esemeskou? Jak tam navrhujete, že z nějakého anonymního čísla, z nějakého čísla přijde lidem esemeska a pak se budou muset zdržovat odděleně, nebo dokonce budou mít zakázáno jít do práce? Co když se ukáže, že to někdo zneužil? Tak kdo bude platit potom náhradu škody a tak dále? Pojďme dál. Znova zdůrazňuji, že tady říkám ty důvody, proč by to nemělo být v legislativní nouzi, ale znova říkám, že my samozřejmě budeme proti tomuto zákonu, jsme proti, a vyzývám znova vládu, aby to i z těchto mnoha důvodů, které tady uvádím, stáhla, abyste to prostě stáhli, protože i kdybyste si to na sílu tady prohlasovali, tak stejně platí ty argumenty, a věřte mi, že se to dřív nebo později obrátí proti vám, protože tohle opravdu vadí spoustě lidem, čemu vy se tady věnujete, místo abyste řešili zdražování energií a potravin apod. Na co tady svoláváte mimořádné schůze? A to ještě bude určitě mimořádná schůze, možná, jak to tak tipuji, uvidíme, na korespondenční hlasování. To znamená, místo aby byla mimořádná schůze, jak pomůžeme lidem proti zdražování energií, my jsme návrhy tady přednesli, SPD, už mnohokrát konkrétně, ostatně dnes už jsem o nich hovořil také, tak vy prostě svoláváte, vaší prioritou jsou úplně jiné věci. Tak pojďme dál. Takže v § 2 odst. 2 písm. t) je stanovena možnost omezit činnost orgánů právnických osob kvůli osobnímu kontaktu fyzických osob. K tomuto omezení už v praxi dochází nově naformulovaným ustanovením § 2 odst. 2 písm. e). Jak bylo uvedeno výše, tento zákon po novele tedy například umožňuje orgánu výkonné moci zakázat konání valných hromad korporací, čímž může dojít k porušení jiných práv a povinností korporací. Takový zásah do práv je zřejmě nepřiměřený, a proto i naprosto nepřípustný. Takže zase další argument pro to, abychom to podrobněji rozebrali, protože já už - sice nejsem, jak jsem říkal, a vy to víte, nejsem v politice tak dlouho jako tady někteří jiní, ale už jsem to pochopil, že tady mnozí politici jsou úplně odtrženi od reality. Oni tady něco prohlasují, způsobí škody občanům, občanům způsobí škody a pak vlastně, protože ten stát je anonymní, tak vlastně se jakoby nic neděje. Vlastně se jakoby nic neděje a jakoby nikdo za to nemá zodpovědnost. Občané na to doplatí, často i zkrachují třeba, viz to, jak jste si tady vy - to vůbec ještě SPD, ani já jsem nebyl ve Sněmovně - prohlasovali ten systém exekucí. To je úplně typické tady. A že pak lidé jsou často zcela protiprávně šikanováni, perzekvováni, přestože třeba vůbec nejsou ani... za to nemůžou, jenom ten systém, ten mafiózní systém je prostě semele, krachujou a často to končí i sebevraždami, protože ten politiky způsobený mafiózní systém, prostě je to nastaveno tak, že i ten občan, který je v tom nevinně třeba, těch případů je spousta, nebo ten systém je nastaven tak drakonicky, že v podstatě ani často neumožňuje vrátit se do normálního života i pro ty, kteří splácejí, tak vlastně politici si nad tím umývají ruce. A přesně to tady hrozí. No hrozí, ta vaše novela je přesně tohle. Prostě hlava nehlava omezit ústavní práva a svobody, způsobit škody a potom vlastně ten jediný, co si to zaplatí a bude zoufalý, je ten občan a vy se k tomu vlastně už ani nebudete znát, protože vlak jede dál. Ale to nejde prostě! To takhle prostě nejde přeci dělat! Tak pojďme dál, abych řekl další konkrétní důvod, proč by to nemělo být v legislativní nouzi. K bodu 8 novely, konkrétně k novele ustanovení § 2 odst. 2 písm. u). Novela zavádí nový institut - cituji - příkazu fyzické osobě. Jak výslovně přiznává i předkladatel, účelem tohoto doplnění je obejít doposud platnou úpravu vyplývající ze zákona o ochraně veřejného zdraví a správního řádu, kdy omezit fyzickou osobu na jejích základních lidských právech a svobodách je přípustné pouze rozhodnutím ve správním řízení. V praxi to tedy může znamenat, že nikoliv zákon nebo rozhodnutí orgánu veřejné moci, ale teprve jakýsi předem nepojmenovaný úkon, například doručení SMS zprávy, omezí člověka na jeho právech, a to dokonce nikoliv na základě zákona, ale na základě mimořádného opatření coby opatření obecné povahy. Právníci tady uvádí: Podobná subdelegace je v ústavním státu zcela nepřípustná. Ano, je to tak. Porušuje základní principy ústavnosti, jak vyplývají z čl. 2 odst. 3, čl. 4 odst. 1, čl. 4 odst. 2, čl. 8 odst. 6 Listiny základních práv a svobod, což je ústava. Ta je součástí ústavy. Úprava nijak neřeší - tím je na mysli ten vámi navrhovaný pandemický zákon - možnost obrany proti takovému příkazu, a je tak zcela v rozporu i s čl. 36 odst. 1 Listiny základních práv a svobod, což je právo na soudní ochranu. Nařízení izolace nebo karanténního opatření je krokem velice zásadním a představuje zcela mimořádný zásah do základních lidských práv a svobod. Tomu ale přece musí v takovém případě odpovídat i zákonná úprava těchto institutů. Důrazně upozorňujeme, že dle § 2 odst. 6 zákona o ochraně veřejného zdraví lze izolaci nařídit pouze u osoby, která onemocněla infekční nemocí nebo jeví příznaky tohoto onemocnění. Dle toho vládou předkládaného zákona ale má být nařizována touto zcela nepřijatelnou formou izolace i jen v případech pozitivního PCR testu, případně antigenního testu. Takže tady zase vidíte další moment, už jeden z mnoha momentů, kde úplně šíleným způsobem - šíleným způsobem - omezujete vlastně ústavou daná práva a svobody českých občanů, občanů České republiky, a v podstatě je to úplně neuvěřitelné. A ten váš argument, že samoizolace bude ukončena, pokud osoba omezená na svých právech prokáže, že není nakažena, nelze přijmout. [[(12.10 hodin)]] Ještě dodám, že s ohledem na intenzitu zásahů do takovýchto opatření, do nejzákladnějších práv člověka, je nezbytné, aby to byla státní moc, kdo prokáže, že jsou splněny tak závažné a mimořádné podmínky pro takový zásah, i stávající formou správního rozhodnutí. Zásah formou například SMS zprávy je zcela bezprecedentní snahou o převrácení demokratického pravidla, že nikdo není povinen činit to, co mu zákon neukládá. Toto je totiž strašně důležitý moment. Protože vy v podstatě tady úplně převracíte dosavadní demokratické pravidlo, nebo jednu ze zásad demokracie, že přece snad bezúhonný občan, občan, co nic neudělal, tak snad ten občan nemusí prokazovat, že nic neudělal. Pakliže stát ho přece nemůže omezit jen tak, aby občan zpětně prokazoval, že je omezen neprávem. To je přece úplně šílené. To je přece úplně šílený moment. Já nevím, jestli si to vládní poslanci vlády Petra Fialy vůbec uvědomujou. To je přece neskutečně šikanózní praktika. Neskutečně totalitní praktika. Znovu opakuji, vlastně z toho, co navrhujete, to znamená, že vy někoho omezíte a v podstatě teprve ta osoba musí prokázat, že je v samoizolaci neprávem, aby tedy tam jako nebyla, ale přece ta ústava, ústavní práva a svobody hovoří jasně, že lidé mají právo společensky žít, pracovat, vzdělávat se a takto. A nemůžou zpětně lidi prokazovat, že můžou vůbec mít právo žít v souladu s ústavou. To je přece úplně děsivý moment. A tady to právníci velice správně rozporují. No to je šílené. Já vůbec nechápu, jak to někoho může napadnout, toto vůbec navrhovat. To je opravdu totalita a diktatura, to je covidová totalita a diktatura. No ale pozor, vy to můžete i aplikovat na všechno možné pochopitelně. Je to neuvěřitelné. Opravdu až jako podezřívám, když tady vidím pana ministra Válka, ministra zdravotnictví, ono se jako proslýchá, že jak jste, pane ministře, přišel na to ministerstvo, já vím, že vy mě jakoby neposloucháte, ale my to známe, tyto hry, ale že vlastně jak jste tam byl ve chvatu, že vám to podstrčili úředníci, a jestli to právě není tím, že potom vlastně je tady takovýto paskvil, když sami vaši vládní poslanci tam dávají pozměňovací návrhy, protože je to neúnosné. Já bych vás chtěl právě, pane ministře zdravotnictví Válku, požádat, abyste to dneska stáhli. Myslíte, že by to bylo možné? No tak pan ministr jakoby předstírá, že neslyší, a nechce mi odpovědět. Dobře. Já ho tady nebudu trápit. Ale prostě bylo by to ideální, kdybyste to prostě stáhl dneska, protože už je to tak zamotané. Já vám, pane ministře, chci říct, že se to zbytečně obrátí proti vám. Zbytečně budou lidi rozčilení na vás, protože prostě je to moc, to, co navrhujete. Je to špatně, co navrhujete. Takže ideální by bylo, kdybyste vy sám tady navrhl, že byste si to prodiskutovali tady s vládními kolegy, a pane ministře Válku, pane ministře zdravotnictví, kdybyste to prostě dneska stáhli. Kdybyste skrečovali tuto mimořádnou schůzi a i sami sobě dali čas na ty vaše pozměňovací návrhy, sami sobě si dali čas na diskusi. My se rádi diskuse zúčastníme samozřejmě v tom smyslu, že to nechceme. Ale bylo by dobré si o tom trošku... je potřeba si o tom povídat, protože těch výtek je tady tolik, že to přece není možné, abyste tohleto vůbec dál tady prosazovali. Jinak právníci tady píšou, že nezbývá nám než upozornit, že jediným zjevným motivem tohoto návrhu je podpořit fungování takzvaného trasování prostřednictví projektu Chytrá karanténa. Předkládáme odbornou studii prof. MUDr. Jiřího Berana, CSc., z níž jednoznačně vyplývá, že tato forma trasování je zcela nesmyslným opatřením, které nevede k likvidaci epidemie či k zamezení jejího šíření. Upozorňujeme rovněž, že projekt Chytrá karanténa je v současné době rovněž předmětem šetření ze strany Policie ČR a Národní centrály proti organizovanému zločinu. Ale pojďme zpátky k tomu ustanovení. K tomu ustanovení je třeba dodat, že je formulováno tak, že není patrné, o jaké ostatní fyzické osoby se má jednat. Takže zase ostatní fyzické osoby, ale termín ostatní fyzické osoby vyjadřuje neurčitý počet fyzických osob, čítající třeba i všechny fyzické osoby zdržující se na území České republiky. Z vládou navrhovaného ustanovení není platné, kdo jakým způsobem bude prokazovat, že ostatní fyzické osoby nebyly ve styku s nakaženou fyzickou osobou. Takže zase, zase je to problém prostě. No když to shrnu do srozumitelné věty, tak prostě ministr zdravotnictví v uvozovkách si chce ukázat: ty, ty a ty samoizolace, nejdeš do práce a takovéto manýry tady budou dělat. No a když potom přijde daná firma třeba o zakázky, o něco, tak mu ukážou tudle nudle, a ani nedostaneš ušlý zisk. To opravdu je úplně neuvěřitelné. Pokud se v § 2 odst. 2 písm. b) umožňuje vydat fyzickým osobám příkaz, aby poskytly orgánům ochrany veřejného zdraví po návratu do České republiky všechny vyžadované údaje, zákon by měl specifikovat, jakým způsobem dojde ke splnění povinnosti podle tohoto ustanovení. To je další problém. Jestliže se v tomto ustanovení předvídá povinnost fyzické osoby poskytnout další epidemiologicky významné údaje, mělo by být blíže určeno, o jaké údaje se jedná či jednat může a nemůže. Bez této specifikace zůstává povinnost příliš neurčitá, navíc bez zákonného zmocnění. V této souvislosti si dovolujeme poukázat na ustanovení čl. 2 odst. 2 Listiny - cituji: Každý může činit, co není zákonem zakázáno, a nikdo nesmí být nucen činit, co zákon neukládá. Přičemž podle ustanovení čl. 14 odst. 1 Listiny základních práv a svobod je svoboda pohybu a pobytu zaručena a v souladu s ustanovením odst. 3 téhož článku Listiny, a cituji, Listiny základních práv a svobod, která je součástí ústavy, tyto svobody mohou být omezeny zákonem, jestliže je to nevyhnutelné pro bezpečnost státu, udržení veřejného pořádku, ochranu zdraví nebo ochranu práv a svobod druhých, a na vymezených územích též z důvodu ochrany přírody. Konec citátu z ústavy, konkrétně z článku Listiny základních práv a svobod. Nově vložený § 2a, to, co tam nově vkládá vládní návrh pandemického zákona, tedy nově vložený § 2a je zcela zásadním průlomem do práva a realizace práva na vlastnictví. Toto právo je právem základním, které navíc zprostředkovává další základní a jiná práva včetně práva na podnikání. V nálezu Ústavního soudu spisová značka ÚS 24/99 se Ústavní soud vyslovil tak, že - cituji: Nezbytnou součástí demokratického právního státu je i ochrana svobody smluvní vůle, jež je derivátem ústavní ochrany práva vlastnického dle čl. 11 odst. 1 Listiny. Konec citátu. Z toho tedy jasně vyplývá, že je tedy nepřípustné, aby vládou navrhovaný pandemický zákon nahrazoval smluvní vůli dotčených osob a aby zákonodárce současně rezignoval na svou kompetenci, kterou nezdůvodnitelně přenechá moci výkonné, pokud by ponechal na její úvaze, zda zakáže rozhodování na zasedání orgánů právnické osoby v jí zvolené formě. Takže další bod, který potvrzuje, že prostě to nemůžeme přece tady projednávat v té legislativní nouzi. A já se opravdu divím, že k tomu ti vládní poslanci mlčí. Jo, jsou tady někteří poslanci z vládní koalice, zároveň ministři, to je pan Výborný, pan Jurečka a spol., kteří mají hroší kůži, a tak podobní, paní Pekarová a podobně. Ono je jim to jedno v podstatě, jestli omezujou práva občanů, nebo ne. Je jim to jedno. Hroší kůži má evidentně i premiér Petr Fiala z ODS. Protože ten pořád mlčí vlastně. Ten vlastně jenom mlčí a vůbec k takovým tématům ani pořádně nechce diskutovat. Takový mlčící pan premiér. A když něco řekne, tak vysílá signály vždycky. Takzvaně vysílá signál. Což je ovšem jako dost nedostačující, musím říct už. Lidi se pousmáli, když to bylo těsně po volbách, ale teď už by to chtělo ne slova, ale chtělo by to i ty činy. [[(12.20 hodin)]] Pojďme tedy dál k bodu 22 novely, té vládní novely. Prodloužení účinnosti pandemického zákona, obzvlášť proto, že ani neobsahuje datum ukončení účinnosti minimálně části ustanovení omezující lidská práva, považujeme za zcela nepřijatelné. Pandemický zákon coby předpis zásadním způsobem rozšiřující pravomoc vždy jediného správního úřadu přímo zasahovat do základních a jiných práv a svobod zaručených Listinou základních práv a svobod byl přijímán - ten původní pandemický zákon - na relativně krátkou dobu právě s ohledem na intenzitu, kterou narušuje běžné fungování demokratického právního státu. To je ten pandemický zákon ANO, to prosadilo hnutí ANO, společně s touto v současnosti vládní pětikoalicí jste pro to hlasovali. A já pamatuji, jak tady někteří poslanci vládní koalice ještě kritizovali ten pandemický zákon, ale už se vám zalíbila moc. A znovu říkám, hnutí ANO se k tomu pandemickému zákonu otevřeně hlásí, takže tady zase záleží na tom, co každý prosazuje, pak to vyhodnotí volby, takže to už zase záleží na každém. Ale naším právem je, abychom jako strana, abychom jako opozice, abychom jako SPD, které má v názvu svobodu a demokracii, tady hájili náš program. Opravdu bych vás chtěl požádat, abyste neomezovali řečnickou dobu, jak tady kuloárně probíhá, pro naše poslance, protože naši poslanci se prostě vyjádřit chtějí. My máme mezi poslanci řadu poslanců, kteří jsou lékaři, tuším, že dokonce máme v poslaneckém klubu SPD v poměru k počtu poslanců nejvíce lékařů ze všech. To znamená, v našem případě je to z dvaceti čtyři, to znamená, my bychom se rádi k tomu vyjádřili, máme tam i lidi, co se zabývají právem, máme tam lidi, co mají zkušenosti jak z finančního sektoru, tak z diplomacie a podobně, a i další odborníky. Myslím, že by měli mít právo a bylo by to důstojné, abychom takovýmto lidem neomezovali řečnický prostor, aby každý mohl ze svého pohledu tento váš návrh skutečně diskutovat. A hlavně nás volilo víc než půl milionu občanů České republiky a my je zastupujeme, na rozdíl třeba od TOP 09 nebo Pirátů, kteří sice jsou tady ve vedení Sněmovny, ale mají mnohem menší poslanecké kluby, a ti nám chtějí tady omezovat, jak se máme vyjadřovat, a čas. To je úplně neuvěřitelná arogance, to není vůbec možné. To by se mi nezdálo ani ve snu, že Pirát tady bude zdvihat ruku pro to - se čtyřmi poslanci - a TOP 09, aby poslanecký klub, který volilo přes půl milionu voličů - abychom tady nemohli mluvit k zásadní věci.
Pane předsedo, legislativní nouze, zda trvá, prosím, držte se tématu.
Tak. Takže k bodu 22 novely. Vidím, že pan místopředseda je bedlivý. Takže k bodu 22 novely. Prodloužení účinnosti pandemického zákona. Ano, o tom už jsem hovořil, že to považujeme za úplně nepřijatelné, že tam nebyla... že tam není ukončení té účinnosti. Pandemický zákon coby předpis zásadním způsobem rozšiřující pravomoc vždy jediného správního úřadu přímo zasahovat do základních a jiných práv a svobod zaručených Listinou základních práv a svobod byl přijímán na relativně krátkou dobu právě s ohledem na intenzitu, kterou narušuje běžné fungování demokratického právního státu. Jak už jsem říkal, došlo k tomu v době, kdy dle předkladatele akutně hrozilo přetížení nemocnic atd. Tak to byly ty důvody, proč to tady prosadilo hnutí ANO v minulém roce. My jsme byli proti, protože jsme říkali, že pakliže je tady nějaká opravdu extrémně krizová situace, tak od toho je tady institut nouzového stavu, ta situace tady ale není, anebo jsou tady běžné zákony na ochranu veřejného zdraví a tak podobně. A po roce účinnosti tohoto zákona, který prosadila tenkrát vláda Andreje Babiše, vloni, je situace zcela jiná. Ten zákon prosadili s platností na rok, do 28. února. Onemocnění covid-19 dle všech odborných názorů nepředstavuje pro člověka zvýšenou hrozbu oproti jiným respiračním onemocněním. Nemocniční zařízení jsou volná. Takže tady zase vidíte, já vím, že už je tam nějaký ten pozměňovací návrh, že to má platit jako do listopadu, ale to vůbec není uspokojující, protože já se ptám, proč vůbec tady má být ten pandemický zákon v této novelizované formě, kde prostě překlápíte ustanovení nouzového stavu, aby jakoby to vypadalo, že neprosazujete totalitní nouzový stav v tom smyslu, že teď ten nouzový stav... vůbec přece tady nejsou podmínky pro nouzový stav. Jinak já nezpochybňuji, kdyby tady byl teroristický útok na Temelín třeba, tak pochopitelně to si asi zasluhuje nouzový stav, kdy je potřeba udělat okamžitě opatření na ochranu občanů, ale to není současný stav. Takže teď to prosazujete v okamžiku, kdy to skutečně vyznívá totalitně, že je to v podstatě jinak pojmenovaný nouzový stav. A dokonce bez omezení platnosti. Ano, na základě kritiky SPD jste tam podstrčili pozměňovací návrh, že snad ta platnost má být omezena do listopadu. Ale zase - to svědčí o tom, že jste to šili horkou jehlou, a takto zásadní věci, kde omezujete práva a svobody občanů, prostě nemůžeme tlačit v té legislativní nouzi. Nebo vy, vy je nemůžete přece tlačit. Předkladatel se ani nenamáhal vysvětlit, což je vláda, proč by mělo dojít k posunutí účinnosti tohoto právního předpisu, protože teď to platí do 28. února, a proč v současné době nepostačují standardní normy obsažené v zákoně o ochraně veřejného zdraví. Ačkoliv je za dva roky pandemie onemocnění covid-19 dobře popsána a naučili jsme s ním i žít - no, naučili jsme se s ním žít, to tady cituji institut těch právníků, já myslím, že jsme se nenaučili s tím úplně žít, rádi bychom se vraceli do normálního života; to není můj citát, to je citát právníků - tak dodnes není stanoven epidemický práh a další podmínky, za nichž se jeví jako nutnost zavést omezující protiepidemická opatření. Prodloužení pandemického zákona mělo být prostředkem ultima ratio, pandemický zákon se neměl stát součástí našeho právního řádu ani běžných životů. To je to, co je potřeba si uvědomit, že vy tady v podstatě v té legislativní nouzi tlačíte něco, co přece vůbec nemělo v českém právním řádu být od začátku. Vy děláte vlastně z toho, že si může nějaký ministr v uvozovkách ukázat prstem, když to zjednoduším, tak vy z toho děláte standard, že si ukáže prstem a bude omezovat ústavní práva a svobody občanů. Vy z toho děláte úplný standard! To vlastně znamená, když tenhle zákon si protlačíte, tak nad občany bude vlastně viset permanentní bič, kdy jim vlastně, přestože mají ústavně garantována práva a svobody, tak kdy jim vlastně vy jako vláda zcela totalitně a diktátorsky najednou omezíte nějaká jejich práva. A samozřejmě já znovu zdůrazňuji, je to strašně citlivý moment, protože řadový, běžný občan nemá sílu ani peníze na to se soudit s vámi, soudit se se státem, že je něco špatně. Proto já tady biju na poplach a my jako SPD na to prostě ze všech sil tady upozorňujeme, že takhle to prostě nemůžete a nesmíte dělat, to je úplně jasné. To je prostě opravdu totalitní zvůle, co tady předvádíte. Za zcela zásadní pak považujeme i naše výtky - čtu tu analýzu, a já s ní souhlasím - k původní verzi pandemického zákona, jak jsou uvedeny níže. Bohužel praktická zkušenost s tímto právním předpisem tyto naše výtky bezezbytku potvrdila. Takže když tedy souhrnně zhodnotíme ten pandemický zákon, tak za prvé, návrh zákona dle našeho názoru představuje zcela protiústavní zásah moci zákonodárné do moci výkonné, a to i dle stávající judikatury Ústavního soudu. [[(12.30 hodin)]] Návrh zákona opakovaně operuje s pojmem epidemie, ačkoliv chybí jeho zákonná či odborná definice. Naplnění podmínek zákona, čili to trvání či hrozba epidemie, tak nebude možné v praxi nikdy přezkoumávat. A tohle je také tedy důležitý moment, protože vlastně nemožnost přezkumu, když někoho omezíte na ústavních právech a svobodách, nějaké občany, to je tedy přeci šílená situace. To znamená, vy vlastně nedáváte možnost odvolání ani. Takže vy budete ničit životy jenom na základě nějakého rozhodnutí z centra a občané v podstatě... ani to nebude možné v praxi potom přezkoumat, což je tedy úplně šílené. A já varuji opravdu před tímto, protože znova říkám, a směřuji to k vládním poslancům té vládní pětikoalice, také někdy nebudete třeba poslanci a můžete se dostat přesně do té situace, kdy se budete domáhat práva, a nikdo vás nebude slyšet. A je potřeba na tohleto myslet. Protože to je takové to známé přísloví z doby nástupu fašismu v Německu, byl nástup Hitlera, kdy to tam začínalo s tím zatýkáním, a ten citát, tuším, zní, že když si přišli pro Židy, tak nebylo nikoho, tak se jich nikdo nezastal, když si přišli pro komunisty a pro sociální demokraty, takhle to tam bylo vyjmenováno, a když si přišli potom pro toho člověka samotného, tak už nebyl nikdo, kdo by se ho zastal. To tedy je přesně ono, že tady někdo z těch vládních poslanců, nebo vy všichni, těch 108 ztratilo pojem úplně o tom běžném životě. Že lidé prostě mají právo žít ty svoje normální životy, a naopak my bychom jim to měli garantovat a hlídat tady tu demokracii a svobodu. Takže dál. Návrh zákona otvírá obrovský prostor pro vynucování si zásahů do integrity lidského těla a k zavádění experimentálních postupů v rámci výkonu státní moci, a to zcela v rozporu s obecnými morálními a etickými zásadami, zakotvenými i v mezinárodních úmluvách, jimiž je Česká republika vázána, například Úmluvou na ochranu lidských práv a důstojnosti lidské bytosti v souvislosti s aplikací biologie a medicíny, což tady se jedná o tu Úmluvu o lidských právech a biomedicíně č. 96/2001 Sb. Co se týče dál tedy k těm obecným výtkám vůči tomu pandemickému zákonu, tak návrh zákona zcela ignoruje již existující právní instituty sloužící k ochraně veřejného zdraví, zejména takzvaný pandemický plán, který například existuje pro případy výskytu nových mutací chřipkových virů a který je opřen o odborné názory, viz k tomuto usnesení vlády č. 682 ze dne 14. 9. 2011. Přitom právě pandemický plán by měl být hlavním nástrojem státu v řešení jakékoliv epidemiologické situace. Přesto vláda do dnešního dne existující nástroj nevyužila. Je také otázkou, jestli ten pandemický plán vůbec byl vládou aktualizován, protože to bylo velkým tématem před dvěma roky, nebo před rokem, že vlastně tehdejší ministr Adam Vojtěch v podstatě neaktualizoval. Ale tak jako tak platí to, co jsem řekl. Další konkrétní výtka. A znovu říkám pro pana předsedajícího, že se snažím zdůvodnit, proč by to nemělo být v legislativní nouzi. Takže další výtka. Návrh zákona dle našeho názoru nepřináší z pozitivního hlediska nic zásadně nového. Veškerá opatření lze řešit buď v rámci nouzového stavu - pakliže by tady skutečně byl takový stav, což tady ale není - nebo stavu nebezpečí, případně prostřednictvím opatření Ministerstva zdravotnictví či krajských hygienických stanic dle zákona o ochraně veřejného zdraví. Znova připomínám, protože to tady, jsem zaznamenal, už nevím, kdo to byl, jsem byl v nějaké debatě a někdo z vládních poslanců tam říká, že oni na rozdíl od SPD chtějí chránit zdraví občanů, nebo takhle nějak to bylo. No prostě úplné nesmysly, zase lež na lež. Dokonce podlost na podlost, dokonce bych řekl. Argumentační vyprázdněnost. A já jsem tam říkal, vždyť tady je zákon o ochraně veřejného zdraví, vždyť na základě toho se běžně řeší takovéto věci, a odborně, tak proč tady dochází k tomu politickému ovlivňování? K tomu, aby politici direktivně určovali politicky, co mají lidé dělat a omezovali jim ústavní práva? Už tento moment je přeci v principu nepřijatelný, dá se říct. To tady má projednávat Sněmovna, všechno řádně tady máme projednat, a nikoliv legislativní nouze. Pojďme dál. Namísto toho, aby návrh zákona směřoval k tomu, umožnit orgánům veřejné moci a složkám integrovaného záchranného systému efektivní činnost při řešení krizových situací, představuje především nový represivní nástroj, umožňující zcela neadekvátně omezovat občanská práva a svobody orgány výkonné moci, a dokonce k takovému omezování zneužívá složky integrovaného záchranného systému včetně armády a policie. Další výtka. A tohleto je tedy, musím říct, jako velkým problémem a už jsem na to poukazoval, i když jsem o tom hovořil v televizi Prima na toto téma, že návrh zákona zcela zásadním způsobem omezuje právo na náhradu škod vzniklých v důsledku protiepidemických opatření, a to zejména osob z řad malých a středních podnikatelů, a naopak zvýhodňuje např. energetické, telekomunikační a podobně korporace, prodlužuje dobu, v níž se poškozená osoba může náhrady domoci, a zcela nesmyslně ztěžuje způsob uplatnění nároku na náhrady škody. Takže ta náhrada škody, to je opravdu problém. Protože i ve světle toho, co jsem říkal, že například ten zákon tady operuje s pojmem epidemie, ačkoliv chybí jeho zákonná odborná definice, takže to naplnění podmínek zákona trvání při rozvoji epidemie nebude možné v praxi nikdy přezkoumávat, takže to je jedna věc, a zároveň zákon omezuje právo na náhradu škod zejména osob z řad malých a středních podnikatelů. To znamená, v podstatě je to skutečně neuvěřitelná diktatura, už se opakuji, neuvěřitelná zvůle této vládní pětikoalice, že vlastně tady slušní pracující lidé, kteří se živí, potřebují vydělávat, chodí do práce, tak v podstatě jim vláda přikáže, že nesmí podnikat, nesmí do práce, na základě nejasných definicí a formulací, bez jakékoliv v podstatě odpovědnosti. No a když už někdo něco vymůže, nějakou náhradu škody, tak to to si vlastně zaplatí sami ti pracující občané z daní, protože ten politik to ze své kapsy, ten, který to rozhodl, to platit nebude, což je tedy opravdu šílený úplně. To je šílený. To je šílený. Tady by právě bylo vhodné, abychom prosadili zákon o přímé hmotné odpovědnosti politiků, to by se mi moc líbilo a byl bych zvědavý, kolik poslanců vládní koalice, když to řeknu, v podstatě to zasadím do kontextu určitého, kolik poslanců vládní koalice by teď hlasovalo pro ten pandemický zákon, kdyby měli hmotnou odpovědnost. [[(12.40 hodin)]] A já dám takový příklad, já vím, že to je těžko představitelné, ale pro politiky, protože v okamžiku, že třeba servírka nebo prodavač způsobí, liší se mu hotovost od tržby, hotovost od té tržby, kterou mají třeba v počítači, tak vedoucí chce už namístě v ten večer, aby doplatili ten rozdíl. Takový je reálný svět. Ale tady v případě, že tady vy si prohlasujete, vy si tady chcete prohlasovat ten pandemický zákon, v případě, že někomu způsobíte, tady omezujete právo na náhradu škody, stejně tu náhradu by zaplatil stát. Já bych chtěl, abyste si ji zaplatili vy, kteří jste pro to hlasovali. A taky pakliže k tomu dojde, tak to budeme mediálně říkat, ať si to zaplatí ti, kteří pro to hlasovali. Proč to máme platit my ze svých daní? Občan, člen SPD, když my s tím nesouhlasíme. Člen SPD by to třeba... radši by pomohl, třeba při přispěl své babičce, dědečkovi, dětem. Jo? Chodí do práce. Samozřejmě ještě větším paradoxem je ohledně tohoto bodu, že vlastně tato současná vládní koalice - a teď mě nepřerušte, pane místopředsedo, protože se to bude týkat věci - vy jste odmítli náš návrh zákona na ukončení zneužívání dávek nepřizpůsobivým. Ten nám tady leží, ten zákon, zase znova jsme ho podali. A proč o tom mluvím? Protože vlastně ti takzvaně nepřizpůsobiví, což definice zní, že jsou to práceschopní lidé, kteří si dlouhodobě nehledají práci a zneužívají systém a jejich životním programem, přestože jsou práceschopní, je být na sociálních dávkách, to je definice nepřizpůsobivého, práceschopní lidé, kteří dlouhodobě si nehledají práci, samozřejmě na krátkodobou nezaměstnanost má každý právo, ale pojďme k věci, tak vlastně ti jsou vysmátí, ti nepřizpůsobiví, protože v podstatě ti stejně do té práce nejdou, takže oni jsou stejně doma, ale vy tady vlastně zákonem omezíte právo na náhradu škod právě těm pracujícím slušným, co chodí do práce, jo, a ještě si to zaplatí sami sobě potom, když vyhrajou potom zoufale nějaký soud po x letech. No a politici jsou vysmátý. Takže i z tohoto pohledu je to jako velká... je to prostě špatně pojato. Pojďme dál. Znovu se vrátím k tomu tématu, nebo k tomu, radši to tady opakovaně shrnu, aby se mi nestalo to, co s paní místopředsedkyní Kovářovou, že mi tady skočila do řeči, protože asi neposlouchala, že tady hovořím, proč nemá být v legislativní nouzi, to radši tady už zdůrazňuju každý dvě minuty, tři minuty, že tady vyjmenovávám body, že je tady tolik výtek a tolik problémů v tom vašem návrhu, že prostě to my nesouhlasíme s tím, aby to bylo v legislativní nouzi. Samozřejmě, nesouhlasíme se zákonem jako takovým, ale je ta diskuse, teď je otevřená rozprava nad tím, zdali jsou podmínky, nebo je to, má to být v legislativní nouzi, nebo ne. Pojďme dál. Návrh zákona otvírá prostor k omezování práva na ochranu osobních údajů a soukromí, když vkládá Ministerstvu zdravotnictví více pravomocí, než mají v podobných případech orgány činné v trestním řízení. Další bod. Návrh zákona je schválený bez rozsáhlejší odborné diskuse a může dle našeho názoru vést k paralýze činnosti Nejvyššího správního soudu a Ústavního soudu České republiky. No tak to je taky jako závažná věc, protože už vlastně na základě toho dosavadního, těch dosavadních opatření, tak víme, že je tady cca 30 rozsudků soudů, která rušila ta vládní opatření jako protizákonná, v některých případech i protiústavní. A to bylo zatím na základě jenom toho dosavadního pandemického zákona, který prosadila vláda Andreje Babiše, ano, spolu s hlasy té současné vládní pětikoalice. Jak jsem říkal, hnutí SPD bylo jediným poslaneckým klubem, který už před rokem hlasoval proti, a ukázalo se, že to bylo správně. A nyní samozřejmě se ti občané a podnikatelé se soudí a žádají ty náhrady škody na základě rozsudků těch soudů, které označily ta vládní opatření, mnohá ta vládní opatření, jako protizákonná, případně protiústavní. A teď přesně, to je právě ta důležitá... tady to právě potřebuju dovysvětlit, proč to může vést k té paralýze činnosti Nejvyššího správního soudu a Ústavního soudu. Protože vy ještě mnohem širším způsobem vlastně překlápíte ta ustanovení, ta omezení opatření aplikovatelná na občany z nouzového stavu, v podstatě cca 95 % jich tam překlápíte do toho zákona. To znamená pochopitelně, z logiky věci vyplývá, že když už teď byl správní soud v podstatě zahlcen těmi desítkami žalob, tak co to způsobí teď? Zvláště ve světle toho, jak se tady snažím vysvětlit vám velmi podrobně, a já myslím, že si to zasluhuje, to omezování, vámi navrhované omezování ústavních práv a svobod, abychom se proti tomu vymezili opravdu důrazně a podrobně a věnovali tomu časový prostor, tak právě to může vést skutečně k paralýze Nejvyššího správního soudu a viníkem bude jenom ten váš paskvil, ten váš zákon, který je prostě paskvilem, a je tady tolik právních výtek, že to jsem snad ani nikdy nezažil. Jo, zažil jsem tady, že tady byly u některých zákonů stovky pozměňovacích návrhů, ale to byly třeba takové ty věcné technické zákony, stavební zákon, nebo tady snad bylo něco i ohledně životního prostředí atd., kde to opravdu byly různé parametry a různé tam to byly jako takové ty konkrétní věci, ty pozměňováky. Ale já jsem snad ještě nezažil, že by bylo tolik právních výtek a ústavněprávních výtek vůči nějakému zákonu. A to právě přesně otevírá ten prostor pro ty žaloby, pro ty oprávněné žaloby, samozřejmě. A tady znova upozorňuji na to, že byste si to měli, obrazně řečeno, já bych to chtěl doslova, zaplatit vy všichni, co pro ten zákon budete hlasovat, až na základě toho občané začnou vyhrávat ty soudy. Samozřejmě, to tady budou zase všichni mlčet z té vlastní koalice a nehlásit se k tomu, to už znám, ale to není fér samozřejmě, to je špatně. Takže konkrétní závěry. Obecně k návrhu a k § 1 zákona. Návrh zákona reaguje pouze na jednu konkrétní situaci. Jeho hlavním účinkem je navíc vyhlášení nového typu takzvané krizové situace, a to takzvaného stavu pandemické pohotovosti. Návrh tedy nevytváří pouze nový právní krizový institut, ale přímo jej zavádí, de facto vyhlašuje. Takové řešení je potřeba odmítnout z mnoha důvodů. Návrhu chybí dostatek obecnosti, navíc jím dochází k zásadnímu zásahu moci zákonodárné do moci výkonné. Návrh presumuje existenci určité konkrétní situace - epidemie onemocnění covid-19 způsobené novým koronavirem označovaným jako SARS-CoV-2 - a s touto situací pak spojuje řadu omezujících dopadů do občanských práv a svobod, ačkoliv takový akt náleží spíše moci výkonné. Tím podstatně omezuje či zbavuje občany práva na přezkum, který by jim v jiných podobných situacích náležel. Takže o tom už jsem tady mluvil. Takže ten váš pandemický zákon je samozřejmě pro občany mimořádně nebezpečný totalitní zákon, proti kterému se budou vlastně i ti občané velmi těžce bránit, ti postižení občané, kterým způsobíte ty škody, a to nejsou jenom materiální škody, to můžou být i vztahy, ohledně vztahů apod., že pochopitelně když někomu omezíte pohřeb či svatbu, tak to samozřejmě také omezuje ústavní práva občanů. O tom už jsem tady mluvil, nebudu se opakovat. Ale spíš opakovaně se ptám jako vás, vládních poslanců, co vás k tomu vede, že takový šílený zákon vlastně navrhujete? Jak vás to vůbec mohlo napadnout přece tohleto? To je hrozný. To je hrozný. Já jsem si nikdy nemyslel, že tady budu sedět s většinou poslanců, kteří prosazujou totalitu vůči občanům. Tak ono už ty náznaky tady byly - ale hned se vrátím, pane místopředsedo, k tématu. Protože já se nestačím divit, když SPD, jak víte, je tady jedinou stranou, která prosazuje zákon o referendu, a kvůli tomu nás tady poslanci vládní koalice označují jako nedemokratickou stranu, takže už jsem zvyklý, že se převrací demokracie a nedemokracie, a tento pandemický zákon je toho důkazem. Pane předsedo Výborný prostřednictvím předsedajícího, já vás znova upozorňuju, že člověk, co má přednostní právo, nemusí mluvit k věci. Já tady na základě své dobré vůle hovořím, proč to je legislativní nouze.
Pane předsedo, jestli jste si všiml, já vám do vašeho projevu neskáču a pořádek v sále si zajistím sám. To znamená, pokračujte ve svém projevu.
Dobře, dobře. Děkuju. A já se snažím být dostatečně korektní, že určité politické odbočky, v tomto vystoupení se snažím držet toho, aby to mělo nějaký mantinel. Když se vám nelíbí, že je to dlouhé, to je vaše věc. Nemáte navrhovat takovéhle paskvily. [[Potlesk z lavic SPD.]] Kdyby neměli právníci k tomuhletomu tolik výtek, tak tady přeci vůbec nemusím stát. A kdybyste vy sami nenavrhovali pozměňovací návrhy ke svému vlastnímu vládnímu návrhu, protože na základě tlaku SPD jste si uvědomili, že je tam spousta věcí špatně. Přeci to bych tady taky o tom nemusel mluvit, kdybyste sami nic nenavrhovali, tak já přeci nemám co komentovat. Tak to je úplně neuvěřitelný tohleto. Tak pojďme dál. Uvedený názor, že tam prostě zbavuje váš návrh zákona, podstatně omezuje či zbavuje občany práva na přezkum, tak potvrzuje například i ustanovení části deváté návrhu zákona o jeho účinnosti. Z ní vyplývá, že zákon má mít časově omezenou účinnost, a to do 28. 2. 2022. Toto omezení se však vztahuje pouze na ustanovení § 1 až 7 návrhu zákona. Řada dalších ustanovení má zůstat v účinnosti i nadále, včetně například omezení práva na náhradu škody a tak dále a tak podobně. Z toho lze dovodit, že Poslanecká sněmovna si zřejmě připravuje prostor - ale Poslaneckou sněmovnou se pochopitelně myslí ta vládní většina, ne SPD, my tady ten prostor nepřipravujeme - tady připravujete prostor pro vyhlášení dalšího stavu pandemické pohotovosti, k čemuž ovšem bude muset být přijat zákon. Již jen z tohoto hlediska lze návrh považovat za protiústavní, viz k tomu například nálezy Ústavního soudu spisová značka ÚS 24/04 či spisová značka ÚS 24/08. Návrh zákona - ten váš návrh pandemického zákona - opakovaně spojuje různé důsledky s existencí nebo rizikem epidemie konkrétní nemoci, aniž by však existovala jakákoli závazná právní definice toho pojmu. O tom už jsem hovořil. Tady není právní definice epidemie. Takže v podstatě to nelze ani přezkoumat a občané se ani nemůžou logicky bránit proti něčemu, co nemá právní definici, ale vy to tady zavádíte. V souvislosti s dosavadními epidemiemi chřipky byl obecně nastaven princip, že za epidemii lze považovat stav - byl obecně nastaven ten princip - za epidemii lze považovat stav, kdy byl prokázán počet 1 600 až 1 800 nemocných osob na 100 000 obyvatel. Takového stavu Česká republika v souvislosti s onemocněním covid-19 dosud nedosáhla. Pro toto onemocnění navíc dodnes neexistuje žádné objektivní hodnocení pro určení, zda jeho rozšíření již dosáhlo hranice epidemie či pandemie, a předpoklad, že onemocnění covid-19 dosáhlo úrovně epidemie, je tak zcela subjektivní a nepřezkoumatelný bez stanovení konkrétních parametrů, jako je tomu u jiných respiračních onemocnění. Upozorňujeme přitom, že v případě chřipky je pro označení osoby jako nemocné použito standardních lékařských kritérií, jimiž jsou zejména subjektivní i objektivní příznaky nemoci. V případě onemocnění covid se za nemocné či nakažené často označují lidé s pouze pozitivním výsledkem dnes používaných testů, často bez jakýchkoli příznaků. Proč o tom hovořím? Teď tady nechci rozebírat tyhlety lékařské parametry, ale chci poukázat na tu jasnou, logickou úvahu, že vy v pandemickém zákonu hovoříte o tom, že spojujete různé důsledky s epidemií, ale přitom vlastně jakým způsobem se to tedy má posoudit? Ale zároveň na základě toho chcete omezovat ústavní práva a svobody občanů. Takže už tento bod je taky potřeba podrobně diskutovat. A nelze to přece udělat tady, a bum a legislativní nouze. Dnes prostě hotovo, vyřízeno a jdete domů. Proto o tom hovořím. Návrh zákona zasahuje do velice zásadních sfér demokratického právního státu. Byl přitom přijat v takzvaném stavu legislativní nouze bez možnosti podrobného přezkumu jeho dopadů do nejvýznamnějších oblastí právního řádu a společenského života. No to je právě to, proč se to tady snažím vysvětlit taky, že tohleto by mělo být široce diskutované. A znova říkám, že SPD bude samozřejmě proti. Ale prostě odpovědně - odpovědně - by k tomu měla vládní pětikoalice přistoupit. A takovým způsobem se prostě takto zásadní omezování ústavního práva - to se přece vůbec nemůže projednávat tímto způsobem. Asi podle kritérií nové vládní pětikoalice ano. Ale to není normální. Navíc k takovému postupu, co tady vládní koalice předkládá, aby to bylo v legislativní nouzi, navíc není důvod, když stávající právní předpisy poskytují dle našeho názoru i dle názoru odborníků v současné dané situaci dostatek možností řešení, ať již prostřednictvím takzvaných krizových opatření vlády, či mimořádných opatření Ministerstva zdravotnictví. Navíc je otázkou - a to je přesně to, na co se tady ptají i právníci, a já s nimi souhlasím - zda Poslanecká sněmovna vůbec je oprávněná jednat o tomto v legislativní nouzi. Což už bych se ale vracel na začátek svého projevu, protože vy vlastně můžete v legislativní nouzi... v legislativní nouzi lze projednat vládní návrh zákona pouze v případě - cituji - mimořádných okolností, kdy jsou zásadním způsobem ohrožena zásadní práva a svobody občanů nebo bezpečnost státu nebo když státu hrozí značné hospodářské škody. Ale to tady přeci teď není. To tady teď není. Takže vy vlastně v podstatě doslova zneužíváte ten paragraf jednacího řádu o legislativní nouzi. Vždyť to tady není přeci. Znova říkám, vždyť tady okolní státy uvažujou už o rozvolňování, některé dokonce ruší veškerá opatření, vrací se do normálních životů. A tady nejsou mimořádné okolnosti, kdy jsou základním způsobem ohrožena základní práva a svobody občanů nebo bezpečnost státu nebo kdy státu hrozí značné hospodářské škody. Proto jsem toto řekl hned úplně na úvod svého vystoupení, jsem na to upozornil. Prostě není. A každý, kdo přeci chce zachovat právní stát a demokracii, tak se musí prostě postavit proti tomuhletomu hlasování v té legislativní nouzi a proti tomu, abychom toto projednávali v legislativní nouzi, ať si o tom myslí cokoli, o tom zákonu. Proto já jsem vás chtěl znova vyzvat, abyste to stáhli, abyste to dneska stáhli, abyste ukončili to projednávání a ukončili zneužívání toho institutu té legislativní nouze. Protože, doufám, že slyšíme, ta věta je celkem krátká, že to opravdu přeci na první poslech, to přeci i z hlediska právní analýzy, protože tady už mám právní analýzu, tak to nesplňuje. A teď si vezměte, až půjdou žaloby na tento váš pandemický zákon, tak si vezměte, co se stane, když vám ho soudy shodí. No to bude blamáž a ostuda! Takže i z tohoto pohledu by bylo dobré opravdu, abychom se shodli na tom, a znovu říkám, my to pochopíme, když to stáhnete a když samozřejmě přestanete tímto způsobem úplně nepochopitelně, nelogicky tady protlačovat zákon na omezení základních práv a svobod občanů, přestože to vůbec není dneska tématem, jako není to ve společnosti nic takového, tady, žádná mimořádná situace není. V této souvislosti je zcela nezbytné připomenout, že ačkoli vláda od března 2020 - to byla ještě vláda Andreje Babiše - spojila pojem nouzového stavu se zásahy do základních práv a svobod chráněných Listinou základních práv a svobod a mezinárodními úmluvami, ve skutečnosti je toto spojení chybné. Vládě nic nebrání vyhlásit nouzový stav s územním omezením, vyhlásit jej bez zásahů do práv a svobod obyvatel pouze pro účely zajištění efektivnějšího postupu ze strany státu a podobně. [[(13.00 hodin)]] Teď k § 1 odst. 3 návrhu zákona. Opět další moment, který je prostě potřeba v klidu diskutovat, ne v legislativní nouzi. Je velmi pochybné, zda je vůbec možné zákonem upravovat způsob rozhodování Poslanecké sněmovny Parlamentu České republiky stanovený přímo v článku 39 Ústavy České republiky. Je třeba rovněž upozornit na zcela absurdní stav, který návrh zákon zavede, kdy pro předložení návrhu na zrušení stavu pandemické pohotovosti ze strany Poslanecké sněmovny je dle § 1 odst. 3 návrhu zákona potřeba souhlasu alespoň 1/5 všech poslanců, tedy nejméně 40 poslankyň a poslanců. Pro zrušení či změnu celého zákona přitom dle článku 39 ústavy postačí nadpoloviční většina všech přítomných poslanců, tedy nejméně 34 poslankyň a poslanců. K § 2. Článek v zásadě kopíruje ustanovení zákona o ochraně veřejného zdraví s několika zásadními rozdíly. Umožňuje Ministerstvu zdravotnictví a krajským hygienickým stanicím nařizovat velmi obecná mimořádná opatření s celostátní působností, a to v řadě oblastí, kde to dosud i dle judikatury soudů bylo možné pouze formou krizového opatření během nouzového stavu vyhlašovaného na základě ústavního zákona o bezpečnosti České republiky. A tohle je tedy mimořádně problematický moment, který v podstatě opravdu probíhá všemi diskusemi. K omezování základních práv a svobod tak nově může docházet na základě tohoto vládního návrhu pandemického zákona opatřeními pouze na základě zákonného zmocnění, nikoliv zmocnění stanoveného v ústavním zákoně, bez existence nouzového stavu, což je situace, která je dle našeho názoru v rozporu s principy demokratického právního státu. No, a to je ta jedna vůbec z nejzásadnějších věcí, na kterou se my v SPD snažíme upozorňovat. To je přesně přece to, aby tady nemohlo dojít v České republice k totalitě, nějaké diktatuře, tak právě proto tady máme ústavu, proto ústavu taky nelze měnit prostou většinou, ale musí být 120 poslanců ve Sněmovny, 2/3 Senátu a není to tak jednoduché. Právě proto, aby tady nepřišel nějaký diktátor nebo někdo, kdo má totalitní manýry, a nemohl jenom proto, že je zrovna u vlády, sáhnout na ústavou garantovaná práva a svobody občanů. Proto ten institut toho nouzového stavu vychází z ústavního zákona o bezpečnosti České republiky a jsou tam ty určité procedury, které ztěžují aplikovat tu zvůli, tu diktaturu nějakého politika nebo vlády. A to je přesně ten problém. A znovu to zdůrazním, už jsem tady o tom hovořil a tady to si zasluhuje to zdůraznit, že vy vlastně cca z 95 % překopírováváte opatření možná v rámci nouzového stavu do běžného zákona, který jste nazvali pandemický zákon, a rozšiřujete vlastně ten současný pandemický zákon, který tedy tady prosadil Andrej Babiš se svojí vládou za pomoci vašich hlasů, ale rozšiřujete ho úplně nepřijatelným způsobem. Tak on už ten zákon i samotný sám o sobě, jak jsem říkal, tak SPD bylo proti a bylo to pro nás nepřijatelné a čas nám dal za pravdu, samozřejmě, i ty soudy nám daly za pravdu, ty rozsudky soudů, desítky rozsudků už, ale to tady evidentně vlády vůbec nezajímá. Takže to je ten moment, který je úplně klíčový, a tady opravdu je, to je opravdu problém, že v legislativní nouzi chcete toto protlačovat. Protože přece buď jsou tady podmínky pro nouzový stav, a pak to má nějaké parametry, tak aby docházelo co nejméně, aby nemohla být zvůle k omezování ústavních práv a svobod občanů, a to už jsem tady jmenoval ty příklady, anebo tady není stav, který by vyžadoval nouzový stav, což je současný stav například, takže přece politik si nemůže dovolit, ani žádná vládní většina, omezovat ústavní práva občanů jen tak šmahem. To se dělá v diktatuře. Ale přece já bych rád žil v demokratické společnosti a jsem zastáncem demokratické společnosti. A to je opravdu, tohle je tedy úplně jeden z klíčových momentů, který podle mě v podstatě nejvíc vadí asi občanům principiálně tuhletoho zákona. A jak jsem říkal, tak předsedkyně Sněmovny Pekarová Adamová z TOP 09 to dokonce předevčírem, v neděli, potvrdila v Partii na Primě, že aby vláda nezaváděla nouzový stav, tak jakoby chtějí dělat pandemický zákon, kterým ale mohou omezit lidi stejně jako v nouzovém stavu. No to je přeci úplně nepřijatelná úvaha tohle. Tak buď to tak je, nebo není. Ale není nic mezi tím, že můžete omezovat ústavní práva a svobody občanů zaručené ústavou, aby mohli normálně žít v České republice, jakoby, že se schováte pod pláštíkem běžného zákona a budete omezovat ty stejné svobody, které jsou možné jenom v rámci ústavního zákona. No to je šílený. To je šílený! Já jsem tedy nikdy nečekal, že se ve Sněmovně dožiji - nebo v Parlamentu, protože já jsem byl i senátor rok - vůbec takového otřesného momentu. K § 2 odst. 2. Zde jsou uvedena opatření, která mohou uvedené orgány vydávat. Jen příkladmo, uvádíme několik výhrad k nim. Písmeno b): Výslovně rozšiřuje okruh omezení, která smí uvedené orgány zavádět, ačkoliv dosud bylo toto oprávnění předmětem diskusí. Návrh zákona tedy zásadním způsobem - ten návrh toho vládního pandemického zákona - zásadním způsobem rozšiřuje pravomoci orgánů ochrany veřejného zdraví, ačkoliv cíle vyplývající z návrhu zákona lze realizovat jinou, ústavně konformnější a pro občanské svobody šetrnější formou. Tak o tom už jsem tady hovořil. Písmeno c): Jde o zcela absurdní diskriminační ustanovení, které z celkového výseku podnikatelských činností výslovně a bez jakéhokoliv vědeckého argumentu reguluje konkrétní oblasti. A tohle je tedy mimořádně zajímavý moment, který zasluhuje pozornost. Takže vy chcete regulovat konkrétní oblasti, vybrané výslovně, aniž je to jakkoliv vlastně vědecky zdůvodněno, proč zrovna jenom tyto oblasti - holičství, kadeřnictví, pedikúry, manikúry nebo solária, poskytování kosmetických, masérských, regeneračních nebo rekondičních služeb nebo provozování živnosti, při níž je porušována integrita kůže. Může někdo tedy vědecky zargumentovat, proč pouze tyto a ne jiné, nebo proč tyto a proč ne další? Samozřejmě my jsme proti tomu, to bych chtěl zdůraznit, ale tady jenom říkám, proč jste se rozhodli šikanovat a perzekvovat explicitně holičství, majitele a pracovníky holičství, kadeřnictví, pedikúry, manikúry, solárií, kosmetických, masérských, regeneračních, rekondičních služeb nebo provozování živností, při nichž je porušována integrita kůže? Proč jste se rozhodli perzekvovat a poškozovat zrovna explicitně tyto živnosti? To by mě zajímalo. Protože jakýkoliv vědecký argument pro toto prostě není, proč zrovna tyto a ne jiné. Samozřejmě z našeho pohledu nejlépe žádné, aby to omezování nebylo. Ale to je také šílené úplně, že vy si totalitně ukážete už předem na nějaké skupiny, a ty se teď budou klepat a třást, kdy a jak na ně přijde zase pohroma, přestože třeba investují do svého malého holičství nebo jsou to živnostníci a podobně, a co s nimi zase bude? A opět je to ve světle toho, že se tady domáháme například odpovědí, jak to bude s těmi kompenzačními programy, ke kterým prostě vláda usilovně mlčí, a nedává odpovědi zoufalým podnikatelům a živnostníkům, co tedy bude a co tedy není. Takže už ve světle téhle neschopnosti už tady biju na poplach, protože vy jste si vzali na paškál už tady konkrétní tisíce lidí, minimálně, potažmo jejich klientů tedy v tom případě, a tak to už jsou tím pádem miliony, protože každý se musí jít ostříhat, tak prostě to není jen tak, že takhle si tam jen tak vyjmenujete seznam. Právní předpis, zejména pak zákon, by měl obsahovat co nejobecnější úpravu. A v tomto případě jde tedy opět o příklad právního aktu, který se spíše podobá individuálnímu aktu či opatření obecné povahy. [[(13.10 hodin)]] Písmeno d). Jde o stejnou situaci, tentokrát diskriminující provozovatele koupališť a saun. Takže se znovu taky ptám, kde je nějaký vědecký argument, že koupaliště...? To nikdo neví. Ale omezovat explicitně, to ano. Písmeno i). Zejména poslední část věty opakuje stejnou chybu, která byla soudy v minulosti vyčítána. Ustanovení § 69 odst. 1 písm. i) zákona o ochraně veřejného zdraví, jež bylo v posledním roce opakovaně zneužíváno pro svou obecnost. Ale to přeci tady řešily soudy, to jsme řešili už tady před dvěma roky. To je přeci ta formulace "a další protiepidemická opatření". S tím měla přesně přeci vláda problém před těmi téměř dvěma roky, kdy v podstatě bez... a právě to ty soudy rozporovaly přeci, že jo? Vyčítaly to, že vlastně vláda pod větu "a další protiepidemická opatření" schovala v podstatě úplně všechno možné. Ale to prostě není možné takhle dělat, protože je tady přesně ten rozpor s tím, s tou ústavou, kdy lidé mají právo pracovat, podnikat, společensky žít, soukromý společenský život, vzdělávat se, a nelze prostě jen tak na základě zvůle někoho si ukázat a najednou pod tato a další protiepidemická opatření schovat něco, co se zrovna někomu líbí, a vlastně ti lidé na to potom doplácí. Takže formulace "a další protiepidemická opatření", to je citát té formulace, bez jakéhokoli omezení či upřesnění tak fakticky činí ostatní ustanovení zbytečnými, neboť pod něj lze subsumovat téměř vše. A to je opravdu taky neuvěřitelný problém a je to neuvěřitelně taková totalitní diktátorská praktika vůči občanům. Co k tomu říct? To slovo tady opakuji pořád, že je to děsivé. Ministerstvo zdravotnictví či krajské hygienické stanice mohou dle tohoto zákona, který navrhuje vládní pětikoalice, vydat de facto jakýkoli příkaz dle tohoto ustanovení, aniž by přitom musely a mohly prokázat, že jsou naplněny podmínky pro jeho vydání. Samozřejmě zejména s ohledem na absenci definice pojmu epidemie. Písmeno m). Možnost přikázat testování zaměstnanců a jiných pracovníků na přítomnost onemocnění covid-19 je zcela bezprecedentním zásahem do práva na práci, ochranu lidské integrity, ochranu soukromí a osobních údajů a podobně. Zákonodárce ve stavu legislativní nouze dále ani nemohl dohlédnout důsledků, jaké toto ustanovení může mít na pracovněprávní vztahy vliv. Tak zákonodárce, tím myslíme vládní pětikoalici. Uvedené ustanovení navíc naráží na dva zcela zásadní