Poštovani gospodine predsedniče, poštovani narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, Demokratska stranka smatra da je donošenje seta ovih zakona, naročito zakona o zaštiti životne sredine, prilika da se uredi jedno pitanje od vitalnog državnog interesa, a to pitanje predstavlja način korišćenja prirodnih resursa i prirodnih dobara. U predloženom tekstu zakona kao način na koji bi ovaj sistem trebalo da bude uređen utvrđeno je da bi nadležno ministarstvo trebalo da daje odobrenje za korišćenje, a da ministarstvo nadležno za zaštitu životne sredine da daje saglasnost, dakle da donese jednu odluku u kojoj bi, između ostalog, bila utvrđena i mera održivog korišćenja prirodnih resursa. I to je tema. Dakle - utvrđivanje mere korišćenja prirodnih resursa. Stanovište Demokratske stranke je da bi ova mera korišćenja prirodnih resursa u ovom zakonu trebalo da bude na precizniji način utvrđena. Ranije, u toku jučerašnjeg dana, amandmanom na član 11. odnosnom predlogom da se posle člana 11. doda član 11a bliže je utvrđeno, odnosno predlogom Demokratske stranke određeno šta bi to ministarstvo nadležno za poslove zaštite životne sredine trebalo da čini, a da bismo prirodne resurse u državi Srbiji, to su kamen, šljunak, voda, rude itd. imali pod striktnom državnom kontrolom i da bi država imala mogućnost da određuje pravu meru korišćenja prirodnih resursa, da to ne bi bilo samo prirodno bogatstvo ove generacije već i našeg potomstva. Naravno da je suština u izradi bilansa, u izradi projekcija dinamičkog korišćenja prirodnih resursa, u izradi katastara i svega onoga što bi tehnički trebalo da bude potpora da bismo utvrdili sa kojim količinama raspolažemo i kako bi to što nam je priroda dala mogli da koristimo na najbolji mogući način. Predlog Demokratske stranke je da ministarstvo nadležno za poslove zaštite životne sredine daje dozvolu i da u toj dozvoli bude utvrđeno precizno - bilans, odnosno uslovi, obim i dinamika korišćenja prirodnih resursa ili dobara u skladu sa ustanovljenim bilansima, popisima, standardima i normativima koje smo mi predložili u članu 11a. Još jednom želim da kažem da je ovo jedinstvena prilika da država Srbija, putem ovog zakona, ustanovi jedan jasan i efikasan instrument. Primenom kog instrumenta, dakle ove norme, bi bile sprečene zloupotrebe koje se dešavaju naročito u poslednjoj deceniji HH veka, a u nešto manjoj meri i danas, u eksploataciji kamena, šljunka, vode i drugih prirodnih resursa, da bi, dakle, država, preko nadležnog ministarstva i inspekcija, koje su pod ovim ministarstvom, bila u prilici da kontroliše korišćenje prirodnih dobara. Pozivam vas da svi zajedno, kao parlament, na jednom pitanju koje nije pitanje dnevne politike, već je pitanje državne strategije, zauzmemo jedinstvenu poziciju i da ne propustimo priliku da, usvajajući ovaj amandman, dođemo u mogućnost kao država da zaštitimo ono što predstavlja fundament našeg nacionalnog bogatstva, što predstavlja temelj moći naše države i moći naše nacije. U nadi da ćemo uspeti da pridobijemo pre svega ministarstvo i resornog ministra za ovaj svoj predlog, a onda i parlamentarnu većinu, pozivam vas da glasate za ovaj amandman. Hvala.
Hvala vama. Da li još neko želi reč o amandmanu gospođe Čomić? Izvolite, reč ima ministar Popović.
Dakle, velike suštinske razlike, generalno što se tiče najvećeg broja amandmana, i onoga što je Vlada predložila u ovom zakonu, zapravo i nema. Članovi 15a, 15b i 15v, pri čemu je ovo pravi amandman na član 15v a ne ono što je juče čitano kao amandman na član 13, i pročitano - 15v, će jednostavno biti uređeno zakonima o posebnim resursima, a održivo korišćenje - zbog toga i radimo sistem integrisanih dozvola. Dakle, ono što je 2002. godine bilo u pravilniku, sada je posebni zakon. Više puta smo u petak i u ponedeljak diskutovali o tome - trebaju li posebni zakoni ili pravilnici. Tu nam se mišljenja nešto razlikuju izgleda. Ali, što se tiče članova 15a, 15b i 15v sasvim je jasno, u skladu sa direktivom Evropske zajednice 1996/61 idemo na integrisanu dozvolu. Ona uključuje uslove i mere za održivo korišćenje prirodnih resursa i dobara i to je zakon o kome je rasprava završena i u načelu i u pojedinostima. Rešenje 15g sadržano je u članu 27. Predloga zakona, a rešenje 15d u članu 28. Predloga zakona. Vlada smatra da je rešenje 15đ u suprotnosti sa omnibus zakonom, a što se tiče rešenja 15e ono je sadržano u članu 12. Predloga zakona. Smatramo da je najveći deo ove materije realno već u zakonu obrađen i pozivam sve narodne poslanike da kod glasanja, pošto govorimo o pitanjima koja su od suštinskog značaja za našu zemlju, pročitaju zakon, pročitaju amandmane, pročitaju obrazloženje Vlade i, bez obzira na stranačke razlike, zauzmu stav. Drago mi je da sam čuo i nešto drugačije mišljenje od mišljenja iznesenog juče. Juče smo svi govorili da nož i pogača ne treba da budu u istim rukama, ako me sećanje ne vara. Sada smo čuli stanovište da ministarstvo nadležno za poslove zaštite životne sredine treba da izdaje dozvole i tu jeste koncepcijska razlika. Mislim da se oko samog teksta u amandmanu 15 koji je pokriven ovim i drugim zakonima veoma malo razlikujemo, ali koncepcijski oko toga da li nož i pogača treba ili ne treba da budu u istim rukama se razlikujemo jako. Mi mislimo da ne treba da budu. Očigledno postoji drugačiji koncept koji je potpuno legitiman, ali se Vlada sa tim konceptom ne slaže.
Odbor za zaštitu životne sredine podneo je amandman na član 15. Pošto je predstavnik predlagača prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Narodni poslanik Gordana Čomić podnela je amandman kojim je predložila da se posle člana 15 doda sedam novih naslova i članova. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Živković.
Poštovani gospodine predsedniče, uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa DS – Boris Tadić podnela je amandman da se posle člana 15. doda sedam novih naslova i članovi koji glase: ''Zahtev za izdavanje dozvole za održivo korišćenje''. Naravno, amandmane neću čitati, nego samo naslove. Zatim, član 15b ispred koga stoji naslov – Sadržina dozvole za održivo korišćenje. Član 15v ispred koga je naslov – Preispitivanje i prestanak važenja i oduzimanje dozvole za održivo korišćenje. Član 15g sa nadnaslovom – Dozvola za skupljanje, odnosno korišćenje i promet određenih vrsta divlje flore i faune. Član 15d – Registar izdatih dozvola. Član 15đ – Ovlašćenje autonomne pokrajine i jedinice lokalne samouprave. Član 15e – Ograničenje obima korišćenja. Ideja DS jeste da ovaj zakon ne treba da samo štiti životnu sredinu i vrši prevenciju u smislu njene zaštite, nego da se članovima zakona, u okviru ovog zakona, obezbedi upravljanje prirodnim resursima. Moramo da priznamo da jedan broj članova ovog zakona sadrži deo te ideje, ali mi najpoštenije i najiskrenije želimo da poboljšamo ovaj zakon i zbog toga smo intervenisali sa ovolikim brojem amandmana. Lepo je to što smo čuli od gospodina ministra da je on sa ovim setom amandmana koji se tiču dodatka jednog broja članova posle člana 15, u suštini je saglasan i da oni preciznije, nego što je to predviđeno članom 15, definišu izdavanje dozvola. Zbog toga ne vidim razlog da ti amandmani ne budu usvojeni, ako se i Vlada slaže sa konceptom koji prati ove amandmane koje smo mi podneli. Imam utisak da se u nečemu i ne razumemo. Smatramo da Ministarstvo za zaštitu životne sredine, sticajem okolnosti, ono se sada zove Ministarstvo za nauku i zaštitu životne sredine, ali mi smatramo da ono treba da se brine i o prirodnim resursima. Ali, kompletno prirodnim resursima i da propisuje uslove za korišćenje prirodnih resursa. Oni koji se bave eksploatacijom, odnosno resorna, odnosno sektorska ministarstva, treba da daju dozvole za korišćenje. U tome je samo razlika između naših stavova. To je moj lični utisak, da se radi o jednom nerazumevanju. Zbog toga mislim da bismo usvajanjem ova dva amandmana i ovih članova koji predstavljaju dodatak, u suštini, bolje ostvarivali funkciju, ne samo zaštite nego upravljanja našim prirodnim resursima i ostvarili ono što je, uveren sam u to, zajednička namera da obezbedimo uslove za održivi razvoj. Zbog toga pozivam uvažene koleginice i kolege narodne poslanike da podrže ova dva amandmana i, naravno, čitav set amandmana koji je predložila DS, jer se time brani jedna koncepcija. Mislim da ona u odnosu na koncept koji je ponuđen ovim zakonom predstavlja jedan iskorak. Neko će možda reći mali, a mi smatramo da je značajan. Nije sada o tome reč. Reč je o tome da mi zaista dobijamo jedan kvalitetan zakon kojim ćemo zaštititi naše resurse, jer smo i u plenarnoj raspravi rekli da ima puno problema u tome što se naši resursi eksploatišu i to najčešće vrlo surovo. To mi ne smemo dozvoliti, jer je to naše zajedničko dobro koje treba da ostavimo i narednim generacijama i moramo obezbediti ono za šta se svi zalažemo, a to je održivi razvoj. Na kraju, sve pozivam da glasaju za ove amandmane, a nadam se da će Vlada ipak podržati amandmane i sugerisati skupštinskoj većini da glasaju za njih. Hvala.
Da li još neko želi reč o amandmanu gospođe Čomić? (Da.) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Radosavljević. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, gospodine ministre, mislim da je i gospodin Živković otprilike rekao šta je ono što DS želi ovim amandmanima. Ovih sedam članova ima za cilj da operacionalizujemo kako se to...
Izvinite, gospodine Radosavljeviću. Neću trpeti nikakva dobacivanja, u skladu sa Poslovnikom, dozvolite poslaniku da se obrati. Izvolite, gospodine Radosavljeviću.
Zahvaljujem. Znači, sa nivoa tog deklarativnog dela, kao što stoji u Predlogu zakona, ovim amandmanima, pre svega, želimo da utvrdimo kako se daju dozvole, između ostalog, koliko prirodnog resursa može da se koristi, plan korišćenja prirodnih resursa ili dobara. Dozvola treba da predstavlja mogućnost da se zbog toga što nekih resursa ima jako malo, npr. podzemnih voda na određenim lokacijama, da se i njihova upotreba u tom delu ograniči. Suština naših amandmana je da bi se dobilo od strane ministarstva mogućnost da vrši kontrolu koliko se koristi šljunka, koliko se kopa kamena u kamenolomu, da se zabranjuje i kažnjava, preispituje, odnosno oduzimaju određene dozvole. Ministar nam je juče zamenom teza pokušao da objasni kako se ovim zakonom konkretno odvaja, što kaže malopre, nož od pogače. Mi mislimo da to ovaj zakon nije precizirao, pa upravo zato želimo da amandmanima napravimo jasnu podelu u tom delu koji se tiče same nadležnosti. Onaj ko koristi resurse i ministarstvo koje daje dozvole na ekonomskom principu ne bi smeli da budu u kontroli te inspekcije. Znači, da li se tiče rudarske, da li se tiče šumarske, vodoprivredne, već inspekcije koja treba da brine pre svega o resursima i njihovoj održivosti. To je ona inspekcija životne sredine. Smatramo da su amandmani zapravo poboljšanje postojećeg teksta. To je ono što smo govorili u načelnoj raspravi, to je ono za šta se ovim amandmanima konkretno i zalažemo. Hvala.
Da li još neko želi reč o amandmanu gospođe Čomić? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milan Stanimirović.
Poštovani gospodine predsedniče, gospodine ministre, poštovane kolege poslanici, želim da pojačam zahtev da se prihvati ovaj amandman da se posle člana 15. doda sedam novih naslova i članova, koji uređuju "zahtev za izdavanje dozvole za održivo korišćenje". O čemu se radi? Da prevedemo na jezik koji je razumljiviji građanima Srbije. Ovim amandmanom predlaže se uvođenje dozvole. Ovde se, faktički, određuješta zahtev za izdavanje dozvole za održivo korišćenje treba da sadrži. Predlaže se uvođenje dozvole za održivo korišćenje resursa, dakle, pisanog papira, o načinu, da li se i kako može vaditi kamen iz kamenoloma; da li se i kako i koliko mogu seći šume; da li se i kako i koliko mogu pecati ribe ili vaditi kavijara; da li se i kako može vaditi ruda; da li se i koliko mogu iscrpljivati podzemne i mineralne vode? Uzgred, da li neko neprihvatanje ovih amandmana upravo štiti to što neki misle da se eksploataciono pravo kupuje? Da li se, kako i koliko može vaditi šljunak, a da se ne poremete korita naših reka? Predlagač zakona, to smo čuli i u odgovoru od resornog ministra juče, opredelio se deklarativno za očuvanje prirodnih resursa, ali nije propisao kako. Ova dozvola bi upravo bila instrument da se to operacionalizuje. Dakle, bez usvojenog ovog amandmana, važeći Zakon o koncesijama ostaje bez pravila kako se mogu davati prirodni resursi pod koncesiju. Zato ovim amandmanom predlažemo dozvolu i način dobijanja dozvole za održivo korišćenje prirodnih resursa i dobara. Još da podvučem važnost ove dozvole i ovog amandmana za prirodna dobra. Bez propisane dozvole, koja daje uslove ekološki održivog korišćenja prirodnih dobara, propustili bi mogućnost da uredimo situaciju i u našim nacionalnim parkovima, rezervatu biosfere, kao što je Golija, drugim zaštićenim prirodnim dobrima: Obedska bara, Stara planina, Deliblatska peščara itd. Poštovani poslanici, pitamo se kome ne odgovara da se prihvati ovaj amandman DS - Boris Tadić. Građanima Srbije sigurno ne.
Ministar Popović.
Pošto sam već diskutovao po pitanju oba amandmana na član 15, rekao sam ono što Vlada misli i na čemu Vlada stoji. Govorio sam to u petak, govorio sam juče, svi budući zakoni koji se budu donosili, bez obzira na oblast, ako imaju bilo kakvu vrstu interakcije ili uzajamnog dejstva, da kažem na srpskom, sa životnom sredinom, biće rađeni i moraju da poštuju principe sadržane u ovom zakonu. To je prvo. Drugo, pozivam sve narodne poslanike da u narednim danima pročitaju stenografske beleške sa današnjeg zasedanja Skupštine i da pogledaju za šta su se poslanici opozicije, koji su govorili pre mene, zalagali. Videćete kontradiktornost. Jedni govore da treba ovo ministarstvo, zaduženo za poslove životne sredine, da izdaje dozvole, a drugi kažu - saglasnost je u redu. Moram da kažem da se slažem sa onim što je rekao cenjeni gospodin prof. Živković. Ostajem pri tome i Vlada ostaje pri tome da velike razlike nema. Ova rešenja su sadržana u drugim članovima. Neću koristiti velike reči, opozicija ih je koristila prethodnih dana, ali s obzirom da je cenjeni gospodin Radosavljević spomenuo zamenu teza. On je juče govorio o potrebi da se pravilnicima urede oblasti koje se sada uređuju zakonima. Sada ću vam pročitati pismo od 7.4.2003. godine, potpisala je bivša ministarka gospođa Mihajlov gospodinu Slavku Bogdanoviću. Predmet je: primedbe na radni tekst pravilnika o proceni uticaja na životnu sredinu i pravilnika o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine. Tačka 2) kaže: "Pravilnicima se, s jedne strane, uređuju pitanja koja ne mogu biti uređivana pravilnikom, već isključivo zakonom". Toliko o pravilnicima i o zakonu i o tome šta se čak i nekada mislilo o pitanju uređivanja ovih materija pravilnikom.
Još neko o amandmanu gospođe Čomić? (Ne.) Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Narodni poslanik Gordana Čomić podnela je amandman na naslov iznad člana 21. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Gordana Čomić podnela je amandman kojim je predložila da se posle člana 21. doda novi naslov i član 21a. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Da, gospodin Živković.
Poštovani gospodine predsedniče, uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa DS predložila je amandman da se posle člana 21. dodaje novi naslov koji glasi: "Supstitucija prirodnih resursa", i član 21a. Pošto je kratak član i samo je jedan dodatak, dozvolite da pročitam. Dakle, član 21a glasi: "Radi zaštite nedostajućih prirodnih resursa i geoprostornih celina značajnih za životnu sredinu, Vlada Republike Srbije, a za teritoriju Autonomne Pokrajine i Izvršno veće Autonomne Pokrajine, donosi plan ograničenog korišćenja, kojim se obezbeđuju uslovi za postepenu supstituciju prirodnih resursa i materijala (šljunak, pesak, ukrasni kamen, voda za piće, kvalitetno drvo, glina i dr.) odgovarajućim sekundarnim sirovinama iz procesa reciklaže ili drugim prirodnim sirovinama i materijalima odgovarajućih tehničkih, fizičko-hemijskih i drugih karakteristika i svojstava (kameni granulati, beton, betonsko gvožđe, gumeni granulati, tehnička voda, tehničko drvo, kompozitni materijali i drugo) u skladu sa posebnim zakonom". Dakle, u skladu sa koncepcijom koju želimo da ovde afirmišemo i za koju tražimo podršku uvaženih narodnih poslanika, a tiče se kompletnog upravljanja prirodnim resursima, mi smo predložili ovaj član. On je deo jedne iste koncepcije. Smatramo da je ovaj amandman veoma važan i da podržava, između ostalog, i razvoj energetike. Mi smo pre nekoliko meseci usvojili Zakon o energetici. Tamo ima članova koji jako dobro sagledavaju korišćenje prirodnih resursa, između ostalog, korišćenje obnovljivih izvora i insistiranje na savremenim tehnologijama koje, takođe, doprinosi racionalnijem korišćenju naših prirodnih bogatstava, a to znači i manjem zagađenju, a i stvaranju uslova za održivi razvoj. Dakle, mi već stvaramo jednu bazu u zakonima koji će obezbediti realizaciju koncepta, čiji deo treba da predstavlja i zakon koji ćemo, nadam se, usvojiti. Naravno, kao što sam i u petak rekao, naš odnos prema Zakonu o zaštiti životne sredine zavisiće i od odnosa poslanika prema našim amandmanima. Mi smatramo da najveći broj tih amandmana zaslužuje podršku, jer na taj način štitimo vrednosti koje su zajedničke.
Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo poslanici, uvaženi gospodine ministre, frakcija Borisa Tadića u DS još jednom je pokazala da ne ume da čita zakon. Ovaj amandman je potpuno nepotreban, ali kao i većina drugih propusta koje su napravili juče pokazujući da ne znaju hemiju, srpski jezik, izvornu autohtonost, integralnost, integraljenje, znači i matematiku. Oni nisu pročitali član 12. zakona, gde se definiše postojanje strateškog dokumenta - nacionalne strategije održivog korišćenja prirodnih resursa i dobara. U članu 12. tačka 7) kaže se da se ovde određuju uslovi za postepenu supstituciju prirodnih resursa, o čemu govori amandman na član 21, a u pretposlednjom pasusu se definiše: "Ako se iz podataka o realizaciji Nacionalne strategije utvrdi da se korišćenjem prirodnih bogatstava značajno ugrožava prirodna ravnoteža ekosistema, Vlada može, na predlog ministarstva nadležnog za zaštitu životne sredine ili drugog ministarstva, privremeno ograničiti obim korišćenja prirodnih vrednosti na određenom području". Znači, član 12. Zakona o zaštiti životne sredine, koji će biti usvojen u ovoj skupštini, definiše ovu oblast i amandman na član 21. je potpuno nepotreban.
Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 26. amandman je podnela poslanik Gordana Čomić. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 27. amandman je podnela poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Leila Ruždić-Trifunović.
Na član 27. amandman je podnela poslanička grupa DS-a i predložila, dakle, član 27. se odnosi na zaštitu i korišćenje flore i faune, da se stav 3. ovog člana briše. Stav 4. menja se i glasi: "Čuvanje i zaštita životinja, kućnih ljubimaca, reguliše se posebnim zakonom". Mi smo ovo predložili iz razloga što građani svih naših gradova znaju koji je problem sa psima lutalicama. Potrebno je se uredi odnos prema kućnim ljubimcima zakonom koji će posebno verovatno u ovoj skupštini biti predložen, a predložiće ga poslanička grupa DS-a, ako to ne učini Vlada, jer mislimo da je neophodno da se ti odnosi urede, jer sve do sada što se u velikim gradovima preduzimalo po pitanju lutalica pokazalo se prilično neefikasnim. Smatramo da treba da se promeni pristup i kao polazna tačka neophodan je zakon za držanje kućnih ljubimaca da bi se postepeno postiglo to da se smanji broj lutalica, jer mislimo da je to u neposrednoj vezi. Zakonom za čiji pravni osnov predlažemo ovaj amandman biće posle lako uređivati te odnose. Mi smo predložili amandman na član 119. kojim ovo što tražimo da se briše predviđamo u tom amandmanu, tako da su nam ta dva amandmana potpuno vezana i pretpostavljamo da će ih Vlada, ako bude ovako posmatrala, usvojiti. Mislim da usvajanjem ovih amandmana, to će biti u korist boljeg života građana Srbije. Hvala.
Reč ima ministar Popović.
Nije uopšte sporno, mislim na oblast čuvanja i na zaštitu kućnih ljubimaca, to treba da bude regulisano posebnim zakonom i zato u ovom zakonu postoji član 10. gde se ostavlja mogućnost da se i drugim zakonima uredi oblast ili podoblast zaštite životne sredine. Članom 10. verujemo da je to pokriveno, svakako bi bilo dobrodošlo da poslanička grupa DS izađe sa predlogom, jer ispred nas je mnogo posla, a ovo je zajednička zemlja i treba zajedno da radimo. Međutim, postoji problem sa vezom ovog amandmana i amandman na član 119. Naime, članu 119. se odnosi na prekršaje, a ne može se nešto sankcionisati prekršajima ako prethodno nije uređeno zakonom. Dakle, DS traži, odnosno poslanička grupa traži da se izbriše stav i kaže - zabranjeno je uništavati, kidati i na drugi način opustošiti divlju floru, odnosno uništavati i razarati njena staništa. Dakle, to je predlog, odnosno deo ovog amandmana i zbog toga mi to ne možemo da prihvatimo.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 29. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milan Stanimirović.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, poštovane kolege poslanici, mislio sam da se ne javljam po ovom amandmanu, ali me je na neki način iritiralo javljanje prethodnog kolege, mislim da je iz poslaničke grupe G17 plus. Dakle, mi smo juče raspravljali ovde radi tačnijeg prevoda engleske reči – integral (integral), a ne integrejtid (integrated) kao što je juče rekao aktuelni ministar Popović. Dakle, po Vujakliji šta znači integralan i šta znači integrirati, a ja ne bih sada ponavljao ta objašnjenja, a ovde se celovito pristupa životnoj sredinu i slušajući ko bolje prevodi sa engleskog jezika, da smo sada u prilici da korigujemo amandman tražili bi da stoji - celovita kontrola i prevencija zagađenja, tako da bi to bilo prevedeno na srpski jezik. Ovo je odgovor gospodinu. Sada govorimo o ovom amandmanu i opet ću se osvrnuti na izlaganje, dakle, u članu 29. reči: "opasnim materijama" zamenjuju se rečju: "hemikalijama" u odgovarajućem padežu. Ovim amandmanom se vrši usaglašavanje sa direktivama Evropske unije. Sada ću biti zaista primoran da dam objašnjenje zašto smo podneli ovaj amandman, odnosno narodni poslanik Gordana Čomić u ime poslaničke grupe DS - Boris Tadić. Dakle, definicija "opasnih materija" nije usklađena sa direktivama 67/548 ili 92/32, gde je tačno definisano šta su to opasne supstance i preparati. Takođe je spomenuto da su opasne supstance hemikalije, a nigde nije objašnjeno šta je to hemikalija. Hemikalije su supstance i preparati, a onda su supstance elementi ili jedinjenja sa aditivima itd, a preparati mešavina supstanci. Dalje, treba objasniti šta su to opasne supstance i preparati i hemikalije, nabrojati sve kategorije, opasnosti i objasniti kako je to gore napisano u pomenutim direktivama. Dakle, ne stoji ono što je predstavnik poslaničke grupe G17 plus rekao za ovom govornicom i tražim da se ovaj amandman na član 29. poslaničke grupe DS - Boris Tadić prihvati.
Reč ima narodni poslanik Ivan Živadinović.
Uvaženi kolega Stanimiroviću, pored toga što sam poslanik G17 plus, ja sam i hemičar. Pošto u ovom članu kažete da reč "opasne materije" treba da se zameni rečju hemikalije i pozivate se na neke direktive, ja ću vam reći da su te direktive odavno van upotrebe i da se mi iz razloga neprihvatanja ovog amandmana pozivamo na direktivu Evropske unije, znači, EZ 96/92 o industrijskim udesima, gde su ove definicije precizno izvedene. Za vašu informaciju, hemikalija je i natrijumhlorid, poznatija kao kuhinjska so i kao kalcijumhlorid, i šećer, a poslanička grupa DS ima veliko iskustvo u radu sa šećerom. Dakle, hemikalija i voda, ali opasne hemikalije su nešto drugo. Voda može biti smrtonosna ako popijete 12 litara u roku od sat vremena, ali ovde se misli na neke mnogo opasnije hemikalije i mi ćemo ostati pri ovoj konstataciji - opasne materije.
Na član 33. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 34. amandman je podnela narodni poslanik Miloje Savić. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 36. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Radosavljević.
Gospodine ministre, u vezi člana 36, želimo pre svega da decidirano stoji, a ne samo da se podrazumeva ribarstvo i lovstvo. Znači, činimo pre svega napor da se problemi tipa balkanskih ptica reši, a želim da podsetim da je izvoz, pa i zaštićenih ptica bio do polovine 2003. godine u nadležnosti savezne države i da je tadašnja savezna vlada, koja je na granici bila, zaposlila i brojevima i slovima nula ekoloških inspektora da to kontrolišu. Ne možemo reći da je za to odgovorna bila prethodna vlada, s obzirom da je jako kratak vremenski period posle toga koji je Vlada imala, ali su stvari svakako počele nakon toga da se menjaju. Mi želimo ovim amandmanom jednostavno da to i preciziramo, da ostavimo prostor da sadašnje ministarstvo i sadašnja Vlada zaista svoj posao rade na način na koji to i treba da se radi i da ovim amandmanom pre svega omogućimo da se ovaj problem i sistemski reši. Da iskoristim priliku, malopre je ministar pomenuo, ne želim da repliciram, ali još jednom želim da definišemo jasan stav Demokratske stranke o pitanjima koja smo pomenuli pre pola sata. Mi insistiramo na tome da ministarstvo daje dozvole na ekonomskom principu, ali isto tako da ne bude u kontrolu bilo koje inspekcije. To je ono što smatramo kao suštinski problem i kao suštinsku zamerku i oko tih koncepata se očito razlikujemo.
Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 37. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 38. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Milan Stanimirović.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, poštovane kolege narodni poslanici, narodna poslanica Gordana Čomić podnela je amandman da se u članu 38. dodaje stav 4. koji glasi: "Organizacije koje imaju izrađenu procenu opasnosti od udesa ne moraju da rade novu ukoliko nisu imale proširenje kapaciteta ili druge izmene od značaja". Ovim amandmanom bi se izbeglo dodatno administriranje i doprinelo efikasnosti izgradnje sistema zaštite životne sredine. Ne želim više da uzimam vreme oko ovog amandmana, samo da kažem gospodinu Živadinoviću kao hemičaru, zaista nismo znali da su so i šećer u tolikoj meri opasne materije, ali zaista šećer može biti vrlo opasna materija s obzirom da je verovatno porastao gospodinu Labusu kada je morao u svojoj kući da prima ove iz Apurne, pa je napravljeno čitavo zamešateljstvo oko privatizacije "Knjaza Miloša". Koliko je šećer opasan svedoči i to da je zbog tog šećera, a u potpunosti nije ni definisana uloga gospodina Labusa koji je tada bio ministar za ekonomske odnose sa inostranstvom na saveznom nivou kada se upravo to događalo, da je eto recimo zbog tog šećera srčani udar doživeo i predsednik Komisije za hartije od vrednosti, gospodin Štimac. Zaista, šećer zna biti vrlo opasna materija.