věcné problémy: neznáme jediný vědecký důkaz o tom, že by jakékoliv testování bezpříznakových osob mohlo mít jakýkoliv vliv na vznik a šíření či likvidaci epidemie covid; na českém trhu dle našeho názoru neexistují, a nevíme o nich ani v celosvětovém měřítku, techniky testování, jež lze provádět neodbornými osobami, které ověřují přítomnost onemocnění covid. Dále pojďme k § 3. Já si myslím, že tady musím znovu zdůraznit, protože se změnil mezitím pan předsedající, že tady zdůvodňuju, proč by to nemělo být v té legislativní nouzi. To je ta diskuse. Já myslím, že těch důvodů je tak strašně moc, že opravdu znovu vyzývám vládní pětikoalici v čele s premiérem Petrem Fialou, abyste stáhli tenhleten návrh zákona. Abyste ho stáhli a netlačili to tady v legislativní nouzi, protože to je úplně šílený, šílený, vůbec nepřijatelný, i v této situaci nepřijatelný zásah na omezování ústavních práv a svobod občanů. Není tady žádná situace, a znovu to zdůrazňuji, která by... kdy by v České republice byly mimořádné okolnosti, které jsou zásadním způsobem, kdy jsou zásadním způsobem ohrožena základní práva a svobody občanů nebo bezpečnosti státu nebo kdy státu hrozí značné hospodářské škody. To je ta definice toho, kdy může vláda navrhnout něco v legislativní nouzi. A to tady není. Naopak, opatření se rozvolňují, a vy tady navrhujete naopak další a maximálně široké omezování lidí. Znovu bych chtěl zdůraznit, že ten váš argument, abyste byli připraveni na podzim, proto ať vám tady dáme bianko šek na omezování ústavních práv, abyste obešli ústavu, obešli jste případný nouzový stav, no tak to opravdu může napadnout jenom diktátora. Jenom totalitně smýšlející lidi. Kterým je vlastní omezovat občany, kteří je platí. No a ten argument je chybný, protože právě proto, že to navrhujete v legislativní nouzi, tak tím sami sebe usvědčujete, už jsem to říkal, že si to klidně můžete tady podat v srpnu. Když říkáte, že co bude na podzim. Otázkou je, jestli vláda bude taková ještě na podzim. Já si přeju, aby ne, abyste se rozpadli samozřejmě, abyste tady už nebyli. Ale to samozřejmě je jiná debata. Ale to je legitimní. To je legitimní politický přístup, protože je tady politická soutěž. No, kdyby ministr Rakušan nezneužíval ministerstvo teď tím, že tady říká o SPD, že říkáme dezinformace, a pak z toho vyplynulo, že jim klesají preference už kvůli těm skandálům, a pak z toho vyplynulo, že ta dezinformace je, že říkáme, aby vláda, paní Černochová s panem Lipavským, aby nezatahovali Českou republiku do války na Ukrajině tím, že tam zvažují vyslání vojáků a vysílají tam munici. Takže my jsme řekli pravdu a on zneužívá ministerstvo zoufale už proti SPD, proti pravdě, protože sám má máslo na hlavě a ještě nevysvětlil financování STANu z neprůhledných zdrojů. Tak, další argumenty. Paragraf... Takže vy už jste dokonce, už někteří ministři, už dokonce až takhle spadli prostě na dno, že už zneužívají i ministerstvo dokonce proti politické konkurenci. Ale my chceme, aby byla ta politická soutěž férová. Abychom si tady diskutovali a argumentovali vzájemně a využívali zákon o jednacím řádu demokraticky. Takže § 3.3. Jistě by bylo možné za pozitivní vnímat nutnost uvádět v opatřeních odůvodnění se stanoveným obsahem. Tuto povinnost však v sobě zahrnuje již i současné znění zákona o ochraně veřejného zdraví, a to minimálně na úrovni ustálené judikatury soudu. Nejde tedy o novinku, ale o výslovné zakotvení toho, co již v právním řádu zavedeno je. No jo, jenže tady to má určitý... tady je problém. Je to sice hezké, že to tam napíšete, ale tady už jsou vůbec, ten zákon jako takový už je problém. Takže tady už se věnuji trošku detailům, se tady věnujeme, ale ono totiž když vy ten zákon napíšete takovýmto... je to takový paskvil, který už... sami sobě už předkládáte tady pozměňovací návrhy, vládní poslanci, do toho vládního návrhu, což je úplně směšné, jak sami sobě přiznáváte, že tady předkládáte úplně paskvil a že je to špatně. Tak samozřejmě je problém, že když ten zákon je špatně napsaný a omezujete něco, co se omezovat nemá, tak to samozřejmě logicky nemůžete ani vysvětlit. Takže to jste si tady jakoby tam dopsali, ale v podstatě ten výsledek je špatný stejně tak úplně, protože nelze vysvětlit něco, co vysvětit nelze logicky. Takže to je ten problém. § 6. Ve spojení s širokým rozsahem mimořádných opatření, jež návrh zákona předpokládá, může možnost zapojit do jejich realizace složky integrovaného záchranného systému představovat v praxi podstatné rozšíření pravomocí Ministerstva zdravotnictví. Nejde přitom zjevně jen o základní složky IZS. Takže to je takový spíš odbornější ještě, taková připomínka. [[(13.20 hodin)]] K § 9. Vládní návrh zákona zcela bezprecedentně omezuje nárok na náhradu škody vzniklé právnickým i fyzickým osobám ve stavu pandemické pohotovosti. Vztahuje se přitom nejen na škody vzniklé v důsledku opatření vydaných dle tohoto návrhu zákona, ale rovněž na škody vzniklé v důsledku opatření dle § 69 zákona o ochraně veřejného zdraví, a to bez ohledu na to, zda byla vydána během nouzového stavu, nebo mimo něj. Je nutné zdůraznit, že se v současnosti převažující část odborné právní veřejnosti přiklání k názoru, že náhrada škody, kterou přiznává ustanovení § 36 krizového zákona, se v dobách nouzového stavu vztahuje i na škodu způsobenou opatřeními dle zákona o ochraně veřejného zdraví. Přijetím tohoto návrhu zákona tak tedy dojde nikoliv k zavedení možnosti náhrady škody se domáhat, ale k jejímu zcela zásadnímu omezení. Omezení spočívají zejména v následujícím: Z náhrady je vyloučen ušlý zisk. To ve vztahu k podnikatelům znamená, že budou mít možnost na náhradu pouze svých nákladů. Přitom právě zisk představuje pro podnikatele jejich příjem, protože náklady jsou, nula k nule pojde. To znamená, že návrh zákona zbavuje podnikatele nároku na příjem a ponechává je tak plně v režimu státní pomoci. A já si myslím, že tady u toho je potřeba se opravdu chvíli zastavit, protože vy jako vláda, vládní pětikoalice ODS, TOP 09, STAN, KDU-ČSL a Piráti, chcete vlastně direktivně, v rozporu s ústavou, protože právo podnikat je v ústavě dokonce, je napsáno, že občané mají právo podnikat, to je přímo v Listině základních práv a svobod, která je součástí ústavy, takže vy je chcete omezit na základě běžného zákona, což je v rozporu s ústavou, ale zároveň je zbavujete nároku na příjem, protože z náhrady je vyloučen ušlý zisk. A v podstatě podnikatelé, vy jim pokryjete třeba nájem. Ale z čeho tedy mají oni žít, ti živnostníci a ti podnikatelé? Takže vy v podstatě protiústavně omezíte lidem pracovat, ale zároveň je plně odkážete na státní pomoc, která, jak víme, ani na opakované dotazy tady noví ministři nedokážou odpovědět, co s těmi kompenzacemi vlastně bude. S těmi, co už byly tedy mimochodem slíbené. Takže to... Jasně, kdyby tady byla nějaká schopná vláda, která je schopná říct, ano, když je A, B. Ale u vás se zatím ukazuje neschopnost, to znamená, v podstatě tady občané nic dobrého očekávat nemohou. A znovu se vrátím k té pointě, že tady vaším jediným tématem v lednu je, celé vaší vládní pětikoalice, je pandemický zákon, korespondenční volba a soutěž o národního ptáka, místo abyste přišli s řešeními zdražování energií a potravin občanům, jako to dělá polská a maďarská vláda, která už konkrétní řešení prosazuje. Takže tady od vás opravdu nemůže pracující člověk v podstatě nic dobrého v tuhle chvíli čekat. A co se týče, o jakých nákladech vlastně mluvím. Protože jak jsem říkal, vlastně na základě vašeho návrhu zákona vyplývá, že podnikatelé budou mít možnost pouze na náhradu svých nákladů. To znamená, přijdou vlastně o jakýkoliv příjem. Protože část toho zisku je pro ně logicky příjmem. Takže takové náklady pak lze s určitým zjednodušením rozdělit takto: náklady na mzdy, ano, s tím lze souhlasit s ohledem na ochranu zaměstnanců, náklady na energie, služby operátorů a podobně. To v zásadě znamená, že návrh zákona neumožňuje podnikatelům náhrady škody v podobě ušlého zisku, současně však garantuje příjmy energetických, telekomunikačních a podobně společností. Přitom jejich ceny v době zisku jistě zahrnují další náklady. V sobě zisk jistě zahrnují i další náklady, které v sobě často zahrnují opět zisk třetích osob. A z náhrady jsou vyloučeny náklady na protiepidemické prostředky. Zcela nepochopitelně nemají právnické ani fyzické osoby nárok na kompenzaci nákladů vzniklých v souvislosti s pořízením nebo používáním ochranných, mycích, čisticích nebo dezinfekčních prostředků, ačkoliv právě jejich používání může být na základě návrhu zákona přikázáno. Takže v tomto směru jde tedy rovněž o zcela zásadní omezení náhrady škody oproti současnému stavu. A my v SPD jasně říkáme, že pakliže stát něco povinně nakáže, tak to přece musí taky těm občanům a firmám hradit, když to povinně nakáže. Protože ti občané pak nemají volbu. To je prostě úplně jasné. Takže podívejte se, jak je ten váš zákon, prostě jak je špatně napsaný. Já už to slovo paskvil tady nebudu opakovat. V § 9 odst. 3: Toto ustanovení upřesňuje postup, jímž se má poškozená osoba náhrady domáhat. Tento postup výrazně překračuje dosavadní požadavky právních předpisů, a ztěžuje tak poškozeným náhrady škody se účinně domoci. Za zcela absurdní považujeme zejména povinnost uvádět - cituji - počátek plynutí doby, ve které právo zaniká. Jak může laik tuto skutečnost zjistit a co to vlastně znamená? V § 9 odst. 4: Ve spojení s odst. 3 ukládá poškozenému prokázat, že vzniku nebylo možné předejít ani zabránit. Ale jak má poškozený takovou skutečnost prokazovat? Škoda se navíc snižuje kromě jiného též o návratnou finanční výpomoc. To tedy znamená, že ačkoliv je osoba povinna v budoucnu výpomoc vrátit, na náhradu škody tímto způsobenou nárok nemá. Takže vidíte, jakým způsobem je ten návrh zákona úplně nepromyšlený. No hlavně je problém v tom, a na to tady znovu chci upozornit, že může způsobit skutečně fatální škody našim občanům. Fatální, nevratné škody našim pracujícím a vůbec slušným občanům. Těm nepřizpůsobivým nezpůsobí nic, protože ti mají ty dávky. Těm takzvaným nepřizpůsobivým. Takže vláda tady cíleně... já vůbec nechápu, co to do té vlády vjelo, že takhle chtějí prostě poškozovat, nejasnými pravidly a těmito omezeními, slušné lidi. V § 10: A znovu říkám, že mluvím tady v diskusi k bodu, proč to nemá být v legislativní nouzi. Já vím, že vládní poslanci, že je asi těmi argumenty nepřesvědčíme. Ale aspoň to, doufám, slyší veřejnost. A dají nám za pravdu, že prostě zákon takto omezující základní práva a svobody občanů v čase, kdy to není vůbec potřeba, a vláda to tady prosazuje, že je tam u toho prostě tolik právních výtek, že dokonce to tady musím vysvětlovat tři hodiny, že prostě to přece nejde, abychom to tady, abyste to tlačili v legislativní nouzi. A znovu vás vyzývám, abyste to stáhli. Můžete to udělat. Stáhněte, prosím vás, ten zákon, teď ho prosím stáhněte. Stáhněte tuhletu mimořádnou schůzi, hlasujte prostě, můžeme to udělat jednoduše, teď se bude hlasovat o tom, nebo bude se hlasovat za nějaký čas o tom, až tady vystoupí další diskutující, zdali souhlasíte, aby to bylo v legislativní nouzi. Můžete hlasovat ne, i vládní poslanci, stačí jeden tisk tlačítka. Jeden tisk. Jeden stisk vám stačí, aby to nebylo v legislativní nouzi. A zároveň když se bude schvalovat program této schůze, tak případně stačí, a je to na vás, zmáčknout ne, neschvalujeme program této schůze, a zcela elegantně tuto schůzi ukončíme, zcela elegantně ukončíme tuto schůzi a vy prostě přijdete s vaším návrhem. Ano, vy si můžete navrhnout, co chcete, my taky. Otázkou je, jestli se to projedná. Vy máte většinu. Tak máte prostě přijít s tím návrhem, máte přijít prostě normálním procesem, a aby to tady bylo prostě široce diskutované. Opravdu je otázkou, proč to takhle tlačíte za každou cenu. Když tady máme zákony na to, jak se postarat o občany, zákon o ochraně veřejného zdraví, takže ani nemusí mít obavu, že tady osmadvacátého něco skončí, a my se obejdeme bez toho totalitního pandemického zákona. [[(13.30 hodin)]] Takže teď jsem vám tady konkrétně navrhl, jaký by byl optimální postup, to znamená hlasování o legislativní nouzi, zmáčknete ne. Samozřejmě nemůžu vám tady přikazovat, jenom vám doporučuji, abyste se potom v médiích nebo někde nevymlouvali, že to nejde, že už to tady je ta mimořádná schůze, tak že s tím nelze nic dělat. Ne. Dvojí stisknutí tlačítka stačí. To znamená, proti legislativní nouzi, tím ovšem to nebude v legislativní nouzi, no a zároveň tím by bylo optimální ukončit i tu schůzi, protože pak to nemá smysl, a u programu schůze zmáčkněte ne, neschvalujete program schůze, tak jako to udělá SPD. A máme to dneska vyřízeno, hotovo - vyřízeno. Ale tím pro vás samozřejmě nic nemusí končit, protože vy si navrhnete ten zákon standardním procesem, standardním způsobem si ho vložíte a stejně si to tady na program zase dáte, ale ten proces bude minimálně už jiný, i veřejnost se bude moci zapojit do diskuse, i odborníci se budou moci zapojit do diskuse. A já si myslím, že tu diskusi demokratickou si to zasluhuje. A samozřejmě my jsme proti tomu zákonu, to už říkám předem. Ale minimálně vidím, že ten časový prostor byste i rádi získali, cítím, někteří tedy z vás, aspoň pár z vás, protože tím, že tam dáváte ke svému vlastnímu vládnímu návrhu, už vládní poslanci dávají pozměňovací návrhy, čímž vlastně uznávají, že ten návrh je špatně napsaný, a o překot se tam dokonce má dát velký pozměňovák teď, který zase řadu omezení chce škrtnout, už se v tom nikdo nevyzná, v podstatě není ani prostor si to podrobně prostudovat a prodiskutovat i s odborníky, i vlastně by se to správně mělo diskutovat i s těmi profesními organizacemi, kterých se to týká. A vy se tady dotýkáte... vy tady chcete omezovat holiče, kadeřníky, bazény, koupaliště, nikdo to s nimi nediskutuje, ti lidi jsou zoufalí, píšou nám. Takže mělo by to mít normální průběh a to by bylo aspoň férové. Takhle dobře, máte stoosmičku, ale to by byl normální férový přístup. A to samozřejmě když přihlédnu k závažnosti těch omezení, co tam dáváte v rozporu s ústavou, tak samozřejmě by to bylo i adekvátní to prostě dneska stáhnout. Dvě stisknutí tlačítka, a je to hotovo. Je to hotovo a nemusíme se tady zbytečně potom přesvědčovat a měli bychom to vyřízeno. Tak já to za zbytečné nepovažuji, vás tady přesvědčovat, je to můj úkol a já bráním našeho voliče a svobodu a demokracii ze všech sil a budu to dělat i do budoucna. Ale myslím si, že bychom si mohli tuhle věc i vzájemně uvědomit. Co se týče dalšího paragrafu, který taky je problém, tak je to § 9 odst. 4, kdy... Tak o tom už jsem hovořil, to je o té návratné finanční pomoci. Takže § 10. Návrh zákona zavádí v některých případech až drakonické sankce pro případ nedodržení mimořádných opatření. Ano, a toto taky bylo diskutováno. Tady to taky bylo diskutováno, je potřeba to říct nahlas. Lze tak například uložit za porušení... takže vláda, vláda chce uložit, abychom to řekli adresně. Takže vláda Petra Fialy chce uložit za porušení toho, když protiústavně omezí ústavou garantovaná práva a svobody občanů, tak za porušení podmínek provozu hromadných prostředků, omezení činnosti obchodů či služeb, podmínek konání akcí, za porušení povinnosti nosit ochranné či užívat mycí, čisticí, dezinfekční prostředky apod., v tomto konkrétním případě pouze při poskytování zdravotních či sociálních služeb, tak vláda chce uložit pokutu až tři miliony korun. Tři miliony korun u právnických osob a OSVČ a milion korun u fyzických osob nepodnikatelů. Ano, jsem zase slyšel, že to zase chtějí snižovat, protože tady SPD vytváří tlak spolu s občany, protože se vláda zbláznila úplně. Tři miliony! Tři miliony pracujícím lidem! Tři miliony lidem, co chodí do práce! Jim chtěj lípnout za to, když jim vláda protiústavně omezí podnikání, že nebudou moct třeba kadeřnice... Kadeřnice nebude moct jít do práce, potřebuje si vydělat, má rodinu, i kdyby ji neměla, tak potřebuje prostě mít peníze, tak chce jít do práce, a vy normálně třeba kadeřnici, paní, která stříhá lidi, pracuje od rána do večera na nohou, tak vy za to, že vy jí protiústavně nadiktujete omezení obchodu či služeb, že nemůže chodit do práce, tak ještě chcete živnostníkovi, živnostnici udělit až tři miliony pokuty. Já myslím, že jste se úplně zbláznili normálně v tý svý aroganci. Jako jste normální, vládní koalice? Pracujícímu člověku, živnostníkovi, kterému omezíte služby, chcete vyhrožovat třímilionovou pokutou? No to je úplně neuvěřitelný. Tak to je šílený tedy, musím říct. A u fyzických osob nepodnikatelů milion korun pokuta! Já bych chtěl vysvětlit, co to znamená, že chcete dát až milion pokutu, milion korun pokutu, fyzickým osobám nepodnikatelům. Těm podnikatelům, to už jsem vysvětlil na příkladu živnostníků. Takže třeba důchodkyni babičce, důchodci, který nebude mít například roušku nebo si neumyje ruce dezinfekčním prostředkem, když to zjednoduším, ale to nemusím zjednodušovat, to je váš paragraf, proto my to tady rozporujeme, že to máte špatně napsaný a že je to celý paskvil, tak vy chcete důchodci dát pokutu milion korun až, vyhrožujete... Kde na to má vzít? Milion pokut dát například seniorovi nebo seniorce, třeba osmdesátiletému důchodci, za to, že si nevezme v tu danou chvíli roušku nebo nepoužije dezinfekční prostředek? Vy jste blázni! Vy jste se zbláznili. Nezlobte se na mě. Já myslím, že to není výraz v rozporu s jednacím řádem Sněmovny, není vulgární. [[Někdo zleva: Není.]] Jo, tady i lékaři volají, že blázen není nic vulgárního. Takže to je neuvěřitelný. A tady mi dovolte, pane předsedající, trošku se zamyslet a udělat si takovou řečnickou pauzu malinko, ale pár sekund, aby byl dostatečný prostor, abychom se všichni zamysleli, co tady navrhuje tahleta vládní pětikoalice. Milion pokutu fyzickým osobám nepodnikatelům, to je třeba zdravotně postižený člověk. Ale kdokoli, i kdyby pracující člověk. Milion korun? A tři miliony korun paní nějaké živnostnici nebo pánovi, který se potřebuje živit a jít do práce? Vy jste šílenci. To je šílená vláda tohle. Ano, slyšel jsem, že právě, jak jsem říkal, zase zvažujete nějaké snížení. Pravda, tyto pokuty prosazovala i minulá vláda Andreje Babiše. To je pravda, to si zase řekněme. My jsme hlasovali proti. SPD bylo proti, protože takovéhle drakonické pokuty, to se zase někdo úplně zbláznil. No tak my víme kdo, o tom mluvíme, je to vládní pětikoalice. Hrozný, hrozný, hrozný. Musím tedy říci, že - a tady zároveň upozorňuji, jak jsem už říkal, že návrh zákona současně znemožňuje náklady na pořízení respirátorů, roušek, dezinfekcí apod. uplatnit jako škodu. To znamená, vy jste dostali úplně do klinče, úplně jste dostali do klinče slušný pracující lidi. Ale i ty nepracující samozřejmě v tom smyslu, že jsou to třeba důchodci nebo zdravotně postižení lidé, nemluvím o těch nepřizpůsobivých, těm naopak pomáháte. § 12. Rozhodnutí o některých přestupcích má být zapsáno do rejstříku trestů. No tak to je teda další síla. V takovém případě by pak pachatel takového přestupku nebyl považován za osobu bezúhonnou pro účely jiných řízení a podobně. Takže vy dokonce... No to je fakt neuvěřitelný ten váš pandemický zákon. Takže rozhodnutí o některých přestupcích, které vy tady protiústavně navrhnete, omezíte občany v jejich základních lidských právech, tak dokonce chcete, aby tahleta covid šikana, která vůbec není teďka namístě, ani předtím teda nebyla namístě tímto způsobem, co to bylo prováděno, ano, ochrana zdraví občanů ano, ale ta plošná opatření... Ostatně soudy nám daly za pravdu, nebudu nosit dříví do lesa, jsou tady desítky rozsudků soudů, které to rušily jako protiústavní, protizákonné. [[(13.40 hodin)]] Na tom, že je potřeba chránit občany a chránit jejich zdraví, a my říkáme zacílit na ochranu ohrožených skupin, se všichni shodujeme. Všichni chceme chránit zdraví občanů, ale máme na to jiné názory, jakým způsobem to přesně provádět. Takže to rozhodnutí o některých přestupcích je neuvěřitelné, protože vy chcete zapisovat do rejstříku trestů, udělat trestané osoby z těch, kteří - a už ty osoby nebudou bezúhonné - nebudou postupovat podle vašich příkazů a pandemického zákona. Taková úprava je pochopitelně z našeho pohledu, ale i z pohledu právníků, zcela nepřiměřená. K § 13. Návrh zákona převádí věcnou příslušnost, pravomoc, k rozhodování o zrušení mimořádných opatření Ministerstva zdravotnictví, a to i těch vydaných na základě zákona o ochraně veřejného zdraví, z krajských soudů na Nejvyšší správní soud. Návrh rovněž znemožňuje podat ve věci kasační stížnost, tedy zavádí jednoinstanční řízení. Tento v praxi zcela neověřený model - podobná řízení jsou známa jen ve výjimečných situacích, jakými jsou některé spory ve věcech volebních či ve věcech týkajících se činnosti politických stran či hnutí - dle našeho názoru může vést k zahlcení Nejvyššího správního soudu a rovněž tak Ústavního soudu, neboť jedinou možnou obranou proti rozhodnutí Nejvyššího správního soudu zůstane zcela mimořádný institut ústavních stížností, který bude ještě více nadužíván, než jak je tomu nyní. Krátce řečeno, vy to vlastně v tom zákoně formulujete tak, že je to obšancované drakonickými pokutami, obšancované tím, že budou mít záznam v rejstříku trestů. No to je neskutečné, co vy tady zavádíte. A zároveň aby nebylo možno podat ani kasační stížnost a podobně, abyste omezovali dokonce i tu možnost se vlastně soudně ohradit. Problém je, že samozřejmě to zahlcení Nejvyššího správního soudu tady hrozí, už jsem o tom hovořil. Protože těch právních výhrad proti vašemu zákonu - a teď vidíte, že se celou dobu věnuji ne nějakým politickým výhradám, ale to jsem tady taky říkal, to je to, že my chceme svobodu a demokracii, a vy ji naopak chcete osekávat, to je samozřejmě náš politický názor, SPD, vy máte zase jiný politický názor. Máte to tak obšancované, já vůbec nechápu, jak ministr zdravotnictví Válek spolu s vládou můžou vůbec takovýhle zákon na vládě hlasovat. Jak tohle můžou vůbec dělat? Vy tady tím úplně ztrácíte čas. To znamená, že vy dokonce chcete šikanovat a perzekvovat ty občany tak, aby už neměli skoro žádné odvolání. Takže na základě právě toho vašeho vágního zákona se to samozřejmě úplně nabízí. Znovu říkám, když na základě dosavadního pandemického zákona, který prosadila vláda Andreje Babiše, jsou tam už desítky těchhle soudních rozsudků, nebo těch soudů a desítky rozsudků, tuším cca třicet, nebo možná už i více, tak samozřejmě, a to ten pandemický zákon, přestože taky omezoval práva občanů, a my jsme s tím nesouhlasili a nesouhlasíme, tak vy to tam překlápíte už celé, ten nouzový stav, takže pochopitelně logicky přímou úměrou lze očekávat v případě, že tato opatření budete zavádět, že těch podání k soudům může být i násobně více. Prostě jich bude mnohem více. A co se týče Ústavního soudu, který je jedinou možností odvolání vůči Nejvyššímu správnímu soudu, tak kdo myslíte, že z občanů je schopný podávat ústavní stížnost? Byť i dobrou ústavní stížnost si právníci řeknou klidně šestimístnou částku. Přeci to je šílený. To je šílený. Proto vás chci znovu vyzvat k tomu, abyste se chovali demokraticky, abyste dodržovali ústavu. Jinak tím, že samozřejmě ten zákon je tak špatně připraven, tak jak jsem říkal, to, že to může vést následně k zahlcení Nejvyššího správního soudu, samozřejmě až v okamžiku, kdy vy budete případně aplikovat ta opatření, tak to povede rovněž k prodloužení přezkumu i mimořádných opatření, protože tam je samozřejmě určitá kapacita. Protože navíc mají být tyto spory řešeny přednostně, tak tím může mimochodem snadno dojít k paralýze jakýchkoliv jiných řízení před Nejvyšším správním soudem mimochodem. Takže nejenom že tady občany dáváte jakoby do vězení úplně, a znovu zdůrazňuju, ať tady nikdo neříká argument: no jo, ale my jenom v případě potřeby. Tak jsme demokracie a je tady ústava, nebo není? To přeci vůbec nejde, aby nějaký politik měl, když se mu zachce, tak v případě potřeby ukážu a omezím občany. To nejde. Znova říkám, to je zvůle a diktatura v takovém případě. A to, že má někdo dobrou vůli, na to se tady nehraje. Protože v dobré vůli se tady privatizovalo v 90. letech. V dobré vůli se dělala spousta dalších věcí. Vždycky řekli "myslel jsem to dobře" a ve finále si vlastně všechno zaplatil občan, všechny tyhle tunely a všechny tyhle další věci. Mimochodem, tento návrh, to znamená zrušení dvojinstančnosti soudního řízení, zřejmě představuje i porušení práva na soudní ochranu, garantovaného například v článku 36 Listiny základních práv a svobod. § 14. Za pozitivní přínos návrhu zákona by bylo možno považovat výslovné ustanovení o tom, že soudy při řešení trestných činů spáchaných během pandemické pohotovosti mohou k této skutečnosti přihlédnout pouze v případě, že trestným činem byl poškozen či ohrožen zájem společnosti na zvládání epidemie covid-19. I to však již bylo v minulosti judikováno, a jde tedy pouze o výslovné zakotvení existujícího stavu. Takže to je spíš taková připomínka. § 18. Návrh zákona obsahuje novelu ustanovení § 62a zákona o ochraně veřejného zdraví. Ta otevírá prostor ke zcela bezprecedentnímu omezení práva na ochranu osobních údajů a soukromí, když ukládá Ministerstvu zdravotnictví pravomoc vytvářet mobilní aplikace pro účely epidemiologického šetření, údaje z ní užívat a dále sdílet. Nic přitom s ohledem na ostatní ustanovení návrhu zákona zřejmě nebrání tomu, aby Ministerstvo zdravotnictví formou mimořádného opatření zvýhodnilo uživatele takové aplikace proti ostatním, a tím de facto omezilo deklarovanou dobrovolnost instalace a užívání. Umožňuje dokonce nakládání s osobními údaji bez souhlasu subjektu údajů zcela mimo rámec nařízení GDPR. Takže tímto by ministerstvo mohlo dokonce získat větší pravomoc k nakládání s takzvanými lokalizačními údaji, než mají orgány činné v trestním řízení. No to samo o sobě je přeci také bezprecedentní omezení práva na ochranu soukromí. Takže kdo tam na to bude koukat, kde kdo z vás je, nebo jak to vlastně bude? Uvedené ustanovení navíc ministerstvu umožňuje přenést část výkonu svých pravomocí na soukromý subjekt, což v takto citlivé oblasti představuje další porušení ústavním pořádkem garantovaných práv. Takže to taky není v podstatě vyjasněné, to nakládání s těmi lokalizačními údaji. Dnes jsou to orgány činné v trestním řízení, je tam nějaké povolování soudů, je tam nějaký dozorový státní zástupce. A tady v podstatě na základě běžného zákona... Jak to vlastně myslí? Ty lokalizační údaje - kde, jak a kdo s tím vlastně bude nakládat? Takže to je další výtka k tomuto. Tady bych chtěl, co se tohoto týče, poděkovat ještě jednou analýze Institutu práv a občanských svobod, kteří to velmi hezky zanalyzovali. Já se potom ještě přihlásím, protože tady mám těch materiálů víc, a pro tuto chvíli děkuju za pozornost.
To byl pan předseda Okamura, a já tedy přečtu omluvy, které dorazily. Omlouvá se paní poslankyně Klára Dostálová z dnešního jednání ze zdravotních důvodů, dále se omlouvá mezi 15. a 16. hodinou pan poslanec Gazdík z pracovních důvodů, a ten se pak omlouvá mezi 18.30 a 20. hodinou z pracovních důvodů, pan ministr Gazdík. To byly omluvy. Dále mám do obecné rozpravy k posouzení, zda stav legislativní nouze trvá, přihlášeného pana poslance Fialu Radima. Pokud tady není, asi jeho přihláška propadá. Chci se zeptat, jestli je ještě někdo přihlášen do obecné rozpravy k návrhu pořadu posoudit, zda stav legislativní nouze trvá. [[Ze sálu: Máte na papíru napsané přihlášky.]] Tady, rozumím. Tak dále jsou přihlášeny písemné přihlášky a je tu přihlášen pan kolega Bašta.
Vážený pane předsedající, vážené dámy, vážení pánové, když projednáváme otázku legislativní nouze u tohoto zákona, tak jsem si musel vzpomenout na Orwellův román 1984. Protože mám takový pocit, že ti, kteří dávali ten zákon dohromady, ho také četli a využili. Jenom nepochopili jednu věc. On to tehdy napsal jako varování před nástupem totality. Vy v tom zákoně to berete jako návod k použití. Mluvil o tom pan předseda Okamura poměrně dlouho. A já bych se trochu chtěl vrátit k tomu, co inspirovalo George Orwella k napsání románu, který tak pozoruhodně s obrovským odstupem skoro 74 let odhadl, jakým způsobem se bude ta totalita projevovat. Nechápal, nevěděl třeba, že mohou přijít SMS, ale už tedy věděl cosi o televizi a o kamerách, o sledování...
Pane poslanče, já vás přeruším. Prosím ostatní, kteří hovoří, aby případně odešli ze sálu, abyste měl prostor a klid hovořit. Děkuji pěkně. Prosím, můžete pokračovat.
George Orwell totiž vycházel z událostí, které se staly ve 30. letech v Německu mimo jiné tedy, protože jeho román je taková studie dopadů totality v jednotlivých režimech. On nepsal jenom o Stalinovu Sovětském svazu, ale on si také všímal nástupu dvou totalit, které přišly k moci volbami. Dokonce by se dalo říci svobodnými parlamentními volbami. V roce 1930 v Německu, v roce 1946 v Československu. A když se podíváte na tyto události právě z hlediska technologie moci, technologie toho, jak se připravuje nástup totality přes parlament, tak si musíte všimnout několika opravdu výrazných momentů. První z nich je to, že je zapotřebí, aby došlo k nějaké události, která odůvodní použití mimořádných legislativních prostředků. Protože to byly dřevní doby, tak se tenkrát třeba zapálil parlament, zapálil se Reichstag, nebo se udělala demonstrace na Staroměstském náměstí, pochodovali ozbrojení milicionáři. Dneska si vystačíme s pouhou pandemií, a protože to je takový docela dobrý návod k tomu, jak dosáhnout takové míry totalitarismu, o kterém se dokonce, řekl bych, v lecčems ani Georgi Orwellovi nesnilo. Víte, ty totality, které znal on, tak byly, víceméně zasahovaly v rovině politické. Ta covidová totalita, a o tom tady byla před chvílí dlouhá řeč, covidová totalita zasahuje přímo osoby, zasahuje jejich rodiny, zasahuje vlastně zcela intimní záležitosti člověka jako takového. Dá se to, když to převedu na jiný formát, takový, který je tomu podobný, tak já pak už znám jenom jednu takovou formu toho, jak se to může stát, co se může dít, a z ideologického hlediska to byl jeden známý, který byl z Íránu, žil tady dlouho, a pak po nějaké době se vrátil domů. A v okamžiku, protože byl tady naučen, tak ho vůbec nenapadlo, že třeba náboženská policie sleduje takové věci, jakým způsobem jde muž na toaletu. A protože si u toho nedřepl, ale zůstal stát, tak byl zatčen. A když se podíváte na to, jakým způsobem může působit to, co si čteme v tom zákoně, tak se dostaneme od roviny těch politických totalit na rovinu totality téměř zdravotní, téměř intimní. A to je jeden, řekl bych, jeden z momentů, který musí varovat. A musí varovat právě proto, že k tomu, aby mohl být podobný zákon přijat, tak prostě o něm nelze diskutovat demokraticky. Je o něm třeba diskutovat v nějakém urychleném režimu, režimu, který odmítne logické argumenty projednávání, režimu projednávání, který je silový. Protože prostě vůbec nezáleží na tom, jaké to bude mít dopady. Nezáleží na tom, že sami ti, kteří ho předkládají, podle toho, co zaznělo, tak už chápou, jaké to může mít důsledky. A oni mají 108 hlasů, takže jak už jsme slyšeli, tak to prosadí. Ale neuvědomují si, co tím mohou způsobit. Protože já když jsem dával rozhovor nějaké novinářce, která se mě ptala na to, co, vždyť je to jenom do listopadu nebo do konce, tak já na základě historických zkušeností se obávám spíše toho, že když už prostě bude takový pěkný totalitní pandemický zákon, tak ona se vždycky nějaká pandemie najde. Protože jako pro případ nouze je to velice dobrý vynález. [[(14.00 hodin)]] Ale zároveň je tu ještě jeden takový nepříjemný historický moment, a to je to, že se nacházíme v mimořádné situaci, v situaci, která většinou v historii hrozila tím, že to skončí nějakými nepříliš dobrými výsledky právě z hlediska celé společnosti, celého státu. Pokaždé, když vypukly nějaké revoluce, tak to bylo v době, kdy po dlouhém období prosperity, klidu, míru, sociálního smíru přišel zlom, a najednou se začalo dařit hůř, klesly příjmy, zvedla se inflace. Takže lidé přicházejí o peníze, které mají uložené na účtech. Platby, které budou mít za energie, tak budou takové, že je nebudou schopni pokrýt. Způsob, kterým jim pomáhá vláda, vlastně většinu slušných lidí ponižuje, protože budou muset jít a poníženě žádat o to, aby jim bylo nahrazeno to, co vždycky platili. A do toho ještě přijdete s pandemickým zákonem, který dokáže zlikvidovat živnostníky, lidi, kteří jsou vždy solí každé země, základem střední třídy, základem vlastně západní civilizace, tak jak se vyvíjela v těch posledních minimálně 70 letech, nebo 75 letech od skončení druhé světové války především na západě Evropy. Prostě civilizace, která se opírá o střední třídu, která je strukturovaná. Oproti tomu byly třeba země třetího světa, v Jižní Americe, kde to složení vypadá a vypadalo vždycky úplně jinak. Základem Evropy je velmi nízká vrstva, málo lidí, kteří žijí na hranici bídy, případně mírně pod ní, pak je velká, hodně strukturovaná střední třída a nad tím byla vždy poměrně nevýrazná vrstva bohatých. Dneska se to mění, ten jihoamerický model, kdy je tak třetina lidí, která žije pod hranicí bídy, případně na ní, pak lidé, kteří jsou rádi, že jsou zaměstnáni, ale nemají ani příliš mnoho majetku, ani příliš velký vliv, a nad tím je pak ta vrstva těch, kteří jsou dostatečně bohatí a kteří mají všechno a rozhodují o politice. A my se mimo jiné, i díky tomu covidu, prostě pomalu posouváme do modelu toho třetího světa, kdy začíná zvolna růst počet těch, kteří žijí pod tou hranicí bídy, případně jsou těsně nad ní, vzrůstá závislost občanů na státu, právě ta ekonomická, a na konci toho pak bude obrovská deziluze. Obrovská deziluze z toho, co se stalo. Obrovská deziluze z toho, jakým způsobem se k nim chová jejich vláda, která má opravdu jenom dvě starosti, které jsou vlastně - jedna, jak se udržet u moci. Protože máme pandemický zákon, který je taková pojistka, kdyby se jako příliš nedařilo, tak se to nemusí svádět jenom na vládu předchozí a na předchozího premiéra, ale bude mimořádná situace, protože na ni máme ten zákon, a tím se dá odůvodnit to, proč něco není, něco nejde. A druhá věc pak je, že mají zákon o korespondenční volbě, která může, jak ukázaly příklady, ve Spojených státech pak zejména a vedle v Rakousku, dokázat i to, že se ty volby mohou vyvíjet tak, jak bude naplánováno, nikoliv jak budou chtít občané. A v tomhle momentě je pak tady jedno jediné opravdu velké nebezpečí a to je to, že těch lidí, kteří chodí a demonstrují, nebude pár tisíc. Nebude jich jenom pár desítek tisíc. Ale až skončí léto, přijdou účty za elektřinu, zjistí se, co všechno se mezitím stalo, co všechno nefunguje, tak potom se dostaneme do situace, ve které se v zemích méně civilizovaných odehrávají revoluce. V zemích, jako je Česká republika, to většinou pak bývají předčasné volby. A já si myslím, že tím, že jste předložili takovýto kvalitní pandemický zákon, který ukazuje všem, že nejde o demokracii, jde jenom o moc, jde jenom o to, jak získat dlouhodobě prostředky k tomu, jak ovlivňovat situaci v případě, že se nebude dařit politicky, že jste přijali... že přijímáte zákon, který jedna právnička velice hezky přirovnala k tomu - prostě ten zákon má stejnou logiku, jako kdybyste se rozhodli, že je třeba udržovat protipovodňová opatření, i když neprší, ale dáme to do zákona, protože se to může hodit.
Pane poslanče, já se omlouvám, bavíme se - tady jsme stále v tématu, kdy máme posoudit stav legislativní nouze, neprojednáváme samotný zákon. Tak vás jenom poprosím, abyste se věnoval tomu tématu. Věřte, že takto budu volat k zodpovědnosti všechny poslance napříč politickým spektrem. Děkuji.
Stav legislativní nouze je právě tím znakem toho, o čem tady mluvím. Jestliže je třeba přijmout kontroverzní zákon, jestliže je třeba přijmout zákon, který může změnit rovnováhu a znamenat to, že naše politika se začne vracet více k totalitarismu, tak se to dá udělat jenom tím, když se o tom příliš nemluví, když se to spláchne rychle, během jednoho dne, když se nebude brát ohled na názory právníků, na názory odborníků, na názory lidí, na názory opozice, ale prostě prosadí se to silou. [[(14.10 hodin)]] Občas mi způsob toho prosazování silou připadá podle některých těch projevů tak, že jak jsem již zmínil toho George Orwella, tak někdy si vzpomenu také na Farmu zvířat. Proto bych docela rád, kdyby tato Sněmovna, a zejména pak vládní koalice, si uvědomila, že přijetí podobného zákona v sobě skrývá obrovská nebezpečí do budoucna. A způsob, kterým je prosazován, to znamená, naprosto bezprecedentně se rozhodnete v době, kdy všechny státy kolem nás uvolňují pandemická opatření, tak najednou Česká republika usoudí, že tady pandemie řádí takovým způsobem, že si zaslouží pandemický zákon, který překonává i všechno, co bylo předtím, on jistým způsobem tedy překračuje i ty možnosti, které dává nouzový stav. Asi nejlepší způsob, jak se s tím vypořádat, je stáhnout ten zákon a začít ho projednávat normálním způsobem a změnit ho natolik, aby byl přijatelný ze všech hledisek, ale především z hlediska demokracie a z hlediska budoucnosti České republiky. Děkuji.
Děkuji pěkně. S faktickou poznámkou se hlásí pan poslanec Výborný. Jinak přečtu pořadí, s přednostním právem se hlásila pak paní ministryně [[předsedkyně]] Schillerová a pak bychom pokračovali v písemných přihláškách. To znamená, že se připraví pan poslanec Kobza, poté pan poslanec Koten a nakonec propadla přihláška pana předsedy Radima Fialy. Tak to jenom, jak je to s pořadím jednotlivých vystupujících. A teď faktická poznámka, pan poslanec Výborný. Pane poslanče, máte slovo.
Děkuji, pane místopředsedo, za slovo. Vážená vládo, vážené kolegyně, vážení kolegové, děkuji za slovo. Já bych se rád vyjádřil k tomu stavu rozpravy, kterou tady vedeme o potvrzení - připomínám - o potvrzení stavu legislativní nouze podle § 99 odst. 4 jednacího řádu. Já jsem pečlivě poslouchal pana poslance Baštu a neměl jsem ten dojem, že by zde ve svém vystoupení hovořil čistě o stavu legislativní nouze, až na samém konci svého příspěvku. V tuto chvíli skutečně nemáme probírat věcnost samotného návrhu, o kterém máme potom jednat v legislativní nouzi, a to je novela pandemického zákona, ale máme se bavit o tom, zda trvá, či netrvá a je důvodné, či není důvodné projednávání tohoto zákona ve stavu legislativní nouze podle § 95 odst. 5 zákona o jednacím řádu. Na základě toho, co jsem zde nyní řekl, se domnívám, i na základě stanoviska legislativního odboru Poslanecké sněmovny, že proto, abychom skutečně dodrželi to, že jednáme o zákonu, který potřebujeme schválit, který byl předložen tak, aby byl schválen ve zrychleném řízení ve stavu legislativní nouze, tak je zde důvodný zájem na tom, abychom to jednání vedli racionálně, a to také v nějakých přiměřených časových možnostech, tak aby opozice byla slyšena, ale tak aby také se o zákonu mohlo věcně jednat a hlasovat. Proto mi dovolte navrhnout teď procedurální hlasování a omezit řečnickou dobu v rozpravě o stavu legislativní nouze podle § 99 odst. 4 na dvakrát pět minut, a to v souladu s § 59 odst. 1 a 2 jednacího řádu. Ještě jednou tedy prosím, pane místopředsedo, abyste dal teď bezprostředně hlasovat procedurálně o omezení řečnické doby na dvakrát pět minut v této rozpravě o stavu legislativní nouze. Děkuji pěkně.
Děkuji pěkně. Vnímám žádost o odhlášení, takže vás všechny odhlásím a poprosím vás, abyste se znovu přihlásili svými registračními kartami. Mezitím jsem zagongoval, aby mohli do sálu dorazit i ostatní poslanci. Zazněl procedurální návrh, o kterém bychom měli hlasovat bezprostředně. Počkám, až se ustálí počet přihlášených. Jenom zopakuji, že pan předseda Výborný navrhl procedurální návrh omezení řečnické doby na dvakrát pět minut v rozpravě k potvrzení stavu legislativní nouze. Počet poslanců se ustálil. Já tedy zahájím hlasování a ptám se, kdo je pro, ať stiskne tlačítko a zvedne ruku. Kdo je proti? V hlasování číslo 2 bylo přihlášeno 137 poslanců, pro hlasovalo 78, proti 58, 1 se zdržel. Tento procedurální návrh byl přijat. Konstatuji, že nadále budeme postupovat tak, že každý řečník může vystoupit dvakrát po pěti minutách. Já se vrátím k rozpravě. Do té, jak jsem avizoval, byla s přednostním právem přihlášena paní předsedkyně Schillerová. Pak se hlásí s přednostním právem pan poslanec Fiala. Paní poslankyně, máte slovo.
Děkuji za slovo, pane místopředsedo. Vážená vládo, kolegyně, kolegové... Počkám chvíli...
Dámy a pánové, kolegyně, kolegové, prosím, abyste se ztišili, případně šli diskutovat do a umožnili paní předsedkyni hovořit. Paní předsedkyně, prosím.
Děkuji, pane místopředsedo. Dnes tu máme projednat novelu pandemického zákona, jeden ze zákonů, který rozděluje nejen politickou scénu, ale, a to já považuji za mnohem podstatnější, rozděluje společnost. Všichni jsme to mohli vidět minulý týden, kdy se zde před Sněmovnou spolu s demonstranty objevila dokonce šibenice. Tedy symbol, který do demokratického světa nepatří. I proto jsem ho hned odsoudila. A nejen já, ale i řada dalších poslanců a politiků. Tím to ovšem nekončí. Nyní o víkendu se situace posunula ještě dál. Tentokrát se totiž šibenice objevila již přímo před domem mého stranického kolegy Iva Vondráka. Bez jakékoliv nadsázky bych chtěla říct, že toto je opravdu za hranou. My všichni bychom si zde měli uvědomit vážnost situace a přestat ji bagatelizovat slovy, že protesty proti tomuto zákonu vede jen malá část společnosti. Tím to ovšem nekončí. Tisíce e-mailů, činy jako tento, protesty veřejnosti a tak podobně, to vše by pro nás zákonodárce mělo být jasným signálem, že ten sporný návrh je třeba důkladně probrat. Nechat smysluplnost posoudit odborníky, a především ho musíme vysvětlovat veřejnosti. Měli bychom naslouchat i jejímu názoru. Teprve pak dělejme další rozhodnutí. To musí platit především pro vládu. Ostatně je pravda, že už přijetí původního zákona neprobíhalo tak, jak by mělo. Byl přijímán narychlo, pod neskutečným tlakem tehdejší opozice, a navíc ještě v mimořádně složité pandemické situaci. A co si budeme povídat, také se to plně ukázalo, když řadu důležitých opatření shazoval soud. Mám pocit, že teď se chce vláda zachovat ještě hůře. Epidemická situace je jiná, než byla, opozice ji nikam netlačí, na diskusi je čas, stejně jako na vysvětlování veřejnosti. Ale my jsme zase ve stejné situaci jako před pár měsíci. Jen nyní už ne opoziční, ale vládní koalice chce opět protlačit na stůl svoje představy a nápady bez ohledu na to, zda to dává smysl, nebo ne. [[(14.20 hodin)]] Já myslím, že je teď namístě, a hlavně pro dokreslení celého kontextu je důležité si připomenout, kdy se původní pandemický zákon tvořil a jakým způsobem se přijímal. Jistě si všichni vzpomeneme na únor loňského roku, kdy pandemie vrcholila a situace v nemocnicích po celé republice byla kritická. V těch dnech byly v nemocnicích jednotky volných míst. A přesně v tu nejhorší dobu odmítly strany tehdejší opozice a dnešní koalice prodloužit vládě nouzový stav. Byla to vlastně naprosto absurdní situace. Zatímco média psala o tom, kolik který kraj má k dispozici volných lůžek, tak druhá zásadní zpráva dne byla, že Sněmovna neprodloužila nouzový stav. Já si teď dovolím malou odbočku. Šlo o čistě politické rozhodnutí tehdejší opozice, která se zachovala podle hesla čím hůř pro vládu, tím lépe pro nás. Je potřeba, aby si už současná koalice uvědomila, že to byla ona, která podstatně ztížila práci všem, lékařům, sestrám, záchranářům a v neposlední řadě všem rodinám, kterým se některý z jejich členů dostal do nemocnice. My takto postupovat opravdu nebudeme. A myslím, že je to znát i na tom, jak jsme v komentování covidových opatření zdrženliví. A že by bylo co kritizovat! Covid není politika, covid je nemoc. Ale zpět k pandemickému zákonu. Jistě si také vzpomenete, co se dělo v těch dnech následujících. Hejtmani bez ohledu na politickou příslušnost požádali vládu o to, aby nouzový stav vyhlásila znovu, protože jim jednoduše chyběl jakýkoliv nástroj, kterým by mohli s pandemií bojovat. Vláda nouzový stav na základě jejich žádosti vyhlásila na 14 dnů, ale opozice si to explicitně a bez ohledu na to, co se dělo za zdmi Sněmovny, podmínila přijetím pandemického zákona. Ale to samozřejmě nebyl konec. Vláda takový zákon poslala do Sněmovny, ale opozice si ho chtěla upravit. A tak začala jednání mezi naší vládou a opozicí a opozice si do něj nadiktovala a prosadila své požadavky. Ten výsledek všichni známe, byl to politický kompromis. Ale v danou chvíli jediná cesta, jak jsme mohli pandemii řešit. Z nouzového stavu se stalo sprosté slovo. Ale bez něj se s tou kritickou situací nebylo možné vypořádat. Jedním z klíčových parametrů toho zákona byla jeho omezená platnost, a sice do konce února letošního roku. Dnes je situace jiná. Potýkáme se s variantou omikron, která má prokazatelně menší zdravotní rizika. I tak nám však na tuto nemoc umírají desítky lidí denně, dvacet jedna až sedmitýdenní průměr. Doposud navíc neznáme všechny dlouhodobé zdravotní dopady této nemoci. Kromě těch prokázaných, jako je chronická únava, nespavost, neschopnost se soustředit, jsou k dispozici studie, které naznačují, že covid způsobuje v nemálo případech například poškození srdečního svalu. O tom se nyní nemluví. Ba co víc, z některých kroků vlády by člověk snadno nabyl dojmu, že covid vlastně zmizel, nebo minimálně nepředstavuje žádné riziko. Ministerstvo zdravotnictví rezignovalo na jakoukoliv podporu očkování proti této nemoci. Všechny řeči o připravené kampani na podporu očkování, o door-to-door očkovací strategii anebo 200 tisících PCR testech mávnutím kouzelného proutku se ukázaly jako - řeknu to decentně - přehnané. Nyní máme rekordní počty nově nakažených. Do karantén padají školy, zdravotníci, v některých městech doprava přechází na prázdninový režim, protože nemají řidiče. Paralyzovány jsou menší i střední podniky, které nemají lidi. Problém s nedostatkem lidí mají i nejrůznější další odvětví, přesto od ministra zdravotnictví Válka slyšíme jediné, že situace je nadmíru výtečná. Pan ministr slibuje v médiích, že co nevidět přijde konec všech opatření. Pokud se v chaosu nařízení, která ministerstvo chrlí, ještě dobře orientuji, tak teď i platí, že 30 dnů po pozitivním testu se člověk nemusí testovat, a podobně. Abych nebyla špatně pochopena, nekritizuji to. Nejsem odborník na epidemii a hodnocení jeho výroků a nových opatření ráda přenechám jiným. Ale působí to na mě trochu dojmem, jako bychom tomu všemu nechali naprosto volný průběh. Jako by si vláda řekla: omikron není takovým rizikem, pojďme to pustit a uvidíme, co se stane. Ale přiznávám se, že mám obavy, co bude dál. Co když se po omikronu objeví jiná, a nechci malovat čerta na zeď, a nebezpečnější varianta? Dnes ale všechny kroky této vlády působí demotivačně nejen k očkování, ale i dodržování nařízených opatření. Ale respektuji, že toto je vaše strategie. A přiznávám, že z tohoto bohorovného přístupu mám strach, protože tuším, co všechno covid dokáže. Ale pokud na jedné straně říkáte, že je vše v pořádku a s covidem se musíme naučit žít, tak nechápu váš tlak na novelu pandemického zákona ve stavu legislativní nouze. Já se tedy musím zeptat - proč? Jaké jsou k tomu důvody? Máte nějaké analýzy odborníků, které predikují, že po omikronu přijde horší varianta? Nebo se chystáte změnit přístup? Můžete předložit tyto studie a analýzy? Pracujete na tom s některou ze zahraničních respektovaných institucí? Jaký je na to názor odborníků na právo z nějaké respektované školy, třeba z Karlovy univerzity nebo Masarykovy univerzity? Jaký je názor ústavních soudců? Ve svém programovém prohlášení píšete: Každou novou regulaci důkladně zvážíme na základě analýzy očekávaných dopadů. Legislativní návrhy potřebné k plnění programového prohlášení budou předkládány standardní legislativní cestou a před jejich předložením do vlády se k nim vyjádří odborníci v rámci Legislativní rady vlády. Tak kde to prosím je? Nebo už toto programové prohlášení vlády neplatí v této části? Jsem přesvědčena, že pro projednávání ve stavu legislativní nouze objektivní důvody prostě nejsou. Vláda slovy ministra Válka počítá s tímto zákonem jako s pojistkou do budoucna. Do jakého budoucna prosím? Je to na rok, na dva, na sto? Ale především do Sněmovny skutečně přišel legislativní paskvil, který není možné schvalovat v rámci jednoho dne. Pokud je pan poslanec Jakub Michálek schopný říct, že časové omezení zřejmě vypadlo omylem, pak se ptám: Co ještě dalšího vypadlo omylem? A co tam omylem asi ještě chybí? A proč máme tedy ministra pro legislativu? Neměl to být náhodou on, kdo se svými náměstky bude hlídat vládní návrhy, aby do Sněmovny neodcházely legislativní zmetky? Už jen to by mělo být jasným signálem, že zákon je třeba projednat ve standardním režimu. A i když ve vysílání signálů zatím tato vláda exceluje, tak s přijímáním je očividně zatím ve slabší kondici. Já zde i přiznám, že si nedovedu představit, jak by musel být ten návrh upraven, aby ho náš klub podpořil. Ale jistě by se alespoň odstranily některé problematické pasáže a hlavně by byl podroben diskusi, protože to se doteď v podstatě nestalo. Nesouhlasím s argumentem, že zákon musíme přijmout, protože na konci února skončí platnost současnému pandemickému zákonu. Mám pro to jednoduchý důvod. Pokud by se nedej bože epidemická situace zhoršila natolik, že by bylo potřeba přijmout zásadnější omezení, tak tu máme přece nouzový stav. Ten byl od počátku připravován pro podobné situace. Není žádný rozumný důvod přijímat další zákon, když už zde jeden máme. To, že je nouzový stav zpolitizovaný, je pravda. Ale přece nebudeme kvůli tomu, že jste si na dehonestaci nouzového stavu dělali kampaň, teď měnit zákony. A ještě navíc v nouzovém legislativním stavu. A teď k věcným výhradám. Už jsem zmínila, do Sněmovny přišel návrh, kde chybí ten nejzásadnější parametr, konec účinnosti zákona. To znamená, chceme vystavit bianko šek pro vládu bez jakéhokoliv omezení? [[(14.30 hodin)]] Chybí mi tam také kontrolní mechanismy Poslanecké sněmovny. Myslím, že by pandemický zákon neměl dávat možnost ministrům dělat razantní zásahy do svobodného života lidí bez jakékoli kontroly už proto, že taková možnost by mohla být snadno zneužitelná. Značně slabé je podle mého i ustanovení o náhradě škod, kdy má být hrazena pouze skutečná škoda, nikoli ušlý zisk, který je jednoznačně dominantní škodou v případě pandemie. Navíc návrh počítá s tím, že poškozený bude muset prokázat, že škodu nebylo možné odvrátit. V nouzovém stavu musí stát prokázat, že si škodu způsobil sám poškozený, jinak je za škodu odpovědný. Které to postavení je výhodnější? Myslím, že odpověď je jednoduchá. Za naprosto nedomyšlený považuji systém možnosti ukládat karantény ústním pokynem nebo esemeskou. Nikde na světě neplatí, že musíte mít mobilní telefon. A jak chcete příkladně dokládat, že ona esemeska opravdu odešla, resp. že ji ten člověk přijal? Jsem fanoušek digitalizace, ale není to možné dělat za každou cenu. Novela pandemického zákona předložená vládou předpokládá, že protikoronavirová mimořádná opatření vydaná podle pandemického zákona budou moci zahrnout širší okruh činností než teď. Úřady budou moci nařídit testování na covid-19 podnikatelům, studentům, žákům, předškolákům, nejen zaměstnancům a jiným pracovníkům. Možnost vydávat opatření mají dostat také ministerstva obrany a vnitra. Toto jsou však jen ty hlavní problémy nového pandemického zákona. Znovu chci vyzvat vládní koalici, aby dodržela slib pana premiéra, že nechce více rozdělovat společnost, a stáhla tento návrh zákona. Pokud je opravdu potřeba, tak se k němu pojďme vrátit v klidu. Nechme si čas, protože opravdu nic nás nenutí nyní tento zákon přijmout. V případě, že by se situace zhoršila, tu máme dostatečné právní možnosti, jak to vyřešit. Prosím, buďme všichni rozumní a pojďme tento zákon dopracovat ve výborech tak, aby byl k něčemu. Děkuji vám.
Dámy a pánové, pěkné odpoledne. Děkuji vám, paní předsedkyně, za váš proslov. A nyní se hlásí k hlasování pan poslanec Kott. Připraví se s přednostním právem pan předseda Fiala. Prosím.
Děkuji za slovo, pane místopředsedo. Vážená vládo, kolegyně, kolegové, já bych pouze pro stenozáznam chtěl uvést, že na předchozím hlasování číslo 2 mám, že jsem byl pro, a ve skutečnosti jsem hlasoval proti. Nezpochybňuji hlasování.
Děkuji. Pouze pro stenozáznam. Děkuji vám. Nyní s přednostním právem se hlásí pan poslanec Radim Fiala a poté je řádně přihlášen pan poslanec Jiří Kobza. Prosím, máte slovo.
Děkuji vám za slovo, pane předsedající. Vážené kolegyně a kolegové, i já se připojuji, a nebojím se to veřejně říct, k obstrukci proti pandemickému zákonu z toho důvodu, že jsem přesvědčen, že je protiústavní, pošlapává práva a svobody občanů v České republice, a jsem přesvědčen, že svobodu si musíme hájit za každou cenu. To znamená, že i já si myslím, že bychom už vůbec pandemický zákon neměli projednávat v legislativní nouzi z toho důvodu, že i sama pětikoalice tvrdí, že je to příprava na něco, co by mohlo přijít až například na podzim v nějaké podzimní sezóně respiračních onemocnění. Jsem přesvědčen, že bychom určitě do podzimu mohli tento zákon projednat a prodebatovat tady v normálním jednacím schématu, to znamená ve třech čteních, a že bychom to určitě stihli, protože ten zákon tu debatu potřebuje. Je v něm navrženo mnoho pozměňovacích návrhů. I pětikoalice na základě toho tlaku revidovala některé věci, které se týkají pandemického zákona, a podává pozměňovací návrhy tak, aby ten zákon pozměnila, protože opravdu nám sem předložila legislativní paskvil. Já se to nebojím říct. Kromě toho, že omezuje například, může omezit podnikání, což je zakotveno v Listině základních práv a svobod, stejně tak může omezit rodinný a soukromý život, to tam všechno je, bez kontroly. A to jsou všechno práva, která nemůžeme omezit jenom tak jednoduchým zákonem z toho důvodu, že jsou zakotvena v ústavě. A právě proto jsou v té ústavě, aby nemohla být den ze dne měněna, ještě v devadesátce, nebo ve zrychleném projednávání, jak si to přeje pětikoalice. Já jsem přesvědčen, že ti, kteří konstruovali Ústavu České republiky a Listinu základních práv a svobod, tak přesně věděli, proč to činí. Protože může přijít jakýkoli režim - a teď zdůrazňuji jakýkoli - který prostě začne pošlapávat práva a svobody občanů. Proto je tady ústava, která je má chránit, nade všechno, nad zákony, nad režimy, nad ministry, nad premiéry, nade všechny je má chránit. A my to teď prostě chceme změnit, a ještě bychom to chtěli změnit nejlépe během jedné nebo dvou hodin. To je přece neskutečné. Neskutečné. A já věřím, že už tímto se tato vláda zapsala do historie. To si myslím, že by mělo být napsané ve všech učebnicích politologie, co se tady odehrává a co jsou to za pokusy a co se tady děje. Teď v této chvíli tady my dneska hovoříme především o té legislativní nouzi, kde tedy chceme změnit ty věci během pár minut. Využíváme k tomu nástroje, které k tomu rozhodně nepatří. Pan předseda Okamura tady přece citoval, k čemu legislativní nouze je: k nějakému obecnému okamžitému ohrožení země. A těch odrážek, k čemu legislativní nouze slouží, tam bylo samozřejmě daleko víc. A nezaznamenal jsem, že by se dnešní situace týkala jakékoli z nich. Notabene když zde mluvíme o covidu, možná covidové pandemii, ohrožení občanů a podobně, o obrovských nárůstech nově pozitivních, které samozřejmě jsou vyvolány tím povinným testováním úplně všude, diktaturou proti neočkovaným, ale představte si, počty, a já jsem moc rád za to, počty hospitalizovaných se snižují, počty vážně nemocných a ohrožených se snižují, přestože... Poznámka z pléna.) Ano pane doktore, myslím si, že ano, že tomu tak je, zvyšují se počty pozitivních, to říká každá televize. A jsem přesvědčen a přeju si to, aby se nám počty hospitalizovaných a vážně zdravotně ohrožených nenavyšovaly. Z toho důvodu mnoho států Evropy, například Velká Británie, Španělsko a podobně, ustupuje od všech protiepidemických opatření a považuje koronavirovou pandemii už ne za pandemii, ale endemické onemocnění, to znamená, že se k němu bude chovat jako ke každému jinému onemocnění a k jeho sezónnosti a podobně. Bude ho samozřejmě léčit, budou na to systémy. Ale už to nepovažuje za pandemii, tak aby vlády těch států musely vyhlašovat složitá opatření, která právě můžou bránit svobodám a právům občanům té země. Jsem přesvědčen, že občané jsou na to hodně hákliví, a nejenom občané České republiky, kteří tady přes čtyřicet let zažívali totalitu a socialismus. Ale vidíme, že demonstrace proti epidemiologickým opatřením jsou po celé Evropě. A jestli to nevíte, tak ve Francii už je například dva roky nouzový stav. Francie se potýká s demonstracemi každý týden. A je to čím dál horší. Takže vlády jednotlivých zemí musejí zvažovat na lékárnických vahách, co je pro ně ještě únosné a co ne, co narazí na tvrdý odpor nejenom opozice, ale hlavně občanů té země. A to si myslím, že je nejdůležitější. [[(14.40 hodin)]] Ale vraťme se k legislativní nouzi, protože to je věc, kterou teď konkrétně projednáváme. A já zde mám právě práci, která se v oboru právo zabývá právě stavem legislativní nouze. Je to práce pana magistra Adama Vízdala z roku 2013/2014 a katedry ústavního práva a politologie. Tato práce se zabývá zevrubně ústavněprávními aspekty a analýzou takzvaného stavu legislativní nouze, a to i v evropském kontextu, to znamená, kdy to používat, kdy to nepoužívat a podobně. Dovolte, abych z té práce tady citoval, protože pro některé z nás to může být edukativní věc, pro některé z nás to může být zajímavá věc a pro spoustu politiků bych doporučoval, aby si z toho vzali ponaučení: Základem ústavního práva každého státu je vymezení základních práv a svobod občanů, přičemž ústavní regulace základních práv a svobod je determinována především faktickými možnostmi této státní regulace a zdroji, které má daný stát k dispozici. Například právo na ochranu zdraví není pouze věcí ústavy, nýbrž zejména možností společnosti a pokroku lékařských věd a podobně. Ústavní úprava základních práv a svobod musí navíc působit v souladu s dalšími normativními systémy, například morálkou, náboženstvím, politikou a podobně. Jádro naprosté většiny ústav tvoří ústavní úprava vztahu veřejné moci a jednotlivce. Naše ústava tento vztah přímo nespecifikuje, zejména proto, že se při jejím utváření nepodařilo dosáhnout shody ve věci případných úprav Listiny práv a svobod. Proto bylo přijato kompromisní řešení, podle kterého není tato Listina přímo součástí ústavy, nýbrž takzvaného ústavního pořádku. Na právní povaze úpravy základních práv a svobod to však nic nemění. Sestavit vyčerpávající seznam práv a svobod občanů ani není možné. Musíme se proto řídit tím, která práva a svobody jsou ústavodárcem považována za základní. Listina je tedy nejen listinou základních práv, nýbrž současně i svobod. Jsou v ní také často zaměňovány pojmy právo a svoboda. V Listině je proto třeba pod právy rozumět ustanovení, ze kterých plynou určitá oprávnění občanů vůči státu. Svobody jsou pak spjaty s vymezením autonomních prostorů, do kterých nemá stát, respektive veřejná moc, zasahovat, například majetek nebo soukromí. Další rozdíl mezi právy a svobodami spočívá v tom, že v případě základních práv je třeba poukázat na jejich zakotvení v ústavním předpise, kdežto v případě svobod to není nutné. Lidé se rodí svobodní - čl. 1 Všeobecné deklarace lidských práv a čl. 1 Listiny - já bych byl rád, aby to tak zůstalo - a proto nemusí prokazovat, že jim právo přiznává nějakou konkrétní svobodu. Svoboda je tak projevem přirozenoprávnosti. Občané proto mohou dělat vše, co jim zákon nezakazuje. Jednotlivá práva mají svůj základ v právních předpisech a k jejich uplatnění vůči orgánům veřejné moci je třeba jejich existenci prokázat. V případě svobody by naopak měl orgán veřejné moci prokázat, že zákon jedinci určité jednání zakazuje nebo přikazuje. To je docela podstatné rozlišení a má úzký vztah i k projednávané novele, respektive k tomu, jak působí na omezení základních práv a svobod. Listina základních práv a svobod je vytvářena na přirozenoprávním pojetí základních práv, jak o tom svědčí i její preambule, která výslovně zdůrazňuje uznání neporušitelnosti přirozených práv člověk a práv občana. Zmiňuje se také o obecně sdílených hodnotách lidství. Také čl. 1 Listiny vyjadřuje základ, na kterém mám být úprava základních práv a svobod v Listině budována. Jde o názor, že tato práva a svobody nepocházejí z vůle státu, který je může jen zakotvit. Jejich základem je podle ústavodárce to, že lidská bytost je sama o sobě souborem určitých práv. Tato práva může stát jen garantovat, nemůže je však zrušit, jak to potvrzuje čl. 1 Listiny, a společnost má právo si taková práva a svobody hájit, čl. 23 Listiny. Chtěl bych jenom říct, že o to se tady právě snažíme. Snažíme se hájit naše práva a svobody zakotvené v základní Listině práv a svobod, a taková listina nám přímo umožňuje, abychom to dělali. To znamená, že postupujeme podle ústavy. Což je přesně opět příklad hanebného pandemického zákona a jeho ještě horší novely. V kontextu Listiny je důležitým problémem i otázka prostředků ochrany lidských práv. Pozitivistický přístup k základním právům a svobodám člověka klade důraz na jejich prosazení a na jejich nezadatelnost. Mají-li však mít ústavní úpravy základních práv a svobod povahu subjektivního veřejného práva, musí být bez ohledu na svůj původ i pozitivněprávně zakotveny, aby je bylo možno prosadit vůči státní moci. V Listině jsou zakotveny práva a svobody, které - za prvé - jsou ústavně zaručené, je tedy zaručeno, že se jimi bude řídit nejen výkonná moc a soudnictví, které jsou vázány ústavou, nýbrž i zákonodárná moc. A o to se tady právě snažíme. Mají zvláštní obsah - zajišťují autonomii prostorů jedince chráněných před zásahy veřejné moci, v možnosti jednotlivce účastnit se na správě veřejných záležitostí a také v nárocích jedince vůči státu, aby s ním zacházel stejně jako s jinými a nediskriminoval ho. Vznikají přímo na základě ústavy nebo mezinárodní smlouvy, nikoli z konkrétního právního vztahu, jsou proto trvalé v závislosti na pobytu na území nebo státním občanství a mají stejný rozsah pro všechny jedince, jako lidská práva mají trvalou platnost a jako základních práv se jich lze dovolat od 8. února 1991 - a my bychom byli rádi, aby to pokračovalo - kdy nabyla Listina účinnosti, s ohledem na jejich přirozenoprávní charakter je jejich konstitucionalizace aktem deklaratorním, nikoliv konstitutivním. Za další. Nelze s nimi právními úkony disponovat, neboť jsou nezadatelné a nezničitelné, jsou pro všechny jedince stejné, je možné je však nevyužít. Za další. Jsou vymahatelné vůči státu prostřednictvím nezávislé soudní moci, popřípadě mezinárodního orgánu. I když naše ústavní předpisy neuvádějí tento postulát výslovně, lze jej dovodit z čl. 1 ústavy, podle kterého je Česká republika výslovně demokratický právní stát založený na úctě k právům a svobodám člověka. Z toho také plyne, že všechny státní orgány se tímto pravidlem musí řídit. Základní práva a svobody jsou také pod ochranou soudní moci. Nejen Ústavní soud, nýbrž i obecné soudy musí při svém rozhodování tato práva a svobody chránit, protože orgány výkonné moci jsou pod soudní kontrolou. Je tím zajištěna ochrana základních práv a svobod v této oblasti státní moci a platí i pro zákonodárce, který je vázán ústavními předpisy. No a samozřejmě, kdyby se nám nepodařilo tento pandemický zákon obstruovat až do konce nebo kdyby nějakým způsobem pětikoalice ho prosadila, čeká nás ústavní stížnost, kdy určitě podáme tento zákon k posouzení Ústavnímu soudu, protože to, co jsem tady četl, je přece jasné: soudy mají práva a svobody občanů chránit. Nejen soudy obecné, ale i soud Ústavní. Tak už se těším na pana Rychetského, jak se k tomu vyjádří. Mějme to na paměti zejména dnes. [[(14.50 hodin)]] Přirozenoprávní základ Listiny je vyjádřen ve druhé větě čl. 1, podle které jsou základní práva a svobody nezadatelné, nezcizitelné, nepromlčitelné a nezrušitelné. Tyto vlastnosti základních práv a svobod se vztahují na všechna základní práva a svobody. To je fakt zajímavá literatura. Myslím, že by to mohla být povinná četba pro všechny naše kolegy z vlády. Nezadatelnost znamená, že je nikdo nemůže nikomu jinému zadat, postoupit, dát do zástavy na určitou dobu a nikdo je nemůže také pominout. Nezcizitelnost má ten důsledek, že taková práva nemůže žádná lidská bytost převést nebo darovat jinému nebo se jich zřeknout. Nepromlčitelnost znamená, že taková práva nezanikají způsobem běžným v soukromém právu, to je jejich nevyužitím v určité lhůtě. Neuplatněním nároku o ně člověk ve vztahu ke státní moci nemůže přijít a ta se nemůže na takovou skutečnost odvolat. Nezrušitelnost znamená, že státní moc je může pouze uznat, prohlásit, nemůže je ale zrušit a prohlásit za neplatné. V tomto ohledu navazují na čl. 1 Listiny ustanovení čl. 23 Listiny a článku 9 odst. 2 ústavy. Listina i ústava v tomto směru vytvářejí předpoklady pro to, aby porušení těchto ustanovení mohlo být kdykoli prohlášeno za neústavní. Stát tato práva netvoří, nýbrž prohlašuje a garantuje. Jejich nositelé je však mohou, ale také nemusí využít. - Takže teď jsem se také dočetl, že možná slovo, které používáme, protiústavní, není zcela správné, ale odteď budu používat slovo neústavní. Některá ustanovení Listiny jsou východiskem pro uplatnění koncepce právního státu. Jedná se zejména o čl. 1 ústavy a čl. 2 Listiny. Je v nich zdůrazněna determinovanost státu demokratickými hodnotami a jeho ideologická anebo náboženská neutralita, které jsou zárukou zajištění svobody a důstojnosti člověka ve společnosti. K zajištění respektování postavení jedince v podmínkách právního státu patří i sebeomezení státní moci, kterou lze uplatňovat jen v případech, mezích a způsoby, které stanoví zákon. S tím souvisí i ustanovení čl. 2 odst. 3 Listiny, podle kterého každý může činit, co není zákonem zakázáno, a nikdo nesmí být nucen činit, co zákon neukládá. Tím je zásadně omezena veřejná moc, výhrada zákona, ve vztahu nejen k jednotlivci, nýbrž vůči každému, na koho se vztahuje a vůči komu je uplatňován. Této zásady se mohou dovolávat i právnické osoby soukromého práva jako občanská sdružení, obchodní společnosti a podobně. Což je opět velmi důležité zmínit ve vztahu k dnes projednávané novele, která výrazně omezuje i činnost právnických osob. Koneckonců zákon o Ústavním soudu v § 72 odst. 1 výslovně umožnil, aby ústavní stížnost podávaly i právnické osoby. Toliko úvodem a nyní přejděme k definici přípustných forem a způsobů omezení základních práv a svobod. Konkretizace základních práv a svobod se často překrývá s problematikou jejich omezení. K obojímu je třeba zákona. Rozdíl mezi nimi je však v požadavcích na tyto zákony. Požadavky na zákon omezující základní práva jsou podstatně náročnější než požadavky na konkretizaci základních práv zákonem, pokud nejde současně o jejich omezení. Při omezování základních práv a svobod je nutno respektovat tyto požadavky: uznávat přirozenoprávní základ práv a svobod, respektovat mezinárodní závazky České republiky. Pro zásah do základních práv platí určitá obecná pravidla. Již Listina obsahuje řadu ustanovení výslovně umožňujících omezení základních práv a svobod. Jde zejména o taková ustanovení, která počítají s možností stanovit povinnosti. Podmínkou však je, že se tak stane toliko na základě zákona a v jeho mezích a jen při zachování základních práv a svobod. Pokud by měla být stanovena povinnost, která zasáhne do základního práva, tak nestačí splnění podmínek čl. 4 odst. 1 Listiny, neboť musí být splněny přísnější podmínky čl. 4 odst. 2. Omezení základních práv je možné podle čl. 4 odst. 2 Listiny jen zákonem a za podmínek stanovených Listinou. V tomto případě - poslouchejme pozorně - již nestačí pouhé zmocnění v zákoně pro nižšího normotvůrce, což je například vláda, nýbrž omezení musí být uvedeno přímo v zákoně a ten musí splňovat podmínky stanovené Listinou. To jsou velmi důležité informace pro vládu a také pro Ústavní soud, který bude naši případnou ústavní stížnost posuzovat. Dalším pravidlem pro zásah do základních práv je zákaz diskriminace při omezení základních práv. To znamená, že zákonná omezení základních práv a svobod musí platit stejně pro všechny případy, které splňují stanovené podmínky. Klíčovým pro omezení základních práv a svobod v České republice je také pravidlo zachování podstaty základního práva. Podle čl. 4 odst. 4 Listiny při používání ustanovení o mezích základních práv a svobod musí být šetřeno jejich podstaty a smyslu. Taková omezení nesmějí být zneužívána k jiným účelům, než pro které byla stanovena. Z výše uvedeného je zřejmé, že veškerá omezení základních práv a svobod musí být přiměřená a musí je omezovat v nezbytně nutné míře, což je jeden z hlavních nepsaných principů právního státu. A to samozřejmě ten zákon, který jste předložili, vážená pětikoalice, nesplňuje. Nebo možná splňuje s vaším pozměňovacím návrhem, ale jestliže v něm máte na dobu neurčitou, tak už tady narážíte na to, že prostě nesplňujete základní věci, které se týkají Listiny práv a svobod, že pokud omezujete svobodu nebo práva občanů, je to jen na nezbytně nutnou dobu a ne na dobu neurčitou. Ústavní úprava bezpečnostních situací v České republice. Nedílnou součástí suverenity České republiky je zajištění její bezpečnosti. Ústava a ústavní zákon č. 110/1998 Sb., o bezpečnosti České republiky, ve znění pozdějších předpisů, vytvářejí komplexní rámec řešení bezpečnostních situací. Státní suverenita má nejen vnější, ale i vnitřní stránku, kterou je ochrana demokratických základů republiky, ochrana životů, zdraví a majetku. V tomto smyslu lze chápat pojetí ústavního zákona č. 110/1998 Sb., o bezpečnosti České republiky, ve znění pozdějších předpisů, který realizaci těchto hodnot a jejich ochranu považuje za základní povinnost státu. Doplněná ústavní úprava bezpečností situace se rozšiřuje i na mimořádné situace ohrožující i vnitřní pořádek a bezpečnost, životy a zdraví, majetkové hodnoty nebo životní prostředí. Tyto mimořádné situace lze označit jako nouzový stav, stav ohrožení státu nebo válečný stav. Tedy nikoli je podřadit pro standardní, nikoli ani ústavní zákon, který se nazývá například pandemický. Myslím, že to je důležitý odstavec. Podle čl. 2 se charakterizují krizové situace, které ohrožují běžný chod státu, a taktéž stavy, které se podle povahy mimořádných situací vyhlašují. Jednotlivé krizové stavy jsou jako jednotlivé krizové situace faktickým stavem. [[(15.00 hodin)]] Nouzový stav státu však není situace, která by měla předvídaně především politický charakter. Jeho vyhlášení je vázáno zejména na situaci živelních pohrom, ekologických a průmyslových havárií, nehod nebo jiných nebezpečí, které ve značném rozsahu ohrožují životy, zdraví nebo majetkové hodnoty, avšak dodáváme, i vnitřní pořádek a bezpečnost. A dále: Působnost a pravomoc státních orgánů a orgánů územních samosprávných celků a práva a povinnosti osob fyzických a právnických při přípravě na krizové situace, které nesouvisejí se zajišťováním obrany České republiky před vnějším napadením, upravuje zákon č. 240/2000 Sb., o krizovém řízení a o změně některých zákonů, krizový zákon. Tedy opět nikoli žádný jiný zákon, tím méně pandemický. A my na to upozorňujeme už dva roky. Už u předešlé vlády jsme říkali, že můžeme novelizovat zákon na ochranu veřejného zdraví a že máme ještě krizový zákon a že prostřednictvím těchto dvou zákonů jsme schopni tu pandemii řídit a že u toho nemusíme omezovat práva a svobody jednotlivých občanů nějakým nesmyslem, který má jméno pandemický zákon. Nouzový stav, jak víme, vyhlašuje vláda nebo její předseda s dodatečným schválením vlády. Vláda je však povinna neprodleně informovat Poslaneckou sněmovnu o vyhlášení nouzového stavu. Současně s vyhlášením nouzového stavu musí vláda vymezit, která práva stanovená ve zvláštním zákoně a v jakém rozsahu se v souladu s Listinou základních a práv a svobod omezují a které povinnosti a v jakém rozsahu se ukládají. Nouzový stav se vyhlašuje po dobu třiceti dnů s možným prodloužením Poslaneckou sněmovnou. Takže i ten nouzový stav, který byl v mnoha státech vyhlášen, má nějakou omezenou dobu a po třiceti dnech ho prostě přezkoumá Sněmovna, hlasuje buď o jeho prodloužení, nebo o zrušení. A vy navrhujete, vážená pětikoalice, svůj pandemický zákona na dobu neurčitou. Smyslem každé ústavy je regulace společenských vztahů, a to jak v dobách klidu a míru, tak i v krizových situacích. Ústavy počítají s nutností aktivizovat společnost v krizových situacích, ať již jde o krizové situace probíhající nezávisle na úmyslu člověka. Opatření aktivizace společnosti mají svůj počátek, například vyhlášení stavu nouze, i svůj konec, ukončení stavu nouze, respektive jeho zrušení. Ústava poskytuje rámec pro podmínky, kdo a za jakých okolností uvádí společnost do těchto zvláštních mocenských situací. Stát by měl vždy pečlivě zkoumat, zda konkrétní krizová situace skutečně vyžaduje vyhlášení mimořádného stavu a v jakém rozsahu má být po dobu trvání mimořádného stavu zasahováno do práva a povinností. Krizová situace nastoluje před veřejnou moc otázku podmínek, za nichž lze nebo je nutno mimořádná opatření přijmout. Tyto podmínky, respektive meze nezbytnosti, je možno spatřovat v následujících předpokladech: Za prvé při posuzování důvodnosti opatření je nutno posoudit, jsou-li mimořádná opatření vůbec nutná a zda je nebezpečí, které hrozí, reálné. My si myslíme, že v současné době ne. Za druhé při posuzování přiměřenosti opatření je nutno posoudit, zda jsou navrhovaná opatření přiměřená rozsahu, intenzitě a povaze dané krizové situace, zda jsou adekvátní tomuto nebezpečí, které hrozí. Taková opatření jsou namístě, když jsou například ohroženy životy nebo zdraví lidí. Naprosto stěžejní věc ve vztahu k novele pandemického zákona: Žádné mimořádné opatření nelze protahovat nad rámec časové nezbytnosti. A o tom jsme už tady hovořili, kde, abych byl korektní, ve vašem původním návrhu pandemického zákona je doba neurčitá. To věřím, že by i pan Rychetský v tom zákoně určitě opravil. Omezující opatření musí být vždy dočasná. Zákonné rámce omezení lidských práv nemohou být neomezené a nekonečné. A teď pojďme k ústavněprávní deskripci a analýze předpokladů a podmínek takzvaného stavu legislativní nouze, zkráceného legislativního procesu, který svým rozhodnutím stanovila pro novelu pandemického zákona předsedkyně Sněmovny Pekarová Adamová. Projednání návrhu zákona nebo jeho změny ve zkráceném jednání ve stavu legislativní nouze představuje zákonem stanovenou výjimku z řádné zákonodárné procedury, jejíž důvodnost je založena nikoliv na konsenzu mezi poslanci napříč politickým spektrem, nýbrž na závažnosti situace, na kterou je podle názoru vlády třeba bezprostředně reagovat přijetím zákona nebo jeho změnou. Takové okolnosti ve vztahu k novele pandemického zákona nenastaly. Ustanovení § 99 odst. 1 jednacího řádu vymezením důvodu pro vyhlášení stavu legislativní nouze neomezilo aplikaci tohoto postupu na určité konkretizované okolnosti, jak to činí čl. 8 ústavního zákona č 110/1998 Sb., o bezpečnosti ČR, nýbrž stanovilo intenzitu jejich závažnosti. Zkrácené jednání je tak podmíněno existencí mimořádné okolnosti a intenzitou možného negativního důsledku na jednu z obecně vymezených chráněných hodnot, a to práva a svobody občanů, bezpečnost státu nebo ochrana majetku. To už v případě onemocnění covid-19 taktéž neplatí, jestliže za jeho nejzávažnější společenský dopad je konsenzuálně považováno vytížení či přetížení kapacit nemocnic, respektive jejich speciálních pracovišť jednotek intenzivní péče. Za mimořádnou okolnost i ve smyslu nálezu Ústavního soudu je možno považovat jen takovou okolnosti, která se zjevně vymyká běžnému průběhu politických procesů vnitřních a vnějších, anebo může jít o okolnost, jakou představují přírodní katastrofy. Samotnou důvodnost vyhlášení stavu legislativní nouze je pak nezbytné posuzovat s ohledem na dobu rozhodování a rozsah informací, jež byly v této době k dispozici. Dále je nezbytné poměřovat též intenzity důvodů stavu legislativní nouze ve vztahu k omezení dotčených ústavních principů, neboť zájem na zabránění nebo odstranění důsledků by měl s ohledem na chráněné hodnoty podle § 99 odst. 1 jednacího řádu v konkrétním případě převážit nad zájmem na řádném průběhu legislativní procedury. Musí být zřejmé, jaké konkrétní důsledky podle vlády hrozí pro hodnoty vymezené v tomto ustanovení, tedy co odůvodňuje závěr o hrozbě značných hospodářských škod nebo ohrožení základních práv a svobod nebo bezpečnosti státu. Tyto důvody přitom nesmí být svévolné a konkrétní návrh zákona, jehož projednání ve zkráceném řízení vláda navrhuje, musí být schopný zamezit vzniku nebo trvání předmětného ohrožení veřejného zájmu. Nic z toho v případě novely pandemického zákona naplněno není a vyhlášení stavu legislativní nouze je výsměchem zákonům a naprostou nehorázností. Vůbec bychom to neměli akceptovat. Je neskutečné, jak vláda a předsedkyně Sněmovny pošlapávají právo. Ústavní soud se přitom neztotožnil ani s tím, aby za dostatečný důvod omezení ústavních principů vztahujících se k legislativnímu procesu bylo možné bez dalšího považovat pouze odkaz na obecné a hypotetické riziko nepodložené žádnými konkrétními daty, že by případné nepřijetí návrhu zákona mohlo mít negativní dopad na hodnocení České republiky ze strany ratingových agentur, respektive negativní reakci ze strany finančních trhů, i když sám nezpochybnil význam uvedených faktorů pro stav veřejných financí jakož i možnost České republiky prosazovat své zájmy a zájmy jejích občanů. Stav legislativní nouze a zrychlený legislativní proces, to je to, o čem se tady dnes mluví a o čem se bavíme. A hnutí SPD tvrdí, že je nesmysl projednávat pandemický zákon zrychleným procesem anebo v legislativní nouzi, zvlášť když všichni z pětikoalice říkají, že jde o jistotu až na nějakou podzimní vlnu, která teoreticky může přijít. [[(15.10 hodin)]] Tak se na to podívejme blíže. Každý legislativní proces vyžaduje určitý čas. Parlament však musí být připraven na situaci, kdy je nutné legislativní proces urychlit. I parlamenty zemí s dlouhou demokratickou tradicí mají nástroje na urychlení tohoto procesu, ať již jde o institut legislativní nouze, či o jiné nástroje, které umožňují zrychlení legislativního procesu. V České republice se používá pro tento jev termín zkrácené jednání. Profesor Gerloch používá pro zkrácené jednání termín zrychlený proces. Institut legislativní nouze byl zaveden do jednacího řádu už při jeho samotném prvním přijetí v roce 1995. Tento institut byl jediným nástrojem pro zrychlení legislativního procesu. Ústava neobsahuje žádné podrobnosti týkající se délky a postupu legislativního procesu v Poslanecké sněmovně. Ústava ani neupravuje počet čtení ani lhůtu na projednávání návrhu zákona ve výborech. Jediným detailem parlamentního legislativního procesu, který ústava upravuje, je třicetidenní prekluzivní, tzv. propadná lhůta, ve které musí zákon projednat Senát. Z tohoto důvodu ústava neobsahovala ani žádné instituty pro zkrácení legislativního procesu, neboť by tak předcházela budoucí zákonnou regulaci. V době schválení ústavy v roce 1992 tedy neexistoval ani zákon o bezpečnosti České republiky, který institut zkráceného jednání převzal po inspiraci z jednacího řádu Sněmovny do ústavního textu s tím, že v případě uvedeném v ústavním zákoně o bezpečnosti, kdy je vyhlášen mimořádný stav, nemusela být vyhlašována legislativní nouze, a přesto se mohlo konat zkrácené jednání o návrhu tohoto zákona. Zkrácené jednání bylo zavedeno v rámci mimořádných stavů - válečný stav, stav ohrožení státu - přímo ústavou, a to proto, že obsahuje zkrácení ústavní senátní třicetidenní lhůty. Tato regulace zkráceného jednání na ústavní úrovni neměla žádnou souvislost s tím, jak má vypadat legislativní proces v jiných případech. Neupravovala ustanovení, ze kterých by vyplývalo, že v ostatních běžných případech mimo vnější bezpečnost státu nemohl, či mohl být legislativní proces zkrácen. Novelizací ústavy v roce 1999 byly koncipovány mimořádné stavy, které upravovaly zkrácené jednání tak, aby nebylo v těchto případech nezbytné předem vyhlašovat stav legislativní nouze. Tím ve skutečnosti dosavadní obecná procedurální úprava zkráceného jednání byla zjednodušena na případy vnější bezpečnosti. Přitom byla brána v úvahu dosavadní praxe, která vycházela z toho, že pokud je přijat velmi rigidně procesně upravený stav legislativní nouze, bylo možno zkrácené jednání v mimořádných situacích aplikovat i pro účel bezpečnosti státu. Ústavní zákon o bezpečnosti České republiky tak využil znalostí s aplikováním stavu legislativní nouze a zkráceného jednání a zakotvil jej v modifikované podobě do ústavní novely. Stav legislativní nouze po přijetí zákona o jednacím řádu Poslanecké sněmovny v roce 1995 byl jediným nástrojem pro zrychlený proces, s výjimkou případu přijetí zákona na základě rozhodnutí Rady bezpečnosti, kdy nebylo potřeba stav legislativní nouze vůbec vyhlašovat. Je třeba si také uvědomit, že jednací řád v roce 1995 zcela nově zavedl trojí čtení, a tím se legislativní proces značně prodloužil. V té době však neexistoval Senát, tak velké potíže délka legislativního procesu nepřinášela, protože zákony z Poslanecké sněmovny se postupovaly přímo prezidentu republiky. Myslím, že by to byl zajímavý systém i dnes, kdyby bylo o Senát míň. Přesto už byl v roce 1995 stav legislativní nouze využit. Kromě stavu legislativní nouze bylo možno zkrátit legislativní proces i jiným způsobem, který po vzniku Senátu má omezené možnosti. Bylo možné, stejně jako dnes, zkrátit šedesátidenní lhůtu na projednávání návrhu ve výborech se souhlasem navrhovatele na jeden den. Bylo možné projednat návrh zákona ve třech čteních na téže schůzi Sněmovny. Dokud neexistoval Senát, bylo možné projednat a schválit vládní návrh zákona během několika dní. Až poté, co vznikl Senát, začaly praktické problémy s tím, že zákon byl schválen později, než vláda původně předpokládala. Ke změně však došlo až poté, kdy bylo nutno přijmout řadu návrhů v rámci přípravy přistoupení České republiky k Evropské unii. V roce 2000 byl přijat institut vyslovení souhlasu s návrhem zákona v prvním čtení, prostřednictvím novelizace § 90 jednacího řádu, který v odst. 2 stanoví: "Navrhovatel může současně s návrhem zákona navrhnout Sněmovně, aby s návrhem zákona vyslovila souhlas již v prvém čtení. Odůvodnění takového návrhu musí být uvedeno v důvodové zprávě. V případě, že důvodem je provedení závazků vyplývajících ze smluv, kterými je Česká republika vázána, předloží předkladatel k návrhu český překlad úplného znění těch právních norem, které mají být provedeny." Ovšem tento institut, je-li navržen, lze na rozdíl od stavu legislativní nouze vetovat dvěma poslaneckými kluby. V českém zákonodárném prostředí pojem zkrácené jednání zahrnuje kromě jednání ve stavu legislativní nouze již v prvním čtení také zvláštní případ projednání zákona při ohrožení bezpečnosti státu nebo při hrozbě válečného konfliktu a přijetí zákona na základě rozhodnutí Rady OSN o akcích k zajištění míru a bezpečnosti podle § 100 jednacího řádu. Vyhlášení válečného stavu a vyhlášení stavu ohrožení státu nebylo za doby existence státu využito. Zvláštní jednání, které zahrnuje možnost zkrácení procedury projednávání zákonů, je také výše zmíněné jednání o návrhu, s nímž vláda spojila žádost o vyslovení důvěry. Vláda může mít k tomuto kroku tři různé motivy: jednak morální, kdy vláda považuje určitý návrh zákona za tak zásadní, že v případě jeho nepřijetí by považovala svou další existenci za nemyslitelnou, nebo se vláda snaží urychlit zákonodárný proces a pojistit si přijetí zákona, pokud v Poslanecké sněmovně převládá snaha o udržení politické stability a zachování současné vlády u moci. Stav legislativní nouze a řádný legislativní proces. Podle § 99 odst. 1 jednacího řádu Sněmovny vyzve vláda předsedu Sněmovny k vyhlášení stavu legislativní nouze na určitou dobu. Poslanecká sněmovna musí stav legislativní nouze potvrdit, zrušit nebo omezit. Předseda Sněmovny však může odmítnout návrh vlády na projednání předložených vládních návrhů ve zrychleném jednání, a tak nemusí připustit projednávání zákonů ve stavu legislativní nouze. To se tady asi nestane, protože předsedkyní Sněmovny je paní Pekarová Adamová. Také Sněmovna může odmítnout projednávání zákona v legislativní nouzi tím, že poslanci na počátku schůze nepotvrdí v hlasování, že uvedený stav trvá. K tomuto bodu předseda Sněmovny otevře rozpravu, ve které se poslanci mohou vyjádřit, mohou podávat různé procedurální návrhy. O všech těchto návrzích Sněmovna hlasuje. Před projednáváním každého návrhu zákona Sněmovna v hlasování rozhodne, zda jsou podmínky pro jeho projednávání ve zkráceném jednání. Pokud by shledala, že podmínky pominuly, nemůže být takto návrh zákona projednán. Také k tomuto bodu před hlasováním je otevřena rozprava. Poté zpravodaj přednese návrh usnesení výboru, který doporučí přijetí nebo zamítnutí zákona, může doporučit otevření obecné rozpravy nebo její upuštění k navrhovanému zákonu ve druhém čtení. O návrhu výboru Poslanecká sněmovna hlasuje. [[(15.20 hodin)]] V podrobné rozpravě, případně v obecné, lze podávat pozměňovací návrhy. Ve třetím čtení, které následuje hned po druhém, zahájí předseda Sněmovny rozpravu, ve které lze podávat jen legislativně technické návrhy. Po skončení třetího čtení zpravodaj seznámí Sněmovnu se všemi podanými návrhy, o kterých následně plénum hlasováním rozhodne. Teprve pak se hlasuje o celém návrhu zákona, popřípadě i s odhlasovanými pozměňovacími návrhy. Ve stavu legislativní nouze může být projednán pouze návrh vlády, který vychází z legislativních pravidel této vlády, a tomuto návrhu musí předcházet podrobná analýza právního a skutkového stavu. - Bylo toto v případě novely pandemického zákona dodrženo? Zatím myslím, že to nevypadá, ale určitě až se dostanou ke slovu kolegové z pětikoalice, tak se jich zeptáme, jestli opravdu byla zpracována podrobná analýza právního a skutkového stavu, a chtěli bychom ji vidět. Ohromným rizikem při stavu legislativní nouze, jak vidíme doslova v přímém přenosu, je snadná zneužitelnost tohoto institutu, protože nedává možnost poslancům, kteří jsou v menšině, zablokovat jednání o návrhu zákona, jako je tomu u řádného projednávání návrhu zákona v prvním čtení. Stav legislativní nouze byl totiž koncipován k jinému účelu, pro přijímání nekonfliktních návrhů zákonů za mimořádných okolností, návrhů, na kterých panuje politická i celospolečenská shoda. Je tohle případ pandemického zákona a jeho novely? Ani omylem! A myslím, že to není jen případ toho, kdy jednotliví politici nebo politické strany mají opačný názor na projednávání a vůbec na celý pandemický zákon, ale řekl bych, že i společnost je dost rozdělena v chápání pandemického zákona a že rozhodně to není zákon, který by společnost přijímala jako jeden člověk, že je v pořádku, že je potřebný a že ho potřebujeme. Přitom země nám geograficky a historicky blízké, jako Německo, Rakousko, mají mnohem přísněji nastavená kritéria pro přijímání návrhů zákonů v legislativní nouzi, jak o tom ještě dnes budu hovořit. Zákonodárný proces ve stavu legislativní nouze. Zákon o jednacím řádu Poslanecké sněmovny - § 99 odst. 1 až 9 - upravuje situaci, kdy nelze trvat na obecné zákonodárné proceduře a je třeba jednat urychleně. K tomu slouží úprava zákonodárného procesu ve stavu legislativní nouze. Ve stavu legislativní nouze lze projednávat zákony za mimořádných okolností podle § 99 odst. 1, jestliže jsou zásadním způsobem ohrožena základní práva a svobody občanů, jestli je zásadním způsobem ohrožena bezpečnost státu, anebo kdy hrozí státu značné hospodářské škody. Tak mi prosím řekněte, do které té odrážky váš pandemický zákon patří. Já to ještě jednou zopakuji. Jsou tedy tři: 1. zásadním způsobem jsou ohrožena základní práva a svobody občanů, 2. zásadním způsobem je ohrožena bezpečnost státu a 3. kdy hrozí státu značné hospodářské škody. Tak prosím, to bych potom také chtěl, abyste si poznamenali, až budete hovořit, kam pandemický zákon podle vašeho názoru patří, abyste mohli využít stav legislativní nouze. Návrh na vyhlášení takového stavu může podat pouze vláda a vyhlašuje jej předseda Poslanecké sněmovny na určitou dobu. Sněmovna určí, na jakou dobu může stav legislativní nouze trvat, může zrušit nebo omezit dobu, na niž byl tento stav vyhlášen, to znamená, Sněmovna může určit jen dobu, než se projedná návrh zákona. Návrh na vyhlášení takového stavu může být vyhlášen ve vztahu k určitému návrhu zákona do doby, než se projedná. Smyslem institutu legislativní nouze je, že předložený vládní návrh zákona bude projednán ve zkráceném jednání podle § 99. Na rozdíl od obecné procedury se nekoná první čtení, předseda Sněmovny sám přikáže návrh zákona jednomu z výborů, výbor tedy nemá obecnou lhůtu 60 dní, ale stanovenou nepřekročitelnou lhůtu, ve které má předložit usnesení se stanoviskem k návrhu zákona. A proto, pokud stanovisko nepředloží, může být návrh zákona i přesto projednán. V případě, kdy výbor předloží usnesení, navrhne, zda se má konat o návrhu zákona obecná rozprava, o kterých částech se povede podrobná rozprava, a navrhne lhůtu, dokdy má Sněmovna jednání o návrhu zákona ukončit. To všechno je obsahem § 99 odst. 3. Pokud Sněmovna dojde k závěru, že podmínky pro vyhlášení stavu legislativní nouze pominuly před projednáním návrhu pořadu schůze, stav legislativní nouze zruší. To jsme podle mého názoru přesně měli dnes udělat. To byl i případ některých dosud takto vyhlášených stavů restitučního předpisu a volebního zákona. Sněmovna před projednáním vládního návrhu zákona posoudí, zda byly splněny podmínky pro jeho projednání ve zkráceném jednání, a pokud shledá, že důvody pro mimořádný postup nejsou, návrh zákona neprojedná. To je uvedeno v § 99 odst. 5 jednacího řádu. Prvé čtení se vůbec nekoná a ve druhém čtení se nemusí konat obecná rozprava a v podrobné rozpravě o určených částech zákona je omezena řečnická lhůta až na pět minut. Třetí čtení návrhu zákona se nemusí konat až za 24 hodin, ale může následovat bezprostředně po druhém čtení. Každý soudný člověk musí uznat, že použít tyto drakonické omezující podmínky pro projednání zákona, který má zásadním způsobem omezit lidská práva a svobody, je daleko za hranou principů demokracie a právního státu. Z jednacího řádu rovněž vyplývá, že předseda Poslanecké sněmovny v zákonodárném procesu ve stavu legislativní nouze nemá neomezené pravomoci, nelze ani stanovit, jak v takové situaci musí postupovat Senát a prezident republiky. Pouze upravuje rychlost reakce Poslanecké sněmovny na jejich stanoviska k návrhu takového zákona. Takže můžeme s jistotou říci, že v tomto případě Sněmovna ve své roli lídra zákonodárného procesu na celé čáře selhala, hlavně její předsedkyně. Pojďme se podívat na to, jak to vypadá v zemích nám relativně blízkých. Zákonodárný proces v Německu. Vedle běžného legislativního procesu zde současně existují i některé legislativní procesy zvláštní, které se odchylují od standardního legislativního procesu. Nejčastěji bývá zákonodárný proces modifikován na půdě parlamentu u zákonů měnících ústavní normy, takzvaný ústavodárný proces, nebo u zákonů majících vztah ke státnímu rozpočtu. Další odchylky od normálního průběhu legislativního procesu mají za cíl urychlit legislativní proces, ať už ve stavu nouze, či ohrožení státu, nebo v případě takové úpravy, u níž se nepředpokládá konfliktní projednávání. I když se v praxi nejčastěji používá standardní projednávání zákonů, přesto stojí odchylky od běžného legislativního procesu za pozornost. Zákonodárný proces je v Německu upraven tzv. základním zákonem - Grundgesetz für die Bundesrepublik Deutschland, což je via facti Ústava Spolkové republiky Německo. Zrychlený legislativní proces v Německu má své zvláštnosti, které jsou dány především rozdělením kompetencí mezi Spolkovým sněmem a Spolkovou radou, které jsou považovány za dvě komory téhož parlamentu, a také samotnými pravidly legislativního procesu. Podrobnosti upravuje jednací řád Spolkového sněmu. Zákonodárnou iniciativu mají v Německu spolková vláda, Spolková rada a jednotlivé frakce nebo alespoň 5 % členů Spolkového sněmu. [[(15.30 hodin)]] Předložený návrh je projednáván Spolkovým sněmem ve třech čteních, jakož i jednotlivými výbory, avšak od projednání ve výborech je možno na návrh jedné z frakcí nebo 5 % poslanců se souhlasem dvoutřetinové většiny přítomných poslanců upustit. Je-li návrh schválen nadpoloviční většinou hlasů přítomných, je předseda Spolkového sněmu povinen jej neprodleně předložit Spolkové radě. Ta je oprávněna v případě, že má k návrhu připomínky, svolat takzvaný zprostředkovatelský výbor, který má dosáhnout kompromisu mezi oběma orgány. Pokud tento výbor navrhne změny návrhu, hlasuje o něm Spolkový sněm opětovně. V opačném případě je Spolková rada oprávněna proti návrhu podat námitku ve lhůtě dvou týdnů od ukončení jednání ve výboru, čímž návrh vrátí zpět Spolkovému sněmu. Ten na něm může trvat na základě souhlasu nadpoloviční většiny všech svých členů. Pokud je však podání námitky schváleno ve Spolkové radě alespoň dvoutřetinovou většinou všech členů, je k přehlasování námitky zapotřebí hlasů dvou třetin přítomných členů Spolkového sněmu, minimálně však nadpoloviční většiny všech. Návrh zákona je schválen, pokud s ním Spolková rada vysloví souhlas, nepodá-li ve stanovené lhůtě návrh na svolání zprostředkovatelského výboru, nepodá-li ve stanovené lhůtě proti návrhu námitku nebo vezme-li ji zpět, nebo pokud je tato námitka přehlasována Spolkovým sněmem. Přijatý zákon podepisuje spolkový kancléř nebo příslušný spolkový ministr spolu se spolkovým prezidentem, který nemá právo zákon vetovat. I v Německu existují zákony, k jejichž přijetí je zapotřebí souhlasu druhé horní parlamentní komory, v tomto případě Spolkové rady. Jsou to především zákony, které mají vliv na financování celého státu i na financování spolkových zemí. Případné spory o tom, který zákon spadá do této kategorie a který nikoli, rozhoduje Spolkový ústavní soud. Stav legislativní nouze v Německu. V Německu je stav legislativní nouze vytvořen pro dvě situace. První situace nastává, když Spolkový sněm nevysloví spolkovému kancléři důvěru, avšak prezident jej, ač na to má na návrh spolkového kancléře právo, nerozpustí. V takovém případě vykonává až do volby nového spolkového kancléře svou funkci dosavadní spolkový kancléř, avšak s menšinovou podporou Spolkového sněmu. Spolkový kancléř může spolkovému prezidentovi navrhnout, aby vyhlásil se souhlasem Spolkové rady stav legislativní nouze, a to pro konkrétní návrh zákona, k němuž Spolkový sněm již v minulosti odmítl udělit svůj souhlas, ač u něj vláda deklarovala naléhavý zájem. Vidíte, že stav legislativní nouze je v Německu používán velmi, velmi ojediněle, a musí k tomu Německo mít velmi vážné důvody, aby ho vůbec vyvolalo, a přestože vyvolají nouzový stav, tak ještě nemusí být použit a nemusí být povolen i na velmi důležité věci. Druhou situací, která implikuje vyhlášení stavu legislativní nouze, je spojení otázky důvěry s návrhem zákona. Samotné toto spojení má vyjádřit naléhavost takového zákona. Zamítnutí tohoto návrhu Spolkovým sněmem otevírá cestu k vyhlášení stavu legislativní nouze. V podstatě jestli dobře posloucháte, tak v Německu mohou vyhlásit legislativní nouzi pouze v případě, že by mohlo dojít k paralýze buď Spolkového sněmu, nebo některých orgánů závislých na Spolkovém sněmu. Jinak vůbec ne, a už vůbec ne, když budou potřebovat schválit nějaký zákon. Tam opravdu jde jenom o to, že mohou vyhlásit stav legislativní nouze, aby nedošlo k paralýze, řekněme, jejich parlamentu anebo některých jejich orgánů. Tomu rozumím. Po vyhlášení stavu legislativní nouze putuje návrh zákona opět do Spolkového sněmu. Pokud jej tento znovu zamítne nebo jej přijme ve znění nepřijatelném pro vládu, považuje se zákon za přijatý ve znění navrženém vládou, pokud s ním vysloví souhlas Spolková rada. Stejný postup se uplatní, pokud se k návrhu Spolkový sněm nevyjádří do čtyř týdnů od jeho opětovného předložení. Stav legislativní nouze může být použit na každý další takový návrh zákona, k němuž Spolkový sněm udělil souhlas, avšak pouze v období šesti měsíců od prvotního vyhlášení stavu legislativní nouze a za předpokladu, že je u moci stále stejný kancléř. Opakované použití stavu legislativní nouze ve funkčním období téhož kancléře je vyloučeno. To je taky zajímavá věc. Opakované použití stavu legislativní nouze, řekněme, v jednom volebním období je vyloučeno. Oni jsou tak opatrní na to, kde tyto pomocné instituty používají a využívají, že chápu, že mají obavu, že by jich mohlo být zneužito. A myslím si, že by se nad tím měla i Česká republika zamyslet, protože my je používáme jak trhací kalendář. Opakované použití stavu legislativní nouze ve funkčním období téhož kancléře je vyloučeno. Stejně tak je vyloučeno přijetí takového zákona ve stavu legislativní nouze, který mění ústavní zákon nebo jej částečně či úplně zbavuje platnosti. I když stav legislativní nouze je stejné označení v německém i v českém právu, shoduje se s ním jen podle názvu, avšak ne svou povahou. Přijímání zákonů ve stavu legislativní nouze není u nás zakotveno v ústavě, nýbrž jen v zákoně č. 90/1995 Sb., o jednacím řádu sněmovny, případně v zákoně č. 107/1999 Sb., o jednacím řádu Senátu. Tento institut je však náchylný ke zneužití, protože nedává menšině poslanců možnost zabránit zkrácenému jednání, jako je tomu u procedury schvalování návrhu zákona v prvním čtení, zakotvené také v jednacím řádu Poslanecké sněmovny. V případě stavu legislativní nouze se má tudíž jednat o institut mimořádný, který lze použít jen při splnění předem daných kritérií, zatímco přijetí zákona v prvním čtení může být použito na každý návrh zákona předložený k projednání v Poslanecké sněmovně. Z tohoto rozdílu plyne také menší možnost opozice zabránit zneužití stavu legislativní nouze, což je náš aktuální případ pandemického zákona a jeho novely. Vyhlášení stavu legislativní nouze je v Německu přísněji a přesněji stanoveno, a to přímo v ústavě. Proto také nebyl tento legislativní stav zatím v Německu nikdy použit. Prosím, ještě jednou vám zopakuji tu větu, nebo tu část: Vyhlášení stavu legislativní nouze je v Německu přísněji a přesněji stanoveno, a to přímo v ústavě. Proto také nebyl tento legislativní stav zatím v Německu nikdy použit. Zrychlené jednání a stav legislativní nouze v Rakousku. Použití institutu legislativní nouze upravuje v Rakousku spolkový ústavní zákon v čl. 18 odst. 3 až 5. Tento zákon tvoří právní rámec, který vymezuje podmínky, resp. mimořádné situace, za nichž je možné přijímat zákony v případě, že zákonodárný sbor není z různých důvodů schopen usnášení. Jde o takové situace, v nichž hrozí státu škody, které by šlo jen obtížně odstranit, avšak parlament nezasedá a nemůže se včas sejít, aby mohl schválit případná zákonná opatření. V takovém případě může spolkový prezident na návrh spolkové vlády přijmout na vlastní zodpovědnost a zodpovědnost spolkové vlády tzv. prozatímní nařízení, jimiž může změnit zákon, a tím předejít škodám, které by vznikly, kdyby nařízení přijato nebylo. Podle tohoto článku může spolková vláda návrh na přijetí nařízení podat jen se souhlasem stálého podvýboru hlavního výboru Národní rady a takové nařízení musí spolková vláda spolupodepsat. [[(15.40 hodin)]] Spolková vláda musí prozatímní nařízení předložit Národní radě svolané buď spolkovým prezidentem, pokud právě nezasedá, nebo národní radě, pokud právě zasedá, do osmi dnů od předložení prozatímního nařízení. Národní rada je povinna přijmout do čtyř dnů od předložení návrhu prozatímního nařízení příslušný spolkový zákon nebo musí spolkovou vládu požádat o jeho okamžité zrušení. Spolková vláda musí návrhu na zrušení prozatímního nařízení ihned vyhovět. Tím uvede v platnost zákonné předpisy zrušené prozatímním nařízením, avšak prozatímní nařízení nesmí měnit literu spolkového ústavního zákona a nesmí vést k finančnímu zatížení státu, spolkových zemí a jiných územněsprávních celků včetně finančního zatížení občanů. Nesmí se také týkat zcizení státního majetku. Institut legislativní nouze však v podobě předjímané v čl. 18 odst. 3 až 5 v novodobé historii Rakouska doposud nebyl použit. Z analýzy všech dosud projednávaných návrhů zákonů v režimu vyplývá, které zákony splňují mimořádnou výjimku z řádné procedury a které žádnou mimořádnou okolnost nesplňují. Ani v jednom případě nebyla existence stavu legislativní nouze Poslaneckou sněmovnou odmítnuta. Zásadní otázkou je, zda byl tento institut nadužíván vzhledem k mimořádným okolnostem, za kterých má být tento institut použit, a zda nedocházelo k jeho zneužití. Ve většině případů projednávání zákonů v legislativní nouzi byly podobně jako u dnes projednávané novely uvedeny v důvodové zprávě mimořádné okolnosti, za kterých byl návrh zákona přijat. Nejčastěji deklarovaný důvod byla hrozba hospodářských škod bez přesnější specifikace, hrozba hospodářských škod z důvodu povodní, porušení základních práv a svobod, hrozba narušení bezpečnosti státu. V některých případech nebyly důvody uvedeny. A teď nás čeká část, která se jmenuje legislativní nouze před Ústavním soudem. Na tuto pasáž se důkladně zaměřím, protože budeme podávat ústavní stížnost a bude mě zajímat, jak se Ústavní soud vypořádá s touto ústavní stížností na pandemický zákon, a budu rád, když to bude dobře zdůvodněno Ústavním soudem celému národu, a my, hnutí SPD, se budeme snažit, aby celý národ slyšel, jak Ústavní soud hodnotí naši ústavní stížnost proti pandemickému zákonu a jaké důvody uvede v případě jejího odmítnutí. Ústavní konformitou legislativního procesu s ohledem na vyhlášení stavu legislativní nouze se již několikrát zabýval Ústavní soud. Navrhovatelé nejčastěji spatřovali zneužití institutu legislativní nouze, které nejvíce spočívalo podle navrhovatelů v tom, že nebyly splněny podmínky pro jeho vyhlášení podle § 99 odst. 1 jednacího řádu Sněmovny, což považovali nejen za porušení tohoto zákona, nýbrž i za porušení parlamentní procedury zavdávající protiústavní způsob přijetí zákona. Vyhlášení stavu legislativní nouze pak v příslušných stížnostech bylo označováno za politický, nikoli neutrální právní nástroj a omezení obecné, respektive podrobné rozpravy za značné omezení svobody projevu poslanců a svobody parlamentní rozpravy. To samozřejmě máme i v tomto případě, jak pan kolega Výborný, prostřednictvím pana předsedajícího, omezil rozpravu v obecné rozpravě o legislativní nouzi na pět minut. Demokratické principy legislativního procesu. Ve svém nálezu, kterým Ústavní soud zrušil novelizující zákon č. 347/2010 Sb., kterým se mění některé zákony v souvislosti s úspornými opatřeními v působnosti Ministerstva práce a sociálních věcí, poukázal tento soud i na zahraniční judikaturu zabývající se celou řadou ústavních demokratických principů legislativního procesu, které musí zákonodárný sbor dodržovat. V nálezu Ústavní soud opět uvedl zásady, které musí zákonodárný sbor dodržovat při projednávání návrhů zákonů. Patří k nim především respekt k procesním procedurálním pravidlům. V tomto nálezu Ústavní soud uvádí: Jen v procesně bezchybném procesu, ústavně souladném řízení, lze dospět k zákonnému a ústavně souladnému výsledku - rozhodnutí -, a proto procesní čistotě rozhodovacího procesu řízení je nezbytné věnovat zvýšenou pozornost a poskytnout jí důraznou ochranu. Jestliže takto připomenuté zásady vztahují se k ústavnosti řízení před orgány veřejné moci a k jejich v něm vydaným rozhodnutím - ke stanovenému postupu ve smyslu čl. 36 odst. 1 Listiny základních práv a svobod -, není nijakého rozumného důvodu se od těchto zásad odchýlit ve věcech kontroly zákonodárného procesu a v něm přijatých aktů, právních norem, neboť byť se rozhodovací proces zákonodárné činnosti do jisté míry liší od rozhodovacích procesů řízení před jinými orgány veřejné moci - a v tomto smyslu je lze chápat jako rozhodovací proces sui generis - vůdčí zásady rozhodování, v němž se dospěje ke konečnému výsledku, jsou v obou případech identické. Nadto nelze ztrácet ze zřetele, že důsledky plynoucí ze zákonodárných aktů jsou pro svůj celospolečenský dopad zajisté významnější, než je tomu v případech jednotlivých - vadných - rozhodnutí jiných orgánů veřejné moci. Vystupuje tedy v zákonodárném procesu do popředí požadavek stálosti, přesvědčivosti a nezbytnosti právních aktů, na nichž právní stát, a souvztažně také život občanů v něm, spočívá. Takovýchto aktů a také dosažení potřebné autority zákonodárných sborů nelze však dosíci jinak než respektem k pravidlům, tedy zásadám legislativní činnosti, která si ostatně Poslanecká sněmovna jako významný nositel zákonodárné moci pro tuto svou činnost zákonem sama stanovila. Mějme toto na paměti i dnes a vyhněme se riziku pozdějšího zrušení dnes projednávané novely Ústavním soudem, a to i kromě obsahových, z procedurálních důvodů. Parlamentní opozici, která se na výkonu státní moci přímo nepodílí a je v parlamentu v menšině, musí být s ohledem na ústavou garantovaný princip ochrany menšin umožněno vykonávání jejích ústavně garantovaných práv. Nesmí jí být znemožněn výkon funkce parlamentní opozice. Jak říká nález Ústavního soudu, přítomnost opozice a médií nutí i koherentní vládní většinu vysvětlovat, zdůvodňovat svá rozhodnutí. Garantována je tak zásada kontraindikatornosti [[správně: kontradiktornosti]] vycházející ze svobodné výměny názorů a stanovisek za účelem hledání širší shody a případně i odstraňování nedostatků navrhovaného zákona. Opozice má také právo blokovat či oddalovat rozhodnutí přijatá většinou, jakož i právo domáhat se ústavního přezkoumání většiny přijatých rozhodnutí a zákonů. No, my v SPD to bezpochyby uděláme a budeme chtít ústavně přezkoumat novelu pandemického zákona. Míra ochrany práv opozice, ať ji momentálně politicky tvoří jakékoliv subjekty, aby mohla plnit svou nezastupitelnou funkci, je ukazatelem úrovně politické a parlamentní kultury. Je také vyjádřením míry demokratičnosti daného politického systému. Součástí práv parlamentní opozice je tedy i garance práva aktivního vystupování v rozpravě a garance možnosti ovlivnit projednávanou agendu parlamentní schůze, což by nemělo být jen a pouze v rukou vládní většiny. [[(15.50 hodin)]] K právům opozice patří také možnost vyvolat mimořádnou schůzi, docílit zařazení nového bodu na pořad jednání nebo naopak možnost blokovat nebo oddálit projednávání nějakého bodu programu prostřednictvím takzvané obstrukce. Nepřiznání některých výše uvedených práv opozici nebo omezování výkonu její opoziční role vede v konečném důsledku k ohrožení demokracie celého politického systému. Při uplatnění institutu legislativní nouze dochází vždy k omezení nebo zkrácení práv parlamentní opozice, je při jeho aplikaci omezena parlamentní rozprava, zkrácen legislativní proces a Poslanecká sněmovna se může v takové situaci snadno stát pouhým nástrojem, který má legitimizovat schválení vládou předložených návrhů zákonů, aniž by byly podrobeny důkladnému zkoumání a oponování, popřípadě aniž by měly možnost přednést poslanci nejen opoziční, ale i poslanci vládních stran alternativní návrhy. Tyto skutečnosti, které užití institutu legislativní nouze s sebou nesou, jsou o to závažnější, jestliže se jedná o návrh s tak dalekosáhlými dopady na práva a svobody občanů, jako je novela právě projednávaného pandemického zákona. Použití institutu legislativní nouze je podle Ústavního soudu možné jen na základě čl. 8 ústavního zákona č. 110/1998 Sb., o bezpečnosti České republiky, v případě ohrožení státu nebo v situaci válečného stavu. V nálezu Ústavního soudu ze dne 1. 3. 2011 spisová značka P1 ÚS 55/10 se v bodě 78 [[80]] argumentuje takto: Stanoví-li tedy ústavní pořádek takovouto možnost pouze v jediném případě, je zřejmé, že za jiných situací to obecně možné není. Nejde přitom o mezeru v Ústavě České republiky, pokud ústavní pořádek možnost projednat návrh zákona ve zkráceném jednání zná. Ústavodárce se toliko rozhodl tuto možnost připustit jen v extrémních a mimořádných situacích. Lze sice připustit, že na úrovni zákona, jednacího řádu, se zakotví další případy, kdy lze zákony projednat ve zkráceném řízení - legislativní nouze. Avšak protože jde o úpravu praeter constitutionem a protože smyslem ústavněprávní reglementace zkráceného projednávání je ochrana práv a principů ovládajících legislativní proces v demokratickém právním státě, využití institutu legislativní nouze je možné jen za předpokladů širokého konsenzu v parlamentu - aspoň taková většina, která je srovnatelná s většinou vyžadovanou k přijetí ústavního zákona anebo jen tehdy, kdy taková závažnost situace, v níž bude legislativní nouze použita, odpovídá závažnosti situací, s nimiž počítá ústavní pořádek pro zkrácené projednání návrhu zákona - stav ohrožení státu nebo válečný stav. Máte pocit, že je tady stav ohrožení státu nebo válečný stav? Možná je, ale možná vznikl za tu dobu, co tady mluvím, ale zatím o něm nevím. Takže si myslím, že v této situaci projednávat tento zákon v legislativní nouzi není úplně přesné, přesvědčivé a není podle ústavy a zákona České republiky, a proto nabádá k velmi restriktivní interpretaci podmínek a okolností vedoucích k užití institutu legislativní nouze při projednávání návrhů zákonů. Podle názoru soudců Ústavního soudu je proto jakékoliv další krácení nebo omezování práva principu nutné považovat za nežádoucí, protože hrozí nejen popření práv opozice, nýbrž i popření demokratických hodnot, což by mohlo vést k trvalému snížení kvality demokracie v naší zemi a k jejímu poškození v očích občanů našeho státu. Já si myslím, že to je strašně důležitá pasáž tady z nálezu Ústavního soudu. Tak ještě jednou ty tři řádky: Podle názoru soudců Ústavního soudu je proto jakékoliv další krácení či omezování práv a principů nutné považovat za nežádoucí, protože hrozí nejen popření práva opozice, nýbrž i popření demokratických hodnot, což by mohlo vést k trvalému snížení kvality demokracie v naší zemi a k jejímu poškození v očích občanů našeho státu. Podle Ústavního soudu je nutné důvody vyhlášení stavu legislativní nouze také posuzovat s ohledem na dobu rozhodování a množství informací, které byly v době rozhodování k dispozici. Je nutné přihlížet také k intenzitě důvodů vyhlášení stavu legislativní nouze ve srovnání s omezením dotčených ústavních principů. Tyto důvody však nesmějí být svévolné a musí být postaveny na konkrétně vyčíslené výši škod, pokud by navrhovaný zákon nebyl co nejdříve přijat. Navrhovaný zákon, jehož projednávání ve zkráceném legislativním procesu vláda navrhuje, musí být vhodným prostředkem k odvrácení hrozících škod či ohrožení veřejného zájmu, což v případě novely pandemického zákona ani v případě pandemického zákona samotného naprosto, ale naprosto neplatí. Překážkou zneužití institutu legislativní nouze je pouze zákonné vymezení důvodů, na jejichž základě lze tento stav vyhlásit. Tyto důvody musí být podle Ústavního soudu v souladu s ústavou a musí být přezkoumatelné. K vyhlášení stavu legislativní nouze tedy nestačí konsenzus v parlamentu, byť dosažený napříč politickým spektrem zákonodárného sboru. No, tento konsenzus tady také nemáme. Řekl bych, že je Sněmovna půl na půl. Jestli má někdo sto několik a na druhé straně 92 několik hlasů, tak prostě je to téměř půl na půl. Takže nejenom že tady není konsenzus, ale je to zhruba 50:50, nebo 45:55. Ústavní soud také neuznal obstrukci opozičních poslanců za mimořádnou podmínku ve smyslu § 99 odst. 1 jednacího řádu Sněmovny. V tomto případě jde o ochranu práv parlamentní opozice, to znamená menšiny. Pokud opozice vznáší námitky proti nedodržování standardní zákonodárné procedury - a to vznášíme, říkáme, že pokud to chcete projednávat, pojďme to projednávat v běžném legislativním procesu, který má tři čtení -, nelze v těchto námitkách spatřovat žádný prvek mimořádnosti. Opozice podle Ústavního soudu v tomto případě jen využila své právo k ochraně svých práv v souladu s jednacím řádem. Tak jsem zvědavý, jestli Ústavní soud to bude opakovat, tyto věty, ještě i v našem případě, kdy je opozice nějaká a koalice také nějaká. U vědomí všech výše uvedených argumentů je zjevné, že projednávání novely pandemického zákona v režimu legislativní nouze je v rozporu s ústavními principy, ústavní praxí i s judikaturou Ústavního soudu, což považuji za mimořádně závažné. Nejlepším řešením tohoto stavu je tento návrh jednou provždy zamítnout, jelikož kromě katastrofálních procesních vad s sebou nese i nekonečné množství fatálních a nepřijatelných vad a protiústavností i ve svém samotném obsahu. Tak to byla část, která se týkala legislativní nouze. A všichni jste jistě pochopili, že autoři i hnutí SPD nedoporučují používat legislativní nouzi. Všichni jsme slyšeli, že v některých státech, například v Německu, v Rakousku, v Německu, se používá jenom při ochromení Spolkového sněmu, že se používá jen jednou za volební období a že víckrát se používat nesmí. To znamená, jsou velmi citliví na to, jak oklešťují demokracii, jak se chovají k demokracii, k opozici a k demokratickým pravidlům. [[(16.00 hodin)]] Takže pokud jsme v té části legislativní nouze, tak i já si myslím, že tento zákon sem prostě nepatří a že bychom ho měli projednávat v normálním legislativním procesu. Pojďme se ale podívat na to, jak to zdůvodnila, nejen legislativní nouzi, ale ten pandemický zákon, dnešní pětikoalice. A řekněme si, jak oni vidí vysvětlení nezbytnosti navrhované právní úpravy, odůvodnění hlavních principů zhodnocení platného právního stavu. Zákon č. 94/2021 Sb., o mimořádných opatřeních při epidemii onemocnění covid-19 a o změně některých souvisejících zákonů, dále jen pandemický zákon, se po nabytí účinnosti stal zákonnou oporou pro vydávání podstatné části mimořádných opatření, vydávaných Ministerstvem zdravotnictví za účelem boje s pandemií onemocnění covid-19. Podstatná část pandemického zákona, konkrétně § 1 až 8, však pozbývá platnosti uplynutím 28. února 2022, čímž dojde k výraznému snížení akceschopnosti Ministerstva zdravotnictví a krajských hygienických stanic a jejich možností, jak pandemii covid-19 účinně čelit. S ohledem na současný nepříznivý globální vývoj výskytu onemocnění covid-19, se zvláštním přihlédnutím k aktuální situaci a predikci jejího vývoje na území střední Evropy, resp. přímo České republiky, a v návaznosti na poznatky a zkušenosti z průběhu pandemie onemocnění covid-19 bude i nadále představovat vážnou hrozbu pro veřejné zdraví, a to zejména s ohledem na rychlost jeho šíření a možný výskyt nových nebezpečných variant, které mohou být případně rezistentnější k očkování. Samozřejmě je zde napsáno slovo "případně". Tomu rozumím, ale to můžeme napsat u kteréhokoliv dalšího virového onemocnění, toto zdůvodnění. To se může stát, může se rozšiřovat a pravděpodobně ta virová onemocnění, hlavně respirační, se budou rozšiřovat. A my k tomu musíme přistupovat jako k respiračním onemocněním, musíme je léčit, ale prostě rozhodně ani ta čísla, která zde dnes máme, nejsou čísla pandemie, ani vzhledem k tomu, že tady máme povinné testování, povinné testování v zaměstnání, povinné testování ve školách apod., takže my si vlastně čísla pozitivity vytváříme s tím, že pro nás v SPD je opravdu nejdůležitější, jaká jsou čísla těch ohrožených lidí v nemocnicích, a podle toho bychom se řídili. To bychom mohli také sledovat čísla onkologicky nemocných pacientů, lidí se zlomenou nohou, přejetých, čísla lidí, které v létě píchla vosa nebo včela, kteří měli vážné komplikace a podobně, a zjistili bychom, že jsme ohrožení ze všech stran. Možná by tato vláda přišla s tím, že bychom vlastně mohli všechno zavřít, protože bychom se měli bát toho, co se stane zítra, jestli nás přejede auto, píchne včela nebo dostaneme covid nebo nějakou jinou, například nedej bože onkologickou, chorobu. Pojďme dál. S ohledem na shora popsané je tak nanejvýš žádoucí zrušit omezenou platnost esenciálních částí pandemického zákona, to je § 1 až 8, z důvodu potřeby zajištění efektivních protiepidemických nástrojů pro řízení epidemie covid-19. Další podstatný aspekt předkládané novely pandemického zákona vychází z poznatků plynoucích jednak z praxe, jednak z aktuální judikatury Nejvyššího správního soudu. V době, kdy návrh pandemického zákona procházel legislativním procesem, nebylo z logických důvodů možné předvídat celou šíři opatření, která budou pro boj s onemocněním covid-19 vhodná, nezbytná a účinná. Také to dopadlo tak, že Nejvyšší správní soud minulé vládě, abych byl korektní k této vládě, minulé vládě a minulému ministru zdravotnictví zrušil 33 opatření, která vlastně minulá vláda udělala a která byla dána na Nejvyšší správní soud, a ten je zrušil jako protiústavní, nebo neústavní, nebo protizákonná. Takže z toho důvodu uvidíme, jak se zachová Ústavní soud nebo Nejvyšší správní soud k opatřením a tady k tomu pandemickému zákonu. Další podstatný aspekt předkládané novely pandemického zákona vychází z poznatků plynoucích jednak z praxe, jednak z aktuální judikatury. Předkladatel měl rovněž v době tvorby pandemického zákona za to, že § 69 č. 258/2000 Sb., o ochraně veřejného zdraví a o změně některých souvisejících zákonů, ve znění pozdějších předpisů, dále jen zákon o ochraně veřejného zdraví, lze aplikovat podstatně šířeji a plošně, než jak následně upřesnila judikatura správních soudů, zejména pak Nejvyššího správního soudu. No, to znamená, že Nejvyšší správní soud zrušil některá protiepidemiologická opatření a teď je tady máme znovu v pandemickém zákoně a tato vláda je chce aplikovat více plošně, aby je mohla aplikovat více plošně, než byla aplikována v době minulé, což z mého pohledu znamená větší omezení určité skupiny nebo určitých skupin obyvatel České republiky. Z těchto důvodů proto v aktuálním platném znění pandemického zákona nejsou některá z těchto mimořádných opatření zakotvena, což však v praxi způsobuje značné obtíže, které vedou až ke zrušení některých, podle Ministerstva zdravotnictví pro zvládání pandemie covid-19 stěžejních, opatření ze strany správních soudů. Například se jedná o možnost omezit provoz provozoven stravovacích a ubytovacích služeb, či pro ně stanovit podmínky, aniž by toto opatření bylo vázáno na existenci konkrétních osob. A to se dostáváme k tomu konkrétnímu bodu, který napadáme a proč je pandemický zákon neústavní: protože je v něm napsáno, a tady to ti předkladatelé potvrzují, že bude omezeno právo na podnikání. Právo na podnikání je v základní Listině práv a svobod, a tady v důvodové zprávě Ministerstvo zdravotnictví píše, že pandemický zákon dělají také proto, aby mohli plošně omezit některé věci, jak by mohli bojovat s covidem, a v závorce je napsáno: například se jedná o možnost omezit provoz provozoven stravovacích či ubytovacích služeb či pro něj stanovit podmínky, aniž by toto opatření bylo vázáno na existenci konkrétních osob, podezřelých z nákazy či konkrétně ohniska nákazy" a tak dále. To znamená, ano, podle mého názoru jasně navrhovatelé pandemického zákona říkají, že chtějí omezovat, regulovat. Dále tady píší, že chtějí omezovat, regulovat provoz vnitřních a vnějších sportovišť, kulturních, společenských a jiných obdobných akcí a v neposlední řadě pak jde o možnost regulovat provoz škol, školských zařízení a dalších typově obdobných zařízení a stanovit povinnost podrobit se testování na přítomnost viru SARS-CoV-2. Tak to je vlastně to, co my tady kritizujeme, co se dlouhodobě děje - omezení podnikání, omezení gastroslužeb, ubytovacích služeb a některých dalších věcí, a tady to navrhovatelé vlastně sami podepisují. [[(16.10 hodin)]] Jak již bylo zmíněno výše, s ohledem na nepříznivý globální a zejména lokální vývoj pandemie onemocnění na území České republiky a v návaznosti na poznatky a zkušenosti z dosavadního průběhu pandemie lze důvodně očekávat, že toto onemocnění bude i nadále představovat vážnou hrozbu pro veřejné zdraví. Samozřejmě že bude, to asi každé onemocnění. K tomuto závěru vede předkladatele zejména současná rychlost šíření onemocnění covid-19 v populaci, která je nadto čím dál častěji potencována i asymptomatickým, tedy skrytým bezpříznakovým průběhem onemocnění, a možný výskyt nových nebezpečných variant s vyšší transmisibilitou a možnou vyšší rezistencí k očkování, které mohou být příčinou dalších vln výskytu onemocnění covid-19 v následném období. A patrně budou. Vysoké riziko pro veřejné zdraví zcela ukazuje i současná vlna pandemie způsobená variantou delta a nastupující vlna varianty omikron, která v evropském regionu způsobuje masivní šíření onemocnění napříč kontinentem, a v tomto důsledku i přijímání některých specifických protiepidemických opatření k zabránění šíření onemocnění v populaci a minimalizaci dopadů na veřejné zdraví, například dočasný lockdown zavedený ve druhé polovině listopadu 2021 v Rakousku či ustupování od akceptace negativních výsledků PCR testů či antigenních testů jako podmínky pro výkon určitých činností, popřípadě jako podmínky pro vstup do některých prostor. To by mě také zajímalo, pane ministře zdravotnictví, proč neočkovaní lidé nesmí do veřejných prostor. Něco ukradli? Někoho omezili na životě, na zdraví nebo něco udělali? Když si udělají test a prokážou, že jsou zdraví, tak proč by nemohli do veřejných prostor? Proč nemůžou na pivo nebo na hokej? Vždyť přece očkování není zamezení přenosu. Prostě i očkovaní dostanou znovu covid. Očkování je proto, aby lidé neměli těžký průběh nemoci. Já tomu rozumím, já s tím souhlasím. Každý praktický lékař by měl lidem říct, jestli se mají očkovat, nebo ne, co jim doporučuje, čím by se měli očkovat. Každého by to měla být svobodná volba, ale vy do toho zavádíte systém nutnosti, systém, že musí. A já si myslím, že to je určitě špatně, a buď Nejvyšší správní soud, nebo Ústavní soud by ty lidi měl z této zvůle osvobodit. Ty neočkované lidi by měl osvobodit. Takže doufám, že se k tomu postavíte jako lidi, a neočkovaní lidé by prostě měli mít možnost vstupu do veřejných prostor, měli by mít možnost jít na pivo nebo na hokej. To je úplně neuvěřitelné chování. [[V sále je silný hluk.]] Nově je také třeba brát zřetel na nově se šířící variantu omikron, která je stejně jako varianta delta zařazena mezi variant of concern, tedy mezi varianty, u kterých existují jasné důkazy, že vlastnosti těchto variant mohou negativně ovlivnit vývoj pandemie, a mohou tak představovat větší zdravotní riziko. Mezi tyto vlastnosti se řadí zejména vyšší nakažlivost či vyšší virová nálož, které mohou vést ke zrychlení šíření viru zejména v populaci. Já bych chtěl říct, že by bylo dobré, aby...