Apurna ne proizvodi šećer, koliko znam. Oni se bave drugim stvarima. Reč ima narodni poslanik Ivan Živadinović.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo poslanici, gospodine ministre, uvaženi kolega Stanimiroviću, frakcija Boris Tadić u Demokratskoj stranci ponovo pravi grešku. Ne možemo da prihvatimo amandman iz više razloga, a jedan od tih je što organizacije koje rade procenu od udesa izrađuju plan zaštite od udesa koji se ažurira ili revidira najmanje svake tri godine. U skladu sa promenama u radu, poslovanju, primeni tehnologije ili obavljanju aktivnosti dužne su da revidiraju izveštaj o stanju sigurnosti najmanje svakih pet godina. Vidi se da opet niste čitali zakon. Niko ne može da dobije doživotnu procenu od uticaja i da posle menja način poslovanja i tehnologije. Mi to nećemo dozvoliti. Svake tri godine, a ako bude bilo potrebe promenićemo ovo da bude i češće da bi građani Srbije bili zaštićeni. Još jednom da vas podsetim, niste slušali ono o čemu sam ja pričao. Prethodni amandman se odnosio na definiciju hemikalije i opasne materije. Tada nisam rekao da su so i šećer opasne materije. Možda su bile opasne za vas. Gospodin Labus nije u tome učestvovao, a nepristojno je ismevati se zdravstvenom stanju gospodina Štimca, jer je čovek bio u predinfarktnom stanju pre nekoliko dana. Podsetio bih vas da su u toj tzv. aferi učestvovali neki vaši ljudi, pa gospodine Stanimiroviću biće anketni odbor o svemu tome i utvrdićemo činjenično stanje. Ono što mogu da kažem je da profesor Labus nije nikada učestvovao u prodaji firmi za tri evra, i to nekoliko šećerana koje ste vi prodali. Za vreme njegove vlasti i vlasti ove koalicije u Srbiji se ništa neće prodavati za tri evra, nego će doživeti svoju pravu cenu, da li na aukciji ili na tenderu, i trudićemo se da zaštitimo ono što je srpsko.
Reč ima narodni poslanik Milan Stanimirović, po Poslovniku.
Zahvaljujem se gospodinu Živadinoviću. Pogrešno sam protumačen, a gospodin se javio po amandmanu, koliko sam shvatio. Dakle, zahvaljujem se gospodinu Živadinoviću, samo kada on kaže - mi to nećemo prihvatiti, nisam znao da je gospodin Živadinović član Vlade. To bi mogao da prihvatim od gospodina Popovića kao ministra, da izađe i da kaže - mi kao Vlada ne prihvatamo ovaj amandman. Mislio sam da je gospodin Živadinović isto kao i mi narodni poslanik u Skupštini Srbije, a ne Vlada. Sve u svemu, koliko sam shvatio izlaganje gospodina Živadinovića, i šećer je nekako slađi kada se razblaži sa "Knjaz Milošem".
Prvo, gospodin Živadinović kao ovlašćeni predstavnik G17 plus ima pravo da kaže da neće da prihvate, misleći na poslaničku grupu G17 plus, i to je potpuno jasno. Svaki ovlašćeni predstavnik ima pravo da kaže da li će nešto da prihvati ili ne. Kada bi ministar prihvatio to bi bilo sastavni deo zakona, a ovde je reč o glasanju o amandmanu. Druga stvar, naravno kada je reč o šećeru i ostalim stvarima to ćemo da raspravimo drugim povodom, i o Goraždevcu isto što se smenio direktor, a ovde je reč o zakonu o zaštiti životne sredine. Molim vas da se vratimo na taj zakon, a o šećeru, Spensu i ostalom drugim povodom. Reč ima narodni poslanik Ivan Živadinović, replika.
Gospodin Stanimirović se stalno poziva na neke stvari oko šećera i vode. Ja ću vas posle voditi na kafu kada završimo ovu raspravu, ali upoznao bih ovaj cenjeni dom sa još nekim stvarima. Kada sam rekao mi, mislio sam na Narodnu skupštinu Republike Srbije. Gospodine Stanimiroviću, ukoliko poznajete Ustav Srbije i Poslovnik o radu Skupštine znate da Vladu bira Narodna skupština i da ovaj dom stoji iznad Vlade po mnogim pitanjima. Zato kažem mi. Ovaj dom je trebalo da donese zakon o Narodnoj skupštini i nadam se da će uskoro biti donet pa će onda i građani Srbije znati gde je pravo mesto Skupštine Srbije u političkom sistemu ove zemlje. Naravno, ukoliko poslanička grupa Demokratske stranke bude podržala taj zakon, u nekom obliku koji joj bude prihvatljiv, Srbija će napokon imati svoj sistem. To je ono što nama nedostaje. Sada bih se malo osvrnuo na problematiku kojom se bavimo ovih dana. Gospodine Stanimiroviću, gospođa koja vam je pisala amandmane, ne gospođa Čomić pošto je ona sada u Parizu, ima preča posla od rada Skupštine, mislim na gospođu Anđelku Mihajlov. Tražila je da se ovim amandmanima vrati ministarstvu pravo na davanje dozvola za korišćenje prirodnih resursa. Mi to nećemo dozvoliti, mi Narodna skupština. Zašto? Zato što ne može jedan čovek da odlučuje o tome ko će dobiti prava na korišćenje mineralnih voda, kao što je rađeno u prošlom sazivu. Tako gospodine Stanimiroviću odlazeća ministarka 3. februara 2004. godine, pa 25. februara 2004. godine, pa 15. januara 2004. godine, pa onda i 12. januara 2003. godine, ima tu još nekih rešenja, daje rešenje gde se odobrava određenoj kompaniji iz Aranđelovca da eksploatiše 0,42 litra po sekundi mineralne vode itd. To je ovo rešenje. Žao mi je što se kamere nalaze gore, a ne ovde sa strane pa da mogu da to prikažem, ali to je još jedan od načina da se rad Skupštine minimizira, jer stavljate kamare iznad. To je ostalo nasleđeno od prethodne Skupštine. Onda imamo rešenje od 12. januara zavedeno ovde sve gde gospođa daje 13,5 litara u sekundi, pomnožite to sa 48.600 i videćete koliko je to u toku dana. Određenoj firmi iz Debrca, to je potpisano, pa firmi iz Beograda se daje 0,9 litara u sekundi 15.01. za eksploataciju. Znači, Vlada nema nikakvog udela u tome, i to ona Živkovićeva vlada, pa se daje nekoj firmi iz Mionice 60 litara u sekundi puta 48.600, pa firmi iz Kladova se daje pet litara u sekundi pravo eksploatacije, pa firmi iz Bele Palanke 15 litara u sekundi. Bojim se gospodine Stanimiroviću da nisu iz Srbije otišli samo hektolitri, mogli smo da podavimo Srbiju sa ovom vodom, a koliko je država dobila novca od svega toga.
Na član 39. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 42. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Milan Stanimirović.
Gospodine predsedavajući, poštovani gospodine ministre, poštovane kolege narodni poslanici, u članu 42. posle stava 2. dodaje se novi stav 3. koji glasi: "Organ autonomne pokrajine donosi akt o uvođenju posebnih mera ako je zagađenje ograničeno na teritoriju pokrajine". Stav 3. postaje član 4. Ovim amandmanom se vrši usaglašavanje sa važećim propisima o poveravanju određenih poslova pokrajini. Ovaj amandman je takođe potpisala narodni poslanik Gordana Čomić u ime DS – Boris Tadić, kao član Odbora za zaštitu životne sredine i potpisala i napisala u saradnji sa kolegama iz poslaničkog kluba. Malopre smo čuli da gospodin Živadinović nije Vlada, nego Narodna skupština. Narodna skupština to sam ja, a da li gospođa Čomić ima preča posla u Parizu ili ne to je njena stvar. Želim da vam se zahvalim što su građani Srbije mogli da čuju malo više o učešću potpredsednika Vlade, gospodina Labusa, u šećernoj aferi, u aferi oko "Knjaza Miloša", a koliko sam video sada u Masarikovoj, kada sam parkirao auto, čekaju i radnici "Jugoremedije", traže neka svoja prava.
Narodni poslanik Ivan Živadinović. Ministar daje prednost ovlašćenom predstavniku poslaničke grupe G17 plus.
Dame i gospodo narodni poslanici, očigledno me kolega Stanimirović ponovo nije slušao. Nikada nisam rekao ja Narodna skupština, nego sam govorio mi iz Narodne skupštine. Naravno da mi iz Narodne skupštine, tj. vladajuća većina neće prihvatiti ovaj amandman, jer nema nikakve veze sa ovim zakonom. Što se tiče insinuacija koje vi ovde iznosite, gospodin Miroljub Labus je i u protekloj vlasti kada je radio za Saveznu vladu, a i u sadašnjoj vlasti radio samo neke korisne stvari za Srbiju, gospodine Stanimiroviću. Otpis duga prema Pariskom klubu koji je Labus uradio i ono što je Mlađan Dinkić uradio ove godine prema Londonskom klubu je nešto o čemu vi i vaša ekipa možete samo da sanjate. Gospodin Miroljub Labus nije bio umešan u te afere, to sada odgovorno tvrdim pred svima, i nećemo se baviti tim stvarima.
Ministar Popović.
Dame i gospodo poslanici, i ovaj i naredni amandman koji Vlada ne prihvata, ne prihvata iz jednog prostog razloga, jer je u suprotnosti sa Omnibus zakonom, ma šta o njemu DSS mislila, a ne misli ništa dobro, jednostavno oni su nesprovodivi, jer se kose sa Omnibus zakonom.
Da li još neko o ovom amandmanu želi reč? (Ne.) Na član 43. amandman je podnela poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 44. amandman je podnela poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Milan Stanimirović.
Poštovane kolege narodni poslanici, član 44. menja se i glasi: "Ohrabruju se organizacije da primenjuju zahteve regulative EMAS ili standarde ISO 14001 na dobrovoljnoj bazi, radi poboljšanja svog učinka u sistemu zaštite životne sredine". Celo poglavlje Predloga zakona treba značajno izmeniti. Predlog zakona se poziva na regulativu EMAS iz 1993. godine, koja je značajno izmenjena 2001, pa u tom smislu celo poglavlje treba usaglasiti sa direktivom EU. U članu 44. kako je predloženo sadržani su podaci koji mogu da dovedu organizaciju u zabludu. Smisao ovog člana može da bude kao što je navedeno u direktivi, preporuka za učešće u EMAS-u. Šta je EMAS? EMAS je sistem EU za eko-menadžment i proveru. Znači, EMAS je više od ISO standarda 14000. EMAS je dobrovoljna šema, sistem za organizacije koje su voljne da se obavežu na procenu i unapređivanje njegovog funkcionisanja sa stanovišta kriterijuma životne sredine. Ciljevi eko-menadžment sistema EU su promovisanje stalnih unapređenja, učinka, aktivnosti organizacija u životnoj sredini. To se ostvaruje na različite načine. Putem ustanovljavanja i sprovođenja sistema upravljanja u oblasti životne sredine od strane organizacija, putem sistematske, objektivne i periodične procene učinka takvih sistema, kako je opisano aneksom 1 uz EMAS pravilo. Putem pravila o informisanju javnosti o rezultatima takvih aktivnosti u životnoj sredini i otvaranja dijaloga sa javnošću i drugim zainteresovanim stranama i putem aktivnog uključivanja zaposlenih u organizaciju i potrebnu obuku koja će učiniti mogućim aktivno učešće u ustanovljavanju i sprovođenju sistema upravljanja u oblasti životne sredine od strane organizacija, kao što je to određeno aneksom 1 uz EMAS pravila. Praksa je da se EMAS uvodi u zakon tek kada zemlja postane punopravni član EU. Naravno, preduzeća ili organizacije treba da se ohrabruju u načelu da primenjuju zahteve regulative EMAS-a ili EM standarde ISO 14001 na dobrovoljnoj bazi radi poboljšanja ovog učinka. Ovako nije jasno kako će ministar propisivati EMAS znak kada je on za zemlje EU propisan, i mnoge druge stvari nisu jasne. Što je najgore, organizacije to rade zbog određenih pogodnosti na tržištu, ali biće prevarene jer to ministarstvo ne može da im da ovaj znak EMAS-a dokle god nismo članice EU. Našim setom amandmana pokušali smo da predložimo prelaznu i pripremnu fazu kroz nacionalni EMAS, kojim bi se naše firme postepeno prilagođavale standardima EU. Ja dolazim iz grada koji je velika fabrika hrane. Govorio sam već da imamo taj problem velikog Bačkog kanala, čije je zagađenje enormno i zaista je teško kada jedan grad nosi oreol zagađene sredine, a istovremeno je ogroman proizvođač hrane. Dovoljno je da ta velika ogromna najveća septička jama Evrope protiče pored Vrbaskog "Vitala", pa da ne mogu da dobiju ISO standard 14000 i da izvoze u inostranstvo, a da su njihovi kapaciteti dimenzionirani za daleko veću proizvodnju, nego što su to zahtevi našeg uskog tržišta na kome se nalazimo. Znači, treba da izađemo u susret i da pokušamo da na najbolji mogući način pomognemo ovim fabrikama, da se u jedno dogledno vreme pripreme za proizvodnju koja bi omogućila izvoz i na zapadnoevropsko tržište i širom sveta. Isto je i uz prethodni amandman. Radi se, recimo, kada smo već pričali o šećeru i o vrbaskoj šećerani, koja ispušta enormne količine parovoda za vreme kampanje i pogura prema Bečeju ceo taj mulj, morali smo nekoliko puta, tačnije svake godine, da izlovljavamo ribu u onom trianglu, tamo kod Bačkog Gradišta i da je spašavamo od uginuća, jer je to zaista jedan od ogromnih problema. Pozivam vas da prihvatite ovaj amandman Demokratske stranke - Boris Tadić.
Zahvaljujem se. Reč ima ministar Popović, izvolite.
Hvala. Javljam se samo jednom po pitanju svih amandmana koje je Vlada Republike Srbije odbila u vezi "EMAS" sistema. I, manje-više, obrazloženje zašto ih Vlada odbija je već dao gospodin Stanimirović, te sam mu na tome zahvalan, pri čemu se u članu 44. ministar nigde ne spominje da bilo šta propisuje. Sasvim je jasno "EMAS" je sistem Evropske unije. JUS ISO 14.001 je standard blaži od "EMAS" sistema i de facto se može uzeti kao nacionalni "EMAS". "EMAS" propisuje, ne samo za Srbiju nego i za članice Evropske unije, da se nacionalne organizacije ocenjuju i registruju i ocenjivači su domaći - u skladu sa direktivom koju propisuje "EMAS" standard. Dakle, samo se sprovođenje te direktive prati na nacionalnom nivou. "EMAS" je znak koji se isključivo može dobiti na dobrovoljnoj osnovi. Zašto i čemu služi? Pa, vrlo jednostavno, onima koji su u stanju da ga dobiju otvara u mnogo čemu vrata poslovanja u Evropskoj uniji. Dakle, ne može da postoji nacionalni znak, jer Evropska unija propisuje da je to znak u skladu sa standardima EU. Jeste, primenjuje se u Evropskoj uniji. Može da bude primenjen i u zemljama van. Oni koji se kvalifikuju na dobrovoljnoj osnovi ga dobijaju. Hvala.
Zahvaljujem se. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 45. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Milan Stanimirović.
U ovom setu amandmana javiću se još samo ovaj put, jer nakon toga neće biti smisla da se javljamo i da obrazlažemo amandmane. Rekao sam već prilikom obrazlaganja prethodnog amandmana to. Što se tiče člana 45. reč: "sistem EMAS" zamenjuju se rečima: "nacionalni sistem "EMAS-a". Ranije sam dao obrazloženje, kada sam obrazlagao prethodni amandman. Član 45. Predloga zakona je u suprotnosti sa "EMAS-om". Jedna od mogućnosti je da se možda prevaziđe ovaj problem neusaglašenosti ovog zakona sa Evropskom unijom da se umesto sistem "EMAS" uvede nacionalni sistem EMAS. To kao pripremni instrument, kada postanemo punopravni članovi Evropske unije i prihvatimo "EMAS" sistem EU. Dakle, celo ovo poglavlje koje se odnosi na sistem upravljanja zaštitom životne sredine čl. 44. do 50. ima ograničenje nerazumevanja propisa EU, Counsil Regulation 1836-93 i celog seta pratećih propisa, čime su pojedine veoma važne mere u suprotnosti sa ovim veoma važnim propisom EU. Na primer, ne može ministar da propiše izgled znaka "EMAS-a" u članu 50, kada je on propisan dokumentom EU za zemlje članice EU, i "Komisija vodi registar izdatih dozvola u EU i stavlja ih na uvid".
Izvolite, reč ima ministar Popović.
Neću čitati direktivu, i obećao sam da se neću javljati ali moram, iz 1993. godine. Citiram direktivu EZ 2001/761, dakle iz 2001. godine: "Znak EMAS je jedinstven". Prema tome, ako Srbija nije član EU, neko formalno mora da implementira taj znak u nacionalno zakonodavstvo, neko formalno mora da propiše isti taj znak u nacionalnom zakonodavstvu, jer se apriori direktive EU ne odnose na Srbiju, pošto Srbija nije članica EU. To je vrlo jednostavno obrazloženje, zbog čega ministar strogo formalno to mora da uradi. Mislim da smo pitanje nacionalnog EMAS-a raščistili. Znak EMAS jejedinstven. Ne može da postoji nacionalni EMAS.
Zahvaljujem se. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 46. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 47. amandman je podnela poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 48. amandman je podnela poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 50. amandman je podnela poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 53. amandman je podnela poslanik Nataša Jovanović. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, u pitanju je ekološki znak, pa sam podnela amandman u ime poslaničke grupe SRS na član 53. Naime, mi smo, gospodine ministre, imali nameru da preciznije definišemo pojam ekološkog znaka i da dodavanjem praktično tri nova stava poboljšamo ovaj tekst zakona. Predložila sam da se u članu 53. doda novi stav koji će zameniti postojeći prvi i koji će da glasi: "Cilj ekološkog označavanja zaštite životne sredine postiže se unapređenjem svesti potrošača o ekološkim posledicama koje pojedini proizvodi prouzrokuju i usmeravanjem potrošača ka ekološkim proizvodima i tehnologijama". Tako bi taj stav bio prvi, a dosadašnji bi postao stav 2. Dakle, posle drugog stava dodao bi se novi koji bi glasio: "Na ambalaži proizvoda obavezno se upisuju razlozi zbog kojih je dodeljen ekološki znak". Na kraju bi, posle četvrtog, dodali peti stav koji glasi: "Određivanje ekoloških proizvoda, procesa i usluga vrši se na bazi ekoloških ciljeva prema proizvodnim, odnosno robnim grupama. Ti ciljevi su sledeći: 1) zatvoreni proizvodni ciklus od sirovine do finalnog proizvoda; 2) ušteda energije sa povećanom efikasnošću i korišćenjem obnovljenih energetskih izvora; 3) poboljšanje kvaliteta proizvoda i usluga; 4) poboljšavanje proizvodnih procesa i smanjenje emisije štetnih i opasnih materija; i 5) smanjenje obima otpada i drugo". Dakle, ekološko obeležavanje na ovaj način bi bilo definisano striktnim kriterijumima, koje smo mi i kao stranka kroz ovaj koncept dali. Mislim da vaše obrazloženje da je na ovakav način poboljšanje člana 53. kroz ova tri nova stava - član 53.bio preopširan, neprihvatljivo, jer ono što ne stoji u zakonu a što smo mi ovim amandmanom hteli da učinimo, svakako ne bi bio višak. I te kako ne bi bio, već bi se jasno, naročito kroz prvi i peti stav, definisalo šta je to ekološki znak i zbog toga vam preporučujem da prihvatite ovaj amandman SRS. On ne ruši ni vaš koncept zakona, na koji mi imamo zamerke, a što smo izneli i u debati u toku načelne rasprave, ni kroz ove druge amandmane za koje ste vi rekli da ne želite da ih prihvatite. Ali, ovo je zaista jedno stručno i kvalitetno poboljšanje zakona i zato vam preporučujem, kao i narodnim poslanicima, da u danu za glasanje prihvatite amandman na član 53. zakona kada je u pitanju ekološki znak. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 53. i 54. Predloga zakona definisan je ekološki znak. U članu 53. bliže je objašnjeno za šta se sve može dobiti ekološki znak, da je namenjen proizvodnji, odnosno proizvođačima koji koriste čiste tehnologije i proizvode proizvode koji će biti ekološki čisti. Takođe, predviđen je i za procese i usluge koji manje zagađuju životnu sredinu. Član 54. objašnjava način dodele i oduzimanja ekološkog znaka. Ovako definisan ekološki znak predstavlja sam sebi i cilj i svrhu. Ne vidim koja je funkcija uopšte uvođenja ekološkog znaka na ovaj način u ovom predlogu zakona. Ekološki znak ne sme biti sam sebi cilj i svrha. Mora da ima neke druge posledice po ovu državu i društvo, odnosno mora da motiviše nekoga, zašto bi neko uopšte težio da dobije ekološki znak po ovom predlogu. Nikakav motiv nema ni proizvođač ni potrošač. Moraju se predvideti mehanizmi koji će motivisati i proizvođače i potrošače. Proizvođače na proizvodnju takvih ekoloških proizvoda, a potrošače na potrošnju, odnosno kupovinu tih proizvoda. Tačno je da se u članu 101. govori o ekonomskim podsticajima i kaže se da se mogu neki ekonomski podsticaji primeniti u smislu smanjenja poreza ili carina i drugih mogućnosti, da se stimulišu proizvođači i potrošači. Mislim da treba malo konkretnije ovde te mere predvideti. Koje su to mere koje će oni proizvođači i potrošači, odnosno prvenstveno proizvođači koji dobiju ekološki znak imati, materijalni motiv da se bave takvom proizvodnjom i da proizvode takve proizvode. I na kraju krajeva, potrošači da budu motivisani i da te proizvode kupuju da bi se malo afirmisala njihova proizvodnja i unapredila, a samim tim imamo efekte po životnu sredinu u kojoj se nalazimo. Mislim da bi trebalo malo konkretnije ovo razraditi i objasniti i dati konkretniji predlog mera za podsticaj proizvođačima i potrošačima da bi se ekološki znak što više koristio, odnosno bio u upotrebi u Srbiji. Ovo je predlog Vlade, znači, nije samo predlog ovog ministarstva već Vlade. Vlada bi trebalo malo konkretnije ovo da razradi, odnosno ovo ministarstvo zajedno sa Ministarstvom za finansije da konkretne mere utvrdi i predloži ih. To ne ide u ovaj zakon, da to ide u zakon o porezima, ali da imamo te kompletne mere, a da ne ostane na pukoj priči koja neće imati nikakav konkretan efekat. Hvala.
Na član 57. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman da se u članu 57. stav 1. doda rečenica: "Najstrože se zabranjuje uvoz, skladištenje i transport nuklearnog otpada u Republici Srbiji, kao i tranzit istog preko teritorije Republike Srbije". Smatram da je veoma bitno da se u zakonu posebno pomene nuklearni otpad. S obzirom da se dešava da u Srbiji često zaluta neki tovar sa otpadom koji luta Srbijom, pa smatram da bi zakonski trebalo da regulišemo ovu kategoriju opasnog otpada. S obzirom da u članu 57, kada se govori o opasnom otpadu, postoji jedna rečenica koja glasi – zabranjen je uvoz opasnog otpada i ništa više. U Srbiji imamo problem sa domaćim nuklearnim otpadom, kao i sa kontaminiranim sredstvima koja se koriste u medicini i proizvodnji pojedinih tehnoloških procesa. U obrazloženju Vlade stoji da je ova zabrana regulisana Zakonom o zaštiti od jonizujućih zračenja iz 1996. godine i doneta na nivou SRJ. Pošto ovaj predlog zakona bukvalno objedinjuje sva zakonska rešenja koja su naknadno donošena u proteklih deset godina, smatram da je važno da se nuklearni otpad posebno naglasi u ovom članu zakona.
Zahvaljujem se. Da li još neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, javljam se povodom ovog amandmana i mislim da treba da ga prihvatite ovako kako je u izmenjenom obliku dao predlog predstavnik SRS. Moram to potkrepiti primerom, a zadužen sam ispred građana Priboja, Nove Varoši, Prijepolja i šire i da iznesem problem koji je prisutan na našim terenima. Na našim prostorima ima skladištenja, smatra se da ima, nije dokazano, jer verovatno onaj ko to radi ili mu nije u interesu da to obelodani, pa sam ovde zadužen da iznesem problem brda koje se zove Kukanj. Nalazi se na Bistrici, na raskrsnici puteva Priboj-Prijepolje-Nova Varoš. To je neka udaljenost otprilike podjednako oko 10 kilometara i na tim prostorima od pre možda deceniju ili nešto više imamo ogroman broj kanceroznih oboljenja. Mi smo već na jednom odboru o tome govorili. Potvrdu da je to područje izloženo tim kanceroznim zračenjima i oboljenjima može dati gospodin Lune, jer njegova doktorska disertacija upravo se odnosi na tu oblast, a i na izučavanje tog područja. Žao mi je što on nije ovde da to potvrdi. Ništa se ne traži, možda malo idem od teme, ne idem od teme, ali u sastavu ovog amandmana, kažem da se ništa više ne traži, nego da se tim ljudima dole neko obrati i da se objasni tačno šta se nalazi u tom brdu, koje umesto da proizvodi kiseonik, proizvodi nuklearno zračenje. Iz tog brda je izvučeno toliko materijala da se napravila ogromna železnička stanica Bistrica, danonoćno deset godina i više izlazili su kamioni. Prolaz se nalazi do Pešterske visoravni i gore iznad Prijepolja. To je ogroman prostor i ne zna se šta se unosi, a unosilo se nešto noću sa nekakvim zagonetnim vozilima, koja ne liče ni na kamione ni na tenkove. Ljudi su strašno uplašeni. Imaju razloga, jer upravo simbolično ovo brdo Kukanj donelo je tom prostoru kukanje. Kukanje za mrtvima kojih je sve više i to od kanceroznih oboljenja. Želim da vas zamolim da prihvatite ovaj amandman i da nijedan deo naše Republike ne bude ugrožen kao što je to taj predeo oko Bistrice i Priboja. Na tom prostoru, nažalost, na razdaljini od 200 metara NATO je ispustio desetine bombi sa osiromašenim uranijumom i gađao je tri mosta. Znači, dodatno je povećana radio-aktivnost na tim prostorima. Drugo, jezero se prostire tu i u jezero utiče nekakva voda topla, a ribolov se intenzivno sprovodi na tim prostorima i ljudi jedu tu ribu. Treće, česte su mrlje boje čokolade na površini jezera i nama se to prezentuje kao cvetanje algi. Međutim, to je sve iz utrobe tog brda koje se zove Kukanj. Konačno, sada ću da kažem da je na Odboru za ekologiju gospodin ministarbio zainteresovan za to i zato mu zahvaljujem, izašao je za mnom i zahvaljujem mu što je sebi dozvolio da izađe na hodnik i da me zamoli da dam pismeni dopis. Dao sam pismeni dopis, kao član Opštinskog veća Priboj i poslat je Ministarstvu. Zamolio bih vas samo, radi javnosti i radi mira u tim opštinama, da date jedan odgovor i da to bude javno, da se svi upoznaju sa tim. Ako jeste, jeste, a ako nije, da se bar građani umire.
Ministar Popović.