Já bych poprosila o klid v jednacím sále a chtěla bych vás všechny požádat, pokud si něco potřebujete vyřídit, abyste šli do předsálí.
Děkuji, paní místopředsedkyně. Teď budeme pokračovat: tato varianta, a tak dále, a tak dále. Je tady napsáno, jaké jsou ty největší problémy těch různých variant, ale to já tady samozřejmě nebudu číst a nebudu to říkat. Jsem ale rád, byť je varianta omikron nakažlivější, nebo se uvádí, že je nakažlivější než ostatní varianty, že u většiny lidí nemá tak těžký průběh, což je dobře. [[Hluk v sále neutichá.]] My jsme ale zapomněli na jednu věc, která je zde důležitá, a to je to, že bychom chtěli, a už jsme to dávno požadovali, že by i Česká republika měla umožnit lidem test na protilátky, na takzvanou postinfekční imunitu, kterou by se mohli prokazovat. A byť jsou neočkovaní a prošli tou chorobou, prošli tou nemocí, aby měli přístup...
Pane předsedo, já vás ještě znovu přeruším. Omlouvám se, nechci říkat, která část spektra v tuto chvíli hlučí, určitě to všichni vědí. A znovu bych vás požádala o klid v jednacím sále. Děkuju.
Děkuji. Předkladatel dále píše, že v souvislosti s výše uvedeným je tak nutné mít stále připraveny všechny dostupné mechanismy připravenosti a reakce k nastavení efektivních protiepidemických opatření v případě výskytu nových rizikových variant, které budou představovat vážnou hrozbu pro veřejné zdraví. Nejsem si úplně jist, že je už teď ta správná doba - v legislativní nouzi. O legislativní nouzi jsme si už něco řekli. Pro posouzení souladu navrhované změny ústavním pořádkem bylo přihlíženo především k ústavnímu zákonu a tak dále, a tak dále a Listině základních práv a svobod. V tomto ohledu podle navrhovatele, Ministerstva zdravotnictví, nebyl zjištěn žádný rozpor. Já jsem tady citoval některé věci z ústavy a o legislativní nouzi a Listině základních práv a svobod a těch rozporů tam bylo tolik, například už to, že tento zákon nepatří do žádné kategorie, která je napsaná pro vůbec vyvolání legislativní nouze, ve které by se zákony měly projednávat. To si myslím, že je účelové vyjádření navrhovatele, aby prostě tento stav mohl projít. Vymezení nově upravovaných mimořádných opatření je koncipováno tak, aby jejich prostřednictvím nemohlo dojít k razantnímu plošnému omezení základních lidských práv a svobod ve smyslu úplného zákazu provozování nebo výkonu vybraných činností, k čemuž by však s ohledem na judikaturu správních soudů mělo docházet zejména v době nouzového stavu vyhlášeného postupem podle ústavního zákona. No tak tady si myslím, že navrhovatel trochu kecá, protože jestliže omezí gastropodniky, ubytovací zařízení, tak samozřejmě omezí podnikání, a vlastně už několikrát dostaly tyto provozy úplný stop, úplný zákaz provozování a myslím si, že to byla pro ně katastrofa, že spousta těch podniků a podnikatelů přišla o svoje příjmy a o svoje podnikání. Jsem přesvědčen, že takový stav už si Česká republika dále rozhodně nemůže dovolit. Takový stav, kdy budeme dělat deficity státních rozpočtů, kdy budeme zavírat podniky a firmy, budeme kompenzovat. To si možná může dovolit Německo, které je i díky nám bohatou zemí, protože my jim odevzdáváme 300 až 500 miliard v ziscích a dividendách každý rok. Ale my jako Česká republika si to rozhodně nemůžeme dovolit, protože jsme na hraně deficitu, i když žádný covid není a žádný covid nemáme. Takže bychom rozhodně už firmy a provozy zavírat neměli. A už tak je vláda teď destruuje tím povinným testováním, protože se vlastně dostávají do karantén a spousta těch firem nemůže vůbec fungovat. Já nevím, jestli si jako vláda uvědomujete to, že oni nejenom že nedělají obraty a nedělají zisky. Oni musí dokonce platit penále a pokuty za to, že nedokážou dotáhnout zakázky, které mají nasmlouvané, do konce. Protože nemají lidi. Protože mají lidi v karanténě, lidi, kteří nemají třeba žádné symptomy toho onemocnění, ale prostě musí sedět doma a musí být v karanténě. To znamená, že jim chybí v práci samozřejmě. [[(16.20 hodin)]] No a pak jsou tady ty úplně paradoxy, které nechci ani zmiňovat. Představte si neočkovaného číšníka, který vás obsluhuje v hospodě celý den, a jakmile mu skončí šichta, tak musí jít z hospody ven, a protože je neočkovaný, tak do ní vlastně už nemůže. Takže už si tam sednout na pivo nemůže a musí jít někam jinam. To jsou paradoxy dnešní doby, kdy vlastně i pozitivní lidé mohou jít do takzvané pracovní karantény. To jsou neuvěřitelné věci, to znamená, že i pozitivní lidé bez symptomů můžou si vzít roušku a jít do práce tam, kde to vyžaduje nějaký nutný stav, já to teď neumím pojmenovat tak, abych to pojmenoval přesně, ale je vidět, že prostě vláda to umí si zařídit tak, aby někteří museli být doma a někteří museli chodit do práce, aby se nezastavilo metro nebo aby mohly jezdit autobusy a podobně, ale pak to degraduje celý boj s tím koronavirem a s tou pandemií. A jsem přesvědčen, o tom, že spousta lidí to ví. No, já tady už nebudu dál hovořit a já jsem vysvětlil tady velmi sáhodlouze, proč ta legislativní nouze je špatná, proč bychom v ní neměli probírat pandemický zákon, vysvětlil jsem také, že jestli vláda, tak jak sama říká například prostřednictvím paní Pekarové Adamové v televizi, že chce být připravena na další období respiračních onemocnění, které může přijít a pravděpodobně přijde na podzim, tím pandemickým zákonem, tak já jsem přesvědčen, že máme dost času, abychom ho projednali v normálním legislativním procesu a nemusíme to honit během jednoho dne. Sami jste slyšeli, že to může znamenat omezení demokratických práv, že se to v Německu, v Rakousku používá jen velmi zřídka, jednou za volební období, a my tady z legislativní nouze děláme trhací kalendář. Paní předsedající, já bych z tohoto důvodu, co jsem řekl, že si nemyslím, že to je otázka dnešního dne a otázka toho, že to musíme schválit dnes, tak já jsem přesvědčen po tomto zdůvodnění, že bychom se tím mohli zabývat třeba v srpnu, předtím, než bude období respiračních onemocnění, abychom měli dostatek času. Abychom měli dostatek času, tak bychom se tím mohli zabývat třeba v srpnu, a ne teď. Pojďme se teď zabývat cenami energií, pojďme se zabývat energetickou, potravinovou krizí, stoupajícími cenami potravin, energie, zastropováním pohonných hmot a dalšími věcmi, které občany opravdu, opravdu trápí a tíží. Takže já bych, paní předsedající, navrhl po tomto zdůvodnění procedurální hlasování, abychom odložili projednávání tohoto tisku do 1. srpna 2022, a žádám vás, abyste o mém návrhu na procedurální hlasování dala hlasovat bezprostředně.
Takže v tuto chvíli tady máme procedurální návrh o odložení tohoto tisku do 1. srpna 2022. Takže já v tuto chvíli mohu konstatovat, že v tuto chvíli my neprojednáváme tento tisk. My v tuto chvíli posuzujeme, zda legislativní nouze trvá. Z toho důvodu může tady někdo dát návrh na přerušení schůze, ale ne v tuto chvíli na odložení tohoto tisku, ano? To chci konstatovat. Takže jestliže chcete... [[Hlasy z pléna.]] Já ale musím dát o procedurálním návrhu dle jednacího řádu hlasovat bezprostředně. Ano, samozřejmě jednací řád připouští, že můžete se přihlásit s protinávrhem. Takže pan předseda Výborný za KDU-ČSL.
Vážená paní místopředsedkyně, děkuji za slovo. Kolegyně, kolegové, já jsem přesvědčen o tom, že v situaci, kdy vedeme obecnou rozpravu o stavu legislativní nouze, tak jsme podle jednacího řádu v situaci, kdy nemůžeme hlasovat o přerušení bodu, který v tuto chvíli nebyl ještě vůbec otevřen, protože nebyl ani schválen řádně podle § 99 program schůze, která byla svolána. Těžko přerušovat něco, co podle jednacího řádu ještě vůbec nebylo zahájeno. Pokud by tomu snad takto mělo být, tak potom si dovolím přednést protinávrh k tomuto procedurálnímu hlasování, ale opravdu jsem přesvědčen o tom, že tak jak to tady formuloval pan předseda Fiala, tak tento návrh je nehlasovatelný. Děkuji.
Já děkuji. Prakticky pan předseda konstatoval to, co jsem řekla já. V tuto chvíli poprosím pana předsedu hnutí SPD Radima Fialu.
Děkuji. Já jsem si to neuvědomil, protože jsem tady mluvil dlouze o legislativní nouzi. Pan kolega Výborný má pravdu a já žádám o procedurální hlasování na přerušení dnešní schůze. A to si myslím, že mohu.
Přerušení dnešní schůze může navrhnout pouze předseda klubu, tudíž pan Fiala je předseda klubu. Já v tuto chvíli zagonguji. Ano, může samozřejmě i proti tomuto návrhu být dán protinávrh. [[Hluk v sále.]] Poprosím tedy předsedu KDU-ČSL. Marek Výborný. Já přesto zagonguji, aby všichni věděli, že bude hlasování. Máte slovo.
Děkuji za slovo. Jenom poprosím, jestli by mohl být, paní místopředsedkyně, klid v sále.
Poprosím všechny, aby byl klid v jednacím sále. V tuto chvíli hovoří předseda klubu KDU-ČSL pan Výborný. Máte slovo, pane předsedo.
Děkuji za slovo. Já jsem tedy nezaregistroval, že by pan předseda Fiala v tuto chvíli řekl termín, do kterého chce schůzi přerušit, pouze že ji chce přerušit. Pokud tomu tak je, tak já za poslanecké kluby ODS, KDU-ČSL, STAN, TOP 09 a Piráti dávám k tomuto návrhu protinávrh přerušit tuto schůzi do 16.30. Děkuji.
Takže v tuto chvíli nevidím návrh na odhlášení. Takže v tuto chvíli zahájím... ano, je tu návrh na odhlášení, takže vás všechny odhlásím. Poprosím, abyste se přihlásili svými hlasovacími kartami, a všichni víme, o čem budeme hlasovat. V tuto chvíli budeme hlasovat o protinávrhu Marka Výborného, aby se přerušila dnešní schůze do 16.30 hodin. Všichni víme, o čem budeme hlasovat. Takže v tuto chvíli zahajuji hlasování. Kdo je pro návrh, ať stiskne tlačítko a zvedne ruku. Kdo je proti návrhu, ať stiskne tlačítko a zvedne ruku. (Hlasování číslo 3.) Bylo přihlášeno 143 poslanců, pro bylo 75, proti bylo 42. Návrh byl přijat. Ale já v tuto chvíli tedy konstatuji, že schůze bude přerušena do 16.30 hodin, bude začínat tedy za dvě minuty. Děkuji mnohokrát.
Vážené poslankyně, vážení poslanci, je 16.30 hodin, budeme pokračovat v posouzení, zda legislativní stav nouze trvá. Já v tuto chvíli bych požádala, protože mám také přednostní právo a zrovna v tuto chvíli na mě přišla řada, ale protože předsedající nemůže opustit v danou chvíli tento prostor, tak jsem domluvena s Věrkou Kovářovou, že mě při mém přednostním právu vystřídá. Děkuji mnohokrát.
Dobré odpoledne, vážené poslankyně, vážení poslanci. Nyní s přednostním právem v rozpravě vystoupí paní místopředsedkyně Jana Vildumetzová Mračková. Prosím, máte slovo. Prosím o klid!
Vážená paní místopředsedkyně, vážení členové vlády, vážené paní poslankyně, vážení páni poslanci, celý svůj život si stojím za tím, že dobrý politik má naslouchat všem. Nejenom těm, kteří ho podporují. Nemusí s nimi souhlasit, ale musí jim naslouchat. Je po volbách a naším úkolem by nyní mělo být společnost spíše uklidňovat než dál rozdělovat. Ať chcete, nebo ne, tak pandemický zákon je jedním z bodů, který společnost rozděluje. A to velmi. To však ale není hlavní důvod, proč si myslím, že pandemický zákon, a to ještě abychom ho projednávali ve stavu legislativní nouze a v současné podobě, je špatně. Těch důvodů je daleko více. Od hodně právníků zaznívá, že v této podobě by v žádném případě neměl být tento zákon schválený. Chybí v něm jakákoliv kontrola rozhodnutí, chybí zde systematické řešení kompenzací podnikatelům nebo lidem. V daném zákoně se řeší pouze škoda. To znamená, že spousta podnikatelů a lidí přijde o své příjmy. Není v žádném případě domyšlený systém doručování karantén pomocí SMS zprávy. Co když ten člověk bude mít dvě telefonní čísla? Co když daný člověk si nepřevezme danou SMS? Nedozví se o ní. Dostane pokutu až do 100 000 korun? Kdo to bude kontrolovat? Kdo to bude sankcionovat? A spoustu dalšího. Samozřejmě, vždycky jsou všechny věci řešitelné, ale měli bychom je vyřešit dopředu, a ne pouštět do světa zákon, o kterém od počátku víme, že má mnoho chyb a je špatně. Já uznávám, že nejsem odborník přes právo, ale musím konstatovat, že názory odborníků na současnou podobu zákona nejsou přiložené. Nejsou přiložené ani názory, že to projednáváme ve stavu legislativní nouze. Nedoprovází zde žádné zdůvodnění, žádná analýza budoucího vývoje, žádné odborné posudky, prostě nic. Vláda nám zde předkládá dokument ve stylu "ber, nebo nech být". Ale tohle není možné. Zásadní otázkou, na kterou nemáme odpověď, je, zda musíme tento zákon přijmout teď hned. Pan ministr zdravotnictví nás téměř každý den ujišťuje, že situace je nadmíru výtečná, že se nic neděje, a to i přes to, že nám roste počet lidí v nemocnicích. Ve většině škol chybí žáci, učitelé, další zaměstnanci, takže prezenční výuka je dnes spíše výjimkou. Stejný problém mají dopravci, podnikatelé. Všichni řeší katastrofální nedostatek zaměstnanců, protože lidé jsou v karanténách. Naopak nám klesá počet lidí, kteří by se chtěli očkovat. Hejtmani již volají po tom a navrhují, že chtějí mnoho očkovacích center uzavřít, protože nemají koho očkovat. I přes všechno se Ministerstvo zdravotnictví rozhodlo ukončit jakoukoli podporu pro očkování a z toho přece lze usoudit, že vláda spoléhá na to, že omikronem epidemie v Česku končí. Za těchto okolností si myslím, že opravdu není důvod s pandemickým zákonem chvátat. Pokud je situace jiná a má ministr indicie, že se má situace zhoršit, tak prosím, ať nám to pan ministr řekne. Ať to řekne všem lidem. Ale pokud se tváří, že epidemie končí, a slibuje definitivní termíny pro rozvolnění, tak opravdu nemám pocit, že by tato vláda pandemický zákon potřebovala. Navíc kdyby se ukázalo, že vláda se s omikronem plete, tak je tu přece možnost vyhlásit nouzový stav. Pokud dáte stranou politiku a proklamace, tak tento nástroj opravdu dostatečně řeší podobnou situaci. Navíc v jeho rámci se umí již ministerstvo pohybovat. Ale nouzový stav jsme tady schvalovali na 14 dní, na měsíc. V tuto chvíli tady máme návrh pandemického zákona ve stavu legislativní nouze, nebo resp. abychom ho projednávali ve stavu legislativní nouze, neomezeně a v tuto chvíli už se hovoří, že tedy bude mít platnost, účinnost do konce roku, do konce listopadu. Jsem přesvědčena o tom, že opravdu není kam spěchat. Nouzový stav, když se k němu vrátím, velmi pomohl krajům. Pomohl jim s nákupem ochranných pomůcek, to se velmi skloňuje. Ale především proto, že ty ochranné pomůcky dostaly od Správy hmotných rezerv. Dneska tím, že musí soutěžit samy, tak soutěží za daleko větší peníze, než když k tomu soutěžení došlo centrálně a když dané pomůcky prakticky dostávaly od Správy hmotných rezerv. Zároveň když byl vyhlášen nouzový stav, mohla jim pomoci armáda. Velmi to kraje využívaly v těch daných ohniscích a velmi to pomáhalo. Mohly samozřejmě i nařídit pracovní povinnost, ale tam ze strany krajů a hejtmanů pak toto nebylo využíváno, že by něco nařizovali, a spíše se s danými lidmi sešli a domluvili se na tom. Já chci říct, že po prostudování pandemického zákona, tak jak je předložen, tak mohu pouze konstatovat, že je alternativním nouzovým stavem, a to v jiném formátu, ale daleko horším a to je opravdu nepřijatelné. A to je také jeden z hlavních důvodů, že musím konstatovat, že v žádném případě nemohu pandemický zákon v této podobě podpořit, souhlasit s ním a v žádném případě ho nemohu ani podpořit, aby se projednával ve stavu legislativní nouze. Děkuji vám za pozornost.
Také děkuji paní místopředsedkyni. A nyní je do rozpravy přihlášen pan Jiří Kobza a já předávám řízení schůze.
Moc děkuji své kolegyni, místopředsedkyni Věře Kovářové, že mi umožnila vystoupení s přednostním právem. A v tuto chvíli, tak jak bylo hlasováno, tak již bude probíhat, budou příspěvky s časovým limitem pěti minut. K legislativní nouzi je zde přihlášený Jiří Kobza. Takže v tuto chvíli panu poslanci předávám slovo. A pane poslanče, vašich pět minut.
Děkuji, paní předsedající. Stav legislativní nouze, dámy a pánové. Návrh novely pandemického zákona má být projednáván ve stavu legislativní nouze podle jednacího řádu Poslanecké sněmovny. Ovšem tento institut legislativní nouze lze použít pouze v případě - cituji: mimořádných okolností, kdy jsou zásadním způsobem ohrožena základní práva a svobody občanů nebo bezpečnost státu nebo když státu hrozí značné hospodářské škody. Přijde mi to až paradoxní, že ten zákon vlastně tyto vysoké národohospodářské škody přináší, přináší omezení svobod a v podstatě přináší i omezení některých bezpečností jako potravinové a podobně, protože zásobování potravinami v momentě, kdy lidi nemůžou nakupovat a nemůžou do práce, tak samozřejmě má svoje problémy. Takže dochází k takovému paradoxu, že ten stav legislativní nouze, který by měl zabránit těmto škodám, je vlastně sám způsobuje. Navíc splnění těchto podmínek musí vláda dostatečně prokázat, jak vyplývá i z bohaté judikatury našeho ústavního soudnictví. Vláda ovšem tento svůj požadavek na zrychlené legislativní řízení nikterak neprokázala, ale to nebránilo předsedkyni Sněmovny paní Pekarové Adamové v tom, aby stav legislativní nouze vyhlásila. Osobně si myslím, že to je naprosto arogantní neúcta k ústavě a zákonům. Je navíc základním principem demokratického právního státu i principem dělby demokratické moci, aby zákonodárná moc přijímala zákony standardním legislativním procesem s dostatečným prostorem na parlamentní diskusi a kontrolu. Porušení tohoto procesu je pak nepřijatelným zásahem do samotných základů parlamentní demokracie. Je tedy zjevné, že ani jedna z podmínek pro vyhlášení stavu legislativní nouze v případě novely pandemického zákona nenastala. A opřít toto rozhodnutí o to, že by k tomu snad mohlo někdy dojít v budoucnu a že by snad možná někdy někde tyto podmínky za dlouhý čas mohly být naplněny, si myslím, že je velmi nesprávné. Přičemž ovšem žádné relevantní a logické argumenty pro předpoklad, že by podmínky obsažené v zákonném ustanovení o stavu legislativní nouze měly být v budoucnu splněny, neexistují. Je naprosto nesmyslné a skandální, že namísto zmírnění či zrušení pandemického zákona navrhuje vláda mnohem přísnější zákonnou úpravu, a navíc se pohybuje na samotné hraně ústavnosti, či spíše už za ní. Pokud by pandemický zákon byl přijat, je to zralé na ústavní žalobu, říká například advokátka Vladana Vališová. Nouzový stav nefunguje, utahování šroubů je cesta bolševika. Víte, kdo je autorem tohoto výroku? Předkladatel tohoto zostření pandemického zákona, pan ministr Válek za TOP 09. A měli bychom zde citovat z nálezu Ústavního soudu 55/10, který se týká právě přijímání zákonů ve stavu legislativní nouze. Právní úprava i samotný výkon legislativní procedury musejí zohledňovat celou řadu ústavních principů, zejména principy dělby moci, pluralismu, svobodné soutěže politických sil, princip reprezentativní demokracie založené na svobodném výkonu mandátu a rovnosti členů parlamentu ve svobodě projevu a svobodné parlamentní rozpravě, princip většinového rozhodování a od něj neoddělitelný princip ochrany menšin, které jsou na parlamentní půdě představovány parlamentní opozicí. Mezi tyto stěžejní principy náleží také původně právní zásada slyšet všechny strany a konečně i požadavek veřejného a transparentního projednání zákona. Institut vyhlášení stavu legislativní nouze omezuje či relativizuje shora uvedené ústavní principy, a proto musí být podmínky pro jeho využití vykládány velmi přísně a restriktivně. Podmínkou vyhlášení stavu legislativní nouze je existence mimořádných okolností, které mají potenciál ohrozit základní práva a svobody zásadním způsobem, anebo když státu hrozí značné hospodářské škody. Takovou okolností může být jen situace, která se zjevně vymyká běžnému průběhu politických procesů vnitřních i vnějších, anebo může jít o situaci přírodní katastrofy. Závěr o existenci této mimořádné okolnosti musí mít rozumný základ a musí být podložen skutkovými okolnostmi. Jejich typová závažnost musí být přitom - [[Předsedající: Pane poslanče, já se omlouvám, váš čas.]] - srovnatelná s článkem 8 ústavního zákona o bezpečnosti ČR. Děkuji, paní předsedající.
Také děkuji. A než pozvu dalšího řečníka, dovolím si přečíst omluvy. Mám tady omluvu pana poslance Jana Volného, a to mezi 18. hodinou do konce jednacího dne z důvodu pracovních, dále pan poslanec Ondřej Kolář se omlouvá mezi 16. a 17. hodinou z pracovních důvodů. Dále je tady omluva ministra dopravy Martina Kupky a to mezi 15. až 21. hodinou z pracovních důvodů. Dále zde máme omluvu pana ministra Bartoše dnes od 13. hodin do konce jednacího dne z pracovních důvodů. Dále zde máme omluvu předsedy hnutí ANO Andreje Babiše, a to po zbytek jednacího dne z pracovních důvodů. Ještě se tady nečetla omluva mé osoby, Jany Mračkové Vildumetzové, a to v čase 14.15 až 14. 45 z pracovních důvodů. A to jsem vyčerpala v tuto chvíli všechny došlé omluvy. Takže v tuto chvíli budu konstatovat, že další ke stavu legislativní nouze, poprosím k řečnickému pultu, aby přišel pan poslanec Radek Koten. Pane poslanče, máte slovo. Máte tam pak další přihlášku, takže já bych s vámi dohodla, že pak bych znovu pustila, že byste v tuto chvíli vyčerpal těch dvakrát pět minut, a nebudu vás přerušovat. Děkuji mnohokrát, máte slovo.
Děkuji. Vážená paní předsedající, dámy a pánové, přeji vám krásné odpoledne, takové pozdější. Rozmáhá se nám tu takový nešvar: stav legislativní nouze se poslední dobou stává takovým novým normálem. Já si myslím, že v minulosti nikdy nebylo tolik zákonů přijímáno ve stavu legislativní nouze. Společenská situace vzniklá v důsledku epidemie nemoci covid, a to zjara roku 2020, si vyžadovala mimořádné reakce veřejné moci. Tehdy si myslím tedy, že to bylo pochopitelné, a myslím si také, že lidé, kteří nás sledují, tedy občané, to také tak vnímali. Tedy dá se říct, že členové parlamentu i veřejnost měli na seznámení s návrhy velmi malý čas, nebo minimální, a ten čas byl tak krátký, že nebylo možné, aby se předkládané legislativní předlohy detailně prostudovaly, posoudily a mohlo se jim případně kvalifikované oponovat. Jak se bohužel ukazuje, vláda i parlament pokračují v této nastavené praxi, v tomto nešvaru, a návrhy zákonů jsou předkládány a projednávány ve stavu legislativní nouze i tam, kde k jejich přípravě měla veřejná moc k dispozici nejméně půl roku. A to si myslím, že je právě tento případ, protože vzhledem k tomu, že paní předsedkyně sněmovny Pekarová Adamová za TOP 09 v televizi Prima prohlásila, že ten zákon bude potřeba až na podzim, tak právě z tohoto důvodu si myslím, že je nutné před takovým postupem co nejrozhodněji varovat. [[(16.50 hodin)]] Moc výkonná by neměla předpokládat, že její předlohy zákonů budou [[nebudou?]] muset projít standardním legislativním procesem a hodnocením dopadů regulace jen proto, že pokračuje šíření choroby covid-19, který ovšem již v této situaci nepředstavuje tak závažné nebezpečí, jak to bylo v roce 2020, protože jednak máme nové léčebné postupy a jednak ty varianty, které se tady objevují, ať již se tady říká, že to jsou nějaké mutace nebo kvazi mutace nebo nějaké nové viry, tak nejsou naštěstí tak nebezpečné, jako původní. [[Kašle.]] Pardon. Tento stav tedy může trvat po mnoho dalších měsíců, nebo dokonce let, a je zjevně neúnosné, aby Česká republika jen proto upustila od veřejně a pod odbornou kontrolou vedené debaty nad těmito legislativními návrhy vlády. Moc zákonodárná by měla s aktivací režimu legislativní nouze souhlasit jen s největší zdrženlivostí nejen proto, že tento režim dramaticky omezuje parlamentní debatu nad vládními návrhy zákonů, ale i proto, že tento režim zpětně legitimizuje stav, v němž vláda předkládá Parlamentu návrhy zákonů, které nebyly dostatečně diskutovány a jejichž dopady a souvislosti nebyly dostatečně vyhodnoceny. Jak výkonná, tak zákonodárná moc by se měly v tomto ohledu poučit ze situace, která nastala v souvislosti s projednáváním vládního návrhu novelizace zákona č. 191/2020 Sb., označovaného jako lex covid, a zasahující mimo jiné do právní úpravy insolvenčního řízení. Ten vykazuje známky nedostatečné analýzy dopadů navrhovaných pravidel, a to zejména u pravidla prodlužujícího pozastavení povinnosti podat dlužnický insolvenční návrh u novelizace pravidel upravujících mimořádné moratorium. [[Kašle.]] Zákon č. 191/2020 Sb., označovaný tedy jako lex covid, vznikl na přelomu března a dubna jako extrémně rychlá a z hlediska závazných standardů legislativní praxe zcela improvizovaná reakce na propuknutí epidemie nemoci covid a na restrikce vyhlášené vládou a Ministerstvem zdravotnictví v souvislosti s ní. Vládní návrh zákona byl poslancům rozeslán jako sněmovní tisk 807 dne 1. dubna a dále Poslanecká sněmovna předlohu ve stavu legislativní nouze projednala, schválila a postoupila Senátu dne 9. dubna. Senát ji schválil 17. dubna a prezident republiky zákon [[schválený]] Parlamentem podepsal 20. dubna 2020. Takto rozsáhlý právní předpis zasahující nebývalým způsobem do celé řady oborů procesního práva včetně práva insolvenčního byl Parlamentem projednán a schválen za méně než tři týdny. Vše výše uvedené se odehrálo v prvním měsíci po vyhlášení nouzového stavu, který tedy nyní nemáme, ale bohužel ta situace se v případě tohoto zákona, tedy pandemického, až nápadně podobá a ten tlak na to projednání se až nápadně podobá tady tomu, co už jsme zde zažili, a to tedy včetně nouzového stavu, přijetí drakonických omezení společenského života, která v principu zamezovala naprosto normálnímu fungování soudních procesů, a stalo se tak v situaci, kdy byl další vývoj epidemie onemocnění covid-19 velkou neznámou a stejně tak bylo velmi nejasné, jak hluboké dopady bude mít nastalá situace na ekonomický život. [[Opět kašle.]] Pardon. Já už to nemůžu nějak udýchat. [[Kolegyně poslankyně mu vzápětí nese vodu.]] Dne 19. října 2020, tedy takřka přesně půl roku po jeho přijetí, byl poslancům jako sněmovní tisk 1060 rozeslán vládní návrh novelizace zákona lex covid. Na vládním legislativním portálu byl návrh zveřejněn téhož dne a Poslanecká sněmovna opět ve stavu legislativní nouze vládní návrh projednávala a schválila dne 23. října a postoupila Senátu. Senát předlohu dne 29. října projednal jako senátní tisk 339 a vrátil ji Poslanecké sněmovně s pozměňovacím návrhem na vypuštění pravidla zařazeného do čl. 3 bodu 4, podle kterého mělo platit, že souhlas věřitelů s prodloužením mimořádného moratoria se nevyžaduje, a podal-li dlužník návrh na mimořádné moratorium do 31. srpna 2020. Pokud jde tedy o insolvenční řízení vedená ohledně obchodních korporací, novela lex covid navrhovala prodloužit suspendování dlužnické povinnosti podat insolvenční návrh do 30. června 2021 a s tím prodloužit i právo dlužníků řešících úpadek reorganizací navrhnout, aby bylo dočasně přerušeno plnění jejich reorganizačního plánu, a do téhož data znovu zavést možnost navrhnout vyhlášení mimořádného moratoria, pokud dlužník nebyl k 5. říjnu 2020 v úpadku a pokud ohledně něj již dříve nebylo vyhlášeno mimořádné moratorium. Já to tady jen převádím na ten nový zákon, na pandemický zákon, v tom, že my tady ovlivňujeme životy milionů lidí, alespoň vláda by to tak ráda udělala, a tím pádem by tady zavedla v podstatě takový precedens, že ve stavu legislativní nouze se dá projednat cokoli nepopulárního, dá se nedemokraticky omezovat doba vystoupení tak, aby nebylo možné zákon dobře projednat, a navíc ta diskuse, jak je k tomu omezená, tak v podstatě nedává prostor ani pro to - i díky tomu, že ten tisk a jeho dopady není možné tady ani projednat, tak tím pádem my se dostáváme do té situace, že takový zákon, který z našeho hlediska je absolutně nepotřebný v této situaci, tak že my to tady budeme řešit v systému legislativní nouze. A bohužel to zneužívání podávání zákonů v legislativní nouzi je zřejmě bráno za takový nový standard. Já vím, že nová vláda tady prohlašovala, že všechno bude dělat jinak, že to bude dělat lépe, ale bohužel občané této země, kteří jsou zahnáni do úplného kouta těmi různými omezeními a drakonickými zákazy a příkazy, už toho mají prostě dost. Takže ještě jednou opravdu varuji před schválením této novely. Děkuji.
Děkuji panu poslanci za dodržení času. Než přijde další řečník k řečnickému pultu, přečetla bych tři omluvy. Tou první omluvou se omlouvá pan poslanec Ivo Vondrák dnes mezi 17.30 do 19.30 z pracovních důvodů. Dále se omlouvá paní poslankyně Andrea Babišová z dnešního jednání od 18 hodin, a to z pracovních důvodů. A zároveň tu mám ještě omluvu předsedy poslaneckého klubu SPD Radima Fialy, a to na dvě hodiny, tudíž do 18.50. V tuto chvíli budeme pokračovat, zda stav legislativní nouze trvá. A mám tady dalšího pana poslance, který již vystupoval, ale má možnost vystoupit ještě jednou, a to je pan poslanec Jiří Kobza. Takže bych ho požádala, aby přišel k řečnickému pultu. Pane poslanče, máte slovo.
Děkuji, paní předsedající. Já si dovolím navázat na to, co jsem tady říkal v té první pětiminutovce, kde jsem poukazoval na to, že institut legislativní nouze lze použít pouze v případě mimořádných okolností, kdy jsou zásadním způsobem ohrožena základní práva a svobody občanů nebo bezpečnost státu a kdy státu hrozí značné hospodářské škody. A to bylo potvrzeno i nálezem Ústavního soudu, který je závazným pramenem práva. A podle mého upřímného přesvědčení to nejrozumnější, co můžeme nyní udělat, je stav legislativní nouze zrušit a projednat tuto novelu v řádném legislativním procesu. Je to v naší moci. Dámy a pánové, já bych se ještě v této souvislosti zmínil o dvou věcech, a to je samozřejmě hlas lidu, který zaznívá tady před Sněmovnou, kde protestují lidi proti covidovým omezením, a protestují právě proti těm škodám, které tento zákon způsobuje. [[(17.00 hodin)]] Ale já bych spíš tady v té situaci na to, co se děje v Kanadě, kde Kanaďanům, kteří jsou obvykle rozvážní a trpěliví, došly nervy, došla trpělivost a došlo tam k obrovským protestům, které šly tak daleko, že i sám premiér Justin Trudeau s celou rodinou byl uklizen na nějaké tajné místo. Politici dostali doporučení, aby nevycházeli ven, aby náhodou si pro ně demonstrující nepřišli. A dochází k tomu, že Trudeau, který chtěl nasadit policii, tak policie se vzepřela, že nepůjde proti těm protestujícím, tak uvažoval o tom, že tam pošle armádu, ale nevím, jak s tím dopadl. Ještě nejsou žádné zprávy o tom. Vážení přátelé z pětikoalice, nenechte se opít pocitem vlastní moci. Ti lidi na ulicích vám to spočítají. A můžete si být jisti, že si budou pamatovat, kdo byl za tím, kdo protlačil přes veškerý odpor opozice tento zákon, kdo protlačil legislativní nouzi. Voliči se totiž emancipují a doby ovčanů už jsou minulostí. V dnešní době drahota, inflace, problémy s energiemi je tlačí tak, že mají skutečně problémy vyžít. Ten počet lidí stále narůstá. Takže otázkou je, jak dlouho potrvá, než i jim dojde trpělivost a zahrají vám, nám Kanadu tady. Takže já bych vás chtěl poprosit, uvědomte si i tyto okolnosti okolo toho zákona, o kterém se bavíme, protože to je zákon, který přímo zasáhne obrovskou spoustu lidí, který přímo omezí jejich svobody, omezí jejich práci, omezí jejich rodinný život, sociální život, a už to je po dvou letech. Já žiju v oblastech na venkově, kde lidi mají omezený příjem a při rostoucích cenách skutečně mají problém. Takže já vás chci vyzvat, zrušme legislativní nouzi, odvolejme ji, řešme ten zákon ve standardním procesu, s diskusemi, probereme ho, protože tam je spousta věcí, které je zapotřebí zlepšit, o tom mluvil náš předseda pan Okamura, a netrapme naše lidi! Děkuju vám.
Děkuji panu poslanci za dodržení času. Vaše vystoupení vyvolalo jednu faktickou poznámku, takže poprosím, aby k faktické poznámce přišel k řečnickému pultu pan poslanec Vít Vomáčka. Pane poslanče, máte slovo.
Vážená paní předsedající, dámy a pánové, pane poslanče Kobzo, prostřednictvím paní předsedající, nevyhrožujte nám, že nám někdo něco spočítá. Říkejte si tady své názory, komentujte je, ale nevyhrožujte! Děkuju.
Děkuji za dodržení času k faktické poznámce. Mám tady přihlášku k další faktické poznámce. Z místa se hlásí pan poslanec Jiří Kobza, takže poprosím, aby přišel k řečnickému pultu.
Děkuji. Pane kolego, já nevyhrožuji. Já varuji. Děkuji.
Děkuji. A v tuto chvíli tady mám přihlášeného s přednostním právem prvního místopředsedu poslaneckého klubu SPD pana poslance Radka Rozvorala, takže poprosím, pane poslanče, máte slovo.
Děkuji za slovo, paní místopředsedkyně. Vážené kolegyně, vážení kolegové, vážení členové vlády, dovolte mi se vyjádřit, proč nesouhlasíme projednat návrh pandemického zákona v legislativní nouzi. Na úvod zmíním hlavní důvod, proč se celá vládní pětikoalice, složená z množiny politických subjektů tvořící ODS, TOP 09, KDU-ČSL, STAN a Piráti, čili dvou koalic Spolu a PirSTAN, snaží tento vládní návrh zákona označovaný jako pandemický zákon, narychlo zpracovaný a předložený ministrem zdravotnictví, tak rychle protlačit, aby začal co nejdříve platit. Poslancům byl tento návrh zaslán dne 20. ledna tohoto roku. V návrhu zákona je v části čtvrté pod názvem účinnost v čl. V uvedeno: Tento zákon nabývá účinnosti dnem následujícím po jeho vyhlášení. Vláda tak chce mít k dispozici platný zákon, na jehož základě si bude neomezeně prosazovat svá rozhodnutí. Současně platná právní úprava má pozbýt platnosti uplynutím dne 28. února tohoto roku, a proto se navrhuje, aby tento návrh novely začal platit co nejdříve, a proto stav legislativní nouze. Tato narychlo předložená novela zákona k projednání je pro hnutí SPD zcela nepřijatelná, neboť ve skutečnosti se jen jedná o rozšíření nouzového stavu a z něj vyplývajících opatření, která budou moci nadále realizovat vládní představitelé zastoupení v čele vybraných ministerstev. Konkrétně se jedná o Ministerstvo zdravotnictví, krajské hygienické stanice nebo Hygienickou stanici hlavního města Prahy, Ministerstvo obrany nebo Ministerstvo vnitra. Těm budou dány ještě větší kompetence, pomocí kterých bude moci například ministr zdravotnictví omezovat plošně ústavní práva všech občanů, a to jen na základě běžného zákona, aniž by byly splněny podmínky nouzového stavu v České republice. To se nám jeví jako protiústavní a silně to připomíná totalitní manýry. Hnutí SPD bylo jediné ze všech poslaneckých klubů zastoupených v minulé Poslanecké sněmovně, které hlasovalo proti přijetí pandemického zákona, jejž v té době prosadila minulá vláda Andreje Babiše z hnutí ANO. Současná vláda pod vedením premiéra Petra Fialy v projednávané novele takzvaného pandemického zákona rozsah omezení občanů ještě rozšiřuje, navrhuje jeho prodloužení na neurčito, a navíc například zvýšila sankce pro případ jeho porušení. Důvodů, proč všichni naši poslanci takto navržený takzvaný pandemický zákon nepodpoří, natožpak v legislativní nouzi, je celá spousta. Nelíbí se nám například, že zavádí na našem území dlouhodobě, tedy bez jakékoliv revize v čase, stav pandemické pohotovosti na rozdíl od nouzového stavu, který stanovuje povinnost jeho revidování pro jeho výjimečnost každý měsíc v Poslanecké sněmovně. Tím si vrcholní představitelé výše zmíněných subjektů - Ministerstvo zdravotnictví, krajské hygienické stanice nebo Hygienická stanice hlavního města Prahy, Ministerstvo obrany nebo Ministerstvo vnitra - mohou do praxe zavést ironicky řečeno vše, co je napadne. Například stav pandemické pohotovosti, pro který mimochodem nejsou stanoveny žádné podmínky, například počty nemocných či hospitalizovaných, by za platnosti daného zákona na našem území trvale byl, i kdyby už de facto nebyl. Proto nechceme připustit, aby byl přijat jakýkoliv nouzový stav bez určených podmínek, bez revize v určitých časových úsecích, a už vůbec ne přímo zákonem. Ten by měl stanovovat jen podmínky, za kterých je možné jej vyhlásit. Za zamyšlení stojí i ten fakt, že v České republice máme mnoho nefunkčních zákonů, které pouze přináší rozporné právní výklady a nejednotnost v jejich určení. Nově navrhovaný pandemický zákon se zařadí mezi ty, které vnáší do dané oblasti, kterou upravuje, takový chaos, že s jeho pochopením a především aplikací mají problém i zkušení právníci. Dlouhodobě prosazujeme, že danou oblast má upravovat stále platný zákon č. 258/ 2000 Sb., o ochraně veřejného zdraví, a ne právní norma, která se jednou aplikuje přímo, jindy se na zákon o veřejném zdraví odkazuje a k tomu ještě mění mnoho dalších zákonných norem, předpisů a vyhlášek. [[(17.10 hodin)]] To vše je zneužitelné vůči lidem, protože zákony a všechny právní kroky na jejich základě mají být především srozumitelné, jasné a určité. Řada lidí tak ztrácí víru v náš právní stát a vlastně někdy i nevědomě se dopouští porušování zákona. Lidem musí být každý krok zasahující do omezování jejich základních práv řádně vysvětlen a vždy musí být v souladu s ústavním pořádkem, především ústavním zákonem č. 1/1993 Sb., Ústava ČR, ve znění pozdějších předpisů, a dále pak usnesení č. 2/1993 Sb., o vyhlášení Listiny základních práv a svobod jako součásti ústavního pořádku České republiky, ve znění pozdějších předpisů. Nesmí tak být v tomto ohledu zjištěn žádný rozpor. Vymezením nově upravovaných mimořádných opatření nesmí dojít k razantnímu plošnému omezení základních lidských práv a svobod ve smyslu úplného zákazu provozování nebo výkonu vybraných činností, k čemuž by však s ohledem na judikaturu správních soudů mělo obecně docházet zejména v době nouzového stavu vyhlášeného postupem podle ústavního zákona č. 110/1998 Sb., o bezpečnosti České republiky. Všechny orgány státní správy oprávněné podle pandemického zákona postupovat, přičemž nově jde též o Ministerstvo obrany a Ministerstvo vnitra, tak mohou při aplikaci všech nově upravených mimořádných opatření přistoupit pouze k omezení dané činnosti nebo ke stanovení podmínek pro její provozování či výkon. Pro nepřijetí navrhované novelizace zákona č. 94/2021 Sb., zákon o mimořádných opatřeních při epidemii onemocnění covid-19 a o změně některých souvisejících zákonů, takzvaného pandemického zákona, natožpak v legislativní nouzi, nás též vyzývá celá řada občanů, mezi které patří přední odborníci působící ve zdravotnictví, právníci, učitelé, státní zaměstnanci a příslušníci bezpečnostních sborů. Nyní si dovolím citovat ze zaslaného dopisu od Ing. Hany Michalicové, která nás vyzývá ke zrušení pandemického zákona. Cituji: Žádná nemoc nemá mít svou zvláštní normu. Na území republiky se může objevit řada jiných nemocí, které budou nakažlivé, a bude hrozit, že onemocní větší skupina občanů. V minulosti to byla typicky chřipka, kdy v jednom roce bylo nemocných milion lidí. Proto mají být upraveny podmínky, za kterých lze vyhlásit stav epidemie, a to jak v některém regionu, tak celorepublikově. Tyto stavy mají vyhlašovat orgány hygieny, ne politici, a hygiena je má jasně odůvodňovat a stanovat omezení pro občany, nebo v závažnějších případech to může řešit nouzový stav, který je následně revidován Sněmovnou, před kterou je nutné jeho trvání opět odůvodnit, tedy má existovat jasná obecná právní úprava, která bude využívána u všech nemocí, které by se u nás vyskytly. Speciální podmínky pro jednu diagnózu, která byla v tomto směru vyčleněna zcela mimo hygienu, zcela mimo zákonodárné sbory, byla ponechána zcela bez revize a odůvodnění v čase, je absolutně nestandardní, nepochopitelný postup, v právním řádu nevídaný, a je neskutečně zneužitelný - což se děje. Lidově řečeno, pandemický zákon slouží k tomu, aby si jeden ministr, politik, a jeho prostřednictvím vládnoucí politické koalice mohly trvale a zcela nekontrolovaně dělat, co chce, kdy chce a jak chce, a to bez ohledu na to, zda situace v zemi tomu ještě vůbec odpovídá, protože stav pandemické pohotovosti je zaveden jako trvalý. Tedy situace, které se dotýkají i diagnózy covid-19, by měly být konečně obecně upraveny v zákoně o ochraně veřejného zdraví a na základě tohoto zákona by měla být vydávána příslušná, jasně odůvodněná rozhodnutí, protože k jinému postupu nikdy nebyl a dodnes není důvod. Zcela neúčinná je právní obrana našich občanů. Soudní obrana proti nezákonnostem páchaným podle pandemického zákona je neúčinná. Na soud se sice můžete obrátit, ale pro ubíhající čas je vám to houby platné. Možnost právní obrany je tak totiž nastavena . Než Nejvyšší správní soud rozhodne, je jeho rozhodnutí, jakkoli správné, zcela k ničemu, protože opatření dávno neplatí a je vydáno nové a často opět nezákonné. Často jsme tedy byli svědky povinnosti řídit se nezákonným opatřením, na které navazovalo další nezákonné opatření, a možnost se tomu bránit tu teoretická byla, ale v praxi naprosto selhávala. Tedy jako by nebyla. Nelze tolerovat, aby proti jakémukoli zásahu státu nebylo možné se právně bránit. Konec citátu. Naší povinností jakožto zvolených poslanců v rámci demokratické volby do Poslanecké sněmovny Parlamentu ČR je hájit zájmy našich občanů, kteří nám projevili svou důvěru, abychom na půdě Sněmovny tyto občany zastupovali. Rozhodně k našim voličům nepřistupujeme jako někteří jiní poslanci zvolení k výkonu funkce poslance Poslanecké sněmovny Parlamentu ČR. My si v hnutí SPD vážíme důvěry všech více než půl milionu voličů, kteří nás volili a mezi které patří i paní Ing. Hana Michalicová. Vážené dámy a pánové, novelu takzvaného pandemického zákona odmítáme jako celek. Rozhodně nesouhlasíme ani s odůvodněním uveřejněným v důvodové zprávě o nezbytnosti navrhované právní úpravy, hájící jeho přijetí, kde se například uvádí - cituji: V souvislosti s výše uvedeným je tak nutné mít stále připraveny všechny dostupné mechanismy připravenosti a reakce k nastavení efektivních protiepidemických opatření v pr&xcaron;ípade&xcaron; výskytu nových rizikových variant, které budou pr&xcaron;edstavovat vážnou hrozbu pro ver&xcaron;ejné zdraví. Důvodem rozšíření výčtu mimořádných opatření je tedy zajištění adekvátních mechanismů pro přijetí cílených a účinných protiepidemických opatření v rozsahu potřebném pro komplexní a efektivní řízení epidemie prostřednictvím omezujících, organizačních či režimových opatření, jejichž základním cílem je minimalizace rizika přenosu nákazy a dopadů na veřejné zdraví. Z podstaty věci se jedná o oblasti, kde dochází k vyšší kumulaci osob na jednom místě v jeden čas, což je obecně vzhledem k cestě přenosu viru SARS-CoV-2 považováno z epidemiologického pohledu za rizikové, zejména pokud se jedná o činnosti provozované ve vnitřních prostorách, kde je obecně míra rizika vyšší než v prostředí venkovním. Z výše uvedených důvodů musí být v těchto oblastech přijímána taková opatření, která dostatečně reflektují míru rizika odpovídající charakteru dané činnosti nebo oblasti lidského života a která orgánu ochrany veřejného zdraví umožňuje pandemický zákon. Konec citátu. V SPD nesouhlasíme s tím, že Ministerstvo zdravotnictví, krajské hygienické stanice nebo Hygienická stanice hl. m. Prahy, Ministerstvo obrany nebo Ministerstvo vnitra může za účelem likvidace epidemie covid-19 nebo nebezpečí jejího opětovného vzniku nařídit mimořádné opatření, kterým přikáže určitou činnost přispívající k naplnění uvedeného účelu, nebo zakáže nebo omezí určité činnosti nebo služby, jejichž výkonem by mohlo být šíření onemocnění covid-19, anebo stanoví podmínky provádění takových činností nebo poskytování takových služeb. Ministerstvo může nařídit mimořádné opatření podle věty první s celostátní působností nebo s působností na území několika krajů. Krajská hygienická stanice může mimořádné opatření nařídit na území svého správního obvodu. Mezi konkrétně stanovená mimořádná opatření jsou přímo zařazeny body, s kterými nesouhlasíme, ke kterým máme celou řadu výhrad. Uvedu některé vybrané. Omezení veřejné dopravy nebo stanovení podmínek jejího provozování. Omezení výkonu podnikatelské nebo jiné činnosti v provozovně, obchodním centru, na tržišti, tržnici nebo v jiném prostoru sloužícímu k podnikatelské nebo obdobné činnosti anebo stanovení podmínek pro jejich výkon včetně omezení provozní doby. Omezení podnikatelské nebo obdobné činnosti, při jejímž výkonu přichází fyzická osoba do přímého osobního kontaktu s jinou fyzickou osobou, anebo stanovení podmínek pro výkon takové činnosti. Omezení provozování sportoviště ve vnitřním prostoru stavby, venkovního sportoviště, přírodního nebo umělého koupaliště nebo sauny nebo stanovení podmínek pro jejich provoz. Zákaz nebo omezení konání veřejných nebo soukromých akcí, při nichž dochází ke kumulaci osob, kumulaci fyzických osob na jednom místě, nebo stanovení podmínek jejich konání snižujících riziko přenosu onemocnění covid-19, včetně stanovení maximálního počtu fyzických osob, které se jich mohou účastnit. [[(17.20 hodin)]] Zákaz nebo omezení nebo stanovení podmínek návštěv ve zdravotnických zařízeních, zařízeních sociálních služeb nebo ve věznicích. Omezení výuky nebo jiné činnosti vysoké školy, vyšší odborné školy, školy nebo školského zařízení, dětské skupiny, zařízení pro děti vyžadující okamžitou pomoc, zařízení péče o děti do tří let věku, zařízení pro výchovu, výuku anebo mimoškolní vzdělávání dětí nad 3 roky věku nebo jiného obdobného zařízení anebo stanovení podmínek pro výuku nebo jinou činnost v nich. Příkaz testovat fyzické osoby, které jsou členy orgánu právnické osoby, podnikající fyzické osoby, zaměstnance a jiné pracovníky, studenty vysoké školy nebo vyšší odborné školy nebo žáky nebo děti navštěvující školu nebo školské zařízení nebo dětskou skupinu na stanovení přítomnosti viru SARS-CoV-2 nebo jeho antigenu a stanovení podmínek pro osobní přítomnost těchto osob na pracovišti, na vysoké škole, vyšší odborné škole, ve škole nebo školském zařízení anebo v dětské skupině. Příkaz fyzickým osobám, které podstoupily test na stanovení přítomnosti antigenu viru SARS-CoV-2 s pozitivním výsledkem, zdržovat se odděleně od ostatních fyzických osob po dobu, než bude stanoveným způsobem prokázáno, že tyto fyzické osoby nejsou nakaženy virem SARS-CoV-2 , nejvýše však po dobu 72 hodin, a podstoupení testu. Zákaz nebo omezení provozu hudebních, tanečních, herních nebo podobných společenských klubů nebo diskoték, heren nebo kasin anebo stanovení podmínek pro jejich provoz, a to včetně omezení provozní doby. Omezení provozu zoologických nebo botanických zahrad, muzeí, galerií, výstavních prostor, hradů, zámků nebo obdobných historických nebo kulturních objektů, veřejných knihoven, hvězdáren nebo planetárií anebo stanovení podmínek pro jejich provoz nebo využívání. Omezení konání hudebních, divadelních nebo kinematografických představení, pohybových nebo tanečních produkcí, slavností, kulturních festivalů nebo přehlídek nebo jiných obdobných událostí anebo stanovení podmínek pro jejich konání. Omezení konání trhů, veletrhů nebo prodejních hospodářských výstav anebo stanovení podmínek pro jejich konání. Omezení konání zotavovacích akcí, jiných podobných akcí pro děti nebo příměstských táborů nebo jim podobných akcí pro děti anebo stanovení podmínek pro jejich konání. Příkaz poskytovatelům zdravotnických služeb nebo poskytovatelům sociálních služeb v týdenním stacionáři, v domově pro osoby se zdravotním postižením, v domově pro seniory nebo v domově se zvláštním režimem poskytnout ministerstvu nebo krajské hygienické stanici informace z jejich činnosti za účelem nastavení protiepidemických opatření. Omezení provozu dotčených prvků kritické infrastruktury a stanovení pravidel nebo stanovení podmínek pro zajištění jejich provozu. Příkaz fyzickým osobám, které po stanovenou dobu pobývaly na území cizího státu nebo jeho části, v němž existuje zvýšené riziko nákazy virem SARS-CoV-2, zdržovat se odděleně od ostatních fyzických osob po dobu, než bude stanoveným způsobem prokázáno, že tyto fyzické osoby nejsou nakaženy virem SARS-CoV-2 nebo nebyly ve styku s nakaženou fyzickou osobou virem SARS-CoV-2, nejvýše však po dobu 72 hodin. Příkaz fyzickým osobám, které po stanovenou dobu pobývaly na území cizího státu nebo jeho části, v němž existuje zvýšené riziko nákazy virem SARS-CoV-2, poskytnout orgánu ochrany veřejného zdraví bezprostředně po návratu do České republiky své identifikační a kontaktní údaje, informace o místě a délce pobytu na území cizího státu, o datu překročení státní hranice České republiky, o způsobu překročení státní hranice České republiky a o dopravním prostředku používaném při návratu do České republiky a o místě pobytu v České republice po stanovenou dobu od návratu do České republiky a další epidemiologicky významné údaje. Omezení činnosti orgánů právnických osob, při jejímž výkonu fyzická osoba, která je členem orgánu právnické osoby, přichází do přímého osobního kontaktu s jinou fyzickou osobou, nebo stanovení podmínek pro výkon takové činnosti. Dále bych mohl jmenovat další mimořádná opatření uvedená v projednávaném návrhu zákona, ve kterém je striktně uvedeno, že osoby, na něž se mimořádné opatření vztahuje, jsou povinny se jím řídit a v případě jejich porušení jim hrozí velké postihy. Pokuty podle pandemického zákona jsou v porovnání s pokutami upravenými zákonem o ochraně veřejného zdraví mnohem důsledněji odstupňovány podle jejich typové závažnosti. V souvislosti s rozšířením výčtu mimořádných opatření, která mohou být vyjmenovanými správními orgány přijímána, pak bylo nezbytné adekvátně upravit a doplnit výčet skutkových podstat přestupků, kterých se mohou fyzické či právnické osoby dopustit, pokud podle nařízených mimořádných opatření nepostupují. Zásadně odmítáme uvedený definovaný výčet přestupků spolu s navrhovanou pokutou. Přestupku dle tohoto návrhu pandemického zákona se dopustí právnická nebo podnikající fyzická osoba, pokud nedodrží mimořádné opatření podle určených paragrafů zákona o ochraně veřejného zdraví, jehož účelem má být likvidace epidemie covid-19 nebo nebezpečí jejího opětovného vzniku. Právnická nebo podnikající fyzická osoba se dopustí přestupku, pokud nedodrží mimořádné opatření definované v tomto návrhu zákona, a může jí být uložena pokuta od 50 000 až do výše 3 milionů korun. Dále je uvedeno: Je-li přestupek spáchán opakovaně po nabytí právní moci rozhodnutí o stejném přestupku, uloží se pokuta do výše 4 milionů korun. Je-li přestupek spáchán jednáním zaměstnance právnické nebo podnikající fyzické osoby na základě pokynů této právnické nebo podnikající fyzické osoby i přesto, že zaměstnanec nejdříve odmítl podle pokynů této právnické nebo podnikající fyzické osoby jednat, lze maximálně možnou výši pokuty zvýšit ještě o čtvrtinu. Fyzická osoba se dopustí přestupku, pokud nedodrží mimořádné opatření definované v tomto návrhu zákona, a může jí být uložena pokuta od 30 000 až do výše 1 milionu korun. Dále je uvedeno: Je-li přestupek spáchán opakovaně po nabytí právní moci rozhodnutí o stejném přestupku, uloží se pokuta do výše 2 milionů korun. Zde si zaslouží zopakovat, že minimální pokuta pro fyzickou osobu za nedodržení mimořádných opatření striktně vymezených v zákoně, některé jsem ve svém vystoupení zmínil, je ve výši 30 000 korun. To jednoznačně v SPD odmítáme. Je nám jasné, že vláda chce splnit další bod ze svého programového prohlášení, kde si v kapitole Zdravotnictví stanovila - cituji: S onemocněním covid-19 se musíme naučit žít, nebudeme donekonečna omezovat zdravotní péči pro ostatní pacienty. Z covid-19 se musí stát další závažné onemocnění, které umí zdravotnictví řešit a předcházet závažnému průběhu tohoto virového onemocnění. Během pandemie se jasně ukázalo, že občany matou stanoviska různých mediálních odborníků atd. Konec citátu. Položme si tedy otázku, zda formulace mimořádných opatření uvedených v navrhovaném pandemickém zákoně opět nebudou mást naši veřejnost a přivádět ji do strachu a různých rozpaků, neorientování se ve stále se měnících prohlášeních vládních představitelů a tak dále. My se domníváme, že budou. Naše hnutí má jiný názor na to, jak řešit situaci vzniklou v souvislosti s koronavirovou pandemií. Pro hnutí SPD je zcela nepřijatelný takto navrhovaný návrh takzvaného pandemického zákona. V souvislosti s koronavirovou pandemií už bylo přijato mnoho opatření včetně zavádění plošných lockdownů. Kdo se chtěl nechat naočkovat, tak se naočkoval, ale nutit neočkované lidí k očkování pod hrozbou jejich osobního locdownu je zcela mimo realitu. My prosazujeme, že nechat se naočkovat je svobodné rozhodnutí každého občana. Zároveň je nepřijatelné zavádět odpovědnost například pro restauratéry spočívající v kontrole očkování anebo provádět testování svých hostů. My navrhujeme, že je potřeba soustředit se výhradně na ochranu ohrožených skupin občanů, pro které musíme zajistit dostupnost maximální zdravotní péče, která bude hrazena státem. Je také potřeba, aby nemocní dostali co nejrychleji léky tak, aby mohli nemoc bez rizika zvládnout. [[(17.30 hodin)]] V žádném případě nechceme zavádět plošné restrikce a zároveň přenášet povinnosti státu na podnikatelský sektor pod hrozbou sankcí a pokut. Odmítáme přijetí navrhovaného pandemického zákona. Náš stát musí být připraven zvládat hrozby pandemických epidemií formou zajištění té nejlepší lékařské péče všem ohroženým občanům pro možné případy nových rizikových variant, které budou představovat vážnou hrozbu pro veřejné zdraví. Musíme udělat vše pro ochranu ohrožených skupin osob, ale zároveň uvádět život ostatních občanů do takové podoby, která zde byla před vypuknutím koronavirové pandemie. Neomezujme lidi v jejich práci, podnikání, sportovních a společenských aktivitách a ve způsobech trávení svého volného času. Dětem umožněme využívat všech forem volnočasových aktivit, běžnou výuku ve školách a školních kroužcích. Našim seniorům zabezpečme, aby jim byla v případě potřeby ihned zajištěna zdarma ta nejlepší možná zdravotní i sociální péče, neboť si to zajisté zaslouží a je to naše povinnost. Závěrem tedy zopakuji, že já stejně jako všichni poslanci za hnutí SPD nepodpoříme takto předložený vládní návrh, kterým se mění zákon č. 94/2021 Sb., o mimořádných opatřeních při epidemii onemocnění covid-19, zákon č. 258/2000 Sb., o ochraně veřejného zdraví, a zákon č. 520/2021 Sb., o dalších úpravách poskytování ošetřovného v souvislosti s mimořádnými opatřeními při epidemii onemocnění covid-19, a odmítneme i stav legislativní nouze. Děkuji za pozornost.
Hezký večer, vážené kolegyně, vážení kolegové. Děkuji, pane poslanče. A nyní s přednostním právem se přihlásil pan předseda Tomio Okamura. Pane předsedo, máte slovo.
Vážené dámy a pánové, celou dobu tady tedy vysvětlujeme vládě, vládní koalici, že v legislativní nouzi nelze tímto způsobem navrhovat takto závažnou normu a tímto způsobem. A já, protože to evidentně vládní koalici není jasné a naopak vládní koalice přistoupila k perzekuci opozice a na sílu si prohlasovala omezení řečnické doby na dvakrát pět minut, místo aby umožnili diskusi, tady jenom mlčí a nikdo neodpovídá na naše otázky, protože nemají argumenty, tak já skutečně tady musím přistoupit k další odborné argumentaci, a musím vás tedy seznámit s rozsudkem Ústavního soudu, který jsem ovšem očekával, že znáte, ale evidentně ne. Nebo ho dokonce znáte, ale přes to všechno navrhujete protiústavní věci, to je spíš, asi bych se k tomu přikláněl. A jedná se o nález Ústavního soudu z 1. března 2011, kdy přesně došlo k této podobné situaci, kdy v podstatě ten zákon, ten napadený zákon, nebyl přijat ústavně předepsaným způsobem, to je rozsudek Ústavního soudu. A já vám řeknu proč. Je to jedna věta, je to přesně ten současný okamžik, co tady předvádí vládní koalice. Protože Ústavní soud tady píše, že každý jednotlivý postup vládní většiny v Poslanecké sněmovně, že konkrétně... protože ten zákon nebyl přijat ústavně předepsaným způsobem, protože tady došlo ke zneužití institutu legislativní nouze; b) k nepředvídatelnému svolání mimořádné schůze Poslanecké sněmovny; c) neodůvodněné vypuštění obecné rozpravy. Neboli krátce řečeno, tady je to omezení té obecné rozpravy ve vašem případě. Protože ta obecná rozprava ještě bude pochopitelně, to je až rozprava č. 3, která bude dneska. Takže k té se ještě dostaneme samozřejmě a tam se teprve podrobně pochopitelně ještě podrobněji vyjádříme k vašemu návrhu toho totalitního pandemického zákona, ve vašem pojetí. Takže dovolte mi seznámit vás s tím ústavním rozsudkem. Nález Ústavního soudu jménem republiky. Ústavní soud rozhodl pod spisovou značkou ÚS 55/10 dne 1. března 2011 v plénu ve složení Stanislav Balík, František Duchoň, Vlasta Formánková, Vojen Güttler, Pavel Holländer, Ivana Janů, Vladimír Kůrka, Dagmar Lastovecká, Jiří Mucha, Jan Musil, Jiří Nykodým, Pavel Rychetský, Miloslav Výborný, Eliška Wagnerová - soudce zpravodaj, a Michaela Židlická o návrhu skupiny poslanců Poslanecké sněmovny Parlamentu České republiky, zastoupené poslancem Mgr. Bohuslavem Sobotkou, se sídlem Praha 1, Sněmovní 4, na zrušení zákona č. 347/2010 Sb., kterým se mění některé zákony v souvislosti s úspornými opatřeními v působnosti Ministerstva práce a sociálních věcí, za účasti Poslanecké sněmovny Parlamentu České republiky a Senátu Parlamentu České republiky jako účastníků řízení takto: Zákon č. 347/2010 Sb., kterým se mění některé zákony v souvislosti s úspornými opatřeními v působnosti Ministerstva práce a sociálních věcí, se ruší uplynutím dne 31. prosince 2011. Odůvodnění: I. Rekapitulace návrhu 1. Odstavec 1. Skupina 45 poslanců Poslanecké sněmovny Parlamentu ČR se řádným návrhem za a) Ústavy České republiky a § 64 odst. 1 písm. b) zákona č. 182/1993 Sb., o Ústavním soudu, doručeným Ústavnímu soudu dne 9. 12. 2010, domáhala zrušení zákona č. 347/2010 Sb., kterým se mění některé zákony v souvislosti s úspornými opatřeními v působnosti Ministerstva práce a sociálních věcí, dále též jen "napadený zákon". A teď znovu zopakuji, to je ten odst. 2, kde v podstatě je to shrnuto. Podstatu námitek navrhovatelé sami shrnuli tak, že napadený zákon nebyl přijat ústavně předepsaným způsobem. Každý jednotlivý postup vládní většiny v Poslanecké sněmovně a Senátu, je tady také napsáno, konkrétně a) zneužití institutu legislativní nouze - to je přesně to, co předvádí vládní pětikoalice; b) nepředvídatelné svolání mimořádné schůze Poslanecké sněmovny; c) neodůvodněné vypuštění obecné rozpravy; d) odepření práva hlasovat zvoleným, v tomto případě senátorům, dle názoru navrhovatelů nepřiměřeným, nedostatečně odůvodněným a svévolným způsobem porušuje základní práva, ústavní principy a hodnoty. Jmenovitě čl. 1 odst. 1, čl. 2 odst. 3, čl. 5, 6, 26 a 36 Ústavy České republiky. A čl. 4 odst. 2 a 4, čl. 21 odst. 1 a 4 a čl. 22 Listiny základních práv a svobod. Dále též jen Listina. Razance takového zásahu do uvedených základních práv a principů je dle navrhovatelů o to závažnější, že se tak událo v rámci přijímání zákona, který sám významně zasahuje do sféry základních práv jednotlivců, zejména práv sociálních. Svou argumentaci navrhovatelé předně zaměřili na obecné vymezení principů ovládajících legislativní proces, s nimiž následně konfrontovali konkrétní, v návrhu podrobně vylíčený způsob a okolnosti procesu přijímání napadeného zákona, který považovali za protiústavní, a proto se domáhali jeho zrušení. I. A) Ústavní normy a principy ovládající legislativní proces. Odstavec 3. Při obecném vymezení základních principů a hodnot ovládajících legislativní proces navrhovatelé vycházeli jednak z poznatků právní teorie, jednak ze závěrů vyplývajících z judikatury Ústavního soudu, případně zahraničních soudů. Zejména pak obsáhle citovali závěry, k nimž Ústavní soud dospěl v nálezu spisová značka Pl. ÚS 77/06 ze dne 15. 2. 2007, N 30/44, SbNU 349; 37/2007 Sb., kde Ústavní soud zřetelně vymezil nároky a minimální požadavky, které současný demokratický právní stát klade na parlamentní projednávání zákonů. [[(17.40 hodin)]] Za základní princip navrhovatelé označili zejména přítomnost veřejné kontradiktorní parlamentní debaty, neboť zákonodárství by mělo mít charakter racionálního právního diskurzu, v němž všichni zúčastnění dostanou příležitost se s projednávanou materií podrobně seznámit a informovaně se k ní vyjádřit. Náležitým je pak takový proces, který umožňuje otevřenou diskusi mezi zastánci konkurenčních názorů včetně názorů menšinových [[srov. citovaný nález sp. zn. Pl. ÚS 77/06, bod 38]]. Takže vidíte, když se tady zamyslím zrovna nad těmito body, co tady vlastně cituji z toho rozsudku Ústavního soudu, že vy tady v podstatě zcela flagrantně porušujete už tady platný rozsudek Ústavního soudu. Vy opravdu úplně protiústavním způsobem tlačíte omezování práv a občanů, a dokonce už tím, že jste v podstatě zákon, který omezuje základní práva a svobody občanů, které jsou dané ústavou, tak už jenom tím, že vy tady neumožňujete otevřenou diskusi mezi zastánci konkurenčních názorů, včetně názorů menšinových, a neumožníte ji - pozor, tady jsme, teprve ta diskuse ještě nezačala, protože ta diskuse začne teprve v té obecné rozpravě k tomu zákonu, teď nás čeká ještě druhá diskuse, to je k programu schůze, a potom k zákonu. Ale já, protože už jsem ty totalitní manýry, tady už jste to předvedli, protože váš předseda klubu Výborný omezil demokraticky zvolené poslance z opozice a vy jste to tady všichni prohlasovali vládní většinou, že smíme mluvit jenom dvakrát pět minut kromě přednostních práv, tak vy v podstatě, no tak to jsou ty vaše manýry, když se vám to nehodí, kdo s vámi nesouhlasí, tak je nedemokrat nebo ho umlčíme. To je přesně to totalitní jednání. Nedemokratické jednání. Ano, fašizující tendence, to je ono, tak bych to nazval. Takže tady je ale přímo Ústavní soud o tom přece hovoří. Tak proč to děláte? Proč jednáte v rozporu s těmito závěry? Vy, kteří si hrajete na demokraty, přitom žádnýma demokratama nejste, jenom když se vám to hodí. Takže pojďme tady k odst. 4. Navrhovatelé odkazem na poznatky právní teorie předestřeli názor, že parlamentní projednávání a parlamentní rozprava plní přinejmenším dvojí funkci, funkci kreační a funkci legitimizační. Kreační funkce je založena na předpokladu, že v parlamentarismu politické rozhodnutí vzniká skrze debatu nebo aspoň debata takové rozhodnutí umožňuje. Politické rozhodnutí tak vzniká v konfrontaci argumentů a protiargumentů v parlamentní debatě, která takto umožňuje též vyrovnání či kompromisní zohlednění konkurujících zájmů. I když je vládní koalice s poměrně výraznou sněmovní většinou aktuálně schopna v Poslanecké sněmovně hladce prosadit i politická rozhodnutí reálně učiněná i mimo Parlament, přesto je podle navrhovatelů třeba chápat jako minimální požadavek vyplývající z čl. 15 Ústavy České republiky reálnou, i časově, možnost opozice připravit a předložit k vládním návrhům zákonů své pozměňovací návrhy. Jen tak může opozice dostát svým funkcím v demokratickém politickém systému. Takže další tady odst. 4 vám tady cituji z ústavního rozsudku, z rozsudku Ústavního soudu, a vy to flagrantně porušujete. Vláda ODS, STAN, TOP 09, KDU-ČSL a Pirátů, normálně tady jednáte v rozporu s Ústavním soudem, protože prostě umlčujete a omezujete demokraticky zvolenou opozici, neumožňujete ani opozici se prostě připravit na to, abychom dostatečně mohli projednávat takto zásadní návrh, jako je vaše novela pandemického zákona, která má omezit plošně v podstatě ústavou garantovaná práva a svobody občanů. Samozřejmě SPD s tím nesouhlasí, s tímto vaším návrhem zákona. Takže to už tady čtu v podstatě další články z toho rozsudku, a vy úplně beze studu tady to porušujete. Normálně nastupující totalita ve vašem podání. V kontextu bod 5. Prostě vy si musíte zvyknout, já vím, že je to pro lidi, co neuvažují demokraticky, tak s tím mají problém, to vás chápu, umím si to představit při pohledu na různé diktátory ve světě, že mají problém s tím připustit oponentní názor, ale vy prostě - parlamentní demokracie nespočívá v tom, že opozice vám tady všechno odkýve, a že když vám to neodkýveme, tak že prostě najednou nás tady budete umlčovat. Vy byste si měli znovu zopakovat, co je to parlamentní demokracie. Parlamentní demokracie je to, že i opozice má právo dělat svoji práci, argumentujeme, diskutujeme tady, no a pak samozřejmě v nějaké fázi proběhne nějaké hlasování. Je to i o tom, abychom se tady domluvili vzájemně, aby vládní většina měla schopnost se třeba domluvit, vy tu schopnost bohužel vůbec nemáte, no a pak samozřejmě ve finále jsou tady ty problémy, že pak někde brečíte v médiích a fňukáte, jak tady nic neprochází, a nazýváte to nějakými obstrukcemi. Přitom k parlamentní demokracii patří, že je koalice a opozice, jinak by to byla vláda jedné strany nebo vláda jedné koalice a to já tady nechci. Já vím, že jsou to tady strany, to už jsme si říkali minule, které s tím jako souhlasily, to bylo v rámci té Národní fronty, tam byli například lidovci, ale my to prostě nechceme. My to prostě nechceme takhle, my chceme, aby byla demokracie, aby byla prostě názorová pluralita, aby to byla demokratická soutěž politických stran, a já myslím, že to takhle je úplně v pořádku a nemá smysl se tady označovat nebo nálepkovat tak či onak. Prostě měli bychom tady respektovat to, že nás volili občané, a z toho by mimochodem mělo vycházet i poměrné zastoupení v orgánech Sněmovny, což samozřejmě vládní pětikoalice absolutně nerespektuje. Je to mimořádně nebezpečné chování, co tady představuje tahleta pseudodemokratická, resp. nedemokratická vládní koalice. Pojďme ale k bodu 5. V kontextu ústavního přezkumu je však podle navrhovatelů ještě podstatnější legitimizační funkce parlamentní rozpravy. I kdyby reálné politické rozhodnutí bylo učiněno mimo Parlament, zůstává parlamentní rozpravě účel legitimizační, tj. veřejně vyložit argumenty pro a proti, které hrály roli v politickém rozhodnutí. Veřejnost je tak seznámena a konfrontována s podstatnými hledisky daného rozhodnutí, což jí umožňuje si učinit o věci vlastní úsudek, přebírat či odmítat předložené argumenty a odpovídajícím způsobem výsledku přizpůsobit své budoucí chování - ať už při volbách, nebo jiné formě politické participace. Debata tak ve své legitimizační funkci nevede k rozhodnutí, ale již učiněné rozhodnutí odůvodňuje a legitimizuje, činí transparentními důvody příznivců i odpůrců onoho rozhodnutí. Zprostředkování úmyslu zákonodárce a účelu zákona parlamentní rozpravou je rovněž významné pro právní vědomí občanů a napomáhá jako jeden z prvků interpretace práva též právní jistotě jako jednomu z principů právního státu, jež chrání čl. 1 odst. 1 Ústavy České republiky. Navrhovatelé svá tvrzení opětovně podpořili závěry z citovaného nálezu sp. zn. Pl. ÚS 77/06, body 55 a 56, a rovněž i závěry uvedenými v odlišném stanovisku soudce zpravodaje Elišky Wagnerové k nálezu sp. zn. Pl. ÚS 24/07 ze dne 31. 1. 2008. Takže tady Ústavní soud jasně v tom bodě 5 říká - a vidíte, že to je velice zajímavý, že je to, chci říci, pěkný rozsudek, ale aby si tady, já to nechci teďka zase říkat, že nějak to míchat tady s touhletou debatou, ale jak je to poučný, ale vládní koalice to nechce poslouchat, nechce to slyšet, aby jednala v souladu s ústavou, oni chtějí porušovat ústavu, to už tady vidíme, takže Ústavní soud už tady v několikátém bodu říká, jak je důležitá ta parlamentní debata. Ale vy v rozporu s tím omezíte dobu mluvení opozici na dvakrát pět minut. No jasně, já chápu, že je to v souladu s jednacím řádem, ale tady přesně vidím ten ústavní rozměr, že v okamžiku... dobře, na sílu omezíte rozpravu třeba o nějaké, nevím, záležitosti, která třeba neovlivňuje tolik občanů, nebo... já myslím, že každá věc je nějakým způsobem pro někoho důležitá, ale snažím se naznačit něco, nechci se nikoho dotknout, ale tady vlastně plošně omezujete práva a svobody občanů, a tady právě proto je tady dobré reflektovat ten rozsudek toho Ústavního soudu, který tady říká, jak je důležitá v takovém případě v podstatě, a nejen v takovém případě, ta parlamentní rozprava. Ale vy ji natvrdo omezíte. Já myslím, že je to v rozporu taky s tím rozhodnutím Ústavního soudu, protože minimálně my tady sice diskutujeme, omezili jste čas, ale vy nereagujete. To je ten rozměr taky. [[(17.50 hodin)]] Vy tady nevykládáte argumenty. Vy tady nereagujete na výtky opozice. Vidíte, jak už tady podle mého názoru v několika momentech vládní koalice natvrdo prostě jde, nejenom omezování ústavou zaručených práv a svobod občanů, chcete omezit a omezovat běžným zákonem. Dokonce to vláda navrhla na neomezenou dobu. Ale dokonce i ten způsob, jakým způsobem vy to tady tlačíte a předkládáte, je vlastně v rozporu podle mého názoru s tím, co už tady padl v této věci rozsudek Ústavního soudu. Proto my jsme říkali, že v případě, že to protlačíte, tak my se samozřejmě poradíme. A podle mého názoru je to na podání k Ústavnímu soudu. To tady neříkáme, protože to chceme říkat. My to říkáme, protože v SPD všechno analyzujeme. A máme připravena stanoviska s našimi experty. A přesně vycházíme z těch rozsudků Ústavního soudu, na rozdíl od vás. Bod 6. Nadto navrhovatelé ve způsobu - ale znova jenom, aby se neztratila nit, tak navrhovatelé, to tady nemluvíme o vládní pětikoalici, je to rozsudek deset let starý, více než deset let starý, anebo deset let starý, 2011, ano, více jak deset let starý, a navrhovateli byli tehdejší, část tehdejších poslanců. - Nadto navrhovatelé ve způsobu přijetí napadaného zákona shledali selhání citovaným nálezem sp. zn. Pl. ÚS 77/06, body 57 až 60, vymezených pojistek ústavně konformního výkonu legislativního procesu, jimiž jsou postupně předseda Poslanecké sněmovny, resp. předsedající její schůze, Senát a prezident republiky, neboť v pořadí první a třetí z nich, to je předsedkyně Poslanecké sněmovny a prezident republiky, zasáhnout nechtěli a druhý Senát v důsledku níže rozvedeného urychlení legislativního procesu zasáhnout nemohl. Takže tady vidíte už na tom článku, jak jsem o tom hovořil - článek dvě, článek tři, článek čtyři, článek pět - tak už se tady prostě dostáváte do rozporu. I. B) Proces přijímání napadeného zákona a jeho ústavní vady. Ve světle výše uvedeného je podle navrhovatelů třeba interpretovat ustanovení zákona č. 90/1995 Sb., o jednacím řádu Poslanecké sněmovny, ve znění pozdějších předpisů, dále též jen JŘPS, a zákona č. 107/1999 Sb., o jednacím řádu Senátu, ve znění pozdějších předpisů, dále jen JŘS, která byla použita při projednávání návrhu napadeného zákona, přičemž navrhovatelé konstatovali, že v návrhu podrobně rozvedené okolnosti přijímání i samotný legislativní proces u napadeného zákona byly zcela nepochybně v rozporu s výše předestřenými ústavními principy a hodnotami. No já jenom, aby mě třeba náhodou předsedající, kteří tady v daný moment postupně budou, tak aby mě nepřerušovali, protože vzhledem k tomu, co jsem tady rozebral podrobněji k té, řekl bych, preambuli, proč o tom hovořím, v čem tady upozorňuji, že tady vládní koalice nejedná v souladu s ústavními rozsudky, tak teď potřebuji pochopitelně podrobněji rozebrat, o co tady šlo, abychom tady viděli ty paralely. Takže teď se samozřejmě zaměřím na ten zákon, který byl v roce 2011, ale pochopitelně, abychom tady rozuměli tomu, proč to tady takhle Ústavní soud zdůvodňuje a v čem je ta protiústavnost, tak pochopitelně je potřeba mít kompletní informaci. Budu pokračovat. Tento rozpor navrhovatelé spatřovali konkrétně a) ve zneužití institutu legislativní nouze - to je přesně ono, to je přesně ono, o čem tady mluvíme - viz I. B.a); b) v nepředvídatelném svolání mimořádné schůze Poslanecké sněmovny - viz I. B.b); c) v neodůvodněném odepření obecné rozpravy - viz I. B.c); a d) v odepření práva hlasovat zvoleným senátorům - viz I. B.d). U všech těchto postupů navrhovatelé shledali nepřiměřenost zásahu, nedostatečné odůvodnění a rysy svévole. No to je přesně to, co tady vidíme my. Přesně je to ono - rysy svévole, no, já bych řekl zvůle přímo. Nedostatečné odůvodnění - tak to jsem tady ve svém dopoledním vystoupení tři hodiny zdůvodňoval, protože opravdu to je paskvil nad paskvil. A prostě je to absolutně zpackaný zákon. A samozřejmě i tou ideou je ten zákon nepřijatelný, nejenom tím zpracováním je totálně špatný, to už jsme si tady řekli. A samozřejmě je to i to zneužití institutu legislativní nouze. Tak to se vám tady snažíme vysvětlit v podstatě celou dobu a ještě vám to také celkem poměrně dlouho vysvětlovat budeme dneska. Podle názoru navrhovatelů by měly výše uvedené kroky v rámci rozhodování o vyhlášení stavu legislativní nouze i v průběhu jeho trvání projít třístupňovým testem proporcionality, který užívá Ústavní soud pro posuzování kolize ústavně chráněných hodnot. Je dobré toto skutečně poslouchat a poslechnout si to. Znova tady říkám a znova vyzývám vládní koalici k tomu, aby stáhla tenhleten zákon, aby nejednali totalitně a aby skutečně přistupovali řádně. Já vím, že mají choutky ovládat lidi za každou cenu, ale opravdu my tady budeme bránit tu svobodu a demokracii proti vám. A jak jsem tak koukal i na reakce veřejnosti, tak už to skutečně vidí řada občanů, co tady předvádíte. A jsem za to rád. Už to vidí a píšou určitě i vám. O tom jsem přesvědčen, protože počet občanů, kteří s tím nesouhlasí, podle mého názoru, nemám to kvantifikováno nějakou studií či průzkumem, ale tak jak cítím, tak rozhodně přesahuje počet voličů SPD. Rozhodně je tady mnohem více lidí, kteří s tímto návrhem zákona prostě nesouhlasí. Podle názoru navrhovatelů by měly výše uvedené kroky v rámci rozhodování o vyhlášení stavu legislativní nouze i v průběhu jeho trvání projít třístupňovým testem proporcionality. Ano. Stav legislativní nouze a zkrácené jednání mají bránit ohrožení základních práv a svobod občanů, ohrožení bezpečnosti státu nebo značným hospodářským škodám - legitimní cíl, což ale činí zásahem do výše uvedených práv sněmovní menšiny, což je takzvaně narušená hodnota. Takový zásah je ústavně možný jen tehdy, je-li zároveň vhodný, potřebný a přiměřený. A zase jsme u toho, zdali je to potřebné, přiměřené a vhodné. Ale tady právě už vám říkám ten rozsudek Ústavního soudu. Tady už tu odpověď přeci máme. A to tady vůbec není situace, jak říkám, že by tady byl nějaký nouzový stav dneska. To jenom vy máte ty pocity, že se vám zalíbilo ovládat lidi. Takže pojďme dál. I. B.a) Zneužití legislativní nouze. Odstavec, který mluví o zneužití legislativní nouze. To je přesně to, co tady předvádí vaše koalice. Ve vztahu k institutu legislativní nouze a podmínkám jejího vyhlášení dle § 99 odst. 1 JŘPS navrhovatelé namítali, že vyhlášení legislativní nouze a zkrácené jednání bez splnění podmínek podle § 99 odst. 1 JŘPS by bylo nejen porušením zákona, ale kvůli časovému presu rovněž výrazným okleštěním ústavně chráněné svobody parlamentní rozpravy a práva poslance podávat pozměňovací návrhy, a tím jeho práva řádně vykonávat svou volenou funkci, jakož i rovnosti poslanců, neboť vládní poslanci jsou ve zjevné výhodě. V této souvislosti odkázali na část nálezu Ústavního soudu sp. zn. Pl. ÚS 12/10 ze dne 7. 9. 2010, [[zákon č.]] 269/2010 Sb., body 17 a 18, v němž Ústavní soud posuzoval i obecné předpoklady pro vyhlášení stavu legislativní nouze a jejich naplnění. Z názoru Ústavního soudu lze dle navrhovatelů usuzovat, že chápe rozhodnutí o legislativní nouzi do značné míry jako rozhodnutí politické, varuje však před jeho využíváním jako nástroje ke krácení práv sněmovní menšiny. No a jsme zase u toho. Takže Ústavní soud přesně varuje před tím, co tady dělá vaše vládní pětikoalice. To je neuvěřitelné, co předvádíte. [[(18.00 hodin)]] V tomto případě lze dle navrhovatelů mít závažné pochybnosti, zda vyhlášení stavu legislativní nouze a zkrácené jednání bylo způsobilé zabránit značným hospodářským škodám státu. Vládě se na rozdíl od dřívějších případů vyhlášení stavu legislativní nouze nepodařilo přesvědčit opoziční poslance o nutnosti schválit dané změny související s přijímáním zákona o státním rozpočtu tak, aby nabyly účinnosti nejpozději 1. ledna 2011. Nepřesvědčila opozici, že deklarovaná úspora necelých 24 miliard korun, která představuje zhruba 2 % plánovaných rozpočtových výdajů, byla podstatou návrhu spíše než zásadní politická rozhodnutí omezení některých sociálních práv. Bod 9 - stále mluvíme o těch souvislostech se zneužitím legislativní nouze. Je to ten rozsudek Ústavního soudu. - Na úrovni potřebnosti, tedy zjištění, zda se skutečně jednalo o minimální zásah do svobody parlamentní rozpravy a práv poslanců, nezbytný k dosažení sledovaného cíle zabránění značným hospodářským škodám státu, je dle navrhovatelů třeba vidět, že vláda měla k dispozici alternativní postup, především mohla takového cíle dosáhnout včasným předložením návrhu zákona. No opravdu ten rozsudek Ústavního soudu, úplně jako kdyby to bylo dneska k tomuhletomu případu. Úplně jako kdyby to bylo dneska. Takže právě proto to tady čtu, respektive vás tady o tom informuji a vysvětluji vám to, abyste si uvědomili, jakým způsobem protiústavně se tady snažíte omezovat práva a svobody nejenom občanů, ale dokonce i demokratické fungování Poslanecké sněmovny. Z posloupnosti kroků vládní většiny lze ale dovozovat sledování paralelních politických cílů: nejprve neprojednání nepopulárního návrhu zákona na plénu Poslanecké sněmovny před obecními a senátními volbami a poté projednání návrhu zákona v Senátu ještě před zánikem mandátů senátorů zvolených před šesti lety. Tyto cíle, z nichž zvláště druhý efektivně brání účasti na rozhodování nově zvoleným senátorům, však za legitimní považovat nelze, konstatuje Ústavní soud. O potřebnosti vyhlášení stavu legislativní nouze pro bránění značným hospodářským škodám státu lze tedy dle navrhovatelů rovněž pochybovat. Bod 10. Stejně tak navrhovatelé zpochybňovali přiměřenost samotného vyhlášení stavu legislativní nouze a zkráceného jednání. Zatímco míra rizika značných hospodářských škod je dosti sporná, míra okleštění svobody parlamentní rozpravy a práv poslanců je nesporná. Já nevím, jestli jsou vládní poslanci hluší, vždyť ten Ústavní soud tady o tom přímo mluví. To je v podstatě situace dnešního dne. To znamená, míra okleštění parlamentní rozpravy a práv poslanců je nesporná. Opravdu je úplně směšné, jak jsem tady viděl x poslanců z té vládní koalice, kteří jakoby někde na sociálních sítích a jakoby v televizi mluví o demokracii, přitom oni tady úplně flagrantně postupují v rozporu se základními demokratickými principy i s tím konstatováním Ústavního soudu. Proto je tady taky to přísloví "poznáte je po ovoci". To je přesně tento případ. [[Ministr Gazdík mimo mikrofon: To je Bible.]] Ano, je to tak. Správně pan ministr školství projevil znalosti. Ve stavu legislativní nouze, která umožňuje schválení návrhu zákona v Poslanecké sněmovně během jediného dne, poslanec nemůže řádně návrh zákona prostudovat a fundovaně se k němu vyjádřit. To je přesně ono. Nemá čas na přípravu pozměňovacích návrhů, nemůže konzultacemi s odborníky získat přesnější znalost o obsahu návrhu zákona a o jeho rozmanitých dopadech a rovněž nemůže na parlamentní půdě zprostředkovat názory svých voličů a případně legitimních zájmových skupin, které mohou být na parlamentní půdě slyšeny jedině ústy poslanců. Kromě krácení práv poslance jsou krácena i práva občanů vyslechnout v adekvátní šíři argumenty pro a proti k přijatému zákonu, kdy v daném případě dochází k omezení a zúžení zákonného rozsahu sociálních práv minimálně - v tom případě u tohoto zákona, o kterém hovořím - v podobě snížení sazby nemocenského, zrušení sociálního příplatku, snížení příspěvku na péči, zúžení nároku na podporu v nezaměstnanosti u některých skupin či odnětí porodného většině rodin s nově narozeným dítětem. Tady na mě někdo něco zamumlal, ale vůbec nevím, co říkal. [[Poslanec procházející okolo řečnického pultu.]] I. B.b) Nepředvídatelné svolání mimořádné schůze Poslanecké sněmovny. Možná jste říkal něco, že už bychom měli skončit, takže proto vám říkám, že můžete, samozřejmě tu mimořádnou schůzi máte v rukou vy.
Pane předsedo, prosím, pokud někoho chcete jmenovat nebo oslovit, tak mým prostřednictvím.
Já mám problém s tím, že neznám jméno pana poslance, protože vůbec nevím, kdo to je.
Nechte mě prosím domluvit. Prosím také vaše kolegy poslance, pokud chtějí něco zamumlat, tak ať to zamumlají na mikrofon a přihlásí se prosím do diskuse.
Ano, to je v souladu s jednacím řádem. Děkuji. Ano, poslanci mluví na mikrofon. Správně, to musím pochválit. Ano, to je přímo citování z jednacího řádu, to je výborné. Ale znovu říkám, že jsem chtěl pana poslance oslovit a chvíli jsem váhal, ale vůbec si nemůžu vzpomenout na jméno, takže jsem právě zaváhal, protože zřejmě někdo, koho vůbec neznám, mi tady říkal, co asi mám dělat. Ale vůbec nevím, proč mi tady někdo něco říká. Když se nepředstaví, nevím vůbec, kdo to je. Takže I. B.b) Nepředvídatelné svolání mimořádné schůze Poslanecké sněmovny. Možná v té roušce, možná se známe, ale já se tady soustředím na projev. Bod 11. Výše naznačenému třístupňovému testu proporcionality navrhovatelé podrobili i způsob svolání mimořádné schůze Poslanecké sněmovny, kde rovněž dochází ke kolizi práv či chráněných hodnot. Na jedné straně stojí zájem na urychleném projednání návrhu zákona z důvodu čelení značným hospodářským škodám, na druhé straně pak výše zmíněná svoboda parlamentní rozpravy, práva poslanců i občanů podílet se na správě veřejných věcí a nadto i, při extrémní krátkosti lhůty, právo poslance vůbec se zúčastnit schůze Poslanecké sněmovny. Takže tady už vlastně z těch posledních slov, co říkám, se to dokonce v tom rozsudku Ústavního soudu opakuje, že prostě je potřeba umožnit tu adekvátní parlamentní rozpravu, zvláště, bych dodal, v těch případech, kdy v podstatě se jedná o zákon, kterým vy chcete plošně omezit ústavní práva a svobody občanů, přestože k tomuto, už jenom dodám svůj politický pohled na to, není důvod. Bod 12. Dle ustanovení § 51 odst. 6 JŘPS o svolání schůze Sněmovny musí být poslanci vyrozuměni nejméně pět dnů předem. Nebyla-li tato lhůta dodržena, může poslanec navrhnout odročení jednání, kdy o takovém návrhu rozhodne Sněmovna hlasováním bez rozpravy. Zákon tedy s nedodržením pětidenní lhůty spojuje jako následek jedině právo navrhnout odročení jednání, o němž pak rozhodne Sněmovna. Sněmovní většina tak mimořádnou schůzi prosadí i při nedodržení zákonné lhůty. Navrhovatelé jsou však přesvědčeni, že ustanovení § 51 odst. 6 JŘPS je třeba interpretovat s ohledem na ústavní principy a hodnoty a ve smyslu čl. 22 Listiny, podle kterého zákonná úprava všech politických práv a svobod a její výklad a používání musí umožňovat a ochraňovat svobodnou soutěž politických sil v demokratické společnosti. Pětidenní lhůta dle navrhovatelů v § 51 odst. 6 JŘPS slouží k tomu, aby se poslanci mohli seznámit s navrženým pořadem schůze a připravit na jeho body a aby se v extrémním případě - například plní-li právě své povinnosti poslance na pracovní cestě, ale projednávání návrhu napadeného zákona se rozhodně chtějí účastnit - vůbec o konání schůze dozvěděli. Zákon umožňuje se souhlasem Poslanecké sněmovny tuto lhůtu krátit, nepochybně v zájmu včasné a efektivní reakce na aktuální politickou situaci. Navrhovatelé by ale považovali za svévolné, pokud by byla pětidenní lhůta krácena bez uvedení důvodu, přičemž čím kratší je doba mezi svoláním schůze a jejím začátkem, tím závažnější důvody musí být pro takové zkrácení. Nicméně na schůzi Poslanecké sněmovny nezazněl žádný argument či důvod, proč je tak rychlé svolání schůze potřebné. [[(18.10 hodin)]] Odstavec 13. V prvním kroku, v testu vhodnosti, navrhovatelé odkázali na výše uvedené; připustí-li se, že přijetí zákona do 1. 1. 2011 brání hrozícím značným hospodářským škodám, rychlé svolání mimořádné schůze Poslanecké sněmovny je způsobilým nástrojem k jejich odvrácení. Odstavec 14. V testu potřebnosti ovšem podle navrhovatelů rychlé svolání mimořádné schůze Poslanecké sněmovny již neobstojí. Téhož cíle by totiž bylo dosaženo i projednáním návrhu zákona 3. 11., 4. 11. nebo 5. 11. 2010, aniž bylo potřebné svolávat mimořádnou schůzi za 40 minut. Takový zásah, tedy projednání a schválení návrhu zákona na takto pochybně svolané schůzi, už je podle navrhovatelů svévolným pošlapáním politických práv opozičních poslanců podle čl. 21 odst. 1 a 4 Listiny a občanů podle čl. 21 odst. 1 Listiny. Takový spěch se jeví jako potřebný leda vzhledem k jinému možnému sledovanému cíli, a sice k projednání přijatého návrhu zákona v Senátu do 13. 11. 2010, tedy do dne zániku mandátu senátorů zvolených před šesti lety. Tento cíl, vylučující z účasti na rozhodování Senátu již zvolené senátory, navrhovatelé nicméně považují za nelegitimní. A tady samozřejmě je potřeba taky se tázat, proto tady ten odstavec zmiňuju. Já si taky myslím, že tady jsou jiné možné sledované cíle. Protože evidentně tady není... ani nejsou podmínky pro vyhlášení nouzového stavu tu nejsou, ale vláda přitom tady navrhuje zákon jinak pojmenovaný nouzový stav, kde překlápí 95 % ustanovení v nouzovém stavu, přitom tady vůbec podmínky jako nouzový stav tady nejsou. Takže samozřejmě, to se tady právě ptáme, jaký sleduje vláda cíl, protože ten cíl, aby byli připraveni na podzim, ten to být nemůže, na případnou pandemii. Protože už to, že to navrhujete v legislativní nouzi takto narychlo, tak to můžete stejně tak navrhnout i v srpnu, že jo. Takže z nějakého důvodu, a já vím ten důvod, protože prostě jste se zhlédli v té aroganci moci a chcete omezovat ústavou zaručená práva a svobody občanů. Prostě direktivně, že si jenom ukážete. Bez náhrady ušlého zisku. Ještě, jak už jsem říkal, ještě budou mít lidi záznam v trestním rejstříku. Hrozíte drakonickými pokutami tam až tři miliony korun. No děsivé, opravdu. Bod 15. Protože svolání a konání mimořádné schůze Poslanecké sněmovny podle názoru navrhovatelů jednoznačně selhává v testu potřebnosti, není nutné se již zabývat testem přiměřenosti. Nadto však navrhovatelé zdůraznili, že zásah do práv a chráněných hodnot je tu enormní. No tak o tom tady taky mluvíme. Zvláště poslancům, kteří byli řádně omluveni z jednání 7. schůze Poslanecké sněmovny dne 2. 11. 2010, bylo pošlapáno jejich legitimní očekávání, že toho dne se dotčené čtyři návrhy zákonů včetně napadeného nebudou projednávat. Ale toto legitimní očekávání bylo dotčeno i u poslanců, kteří se již tak v časové tísni seznamovali s předloženými návrhy zákonů, konzultovali je a připravovali k nim pozměňovací návrhy. Svolání mimořádné schůze s lhůtou 40 minut, odporující zvyklostem i smyslu § 51 odst. 6 jednacího řádu Poslanecké sněmovny, tak výrazně zhoršilo dopady samotného vyhlášení stavu legislativní nouze a vedlo ve svém důsledku k tomu, že mezi předložením návrhu zákona a jeho schválením uplynuly jen čtyři dny, z toho dva pracovní. Toto čtyřdenní projednávání návrhu zákona navíc ještě na začátku čtvrtého dne nebylo předvídatelné. Pojďme se teď zabývat dalším odstavcem, který má název, a to je taky potřeba si poslechnout ty argumenty: Neodůvodněné odepření obecné rozpravy. A tady, protože ta teprve přijde, tak jenom abychom si řekli, kam už to tady směřujete. Odstavec 16. Navrhovatelé zpochybňovali rovněž i postup, jakým bylo znemožněno konání obecné rozpravy při příjímání napadeného zákona. Podle § 99 odst. 7 jednacího řádu Poslanecké sněmovny může Sněmovna rozhodnout ve stavu legislativní nouze, že od obecné rozpravy ve druhém čtení se upouští. Tím se může veškeré projednávání návrhu zákona v plénu Sněmovny redukovat na podrobnou rozpravu druhého čtení a bezprostředně následující třetí čtení, zakončené závěrečným hlasováním. Citované ustanovení § 99 odst. 7 jednacího řádu Poslanecké sněmovny je podle názoru navrhovatelů třeba rovněž interpretovat s ohledem na ústavní principy a hodnoty a ve smyslu čl. 22 Listiny základních práv a svobod. Dále je třeba přihlédnout k odlišné funkci obecné a podrobné rozpravy podle § 93 a 94 JŘPS - už to budu číst tou zkratkou, jednací řád Poslanecké sněmovny -, kdy obecná rozprava je chápána jako prostor pro politickou diskusi a podrobná rozprava jako prostor již jen pro podávání pozměňovacích návrhů se stručným odůvodněním. Tuto praxi navrhovatelé dokládali obsáhlými citacemi z vyjádření a přednesů bývalých i současných funkcionářů předsedajících schůzím Poslanecké sněmovny, které dokazují, že skutečně vyžadují odlišení obecné a podrobné rozpravy. Upuštění od obecné rozpravy tedy dle navrhovatelů znamená další významné zkrácení svobody projevu poslance a svobody parlamentní rozpravy, protože vede poslance - s výjimkou poslanců s přednostním právem hovořit - k tomu, aby hovořili jen v souvislosti s předkládáním pozměňovacího anebo jiného návrhu a svou řeč omezili na odůvodnění takového návrhu. Jinak se vystavují zásahu předsedajícího Poslanecké sněmovny, jako tomu bylo i v posuzovaném případě, a k němuž došlo pouhý den poté, co byl Poslaneckou sněmovnou přijat napadený zákon. Postup sněmovní většiny, která rozhodla, že od obecné rozpravy ve 2. čtení se upouští, ačkoli výbor pro sociální politiku doporučil projednávat tento návrh zákona ve 2. čtení jak v obecné rozpravě, tak všechny i v rozpravě podrobné, tedy znamená zásah do ústavně zaručených práv poslanců podle čl. 21 odst. 1 a 4 Listiny a občanů podle čl. 21 odst. 1 Listiny. Proto i tento zásah navrhovatelé podrobili testu jeho vhodnosti, potřebnosti a přiměřenosti. Jasně, vy jste zatím ve fázi, že jste omezili na dvakrát pět minut. Ale tady je potřeba samozřejmě přihlédnout k tomu, o čem tady hovořím, že tady skutečně navrhujete plošně omezovat ústavně zaručená práva svobod občanů úplně neodůvodněně. Takže proto si právě myslím, že je zcela nevhodné i z toho právního hlediska, abyste omezovali prostě také právo vyjádřit se řadovým poslancům. Protože tady každý poslanec zastupuje určité gros voličů, určité množství voličů, a u takto závažného návrhu, který tady předkládáte, samozřejmě negativně závažného, v negativním slova smyslu omezujete lidi, tak byste měli umožnit se vyjádřit. Jinak je to opravdu totalita. Ale to vy víte a záměrně to takto prosazujete. A vůbec vám to nevadí. Bod 17. Ale ono to možná ještě navrhnete, proto je potřeba si to tady právě rozebrat, protože nevíme, s čím, dalším totalitním návrhem, protidemokratickým přijde předseda klubu KDU-ČSL pan Výborný. To je takový tady ten lídr toho, že omezit, omezit, omezit lidi, poslance, nepohodlné poslance. Takže proto je potřeba si to říci včas a to je dneska ten správný bod teď, protože mluvíme o té legislativní nouzi, jestli ano, nebo ne. Protože poté, až si to navrhnete a prohlasujete, no tak to už bude pozdě, abychom vám to vysvětlovali. Takže je to logické, že je to potřeba rozebrat nyní. Bod 17. Upuštění od obecné rozpravy je sice dle názoru navrhovatelů způsobilé jednání Sněmovny zrychlit, ale opět spíše ve vztahu k zájmu na projednání návrhu zákona ještě v tomto případě tedy "starým" Senátem, protože ve vztahu k nabytí účinnosti zákona k 1. 1. 2011 je takto získaná časová úspora naprosto marginální. Postup sněmovní většiny však dle navrhovatelů selhává v testu potřebnosti. Omezení parlamentní debaty upuštěním od obecné rozpravy se jeví jako naprosto bezdůvodné, neboť konání obecné rozpravy nikterak neohrožovalo dosažení deklarovaného cíle, tedy nabytí účinnosti zákona k 1. 1. 2011 z důvodu zamezení značným hospodářským škodám. Na okraj navrhovatelé poznamenali, že opoziční poslanci nikterak nezavdávali příčinu k vládními představiteli artikulovaným obavám, že se uchýlí k obstrukci, tedy ke zdržování či znemožňování parlamentního jednání. Případná obava z obstrukcí dnešní opozice tak nebyla ničím podložená. No tak to je taky zajímavý moment se zamyslet. Protože jedna věc je obavy z obstrukce, druhá věc je, že vy vlastně neumožníte takto zásadní věc v klidu projednat. Takže my neobstruujeme, my se domáháme tady toho, aby tady proběhla vůbec diskuse na to. Adekvátní diskuse. A zase, vládní poslanci lžou a schválně nálepkujou, obstrukce a tohle. Jako kdybychom tady dělali něco špatného. Za a) přeborníci v obstrukcích jsou naopak vládní pětikoalice, jestli si... pardon, současná vládní pětikoalice, v minulém volebním období opozice, stejně jako SPD jsme byli v opozici. A mimochodem kvůli obstrukcím dodnes není dovolená Rada České televize. Tady jste si brali pauzu tuším asi deset nebo dvanáct hodin, jestli si pamatuju dobře. [[(18.20 hodin)]] Takže to tady je přesně naopak, a kdyby, protože vy tady s nikým, vy tady nejednáte, neumíte se hlavně domluvit, neumíte se na ničem domluvit, to tady už provází, jsme téměř čtyři měsíce po volbách. Potom se, když neprobíhá parlamentní diskuse, tak logicky se potom musíme ptát tady v plénu na mikrofonu. To je přece logické. Přece nebudeme mlčet. Vy byste nejraději, abychom mlčeli, SPD, ale my mlčet nebudeme, my budeme ze všech sil bojovat za náš politický program, který jsme slíbili voličům. A typicky ten pandemický zákon, ten už v podstatě prošel, když to takhle řeknu, i v posouzení občanů ve volbách. Protože už byl před volbami jednou vámi prohlasován, my jsme byli proti a naše postoje zlegitimizovaly opět volby. Takže tady probíhá legitimní politický souboj v souladu se zákonem. Potom I. B.d) Odepření práva hlasovat zvoleným senátorům. Tak tomu bych se tady ani nevěnoval, protože to tady není tématem toho, že byste nám jako ve finále odepírali hlasovat, byť byste to nejraději mnozí z vás udělali, to už jsem si všiml, že vám najednou vadí, že je tady nějaká opozice. Ale tady to vynechám, protože to nemá smysl komentovat teď tady něco, co se doufám nebude týkat této situace, protože to už by bylo úplně šílené. Už je to tedy teď šílený, ten váš přístup, ale vůči občanům, ale to, takže půjdeme dál. Takže I. C) Popis okolností legislativní procedury přijímání napadeného zákona. Tvrzení uvedená v návrhu Ústavní soud konfrontoval rovněž se stenozáznamy z jednání Poslanecké sněmovny, Senátu a jejich výborů, dále s jejich usneseními a sněmovními tisky volně dostupnými v digitální knihovně na webových stránkách Poslanecké sněmovny a Senátu Parlamentu České republiky na www.psp.cz a www.senat.cz. Bod 23. Dne 5. 10. 2010 předložila vláda Poslanecké sněmovně návrh zákona, kterým se mění některé zákony v souvislosti s úspornými opatřeními v působnosti Ministerstva práce a sociálních věcí, schváleného usnesením vlády č. 672 ze dne 22. 9. 2010, přičemž navrhla projednávání návrhu zákona tak, aby Poslanecká sněmovna s ním mohla vyslovit souhlas již v prvém čtení. Jasně, podle § 90 odst. 2 jednacího řádu Poslanecké sněmovny. Tento návrh byl dne 8. 10. 2010 rozeslán poslancům jako sněmovní tisk č. 120/0 - vládní novela zákona v souvislosti s úspornými opatřeními v působnosti MPSV. Takže tady je v podstatě popisována ta procedura. Tu proceduru tady nebudu teď zbytečně rozebírat. Tady je právě předkládáno a poukazováno na ten chvat, na to, že se v podstatě ti opoziční poslanci nedokážou dostatečně, že jim ta vláda neumožnila mít dostatečný čas na to se v podstatě připravit. Připravit se, aby to mohlo demokraticky proběhnout. Takže já bych tady šel za D, protože tady jsou rozebírány některé věci, ke kterým ještě tady úplně tak nedošlo. Takže to tady zase nemusím citovat všechno doslova, abychom mluvili co nejvíce k věci, to bych rád uvítal. Takže D) Shrnutí. Odstavec 34. V závěru navrhovatelé svůj návrh ve stručnosti zrekapitulovali tak, že v důsledku výše popsaných postupů - ty jsem tady teď vysvětlil, nebo citoval jsem to z ústavního rozsudku - byl návrh napadeného zákona schválen Poslaneckou sněmovnou již v druhý pracovní den po jeho předložení, přičemž teprve během tohoto druhého dne se stalo zjevným, že tento den bude dnem posledním. Kvůli krátkosti času nebylo možno k návrhu řádně připravit a konzultovat pozměňovací návrhy a kvůli kumulaci krátkosti času a vypuštění obecné rozpravy byla zásadně ztížena možnost proti návrhu zákona argumentovat v parlamentní rozpravě v Poslanecké sněmovně. Tady už ty určité paralely vidíme. Vládní koalice se dle navrhovatelů rovněž záměrně vyhnula důkladné kritické diskusi v Senátu - tady v tomto případě mluvíme o Poslanecké sněmovně -, možnosti předkládat tam pozměňovací návrhy i potenciálnímu využití pravomocí Senátu obnoveného ve volbách zamítnout či vrátit návrh zákona Poslanecké sněmovně. Ano, to byl tady zrovna specifický případ, to tady teď v tomto případě nehrozí. Takže vláda dosáhla ovšem toho všeho, o čem jsem tady hovořil, kumulací zneužití stavu legislativní nouze, nepředvídatelného svolání mimořádné schůze Poslanecké sněmovny, to není až tak tento případ, jakož i zkrácením času pro projednávání návrhu zákona, a to tady už právě to vidíme, že vzhledem k té závažnosti tady už ty paralely v podstatě jsou také. U zákona, který, a to je důležitá věta, tady je ta paralela tedy úplná, u zákona, který nikoli nepodstatně omezuje základní práva a svobody, tak Parlament naprosto selhal ve své ústavní úloze legitimizační instance. No a to jsme, tak to jsme doma, že jo, tady. To probíhá dneska tady. To probíhá tady. Já bych ještě jednou zopakoval tu větu, že u tohoto zákona, to je ten váš pandemický zákon, který podstatně omezuje základní práva a svobody, tak tady Ústavní soud právě kritizuje, že Parlament naprosto selhal ve své ústavní úloze legitimizační instance. No tak to je přesně ten problém, co tady předvádí vládní koalice. Takže dále se tady konstatuje v tomto konkrétním rozsudku Ústavního soudu, tak tady je samozřejmě důležitá věta v tom ústavním rozsudku, a tady je důležité, aby to všichni slyšeli: Přijetí napadeného zákona provázela extrémní svévole vládní většiny a z širšího hlediska navrhovatelé ve způsobu přijetí napadeného zákona spatřovali pokračování tendence, jež je velmi nebezpečná pro vývoj demokracie v České republice. Jako kdybych to tady neříkal. Je to přesně tak a vy přesně v téhle tendenci pokračujete. A co je to ta tendence? Je to tendence vedoucí k marginalizaci Parlamentu a parlamentních debat, což připomněli i poukazem na okolnosti příjímání zákona č. 261/2007 Sb., o stabilizaci veřejných rozpočtů, kdy způsob jeho přijetí stejně jako způsob přijetí napadeného zákona ukazují tendenci vládní většiny oklešťovat možnosti svobodné diskuse v obou komorách Parlamentu. Takže to je přesně ono. A já myslím, že už si všichni rozumíme, proč tady SPD vlastně má... tady se vám snažíme vysvětlovat ty věci, protože my bráníme tu svobodu a demokracii a bráníme Ústavu České republiky. Přesně to jsou ty vaše tendence vedoucí k marginalizaci Poslanecké sněmovny a parlamentních debat. A tendence vládní většiny oklešťovat možnost svobodné diskuse v Poslanecké sněmovně. To je, přímo čtu z rozsudku Ústavního soudu, co se dělat nemá, a vy to děláte. Já vím, že je vám to jedno, že vy nejste strážci demokracie, když máte většinu, tak prostě ať je to nedemokratický, ať omezíte občany, tak prostě jdete válcovat. Pravda, divím se hlavně ODS v tomhle. Protože... no už nedivím, já už vás tady pár let znám, protože vy už dááávno nejste nějaká konzervativní strana. Dááávno už nejste. Proto taky z toho důvodu vám nikdy nemůžou za tohoto způsobu práce narůst ty preference na těch třicet procent, co jste měli. Protože na to prostě nemáte. Nejenom lídra, ale samozřejmě ten program. Proto vám taky utekli v minulosti ti voliči a už se nějakým způsobem příliš nevrací tam, kam byste chtěli. Tak ostatně znám spoustu lidí, kteří jsou v ODS a na úrovni řadových členů, no samozřejmě spoustu, i co zakládali ODS v devadesátých letech, takže to tam znají a opravdu jsou tím vaším vývojem, z toho, že se z vás stala probruselská strana, která v podstatě hájí zájmy už Bruselu, nikoli České republiky a nehájí konzervativní hodnoty, tak jsou z toho samozřejmě zklamaní a o tyto voliče už jste přišli. [[(18.30 hodin)]] Tak jestli někdo upozorňoval na voliče SPD, tak my jsme začínali na nule. Takže máme z nuly deset procent. Vy jste měli třicet a poklesli jste, takže je to trošku něco jiného. [[Poznámka poslance ODS mimo mikrofon.]] To je pravda, to je pravda. Jenom bych požádal, aby se opravdu v souladu s jednacím řádem když tak mluvilo na mikrofon, aby si vašich názorů užil někdo jiný než já, protože já po tom až tak třeba... I když já jsem pro tu parlamentní debatu, no, tak jsem tady na to zvyklý. Dál. Parlamentní debata. Ústavní soud dále konstatuje, že parlamentní debata tak ztrácí svůj kontradiktorní charakter tak významný pro naplňování jejích funkcí. To vše jsou projevy tendence degradovat obě komory Parlamentu - protože tady mluví o Senátu - na pouhý hlasovací stroj, který má co možná nejrychleji bez zbytečných řečí přetavit politické rozhodnutí vládní většiny do podoby přijatého zákona. No to je přesně ono, to tady přece je v tom rozsudku Ústavního soudu. Vy byste nejradši, aby se tady z toho stal pouze hlasovací stroj, kdy opozice bude mlčet, nejradši byste se nás zbavili, proto už taky ministr vnitra Rakušan začal zneužívat ministerstvo, a jenom za to, že odmítáme zatahování České republiky do války na Ukrajině, tak prý jsme dezinformátoři, takže jsme se tomu zasmáli hezky, týhletý zoufalosti. Kdy měl vysvětlit konečně financování STANu, pořád odmítá odpovídat, kdo jsou tedy ti koncoví majitelé těch firem, kteří sponzorovali kampaň Pirátům a STAN, zamlouvá tenhleten problém. My to ale budeme pořád připomínat. Takže takovýmto způsobem, v podstatě podrazácky, přistupuje k tomu, že místo aby sám vysvětlil, má máslo na hlavě, tak ještě odvádí pozornost. Takže to tady naopak je právě rozporováno v tom ústavním rozsudku, že pouze ta hlasovací mašina, a aby pokud možno opozice nic neříkala. Tady se dál píše, že je tady jasně poukázáno na protiústavnost takového vytěsňování parlamentní rozpravy, a naopak se tady v tom rozsudku varuje, že může tento způsob vytěsňování parlamentní debaty v podstatě znamenat omezení základních práv a svobod, a varuje před tím, aby se to nestalo brzy pravidlem a normálním jevem, čemuž právě chtěli ti navrhovatelé svým návrhem zabránit. Takže to je z mé strany v tuto chvíli všechno. Samozřejmě abych to tady podrobně rozebral, tak je tady ještě dalších třicet stran. Ale já si myslím, že... ano, někdo říká ne, ale já říkám ano. Jestli ne, tak to máte v rukou. Stáhněte návrh na tento totalitní pandemický zákon. Můžete skrečovat tu mimořádnou schůzi. Znovu říkám, není potřeba ani chodit na mikrofon. Bude tady hlasování o stavu legislativní nouze, takže stačí zmáčknout tlačítko nikoliv ano - chceme legislativní nouzi. Zmáčkněte ne! A tím pádem, protože tady zaznamenávám, že už vládní poslanci mnozí chtějí domů, to jste před čtrnácti dny šli v pátek odpoledne domů, to jsme vás tady nachytali na švestkách, že jste tady nebyli v práci, a přehlasovali jsme vás v opozici. A pak prý, že nebyla dodržena dohoda. Tady žádná dohoda nebyla, to všichni vědí, a pak to museli zoufale po těch lžích uznat i vaši poslanci, že tady žádná dohoda nebyla, tak nevím, co to... vy se přece neumíte dohodnout, ani jste tady za námi nepřišli. Takže samozřejmě ano, já souhlasím s tím, že ne, a teď od těch slov musíme přejít k činům. Takže dvě hlasování, jenom to připomenu - legislativní nouze - jestli tedy ne říkáte, tak dejme ne. No a samozřejmě pak může být ještě schválení programu a tam bych taky samozřejmě ne. A máme to vyřízený. A vy si to podáte standardně a bude tady probíhat nějaká debata. My nebudeme souhlasit s tím zákonem jako celkem. Takže toto je v tuto chvíli to, co jsem chtěl zrekapitulovat, abychom si opravdu připomněli to, před čím tady už varuje rozsudek Ústavního soudu. A já bych vás chtěl opravdu znovu požádat, tu vládní koalici těch pěti stran, máte tady 108... Vlastně vy nemáte 108 poslanců, protože ono je 107, protože pan Farský, který sliboval, že složí mandát, tak asi nemá na letenku nebo co. Máte jich 107, protože pan Farský, to je ten, co podvedl ty voliče. On tady není, on je přece v Americe, ale stále je poslancem, takže čekáme, až se v polovině února dostaví, protože asi nemá na letenku. Takže vás vlastně není 108, vás je 107, protože jeden tady je sice poslancem, říkal, že upřednostní práci poslance na základě koaliční smlouvy Pirátů a STAN, co slíbili voličům, ale on tady není. Není tady ani dnes, protože je v Americe. A v Americe se učí federalizaci Evropské unie. To znamená konec suverenity a samostatnosti České republiky. No a doporučení mu dal i premiér Petr Fiala z ODS. Proto tady říkám konkrétně, že ODS prosazuje úplně neuvěřitelný věci. Takže děkuji za pozornost a myslím, že jsem tady podrobně rozebral ten ústavní rozměr, že tady dochází podle našeho názoru, že porušujete, že v rozporu jednáte s tím již platným rozsudkem Ústavního soudu. Děkuji za pozornost.