Dakle, ono što je činjenica, dame i gospodo narodni poslanici, jeste da ideološki ovo rešenje, koje gospodin Radiša Ilić predlaže, već postoji u saveznom zakonu. Dakle, odnosi se i na Srbiju. U novom zakonu, koji će biti donesen na republičkom nivou i koji će biti vezan sa zaštitom od jonizujućih zračenja, ovako ili veoma slično rešenje, dakle ova vrsta rešenja će biti prisutna. Jednostavno, već je to pokriveno zakonom na saveznom nivou i nema potrebe da se zakonska rešenja u ovom momentu dupliraju. Što se tiče problema o kome je gospodin Penezić govorio, isnpekcija je više puta nakon našeg razgovora bila tamo. Nikakvo povećanje radioaktivnosti nije ustanovljeno. Evo, radi mira, možemo još jedanput da pošaljemo inspekciju. Ali, zaista ne postoji ni jedan jedini materijalni dokaz da je bilo šta radioaktivno ikada skladišteno na toj lokaciji. Što se tiče osiromašenog urana, on je više puta spominjan i u raspravi u načelu. Postoje četiri lokacije na teritoriji Srbije, van teritorije Kosova i Metohije. Sve četiri lokacije su na jugoistoku Republike Srbije. Kad kažem jugoistoku, mislim na onaj deo koji se nalazi u okolini Vranja. Dve od te četiri lokacije su očišćene, a čišćenje počinje naredne godine. To radimo isključivo od novca budžetskih obveznika iz Srbije. Nije bilo korišćenja osiromašenog urana, prilikom NATO bombardovanja, u oblasti iz koje ste vi.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, za neka od pitanja koja su pokrenuta u vezi sa ovim amandmanom nadležni su drugi odbori i druga ministarstva na nivou državne zajednice Srbija i Crna Gora. Da ne prekoračim ono što ne bih želeo, gospodinu Peneziću ću reći nekoliko rečenica u vezi sa ovim kad siđem sa ove govornice. Ponekad dobra namera može da napravi rđavu uslugu, iako onaj ko se time bavi nije imao takvu nameru. Dakle, postoji nekoliko drugih odbora i nekoliko drugih ministarstava koja mogu dati precizne odgovore na pitanja koja je ovde postavio gospodin Penezić. S tim u vezi, bilo bi dobro da svi narodni poslanici to imaju u vidu kad takva pitanja delegiraju, a kada su sednice javne.
Replika, narodni poslanik Tomislav Penezić.
Stigao je i gospodin Lune i on bi mogao da potvrdi ono što sam malopre govorio. Smatram da nije zloupotrebljena govornica i ne mislim da je gospodin Baralić mislio da sam je namerno zloupotrebio. Samo hoću da kažem da ovde govorim u interesu građana. Stvarno, ako je to od nekakve državne važnosti, odnosno državna tajna, vojna tajna ili bilo koja, neka se kaže da je to vojna tajna i neće niko tu dirati. Ali, kamioni su ulazili danonoćno i izlazili na druge izlaze. Verovatno su tu nešto ostavljali, nisu ništa kupili. Onaj materijal koji je kopan, on je odložen na deponiju, odnosno na stanicu Bistrica, a nešto je dovoženo. Napravljena je čak i jedna mala hidroelektrana gore. Nešto je sumnjivo, građanima je sumnjivo, okupljali su se i ne mogu da veruju. Ako može neko ubedljivo rešenje da se nađe, da se građani razuvere, ja bih vas zamolio, da mirno spavaju. Ovo sam spominjao ne u stranačke, odnosno predizborne svrhe, ali sam i to napomenuo i ne bih o tome govorio. Ali, građani su me zadužili i moram to ovde da kažem. Znači, neću nikada zloupotrebiti govornicu, samo ću govoriti u interesu građana. Ono što oni meni kažu, ja ću vama reći, a vi dalje vidite koji je odbor nadležan, koji nije, kome to pripada. Neka neko da odgovor. Nisam rekao da ovaj odbor, odnosno ministar da taj odgovor. Neka da ko god hoće, ali imamo više odbora, više ministarstava i neko mora da zna. Brdo je kopano, nešto je stavljano, a šta je to? Da li je to nuklearni otpad, ja bih zamolio, ako dozvolite, neka gospodin Lune kaže nešto o tom kanceroznom oboljenju.
Narodni poslanik Mijailović, replika.
Ne znam tačno šta me je kolega Penezić pomenuo, u kom kontekstu.
Gospodine Mijailoviću, pomenuo vas je u lepom kontekstu, tako da nemate pravo na repliku, ali izvolite, recite šta hoćete.
Pošto se radi o užičkom regionu, Zlatiborskom regionu, moram da kažem da pribojski deo Prijepolja, pogotovo od Priboja, u tom predelu gde je navodio kolega da možda postoji nuklearni otpad, za koji ne znam da li postoji ili ne. U svakom slučaju, treba to nadležni organi da ispitaju, ali povećan broj karcinoma iz te regije sigurno dolazi. Pre svega, najveći broj je hematoloških oboljenja. Hematološka oboljenja, maligna, češće se javljaju gde je povećano zračenje, da li tla ili obrnuto, da li nešto ne postoji, nuklearni otpad ili nešto slično, to ne mogu da tvrdim.
Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 57. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Aleksandar Radosavljević.
Predsedavajući žuri, probaću da ga poslušam i da ističem da sam sa zadovoljstvom došao u "Skupštini" i po amandmanima sam za "govornici". Na član 57. stav 5. posle reči: "stručne" predložili smo da se dodaju reči: "sa iskustvom i akreditovane". Znači, tražimo da merenje rada akreditovane laboratorije i da samo iz grupe akreditovanih laboratorija ministar može da ovlasti laboratoriju za određena merenja. Ako ne budemo ovo imali, u suprotnom, možemo očekivati nastavak jedne tužne prakse i situacije da svaki podatak koji izađe iz naše zemlje bude tretiran, pre svega, kao relativan. Tu moramo da se osvrnemo na trenutno stanje institucija. Dakle, mislim na institucije koje vrše monitoring, a koje su ovlašćene zakonom. One jednostavno nemaju ni adekvatne domaće akreditacije, a o međunarodnim ne treba trošiti reči. Znači, za merenje nije dovoljno biti samo stručan, potrebno je da se poseduje određeno iskustvo. Potrebno je da postoje određene akreditacije, što je važno za sve naše građane, jer će na taj način tačno znati kakvu vodu pijemo, kakav vazduh udišemo, kao i to da podaci pre svega budu priznati i od strane međunarodnih institucija. Ako zakon ne obezbedi da merenja rade laboratorije kojima verujemo, znači, pre svega stručne i akreditovane, onda gradimo sistem mogućnosti da ministarstvo bira ili ministar po nekim svojim ovlašćenjima, po nekim svojim kriterijumima, normalno, oni će to naplaćivati, a korist od svega toga građani neće imati. Znači, smatramo da je rešenje koje smo predložili amandmanom daleko bolje nego što je u Predlogu teksta zakona. Hvala.
Reč ima ministar Popović.
Naravno, Vlada Republike Srbije ne može da seče amandman. Dakle, amandman traži posle reči "stručni", da se dodaju reči "sa iskustvom i akreditovane". Da je reč "stručni" bila zamenjena sa rečju "akreditovane", to bi bilo više nego prihvatljivo, ali uvoditi reč "sa iskustvom i akreditovane", jer znate, akreditacija podrazumeva da imate sa čim da radite i da ima ko da radi, a taj neko mora da ima iskustvo. Prema tome, da piše "stručni i sa iskustvom i akreditovane" da, to je zaista previše. Prihvatljiv amandman bi bio da umesto "stručni", da stoji reč "akreditovane", a da su predstavnici DS-a bili na raspravi o amandmanima na resornom odboru do zadnjih deset minuta kada su bili u prvih sat i 50 minuta, to priznajem, onda bi čuli da smo na ovaj način diskutovali o ovom amandmanu.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Radosavljević, replika.
Poštovani gospodine ministre, da je bilo dobre volje mogli ste da izvršite pravno-tehničku redakciju, mogli ste i sami da podnesete amandman na postojeći tekst zakona. Očito da u ovom slučaju nije bilo dobre volje i vi sada prebacujete meni odgovornost zašto pojedine reči koje stoje nisu u duhu onog zakona onog dela koji ste vi predvideli ovim članom. Prema tome, smatram da je bilo dobre volje, mogli ste izvršiti redakciju, mogli ste ovaj tekst usaglasiti sa članom 57. i nikakvih problema ne bi bilo. Prema tome, mislim da nije korektno da mi na taj način spočitavate nešto što smatram da je postojala dobra volja, moglo se rešiti na zadovoljstvo vas i predlagača amandmana.
Reč ima ministar Popović.
Postoji jasno rešenje koje kaže da ministar propisuje i naravno da će svaki ministar propisati uslove koji će biti krajnje diskriminatorni i koji će omogućiti da samo oni najbolji sa akreditacijom rade. Ja sada neću diskutovati o tome da li ima ili nema dobre volje. Dobre volje ima od strane ovog ministarstva, i to su mogli da vide svi poslanici koji su bili na prvoj sednici Odbora gde se o ovome govorilo, a ni tada poslanici DS-a nisu bili prisutni kada se govorilo o ovom setu zakona. Dakle, kada se govorilo o amandmanima, svi poslanici koji su bili, mogli su u to da se uvere. Da ne raspravljamo da li jeste ili nije bilo dobre volje, jer ja tvrdim da jeste, a vi tvrdite da nije, a ja govorim da poslanici DS-a nisu bili prisutni na skupštinskom odboru kada se razgovaralo o amandmanima koje su podneli do zadnjih 10 do 15 minuta razgovora i to su činjenice.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 60. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Milan Stanimirović.
Gospodine ministre, kolege narodni poslanici, narodni poslanik Gordana Čomić ispred DS-a - Boris Tadić podnela je amandman. Dakle, u članu 60. stav 1. posle reči: "ministarstvu" dodaju se reči: "agenciji, kao i". U stavu 2. tačka 2) reči: "kao i njihovoj kategorizaciji", brišu se. Postoji potreba vođenja centralnog subregistra opasnih materija na nivou Republike. Agencija za životnu sredinu je predviđena da vodi informacioni sistem radi planiranja mera i nadgledanja sprovođenja i približavanja propisima Evropske unije i to ne isključuje da i pokrajina, odnosno lokalna samouprava imaju podatke. Prema okvirima Evropske unije, stručno je neodrživ termin "kategorizacija opasnih materija". O čemu se radi? Prvim delom amandmana omogućujemo da se podaci dostavljaju i Agenciji za životnu sredinu koja treba da vodi katastar zagađivanja i informacioni sistem. Kako, ako nema podataka ili joj ministarstvo samo selektivno prosleđuje podatke. Drugi deo amandmana ukazuje da se kategorizacija hemikalija ne vrši kada se hemikalija odredi, onda se tačno znaju njene osobine. Termin "kategorizacija" primenjiv je samo za otpade. Dalje, o izradi podzakonskog akta o kategorizaciji i to opasnih materija, to kod hemikalija, supstanci i preparata, o čemu je već bilo reči za ovom govornicom koje su obuhvaćene, to ne dolazi u obzir. To se kosi sa postojećim podzakonskim aktom o klasifikaciji obeležavanju i pakovanju otrova, a kamo li budućim zakonom o hemikalijama. Prema članu 59. lice može da informiše ili ministarstvo ili AP, odnosno lokalnu samoupravu, o količini i vrsti opasnih materija i kategorizaciji, a gde je ovo objašnjeno šta je kategorizacija. Ukazujemo da se u delu za ozonski omotač član 56. kaže da je samo zabranjen uvoz i izvoz supstanci iz zemalja koje nisu ratifikovale konvenciju. Ništa se ne govori o faznoj zabrani, a po Montrealskom protokolu od 2010. godine određene supstance će biti zabranjene, a onda fazno i za ostale supstance na listama. Takođe se ne uzima u obzir direktiva Evropske unije koja je mnogo stroža od Montrealskog protokola. Kaže se u petom stavu da neke mogu biti zabranjene. Nije uključena i obaveza dobijanja sertifikata kod servisiranja, čak se to ne daje u ovlašćenju šta će biti propisano u podzakonskom aktu. Dakle, mislim na poslednji stav ovog člana. Takođe, u Zakonu o preduzećima je napisano da preduzeće koje se bavi opasnim materijama mora da ima pre otpočinjana posla rešenje nadležnih organa životne sredine i rada, a sa druge strane u ovom zakonu se zahteva da preduzeće mora samo da obavesti ministarstvo prema članu 59. o određenim stvarima. Znači, nikakvo rešenje ne treba da donosi ministarstvo što je obaveza prema Zakonu o preduzećima, niti se daju uslovi za dobijanje rešenja što bi bilo potrebno propisati ovim zakonom. To će biti problem, jer je po sadašnjem Zakonu o otrovima potrebno pre registracije preduzeća dobiti rešenje od inspektora za otrove. Zbog svega rečenog, primena ovih članova biće sa problemima, a amandmanom se poboljšava tekst zakona.
Reč ima narodni poslanik Ivan Živadinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, pokojni profesor Pavle Savić, koji je inače radio sa čuvenom Irenom Žolio-Kiri, imao je jednu izreku koja glasi: "Odnos politike prema nauci je osveta loših studenata". Ovim članom 60. ponovo imamo osvetu loših studenata koji nisu čitali zakon. Ovu problematiku detaljno obrađuje član 73. zakona i mislim da je svaki drugi komentar suvišan.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 70. amandman je podnela poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Dragoljub Živković.
Poštovani potpredsedniče, uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, nadam se da meni niko ne može staviti zamerku da sam bio loš student, pa mislim i danas a i ubuduće treba da suočimo argumente, a ne optužbe da li je neko bio dobar ili loš student. Pretpostavljam da su i loši studenti nešto kasnije naučili. Amandman na član 70. koji je podnela DS, a potpisala uvažena koleginica Gordana Čomić koja je danas službeno odsutna, to je jedna tehnička popravka člana 70. i glasi - u članu 70. stav 2. posle reči: "podataka" briše se tačka i dodaju reči: "ministarstvu i agenciji", jer se time precizno ukazuje kome se dostavljaju podaci. Mislim da ovaj amandman može da se usvoji, jer tehnički poboljšava član 70. predloženog zakona, a da se ne bih ponovo javljao, narednih nekoliko članova takođe predstavljaju tehničko poboljšanje predloženih članova zakona sa kojim smo mi saglasni, ali smo želeli da damo doprinos preciznijem objašnjenju, odnosno formulaciji zakona.
Reč ima ministar Popović.
Nama je zadovoljstvo razgovarati sa poštovanim gospodinom profesorom Živkovićem. Nema ništa sporno u amandmanu, samo član 73. kaže da se podaci dostavljaju agenciji, a kao što smo videli agencija je deo ministarstva i onda je besmisleno reći da se dostavljaju agenciji i ministarstvu. Onda bi trebalo nabrajati ruke kroz koje ti podaci prolaze. Dakle, član 73. sasvim jasno kaže kome se dostavljaju podaci. Prema tome, ovo rešenje praktično je već inkroporirano u sastav ovog zakona.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 71. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Milan Stanimirović.
Posle člana 71. dodaju se dva nova naslova, član 71a i član 71b koji glase - agencija za životnu sredinu. Član 71a - osniva se agencija za životnu sredinu (u daljem tekstu: agencija), agencija posluje u skladu sa Zakonom o javnim agencijama. Sedište agencije je u Beogradu. Za teritoriju pokrajine može se osnovati agencija. Agencija ima organizacione jedinice van sedišta određenog statutom. Član 71b - agencija obavlja stručne poslove koji se odnose naročito na pripremu stručne dokumentacije i osnova, analizu i obradu podataka i informacije o prirodnim vrednostima i životnoj sredini, kao i uspostavljanje, razvoj i održavanje baze podataka, organizuje monitoring i sistem rane najave, ispitivanje i praćenje podataka o najboljim raspoloživim tehnikama i praksi, pripremu predloga uputstava, pravila i preporuka, pružanje stručne pomoći i obuke korisnika prirodnih vrednosti i zagađivača, saradnju sa domaćim i stranim pravnim i fizičkim licima, kao i druge poslove određene zakonom. Predlog zakona ne ustanovljava agenciju za životnu sredinu na način da bude nezavisno kontrolno stručno telo u radu ministarstva i o tome je već bilo reči u načelnoj raspravi o Zakonu o zaštiti životne sredine. Tražimo amandmanima ustanovljavanje agencije za životnu sredinu kao nezavisnog kontrolnog stručnog tela u radu ministarstva. Naime, tražimo da bude postavljeno onako kako je ova Vlada jednim od zakona u proceduri i zamislila javne agencije. Sadašnje rešenje po kome je agencija za zaštitu životne sredine organizaciona celina u sastavu Ministarstva nauke i zaštite životne sredine i gde je ministar nadređen direktoru agencije onemogućuje funkcije nezavisnog, stručnog i kontrolnog tela. Mišljenja smo da ona ovako ustrojena i sa ovakvim položajem ne može dati očekivani doprinos sistemu zaštite životne sredine kao stručni partner, kako ministarstvu tako i svim subjektima zaduženim za zaštitu životne sredine u našoj Republici. Neophodno je naglasiti da agencija za zaštitu životne sredine i njena predviđena funkcija u okviru sistema zaštite životne sredine objektivno predstavlja poštansko sanduče za vezu sa evropskom agencijom za zaštitu životne sredine. To njen položaj čini potpuno besmislenim, pa samim tim i kontraproduktivnim. Institucija ovako kako je zamišljena predstavlja potpuni višak, a samim tim i neopravdano trošenje sredstava poreskih obveznika. Agencija i njena uloga moraju biti definisani kako je to bilo predviđeno projektom strukturisanja agencije za životnu sredinu finansiranu iz fondova evropske agencije za rekonstrukciju. Dakle, radi se o konceptualnoj razlici i gledanju na agenciju za zaštitu životne sredine.
Reč ima ministar Popović.
Slažem se, radi se o koncepcijskoj razlici gde su kopirana iskustva Slovenije i Poljske, ali nezavisno od koncepcijske razlike u ovom momentu rad ove vrste agencije, bez obzira što je ovaj koncept interesantan i njeno ime propisano Zakonom o ministarstvima, dakle važećim zakonom. Prema tome, mi ne možemo ovim zakonom da izmenimo nešto što već postoji u zakonu koji je prošao Narodnu skupštinu. Prema tome, postoji pravna poteškoća, a postoji i koncepcijska razlika. Dozvolite da ostane da postoji.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Gordana Čomić podnela je amandman kojim je predložila da se posle člana 71. dodaju dva nova naslova i članovi 71a i 71b. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 73. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Aleksandar Radosavljević.
Poštovani predsedniče, član 73. predloga zakona, reči: "agenciji za zaštitu životne sredine" zamenjuju se rečima: "agenciji za životnu sredinu". To je ono o čemu smo govorili i u načelnoj raspravi. Amandmanom podsećamo da agencija ne treba da bude samo za zaštitu životne sredine. Ono što smo rekli u načelnoj raspravi termin - zaštita životne sredine odgovara nivou upravljanja životnom sredinom koji ne uzima u obzir unapređenje, ne uzima u obzir sanaciju životne sredine, kao ni sistem životne sredine u okviru koncepta održivog razvoja. Reč"zaštita" opredeljuje se za jedan prevaziđen koncept upravljanja životnom sredinom da bi se ovaj zakon, kojim se uređuje zaštita životne sredine, primenio, kako se kaže u članu 1. Predloga zakona, potrebno je ministarstvo za zaštitu prirodnih bogatstava i životne sredine. Na to smo imali primedbe kada je ova Vlada formirana, zamerali zašto jedno takvo ministarstvo ne postoji kao posebno i posebno stručna kontrola od strane agencije za zaštitu, odnosno za životnu sredinu. Ovim amandmanom mislim da još jednom pokazujemo koja je konceptualna razlika između predloga zakona i onoga što amandmanima želi Demokratska stranka da promeni.
Reč ima ministar Popović.
Dakle, 25. decembra 2003. godine i ponavljam datum 25. decembra 2003. godine, a za one koji se možda malo slabije snalaze sa kalendarom, mada ne verujem da ih ima u ovoj skupštini, to je bilo vreme kada je prethodna vlada bila na vlasti. Ta vlada je donela uredbu o dopuni Uredbe o generalnom sekretarijatu i drugim službama Vlade Republike Srbije. Član 12d govori o agenciji za zaštitu životne sredine. Gospodo, ime u skladu sa vašom uredbom iz decembra 2003. godine. Što se tiče kontrole rada ministarstva, kontrolu rada ministarstva sprovodi ovaj visoki dom.
25. decembra 2003. godine je bila predizborna ćutnja, tako da nećemo više o tome. Na član 74. amandman je podnela poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 75. amandman je podnela poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 76. amandman je podneo poslanik Radiša Ilić. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 84. amandman je podnela poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Dragoljub Živković.
Poštovani gospodine predsedniče, uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa DS – Boris Tadić je predložila amandman na član 84. koji glasi: "Naknada za korišćenje podzemnih voda", dakle, posle člana 84. dodaje se novi naslov i član 84a koji glasi: "Naknada za korišćenje podzemnih voda", a taj član glasi: "Korisnik podzemnih voda plaća naknadu za njihovo korišćenje". Naknada iz stava 1. ovog člana plaća se prema količini iskorišćenih podzemnih voda. Vlada Republike Srbije utvrđuje visinu naknade iz stava 1. ovog člana. Sredstva ostvarena iz naknade iz stava 1. ovog člana u visini od 20% prihod su budžeta Republike, a u visini 80% prihod su budžeta jedinice lokalne samouprave. Obrazloženje ovog amandmana je da se ovaj amandman predlaže u setu amandmana radi regulisanja uslova održivog korišćenja prirodnih resursa, a očigledno da je aktuelan.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 84. amandman je podneo narodni poslanik Miloje Savić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.). Na član 84. amandman je podneo poslanik Igor Mirović. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.). Narodni poslanik Gordana Čomić podnela je amandman kojim je predložila da se posle člana 84. doda novi naslov i član 84a. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 85. amandman je podneo poslanik Miloje Savić. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 85. amandman je podneo poslanik Miloš Dišić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Miloš Dišić.
Poštovani narodni poslanici, podneo sam amandman ispred SRS na Predlog zakona o zaštiti životne sredine na član 85. stav 5. koji glasi: "Naknada iz stava 1. ovog člana u visini od 60% prihod je budžeta Republike, a u visini od 40% prihod je budžeta jedinice lokalne samouprave, na čijoj teritoriji je nastalo zagađenje u skladu sa sanacionim potrebama". Moj amandman zahteva da se član 85. stav 5. menja i da glasi: "Naknada iz stava 1. ovog člana u visini od 20% prihod je budžeta Republike, a u visini od 80% prihod bi bio jedinice lokalne samouprave, na čijoj teritoriji je nastalo zagađenje, odnosno u skladu sa sanacionim potrebama". Obrazloženje; logično je da se sredstva prikupljena na ovaj način ulože na teritoriji na kojoj je došlo do zagađenja, a ne na neko drugo mesto. Znamo, kada smo imali Odbor za zaštitu životne sredine da je Vlada u startu imala mišljenje da bi trebalo da bude polazna osnova da 20% pripadne budžetu, a 80% lokalnoj samoupravi na čijoj teritoriji je došlo do zagađenja. Mislim da ne bi pogrešili i da ste to uradili, jer je pravičnije da ekološki dinar i ona sredstva koja dolaze od zagađivača upravo budu i upotrebljena za sanaciju takvih mesta. Ovim amandmanom lokalna samouprava bi lakše sanirala nastalu štetu, jer u početku, odmah u samom startu ima veća sredstva na raspolaganju, koja samim tim dolaze od zagađivača. Ako su ta sredstva uplaćena i namenjena za sanaciju životne sredine, bilo bi normalno i da se upotrebe na pravi mogući način, a to je za saniranje takvih zagađenja. Vlada bi trebalo da razmišlja o ovom amandmanu i ja predlažem ispred SRS da ovaj amandman prihvate, jer je to ono za šta smo se zalagali ovim zakonom. Vlada je u samoj startnoj osnovi bila mišljenja da bi trebalo da budu ta sredstva raspodeljena. Ne bi pogrešila ovog puta. Pozivam sve poslanike da prihvate ovaj amandman, samim tim što bi poboljšali saniranje uslova zagađenja životne sredine i time bi olakšali sanaciju odmah u startu, jer finansijska sredstva sigurno su problem uvek, pa i na ovom mestu.
Da li još neko želi po ovom amandmanu? Izvolite, gospodin Blažić.
Dame i gospodo narodni poslanici, želim da podržim ovaj amandman zato što on definitivno ima smisla i otvara bar tri značajna pitanja na koja i ovaj zakon, a i ukupna politika Vlade treba da da odgovor. Prvo pitanje je želja za decentralizacijom i za jačanjem lokalne samouprave, što bi na ovom primeru moglo tačno da se vidi i posebno da se opravda, s obzirom da zagađenje nastaje negde u lokalnoj samoupravi, zagađivač je iz te lokalne samouprave, ali nadoknada za zagađivanje od tog zagađivača ne ide u lokalnu samoupravu u nekom značajnijem procentu, nego ide u državu. Prvi predlog ovog zakona je bio još gore postavljen, da 40% naknade ide lokalnoj samoupravi, a 60% u budžet Republike. Ministar je uspeo da promeni tu varijantu i da sada 60% ide u lokalne samouprave, a 40% u budžet Republike. Međutim, i to nije dovoljno. Nije logično da zagađenje nastane u Pančevu, u Kikindi, Kragujevcu, a da posle ta sredstva koja se uzimaju sa te teritorije rešavaju probleme na nekoj drugoj teritoriji. Prema tome, taj odnos prema decentralizaciji je ovde značajan i on pokazuje da nekim sredstvima koja se ubiraju od zagađivača se neće rešavati problem na toj istoj teritoriji. Tu imamo problem da zagađivač sada postaje potpuno nezainteresovan. Vraćamo se na onu priču oko toga da zagađivač plaća, jer kada bi on plaćao na svojoj teritoriji, on bi mogao sa svojom lokalnom samoupravom da nađe varijantu i oko subvencije, i oko nekih drugih njemu interesantnih mogućnosti da on nađe i svoj ekonomski interes u smislu da kao zagađivač ostvari neka sredstva koja se na toj teritoriji praktično ulažu u rešavanje problema životne sredine. Prema tome, treće pitanje koje bi tu bilo interesantno kroz ove procente je da imamo opet sukob nadležnosti, jer procenat se vraća na 40% u Republiku zbog toga što je to interes vodoprivrede, a ne u suštini interes ekologa, ne interes onih koji brinu o zaštiti životne sredine u pravom smislu te reči. Znači, taj sukob koji je ovde i bio dominantan i odredio da li će procenat biti 80% u lokalnoj samoupravi, a 20% državi je ovog puta prevagnuo na stranu vodoprivrede i samo potvrđuje tezu da kompletno svi resursi trebaju, i zaštita svih resursa, da bude u Ministarstvu za nauku i zaštitu životne sredine. Onda bi verovatno taj odnos u korist zaštite bio daleko veći. Ovde je prevagnuo privredni interes i oni koji pre svega vodu ili druge resurse vide u smislu ekonomske zarade, a ne zaštite i brige za budućnost generacija.
Da li još neko želi po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 85. amandman je podneo narodni poslanik Milan Stanimirović. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Milan Stanimirović.