Děkuji vám, pane předsedo. A nyní je přihlášen řádně pan poslanec Radovan Vích. A ještě než zahájí svoji řeč, tak bych chtěla omluvit paní poslankyni Vildumetzovou Mračkovou, která se omlouvá z osobních a pracovních důvodů od 17.45 do 21 hodin, a dále potom pan poslanec Václav Král z dnešního jednání ze zdravotních důvodů. Děkuji. Prosím, máte slovo.
Děkuji za slovo, paní předsedající. Vážené kolegyně, vážení kolegové, vážené členky vlády, chtěl bych se vyjádřit k takzvanému pandemickému zákonu, který je navržen k projednání ve stavu legislativní nouze. To znamená, že se pandemický zákon má projednat zkráceně s vynecháním prvního čtení v Poslanecké sněmovně, dokonce s předchozím omezením připomínkového řízení orgánů státní správy. I výbor pro zdravotnictví dostal zkrácenou lhůtu pro projednání, přitom všechny běžné mechanismy, které mají garantovat, že nebude přijat nekvalitní zákon předkládaný vládou, jsou tedy v legislativní nouzi potlačené. To dává smysl v případě, že je opravdu spěch, hrozí vážné škody, pokud se nějaký zákon rychle nepřijme a lze předpokládat dočasnost takového rychlého řešení. To vše v tomto případě vůbec podle mého názoru neplatí. Běžným zákonem, kterým je pandemický zákon, se mají omezovat lidská práva zaručená ústavou, potenciálně narušovat chod podniků, třeba i klíčových podniků pro chod České republiky. Není to nijak limitované. Na druhou stranu jsou tímto mechanismem zásadně oslabené kontrolní mechanismy jiných institucí České republiky. Pandemický zákon je pouhým hybridem suplující nouzový stav. Neměl být vůbec přijat už ve své současné podobě. Také proto SPD už tehdy hlasovalo proti pandemickému zákonu. Tato verze pandemického zákona předloženého vládou pětikoalice je ale zcela nehorázná. Narušuje ústavou a Listinou základních práv a svobod garantovaná práva českých občanů, aniž by to bylo v nouzovém stavu, tedy v režimu krizové legislativy. Pandemickým zákonem se obchází krizová legislativa, která obsahuje silnou kontrolní roli Poslanecké sněmovny, tedy že vládou vyhlášený nouzový stav nemůže pokračovat déle než měsíc, pokud to neschválí Poslanecká sněmovna. Takový mechanismus v pandemickém zákoně zcela chybí jak v jeho dosavadní verzi, tak v té předkládané přehnaně ambiciózní novele. Novela pandemického zákona ale neobchází jen krizovou legislativu, obchází i mechanismy ústavního práva. Snaží se hlasováním jako u běžného zákona, tedy prostou většinou přítomných poslanců na dané schůzi Poslanecké sněmovny, nechat schválit legislativu zasahující do ústavních práv občanů. A je třeba připomínat, že ústavní většina hlasů poslanců v Poslanecké sněmovně je 120, tedy víc, než má pětikoalice k dispozici, ta má teoretických 108 hlasů. Obcházet to ale takhle drsně přes běžné zákony přispívá spíš k nedůvěře občanů ve vládní politiku. Ostatně můžeme to slyšet na vlastní uši z oken Poslanecké sněmovně dnes odpoledne, jak moc se toto projednání zrychlené ve stavu legislativní nouze řadě občanů nelíbí, zvlášť u takto důležitého zákona, který může změnit život České republiky - a dodávám, že k horšímu. [[(18.40 hodin)]] Legislativní pravidla vlády upravují přípravu návrhů zákona, který má být projednán v legislativní nouzi takto - cituji: Článek 17 odst. 1: Je-li vyhlášen stav legislativní nouze a návrh zákona má být projednán ve zkráceném jednání, § 99 zákona č. 90/1995 Sb., ve znění zákona č. 359/2000 Sb., platí pro přípravu tohoto návrhu zákona následující výjimky: a) návrh zákona se vypracovává bez předchozího věcného záměru; b) návrh zákona vypracovává v případech, kdy je jinak k tomu příslušný jiný ústřední orgán státní správy, vládou určené ministerstvo; c) návrh zákona se zašle k připomínkám připomínkovým místům uvedeným v čl. 1 a za podmínek v nich uvedených; považuje-li to orgán, který návrh zákona vypracoval, za potřebné, zašle návrh zákona k připomínkám i dalším připomínkovým místům; lhůtu pro sdělení připomínek stanoví člen vlády, který návrh zákona k připomínkám zašle; d) k návrhu zákona předloženému vládě zaujímá stanovisko předseda Legislativní rady. Za druhé. Vládní návrh zákona zasílá předseda vlády předsedovi Poslanecké sněmovny a současně k informaci předsedovi Senátu a prezidentu republiky. Je tedy zřejmé, že se jedná o zcela nedostatečnou přípravu zákona, který má dle návrhu tohoto pandemického zákona, jak byl předložen Sněmovně, [[být]] na dobu neurčitou. Je to zajímavě... Potvrdila předsedkyně Poslanecké sněmovny z TOP 09 Markéta Pekarová Adamová při argumentaci ve prospěch pandemického zákona, že tady nemůžeme mít nouzový stav několik let. Ale je zajímavé, když pětikoalice potřebuje pandemický zákon ve Sněmovně předloženém znění jen na rok, tak to přece opakovaně říkali do médií. Původní návrh ministra zdravotnictví Vlastimila Válka dokonce počítal s účinností jen do srpna 2023, ale na vládě se to změnilo na dobu neurčitou, resp. do listopadu. Co se stalo na vládě, tedy ptám se? Kdo to nechal změnit? A proč vlastně? Výbor pro zdravotnictví Poslanecké sněmovny doporučil novelu pandemického zákona s účinností do listopadu 2022. Ale to je takové šalamounské řešení. Vždyť na podzim je zcela běžné, že jsou rozjetá chřipková onemocnění, nachlazení, virózy, chřipky, angíny atd. A to by bylo, aby se tam nenašla nějaká další mutace... [[Předsedající: Váš čas, pane poslanče, vypršel.]] Děkuji. Přihlásím se ještě jednou.
Také děkuji. Nyní je přihlášen pan poslanec Jaroslav Bašta. Prosím, pane poslanče, máte slovo. A připraví se paní poslankyně Karla Maříková.
Vážená paní předsedající, vážené dámy, vážení pánové, jak už tady zaznělo právě při přečteném zdůvodnění Ústavního soudu, debata v Poslanecké sněmovně má dávat také prostor názorům voličů, občanů. A já jsem si pro tuhle příležitost vybral velmi kvalifikovaný názor paní doktorky Jany Zwyrtek Hampl. Pandemický zákon, zákon č. 94/2021 Sb., zákon o mimořádných opatřeních při epidemii onemocnění covid-19 a o změně některých souvisejících zákonů, zavádí na našem území dlouhodobě, tedy bez jakékoliv revize v čase, stav pandemické pohotovosti, tedy na rozdíl od nouzového stavu, který musí revidovat pro jeho výjimečnost každý měsíc Sněmovna, dává de facto bianko šek ministru zdravotnictví s mírnou nadsázkou k čemukoli, co ho v danou chvíli napadne. Tedy stav pandemické pohotovosti, pro který mimochodem nejsou stanoveny žádné podmínky, např. počty nemocných či hospitalizovaných, by za platnosti daného zákona na našem území trvale byl, i kdyby už de facto nebyl. Žádný podobný nouzový stav, ať by byl nazván jakkoli, nesmí být zaveden bez podmínek, bez revize v určitých časových úsecích, a už vůbec ne přímo zákonem. Ten má stanovovat jen podmínky, za kterých je možné jej vyhlásit. Je to podobná právní absurdita, jako by na dobu neurčitou byl zákonem deklarován stav povodňové pohotovosti, i když už dávno neprší. Pandemický zákon byl přijat po zrušení nouzového stavu, který tehdy přišel zákonodárcům příliš tvrdý. Nicméně pandemickým zákonem, který jim byl tehdy operativně podsunut, se zavedlo něco mnohem horšího, včetně svěření obrovské centrální moci nad celým územím republiky do rukou jednoho politika - ministra zdravotnictví. Jak prozíravé to bylo, v uvozovkách, o tom svědčí čtyři desítky zrušených nezákonných opatření. Ovšem ke zrušení vždy došlo až poté, co se těmi nezákonnostmi naši občané museli řídit. Tedy řadu měsíců tu panoval nezákonný režim. Jeden z ministrů dokonce na kameru bezelstně přiznal, že o nezákonnosti vědí, ale proč by opatření nevydali, když jim to pandemický zákon umožňuje. A jiná ministryně bez uzardění prohlásila, že opatřeními chtějí znepříjemňovat jedné skupině občanů život, tedy těm neočkovaným. A to je další jev daného zákona. Pro kumulaci obrovské moci v rukou jednoho člověka - teď se to vylepšilo, budou to tři, možná čtyři -, který se s nikým nemusí radit, nikdo mu to nemusí posvětit a vše jde mimo Sněmovnu, docházelo k desítkám nezákonností, a to naprosto mimo jakoukoli kontrolu kohokoliv, k jasnému, dokonce výslovnému, zneužívání politické moci. A to všechno umožňuje právě pandemický zákon, a to v rozsahu, který tu ještě nikdy nebyl. Já k tomu mám ještě jednu poznámku, k nebezpečí podobných přístupů. Ona to v takové vyhraněné podobě vysvětlovala v jedné své detektivce Agatha Christie, když říkala, že když se někdo naučí řešit problémy vraždou, tak se z toho stane zvyk. Totalitní tendence skýtají podobné nebezpečí do budoucna. Soudní ochrana proti nezákonnostem páchaným podle pandemického zákona je neúčinná. Na soud se sice můžete obrátit, ale pro ubíhající čas je vám to houby platné. Možnost právní obrany je tak totiž nastavena. Než Nejvyšší správní soud rozhodne, je jeho rozhodnutí, jakkoli správné, zcela k ničemu, protože opatření už dávno neplatí a je vydáno nové, a často opět nezákonné. Často jsme svědky povinnosti... [[Předsedající: Váš čas, pane poslanče, vypršel.]] Děkuji. Tak jenom připomínám, že... [[Předsedající: Čas vypršel.]] Děkuji.
Můžete se přihlásit znova, pokud chcete, do rozpravy. Nyní vystoupí paní poslankyně Karla Maříková a má tady dvě přihlášky za sebou, to znamená, že vám poběží čas deset minut, tedy dvakrát pět minut, tak jak bylo schváleno. Prosím, máte slovo.
Děkuji za slovo, paní předsedající. Vážené kolegyně, vážení kolegové, vážené torzo vlády. Když se podívám, máme tady jen dva ministry, tak určitě je zajímá, jaký je názor opozice. [[Ministryně Černochová: Ministryně.]] Prosím, neskákejte mi, paní ministryně, prostřednictvím pana předsedajícího, do řeči. Pokud něco máte, můžete vystoupit na mikrofon stejně jako já. Takže vláda se nám tady snaží protlačit v legislativní nouzi zákon, který v mnoha ohledech velmi omezuje na osobních svobodách občany České republiky. Pokud se jedná o obsah pojmu legislativní nouze, jde o zvláštní způsob projednání zákonů, jehož užití zákon předpokládá jen za mimořádných okolností. Ve smyslu ustanovení § 99 odst. 1 zákona č. 90/1995 Sb., o jednacím řádu Poslanecké sněmovny, ve znění pozdějších předpisů, lze ve stavu legislativní nouze projednat vládní návrh zákona pouze v případě mimořádných okolností, kdy jsou zásadním způsobem ohrožena základní práva a svobody občanů nebo bezpečnost státu nebo kdy státu hrozí značné hospodářské škody. Splnění těchto podmínek musí vláda České republiky, potažmo Sněmovna, dostatečně prokázat. A teď si poslechněme, jak se vyjádřil náš pan premiér, který de facto popřel, že je stav, kdy by měl trvat stav legislativní nouze, protože on řekl, že doufá, že pandemický zákon už nebudou používat. Tedy stav legislativní nouze tu slovy samotného premiéra vlastně vůbec není. Přesto se postupuje podle neexistujícího stavu legislativní nouze, který je tady zneužit, a tedy toto jednání je protiústavní. Podle řady nálezů Ústavního soudu, moji kolegové už z řady citovali, tak já bych zmínila nález Ústavního soudu ze dne 2. 10. 2002, kdy Ústavní soud upozorňuje na to, že by měl být proces řádně projednán. [[(18.50 hodin)]] Cituji: Jen v procesně bezchybném procesu - ústavně souladném řízení - lze dospět k zákonnému a ústavně souladnému výsledku neboli rozhodnutí, a proto procesní čistotě rozhodovacího procesu - řízení - je nezbytné věnovat zvýšenou pozornost a poskytnout jí důraznou ochranu. Jestliže takto připomenuté zásady vztahují se k ústavnímu řízení před orgány veřejné moc a k jejich v něm vydaným rozhodnutím, ke stanovenému postupu ve smyslu čl. 36 odst. 1 Listiny základních práv a svobod, není nijak rozumného důvodu se od těchto zásad odchýlit ve věcech kontroly zákonodárného procesu a v něm přijatých aktů, neboli právních norem, neboť, byť se rozhodovací proces v zákonodárné činnosti do jisté míry liší od rozhodovacích procesů v řízení před jinými orgány veřejné moci - a v tomto smyslu jej lze chápat jako rozhodovací proces sui generis - vůdčí zásady rozhodování, v němž se dospěje ke konečnému výsledku, jsou v obou případech identické. Nadto nelze ztrácet ze zřetele, že důsledky plynoucí ze zákonodárných aktů jsou pro svůj celospolečenský dopad zajisté významnější, než je tomu v případech jednotlivých vadných rozhodnutí jiných orgánů veřejné moci. Vystupuje tedy v zákonodárném procesu do popředí požadavek stálosti, přesvědčivosti a nezbytnosti právních aktů, na nichž právní stát a souvztažně také život občanů v něm spočívá. Takovýchto aktů a také dosažení potřebné autority zákonodárných sborů nelze však dosíci jinak než respektem k pravidlům, která si ostatně Poslanecká sněmovna jako významný nositel zákonodárné moci pro tuto svou činnost zákonem sama stanovila. Na to, že zákon by měl být projednán v řádném legislativním procesu, protože omezuje v mnoha ohledech práva občanů, upozorňuje i řada právníků. Přesto vláda tyto argumenty nebere v potaz a chce tento zákon násilně ve zkráceném procesu projednat, aniž by se k němu vedla řádná diskuse, vyjádřili se odborníci a byl řádně projednán ve výborech a mohli se k němu poslanci napříč politickým spektrem vyjádřit. Na toto upozorňuje také známá právnička Vladana Vališová, která upozorňuje na to, že zákon v mnoha ohledech omezuje osobní svobodu a svobodu pohybu obecně. Protože svoboda je ústřední hodnotou v demokratické společnosti, chráněnou a garantovanou nejen v naší Listině základních práv a svobod, ale i řadou mezinárodních smluv. O významnosti tohoto základního práva svědčí skutečnost, že je zmiňována již v preambuli ústavy a v Listině stojí na čestném místě v čl. 1. Bez svobody nelze vést plnohodnotný život a vykonávat řadu dalších práv. Takže vláda tady vůbec nebere v potaz, že omezuje takto zásadně svobodu občanů, a přesto chce ve zkráceném jednání protlačit pandemický zákon. Osobní svoboda vychází z principu nedotknutelnosti osoby zaručeného v čl. 7 odst. (?) Listiny a je právem delegovatelným, lze ji omezit a člověka lze osobní svobody i zbavit. Při úvahách o legálním zásahu do osobní svobody je třeba mít na mysli ústavní čl. 4 odst. 2 Listiny. Meze základních práv a svobod mohou být za podmínek stanovených Listinou upraveny pouze zákonem a čl. 8 odst. 2 Listiny, nikdo nesmí být zbaven svobody jinak než z důvodů a způsobem, který stanoví zákon. Přičemž podle názoru Ústavního soudu, který vyslovil v nálezu ze dne 12. srpna 1998, mezi omezením a zbavením svobody není rozdíl v podstatě, ale jen ve stupni nebo intenzitě. V nálezu Ústavního soudu ze dne 22. března 2011 pak Ústavní soud vyslovil další požadavek na právní úpravu omezující základní práva, a to přes tu zřetelnost ve formulacích a dostatečnou předvídatelnost. Je otázkou, zda je na omezení osobní svobody třeba pohlížet skrz takzvané evropské úmluvy, protože podle čl. 10 ústavy jsou ratifikovatelné mezinárodní smlouvy součástí našeho právního řádu a v případě rozporu se zákonem mají aplikační přednost. Pokud by tedy určité ustanovení zákona nemělo naplňovat podmínku danou v některých z jmenovaných důvodů přípustného omezení svobody daných v čl. 5 evropské úmluvy, jednalo by se o omezení zákonné, leč protiprávní. Toto vláda vůbec nebere v potaz, a přesto se snaží ve zkráceném procesu legislativní nouze tento pandemický paskvil protlačit. Svoboda pohybu a pobytu je zaručena v čl. 14 Listiny. Meze těchto svobod jsou dané v jeho třetím odstavci takto: Tyto svobody mohou být omezeny zákonem, jestliže je to nevyhnutelné pro bezpečnost státu a udržení veřejného pořádku, ochranu zdraví nebo ochranu práv a svobod druhých. Podobně jsou tyto svobody upraveny v čl. 2 odst. 3 protokolu 4 v evropské úmluvě. Žádná omezení nemohou být uvalena na výkon těchto práv kromě těch, která stanoví zákon a jsou nezbytná v demokratické společnosti v zájmu národní bezpečnosti, veřejné bezpečnosti, udržení veřejného pořádku, předcházení zločinnosti, ochrany zdraví nebo morálky, nebo ochrany práv a svobod jiných. V čl. 2 odst. 4 protokolu 4 k evropské úmluvě je omezení práva pobytu a pohybu stanoveno tak, že v určitých oblastech mohou podléhat omezením stanoveným podle zákona, odůvodněných veřejným zájmem v demokratické společnosti. Rozlišit mezi osobní svobodou a svobodou pohybu a pobytu není vždy ale tak snadné. S ohledem na charakter omezení, o který jde v novele pandemického zákona, by dle názoru autorky, tedy paní doktorky Vladany Vališové, šlo nejlépe analogicky využít podle Evropského soudu pro lidská práva na domácí vězení. Intenzita omezení, možnost opustit vyhrazený prostor i účinky na život omezeného jsou obdobné. Ve věci Trijonis proti... Lufthanse [[správně: proti Lithuanii]] judikoval, že v případě omezení trvajícího celý den se jedná o zbavení osobní svobody, zatímco pokud vězeň mohl docházet do práce a v domácím vězení se vyskytoval pouze od 19.00 hodin do sedmé hodiny ranní, jednalo se o omezení svobody pohybu. Podle nálezu Ústavního soudu ze dne 22. listopadu 2019 musí být zásahy do svobody pobytu náležitě odůvodněné, to znamená, že jejich odůvodnění musí být aktuální, konkrétní a přesvědčivé. Omezení, které by nesplňovalo tyto základní parametry, by nebylo možné považovat za odůvodněné a zákonné. A takto chce omezovat pomocí pandemického zákona vláda život občanům a nechce k tomu vést řádnou diskusi a snaží se násilně toto protlačit ve zkráceném legislativním procesu. Děkuji.
Děkuji, paní poslankyně, za dodržení času. Nyní je řádně přihlášen do rozpravy pan poslanec Oldřich Černý, a ještě než zahájí svoji řeč, přečtu omluvy. Pan poslanec Jaroslav Faltýnek se omlouvá mezi 18.30 a 00, do konce jednacího dne asi tímto míní ve své omluvě, tedy dnes. A další se omlouvá paní poslankyně Ivana Mádlová od 23.00 hodin do konce jednání z pracovních důvodů. Pan Jaroslav Faltýnek bez udání důvodu. A ještě přišly další omluvy. Omlouvá se pan poslanec Ladislav Okleštěk, a to dne 1. 2. mezi 19. a 24. hodinou, do konce jednacího dne, z důvodu nemoci. A dále se omlouvá pan poslanec Petr Vrána dnes mezi 19. a 24. hodinou do konce jednacího dne z důvodů pracovních. To jsou zatím přišlé omluvy. A nyní prosím pana poslance Oldřicha Černého, aby se ujal slova, a vzhledem k tomu, že je přihlášen dvakrát po sobě, dáme mu tedy dvakrát pět minut. Poběží vám dohromady deset minut. Prosím, pane poslanče, máte slovo.
Dobrý večer. Děkuji vám za slovo. Vážená paní předsedající, vážená vládo, vážené poslankyně, vážení poslanci, vážení občané České republiky, na začátek si dovolím konstatovat, že není vůbec žádný důvod schvalovat tento zákon a jeho novelu ve stavu legislativní nouze. Jak jste si asi všichni všimli, v neděli se v Praze uskutečnila celkem velká demonstrace a pochod proti covidovým opatřením včetně pandemického zákona. Pokud jste si nevšimli, že se tato demonstrace konala, není se co divit. Mnohá média o ní informovala jen okrajově, například Česká televize této demonstraci ve svém hlavním zpravodajském pořadu Události věnovala jen několik strohých vět. Jen několik strohých vět, byly to celkem asi čtyři věty a celá reportáž trvala jenom 23 vteřin. Za tuto dobu se ani nikdo z vás pořádně... nevyčurá, tak to bylo krátké. Přitom se nejednalo o demonstraci ledajakou. Vystoupili na ní profesionálové z oborů, kteří rozhodně mají k tématu covidových opatření a k tématu pandemického zákona co říci. Profesionálové, kteří vědí, že se tímto zákonem, touto novelou, děje jedna velká křivda. Jednalo se o lékaře, lékárníky, ale i o právníky. Tito všichni táhnou za jeden provaz, a není jich málo. Není se co divit, že Česká televize o této demonstraci informovala tak málo. Také jaksi totálně zazdila zřejmě cíleně obří - opakuji obří - demonstraci v kanadském hlavním městě Ottawa. Reportáž byla pouhých pět vět a trvala 22 vteřin, a to se jednalo o tak obří demonstraci, že kanadský premiér Justin Trudeau se raději pro jistotu před příjezdem kamionů s protestujícími už v sobotu přesunul mimo hlavní město Ottawu. A ani toto nebylo zmíněno v této reportáži v České televizi. Ano, v Kanadě je o několik hodin méně než u nás, tedy v době večerní relace demonstrace ještě neskončila, ale to, jak bude velká, už se vědělo. O demonstraci pak obsáhleji Česká televize informovala až včera, byť až ke konci svého hlavního zpravodajského pořadu. Zřejmě už musela, jelikož tak velkou demonstraci nešlo jen tak přejít. Naši občané to ale vidí, vidí, jak se informuje jednostranně, jak se jisté informace zamlčují nebo zkreslují, nedává se prostor všem názorům, a proto jsou zoufalí. Tisíce z nich v posledních několika dnech zahltily naše poslanecké e-mailové schránky s prosbami, abychom tento pandemický zákon smetli ze stolu. Psaly nám, poslancům, celé rodiny a pracovní kolektivy. Psali občané všech věkových kategorií, od žáků druhého stupně základní školy až po seniory. Skutečně to je průřez téměř celou českou společností. Ne všechny e-maily byly jen jménem jednoho člověka, jednoho voliče nebo voličky. Já a moji kolegové z SPD jsme se na rozdíl od poslanců vládní koalice za tyto e-maily rádi... občas přimluvili a nějakým způsobem je to dobrá vazba od voličů. Na stovky z těchto e-mailů i já jsem osobně odpověděl. Při čtení těchto tisícovek e-mailů jsem si všiml jedné důležité věci: Totiž v mnoha e-mailech se pisatelé jednoznačně vyjádřili o tom, že hnutí SPD nevolili, ale volili některé ze stran pětikoalice. Když vidí, jak se vládní strany staví proti demokracii a na stranu totality, když vidí, že se tímto pandemickým zákonem navracejí časy dávno minulé, když vidí, jak vládní pětikoalice pošlapává svobodu a demokracii, tak své říjnové volby litují. Oni litují, že volili demokracii a některou z vládních stran vaší pětikoalice, a prosí nás, poslance SPD, abychom pomohli, abychom se prali za svobodu a demokracii. My totiž bojujeme a vždy budeme bojovat za svobodu a demokracii. Proto zde důrazně protestuji proti této novele zákona, kterou se zavede jakýsi permanentní nouzový stav a dáme několika lidem právo omezovat svobodu občanů, v podstatě jak se jím zlíbí. To je diktatura. Někteří lidé nám píší, že právě kvůli té svobodě v roce 1989 cinkali na náměstích klíči. Ale rozhodně necinkali proto, aby zde byla opět zavedena diktatura, aby byla omezena svoboda občanů. Rád bych se zeptal zde přítomných poslanců vládní koalice, zdali na některé tyto e-maily odpověděli, a pokud ano, co odpověděli. Nevím, na koho konkrétně to směřovat, ale byl bych moc rád, kdyby někdo z vládní pětikoalice zde mohl na mikrofon říci, komu a co z těch občanů, kteří psali protest proti pandemickému zákonu, odpověděl. Pokud tedy vůbec někdo některému občanovi z vás odpověděl. Je to možné? Nevěřím, že to bude možné. Dobře, jelikož jste zřejmě ani ty dopisy a prosby nečetli, jelikož jste se vykašlali na názory voličů, občanů, díky kterým zde v Poslanecké sněmovně jste, dovolím si zde tedy vybrat malou část z těch tisíců a tisíců proseb občanů. Opravdu si myslím, a znovu opakuji, že není žádný důvod schvalovat tento zákon a jeho novelu ve stavu legislativní nouze. Cituji z e-mailu Ing. arch. Terezy Š.: Obracím se na vás s prosbou: Nevracejte Českou republiku pandemickým zákonem do totality. Nedopusťte, aby měl v neomezeném čase neomezenou moc jeden člověk. Za dobu pandemie jsme mohli vidět, kolik osobností se vystřídalo na postu ministra zdravotnictví. Je naivní si myslet, že tam pokaždé bude člověk, který této moci nebude zneužívat. Nechte naše děti vyrůstat ve svobodném a právním státě, zrušte, jako některé státy v Evropě, všechna omezení a zákazy spojené s covidem a nechte zodpovědnost za své zdraví na každém občanovi. Kdo chtěl, se naočkoval. Vynechám debatu o tom, že vakcínou, která chrání jen jeho, ale rozhodně nechrání ostatní. Je tedy absurdní neočkované proti covid-19 jakkoli omezovat a dělat mu neustále pakárnu. Nedopusťte, aby pokračovala a gradovala šikana mezi dětmi díky segregaci neočkovaných spolu. Ne všichni dospělí (?) zvládnou v této době bez újmy na psychice fungovat. Neupírejme jim [[dětem?]] a jejich rodičům sportovat, kulturně žít, a to bez rozdílu. Za poslední rok je rekordní nárůst obézních dětí. Mnozí už se z toho nevyhrabou a rostou z nich rizikoví jedinci. Opravdu toto jako společnost chceme? Chceme být jako že chráněni zákonem, neustálými opatřeními a nežít, ale přežívat? Prosím o kritické zamyšlení ze všech možných úhlů. V této souvislost musím zmínit i školy. Před několika dny jsem dostal informaci od jednoho prarodiče - cituji: Mám vnoučka v první třídě, zasmrkal a musel mít celou dobu až do 15 hodin náhubek, i když byl otestovaný. Dnes ráno doma zakašlal a už se bál jít do školy, že bude muset mít zase roušku. Konec citace. To opravdu chceme? Chceme, by se naše malé bezbranné děti bály chodit do školy? Vždyť si mohou nést následky celý život. A bude na tom bita celá společnost, nejenom ten daný jedinec. Musíme vrátit děti do škol bez podmínek. A tímto pandemickým zákonem to tedy rozhodně neuděláme. To určitě ne. Dále vybírám z ohromné korespondence tisíců zoufalých e-mailů od občanů a od voličů stran a hnutí z celého politického spektra: Vážená paní poslankyně, poslanče, senátorko, senátore. Ano, psali to i senátorům. Víte to vůbec? Parlament České republiky by měl rozhodovat o novele zákona č. 94/2021 Sb., o mimořádných opatřeních při epidemii onemocnění covid a o změně některých souvisejících zákonů. Jako maminka a zdravotnice vás žádám o hlasování proti tomuto zákonu, z kterého mám upřímně strach, začínám se bát o svobodu a bojím se o budoucnost žití dle tohoto zákona. Nechápu, proč se takto narychlo schvaluje něco, co se dá v budoucnu snadno zneužít, a právě v době, kdy u nás převládá omikron, který se chová jako jinde v Evropě, prochází populací bez zatěžování nemocnic a hlavně se opravdu projevuje převážně jen lehkými příznaky. Děkuji za pozornost.
Já vám děkuji, pane poslanče i za dodržení času. Vážené paní poslankyně, vážení páni poslanci, pokračujeme v projednávání tohoto bodu a jako další řádně přihlášenou je paní poslankyně Iveta Štefanová, u níž eviduji dvě přihlášky, to znamená dohromady deset minut. A jako další je přihlášena paní poslankyně Marie Pošarová. Prosím, paní poslankyně, máte slovo.
Já děkuji za slovo. Vážený pane předsedající, vážené kolegyně, vážení kolegové, dovolte mi, abych se zde vyjádřila ke stavu legislativní nouze. Není žádný důvod schvalovat tento zákon a jeho novelu ve stavu legislativní nouze, a to z těchto důvodů. Novela pandemického zákona dává pravomoc vládním úředníkům zasahovat do života lidí, do jejich soukromí i práce. Také vytváří prostředí, ve kterém v pozadí za ochranou zdraví či bezpečnosti jsou ohrožena lidská práva garantovaná ústavou, a proto je potřeba mnohem delší diskuse než schvalovat tento zákon ve stavu legislativní nouze. Navíc zákon, který podle nás není vůbec potřeba. Pandemický zákon a prodloužení na dobu určitou či neurčitou je v podstatě jinak pojmenovaný nouzový stav a znamená možnost omezit svobody, podnikání, pohyb, a to aniž by k tomu byly relevantní důvody. Tu nutnost legislativní nouze vláda argumentuje tím, aby měla možnost zasáhnout v době případné další podzimní vlny nemoci covid-19, a tak potřebuje tento zákon co nejrychleji projednat a schválit. V tuto chvíli je situace kolem covidu v onemocnění stabilní a dalších týdnech dle vyjádření Ministerstva zdravotnictví se chystá rozvolnění. Proč tedy potřebujeme tento zákon, přinejmenším kontroverzní, schvalovat urychleně ve stavu legislativní nouze? Nesouhlasím s tím, že pandemický zákon je potřeba jako takový. Máme k dispozici právní předpisy, které nám umožňují reagovat na změnu situace při ohrožení zdraví. Je to zákon o ochraně veřejného zdraví a krizový zákon. Novela v případě schválení dá současné vládě do rukou legální nástroj k nastolení covidové diktatury. Především má novela pandemického zákona o mimořádných opatřeních při epidemii covid-19 dát vládě nástroj používat tento zákon na neomezenou dobu. A my tu dnes řešíme, jestli je nutné schvalovat takovýto zákon ve stavu legislativní nouze, kdy teoreticky by tedy vláda mohla naši zemi z preventivních důvodů uzavřít do lockdownových restrikcí třeba na několik let. Vláda dokonce navrhuje, aby možnost vydávat různá proticovidová opatření platila i pro Ministerstvo obrany a Ministerstvo vnitra. Novela také umožňuje, aby Ministerstvo zdravotnictví mohlo omezovat podnikání i provoz základních a středních škol, aniž by vláda musela vyhlašovat jakýkoliv nouzový stav. V tomto zákoně a jeho navrhované novele je mnoho nesrovnalostí, které potřebují ještě dlouhou diskusi, bez které není možné předkládat tento zákon ke schválení, a proto není žádný důvod nutnosti legislativní nouze k projednání tohoto zákona. Například v části novely o zvláštním ustanovení nařízení izolace nebo karanténního opatření ve vládou navržené novelizaci se dočítáme o možnosti oznámení karantény či izolace například jen SMS zprávou, kterým může být pověřena i takzvaná jiná vhodná osoba. Tuto formu oznamování kritizovali kromě mě i další členové zdravotního výboru. Vysvětlení ze strany Ministerstva zdravotnictví, proč zvolilo takovou možnost oznamování, bylo, že ten hlavní důvod je ušetření času. Oznámení telefonem či esemeskou lze učinit prakticky ihned, kdy dnes se setkáváme se zpožděním i několika pracovních dní. Člověk, kterému takovéto oznámení přijde, dle novely může požádat orgán ochrany veřejného zdraví o prošetření důvodnosti tohoto nařízení, a to písemnou formou do tří pracovních dnů, kdy následně dojde k prošetření. Takže když mi přijde esemeska z neznámého čísla, jsem označena jako rizikový kontakt a jsem nyní v karanténě, pro ověření, zda tato zpráva je pravdivá, se obrátím další den písemně na příslušný úřad a budu žádat prošetření. Předpokládám, že většina lidí takto obeslaných z obav o pravost zprávy bude tuto možnost využívat. A tak se ptám, jakým způsobem chce vláda zajistit, že toto nepovede k zneužívání, že lidé nebudou dostávat hromadná plošná oznámení o karanténě či izolaci? Jak lze zajistit, aby tímto nedošlo k dalšímu zahlcení systému a fakticky následně spíše k prodloužení tohoto procesu oznamování a ke vzniku všeobecného chaosu? Je to technicky vůbec možné? Já se obávám, že ne. Ale rozhodně je potřeba to ještě dořešit, než lze přistoupit k diskusi o schvalování takového zákona. A je to další důvod, proč neplatí stav legislativní nouze pro tento případ. Díky této novele bude Ministerstvo zdravotnictví velmi efektivně omezovat podnikání, aniž by muselo vyhlašovat nouzový stav. Bude moci kdykoliv zavírat venkovní sportoviště či koupaliště. Bude moct omezovat či narušit soukromé akce. Schválením novely by tak byla vyhlášena válka všem svobodným lidem a podnikatelům, kteří se odmítnou podřídit státní zvůli a odmítnou své provozovny zavřít či segregovat občany na očkované a neočkované. Po schválení této novely bude moci stát těmto podnikatelům uložit likvidační pokutu až do výše 3 milionů korun. Doufejme, že vláda pochopí, že musí vést ještě diskusi a dialog s významnou částí společnosti a hledat kompromisní řešení místo tupě vynucovaných restrikcí. To by mělo za následek pouze jediné, že značná část společnosti je nebude dodržovat. Zákonná nařízení se většinou respektují pouze tehdy, mají-li logiku. Pokud se zákonem nařizují nesmysly, lidé jej nepřijmou a ignorují. Bohužel v této situaci se již delší dobu nacházíme a schválením této novely, navíc v takzvané legislativní nouzi, bychom to ještě prohloubili. Stav pandemické pohotovosti tedy na rozdíl od nouzového stavu, který musí revidovat pro jeho výjimečnost každý měsíc Sněmovna, nyní dává bianko šek ministru zdravotnictví s nadsázkou k čemukoliv, co ho zrovna napadne. Takový zákon je třeba projednávat ve standardním řízení. A znovu opakuji, že současná situace onemocněním covid-19 nevyžaduje projednávat pro nás nepřijatelný zákon, a to urychleně v legislativní nouzi. Navíc pro stav pandemické pohotovosti nejsou stanoveny žádné podmínky, například počty nemocných či hospitalizovaných. Žádný podobný nouzový stav, ať by byl nazván jakkoliv, nesmí být zaveden bez podmínek, bez revize v určitých časových úsecích, a už vůbec ne přímo zákonem. Ten má stanovovat jen podmínky, za kterých je možné takový stav vyhlásit. Dalším důvodem, který jen dokresluje, že pandemický zákon nemá v našem právním řádu co dělat, a už vůbec ne se projednávat ve stavu legislativní nouze, je fakt, že v konkrétních opatřeních v oblasti zdraví lidí rozhoduje politik, tedy ministr, nikoliv orgány hygieny. Proč jenom u této diagnózy? To, jaká budou opatření v případě epidemie, má být v rukou právě jen hygieny. Vláda by neměla předkládat tento zákon v legislativní nouzi. Jak už jsem říkala, situace je stabilní a je třeba opatření rozvolňovat. I to ministerstvo deklaruje, že k tomu přistoupí. Na případnou možnou situaci v nadcházejícím podzimu je třeba se připravit. Ano, je třeba se připravit, ale rozumně a ne narychlo upraveným protiústavním zákonem, navíc urychleně projednávaným ve zkráceném řízení. Vláda by proto měla zapomenout na snahu novelizovat tuto normu svěřující absolutní nekontrolovanou moc do rukou jednoho politika vládnoucí koalice, a to bez možnosti efektivní právní obrany občanů proti jejímu zneužití a bez jakékoliv revize vydaných opatření a trvání stavu pandemie v čase a měla by připustit jen jeden kvalitní zákon - zákon o ochraně veřejného zdraví. Tedy aby zde byla právní norma obecná pro všechny diagnózy stejně nebo obdobně, aby byla jasně daná kompetence orgánů hygieny jako odborným autoritám státní správy. Sněmovna by měla pandemický zákon zrušit jako celek. Jde o naprostý právní paskvil, který umožňuje hrubé a historicky nevídané zneužití politické moci. Tím by bylo o jeden zákon méně a o jeden krok k návratu k principům právního státu více. Neshledávám žádný důvod projednávat a schvalovat tento zákon ve stavu legislativní nouze. Děkuji za pozornost.
Já vám také děkuji, paní poslankyně. I ve vašem případě díky za dodržení času. Další přihlášenou s dvěma přihláškami je paní poslankyně Marie Pošarová a připraví se pan poslanec Jan Síla. Já nejprve vypnu časomíru a nyní vám ji zapnu a můžete mluvit, paní poslankyně. Prosím, máte slovo.
Děkuji za slovo. Vážené poslankyně, vážení poslanci, vláda může stav nouze zneužívat, a proto dnes k vám hovořím. To je velká výzva pro nás, opozici. Co znamená pro český stát aktuální režim legislativní nouze? Jak jeho mantinely definoval Ústavní soud a může podle právníků negativně ovlivnit proces přijímání zákonů v Česku? Kvůli riziku dočasného omezení demokratických principů ve státě je ale třeba hlídat i to, zda ho vláda nezneužívá pro vlastní účely. [[V sále je velmi rušno.]] Ve stavu legislativní nouze může ve zkráceném jednání Poslanecká sněmovna během velmi krátké doby schválit zákony, které reagují na akutní problémy spojené s nákazou koronaviru covid-19, a nesnesou tak odkladu. Stejně tak může i ve zkráceném jednání velmi rychle konat i Senát, jak se ukázalo při hlasování...
Já se omlouvám, paní poslankyně, ale požádám kolegyně a kolegy o ztišení. Prosím, pokračujte.
... o vládních návrzích. Nejde ale jen o zkrácení parlamentních procedur. Je-li totiž vyhlášen stav legislativní nouze a návrh zákona má být projednáván ve zkráceném řízení, platí podle legislativních pravidel vlády pro přípravu takového návrhu zákona určité výjimky. Například není třeba předchozího věcného záměru či je rozvolněn proces připomínkování návrhu. Jak probíhá přijímání zákonů v legislativní nouzi? Oproti standardnímu legislativnímu procesu zkrácené jednání nemá první čtení. Nemá pevně stanovené jednací dny a některé lhůty neplatí. Předseda Sněmovny přikáže návrh přímo jednomu z výborů a určí nepřekročitelnou lhůtu, do níž musí výbor předložit usnesení se stanoviskem k návrhu. Výbor v usnesení navrhne, zda se má konat o návrhu zákona obecná rozprava a o kterých částech se povede rozprava podrobná. Také navrhne lhůtu, dokdy má Sněmovna jednání o návrhu zákona ukončit. Následně se koná rovnou druhé čtení návrhu zákona, přičemž může být upuštěno od obecné rozpravy, o čemž se usnese Sněmovna. Řečnická doba může být zkrácena na pět minut. Třetí čtení návrhu zákona se může konat bezprostředně po druhém čtení. Během jednoho dne tak může být návrh zákona schválen. Jednací řád Poslanecké sněmovny uvádí, že je možné stav legislativní nouze vyhlásit za mimořádných okolností, kdy jsou zásadním způsobem ohrožena základní práva a svobody občanů nebo bezpečnost státu nebo když státu hrozí značné hospodářské škody. Pokud tedy budou tyto okolnosti trvat, je možné tuto výjimku z běžného projednávání zákona použít. A kdo za něj nese odpovědnost? Vysoká míra odpovědnosti leží na politické reprezentaci. Musí přísně zvažovat přiměřenost jeho použití. Ve stavu legislativní nouze posoudí Sněmovna před projednáním pořadu schůze, zda stav legislativní nouze trvá. Dále znovu ještě před projednáním návrhu zákona hlasuje, zda stav legislativní nouze trvá a zda jsou dány podmínky pro zkrácené jednání u konkrétního zákona. A dá se stav zneužít? Určitě. Existuje ostatně i judikatura Ústavního soudu týkající se zneužití stavu legislativní nouze. Ústavní soud například zmínil, že nelze tento mimořádný instrument použít k omezení zákonodárné procedury parlamentní většinou, kdykoliv opozice vysloví nesouhlasný postoj s návrhem zákona, a k zabránění nebo oddálení jeho přijetí. Ústavní soud říká: legislativní nouzi nelze zneužít k běžnému hlasování. Skupina 45 poslanců u Ústavního soudu napadla zákon, který stanovil zvláštní sazbu daně ve výši 50 % na příspěvek fyzickým osobám na stavební spoření podle příslušných zákonů. Na státní příspěvek na stavební spoření vznikl nárok v roce 2010 a byl poukázán stavební spořitelně po 31. 12. 2010. Zároveň s tím se zákonem snížila výše zálohy státní podpory z 15 % na 10 % z ročně uspořené částky, pokud nepřesáhla 20 000 korun. Poslanci namítali, že zákon je v rozporu s ústavním pořádkem jak vzhledem ke způsobu jeho přijetí, tak i k jeho obsahu. Navrhovatelé zpochybnili důvodnost projednání návrhu ve zkráceném řízení ve stavu legislativní nouze, v jehož důsledku mělo dojít k porušení některých ústavních principů vztahujících se k parlamentní proceduře přijímání zákonů. Jejich námitky směřovaly i k tomu, že mimořádná schůze, na které došlo ke zkrácenému jednání o návrhu napadeného zákona, byla svolána jen 40 minut před jejím začátkem. Omezena byla i práva senátorů zvolených ve volbách v říjnu 2010. A proč? Návrh zákona Senát projednával 12. listopadu 2010 ve složení odpovídajícím jeho 7. funkčnímu období 2008 až 2010, a nově zvolení senátoři se tak nemohli tohoto projednání zúčastnit. Jak případ v dubnu 2011 vyřešil Ústavní soud? Vyhlášení stavu legislativní nouze a projednání návrhu zákona ve zkráceném jednání zásadním způsobem mění strukturu zákonodárného procesu a omezuje jeho podstatu na samotné vyslovení souhlasu nebo nesouhlasu. Tento postup lze akceptovat jen jako výjimku z pravidla, a to za předpokladu zvlášť závažných důvodů, kdy zájem na bezprostředním přijetí zákona v kontextu konkrétních okolností převáží nad obecnými požadavky, které ve vztahu k zákonodárnému procesu vyplývají z ústavního pořádku. Nelze však akceptovat využití tohoto mimořádného institutu jako běžného nástroje omezení zákonodárné procedury parlamentní většinou, kdykoli opozice vysloví nesouhlasný postoj s návrhem zákona a k zabránění nebo oddálení jeho přijetí využije jednacím řádem stanovené prostředky. Má-li zákonodárná procedura plnit nejen funkci hlasování, nýbrž být též garancí svobodné politické soutěže, nelze případný požadavek její racionalizace uskutečňovat prosazením stavu legislativní nouze ze strany vlády a s ním spojené parlamentní většiny. A když se vrátíme k původní otázce, jak konkrétně může vláda pana Petra Fialy stav legislativní nouze zneužít k vlastnímu prospěchu, na co je třeba si dávat pozor? Jak jsem už naznačila, největší riziko je použití této výjimky za situace, kdy zákonné důvody pro trvání stavu legislativní nouze pominou. Pokud trvají, je zejména důležité, aby i v tomto zvláštním režimu byl dán přiměřený prostor pro demokratickou diskusi, jelikož se často jedná o opatření s dalekosáhlými dopady na životy obyvatel České republiky. Má opozice dostatečný prostor k tomu, aby ve stavu legislativní nouze dělala svoji práci, aby dohlížela na vládu? Je to bezpochyby pro opozici výzva. Přirozeně nemá tolik prostoru se seznámit s vládními návrhy, diskuse v Parlamentu má také limity. Ve veřejném prostoru rovněž více než kdykoliv jindy dominují zprávy o rozhodnutích vlády. Podmínky vyhlášení nouzového stavu přesně vymezuje i nález Ústavního soudu z března 2011. A jak ten definuje úlohu opozice? Tento nález říká, že zástupcům parlamentní opozice musí být s ohledem na ústavně garantovaný princip ochrany menšin umožněn v rámci legislativních procedur nerušený výkon jejich garantovaných práv, ačkoliv se přímo nepodílejí na výkonu vládní moci a co do počtu se zpravidla ocitají v menšině. Mezi nejzákladnějšími právy parlamentní opozice lze podle nálezu zařadit zejména práva zaručující menšině účast na parlamentních procedurách. Práva umožňující opozici výkon dozoru a kontrolu vládnoucí většiny i vlády samotné. Dále se jedná o práva umožňující parlamentní opozici blokovat či oddalovat rozhodnutí přijímaná většinou, jakož i o práva umožňující opozici domáhat se ústavního přezkumu většinou přijatých rozhodnutí, zákonů. A konečně jde v neposlední řadě i o práva chránící opozici i její jednotlivé členy před pronásledováním a zvůlí ze strany většiny. Jsem přesvědčená, že stav legislativní nouze v tuto chvíli nemá opodstatnění. Děkuji za pozornost.
Já vám děkuji, paní poslankyně, za dodržení času. Nyní vystoupí pan poslanec Jan Síla. Má zde dvě přihlášky. Připraví se pan poslanec Jan Hrnčíř. Prosím, pane poslanče, máte slovo.
Děkuji za slovo. Vážený pane místopředsedo, dámy a pánové, doposud jsme slyšeli zdůvodnění odmítnutí projednávání pandemického zákona ve stavu legislativní nouze většinou z právního hlediska. Rád bych vás informoval o současném stavu takzvané koronavirové pandemie z medicínského hlediska.
Omlouvám se, pane poslanče. Ale opět vás, kolegyně a kolegové, požádám o ztišení, aby bylo rozumět, co pan poslanec přednáší. Prosím, pokračujte.
Rád bych vás informoval o současném stavu takzvané koronavirové pandemie z medicínského hlediska, které vyvodí závěr stran legislativní nouze. Dovolte, abych vás informoval o posledních poznatcích o omikronu. Co víme o plíživé subvariantě omikronu BA.2? Blízký příbuzný omikronu má mutace, které mění jeho chování. Zajímavé je, že z fylogenetického hlediska se zřejmě jedná o s omikronem zcela nepříbuznou subvariantu. Vysoce nakažlivá varianta omikron viru SARS-CoV-2, jejíž nejběžnější forma je známá jako varianta BA.1, nyní představuje téměř všechny koronavirové infekce na světě. Ačkoli v některých zemích již počet případů covid dosáhl vrcholu, vědci nyní již sledují nárůst případů způsobených blízkým příbuzným omikronu známým jako varianta BA.2, který začíná v některých částech Evropy a Asie konkurovat subvariantě BA.1. O této nové subvariantě zatím víme následující. V celosvětovém měřítku tvořil virus BA.1 98,8 % sekvenovaných případů zaslaných do veřejné databáze sledování virů k 25. lednu tohoto roku. Podle Světové zdravotnické organizace však několik zemí hlásí v poslední době nárůst varianty BA.2. Kromě BA.1 a BA.2 uvádí WHO pod hlavičkou omikronu další dvě subvarianty: BA.1.1.529 a BA.3. Všechny jsou geneticky úzce příbuzné, ale každá z nich obsahuje na svém povrchu mutace, které mohou změnit jejich antigenní chování. Trevor Bedford, virolog z Fred Hutchinson Centre of USA, napsal v pátek na Twitter: Varianta BA.2 představuje zhruba 82 % případů v Dánsku, 9 % ve Spojeném království a 8 % v USA. Verze BA.1 omikron byla o něco snadněji sledovatelná než předchozí varianty. Je to proto, že u varianty BA.1 chybí jeden ze tří cílových genů používaných v běžném PCR testu. U případů vykazujících tento vzorec se standardně předpokládalo, že jsou způsobeny genem BA.1. Omikron BA.2, někdy označovaná jako plíživá subvarianta, nemá stejný chybějící cílový gen. Místo toho ji vědci sledují stejným způsobem jako předchozí varianty, včetně varianty delta, a to tak, že sledují počet genomů viru zaslaných do veřejných databází. Stejně jako u ostatních variant lze infekci virem BA.2 odhalit pomocí souprav pro domácí testování koronaviru, i když podle odborníků nelze určit, která varianta to vlastně je. Otázka zní: je ještě nakažlivější tato varianta? Některé první zprávy naznačují, že varianta BA.2 může být ještě nakažlivější než již tak extrémně nakažlivá varianta BA.1, ale zatím neexistují důkazy, že by s větší pravděpodobností unikala tato subvarianta ochraně před očkováním. Dánští zdravotníci na základě předběžných údajů odhadují, že varianta BA.2 může být 1,5krát přenosnější než varianta BA.1 omikronu, i když pravděpodobně nezpůsobuje závažnější onemocnění. V Anglii předběžná analýza sledování kontaktů od 27. prosince do 11. ledna letošního roku, kterou provedla britská Agentura pro zdravotní bezpečnost, naznačuje, že přenos v domácnostech je vyšší u kontaktů osob nakažených BA.2, to je 13,4 %, a ve srovnání s ostatními případy omikronu 10,3 %.
Pane poslanče, omlouvám se, že vám vstupuji do vašeho projevu, ale tady by měly být projevy směřující k tomu, zda trvá legislativní stav nouze. [[Poslanec Síla: Já se k tomu dostanu.]] Držte se prosím projednávaného bodu a projednávaného tématu. Prosím, pokračujte.
Já se k tomu hned dostanu. Zásadní otázkou je, zda lidé, kteří se nakazili ve vlně BA.1, budou chráněni před BA.2. To vyvolává obavy v Dánsku, kde některá místa, kde byl zaznamenán vysoký počet případů infekce, hlásí rostoucí počet případů BA.2. Jde mi o to vysvětlit stav, který je v současné době, ale hlavně co nás může čekat do budoucna. A k tomuto já chci vztahovat ten přístup k legislativní nouzi, jestli je nutné, nebo není nutné tu legislativní nouzi jaksi prosazovat. Ano? Dobrou zprávou je, že očkování a posilující vakcíny stále chrání lidi před nemocnicí a brání jim v úmrtí. Nejvýraznější je zatím výskyt tady této varianty v Dánsku, v Austrálii a v Indii. Spojené království má jenom 607 sekvencí. Důkazy od našich kolegů z Dánska zatím ukazují, že se sice tato varianta může šířit rychleji, ale neexistují žádné důkazy o zvýšené závažnosti. Proto je důležité zachovat klid a pokračovat ve stávajících opatřeních, jako je nechat se očkovat včetně posilovací dávky a dodržovat rozestupy, nosit roušky a respektovat místní karanténní opatření. Prostě ta 4R. V zemi přes rozhodnutí vlády koronavirová nákaza stále trvá. Podle tamějších zdravotnických úřadů převládá subvarianta BA.2 už, která je sice nakažlivější než varianta omikron, nezpůsobuje však závažnější průběh onemocnění covid-19. Je asi 1,5krát infekčnější než původní omikron, analýza ale současně nezjistila vyšší riziko hospitalizace. Tudíž mimo důvodů uvedených mými předřečníky, to znamená shrnuto: český právní řád obsahuje dostatečnou právní úpravu pro řešení epidemií, je obsažena v zákoně o ochraně veřejného zdraví, eventuálně lze použít takzvaný krizový zákon. Návrh zákona zcela ignoruje již existující právní instituty sloužící k ochraně veřejného zdraví, zejména takzvaný pandemický plán, který například existuje pro případy výskytu nových mutací chřipky a který je opřen o odborné názory - viz k tomu usnesení vlády ČR č. 682 ze dne 14. 9. 2011. Přitom právě pandemický plán by měl být hlavním nástrojem státu v řešení jakékoliv epidemiologické situace. Přesto vláda do dnešního dne existující nástroj nevyužila a v takzvané legislativní nouzi protlačuje novelu pandemického zákona. Z tohoto pohledu je možno vyvodit závěr. Nejen z právního hlediska, ale i z medicínského pohledu není ve veřejném zájmu jednat o pandemickém zákonu, a navíc ještě ve stavu legislativní nouze. Děkuji za pozornost.
Já vám také děkuji, pane poslanče. Nyní vystoupí se svým příspěvkem pan poslanec Jan Hrnčíř. Má zde dvě přihlášky, tedy dvakrát pět minut. A připraví se pan poslanec Jaroslav Bašta. Prosím, pane poslanče, máte slovo.
Děkuji za slovo, pane předsedající. Drahé kolegyně a kolegové, musím říct, že jsem v šoku. Jsem v šoku z toho, jakým způsobem tady tato vládní pětikoalice přistupuje k ústavním právům občanů této země. [[Hovoří těsně u mikrofonu, jeho hlas zní příliš hlasitě.]] Vy si myslíte, že občané této země jsou tak blbí, že se nechají převést, přechytračit tím, že si omezení ústavních práv dáte do běžného zákona a budete se tvářit, že...? [[Reakce v sále na řečníka, aby tolik nekřičel.]] Prosím neokřikovat. Ale děkuju. Zkusím to ztlumit. Dobře, stoupnu si dál. Vy si myslíte, že to neprokouknou? Že ústavní práva omezíte běžným zákonem a budete se tvářit, my jsme ti hodní, my se o vás dobře staráme, my nechceme ty nouzové stavy, my si ho dáme do zákona, tam bude pořád, a kdykoli se nám bude hodit, tak vlastně bude platit, aniž bychom museli něco vyhlašovat? Bez parlamentní kontroly. Bez všeho. To jste demokraté? Chci věřit, že to je pouhou neznalostí. Neznalostí základních práv a svobod. Proto mi dovolte, abych ve svém příspěvku vás s těmi právy i seznámil. Třeba to pomůže.
Já poprosím, kolegyně a kolegové, neokřikujte pana poslance, on má silný hlas a pochopil, že bude dobré, když trochu ubere. [[Poslanec Hrnčíř: Omlouvám se, nedělám to schválně.]] Prosím, pane poslanče, nechci vás přerušovat, pokračujte prosím. [[Poslanec Hrnčíř: Tak zkusím.]] Bude fajn, když trochu uberete na síle hlasu. Prosím.
Základem ústavního práva každého státu je vymezení základních práv a svobod občanů. Ústavní regulace základních práv a svobod je determinována především možnostmi státní regulace a zdroji, které má stát k dispozici. Ústavní práva základních práv a svobod musí působit v souladu s dalšími normativními systémy, například s morálkou, náboženstvím, politikou. Jádro naprosté většiny ústav tvoří ústavní úprava vztahu veřejné moci a jednotlivce. Naše ústava tento vztah přímo nespecifikuje, protože se při jejím utváření nepodařilo dosáhnout shody ve věci případných úprav Listiny základních práv a svobod. Proto bylo přijato kompromisní řešení, podle kterého není Listina součástí ústavy, nýbrž ústavního pořádku. Na právní povaze úpravy základních práv a svobod to však nic nemění. Vyvolává to však potíže při řešení otázek vzájemného vztahu ústavy a Listiny, které spolu přesně nekorespondují a vyžadují interpretaci ustanovení ústavy. Listina základních práv a svobod neobsahuje jejich přesné vymezení a konečný výčet. Sestavit tedy vyčerpávající seznam práv a svobod občanů není zcela možné. Nicméně musíme se proto řídit tím, která práva a svobody jsou ústavodárcem považovány za základní. Listina je nejen listinou základních práv, nýbrž současně i svobod. I když ve svém názvu uvádí, že je Listinou základních práv a svobod, nespojuje s tím žádné právní následky. Jsou v ní také často zaměňovány pojmy právo a svoboda. V Listině je třeba právě porozumět ustanovením, ze kterých plynou taková oprávnění vůči státu. Svoboda je spjata s vymezením autonomních prostorů, do kterého nemá stát, respektive veřejná moc zasahovat, jako je zdraví, svoboda, majetek či soukromí. Další rozdíl mezi právy a svobodami spočívá v tom, že v případě základních práv je třeba poukázat na jejich zakotvení v ústavním předpise, kdežto v případě svobod to není nutné. Lidé se totiž rodí svobodní, jak je [[uvedeno]] v čl. 1 Všeobecné deklarace lidských práv a čl. 1 Listiny základních práv a svobod, a proto nemusí prokazovat, že jim právo přiznává nějakou konkrétní svobodu. Svoboda je tak projevem přirozenoprávnosti. Občané proto mohou dělat vše, co jim zákon nezakazuje, jak je psáno v čl. 2 odst. 3 Listiny. Jednotlivá práva mají svůj základ v právních předpisech a k jejich uplatnění vůči orgánům veřejné moci je třeba jejich existenci prokázat. V případě svobody by naopak měl orgán veřejné moci prokázat, že zákon jedinci určité jednání zakazuje nebo přikazuje. Právě proto tady je ten institut vyhlášení toho nouzového nebo výjimečného stavu, kdy [[nesrozumitelné]]skutečně zásah veřejné moci do svobod občanů, a je to opravdu v situacích, které ohrožují stát, ohrožují jeho občany, ale není možné to zakotvit nějakým běžným zákonem, navíc který má nějakou trvalou, neomezenou platnost. To je naprostý nonsens. Pro souhrnné označení práv a svobod občanů použil ústavodárce označení základní práva a svobody. Tento název postihuje všechna práva a svobody uvedené v Listině. Kromě toho používá samozřejmě i další označení. Na rozdíl od lidských práv, která platí vždy, všude a pro každého, jde o práva pozitivizovaná v ústavním dokumentu nejvyšší právní síly. V kontextu Listiny je důležitým problémem právě otázka prostředků ochrany lidských práv. Přirozenoprávní přístupy k základním právům a svobodám člověka by tento problém trápit nemusel, protože tak jako stát základní práva jen uznává prostřednictvím ústavy nebo přístupu k mezinárodní úmluvě, tak je nemůže ani zničit. Právní záruky jsou však produktem státu, a neplynou tedy automaticky z přirozené povahy lidských práv. Pozitivistický přístup k základním právům a svobodám člověka právě klade důraz na jejich prosazení a na jejich nezadatelnost. Mají-li však mít ústavní úpravy základních práv a svobod povahu subjektivního veřejného práva, musí být bez ohledu na svůj původ pozitivně právně zakotveny, aby je bylo možné prosadit vůči státní moci. V České republice je možno se vůči státní moci dovolat jen ústavně zaručených a výslovně ústavně formulovaných práv, jak to plyne i z čl. 87 odst. 1 písm. d) ústavy. V Listině jsou zakotveny práva a svobody, které jsou ústavně zaručené, je tedy zaručeno, že se jimi bude řídit nejen výkonná moc a soudnictví, a které jsou vázány ústavou, nýbrž i zákonodárná moc. Mají povahu subjektivního veřejného práva, vymezují vztahy mezi jednotlivcem a státem, tedy veřejnou mocí navzájem, z nichž pro soukromé osoby plynou konkrétní nároky vázané právě na jejich osobu. Mají zvláštní obsah, to znamená, zajišťují autonomii prostorů jedince chráněných před zásahy veřejné moci a možnosti jednotlivce účastnit se na správě veřejných záležitostí a také nárocích jedince vůči státu, aby s ním stát nezacházel (?) stejně jako s jinými a nediskriminoval ho. Vznikají přímo na základě ústavy nebo mezinárodní smlouvy, nikoliv z konkrétního právního vztahu. Jsou vymahatelné vůči státu prostřednictvím nezávislé soudní moci, popřípadě mezinárodního orgánu, tak jak je psáno v čl. 4 ústavy. Lze to dovodit i z čl. 1 ústavy, podle kterého je Česká republika demokratický právní stát založený na úctě k právům a svobodám člověka. Z toho také plyne, že všechny státní orgány se tímto pravidlem musí řídit. Základní práva a svobody jsou také pod ochranou soudní moci. Nejen Ústavní soud, nýbrž i obecné soudy musí při svém rozhodování tato práva a svobody chránit. Protože orgány výkonné moci jsou pod soudní kontrolou, je tím zajištěna právě ochrana základních práv a svobod v této oblasti státní moci. A platí to i pro zákonodárce, kteří jsou vázáni ústavními předpisy. Já vás žádám, vážené kolegyně a kolegové, vážená vládo, abyste dodržovali Ústavu České republiky a ústavou zaručená práva. Děkuji.