Ovaj predlog je dat pre nego što je bila ova izmena od strane ministra, znači da ide 60-40% ali u korist lokalne samouprave. Evo obrazložiću zbog čega bi mogao da bude prihvaćen amandman - naknada iz stava 1. ovog člana u visini od 60% prihoda budžeta Republike, osim za zagađenje nastalo na teritoriji AP, kada se 60% sredstava deli u odnosu 40% budžetu Republike a 20% budžetu AP, a u visini 40% prihod su budžeta jedinice lokalne samouprave na čijoj teritoriji je nastalo zagađenje, odnosno u skladu sa sanacionim potrebama. Jedinice lokalne samouprave su do sada imale kao izvorne javne prihode ostvarene na njenoj teritoriji naknadu za zaštitu i unapređenje životne sredine, kao i ustupljeni javni prihodi kao deo naknade za zagađenje životne sredine. To su značajna sredstva koja treba namenski da se koriste za zaštitu i unapređenje životne sredine. Na primer, opština Beočin je na ime naknade za zagađenje životne sredine naplatila od velikog zagađivača "Lafarža BFC" a.d. iz Beočina 30 miliona dinara. Članom 29. stav 1. tačka 5) Zakona o utvrđivanju određenih nadležnosti, AP Pokrajini su povereni poslovi obezbeđivanja, praćenja stanja činilica životne sredine na teritoriji AP koji se finansiraju iz budžeta AP Vojvodine. Monitoring je organizovan na nivou Republike i na nivou Pokrajine i lokalne samouprave. Pitanje zagađenja životne sredine nije stoga problem samo lokalne samouprave, s obzirom da je monitoring sa predlogom mera zaštite organizovan na teritoriji Pokrajine i finansiran od strane Pokrajine. Ovde je dosta govoreno i o decentralizaciji. Ja zaista jesam zagovornik decentralizacije na svim nivoima, koja neće značiti dezintegraciju u bilo kom smislu. Da li iz sistema zaštite životne sredine, da li u državnom smislu itd. Znači, decentralizaciju koja će značiti poboljšavanje usluge građanima. Veliki zagađivači ne zagađuju samo jednu opštinu, nego je to širi problem, a za čije rešavanje je nadležna a i posebno zainteresovana Pokrajina. Opet bih se vratio na primer opštine Vrbas, gde imamo zagađen Veliki bački kanal. Procenjuje se da bi investicija oko čišćenja Velikog bačkog kanala i rešavanja otpadnih voda od industrije kulske opštine i vrbaske opštine koštala oko 40 miliona evra. To je apsolutno nemoguće. Da čak i opštine koje su direktno ugrožene, kao što su Kula, Vrbas, Srbobran i Bečej same isfinansiraju. Znači da je potrebna podrška i Pokrajine i Republike, a to je i evropski problem jer se radi o slivu Dunava. To je hidrosistem Dunav-Tisa-Dunav, čime je direktno ugrožena i reka Dunav, tako da je to na izvestan način i evropski problem. I Evropa se u rešavanju ovog problema na najdirektniji način uključila, učešćem opštine Vrbas u izgradi lokalnog ekološkog akcionog plana preko Evropske agencije za rekonstrukciju. Ne vidim kako bi se problem prema Predlogu zakona rešavao i smatram da je ovo rešenje koje omogućava i Pokrajini da na adekvatan način rešava probleme zagađenja životne sredine, a sredstva ostvarena od naknada za zagađivanje životne sredine, koja bi pripala Autonomnoj pokrajini namenski bi se koristila za zaštitu i unapređenje životne sredine prema programima, odnosno akcionim i sanacionim planovima koji se donose u skladu sa ovim zakonom i posebnim zakonima.
Hvala. Izvolite, reč ima ministar Popović.
Jasno je da je bilo rasprave oko toga kako novac od takse koju će zagađivači plaćati treba rasporediti. Ima više ideja. Bitno je da sistem funkcioniše. Čuli smo juče u raspravi u načelu primere, mada to nemam verifikovano ali nemam razloga da sumnjam u reč narodnih poslanika, ekoloških fondova koji imaju novac, a ne rešavaju probleme. Dakle, prihvaćen je jedan od amandmana koji onda briše ostale. Mislim da je to bio amandman gospodina Savića, da 60% ide od takse na zagađivanje budžetu jedinicama lokalne samouprave, a 40% da ide u budžet Republike, i to u fond. Jer, činjenica je da su najugroženiji oni kod kojih zagađenje nastaje. Ali, zagađenje putuje. Prema tome, potrebno je intervenisati i na nekim drugim mestima. Kao što je rekao gospodin Stanimirović - postoje problemi koje opštine definitivno od tih 60% neće moći same da reše, dakle potrebno je da postoji neko. To će ići kroz fond, ta sredstva će ići kroz fond. Dakle, potrebno je da postoji neko ko će intervenisati sa strane, u najgorim mogućim slučajevima i slažem se sa slučajem Velikog bačkog kanala. To jeste jedan od najtežih slučajeva koje imamo. To je način na koji će se sredstva od zagađivača koristiti. Što se tiče naknada za korišćenje prirodnih vrednosti, one se uređuju posebnim zakonom. Hvala.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 87. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Miloje Savić. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 87. amandman, sa ispravkom, podnela je narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 92. amandman je podnela poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Aleksandar Radosavljević.
Poštovano predsedništvo, gospodine ministre, ovaj amandman je u setu amandmana, a radi regulisanja uslova održivog korišćenja prirodnih resursa, za koje sada EU donosi i priprema svoju strategiju. To je ono što smo i kao konceptualno različito od stava Demokratske stranke i Predloga zakona izneli i u načelnoj raspravi, a pre svega u oblasti životne sredine gde treba da bude obuhvaćen i tzv. horizontalno povezan sa delovima zakonodavstva i zakonodavstva po oblastima. Pre svega tu mislimo na vazduh, vodu, prirodu, na prirodne resurse, šume, zemljišta, a kada kažemo - horizontalno zakonodavstvo, znači pre svega procene uticaja na životnu sredinu, na stratešku procenu uticaja, pristup informacijama, učešće javnosti u odlučivanju itd. Znači, ovaj amandman pre svega želi da ukaže da je neopravdano izbacivanje ovih odredbi i da je oblast potrebno urediti na način da se ovom zakonu daju okviri za utvrđivanje uslova održivog korišćenja prirodnih resursa, da bi se oni ostavili za neke naredne generacije. Zaista nemam nameru da nešto posebno polemišem sa ministrom, ali ako mi dozvolite vratio bih se na član 73. koji sam ovde pomenuo. Ono što mi je ministar zamerio - da postoji uredba iz 2003. godine koja definiše agenciju za zaštitu životne sredine, slažem se da je ona doneta 2003. godine, ali ćete se složiti sa mnom da zakonodavstvo u oblasti o kojoj sada raspravljamo nije adekvatno i sigurno je da ga menjamo. I logično je da Demokratska stranka ima dobre namere i da svojim amandmanima želi da tekst zakona promeni i prilagodi onome što mi smatramo i procenjujemo da je kvalitetno i dobro. Zaista mislim da ako izbegnemo činjenice da nam je zakonodavstvo u ovoj oblasti jako loše da je na nivou 70-tih godina, hajde da probamo da zakonodavstvo i Predlog zakona upodobimo sa onim standardima za koje smatramo da su neophodni. Ne vidim ništa strašno to što je Demokratska stranka predložila, i to što se to eventualno razlikuje od uredbe iz 2003. godine. Mislim da je dobra volja i dobra namera Demokratske stranke pokazana i kroz ove amandmane i kroz čitavu ovu priču. Jasno je pokazano i demonstrirano, i ne vidim razlog za bilo kakvo spočitavanje da Demokratska stranka želi da možda, ne znam, priča demagoške priče ili da ima različiti stav u odnosu na 2003. od stava koji sada zastupa u Skupštini Srbije.
Hvala vam gospodine Radosavljaviću, nećemo se vraćati na član 73. promenjena je Vlada, što ne bi bila promenjena uredba, potpuno ste u pravu. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 92. amandman je podneo poslanik Srđo Komazec. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 92. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Pošto je ovaj amandman prihvatio Odbor za zaštitu životne sredine, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 104. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 105. amandman je podnela poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Dobrica Janković.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, suština podnetog amandmana vezana je za rok iz prelaznih odredbi. Suština i namera ovog amandmana je da privede predlog ovog zakona, odnosno zakon njegovom životu, u praksi, znači, sprovodljivosti njegovoj. U članu 105. posle stava 1. dodaje se novi stav 2. koji glasi: "Zagađivač je dužan da uradi program finansijskog ulaganja za uklanjanje rizika zagađenja životne sredine za period predviđen članom 84. ovog zakona". Ovaj zakon daje rok od godinu dana, a amandmanom dajemo mogućnost jednoj fabrici da sama napravi program svog približavanja savremenim normama zaštite životne sredine. Naravno da postoji dovoljno tih privrednih subjekata, i da kažemo fabrika koje ne mogu da ispoštuju rok od godinu dana, pa to bi moglo da znači da ovim zakonom pretpostavljamo da će neke fabrike morati da zastanu sa svojim životom i proizvodnjom. Dakle, smisao ovog amandmana je izraz potrebe da ovaj zakon bude sprovodiv. Hvala.
Hvala, gospodine Jankoviću. Da li još neko želi reč? (Da.) Ministar Popović. Izvolite.
Vlada veruje da u članu 106. postoji dovoljno mehanizama, a pogotovo na njegovom kraju koji pokrivaju ovo o čemu amandman govori. Inače, amandman se ne odnosi na član 124. nego na član 123. Tu postoji tehnička greška, koja iz pravnih razloga nam ne dozvoljava da taj amandman prihvatimo. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 111. amandman je podnela poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Radosavljević.
Iskoristiću priliku da obrazložim i član 111. i 112. Mislim da su oni vezani. Član 111. – Prava i dužnosti inspektora, smatramo da ''sistem EMAS'' treba zameniti rečima ''nacionalni sistem EMAS'', a reči "znak EMAS" zamenjuju se rečima "nacionalni znak EMAS" u odgovarajućem padežu u stavu 1. tačka 7) i 8) da se brišu, a posle tačke 9) da se dodaju tri nove tačke koje bi trebalo da glase – 9a – Izvršenje obaveze u pogledu izrade strateške procene uticaja i procene uticaja na životnu sredinu, izrade analize uticaja zatečenog stanja, utvrđivanje ispunjenosti uslova zaštite životne sredine u postupku pribavljanja upotrebne dozvole, odnosno početka obavljanja delatnosti i pribavljanja ekološke dozvole, kao i pribavljanja saglasnosti na uslove i mere zaštite životne sredine u postupku privođenja lokacije k planiranoj nameni i pribavljanja građevinske dozvole. 9b – Sprovođenja propisanih mera i uslova zaštite životne sredine iz ekološke dozvole. 9v – Postupanje sa hemikalijama, štetnim materijama, postupci i mere za slučaj udesa, način i uslovi rada i tehnička opremljenost. Tačka 18) da se briše. Obrazloženje je ovde vrlo kratko. Mislim da se ovim amandmanima premošćavaju neusklađenosti koje postoje sa direktivom Evropske unije. Preciziraju se ovlašćenja inspektorata, a konkretno u članu 111, u vršenju inspekcijskih nadzora. Amandmanima ustanovljavamo ono što i želimo, a jeste da se zakonom prati rad od strane inspekcije. Inspekcija mora da radi svoj posao, moraju kazne da budu za sve što je propisano u zakonu, a ne selektivno, nešto što se propiše tek deklarativno i da se posle toga, kako nam i praksa kaže, i ne primenjuje. Zahvaljujem.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 112. amandman je podnela poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 113. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, predlagač nam je ovaj zakon, odnosno gospodin ministar u ime predlagača, predstavio kao neko epohalno rešenje u ovoj problematici. Čuli ste od ovlašćenog predstavnika SRS gospodina Blažića da se mi koncepcijski razlikujemo sa vladinim predlogom. Zbog toga nismo ulagali veliki broj amandmana, jer bi bilo nemoguće amandmanima popraviti, a da zakon bude ono što bi SRS učinila u ovoj oblasti. Sa nekoliko amandmana smo, ali svesni da ćete usvojiti zakon koji je Vlada predložila, ipak pokušali krajnje dobronamerno da ovaj zakonski tekst, koji ćete usvojiti, bude zaista smislen i bude primenljiv i bude davao određene efekte. U ime poslaničke grupe SRS sam podnela amandman na član 113. ovog zakona, predložila sam šta bi to inspektor za životnu sredinu mogao i trebalo da radi. Predlog i naš stav je da inspektor za zaštitu životne sredine u vršenju poslova iz člana 111. i 112. ovog zakona, koji govore o nadležnostima ovog inspektora, može da utvrdi identitet određenog lica kod kojeg se vrši kontrola, odnosno od kojeg se uzima izjava i da ograniči slobodu kretanja lica koja su zatečena u izvršenju krivičnog dela, odnosno prekršaja u određenim slučajevima i pod određenim uslovima i privremeno oduzeti predmete, robu ili uređaje čija upotreba nije dozvoljena ili kojima su izvršene nedozvoljene radnje. Smatramo da jedino na ovaj način i regulisanjem člana 113. bi se postigli efekti od rada inspektora za zaštitu životne sredine, jer u prethodnom članu 112. imamo nabrojano nekih 27 tačaka za šta je inspektor ovlašćen, ne znam, da naredi, da zabrani, obustavi itd, a to sve jeste u redu i treba da naredi i zabrani i obustavi tamo gde bude bilo razloga za to. Problem je u tome što, ako pogledate ovaj zakon i pažljivo ga pročitate, ustanovićete da inspektor ne zna kome da naredi, zabrani, obustavi, zato što inspektor nema ovlašćenja ni da legitimiše lice, ni da mu ograniči slobodu kretanja ako je zatečen u izvršenju krivičnog dela, odnosno prekršaja iz ovog zakona, niti može privremeno da mu oduzme predmete, robu ili uređaje čija upotreba nije dozvoljena ili kojima su izvršene nedozvoljene radnje. Šta se dešava? Inspektor može samo kao običan građanin da dođe i da prijavi i da kaže i da konstatuje, tamo neko je istresao neki otrovni materijal, neće da mi kaže kako se zove, prljave mu tablice na kamionu i ne smem da se približim i to da vidim, ili mora da zove tržišnu inspekciju, policiju, a zašto ako tržišni inspektor ima takva ovlašćenja, zašto takva ovlašćenja ne bi imao i inspektor za zaštitu životne sredine. Sećate se kada smo usvajali poreske zakone, kada ste poreskim inspektorima dozvolili da mogu da upadaju u kuće, radnje, da plene robu i noću čak. Tada kada se direktno na taj način puni budžet, onda ne birate sredstva. Istina je da se i primenom ovog zakona na izvestan način kroz kazne puni budžet, ali mnogo je značajnije to što ako bi inspektor postupao na način kako smo predvideli u članu 113, odnosno u našem amandmanu, onda bi efekat ovog zakona bio mnogo bolji i onda biste zaista mogli da kažete da će primena ovog zakona dovesti i do zaštite životne sredine i poboljšavanja uslova u zaštiti životne sredine itd. Znači, predlažem vam, ministre, da još jedanput razmislite o amandmanu koji sam podnela na član 113. Verujte da će vam zakonski tekst biti mnogo bolji i da će efektiovog zakona biti mnogo bolji, mnogo brži, mnogo efikasniji, ukoliko prihvatite ovaj amandman. Ako vi to ne uradite, pozivam kolege narodne poslanike da glasaju za ovaj amandman.