Děkuji, pane poslanče. Jenom pro pořádek, jsme v rozpravě, kdy diskutujeme o tom, zda trvá stav legislativní nouze. A požádám, aby vaše argumentace směřovala k tomuto tématu. Nyní je řádně přihlášen se svými druhými pěti minutami pan poslanec Jaroslav Bašta a dále je do rozpravy připraven pan poslanec Karel Sládeček. Prosím, pane poslanče.
Děkuji za slovo. Vážený pane předsedající, vážené dámy, vážení pánové, další citací z komentáře paní doktorky Hamplové chci naplnit zejména pak kreační funkci parlamentní rozpravy. V České republice máme 2 miliony právních předpisů a právní řád zaplevelujeme dalšími. Pandemický zákon je jednou z těch plevelných norem, protože zvyšuje počet zákonů o další kousek, který vnáší do dané oblasti, kterou upravuje, takový chaos, že s jeho pochopením a především aplikací mají problémy zkušení právníci - advokáti i soudci. Proč? Danou oblast především má upravovat zákon č. 258/200 Sb., o ochraně veřejného zdraví, a ne právní norma, která se jednou aplikuje přímo, jindy na zákon o veřejném zdraví odkazuje a k tomu mění mnoho dalších zákonů. To vše je zneužitelné vůči lidem, protože zákony a všechny právní kroky na jejich základě mají být především srozumitelné, jasné a určité. Pandemický zákon je vše, jen ne srozumitelný, a opatření, která na jeho základě spatřila světla světa, pokud vůbec byla zákonná, tak o jejich srozumitelnosti nelze mluvit vůbec. [[(19.50 hodin)]] Žádná nemoc nemá mít svou zvláštní normu. Na území republiky se může objevit řada jiných nemocí, které mohou být nakažlivé, a může hrozit, že onemocní větší skupina občanů. Speciální podmínky pro jednu diagnózu, která byla v tomto směru vyčleněna zcela mimo hygienu, zcela mimo zákonodárné sbory, byla ponechána zcela bez revize a odůvodnění v čase, je absolutně nestandardní, nepochopitelný postup, v právním řádu nevídaný, a to neskutečně zneužitelný, což se děje. Lidově řečeno, pandemický zákon slouží k tomu, aby jeden ministr politik, a jeho prostřednictvím vládnoucí politická koalice, mohl trvale a zcela nekontrolovaně dělat, co chce, kdy chce a jak chce, a to bez ohledu na to, zda tomu situace v zemi ještě odpovídá, protože stav pandemické pohotovosti je zaveden jako trvalý. Jsem ovšem přesvědčena o tom, že ti, kdo pandemický zákon připravovali, moc dobře věděli, co dělají. Nebývale si totiž upevnili politickou moc nad lidmi, protože orgány hygieny by jim totiž s politickými rozhodnutími typu diskriminace neočkovaných příliš nepomohly. Tedy tuto moc museli přesměrovat do svých rukou právě pandemickým zákonem. A tady se dostávám k tomu, co od nás vyžadoval pan předsedající - vrátit se k legislativní nouzi. Protože v okamžiku, kdy začínáte projednávat zákon ve stavu legislativní nouze a slyšíte ze všech stran argumenty o tom, že je protiústavní, dokonce je tu jasná analogie i Ústavního soudu, tak musíte hledat jiné vysvětlení toho, proč se to dělá. A já jsem si tak vzpomněl na starořeckého filozofa Hérakleita. Ona totiž jedno z těch vysvětlení by mohla být zpupnost. A on říkal: "Zpupnost je třeba hasit dříve než požár." Děkuji.
Já vám děkuji, pane poslanče, včetně toho, že jste se držel tématu v rámci diskuse. Nyní vystoupí pan poslanec Karel Sládeček. Má zde dvě přihlášky, tedy deset minut. A poté vystoupí řádně přihlášený pan poslanec Zlínský. Já se omlouvám, pane poslanče, já nejprve vypnu předchozí časomíru, abych vás neobíral o čas. Můžete začít mluvit. Prosím, máte slovo.
Děkuji za slovo. Vážený pane předsedající, vážené kolegyně, kolegové, zákon o jednacím řádu Poslanecké sněmovny upravuje situaci, kdy nelze trvat na obecné zákonodárné proceduře a je třeba jednat urychleně. K tomu slouží úprava zákonodárného procesu ve stavu legislativní nouze. Ve stavu legislativní nouze lze projednávat zákony za mimořádných okolností, jestliže jsou zásadním způsobem ohrožena základní práva a svobody občanů nebo zásadním způsobem ohrožena bezpečnost státu nebo kdy hrozí státu značné hospodářské škody. Návrh na vyhlášení takového stavu může podat pouze vláda a vyhlašuje jej předseda Poslanecké sněmovny na určitou dobu. Sněmovna určí, na jakou dobu může stav legislativní nouze trvat, může zrušit nebo omezit dobu, na niž byl tento stav vyhlášen. To znamená, Sněmovna může určit jen dobu, než se projedná návrh zákona. Návrh na vyhlášení takového stavu může být vyhlášen ve vztahu k určitému návrhu zákona do doby, než se projedná. Smyslem institutu legislativní nouze je, že předložený vládní návrh zákona bude projednán ve zkráceném jednání. Na rozdíl od obecné procedury se nekoná první čtení, předseda Sněmovny přikáže návrh zákona jednomu z výborů, výbor tedy nemá obecnou lhůtu šedesát dní, ale stanovenou nepřekročitelnou lhůtu, ve které má předložit usnesení se stanoviskem k návrhu zákona. A proto, pokud stanovisko nepředloží, může být návrh zákona i přesto projednán. Tehdy určí předseda Sněmovny zpravodaje. V případě, kdy výbor předloží usnesení, navrhne, zda se má konat o návrhu zákona obecná rozprava a o kterých částech se povede podrobná rozprava, a navrhne lhůtu, dokdy má Sněmovna jednání o návrhu zákona ukončit. Pokud Sněmovna dojde k závěru, že podmínky pro vyhlášení stavu legislativní nouze pominuly, před projednáním návrhu pořadu schůze stav legislativní nouze zruší. Každý legislativní proces vyžaduje určitý čas. Parlament však musí být připraven na situaci, kdy je nutné legislativní proces urychlit. I parlamenty zemí s dlouhou demokratickou tradicí mají nástroje na urychlení tohoto procesu, ať již jde o institut legislativní nouze, či o jiné nástroje, které umožňují zrychlení legislativního procesu. V České republice se používá pro tento jev termín "zkrácené jednání". Institut legislativní nouze byl zaveden do jednacího řádu už při jeho originálním přijetí v roce 1995. Tento institut byl jediným nástrojem pro zrychlení legislativního procesu. Ústava neobsahuje žádné podrobnosti týkající se délky a postupu legislativního procesu. Ústava ani neupravuje počet čtení, ani lhůtu na projednávání návrhu zákona ve výborech. Jediným detailem parlamentního legislativního procesu, který ústava upravuje, je třicetidenní propadná lhůta, ve které musí zákon projednat Senát. Z tohoto důvodu ústava neobsahovala ani žádné instituty pro zkrácení legislativního procesu, neboť by tak předcházela budoucí zákonnou regulaci. V době schválení ústavy v roce 1992 tedy neexistoval ani zákon o bezpečnosti České republiky, který institut zkráceného jednání převzal po inspiraci z jednacího řádu Sněmovny do ústavního textu s tím, že v případě uvedeném v ústavním zákoně o bezpečnosti, kdy je vyhlášen mimořádný stav, nemusela být vyhlašována legislativní nouze, a přesto se mohlo konat zkrácené jednání o návrhu zákona. Zkrácené jednání bylo zavedeno v rámci mimořádných stavů - válečný stav, stav ohrožení státu - přímo ústavou, a to proto, že obsahuje zkrácení ústavní senátní třicetidenní lhůty. Tato regulace zkráceného jednání na ústavní úrovni neměla žádnou souvislost s tím, jak má vypadat legislativní proces v jiných případech. Neupravovala ustanovení, ze kterých by vyplývalo, že v ostatních, běžných případech mimo vnější bezpečnost státu nemohl či mohl být legislativní proces zkrácen. Novelizací ústavy v roce 1999 byly koncipovány mimořádné stavy, které upravovaly zkrácené jednání tak, aby nebylo v těchto případech nezbytné předem vyhlašovat stav legislativní nouze. Tím byla ve skutečnosti dosavadní obecná procedurální úprava zkráceného jednání zjednodušena na případy vnější bezpečnosti. Přitom byla brána v úvahu dosavadní praxe, která vycházela z toho, že pokud je přijat velmi rigidně procesně upravený stav legislativní nouze, bylo možno zkrácené jednání v mimořádných situacích aplikovat i pro účel bezpečnosti státu. Ústavní zákon o bezpečnosti České republiky tak využil znalostí s aplikováním stavu legislativní nouze a zkráceného jednání a zakotvil jej v modifikované podobě do ústavní novely. Bylo možné, stejně jako dnes, zkrátit šedesátidenní lhůtu na projednávání návrhu ve výborech se souhlasem navrhovatele na jeden den. Bylo možné projednání návrhu zákona ve třech čteních na téže schůzi Poslanecké sněmovny. Dokud neexistoval Senát, bylo možné projednat a schválit vládní návrh zákona během několika dní. Až poté, co vznikl Senát, začaly prakticky problémy s tím, že zákon byl schválen později, než vláda původně předpokládala. Ke změně však došlo až poté, kdy bylo nutné přijmout řadu návrhů v rámci přípravy přistoupení České republiky k Evropské unii. [[(20.00 hodin)]] V roce 2000 byl přijat institut vyslovení souhlasu s návrhem zákona v prvním čtení prostřednictvím novelizace jednacího řádu. Navrhovatel může současně s návrhem zákona navrhnout Sněmovně, aby s návrhem zákona vyslovila souhlas již v prvém čtení. Odůvodnění takového návrhu musí být uvedeno v důvodové zprávě. V případě, že důvodem je provedení závazků vyplývajících ze smluv, kterými je Česká republika vázána, předloží předkladatel k návrhu český překlad úplného znění těch právních norem, které mají být provedeny. Vyslovení souhlasu v prvním čtení je podstatně radikálnější omezení řádného legislativního procesu než legislativní nouze. Legislativní nouze omezuje jednání a rozpravu ve Sněmovně, ani ve výboru, ani sněmovní, ani výborové v podávání pozměňovacích návrhů a jednání o nich. Na rozdíl od institutu legislativní nouze institut přijetí zákona v prvém čtení znamená významné omezení všech řádných postupů legislativního procesu. Poslanci v něm zcela ztrácejí možnost podávat pozměňovací návrhy, a to jak ve výborech, tak ve Sněmovně. Tento institut zcela eliminuje výbory, druhé i třetí čtení v Poslanecké sněmovně. Existuje jen obecná rozprava v prvním čtení a hlasování o tom, že bude institut využit, a poté podrobná rozprava, oprava legislativních chyb a hlasování o zákoně jako celku. Tím je projednávání návrhu zákona v Poslanecké sněmovně skončeno, s výjimkou možného návratu zákona ze Senátu nebo od prezidenta republiky. Institut vyslovení souhlasu s návrhem zákona v prvním čtení je omezením hlasu opozičních poslanců, i když menšina opozičních poslanců musí být menší než 50 poslanců a musí zahrnovat méně než dva poslanecké kluby. Sněmovní menšiny jsou chráněny právem odmítnout použití tohoto institutu nejméně 50 poslanců nebo alespoň dvěma poslaneckými kluby. Tento urychlovací nástroj měl umožnit snadnější implementaci unijního práva do právního systému České republiky. Měl nahradit institut nařízení vlády s mocí zákona k provedení závazku ke sbližování práva vyplývajícího z Evropské dohody zakládající přidružení mezi Českou republikou na straně jedné a Evropskými společenstvími. Děkuji za pozornost.
Já vám děkuji, pane poslanče, včetně dodržení času, který vám byl vyměřen. Nyní je přihlášen do rozpravy pan poslanec Vladimír Zlínský. Má zde dvě přihlášky, tedy deset minut. A po něm se připraví pan poslanec Jaroslav Foldyna. Prosím, pane poslanče, máte slovo.
Vážený pane předsedající, děkuji za slovo. Vážené kolegyně, kolegové, zbytky vlády, paní ministryně, jsem také přesvědčen, že podmínka mimořádných okolností v § 99 odst. 1 zákona č. 90/1995 Sb. k vyhlášení stavu legislativní nouze, jak zde zmínili mí předřečníci, není v případě novely pandemického zákona splněna. Předkládaná novela, jak vyplývá z důvodové zprávy, vychází zejména z předchozí epidemiologické situace a pracuje s variantou delta, i když u nás, jakož i v celé Evropě převažuje varianta koronaviru omikron, která má jednoznačně menší patogenitu a se svým průběhem u většiny nakažených je srovnatelná s chřipkovým onemocněním, a tedy nevyžaduje taková tvrdá plošná opatření. Na druhou stranu účinnost těchto opatření čelit předchozímu šíření viru SARS-CoV-2 se jeví retrospektivně jako velmi pochybná, což dokazuje mnoho zahraničních studií, jejichž seznam uveřejnil na stránkách Brainstorm Institute klinický epidemiolog, specialista na vědeckou metodiku, poradce v oblasti na důkazech založeného medicínského výzkumu, absolvent oxfordské univerzity doktor Paul Alexander. Zeptal bych se našich vládních představitelů: Proč chcete, abychom tak důležitou novelu zákona projednali v takovém spěchu? To, že platnost pandemického zákona skončí 28. 2. 2022, bylo známo celou dobu. To, že pandemie covid-19 neskončí k tomuto datu, se dalo předpokládat s velkou pravděpodobností na základě průběhu předchozích vln covid-19 a na základě informací, jakým způsobem probíhala pandemie v zahraničí a tato nová vláda měla dost velký časový prostor pro to, podat tuto novelu včas, abychom ji mohli projednat v řádném nebo mírně zkráceném termínu. Nejsme ani v situaci, kdy by hrozilo, že se stav epidemie v brzké době rapidně nepříznivě změní. Spíše se dá očekávat, jak predikují mnozí naši odborníci, pokles počtu pozitivně testovaných a nemocných ve velmi brzké době. I nyní je dost času, abychom mohli o zákonu rozhodnout ve zkráceném řízení patnácti dní, protože jsem přesvědčen, že o této novele je třeba dále diskutovat, byť díky vaší nečinnosti jen poměrně krátkou dobu. Vaše snaha o urychlené schválení tohoto zákona vyvolává velké pochybnosti v podstatné části naší společnosti a zvyšuje již tak mimořádné celospolečenské napětí a rozpory. Je důvodem vašeho těžko pochopitelného tlaku, aby tato napjatá struna praskla a mohli jste protlačit další zákony, které budou směřovat ke kompletnímu zavedení totalitních praktik a represivního režimu? Naše společnost se pomalu, ale v současné době stále rychleji propadá do stadia chronické degenerace našich svobod a demokracie. V listopadu 1989 vyšla řada lidí do ulic a zvonili klíči v naději, že se prozvoní do lepší, svobodné společnosti, kde budou moci svobodně vyjádřit své názory, kde nebudou muset mluvit jinak doma a jinak na veřejnosti, a mnozí uvěřili i tomu, že pravda a láska zvítězí nad lží a nenávistí. A přiznám se, i včetně mě. Jenže místo toho jsme se prozvonili v současné době do společenské situace, kdy arogance moci dosahuje neuvěřitelných dimenzí. Kdy bílá je špatná a černá je zakázané slovo. Když se překrucují dějiny a chystá se zákon, na jehož základě některé jiné než schvalované informace budou prohlášeny za dezinformace a jejich nositelé budou perzekvováni. Což se nakonec již děje v mediálním prostoru, kdy se občané bojí veřejně se hlásit k tomu, že podporují některé parlamentní strany nebo hnutí. Postupně se ukrajuje z našich svobod pod pláštíkem ochrany demokracie, a světe div se, našich svobod, pod krytím domnělých i skutečných přifouklých nebezpečí, a naopak skutečné hrozby jsou hodnoceny jako domnělé, směšné či zcela nepravděpodobné. Tím vším se blížíme k nové totalitě a následně k případnému nechtěnému kolapsu. K tomu má přispět i novela pandemického zákona, tlačená násilím v režimu legislativní nouze. Nedoufám, že se vláda a vládní koalice poučí z citátu anglického autora v oblasti kolapsů civilizací jménem Glubb. Není to moc známý autor. Ale ta věta je zajímavá. Jeho citát: "Jediné poučení, které plyne z historie, je, že se z ní člověk nikdy nepoučí." Nicméně jsem si ho dovolil tady uvést a očekávám za vaší vlády jeho rychlé naplnění, jelikož politická a společenská situace akceleruje jak u nás, tak i ve světě. Já si dovolím ještě zmínit tady jednu knihu. Je to kniha pana profesora Miroslava Bárty, což je náš jeden z nejlepších egyptologů. Poslední kniha, kterou sepsal, se jmenuje Sedm zákonů. Těch Sedm zákonů popisuje stav, kdy lidské společnosti dospívají do kolapsu. Já tady nebudu zmiňovat všech sedm zákonů, k těm se možná časem taky ještě dostanu, a zmíním tady čtvrtý a pátý zákon. [[(20.10 hodin)]] Zákon sdílených hodnot a vizí je číslo čtyři: Každá společnost a civilizace je založena na společně sdílených hodnotách, vizích a implicitním, tedy nepsaném právu. Zároveň zvyšující se komplexita moderních společností vede k raketovému růstu zákonů, jejich novel, vyhlášek, regulací, jejichž viditelná nepřehlednost a nesmyslnost potom vede k propadu legitimity těch, kdo tyto zákony vydávají a vymáhají, a tím dochází ve společnosti k rozpadu sdílených hodnot a vizí, o implicitním právu ani nemluvě. Zákon pět - zákon společenské smlouvy: Každá civilizace a společnost potřebuje pro svou stabilní existenci funkční společenskou smlouvu založenou na vzájemné spolupráci jednotlivých částí společnosti. Na její kvalitu a charakter mají zásadní vliv představitelé takzvaných elit. Zatímco leadership znamená mimo jiné schopnost vést, udávat směr a nastavovat aktuální společenskou debatu o skutečných prioritách občanské společnosti, společenská smlouva znamená schopnost společnosti jako celku zabývat se zájmy jednotlivých členů a skupin, dbát na rovnost příležitostí a dodržování našich povinností u vědomí si našich práv, stejně tak funkční společenská smlouva znamená, že ve společnosti se udržuje vysoká hladina spravedlnosti, vymahatelná v reálném čase, kde se jednotlivec nemusí cítit jako oběť tupého systému předpisů a paragrafů. Společenská smlouva, funkčnost elit, jejich spolupráce s většinovou populací a silná občanská společnost jsou naprosto klíčovými pro zvládání obtížných situací. A pokud neexistují nebo jsou oslabené, máme mnoho důvodů očekávat problémy. A na závěr pan profesor tvrdí: Pokud někdo nemá autoritu a znalosti, uchyluje se k autoritářskému využívání moci a strašení. Společnost, kde elity ve vedení země inklinují stále více k autoritářskému prosazování svých nařízení, nevědomky, v lepším případě, přivádějí zemi k totalitě. Děkuji za pozornost.
Já vám také děkuji, pane poslanče. Nyní vystoupí v rámci přihlášky s časem pěti minut na vystoupení pan poslanec Foldyna a po něm je řádně přihlášen pan poslanec Kettner. Prosím, pane poslanče. Ještě počkejte, já zastavím časomíru, abych vás neošidil o čas. A prosím, můžete mluvit.
Někdo tady zapomněl brejle, přátelé, takový pěkný, oranžový. ČSSD už tady není, tak to nebude nikoho z ČSSD oranžový a asi to bude někoho jiného. Děkuji za slovo, pane místopředsedo. Dámy a pánové, já jsem si nepřipravil nějaký dlouhý text, abych tady obstruoval, já to zkusím říct vlastními slovy. Vlastně ta legislativní nouze je takový váš pokus odstavit Parlament od rozhodovacích procesů. Víte, když jsem četl to vládní prohlášení a viděl jsem první kroky té nové vlády, tak jsem trošku začal mít strach. Vy nejenom že chcete odstavit Parlament a vytvořit si tady legislativní nouzi, ve které budou tři ministři vlastně rozhodovat o všem. Vy jste se rozhodli, že tu demokracii vykastrujete. Vy jste se rozhodli, že uděláte korespondenční volbu, okoukali jste to v té Americe, když v tom jednom státě volili ti lidi, kteří měli věkový průměr 124 let, doufám, že tady moc Čechoslováků nebude, kteří mají občanství, že nebudou volit a nebude jim 124 let. Mě to trošku děsí, tyhlety snahy zjednodušit ten rozhodovací proces, byť je to v souladu s nějakým takzvaným zákonem nebo jakousi normou. My jsme už byli svědky několikrát, že v té České republice a tehdejším Československu vždycky ten dobře míněný zákon se obrátil proti lidem. Byli jsme svědky, že v minulosti se bolševici učili jezdit do Moskvy, aby zakroutili krkem demokracii, teď se vaši kolegové rozhodli, že se lítají na druhou stranu světa učit nějaké podobné finty, zřejmě to vychází asi kvůli té korespondenční volbě, aby měli lepší průpravu. Prostě přišel jsem sem jenom říct jednu věc. Děsí mě to, že bychom přijali usnesení o legislativní nouzi a nechali vás vládnout bez tohoto Parlamentu. Myslím si, že to není dobré pro občany České republiky. A samozřejmě, a nemyslím teď na vás, v dobrým jako - ale nebude to dobrý ani pro vás, protože oni ti lidi už jsou opravdu naštvaní a myslím si, že vám to dají také najevo. Samozřejmě vnímám to početné rozdělení sil 108, teda 107, protože ten jeden je na tom školení ve Státech, předtím lítali ti druzí na tu druhou stranu, vy teď lítáte na tu druhou stranu. Já jsem rád, že SPD je takový český fenomén, české národní hnutí vlastenecké, že vlastně si tady ty národní zájmy hájíme už v podstatě jenom my, a teď jsem rád, že se k tomu přidalo i hnutí ANO. Oni se možná přidají i ti ostatní, co ještě neprošli tím Parlamentem, a nebylo jich málo. Já samozřejmě vnímám tu strategii, kdy pravicová Občanská demokratická strana konzervativní sedí vedle politické odnože Antify, vedle Pirátů, že ministrem zahraničních věcí je pan Lipavský, který patří do té politické odnože Antify. Takže máme obavu o to, že ta legislativní nouze se promění v něco jiného, než jenom zákonodárce uvažoval, tak jak to definoval v tom zákoně. Proto jsem přišel říct, že pro tento zákon spolu s celým hnutím SPD hlasovat nebudu. Děkuju, nechci vás dál zdržovat.
Děkuji, pane poslanče, i za dodržení času. A nyní vystoupí pan poslanec Zdeněk Kettner a připraví se k vystoupení paní poslankyně Lucie Šafránková. Prosím, pane poslanče, vašich pět minut.
Děkuji, pane předsedající. Trošičku se nestačím divit. Myslím si, že člověk, ale především politik by měl být konzistentní a čitelný ve svých názorech, a obzvlášť to platí pro politiky. Co se týká pandemického zákona, tak se nestačím divit. Současná vládnoucí pětikoalice, když byla opozice, tak v rámci předvolebního boje všechno vsadili na jednu kartu a teď začínám mít pocit, že to byla karta falešná. A myslím si, že tu konzistenci v názorech by si zasloužili i jejich voliči. Ohledně pandemického zákona. Žijeme v době elektronických dat, všechno je dohledatelné, všechno je zjistitelné velice snadnou cestou, nepotřebujete na to složitý aparát, který vám v knihovnách bude hledat pergameny a svitky. A já bych tady chtěl citovat něco, co jsem objevil z 1. 3. 2011: Plénum Ústavního soudu nálezem ze dne 1. 3. 2011 dle čl. 87 odst. 1 písm. a) ústavy v řízení o zrušení zákonů a jiných právních předpisů vyhovělo návrhu skupiny poslanců Poslanecké sněmovny Parlamentu České republiky a uplynutím dne 31. 12. 2011 zrušilo zákon č. 347/2010 Sb., kterým se mění některé zákony v souvislosti s úspornými opatřeními v působnosti Ministerstva práce a sociálních věcí. Podstatou návrhu bylo tvrzení, že napadený zákon nebyl přijat ústavně předepsaným způsobem, konkrétně navrhovatelé namítali, že vládní většina při přijímání zákona jednala zcela nepřiměřeně a svévolně, když zneužila institut legislativní nouze, atd. atd. [[(20.20 hodin)]] To znamená, tady už [[byla]] nějaká situace, kdy jsme měli legislativní nouzi, a bylo to smeteno ze stolu. Když si vezmu ohledně té legislativní nouze, opět budu citovat: Ústavní pořádek explicitně připouští možnost projednat vládní návrh zákona ve zkráceném jednání pouze na základě čl. 8 ústavního zákona o bezpečnosti České republiky, a to v době stavu ohrožení státu nebo válečného stavu. A já teď marně přemýšlím, kde máme například ten válečný stav. I když zase na druhou stranu možná, že někteří váleční jestřábi, kteří jsou zde přítomní, tak možná vědí více než my, možná už se připravují na věci budoucí. Nevím, netuším. Každopádně nevidím tady důvod dál k udržování stavu legislativní nouze. Ta legislativní nouze byla vytvořena na základě pandemického stavu. Obecně vidíme, že všude už se rozvolňuje, a například i Dánsko, které patřilo k těm státům s největšími restrikcemi, tak dneska oznámilo, že od těchto restrikcí naprosto a úplně upouští. Takže opravdu já ten důvod, proč to nadále udržovat, nevidím. Pokud tedy opravdu potřebujeme nějaký takový zákon, nerozumím tomu v okamžiku, kdy spousta renomovaných právníků - já jsem učitel, nejsem právník, ale předpokládám, že ti lidé jsou uznávanými právníky, takže asi vědí, co říkají, a oni ten zákon, který chceme probírat v rámci té legislativní nouze, cupují na maličké kousíčky. Takže si říkám, proč to tlačit přes legislativní nouzi? Co nám brání - protože tady je stále řečeno, že to bude potřeba někdy na podzim, my máme dostatek času - abychom se na to zaměřili, a mimo stav legislativní nouze za normálního stavu věcí, abychom skutečně do hloubky se nad tím zamysleli, abychom mohli vytvořit pracovní skupiny, abychom nevytvořili zase nějaký legislativní zmetek, který bude dělat neplechu. Nebylo by to ani poprvé a bohužel si myslím, že by to nebylo ani naposledy. A jen tak mimochodem, slyšel jsem, že nová vládní pětikoalice chce lidi sjednocovat, že chce být pro všechny občany. Takže na základě tohoto, co se tady děje, předpokládám, že ty občany, kteří proti tomu protestují a dávají vám najevo svoji nelibost, předpokládám, že asi nepovažujete za občany České republiky. Děkuji.
Děkuji za dodržení času a nyní vystoupí paní poslankyně Lucie Šafránková a připraví se pan poslanec Radovan Vích. Prosím, paní poslankyně, máte slovo.
Děkuji vám za slovo, pane předsedající. Vážené paní poslankyně, vážení páni poslanci, vážená vládo, při hodnocení oprávněnosti aplikace stavu legislativní nouze na danou konkrétní situaci, na projednání konkrétního návrhu zákona, je dobré a důležité i z celkového pohledu základních principů parlamentarismu, přičemž parlamentarismus lze chápat jako soubor hodnot, institucí a procedur. Jeho existence je založena především na určitých pravidlech hry, která budou respektována, ať již ve volbách zvítězí kterákoliv z politických stran či koalic. Zároveň platí, že čím je větší aktuální převaha vládní většiny, tím méně se projevují typické nástroje parlamentarismu. Současně to také souvisí s úrovní politické kultury, která je výsledkem dlouhodobých tradic, ne pouze výsledkem jednoho volebního období. Hodnoty a principy jako konsenzus, pluralita, princip většiny, ochrany menšiny, vláda na čas, reprezentativní mandát a tak dále se promítají i do institucionální roviny existence parlamentarismu a hlavně v duchu principu předvídatelnosti a legitimního očekávání se dodržování těchto principů promítá do ochoty občanů dodržovat právní řád a do jejich loajality ke státu a jeho politickému režimu. Mějme toto na paměti právě dnes, kdy chce vládní většina bezprecedentním způsobem porušit ústavní pravidla legislativního procesu. Důležitým pojmem a principem je i takzvaná autonomie parlamentu. Ta je zachována pouze tehdy, pokud používané zvláštní legislativní procedury nenarušují demokratická pravidla, ale pouze tehdy, urychluje-li legislativní proces za situace, kdy opoziční poslanci mají možnost se k věci vyjádřit, a to v hlasování, v rozpravách nebo formou pozměňovacích návrhů. To v případě aplikace stavu legislativní nouze na novelu pandemického zákona naplněno není. Ústavní soud svými rozhodnutími stanovil závazné mantinely pro politická rozhodnutí, a to i pro futuro, když restriktivně vymezil situace, za kterých by měl být napříště institut legislativní nouze použit. Tato restriktivní rozhodnutí jsou hranice, kterými Ústavní soud vyjádřil nadřazenost ústavy nad všemi ostatními okolnostmi ovlivňujícími takové rozhodování. Ústavní soud jasně řekl, že projednávání návrhu zákona v režimu legislativní nouze s omezením parlamentní diskuze je vyhrazeno pouze pro mimořádné okolnosti - ty nyní nenastaly, v souvislosti s dnes projednávanou novelou neexistují - a upozorňuje, že tato okolnost může znamenat, a v minulosti už také znamenala, jasný důvod pro následné zrušení celého takto procesně projednávaného zákona Ústavním soudem. Podle Ústavního soudu je nutné důvody vyhlášení stavu legislativní nouze také posuzovat s ohledem dobu rozhodování a množství informací, které byly v době rozhodování k dispozici. Je nutné přihlížet také k intenzitě důvodů k vyhlášení stavu legislativní nouze ve srovnání s omezením dotčených ústavních principů. Tyto důvody však nesmějí být svévolné a musí být postaveny na konkrétně vyčíslené výši škod, pokud by navrhovaný zákon nebyl co nejdříve přijat. Navrhovaný zákon, jehož projednávání ve zkráceném legislativním procesu vláda navrhuje, musí být vhodným prostředkem k odvrácení hrozících škod či ohrožení veřejného zájmu, což v případě novely pandemického zákona ani v případě pandemického zákona samotného naprosto neplatí. Překážkou zneužití institutu legislativní nouze je pouze zákonné vymezení důvodů, na jejich základě lze tento stav vyhlásit. Tyto důvody musí být podle Ústavního soudu v souladu s ústavou a musí být přezkoumatelné. K vyhlášení stavu legislativní nouze tedy nestačí konsenzus parlamentu, byť dosažený napříč politickým spektrem zákonodárného sboru. Ústavní soud také neuznal obstrukci opozičních poslanců za mimořádnou podmínku ve smyslu § 99 odst. 1 jednacího řádu Sněmovny. V tomto případě jde o ochranu práv parlamentní opozice, to je menšiny. Pokud opozice vznáší námitky proti nedodržování standardní zákonodárné procedury při přijímání nových zákonů, nelze v těchto námitkách spatřovat žádný prvek mimořádnosti. Opozice podle Ústavního soudu v tomto případě jen využila své právo k ochraně svých práv v souladu s jednacím řádem. Dámy a pánové, zneužití stavu legislativní nouze, které dnes sledujeme v přímém přenosu, je suspendací a degradací dolní parlamentní komory, všech jejích poslanců, nejen nás v opozici. [[Předsedající: Čas!]] Děkuji.
Paní poslankyně, každopádně chválím vás za to, že jste se držela skutečně tématu rozpravy. Nyní vystoupí pan poslanec Radovan Vích a připraví se paní poslankyně Vladimíra Lesenská. Pane poslanče, vašich druhých pět minut. Prosím.
Ano, děkuji. Děkuji za slovo, pane předsedající. Já dokončím své předcházející vystoupení, takže budu pokračovat volně. Výbor pro zdravotnictví Poslanecké sněmovny doporučil novelu pandemického zákona s účinností do listopadu 2022. Ale to je takové podle mého názoru šalamounské řešení, vždyť na podzim je zcela běžné, že jsou rozjetá chřipková onemocnění, a to by bylo, aby se tam nenašla nějaká další mutace covidu, třeba zéta, o kterou se opře podpůrná argumentace pro prodloužení tohoto pandemického zákona. Takže nebezpečná je i varianta prodloužení pandemického zákona až do listopadu 2022. Daleko přesvědčivější by bylo, kdyby vládní pětikoalice nebo výbor pro zdravotnictví navrhly účinnost tohoto zákona ukončit k datu, kdy lze předpokládat ukončení současné vlny covidu, teď tedy pod názvem omikron, tedy zřejmě ke konci února, respektive návrh tohoto bodu zákona podle mého názoru by bylo vhodné stáhnout z dnešního projednávání a pandemický zákon v současném znění by potom pozbyl platnosti k 28. únoru. To je podle mého názoru logické. Protažení pandemického zákona na neurčito je šílené, do listopadu 2022, to je spíš úplně podobně podezřelé, a navíc ho projednávat ve stavu legislativní nouze. Spíš to vypadá, že pětikoalici zachutnala moc a chce si ji užít bez z jejich pohledu zbytečného omezování jinými orgány státu, jako třeba Poslaneckou sněmovnou. Zde mají teoretickou většinu, ale jen v případě vzorné docházky. Na rozdíl od poslanců SPD, kteří mají docházku do Sněmovny vzornou, až na případy zdravotních potíží nebo opravdu neodkladných záležitostí. Zato pětikoalice si evidentně není docházkou svých poslanců jistá a už jednou se jí to nevyplatilo při projednávání stavebního zákona, a byl to podle mého názoru trapas. Prostě nechodí do práce. [[(20.30 hodin)]] Svaz měst a obcí se k tomuto tématu dne 23. března 2020 v článku Stav legislativní nouze - co to vlastně znamená? vyjádřil následovně: Stav legislativní nouze má za cíl za mimořádných okolností urychlit projednávání vládních návrhů zákonů ve zkráceném jednání. Je možné jej využít pouze tehdy, pokud je třeba zabránit nevratným nebo obtížně napravitelným škodám na základních zájmech společnosti nebo zabránit reálným značným škodám na majetku státu. Prostě a jednoduše tehdy, když hrozí nebezpečí či nebezpečí v už jsme a je třeba urychleně jednat bez zbytečných průtahů. My jsme ale v přesně opačné situaci. Sám pandemický zákon ve znění předloženém vládou pětikoalice představuje reálné ohrožení občanských práv a nevratné a obtížně napravitelné škody na základních zájmech a právech společnosti. Proto je naprostý nesmysl podle mého názoru pokračovat v projednávání takto zásadní právní normy, a to navíc ve stavu legislativní nouze. Děkuji za pozornost.
Děkuji vám, pane poslanče, a nyní vystoupí řádně přihlášená paní poslankyně Vladimíra Lesenská. Prosím, paní poslankyně, vašich pět minut.
Vážený pane předsedající, vážení zástupci vlády, vážené kolegyně, kolegové, stav legislativní nouze, ve kterém bychom měli projednávat novelu takzvaného pandemického zákona, to je sněmovní tisk číslo 127, byl v tomto sále skloňován již v předcházejících vystoupeních a mnohokrát i vysvětlován. Ale i tak zopakuji, že stav legislativní nouze lze vyhlásit jen za mimořádných okolností, kdy jsou zásadním způsobem ohrožena základní práva a svobody občanů nebo bezpečnost státu nebo kdy státu hrozí značné hospodářské škody. Taková mimořádná situace však nenastala. V uplynulých dnech a týdnech nedošlo k žádné živelní katastrofě či jiné mimořádné události, která by podobným způsobem narušila chod státu. Vládní kolegové asi budou oponovat, že přece jsme uprostřed pandemie. Ano, jsme uprostřed pandemie, nemocnost je vysoká a bohužel umírají naši blízcí, kamarádi, přátelé či kolegové. Tady bych chtěla vyjádřit svoji účast všem, kteří někoho blízkého díky této epidemii ztratili. Nicméně je to stát, vláda, která v rámci svého návrhu připravuje velmi razantní omezení práv a svobod občanů a navrhuje omezení podnikání. Pokud vláda tvrdí, že se při projednávání zákonů dostala do časové tísně, protože platnost stávající zákonné normy končí 28. 2., způsobila si ji výhradně sama, a to tím, že zákony předložila příliš pozdě. Navíc pan místopředseda vlády a ministr zdravotnictví pan Vlastimil Válek se nedávno nechal veřejně slyšet, že vláda přece zruší veškerá opatření týkající se covid-19 k 1. 4. letošního roku. Doufám, že to neřekl jako apríl a nedělal si z nás všech srandu. Nebo si snad někde ponechal otevřená zadní vrátka, a proto honem honem tlačí silou v rámci legislativní nouze tuto novelu? Navíc novelu bez jakéhokoli časového omezení. V některých státech Evropské unie již nyní dochází k rozvolňování a rušení opatření. Pokud opravdu vládní poslanci umožní projednávání tohoto zákona v rámci legislativní nouze, proč sami vládní poslanci předkládají pozměňovací návrhy, kterými tento návrh mění? Jak je to možné? Vždyť tady máme nové ministerstvo pro legislativu. Proč tedy nemůže být návrh projednán ve zcela standardním legislativním procesu? Společenská situace vzniklá v důsledku epidemie nemoci covid-19 na jaře loňského roku si vyžadovala mimořádné reakce veřejné moci včetně mimořádně rychlých reakcí legislativních. Již tehdy však názorová platforma Rozumné právo upozornila, že i ve stavu legislativní nouze je nezbytné, aby členové Parlamentu i veřejnost měli na seznámení s návrhy zákonů alespoň minimální čas. Ústavní soud například zmínil, že nelze mimořádný instrument, jako je legislativní nouze, použít k omezení zákonodárné procedury parlamentní většinou, kdykoli opozice vysloví nesouhlasný postoj s návrhem zákona a využije všech svých možností k zabránění nebo oddálení jeho přijetí. Nebo se snad vládní koalice obává ostré kritiky novely pandemického zákona i možných pozměňujících návrhů, které by mohly ve výborech Poslanecké sněmovny otestovat její soudržnost? Pro žádost a vyhlášení stavu legislativní nouze podle mého názoru vláda nemá žádný oprávněný zákonný důvod a je to názor celého SPD.
Děkuji vám, paní poslankyně. V současné době neeviduji nikoho, kdo by byl přihlášen do rozpravy. Omlouvám se, neviděl jsem vás. Prosím, paní poslankyně, vašich druhých pět minut. Prosím, máte slovo.
Děkuji vám, pane předsedající. Vážené kolegyně, kolegové, konkretizace základních lidských práv a svobod se často překrývá s problematikou jejich omezení. Pro zásah do základní práv platí určitá obecná pravidla. Listina základních práv a svobod obsahuje řadu ustanovení výslovně umožňujících omezení základních práv a svobod. Podmínkou však je, že se tak stane toliko na základě zákona a v jeho mezích a jen při zachování základních práv a svobod. A stav legislativní nouze a omezení parlamentní rozpravy časovými limity je omezením politických práv svého druhu.
Omlouvám se, ale kolegyně a kolegové, požádám vás o ztišení. Prosím, pokračujte.
Děkuji. Omezení základních práv je možné podle čl. 4 odst. 2 Listiny základních práv a svobod jen zákonem a za podmínek stanovených Listinou. V tomto případě již nestačí pouhé zmocnění v zákoně pro nižšího normotvůrce, což je například vláda, nýbrž omezení musí být uvedeno přímo v zákoně a ten musí splňovat podmínky stanovené Listinou. Klíčovým pro omezení základních práv a svobod v České republice je také pravidlo zachování podstaty základního práva podle čl. 4 odst. 4 Listiny. Při používání ustanovení o mezích základních práv a svobod musí být šetřeno jejich podstaty a smyslu. Taková omezení nesmějí být zneužívána k jiným účelům, než pro které byla stanovena. Pane předsedající, já vás poprosím.
Kolegyně a kolegové, jestliže máte potřebu diskutovat, tak vás poprosím, jděte do předsálí, ať je dobře rozumět, co říká paní poslankyně Šafránková. Prosím, pokračujte.
Děkuji. Z výše uvedeného je zřejmé, že veškerá omezení základních práv a svobod musí být přiměřená a musí je omezovat jen v nezbytně nutné míře, což je jeden z hlavních principů právního státu. Co se týče ústavněprávních předpokladů a podmínek takzvaného stavu legislativní nouze, zkráceného legislativního procesu, který svým rozhodnutím stanovila pro projednávání novely pandemického zákona předsedkyně Sněmovny paní Pekarová Adamová, obecně projednání návrhu zákona nebo jeho změny ve zkráceném jednání ve stavu legislativní nouze představuje zákonem stanovenou výjimku z řádné zákonodárné procedury, jejíž důvodnost je založena nikoli na momentální podobě sněmovní politické většiny, nýbrž na závažnosti situace, na kterou je podle názoru vlády třeba bezprostředně reagovat přijetím příslušného zákona. Ustanovení § 99 odst. 1 jednacího řádu Sněmovny vymezením důvodů pro vyhlášení stavu legislativní nouze stanovilo mimo jiné intenzitu závažnosti těchto důvodů. Tento stav je tak podmíněn existencí mimořádné okolnosti a intenzitou jejího možného negativního důsledku na jednu z obecně vymezených chráněných hodnot práv a svobod občanů, bezpečnost státu nebo ochrana majetku. To už v případě onemocnění covid-19 v současné fázi neplatí. Za mimořádnou okolnost i ve smyslu nálezu Ústavního soudu je totiž možno považovat jen takovou okolnost, která se zjevně vymyká běžnému průběhu politických procesů vnitřních a vnějších, anebo může jít o okolnost, jakou představují přírodní katastrofy. Samotnou důvodnost vyhlášení stavu legislativní nouze je pak nezbytné posuzovat také s ohledem na dobu rozhodování a také na rozsah informací, jež byly v této době k dispozici. [[(20.40 hodin)]] Dále je také nezbytné poměřovat též intenzitu důvodů stavu legislativní nouze ve vztahu k omezení dotčených ústavních principů. Musí tak být zřejmé, jaké konkrétní důsledky podle vlády hrozí pro hodnoty vymezené v tomto ustanovení, tedy co konkrétně odůvodňuje například závěr o hrozbě značných hospodářských škod nebo ohrožení základních práv a svobod nebo bezpečnosti státu. To v případě současného vládního návrhu zcela absentuje. Tyto důvody navíc nesmí být svévolné, smyšlené a [[musí být]] konkrétní. Návrh zákona, jehož projednání ve zkráceném řízení vláda navrhuje, musí být schopen zamezit vzniku nebo trvání předmětného ohrožení veřejného zájmu. Nic z toho v případě novely pandemického zákona naplněno není a vyhlášení stavu legislativní nouze je výsměchem zákonu a naprostou nehorázností. Vůbec bychom to neměli akceptovat. Je opravdu neskutečné, jak v posledních dnech a týdnech vláda a předsedkyně Sněmovny pošlapávají právo a ústavu, na kterou skládali slib a ke které se vždy verbálně hlásí, prohlašujíce se za jediné obránce demokracie a ústavnosti v naší zemi. [[Předsedající: Váš čas.]] Děkuji.
Já vám děkuji, paní poslankyně. V současné době nikoho nevidím ani nemám přihlášeného v rozpravě. Vzhledem k tomu, že nikdo další se nehlásí, tak já rozpravu končím a přivolám kolegyně a kolegy z předsálí, aby přišli na hlasování. [[Poslanci přicházejí do sálu.]] Evidují žádost o odhlášení, v tom případě vás odhlásím a požádám vás, abyste se přihlásili svými kartami. Počkám, až se ustálí počet poslankyň a poslanců v sále, poté bych zahájil hlasování. V současné době budeme - jenom pro pořádek - hlasovat, abychom posoudili, zda trvá stav legislativní nouze. Já tedy vzhledem k tomu, že poslankyně a poslanci jsou již v sále, přednesu návrh usnesení: "Poslanecká sněmovna potvrzuje trvání stavu legislativní nouze." Zahajuji hlasování a ptám se, kdo je pro tento návrh, ať zmáčkne tlačítko a zvedne ruku. Kdo je proti tomuto návrhu? Je to hlasování s pořadovým číslem 4, přihlášeno je 138 poslankyň a poslanců, pro návrh 81, proti 20. Konstatuji, že s tímto návrhem byl vysloven souhlas. A nyní se, než budeme pokračovat, s přednostním právem hlásí pan předseda Radim Fiala. Prosím, pane předsedo.
Děkuji vám za slovo, pane předsedající. Je to škoda, myslel jsem, že vás přesvědčíme, že legislativní nouze v této věci nespadá ani do jedné kolonky Ústavy České republiky, kde bychom mohli použít legislativní nouzi na pandemický zákon. Mluvili jsme o tom dlouze, vysvětlovali jsme to, chtěli jsme, abychom alespoň ...
Já se omlouvám, pane předsedo, že vám vstupuji do vašeho projevu. Kolegyně a kolegové, já rozumím tomu, že už je pokročilá doba, ale přesto poprosím, abyste se navzájem respektovali, když někdo mluví. Prosím, pokračujte.
Děkuji, pane předsedající. Abychom alespoň tento zákon projednali v normálním legislativním procesu, to znamená během tří čtení. Bohužel, bohužel pro občany České republiky, se nám to nepodařilo. Protože samozřejmě se potřebujeme poradit o další strategii, jak budeme pokračovat, žádám vás o přestávku na jednání poslaneckého klubu hnutí SPD v délce jedné hodiny.
Dobře. Ještě se hlásí předseda klubu KDU-ČSL. Prosím.
Děkuji za slovo, pane místopředsedo. Vážený pane premiére, vládo, kolegyně, kolegové, je naprosto zjevné, že po mnoha hodinách projednávání této normy, kdy poslanci SPD zde v rámci projednávání toho, zda trvá, či netrvá stav legislativní nouze, dlouze hovořili o zákonu samotném, čili mají ho dostatečně nastudovaný, jsem přesvědčen o tom, že návrh pana předsedy Fialy nese zjevně obstrukční charakteristiku, nebo rysy, a proto si dovoluji v této věci, která není nijak upravena jednacím řádem Poslanecké sněmovny, požádat, aby o této přestávce bylo hlasováno a Sněmovna suverénně rozhodla, zda přestávka bude, či nebude. Děkuji.
Já vás, kolegyně a kolegové, požádám o klid! A vzhledem k tomu, že se jedná o věc, která...vzhledem i k předchozímu volebnímu období je postupováno jinak, v současné době přerušuji jednání schůze, požádám předsedy klubů, abyste přišli za mnou, abychom se domluvili, jakým způsobem tuto situaci budeme řešit, protože já jsem přesvědčen, že kontinuita v řízení schůze by měla pokračovat a případné změny by se měly dít pouze na základě dohody předsedů klubů. Děkuji.
Kolegyně a kolegové, na základě dohody předsedů poslaneckých klubů bude následující postup. O přestávce nedám hlasovat a klub SPD bude mít přestávku na jednání klubu v délce jedné hodiny, do 21.50. [[Potlesk části poslanců.]] Poté poprosím, aby se předsedové klubů sešli tam, jak se schází grémium Poslanecké sněmovny, a do 21.15 projednáme další postup v rámci Poslanecké sněmovny. [[Upozornění z pléna: Do 22.15.]] V tento moment je navržen tento postup: Když jsme opouštěli jednání, které zde bylo svoláno, bylo to tak, že hnutí SPD požádalo o hodinovou přestávku, což znamená 21.50, a poté se sejde jednání grémia do 22.15, abychom se domluvili na dalším postupu. Přerušuji jednání schůze.
Vážení členové vlády, vážené paní poslankyně, vážení páni poslanci, je 22.30 hodin a budeme pokračovat v jednání. Nejdříve bych si dovolila přečíst omluvy. Dovoluji si omluvit paní předsedkyni Poslanecké sněmovny, paní Markétu Pekarovou Adamovou, a to na dnešní den z důvodu zahraniční cesty. Dále zde mám omluvu paní poslankyně Michaely Opltové, a to dnes mezi 22.15 a 24. hodinou z důvodů rodinných. A pak je tady omluva ministra spravedlnosti pana Pavla Blažka, a to z dnešní schůze od 21 hodin z pracovních důvodů do konce jednacího času. V tuto chvíli bych konstatovala, že jsme se tedy vypořádali a potvrdili, že pokračuje stav legislativní nouze. A nyní tedy přistoupíme k návrhu pořadu 8. schůze, tak jak je uveden na pozvánce, a já v tuto chvíli otevřu případná vystoupení k návrhu pořadu schůze. S přednostním právem k pořadu schůze se mi již hlásil předseda SPD Tomio Okamura. Mám tady dotaz od pana ministra financí, ten samý dotaz jsem měla dnes na legislativu: protože jednáme ve stavu legislativní nouze, tak se může program jakkoliv doplňovat. Takže pane předsedo, máte slovo. Bylo to vysvětlení i pro ostatní poslance. Určitě jsme si jako předsedající schůze všichni ten postup ověřovali. Pane předsedo, máte slovo.
Vážené dámy a pánové, vládní koalice, což je ODS, TOP 09, STAN, KDU-ČSL a Piráti, nám ve čtvrtek zamítla opoziční okénko. Takže my si ho tady otevřeme teď znovu. Takže my navrhneme samozřejmě body na změnu programu této schůze a vyjádří se k tomu pochopitelně všichni naši poslanci, všech nás dvacet, protože všichni máme návrhy bodů, a ne jenom jeden. A je potřeba si říci, na úvod bych tady hlavně chtěl vyvrátit, v médiích jsem slyšel nějaké lži tady některých vládních poslanců, že prý my jako SPD jsme byli proti opozičnímu okénku ve čtvrtek. Takže vy jste nám nejprve zamítli ve čtvrtek ráno naše návrhy zákonů. My jsme navrhovali zařadit do opozičního okénka tři návrhy. Takže vy jste nám je nejdřív zamítli, a pak logicky my jsme hlasovali proti opozičnímu okénku, když jsme tam neměli žádný náš návrh. Takže s touto komedií bychom měli přestat. Hlavně s těmito výmysly. Já bych samozřejmě jenom připomněl, jaké tři návrhy my jsme navrhovali. Za prvé jsme navrhovali na čtvrtek a dnes ten návrh kolegové z SPD zopakují, moji kolegové poslanci, my jsme chtěli zařadit ve čtvrtek - já mluvím ještě o tom, co jsme chtěli zařadit ve čtvrtek. Pak tady kolegové dají ten návrh, abychom ho zařadili na tento program, a podrobně ho pochopitelně zdůvodní. Pak bychom chtěli zařadit zákon o referendu a potom jsme chtěli zařadit zákon ohledně zdanění vyvádění nezdaněných zisků nadnárodními korporacemi z České republiky. A potom jsme chtěli zařadit návrh, náš návrh zákona, s názvem Můj dům, můj hrad, to znamená, na zvýšení možnosti sebeobrany pro slušné občany, kteří jsou doma přepadeni. Ale to už zdůvodní naši poslanci a navrhnou to na dnešní program schůze. Já za sebe bych chtěl spíše zdůraznit, a tady jednou větou u toho zůstanu, o té nedemokratické podstatě té pětikoalice, a víc už to zdůvodní náš poslanec Jan Hrnčíř. Protože my jsme poslední ze dvou zemí v EU, která nemá zákon o referendu. My a Kypr. Tak to jenom aby bylo jasné, jak se chováte. Tak a teď pojďme k mým návrhům bodů. Takže za prvé já navrhuji jako první bod s názvem Vláda prosazuje pandemický zákon, který je protiústavní, a zavádí covidovou diktaturu. Takže to je název mého bodu. Ještě ho jednou zopakuju. Já bych to rád prodiskutoval, tento bod. Protože vy tady omezujete diskusi a já si myslím, že je to potřeba zvlášť prodiskutovat, tento bod, zcela individuálně. Takže já navrhuji bod Vláda navrhuje pandemický zákon, který je protiústavní, a zavádí covidovou diktaturu. To je název toho bodu, aby to všichni slyšeli, aby ten název byl jasný, abychom věděli, o čem tady chceme diskutovat. A pochopitelně když ten bod schválíme, tak nás dvacet poslanců pochopitelně bude diskutovat a budeme si to tady znovu a znovu vysvětlovat. Ale vy se nechováte demokraticky pochopitelně a bojíte se toho, abychom diskutovali, máte strach, že nemáte argumenty. Proto očekávám, že nám to zamítnete. Že nemáte argumenty. A to provází dnešní den toho jednání, že my vás tady vyzýváme, abyste argumentovali, argumentujeme ústavními rozsudky, právními posudky a všichni z vládní koalice v podstatě sedí jak pecky a mlčí. Takže teď bych rád zdůvodnil tento svůj návrh. Předsedkyně Sněmovny Markéta Pekarová Adamová z TOP 09 svolala na 1. února, to znamená dnes, ve stavu legislativní nouze schůzi Sněmovny k projednání novely takzvaného pandemického zákona, jehož platnost má ke konci února skončit. Pandemický zákon hnutí SPD kritizuje od samého počátku a považujeme i tuto vládou předkládanou novelu za další legislativní paskvil. Jedná se v podstatě o kodifikaci nouzového stavu, který je ale součástí opatření v rámci ústavního zákona o bezpečnosti, ten nouzový stav, kterým jsou občané omezováni na svých právech, a proto tento ústavní zákon nemůže být nahrazen v uvozovkách obyčejným prováděcím zákonem, v tomto případě pandemickým zákonem. Já si myslím, že je potřeba to opravdu znovu a znovu tady prodiskutovat, protože vláda opravdu, ty vaše totalitní manýry, kdy v podstatě překlápíte do toho nouzového stavu, překlápíte ta ustanovení nouzového stavu, z 95 % překlápíte do toho takzvaného pandemického zákona. Takže chcete omezovat občany na jejich ústavně garantovaných právech a svobodách. A jak jsme už avizovali, tak poslanecký klub SPD udělá opět maximum, abychom tady tu novelu neschválili. Pandemický zákon, ten váš vládní pandemický zákon, omezuje základní svobody, například svobodu podnikání. Je pro nás naprosto nepřijatelné, aby i po 28. únoru 2022 Ministerstvo zdravotnictví mělo příležitost regulovat hospody, provozovny, základní a střední školy podle svého vlastního uvážení a i další oblasti lidského života a práva garantovaná ústavou. Mimochodem v ústavě je asi napsáno, konkrétně v Listině práv a svobod...
Pane předsedo, já se omlouvám, já vás přeruším a poprosím všechny poslance o klid v jednacím sále. A pokud si potřebujete něco vyřídit, o něčem diskutovat, prosím, běžte do předsálí jednacího sálu.
Děkuju. Takže jenom bych připomenul, že součástí české ústavy, konkrétně Listiny práv a svobod, je právo na podnikání, právo na soukromý a společenský život a také právo na vzdělání. Navíc se má podle vaší vládní novely také rozšířit okruh zařízení, která vláda může omezit. Prostě čistě že si ukáže ministr zdravotnictví, ministr obrany a ministr vnitra, jasně, jestli to pak ještě dodatečně odsouhlasí vláda, tak jako tak prostě chcete dělat omezení a restrikce a určovat lidem, jak mají žít, přestože jsou to ústavou garantovaná práva, a vy to chcete normálním zákonem, tady omezovat lidi. To je prostě nepřijatelné. Znovu zdůrazňuji, že od toho, když tady není nouzový stav a nejsou tady podmínky pro nouzový stav, tak je tady zákon na ochranu veřejného zdraví, krizový zákon, takže samozřejmě dneska legislativa České republiky dokáže ošetřit to, abychom se postarali o zdraví našich občanů. Podle návrhu vládní novely mohou opatření dokonce nově vydávat nejen Ministerstvo zdravotnictví, ale také ministerstva obrany a vnitra. Navíc bude možné obecným mimořádným opatřením stanovit plošně jakousi samokaranténu všem lidem, kteří mají pozitivní antigenní test nebo se vracejí ze zahraničí z nějaké rizikové oblasti, přičemž riziková oblast návrhu není ani blíže specifikována. Znamená to de facto, že jsou třeba pomocí SMS na jednotlivce zacílená razantní omezení svobody, jako je povinnost žít odděleně od ostatních osob. To je neuvěřitelné. To je neuvěřitelné. A my bychom to tady rádi diskutovali, aby nám konečně vládní poslanci vysvětlili, hlavně ministr zdravotnictví pan Válek a další, co to vlastně zamýšlí. Správně se panu ministrovi vysmála řada diskutujících, tuším, že to byly Novinky nebo něco, které říkaly, že Okamura oddaluje kompenzace. A schválně se mu vysmáli, že když přece nebudou omezující opatření, tak nejsou potřeba kompenzace. Takže pan ministr zase tady splácal všechno a oprávněně se mu občané vysmáli za ty nesmysly, co zase říká. Pan ministr má plnou hlavu jenom těch omezení, a omezit lidi, omezit, omezit, omezit, že úplně už jeho vyjádření ztratilo logiku jakoukoli. Prostě on je zabalený v té své bublině, jenom omezovat, omezovat, omezovat, přitom je jasné, že když nebudou omezení, tak není potřeba kompenzace. to je konečně ten návrat do normálního života, jak jsme žili ještě před dvěma roky. To je neuvěřitelný, jak se to všechno pomotalo. Chaos na chaos, zmatek nad zmatek! Vy jste slibovali, obelhali jste voliče, říkali jste, jak všechno bude srozumitelné. Když se zeptáte občanů na ulici, tak vůbec nevědí, jaká jsou opatření, co vlastně navrhujete. To znamená, to je dneska ten stav. Takže už se i pan ministr zamotává vlastně do svých vyjádření, a dokonce si protiřečí. Jaké kompenzace, když přece nebudou opatření už prostě. To je neuvěřitelný. Takže takový nesmysly dokonce. A já jsem rád, že občané to viděli a také to dali panu ministrovi v diskusi jasně najevo, ať prostě přestane říkat nesmysly. Dále jsem chtěl říci... no tak samozřejmě tyhle návrhy na omezení, razantní omezení svobody občanů, jako je povinnost žít odděleně od ostatních osob, no tak to je přece úplně nepřijatelné. Nikde například není zákonem upravena povinnost být držitelem mobilního telefonu. Nikdo nemá povinnost mít u sebe neustále mobilní telefon a číst SMS zprávy z neznámých čísel, což se netýká pouze našich seniorů. A výhrad k pandemickému zákonu máme samozřejmě mnohem více, ale to už jsem tady dneska ve svých předešlých dvou vystoupeních cca ve čtyřech hodinách vysvětlil a samozřejmě si budeme vysvětlovat ještě nadále. Takže podle SPD se jedná v případě přijetí pandemického zákona pouze o jinak pojmenovaný nouzový stav a to je pro nás nepřijatelné. Ostatní země přemýšlejí nad rozvolněním, přemýšlejí nad návratem normálního života, ale česká vláda Petra Fialy přemýšlí, jak ještě více omezit lidi. No to je šílený. To je úplně šílený. Takže prostě krátce řečeno, ta pětikoaliční vláda chce zákonem, tím pandemickým zákonem zavést covidovou diktaturu. Tak bych to nazval. Myslím si, že to jiný název už ani nezasluhuje. Fialova vláda tvrdila, že bude v případě pandemie postupovat jinak než Babišova vláda, ale myslím, že už i občané vidí, a sledujeme dneska tu diskuzi i na těch sociálních sítích, že tato nová vláda s ničím novým nepřichází. Není schopna řídit stát v době krize stávající legislativou, například zákonem na ochranu veřejného zdraví nebo krizovým zákonem. Takže já bych zopakoval, že první bod, co navrhuji, je bod s názvem, a navrhuji to jako první bod, navrhuji to jako první bod na jednání schůze Poslanecké sněmovny, a znovu bych zopakoval ten název, že Vládní návrh pandemického zákona, který je protiústavní a zavádí covidovou diktaturu. To je, myslím, ten název, který plně vystihuje návrh vládní koalice. Teď bych rád navrhl druhý bod.
Omlouvám se, pane předsedo. Mohl byste mi ještě jednou říci název toho bodu?
Ano, rád vám ho řeknu. Rád ho zopakuji. Ano.
Musím konstatovat, že tak jak jsem si značila, tak vždycky to bylo jinak. Mám poznačeno: Vláda prosazuje zákon, který je protiústavní...
Ne, ne, ne. Název toho bodu je: Vládní pandemický zákon, který je protiústavní a zavádí covidovou diktaturu. Ale klidně vám to zopakuji ještě mnohokrát.
Není potřeba, opravdu jste to říkal...
Ne, ne, já to myslím v dobrém, protože...
Říkal jste to, já si to všechno pečlivě značím, a říkal jste to teď jinak.
Já jsem to teď nemyslel na vás, paní místopředsedkyně, vaším prostřednictvím, já jsem to myslel tak, že to rád zopakuji pro diváky, protože je potřeba, aby si vštípili název toho bodu. Já samozřejmě vím, že vy už jste si poznamenala. To není na vás. Já naopak mám, celkem jsem rád, že to můžu zdůraznit. Naopak děkuju za ten dotaz, takhle bych to formuloval. Takže pochopitelně i u dalších bodů vám rád zopakuji, abychom si to poznamenali zcela přesně. Protože druhý návrh bodu, který mám, tak souvisí s tím, že hnutí SPD prosazuje, hnutí SPD je pro okamžité zrušení plošných protiepidemických opatření souvisejících s onemocněním covid-19. A my prosazujeme ukončení diskriminace neočkovaných. Tady bych rád tedy zdůraznil, proč my to prosazujeme. Já vám hned potom naformuluji název toho bodu. Masivní testování ve školách a firmách je v současné době neopodstatněné, zcela nesmyslné a stojí nás všechny nadále 3 miliardy korun měsíčně. Některé země jako Irsko, Španělsko, Velká Británie rozvolňují protiepidemická opatření bez ohledu na šíření omikronu, a u nás se stále Fialova vláda ke slibovaným rozvolněním zatím neodhodlala. No a kompenzace za ušlý zisk podnikatelé také stále nedostali. Nemůžeme z vládních představitelů prostě dostat informaci, kdy to bude, kdy budou realizovat ty sliby. Nám zoufale volají podnikatelé, živnostníci, všichni nám tady různě volají, co tedy bude, že ministerstvo nereaguje, že ministerstvo jim vůbec nic nevysvětluje. Dokonce jsme v této souvislosti ve čtvrtek interpelovali, no a z vlády nemůžete vůbec nic dostat. Oni nekomunikují, nebo komunikují málo, nedostatečně. Není tajemstvím, že už se v podstatě všude po médiích šíří, že zástupci vlády nechtějí chodit ani do televize. Třeba když já jdu do televize, tak mají problém média sehnat proti mně protivníka, protože se poslanci bojí. [[Smích v sále.]] No tak ano. Paní Pekarová přímo řekla po pořadu se mnou, a řekla to veřejně před mnoha svědky, že proti Okamurovi už jít nechce, protože prostě nemá argumenty. Takže se smějete, ale tady vám říkám přímo na rovinu. Ti, co se smějete, tak já vás zvu proti sobě do médií do přímého přenosu, doufám, dobře, můžeme se zasmát, a pojďte. Pojďte. [[Potlesk vlevo.]] Je to v pořádku, já problémy nemám. [[Smích.]] Já problém nemám. Já neříkám, pojďte ven nebo co. Mluvím o demokratickém souboji argumentů. Já s tím problém nemám, ale to si stěžují média na vás. Já vám jenom říkám, že já nevím, proč se bojíte, řada z vašich poslanců, a to vám jenom říkám, v podstatě všechna média mají problém sehnat respondenty, protože informace zní, že se bojíte. [[(22.50 hodin)]] To znamená... no, ono je vás 107, není vás 108, je vás 107, protože jak jsem říkal, pan Farský tady není. Ten sliboval, že odstoupí. Takže ne 108, ale 107. Ale to není jen o mně. Nakonec někoho seženou, ale říkám všeobecně, co koluje, co slýcháváme v těch médiích, nebudu konkrétně jmenovat, ale už to slýchávám opravdu delší dobu, že vládní poslanci se bojí chodit, nebo nechtějí chodit, já nevím, jestli se bojí, ale samozřejmě co také na to říct, na tu blamáž, kdy se vás někdo zeptá, co navrhujete na řešení zdražování, tak samozřejmě nezbývá říct nic jiného než nic, že jo? Samozřejmě to je pak těžká debata. Naopak bych se rád zeptal, co tedy navrhujete, když už se tady někdo smál, nás to zajímá, co navrhujete, to bychom si určitě tady rádi poslechli, konečně, co navrhujete. A hlavně kdy to bude, kdy vyřešíte to zdražování. Kdy to vyřešíte? Kdy? Na to se občané ptají. Vy jste slibovali řešení. Takže takové ty anonymní smíchy tady někde z lavic, když vás nikdo nevidí, to je sice pěkné, ale měli byste to říct opravdu veřejnosti. Tak. Takže podnikatelé kompenzace za ušlý zisk stále nedostali. Museli zavřít kvůli vánočním trhům a doposud nedostali nic, přestože zákaz přišel během několika hodin. Stejně jsou na tom gastronomické podniky, které musely zavírat ve 22 hodin. Státu tak hrozí další žaloby a vláda Petra Fialy nekoná. Je zřejmé, že pravým cílem testování je co nejdelší odložení příjmů z takzvaného covid byznysu a pokračující teror vůči českým občanům, kterým jsou zatíženi zejména zaměstnavatelé a učitelé, ale i další občané, v podstatě většina. Vyzýváme vládu, aby přestala prosazovat totalitní pandemický zákon, aby skončila diskriminace neočkovaných, aby konečně začala řešit enormní zdražování všeho kolem nás a řešila věci, které občany skutečně pálí. Takže já bych ten bod nazval Návrhy na... Takhle, že bychom rádi diskutovali Návrhy na vyřešení zdražování v České republice. Návrhy na vyřešení zdražování v České republice. To znamená, když nám vládní koalice zamítne tento bod nebo ho bude vetovat, tak to samozřejmě znamená, že žádné návrhy nemáte, pochopitelně, protože v televizi je nikdo neslyšel, když se vás média ptala, tak také neslyší žádné vaše řešení. Občanům chodí každý měsíc složenky, vy jste slibovali řešení, všichni jsme slyšeli, že premiér Petr Fiala sliboval, že poslední týden v prosinci představí řešení. Máme tady únor a řešení není. A dokonce pan premiér Fiala předvedl fatální iluzi, kdy řekl v televizi, je to měsíc, že prý zdražování vyřeší předsednictví České republiky Evropské unii. No tak to jsem zvědav. Za A řekl, že si mají občané počkat minimálně rok, protože pochopitelně to předsednictví je půl roku. Za druhé - tak to tady budu připomínat a řekneme si, jak to vyřešil, jestli tedy to bude vyřešeno. Já vám říkám, že nebude, protože to by ta vláda musela přestat být servilní vůči Bruselu a Evropské unii a dělat vlasteneckou politiku v zájmu českých občanů, nikoli cizích zájmů. Takže si tady počkáme, a už to dneska říkám - říkali jste, že to vyřešíte v rámci předsednictví EU, tak se na to budeme ptát. Spíše je děsivý, že pan premiér může vůbec být takto politicky naivní a takto se pokoušet věšet bulíky na nos někomu, že to vyřeší nějaké předsednictví. No tak to se podíváme. To jsem zvědavý. Takže abych šel k tomu návrhu zákona, návrhy vlády... nebo návrhy na řešení zdražování. To tady chceme diskutovat, to je můj návrh bodu číslo 2. A jak říkám, když to vládní koalice tady zamítne, abychom o tom diskutovali, tak logicky nemá žádné návrhy, protože když nemá, tak samozřejmě nemůže diskutovat. My návrhy máme, já už jsem je prezentoval mnohokrát a všiml jsem si, že i kolegové z druhé opoziční strany mají řadu návrhů a určitě by také rádi diskutovali. Ale od vlády jsme neslyšeli žádné, které by pomohly většině lidí z České republiky. Takový návrh tady není ani jeden. A občané už nemůžou čekat déle. Protože jste z 15 ministrů vytvořili 18, takže jak jsem říkal, tady sedí dokonce ve dvou řadách, dokonce ani do těch historických lavic už se nevejdou, protože ani naši předci s tím nepočítali, že sem přijde taková vláda. Jak jsem říkal, pro ty tři nově vzniklé ministry, kteří tady předtím nebyli, předtím neexistovali v minulé vládě, jste vytvořili 70 nových míst, přestože si všichni pamatujeme, že jste říkali, že žádní noví úředníci nebudou pro tyto tři ministry. Takže to byla úplně lež v přímém přenosu. A dokonce těch 70 nových servismanů, nebo servisních pracovníků pro tyto tři nové ministry, bude stát přes 40 milionů korun ročně. To jsou ty vaše úspory. Teď jsem se musel zasmát. Za mnou přijela televize, nevím, je to dva dny, tři dny, že prý paní Pekarová Adamová, předsedkyně Sněmovny, říkala, že tady chce dělat úspory. No tak pro to jsme, my souhlasíme s úsporami. Ale ona že chce dělat úspory? Vždyť vy jste naopak vytvořili jedno místo místopředsedy Sněmovny navíc pro Piráty, kteří mají čtyři poslance, a to jedno místo stojí cca 20 milionů za volební období. Tak jako to je úplně neuvěřitelný. Ona si myslí, že jsme tady hloupí nebo co? Nebo že si nepamatujeme? Nebo že neumíme snad počítat? To je neuvěřitelný! To je neuvěřitelný! Spíš se divím, že si někdo takhle může nabíhat v těch veřejných vyjádřeních. To snad není možný! Jestli si myslí, že jsme tady nějaká mateřská školka nebo co, že stačí plácnout něco a že hahaha. To tedy určitě ne! My budeme vždycky demokraticky argumentovat, demokraticky budeme dělat naši opoziční práci v souladu se zákonem o jednacím řádu. Takže to je ten bod číslo 2, který si myslím, že je potřeba skutečně probrat, a jsem zvědav, jestli s tím vláda bude souhlasit. Znovu říkám, to by znamenalo, že mají nějaké řešení. Jestli to odmítnou, ten bod, tak nemají řešení žádná. Já myslím, že to je jasné, že to zamítnete, protože ta řešení skutečně nemáte. Tento bod bych prosil, abychom navrhli jako druhý. Druhý bod na pořad této schůze Poslanecké sněmovny. Potom bych rád navrhl třetí bod. Jenom avizuji, že těch bodů, které budu navrhovat, musím to spočítat, ale bude jich mezi pěti až deseti, takže všechno samozřejmě vysvětlím. A třetí bod, který bych rád navrhl, souvisí s tím, že vládní koalice se chová nedemokraticky a blokuje projednání našich návrhů zákonů, které by pomohly lidem. Sněmovna hlasy poslanců koalice SPOLU, což je ODS, KDU-ČSL a TOP 09 a Pirátů a STAN, zamítla projednat v takzvaném opozičním okénku ve čtvrtek návrhy tří zákonů z pera SPD, a sice zákon o referendu, zákon s pracovním názvem Můj dům, můj hrad, posilující bezpečnost občanů, a také zákon o zdanění nadnárodních korporací podnikajících na našem území, které vyvádějí každoročně z naší země ve formě zisků a dividend stamiliardové částky před zdaněním, a to bez jakýchkoli podmínek, například investovat alespoň jednu korunu ze svých miliardových zisků zpět u nás v České republice. Vládní koalice tak i nadále dokazuje, že je probruselská a proti demokracii, protože její poslanci opakovaně odmítají zařadit na jednání schůzí Sněmovny naše návrhy zákonů prospěšné občanům České republiky, na jejichž projednávání byly politické dohody v rámci grémia stávající Sněmovny. Takže já si myslím, že je tady optimální bod s názvem Vláda porušuje politické dohody v rámci Sněmovny, protože to je potřeba si pojmenovat, jak porušuje - respektive vládní poslanci. Takže já bych dal název bodu Vládní poslanci - diskuse nad porušováním politických dohod v rámci Sněmovny ze strany vládních poslanců. Takže diskuse nad porušováním politických dohod ve Sněmovně ze strany vládních poslanců. Myslím si, že to musí zaznít v tom názvu, že vy se nejenom neumíte dohodnout s nikým, ale vy dokonce porušujete dohody, což je opravdu velmi špatné, když se na něčem dohodneme a vy to porušujete. Bylo řečeno, že bude opoziční okénko. A pak, když jsme chtěli zařadit tyto tři návrhy zákonů, o kterých jsem hovořil, tak vy jste hlasovali proti zařazení. [[(23.00 hodin)]] Já jsem jako člověk zvyklý na politickou soutěž. To je v pořádku. Jsem zvyklý na tvrdou argumentaci. Musí to být demokratické. Musí to být slušné. Už vůbec není přijatelné nějaké fyzické napadání. To absolutně musím odmítnout. Nebo nějaké násilí. To je pochopitelné. O tom nehovořím. Ale to, co by vždycky mělo zůstat, je, aby tady byla aspoň elementární politická kultura. Ne jako předvedl před chvílí poslanec předseda klubu, jeden ze dvou vašich vládních poslaneckých lídrů, poslanec Marek Výborný z KDU-ČSL, který se dokonce snažil hlasovat o tom, jestli si SPD může vzít pauzu. Tak to je... no to je... No takovéhle opravdu nedemokratické, totalitní manýry, to jsem tady ještě nezažil. Jak mu dochází nervy. Jak vám dochází nervy některým z vás. Vy prostě vůbec ztrácíte kontrolu nad tím chovat se demokraticky. Naštěstí si to někteří z vás zase rychle uvědomili. Protože ta hodina by taky mohla být sto hodin, že jo potom. Ale to by byl pro vás ten čas. To by vás přišlo samozřejmě pěkně demokraticky draho, takovéhle... co byste tady zkoušeli proti nám. Takže to už prosím vás ani nezkoušejte, tyhlety věci. Nezkoušejte to! Nezkoušejte se už chovat takto totalitně. Stačí už ten váš totalitní pandemický zákon. Ale aby nás poslance SPD, které volilo víc než půl milionu lidí, a to opakovaně, aby takhle sahal někdo na parlamentní zvyklosti a na naše práva... Tak toho opravdu nechte, těch totalitních manýrů. A já myslím, že vám to náš předseda poslaneckého klubu Radim Fiala, že jste si to tady jasně na vedení poslaneckých klubů řekli, že takhle tedy určitě ne. Takhle tedy určitě ne. Doufám, že to bylo... Na druhou stranu jsem rád, že se to vyjasnilo už v prvních čtyřech měsících Sněmovny, abychom nemuseli tady diskutovat tyto vaše nedemokratické praktiky. Doufám, že už ani jednou to tady nebudeme tímto způsobem s vámi řešit. Takže to je bod tři, o kterém jsem hovořil. Teď tady mám bod čtyři. Vládní koalice - já to jenom uvedu - vládní koalice není schopná projednat ani své vlastní klíčové zákony, jako je například zákon o státním rozpočtu. Vláda neřeší zdražování a další problémy lidí. Od doby první schůze Sněmovny - připomenu, že volby byly v říjnu, takže už je to hodně času, vy už tady máte většinu více než čtvrt roku, téměř půl roku už budete mít většinu za chvíli - od doby první ustavující schůze Sněmovny v nynějším volebním období je nyní na pořadu již devátá schůze a doposud bylo na stávajících schůzích z 83 bodů projednáno pouhých 16 bodů, které předložila vládní koalice. Vláda Petra Fialy stále ještě neprojednala, nepředložila do Sněmovny zákon roku, zákon o státním rozpočtu na rok 2022, a země je tak i nadále v rozpočtovém provizoriu, tudíž většina resortů nemůže provádět platby na případné investice a nákupy, protože mohou čerpat pouze jednu dvanáctinu z loňského rozpočtu každý měsíc. To je pro SPD zcela nepřijatelné. A já bych se tady u toho bodu skutečně zastavil. Protože tady je řada poslanců za vaši koalici nových, kteří tady nebyli, ale připomenu, že vy jste v médiích, ta vaše pětikoalice, v podstatě už rok jste slibovali, rok, od loňské zimy jste slibovali, že jste připraveni vládnout i programově, i personálně. A v podstatě jste lhali voličům, jak máte připraveno všechno. No ale vy nemáte připraveno vůbec nic, se ukázalo. Máme únor, a vy dokonce nejste schopni předložit ani zákon o státním rozpočtu, klíčový zákon, podle kterého je financována celá Česká republika, od seniorů, invalidů, škol, rodin s dětmi, studentů, prostě všechno možné, ať jsou to slevy na studenty a tak dál. Takže vy to vůbec nemáte hotovo. A je únor. To znamená, vy nic nemáte připravený. Vy jste vlastně chtěli jenom vládnout! A veškerou energii tady za ty téměř čtyři měsíce věnujete, za A, že jste si přidali tři místa ministrů, potom za B jste si přidali jedno místo místopředsedy Sněmovny pro Piráty, pro Pirátku Olgu Richterovou, přitom Piráti mají jenom čtyři poslance. Potom jste zrušili slevy na jízdném, resp. snížili, takže jste obrali o peníze studenty a seniory, přitom se náklady zvyšují, a alternativu jste nenabídli. Takže zrovna ty skupiny, co mají málo peněz, jste obrali jako první. Co jste udělali dál, je, že jste okradli o již slíbené peníze hasiče, policisty, pracovníky v sociálních službách, pracovníky úřadů práce a tak dále, kterým jste ale ještě navíc naložili práci navíc, i pracovníkům finančních úřadů. A sáhli jste na hasiče, na policisty, na vojáky. Těm jste taky sáhli na peníze. Snížili jste jim již slíbené peníze. Takže to jste udělali. Na to jste energii měli. Potom jste měli energii na to, že jste neprojednali zákon SPD na zamrazení platů politiků na celé volební období. Kvůli vám se zvýšily platy politiků od 1. 1. letošního roku o 6 %. A pak jste jakoby přišli až tento rok v lednu s křížkem po funuse, ale navrhli jste to zamrazit jenom na jedenáct měsíců, to znamená na necelý rok. A zamítli jste návrh SPD hlasováním, náš pozměňovací návrh. My jsme tam vložili, aby se zamrazilo na celé volební období. To znamená, sami jste si přidali peníze. A pořád hledám, co jste přinesli pozitivního pro občany vlastně. A teď tady právě dnešní schůze je, že jako vaši prioritu, prioritu od začátku celého vašeho vládnutí, vy máte prioritu pouze dva zákony - pandemický zákon a zavedení korespondenční volby. To jsou vaše priority. Ani jedna priorita, že by lidé měli mít více peněz, bezpečí nebo spravedlnosti. Přitom já jsem v těch televizních debatách byl, už jsem tady říkal, v minulosti. A to, co slibovali předsedové vašich stran - Jurečka, dnešní premiér Fiala, pan Rakušan - slibovali jste, že jste připraveni, že máte všechno hotovo. Není nic tady. Nic. A protože vy jste si vybrali za priority korespondenční nebo pandemický zákon, a tím jste zablokovali všechny ostatní zákony, tak kvůli vám tady nejsou projednávány žádné další zákony. Ne kvůli SPD. Vy máte většinu. Vy máte většinu! To jsem taky slyšel někde zoufalý výkřik, ubrečený, že kvůli SPD se neprojednává. Tak jestli kvůli dvaceti poslancům nejste schopni tady projednávat se 107 poslanci, tak podejte demisi a běžte, jestli jste tak neschopní. Jestli se neumíte dohodnout. Na to není jiná odpověď. Na to není jiná odpověď. Jestli brečíte, máte problémy, máte problémy prosazovat, tak nejste kompetentní vládnout. To je jednoduché. Nebo se neumíte dohodnout na ničem. Neumíte jednat. Nejste politici. A politik by se měl umět dohodnout. Nikoli konfrontace za každou cenu. My jsme za to rádi. Čím dál víc brečte, že kvůli SPD a kvůli opozici. To samozřejmě jenom ukazuje tu nekompetentnost. To je pochopitelně jasné. Takže v pořádku. Ubrečená vláda. Nebo ufňukaná. To je opravdu tedy skvělá image. A znova říkám, jenom proto, že neumíte jednat. Tady nejednáte. Ale my vás nežádáme. My nemáme problémy. Jestli máte problémy vy, tak přijďte s něčím. Ale my nic nežádáme. My máme času dost. My máme času dost. My děláme svoji opoziční práci. A jestli máte nějaké problémy? V médiích fňukáte, brečíte. No tak asi máte nějaké problémy. Ale my si hledíme své práce. Tak to záleží všechno na vás. Vy jste vláda. Vy máte většinu. Takže my [[nesrozumitelné]], my tady jsme v pohodě úplně. [[(23.10 hodin)]] Takže samozřejmě tato vláda neprokazuje schopnost předkládat včas zákony pro lidi, například řešení drakonického zdražování energií, zdražování potravin, krotit inflaci, navrhovat kompenzace pro osoby a živnostníky postižené vládními chaotickými opatřeními kvůli onemocnění covid-19. Poslanci vládní koalice následně nejsou schopni tyto návrhy ve Sněmovně prosadit a schválit. Tato vláda není vládou odborníků, a proto by měla podat demisi a skončit. To znamená, já bych navrhl bod s názvem Neschopnost vlády prosazovat prospěšné zákony pro lidi. To si myslím, že je ten optimální název. Neschopnost vlády prosazovat prospěšné zákony pro lidi. A já myslím, já bych to rád navrhl jako bod číslo 4 na dnešní program schůze, protože je potřeba tohle už prostě řešit, protože lidi nám píšou: kdy vláda vyřeší zdražování energií a potravin a všeho dalšího? Kdy? A pořád, přestože se ptám Petra Fialy, premiéra Petra Fialy, i dalších ministrů, pořád se ptám kdy a pořád neslyším odpověď. Občané také neslyší. Takže se ptám kdy, protože vy jste řekli, že budete vládnout, že máte 108, takže je to plně vaše odpovědnost. A jestli nemáte řešení a necítíte se na to, tak jediným řešením je demise, protože proč vás mají lidé draze platit, když nemáte řešení? To je přece logická věc. Takže já pořád tady na to čekám, na to téma. Tedy čekám na to, až konečně řeknete, i občané nám píšou, kdy už vláda vyřeší zdražování, protože slibovala, že to vyřeší. Ne že navrhne plán. Plán jste taky nenavrhli. Ale otázka zní - kdy to bude vyřešeno? A my to všichni očekáváme. Takže to je bod číslo 4. A pochopitelně to znamená, stejně jako jsem tady říkal před chvílí, že pakliže tento bod zamítnete nebo zavetujete, tak znamená, že žádné řešení nemáte. Je to pochopitelné. Tak potom mám tady další bod a to už jsem tady navrhoval minule, ale skutečně pořád také neslyším odpověď, a to je otázka, proč vláda prosazuje Miroslava Kalouska do Správní rady VZP. Protože vládní koalice ODS, TOP 09, KDU-ČSL, STAN a Pirátů posílá Miroslava Kalouska do Správní rady VZP. Je to organizace, která má stamiliardové rozpočty, a vy tam posíláte Miroslava Kalouska. A já bych rád to tady diskutoval. Miroslav Kalousek do VZP. Zase jste před volbami lhali. Vy jste říkali, že jste nový vítr, že přinášíte nový vítr a změnu. Změna, to bylo to slovo. Takže pan Kalousek je změna? To je změna? Já bych se rád zeptal v diskusi poslanců, zdali pan Kalousek je změna. Miroslav Kalousek. Protože vy jste měli billboard, že jste změna. A já se chci zeptat poslanců, vlády, aby jenom odpověděli ano-ne, to stačí. Je to změna? Je to změna, pan Miroslav Kalousek ve VZP? A souhlasí s tím v podstatě v principu i Piráti. Samozřejmě, protože kdyby nesouhlasili, tak odstoupí z vlády, kdyby jim to tak vadilo. Kdyby jim to tak vadilo, tak ukončí svoji přítomnost ve vládě. No, jim to vlastně až tak nevadí, že jo, takže oni s tím tiše ve skutečnosti souhlasí, vždycky nějaká ústní proklamace a tak dále. Takže vlastně to pro ně není problém, pro Piráty, Miroslav Kalousek ve VZP. Pro nás a pro naše voliče to pochopitelně problém je. Takže si myslím, že je potřeba diskutovat bod s názvem Vláda posílá Miroslava Kalouska do Správní rady VZP. A diskuse o tomto. Takže to je potřeba skutečně si říci. A já si myslím, že - už jsem v médiích zaznamenal nějaké důvody, jak to obhajují vládní poslanci - že ty důvody je potřeba, aby vládní poslanci a premiér Fiala a další, aby to tady opakovali na mikrofon, aby to slyšelo co nejvíc lidí, ty důvody, proč posíláte Miroslava Kalouska do vedení VZP. Já myslím, že to potřebujeme slyšet pořád a pořád. A budete to slyšet pořád a pořád, celé čtyři roky, pochopitelně, neskryjete se před tím, neschováte, budeme to připomínat pořád. Takže to je totiž informace, která samozřejmě naše voliče zajímá, takže to budeme připomínat. Takže to máme bod číslo 5. Pak mám tady bod číslo 6 a je to bod s tématem ministr vnitra Vít Rakušan ze STAN, tomu budeme věnovat... to není ten název teď, tedy chci to vysvětlit, protože ministr vnitra Vít Rakušan doteď nevysvětlil, a už jsem se na to ptal opakovaně a pořád tady zamítáte ten bod, kdo jsou tedy ti koncoví majitelé firem propojených na ty daňové ráje na Kypr, kteří sponzorovali kampaň koalice Pirátů a STAN. A ministr vnitra Vít Rakušan tvrdošíjně mlčí. On to nechce říct a snaží se to zamést pod koberec tím, že část těch peněz vrátilo, to hnutí STAN. Ale to přece neřeší problém, kdo je financuje. Protože samozřejmě těm lidem už jsou zavázáni logicky, ať vrátili, nebo nevrátili, protože už jim ten dar dali. Takže znovu si myslím, že je potřeba otevřít bod s názvem Podivné financování hnutí STAN z daňových rájů na Kypru. Podivné financování hnutí STAN z daňových rájů na Kypru. A znovu říkám, my chceme jenom dvě krátké odpovědi: kdo jsou koncoví majitelé těch firem, co financovaly kampaň hnutí STAN a Pirátů, a druhá otázka je, z čeho ty peníze pochází, z jakých aktivit, protože podle toho je přece velmi důležité vědět, čí zájmy případně bude hájit hnutí STAN ve vládě. To je přece logické. A zajímavé je, že tato vládní koalice, která si hrála na to a obelhávala voliče, že je nový vítr a že chtějí změnu, tak že nechtějí říct za každou cenu, první vicepremiér, předseda STAN a ministr vnitra, kdo jim financoval tu kampaň. Oni to nechtějí říct za žádnou cenu. Takže samozřejmě je to potřeba a my se na to budeme znova a znova ptát, zvláště v té souvislosti, že už se hnutí SPD ministr vnitra a předseda STAN Rakušan mstí. On už se nám mstí, protože stejně jako to dělal Jan Hamáček z ČSSD, tak ministr vnitra Rakušan začal zneužívat Ministerstvo vnitra v politickém boji pro politický boj s cílem manipulovat veřejné mínění, a tím oslabit politickou konkurenci, protože označil SPD za dezinformátory v souvislosti s tím, že my odmítáme, aby nás vláda, konkrétně ministryně obrany Jana Černochová z ODS a ministr Lipavský z Pirátů, aby nás zatahovali do války na Ukrajině. Takže to, když my nesouhlasíme s válkou a s tím, aby nás zatahoval někdo do války na Ukrajině, tak dezinformačně označili, že prý snad SPD háji Rusko nebo něco proruského. My nemáte s Ruskem vůbec nic společného. Nikdo nás nefinancuje z Ruska, nefinancoval, nemáme vůbec nic s Ruskem společného, já se nescházím s nikým ani z Ruska, ani Radim Fiala, nikdo jiný, takže tyhle lži, které tady opakovaně se snažíte tvrdit, protože zoufale nemáte argumenty, tak to samozřejmě tyhle opakované lži, ty už potom nezabírají. Takže to, když někdo nechce válku, a SPD prosazuje politiku dialogu, nikoliv konfrontace, a samozřejmě vzájemně výhodné spolupráce, žádná servilita, tak když někdo zakrývá to, že my jsme proti válce a nechceme válku, my chceme mír, tak hned že je někdo proruský. Takže naopak dezinformátor je ministr vnitra Vít Rakušan. Takže to by bylo potom proruské a prokremelské Německo, které na Ukrajinu odmítá posílat zbraně a staví s nimi plynovod Nord Stream. Nejdražší energetický projekt Německo postavilo, aby si zajistilo svoji energetickou bezpečnost a soběstačnost. Ale to jenom tady poznamenávám. [[(23.20 hodin)]] To znamená, my s tím nemáme vůbec nic společného, ani s Ruskem, ani nejsme proruští, ale jsme pronárodní hnutí a naším jediným zájmem je Česká republika. A přiznávám, že chceme mít dobré, vzájemně výhodné a vyvážené vztahy pokud možno se všemi zeměmi světa. Ale samozřejmě, kdyby nám někdo chtěl něco diktovat, nějak nám škodit, tak samozřejmě s ním určitě v uvozovkách kamarádit nemůžeme, to je jasné. Servilita není namístě. My jsme vlastenecké hnutí. My nejsme servilní vůči Bruselu na úkor českých občanů, ani vůči Rusku v žádném případě nebudeme nikdy servilní, ani vůči Washingtonu, ani vůči Číně nebo nevím, kdo si to tady všechno vymýšlí nějaké nesmysly. Takže to je potřeba, takže bych chtěl vyzvat pana ministra Víta Rakušana, aby přestal zneužívat ministerstvo. Když sám má problémy a má máslo na hlavě a mají problémy s financováním, které dosud nevyjasnili, tak samozřejmě mu asi píáristi poradili: Odveď pozornost! Odveď pozornost na něco jiného. Nejlepší obranou je útok, mu řekli. Takže začal lhát, vymýšlet si, pomlouvat, ale je to zoufalé. A my se pořád budeme dokola ptát: Kdo je koncovým majitelem těch firem, které financovaly kampaň hnutí STAN? Firmy napojené na daňové ráje na Kypru? A z čeho ty peníze jsou? A samozřejmě on, protože je evidentně mstivý člověk a zneužívá ministerstvo, tak nás bude solit, SPD. Bude to, jako to bylo s ministrem Hamáčkem. Pořád pomlouval SPD, zneužíval ministerstvo. No, zrovna v jeho případě, ten už tady tedy není, takže se nebudu k tomu už víc vyjadřovat. No a pochopitelně, takže to je tento bod. A mimochodem, já jsem byl v Rusku naposledy v roce 1992 na jednu noc, tranzit na letišti Šeremetěvo cestou za japonskou babičkou. Což 1992 je třicet let. Byla to jedna jediná noc a bylo to v nějakém hotelu v noci někde u toho letiště. To je fakt směšné, tyhlety zoufalé argumenty zoufalců. Takže, pojďme dál. Bod číslo 7. Protože 6 byl tady ten STAN. Takže bod číslo 7, který bych chtěl navrhnout, je problematika předsedy Pirátů Ivana Bartoše. Tady taky pořád on mlčí a je tady zařezaný jak pařez, když tady sedí. Nechce odpovídat. Ale přeci, ať už konečně odpoví na to, že v pirátském kodexu, který slibovali občanům před volbami, je, že nesmí kumulovat funkci ve vládě a poslance. Vždyť to přeci diskutovalo i vedení Pirátské strany. Dokonce tam na základě toho odstupovali nějací lidé z vedení Pirátské strany. Dokonce na úrovni místopředsedů, tuším. A Ivan Bartoš podvedl voliče a on má tři funkce najednou. Je poslanec, místopředseda vlády a pak je ještě ministr pro místní rozvoj. A přitom kumuluje funkce v rozporu s kodexem Pirátů. A my bychom to tady nedávali, kdyby to veřejně nesliboval. On to veřejně slíbil. Tady je přeci řada poslanců, kteří jsou starostové a poslanci. Ale ti neslibovali před volbami, možná někdo jo, možná ne, ale tady jsme to zaznamenali u pana Bartoše, protože ten ostentativně tady peskoval ostatní a hrál divadlo na pana čistého, v uvozovkách, ale to i ten pan Rakušan, to je taková opravdu vykutálená koalice. A musím říct, že to je ten problém, že on to tady veřejně sliboval a prsil se, že nebudou kumulovat funkce. Takže tady je řada starostů a poslanců, že jste zároveň starosty a poslanci. Ale vy jste, nebo aspoň já jsem nesliboval lidem, můžeme se bavit o tom, jestli je to správně, nebo ne, tady ten zákon už byl, jestli je to kumulace platů, [[nesrozumitelné]]nebo ne, nějak se to ponižovalo, to si myslím, že je správné, aby nedocházelo k té kumulaci platů úplně. Tak ono se to snížilo, takže je to tuším částečně jenom. Ale vy jste to aspoň veřejně tady neslibovali. Aspoň jsem to nezaznamenal, když budu poslancem, složím starostu. Ale Ivan Bartoš to sliboval. Ivan Bartoš, ti zveřejnili před volbami, obelhali voliče, že nebudou, že Pirát když bude, nebude kumulovat vládní a poslaneckou funkci. To je ten moment. Že on obelhal. Takže já si myslím, že je potřeba to tady projednat a zodpovědět občanům, a to je, ten bod bychom nazvali Kumulace funkcí předsedy Pirátů Ivana Bartoše v rozporu s pirátským kodexem. Takže název bude Kumulace funkcí předsedy Pirátů Ivana Bartoše v rozporu s pirátským kodexem. Tak ještě by se mi chtělo dodat, ale vím, že je to dlouhé, tak nebudu trápit paní místopředsedkyni, v rozporu s veřejně slíbeným veřejným kodexem pochopitelně. Ale to tady už jenom dodávám na mikrofon. Takže to je bod číslo 7. Samozřejmě tady mám připravené i některé další body, ale ty už přednesou postupně naši poslanci SPD. Takže já jsem za sebe navrhl sedm bodů jako změnu programu schůze a ještě se podívám pochopitelně do podkladů, které mám na stole, jestli jsem na nějaký bod nezapomněl. Děkuji za pozornost.
Ano, děkuji vám, pane předsedo. Pokud bych mohla poprosit seznam těch vašich bodů, nebo jenom jestli byste, zaznamenala jsem všechny body, ale jenom jestli bychom si je mohli zkontrolovat, aby je potom správně kolegové případně načetli. A nyní s přednostním právem k programu schůze vystoupí pan předseda Radim Fiala.
Děkuji za slovo, vážená paní předsedající. Já mám dva body, které bych chtěl navrhnout na pořad této schůze. Jednak je to zákon, kterým se mění zákon č. 89/2012 Sb., občanský zákoník. A já bych to charakterizoval takovou přezdívkou, tady ten návrh: napřed dlužník uhradí jistinu, a potom až úroky. Tak. Ustanovení § 1932 stanoví, že v případě plnění peněžitého dluhu se plnění započte nejdříve na jeho příslušenství a teprve poté na jistinu. Jinými slovy, první se splácí všechno ostatní než ten dluh. Zaplatíte úroky, advokáty, exekutory, prostě úplně všechno a teprv ten váš dluh je naposled. Dovětek prvního odstavce sice stanoví, že dlužník může při plnění projevit jinou vůli, nicméně odlišné pořadí plnění musí být výslovně vyjádřeno, například dlužník může prohlásit, že nejdříve plní na jistinu, a navíc je podmíněno souhlasem věřitele. Je nutné kumulativně splnit dvě podmínky, a sice projev vůle ve formě aktivního konání dlužníka a zároveň souhlas věřitele s tímto konáním. V odstavci druhém se upravuje mírně odlišný postup. Pokud je dlužníkem spotřebitel, a sice započtením plnění nejdříve na náklady již určené, pak na jistinu pohledávky, poté na úroky a nakonec na úroky z prodlení. V tuzemské právní úpravě existuje také odlišný postup, než stanoví citované ustanovení občanského zákoníku, a to ustanovení insolvenčního zákona, které stanoví, že poskytované plnění se nejdříve započítává na jistinu dluhu a teprve poté až na úroky a náklady dluhu. Z uvedené filozofie vychází také předložený návrh. [[(23.30 hodin)]] A teď vlastně vysvětlím nezbytnost takové navrhované právní úpravy a odůvodním hlavní princip, proč navrhujeme takovou právní úpravu. Účelem navrhované právní úpravy je změnit pořadí, v jakém se bude hradit dluh na jistinu, již určené náklady, úroky z prodlení, úroky oproti stávajícímu, pro dlužníka nevýhodnému pořadí. Již určené náklady, úroky z prodlení, úroky a nakonec jistina. Principem návrhu je, že nebude nutné, aby dlužník činil jakékoliv prohlášení, jakou část dluhu plní, a přednostně bude plnit na jistinu, bude se tedy splácet samotný dluh, čímž se mu bude snižovat tato úročená část dluhu, zatímco ve vztahu k příslušenství by se mu úročily pouze již určené náklady. Úroky, ani úroky z prodlení, by se neúročily. Nově by také nebyl vyžadován souhlas věřitele se změnou pořadí, v jakém by hradil dluh. Návrh posiluje postavení dlužníka v rámci závazkového vztahu tak, aby i bez projevu vůle a souhlasu věřitele mohl plnit přednostně základ dluhu - jistinu, čímž pádem když se splácí ta jistina, už mu nenaskakují další a další úroky a také úroky z úroků neboli úroky z prodlení. Návrh akcentuje myšlenku posílení postavení dlužníka bez ohledu na to, zda se jedná o spotřebitele. Zvláštní úprava pro spotřebitele v samotném odstavci by pak nadále postrádala významu. Princip, že se nejdřív započítá dluh na jistinu, posílí postavení všech dlužníků v oblasti nestandardního dluhového financování, které je založeno na netržním, někdy i lichvářském stanovení úroků. Opravdu v České republice bohužel, přestože se o to hnutí SPD několikrát pokoušelo, nemáme zastropované úroky a můžou tady být krátkodobě úroky i ve stech, možná i tisících procentech, protože se nám to nepodařilo zastropovat, protože koalice byla proti, a jsem přesvědčen, že byli proti i díky takové lichvářské lobby, která se tady Českou republikou potuluje od západu k východu a zpátky. Jako jedna z mála zemí Evropy nemáme zastropované úroky a nemáme definovanou lichvu. Nemáme definovanou lichvu, nevíme, kolik vlastně procent úroků už je lichva a kolik není. A myslím si, že je to velká škoda a že bychom to měli co nejdříve napravit. Princip, že se nejdřív započítá dluh na jistinu, posílí postavení všech dlužníků v oblasti nestandardního dluhového financování, které je založeno na netržním, někdy i lichvářském stanovení úroků. Dlužníci se tím dostávají do dluhové spirály, ze které je těžké se vymanit. V konečném důsledku doplácí na sanování dluhu stát, který nese náklady na upadnutí do dluhové pasti a vymanění se z ní, náklady soudního a insolvenčního řízení systému státní podpory ve formě příspěvku, přídavku či získání nového zaměstnání osoby, která se dostane do finančních problémů. Nová úprava by mohla zmírnit dopady nestandardního chování a smluvních podmínek jednostranně výhodných pouze pro věřitele. Je to tak. K čemu nám bude, když budeme mít stále větší počet dlužníků, kteří se nebudou schopni oddlužit, protože úroky jim budou pořád běžet, oni jistinu budou splácet až na konec, a samozřejmě tudíž nebudou platit, nebudou vydělávat, nebudou platit ani daně, nebudou přispívat do žádného systému, ani sociálního, ani zdravotního, a my jim budeme nakonec platit sociální dávky? Já jsem přesvědčen, že to pro český státní rozpočet ani pro nás všechny není dobré a že je potřeba to změnit. Je nutné zdůraznit, že návrh nemůže způsobit problémy v běžném hospodářském životě a nebude mít negativní dopad na různé smluvní typy, například překlenovací úvěry ve stavebním spoření, reverzní hypotéky či jiné, většinou bankovní produkty. Důvodem je skutečnost, že předmětné ustanovení občanského zákoníku ponechává volnost stran, aby jeho aplikaci vyloučily. Navíc u citovaných smluv si pořadí započtení stanoví v naprosté většině případů, ne-li vždy, samy finanční instituce - banky a stavební spořitelny - a to v obchodních podmínkách, které často mohou jednostranně samy změnit. Riziko negativního dopadu do hospodářské či ekonomické oblasti je proto minimální a zanedbatelné, protože je stanovena dostatečně dlouhá lhůta pro nabytí účinnosti, kdy může dojít ke změně dokumentace. Znemožnění dalšího úročení úroků, takzvaný úrok z úroků, to je neskutečná věc. V případě, že dlužník uhradil jistinu, je to institut, který účinně zabraňuje lichvářským praktikám. Ekonomickou podstatou úvěrování je poskytovat finanční prostředky osobám, které je potřebují, na stanovenou dobu tak, aby je po skončení jejich potřeby vrátily zpět věřiteli. Principem je, aby se věřiteli vrátila částka, kterou poskytl dlužníkovi, a byla mu kompenzována ztráta tím, že nemohl peněžními prostředky disponovat, k čemuž slouží úroky. Navyšování zadlužení formou úročení úroků je synonymem lichvářských praktik, kterým se má stát účinněji bránit. Do návrhu se nevkládá přechodné ustanovení, odkdy se odlišné pořadí započtení aplikuje, protože v souladu s legislativními pravidly se nový postup bude vztahovat na veškeré způsoby plnění, na které vznikne dlužníkovi právo po dni nabytí účinnosti této novely. Lhůta šesti měsíců pro její účinnost je dostatečná, aby subjekty přizpůsobily své interní mechanismy či smluvní dokumentaci nové možnosti započtení. Bez ohledu na novou úpravu zůstává v platnosti princip, že smluvní strany, tedy věřitel a dlužník, mohou ve Sněmovně [[ve smlouvě]] dohodnout pořadí odlišně, než stanoví novela. Z uvedeného důvodu proto ani nemůže dojít k narušení smluvní volnosti stran a také ani legislativně technicky není rozpor mezi nově navrhovaným ustanovením § 1932 odst. 2 a stávajícím § 1806, které umožňuje si úroky z úroků sjednat, protože i nové ustanovení umožňuje, aby si ho strany sjednaly odlišně, to je, že se budou úročit úroky v případě splacení jistiny, nicméně se musí jednat o výslovnou dohodu obou smluvních stran, jinak se uplatní zákaz úroku z úroků. Tato navrhovaná úprava je v souladu s ústavním pořádkem České republiky, stejně jako s mezinárodními smlouvami, jimiž je Česká republika vázána. Z ústavního pořádku České republiky nevyplývají specifické právní normy, které by upravovaly pořadí umořování pohledávky. Ústavní soud se ve své rozhodovací praxi oblastí pořadí umořování dluhu dosud nezabýval. Návrh zákona se dotýká především ústavně zaručeného práva vlastnit majetek. Při zásazích do tohoto základního práva předkládaný návrh zákona plně respektuje zásadu, že při stanovení mezí základních práv musí být šetřeno jejich podstaty a smyslu. Posílení postavení dlužníka v závazkovém vztahu nepovažujeme za zásah do takového práva, kdy nároky na pohledávku samotnou a její příslušenství nejsou dotčeny a dochází pouze k potenciálnímu omezení části příslušenství s příslušenstvím. Návrh zákona respektuje obecné zásady ústavního pořádku České republiky, například zásady vyplývající z pojmu demokratického právního státu. Navrhovaná právní úprava není v rozporu ani s Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod. Navrhovaná úprava je v souladu s předpisy Evropské unie, judikaturou soudních orgánů EU a s obecnými právními zásadami práva Evropské unie. Podle stanoviska Parlamentního institutu se na předložený návrh mohou případně vztahovat pouze principy takzvané soft law, principy evropského soukromého práva, a návrh společného referenčního rámce, které jsou ale právně nezávazné, jak Parlamentní institut výslovně potvrzuje, a slouží pouze k inspiraci, jakým směrem se mohou ubírat kodexy soukromého práva v jednotlivých členských státech. [[(23.40 hodin)]] Žádné restrikce či rozpor předloženého návrhu s předpisy Evropské unie tedy neexistuje, jak potvrdil Parlamentní institut, a citované principy, takzvané soft law, navíc umožňují, protože to nevylučují, aby pořadí započtení bylo odlišné. Není relevantní, že převažující evropská právní úprava stanoví pořadí započtení dle stávajícího znění občanského zákoníku, protože je připuštěno stanovit pořadí odlišně tak, jak předkládá tento návrh. Nové znění ani nemůže být v rozporu s obecnými zásadami evropského práva, protože i podle současného znění si už dlužník může zvolit, že provede úhradu nejdřív na jistinu. Z mezinárodních smluv, jimiž je Česká republika vázána, nevyplývají specifické právní normy dopadající na oblast pořadí umořování dluhu a eventuální úročení příslušenství. Pokud jde o práva zaručená Evropskou úmluvou o lidských právech, dotýká se návrh zákona zejména ochrany vlastnictví. Navrhovaná právní úprava nebude mít negativní dopad na státní rozpočet ani na ostatní veřejné rozpočty. Předpokládá se spíše pozitivní dopad na státní rozpočet, protože by mělo ubýt lichvářských praktik, kdy věřitelé požadují enormní úroky z úroků, provádí zápočty netransparentně, takže se jejich dlužníci dostávají do dluhové spirály, na jejímž konci vznikají náklady pro stát, soudní a insolvenční řízení, systémy státních podpor pro osoby v bankrotu a další, které se přijetím úpravy eliminují. Na podnikatelské prostředí České republiky bude mít navrhovaná právní úprava vliv v tom směru, že posiluje postavení dlužníků v závazkovém vztahu. Navrhovaná právní úprava bude mít pozitivní sociální dopady - očekává se méně osobních bankrotů - a nemá vliv na životní prostředí. Tak. Samozřejmě navrhovaná právní úprava nemá žádná korupční rizika, nemá vliv na obranu státu, na životní prostředí, na žádné další věci. Tak, a to by k tomuto návrhu zákona bylo všechno, takže paní předsedající, můžete si tam napsat, že jde o návrh zákona, kterým se mění zákon č. 89/2012 Sb., občanský zákoník, a říkáme tomu, že napřed dlužník uhradí jistinu a potom teprv úroky. Je to prostě opačně, než je tomu dnes.
Rozumím tomu, že navrhujete tedy zařazení bodu ve znění návrh zákona a tak dále, jak jste ho četl. Ano?
Ano, č. 89/2012 Sb. Ano. A druhým návrhem zákona je návrh zákona, kterým se mění zákon č. 89/2012 Sb., občanský zákoník, ve znění pozdějších předpisů. Je to o tom, že bychom chtěli, aby stejně jako politici neziskové organizace s politickým programem měly transparentní účty. Jsem přesvědčen, že by lidé měli vědět, občané by měli vědět, odkud jsou neziskové organizace s politickým programem financovány a jaký vliv, čí vliv tady vlastně v České republice představují Zhodnocení platného právního stavu, včetně zhodnocení současného stavu ve vztahu k zákazu diskriminace a vztahu k rovnosti mužů žen. Platná právní úprava nestanoví povinnost neziskových organizací, aby transparentním způsobem prokázaly, z jakých zahraničních zdrojů získávají finanční prostředky na svoji činnost. Současná právní úprava má stejné dopady na muže i ženy. Odůvodnění hlavních principů navrhované právní úpravy, včetně dopadů navrhovaného řešení ve vztahu k zákazu diskriminace a ve vztahu k rovnosti mužů žen a vysvětlení její nezbytnosti jako celku. Neziskové organizace jsou příjemcem finančních prostředků nejen od tuzemských subjektů, ale také ze zahraničních zdrojů, aniž je zřejmé, kdo je poskytl. Jejich činnost se přitom často dotýká společenských a občanských zájmů, které sleduje Česká republika, a proto je legitimní, aby veřejnost znala původ prostředků, které organizace získávají od zahraničních dárců. K veřejné kontrole nejlépe slouží transparentní účty, které už využívá řada subjektů za účelem kontroly vlastní činnosti, a zejména nakládání s finančními prostředky. Transparentní účty jsou důležité, protože tím hlavním kontrolorem by byla média a novináři, která by se určitě ráda, stejně jako politiků, neziskových organizací s politickým programem, zeptala, kdo je financuje, proč je financuje, v čím zájmu svou činnost v České republice provádí. Obsahem návrhu je, že nezisková organizace může získat peněžní prostředky ze zahraničí pouze formou bezhotovostního převodu na svůj účet. Příjem peněžních prostředků ze zahraničí v hotovosti není povolen. Navíc, pokud organizace získá peněžní prostředky z účtu, který je v zahraničí, ať už od zahraničního subjektu, nebo tuzemského subjektu, který má účet v zahraničí, ve výši přesahující částku 5 000 eur, musí tyto prostředky zaevidovat na svém transparentním účtu, který si zřídí v tuzemské bance. Na účtu musí být uvedeny identifikační údaje subjektu, který poskytl peněžní prostředky. Je stanovena minimální hranice 5 000 eur, která je dostatečná, aby nedocházelo ke zbytečné administrativní zátěži povinných subjektů. Na přepočet peněžních prostředků získaných v jiné měně, než je euro, se aplikuje kurz, jaký subjekt používá ve svém účetnictví. Jde o to, abychom odlišili opravdu malé organizace, které získávají nějaký dar nebo každoročně nějakou částku ze zahraničí menší než 5 000 eur, tak je zbytečné, abychom je zatěžovali nějakým účetnictvím, účtováním, vykazováním a podobně, protože by to musel někdo dělat a potřebovaly by na to další finanční prostředky. Nám jde spíš o neziskové organizace s politickým programem, které získávají finanční prostředky ve výši milionů eur v České republice. Zákon nebrání právnickým osobám získávat prostředky na účel, pro který byly založeny, ale zavádí jejich veřejnou kontrolu. Nejedná se o kontrolu státních orgánů nad nakládáním s jejich prostředky, ale o kontrolu veřejnosti. Proto nová úprava neobsahuje žádné sankce. Nicméně pokud nebude nezisková organizace dodržovat povinnost prokazovat své zahraniční příjmy, bude podstatným způsobem narušena její důvěryhodnost. Je nutné rovněž konstatovat, že nová úprava posílí bezpečnostní situaci v České republice a eliminuje případná rizika, neboť dosud u některých subjektů, které působily ve veřejném sektoru, nemuselo být zřejmé, z jakých zdrojů jsou financovány. Představte si třeba, že by nějaká nezisková organizace s politickým programem získávala finanční prostředky z Ruska. Já si myslím, že v současné době by to byl problém a že bychom to měli vědět, že by to novináři měli vědět, že by jim Putin poslal miliony eur. A já si myslím, že by to byl problém, ale my to dneska vůbec nevíme. Nikdo to nekontroluje, tak je potřeba zařídit transparentní účty a nechat veřejnost, aby se podívala, odkud získávají jednotlivé neziskové organizace s politickým programem peníze. Aniž je dotčena obecná úprava smluv o účtu mezi bankou a osobou, která účet otevírá, se pro nakládání s transparentními účty analogicky použije úprava zákona o sdružování v politických stranách a v politických hnutích, která zabezpečuje transparentní prokázání původu, které na svoji činnost politická strana získala. [[(23.50 hodin)]] Náležitosti platebního příkazu a povinnost banky uchovávat tříletou historii plateb. Povinné subjekty nebudou hlásit účty Úřadu pro dohled nad hospodařením politických stran a politických hnutí, ale pouze ho zveřejní na internetu, aniž je stanoveno, že to musí být internetové stránky povinné osoby - řeší případ, pokud by povinná osoba neměla internetové stránky, takže se může dohodnout s bankou, která jí vede účet. Publikování peněžních příjmů na internetu je dostačující pro účely veřejné kontroly a není nutné zavádět povinnost předávat informace orgánu státní správy. Povinnost se zavádí pro právní formy organizací, jimiž jsou obecně prospěšné společnosti a spolky. Některé obecně prospěšné společnosti a spolky mají obraty opravdu v milionech, možná v desítkách milionů eur a je potřeba [[vědět]], odkud tyto peníze získávají, v čí prospěch tady pracují. Zákon 248/1995 Sb., o obecně prospěšných společnostech byl od 1. ledna 2014 zrušen a není možné zakládat nové společnosti. Nicméně obecně prospěšné společnosti stále existují a řídí se novým občanským zákoníkem, když mohou i nadále fungovat podle citovaného zrušeného zákona, a proto se navrhuje, aby se na ně povinnost transparentních účtů také vztahovala. Vzhledem ke skutečnosti, že obecně prospěšné společnosti nemají v novém občanském zákoníku zvláštní úpravu s výjimkou přechodných ustanovení, byla zvolena legislativní úprava, že nové znění se vkládá do obecných ustanovení upravujících spolky. Zákon nestanoví povinnost zřídit si účet pro další typy neziskových organizací, například pro církevní a školské právnické osoby, nadace či nadační fondy, přičemž není vyloučeno, aby si daný účet dobrovolně otevřely. Nová povinnost zveřejňovat přijaté platby se nevztahuje na členské příspěvky a obdobné pravidelné platby, které hradí zahraniční členové za účast ve spolku. Úprava primárně nesměřuje na zájmové organizace, které jsou založeny výhradně na členském principu a které jsou v českém neziskovém sektoru nejpočetnější, například myslivecká jednota, Sokol, zájmoví sběratelé a další, z nichž některé mohou mít také zahraniční členy. Na tyto spolky neziskovky se samozřejmě tento návrh zákona nevztahuje. Navrhovaná právní úprava nemá bezprostřední ani následné dopady na rovnost mužů a žen a nevede k diskriminaci jednoho z pohlaví, neboť nijak nerozlišuje ani nezvýhodňuje jedno z pohlaví a nestanoví pro něj odlišné podmínky. Návrh zákona je v souladu s ústavním pořádkem atd., nemá žádné dopady na osoby se zdravotním postižením, na národnostní menšiny, prostě na nikoho. Navrhovaná úprava nebude mít žádný dopad na státní či veřejné rozpočty, rovněž nebude mít dopad na podnikatelské prostředí. Transparentní účty jsou již v nabídce tuzemských bank. Navrhovaná právní úprava nebude mít žádné sociální dopady stejně jako dopady na rodiny či specifické skupiny obyvatel - osoby sociálně slabé, osoby se zdravotním postižením, národnostní menšiny atp. - ani dopady na životní prostředí či obranu státu. Prostě nebude mít dopad vůbec na nikoho, kromě těch neziskových organizací, u kterých proběhne veřejná kontrola. Právní úprava eliminuje dopad na ochranu osobních údajů, neboť na transparentním účtu nebudou evidovány příspěvky tuzemských členů spolku, aby nebyly identifikovány osoby, které jsou jeho členy, čímž by mohlo dojít k porušení zákona o ochraně osobních údajů stejně jako povinnosti spolku nezveřejňovat seznam svých členů. Při platbě na transparentní účet by měl být plátce vždy předem informován o tom, že platbu činí na transparentní účet a že jeho osobní údaje budou zveřejněny, přičemž s ohledem na obecnou znalost institutu transparentního účtu postačí, pokud k číslu účtu bude vždy doplněna informace o tom, že se jedná o transparentní účet. Navrhovaná právní úprava posiluje boj státu s korupcí, když zavádí transparentní účty pro subjekty, u nichž tato povinnost dosud neexistovala. Jejich zavedením bude posílena kontrola zahraničního zdroje, odkud byly peněžní prostředky připsány na účet povinného subjektu. Navrhuje se zavedení transparentních účtů pro neziskové organizace, které nejsou primárně založeny na zájmovém členském principu, aby veřejnost mohla kontrolovat původ peněžních prostředků, které jsou zasílány na jejich činnost ze zahraničí. Veškeré příjmy ze zahraničí mohou organizace přijímat pouze bezhotovostním převodem. Povinnost transparentních účtů se vztahuje na příjmy přesahující částku 5 000 eur nebo její ekvivalent v jiné měně. Pak je tady samozřejmě nějaká účinnost. Tak to by, paní předsedající, byly dva zákony, které jsem navrhoval, a já doufám, že jste si je poznamenala.
Pane předsedo, děkuji, poznamenala jsem si je, nicméně pro upřesnění bych potřebovala znát čísla sněmovních tisků. Navrhujete tedy, jestli jsem správně pochopila, projednávání dvou návrhů zákona. [[Poslanec Fiala: Ano, je to tak.]] A máte při ruce čísla sněmovních tisků, abychom to správně zaznamenali?
To nemám, ale můžu vám je dodatečně doplnit.
Ano, děkuji.
A tím, že jsem skončil tyto dva zákony, blíží se půlnoc, tak já bych vás požádal o procedurální hlasování, že bychom odložili projednávání... Přerušení schůze, přerušení schůze do 1. září 2022. Prosím, abyste nechala hlasovat bezprostředně.
Ano, děkuji za návrh, pane předsedo. Hlásí se s protinávrhem, předpokládám, pan předseda Marek Výborný.
Krásný podvečer, milé kolegyně, milí kolegové. Já jsem zde zaregistroval návrh pana předsedy Fialy, Radima Fialy, předsedy poslaneckého klubu SPD. Přesto jsem přesvědčen, a hovořím zde za poslanecké kluby všech pěti stran vládní koalice, že ten jeden bod, který jsme navrhli na jednání této schůze, tedy novelu pandemického zákona, který byl schválen již předchozí vládou, když tady vidím paní předsedkyni Schillerovou, tak že si zaslouží naši pozornost. A pokud jsme mu dnes již věnovali... Třináct hodin času, děkuji panu vicepremiérovi, přece jen v tomto pozdním čase se dopočítat není úplně jednoduché, tak že si tento návrh zákona zaslouží doprojednání, a to jak dnes, tak i den následující. A já si dovoluji tedy dát tímto procedurální protinávrh a poprosím paní místopředsedkyni, aby o něm dala bezprostředně hlasovat, a to že v tuto chvíli v okamžiku, kdy jsme v rozpravě o návrhu programu, přerušíme do 23.59 hodin. Děkuji.
Ano, děkuji za návrh a zagonguji. Máme zde dva návrhy na přerušení schůze. A v tomto okamžiku slyším, že je zde návrh na odhlášení. Všechny vás odhlásím, prosím, přihlaste se znovu svými identifikačními kartami. Až se ustálí počet přihlášených, tak budeme hlasovat. Nicméně ještě předtím přečtu omluvy. Omlouvá se pan poslanec Jakub Janda od 19.30 do konce jednacího dne ze zdravotních důvodů, dále paní předsedkyně Markéta Pekarová Adamová 2. 2. do konce jednacího dne a paní poslankyně Milada Voborská od 24 hodin do 12 hodin z pracovních důvodů. Dále zde máme ještě omluvu pana poslance Pavla Bělobrádka ve dnech 2. a 3. 2. z důvodu nemoci, dále paní poslankyně Věra Adámková 1. 2. mezi 23. hodinou a 24. hodinou z pracovních důvodů, dále paní poslankyně Adámková ještě jednou 2. 2. mezi 24. a 13. hodinou z pracovních důvodů. A potom zde máme omluvení pana předsedy vlády Petra Fialy z jednání Poslanecké sněmovny 1. a 2. února od 22.45 hodin do konce jednacího dne z pracovních důvodů. Přečetla jsem omluvy a nyní můžeme zahájit hlasování. Ještě se nám hlásí s přednostním právem paní předsedkyně Alena Schillerová. Prosím.