Da li još neko želi po ovom amandmanu? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, svakako da ovaj član 113. predloga gospođe Vjerice Radete treba dobro razmotriti i treba prihvatiti taj amandman. Međutim, hteo sam da iskoristim priliku da gospodinu ministru postavim pitanje. U ovom zakonu se pominje energetska efikasnost i korišćenje energenata, obnovljivih prirodnih energenata, pa hoću da postavim pitanje da li može da se desi, a dosta mi je sumnjiv ovaj zakon, da sutra možda ti inspektori kažu da termoelektrane vrše veliko zagađenje, pa recimo, da kažu da će, kada bude u planu da se gradi neka termoelektrana, dati prioritet termoelektrani na butan, na zemni gas. Znači, da li će tu biti termoelektrana i ugalj ugrožen, na taj način što hoću da kažem da cena uglja, kao energenta, je daleko najniža. Juče sam naveo primer u načelnom govoru za Termoelektranu Tent B na Ušću, gde savršeno filteri funkcionišu. One hemikalije, opasne materije koje se koriste u pogonu, da su pod veoma dobrom kontrolom i da se po svim svetskim standardima rukuje sa njima.
Konstatovaćemo ovo kao poslaničko pitanje, pa ćete kasnije odgovoriti. Bićete zadovoljni odgovorom ovako, ne mora da se zavodi kao poslaničko pitanje? Dakle, ne zavodi se u stenogramu kao poslaničko pitanje. Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? Narodni poslanik Gordana Čomić podnela je amandman kojim je predložila da se posle člana 114. doda novi član 114a. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Milan Stanimirović.
U ime DS - Boris Tadić, narodni poslanik Gordana Čomić podnela je amandman da se posle člana 114. doda novi član 114a, koji glasi:"Autonomnoj Pokrajini poveravaju se poslovi inspekcijskog nadzora nad primenom mera i uslova zaštite životne sredine u onim objektima za koje dozvolu za gradnju daju organi Autonomne Pokrajine, uključujući i nadzor nad primenom mera zaštite od zagađujućih materija, osim inspekcijskog nadzora u oblasti hemikalija, odnosno opasnih materija (otrovi), supstanci koje oštećuju ozonski omotač, očuvanja biodiverziteta, jonizujućeg i nejonizujućeg zračenja i inspekcijskog nadzora na graničnim prelazima. Jedinici lokalne samouprave poveravaju se poslovi inspekcijskog nadzora nad primenom uslova i mera zaštite životne sredine u onim objektima za koje dozvolu za gradnju daju organi jedinica lokalne samouprave". Amandmanom se tačno razdvajaju nadležnosti republičkih i pokrajinskih inspektora, kao i opštinskih inspektora životne sredine. Bez ovog amandmana će i dalje biti problema u praksi. I amandmanom na član 118. se predlaže rešenje koje će doprineti boljoj primenjivosti ovog zakona.
Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 118. amandman je podnela poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Već ste govorili po ovom amandmanu. Niko ne želi po amandmanu. Na član 119. amandman je podnela poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Radosavljević.
Saglasno amandmanu na član 111. želim da kažem da smo na član 119. podneli amandman. Radi javnosti želim da pročitam član 119, koji kaže: "Novčanom kaznom od pet do 20.000 dinara ili kaznom zatvora do 30 dana kazniće se za prekršaj fizičko lice ako 1) uznemirava, zlostavlja, ozleđuje, uništava divlju faunu, odnosno razara njena staništa". Nakon toga, DS predlaže tri nove tačke 1a, 1b i 1v, koje glase: "1a) Razara i uništava životna staništa, divlje flore i faune, uništava divlju floru, uznemirava, zlostavlja, ozleđuje i ubija divlju faunu, osim lovne divljači i riba, saglasno propisanim uslovima; 1b) unosi i gaji floru i faunu inostranog porekla radi slobodnog naseljavanja u prirodi, koja bi mogla ugroziti domaće autothone vrste i njihovo rasprostranjenje i unosi i gaji floru i faunu inostranog porekla bez saglasnosti nadležnog ministarstva; 1v) uništava ili oštećuje javne zelene površine, odnosno vrši seču drveća radi izgradnje objekata, bez odobrenja nadležnog organa". To je ono što DS ima kao primedbu na član 119. Kažem, vezan je za član 111. u onom delu koji se tiče ustanovljavanja rada inspektora. Naša je obaveza da, pre svega, predvidimo sve instrumente da kazne budu zaista adekvatne i da zaista budu primerene za ona lica koja se oglušuju o ono što smo naveli kao predlog amandmana, odnosno na član 119. Predloga zakona.
Da li još neko želi reč? Ministar Popović.
Dakle, nesporne su dobre namere, ali ne postoji materijalna odredba u prethodnim delovima zakona koja bi se odnosila na ovo. Samo ću podsetiti da je čak u članu 27. bio jedan amandman iste poslaničke grupe, koji je trebao da briše stav koji je govorio da je zabranjeno uništavati, kidati ili na drugi način pustošiti divlju floru, odnosno uništavati i razarati njena staništa.
Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 121. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 123. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Milan Stanimirović.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, poštovane kolege narodni poslanici, član 123. u prelaznim i završnim odredbama Zakona o zaštiti životne sredine glasi: "Pravna i fizička lica uskladiće svoje poslove sa odredbama ovog zakona u roku od godinu dana od stupanja na snagu ovog zakona". Narodna poslanica Gordana Čomić podnela je amandman na ovaj član zakona, da se član 123. menja i glasi: "Pravna i fizička lica uskladiće svoje poslovanje sa odredbama ovog zakona u roku od dve godine (za nova postrojenja i aktivnosti koje utiču na životnu sredinu) od dana stupanja na snagu ovog zakona, a postojeće do 2017. godine". Trenutno u našoj zemlji najznačajniji zagađivači životne sredine (hemijska, petrohemijska industrija, naftna industrija, obojena i crna metalurgija i drugo) su veoma zastarele. Tehnologija i oprema stare su 30-40 godina, i nisu u stanju da svedu svoje zagađivanje i emisije u skladu sa važećim zakonodavstvom Evropske unije, jer su za njihovu sanaciju potrebne kako velike investicije, tako i vreme. Zbog toga su i u Evropskoj uniji zemlje, saglasno direktivama o integralnom sprečavanju i kontroli zagađivanja, ostavile vreme do 2007. godine da se postojeće aktivnosti i postrojenja prilagode propisanim zahtevima. Istovremeno, ovim bi sezakon harmonizovao sa Predlogom zakona o integralnom sprečavanju i kontroli zagađivanja, koji je takođe u proceduri. Naime, član 33. govori o programu usklađivanja pojedinih privrednih grana sa odredbama navedenog Predloga zakona, po kome je ministarstvo dužno da u roku od godinu dana od stupanja zakona na snagu, dostavi Vladi program usklađivanja, a Vlada će propisati privremene granične vrednosti emisije u vazduh i vodu za prvih pet godina usklađivanja pojedinih privrednih grana sa odredbama ovog zakona. U članu 34. navedenog Predloga zakona stoji obaveza za postojeća postrojenja i aktivnosti da pribave dozvolu najkasnije do 2015. godine. Amandmanom predlažemo 2017. godinu. U 2002. godini kada je Nacrt zakona o sistemu zaštite životne sredine imao brojne javne rasprave i učešće građana u odlučivanju, dogovorena je bila kao realna 2015. godine u skladu sa programom usklađivanja pojedinih privrednih grana sa odredbama ovog zakona. Istovremeno je značajno da u procesu privatizacije, odnosno da potencijalni kupci i budući vlasnici imaju jasno definisane rokove po pitanju životne sredine. Da li je realno da fabrike u Srbiji svoje poslovanje usklade sa ovim zakonom u roku od godinu dana? Mi smo ovde već govorili i u načelnoj i u raspravi o amandmanima da je rešavanje pitanja zaštite životne okoline, a ne zagađivanja životne sredine, jedan od limitirajućih faktora razvoja za našu industriju, počev od prehrambene, o čemu sam ja najviše govorio jer dolazim iz Vrbasa gde se proizvodi hrana, i gde je jedna velika kuhinja koja proizvodi ogromne količine hrane, a već sam rekao da ta kuhinja nije očišćena u proteklih 40 godina. Pitamo se da li će se zbog toga možda zatvoriti neka fabrika, ljudi izgubiti radna mesta ili se zakon neće poštovati. Zalažemo se za jasnu dinamiku, jasne rokove o kojima ćemo govoriti, pratićemo da li se ispunjava ta dinamika rešavanja pitanja zagađenja životne sredine. Smatramo da ovaj dom ne treba da donosi zakone koji su nesprovodivi, i da time obmanemo javnost na izvestan način. Nije dovoljno što se u jednom od preostala tri zakona daje prelazni rok do 2015. godine, što će verovatno i ministar odgovoriti, kada u ovom zakonu ima još mnogo normi koje zahtevaju prilagođavanje za godinu dana. Našim amandmanom predložili smo da zakon bude realniji za sprovođenje, dve godine za nova postrojenja, a za postojeća postepeno do 2017. godine sa jasnim planom prilagođavanja kako bi to prilagođavanje bilo ostvarivo i verifikovano svake godine. Zamislite samo jedan RTB Bor, "Zastavu", NIS, EPS da, pošto za godinu dana neće moći da ispoštuju član 72, samo npr, a tu je i vazduh i voda na propisan način, onda će plaćati kazne za svaki prekršaj recimo milion dinara po članu 119. Dakle, samo za prilagođavanje EPS-a, a to je najbolje javno preduzeće u Republici Srbiji, uprkos tome što je u mnogome tako na lošem glasu, ali na izvestan način u proteklih nekoliko godina sve je podignuto, za njegovo prilagođavanje standardima zaštite životne sredine neophodno je uložiti 1,3 milijarde evra. Procene su napravile renomirane konsultantske kuće, a projekat je finansirala Evropska agencija za rekonstrukciju. Vrlo je jasno da ni puno bogatije države od nas ne bi mogle da izdvoje toliki novac u tako kratkom roku, i tempo ulaganja od 100 miliona evra godišnje do kraja predviđenog roka je vrlo veliki napor. U drugoj alternativi da se raspolaže sa tolikim sredstvima, rezultat bi se mogao očekivati tek za nekoliko godina, jer se radi o procesu i nemoguće je to preko noći rešiti. Ako je tako nešto nemoguće za jedan EPS, kako bi tako nešto bilo moguće za sve ostale koji su u mnogo gorem položaju nego ovo javno preduzeće. Vrlo je interesantno razmotriti dalji razvoj događaja. Dakle, da li država može da zatvori EPS zbog nemogućnosti poštovanja zakona, i da li bi to pretilo gašenjem svetla u Republici Srbiji? Naše pitanje onda glasi, ko je selektor, ko je taj koji, ukoliko se selektivno određuje ko može, a ko ne može da prilagođava ove rokove, ko je selektor, i ko je taj ko jedne proglašava podobnim ili ne? Ne treba biti puno pametan, pa videti da Predlog zakona otvara idealan prostor i za moguću korupciju, protiv čega smo svi koji se nalazimo u ovoj skupštini.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Daću vam reč gospodine ministre, samo trenutak. Po Poslovniku, član 84. stav 2. obaveštavam vas o toku ove sednice. Dakle, po završetku diskusije o još jednom amandmanu, jer jedan je usvojen, preći ćemo, iskoristićemo prisustvo ministra Stojkovića na tačku 9, a onda će pauza biti do 16,00 časova. Zahvaljujem na razumevanju.
Imali smo promašaj u rečima u amandmanima, imali smo promašaj u članovima, a sada je promašen zakon. Dakle, sasvim je jasno da će veliki sistemi podlegati izdavanju integrisane dozvole. Dakle, gospodin Stanimirović je govorio o Predlogu zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja. Što se tiče merenja emisija i misija, pravila danas već postoje. Postoje zakoni koji to propisuju. Nije ovo pusta zemlja što se tiče zakonodavstva u toj oblasti. Ako neko danas ne poštuje zakon, što se tiče toga, onda ga krši. Ima godinu dana da uđe u rok novih propisa, i mislimo da to nije sporno. U protivnom bi mogli da kažemo, ako nam treba 40 miliona evra, a to je potpuno neostvarivo, hajde da prekrstimo ruke i da čekamo. Ova vlada nema nameru da to radi. Na kraju što se tiče spomenute korupcije, naravno da smo svi protiv toga, i baš zbog toga predlažemo mehanizam gde nož i pogača nisu u istoj ruci. Dakle, da jedno ministarstvo zaduženo za oblast zaštite životne sredine daje saglasnost, a da dozvolu daju nadležna resorna ministarstva, i time se smanjuje mogućnost korupcije. Sigurno je mnogo manja nego u situaciji kada imate jedno ministarstvo koje izdaje sve dozvole.
Na član 125. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Čomić. Pošto su ovaj amandman prihvatili Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Narodni poslanik Gordana Čomić podnela je amandman kojim je predložila da se posle člana 127. doda novi član 127a. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača želi da da završnu reč? (Da.)
Veoma kratko, nakon gotovo tri dana rasprave želeo bih da se zahvalim svim poslaničkim grupama, svim narodnim poslanicima, ne samo na korektnoj i konstruktivnoj, uglavnom konstruktivnoj raspravi u ovoj sali, već i na korektnoj i konstruktivnoj raspravi koju smo imali više puta u nekim poslaničkim grupama, a to je bilo i na Odboru za zaštitu životne sredine. Iskazane su neke sumnje što se tiče tempa donošenja zakona. Ovo je prvi korak. Ova Vlada će ići sa drugim paketom zakona iz oblasti zakona zaštite životne sredine na proleće. Sigurno će u ovoj skupštini prva godišnjica ove Vlade biti obeležena sa bar osam zakona. Da li je naše zakonodavstvo sada pre donošenja ovih zakona na nivou 70-tih ili 80-tih godina, teško je o tome raspravljati, ali ono što je činjenica, nije krivica ove Vlade što je takvo zakonodavstvo nju sačekalo. Radimo sve ono što možemo i radićemo to ubuduće. Sama diskusija u načelu je obilovala primerima koji nam govore kakvo je stanje u životnoj sredini na određenim lokacijama, a ja bih rekao da je u celoj Srbiji loše i zapušteno. Ovi zakoni su prvi korak, a svaki put počinjemo prvim korakom, sređivanjem tog stanja. Ja bih pozvao sve, jer ovo je naša zajednička kuća, bili vlast ili opozicija, svi ćemo u toj našoj zajedničkoj kući i nakon donošenja ovih zakona i nakon nekih narednih izbora živeti da učinimo i ubuduće sve što je moguće da donošenjem i sprovođenjem zakona koji su u skladu sa svetskim standardima, a prilagođeni stanju i životu u Srbiji, da učinimo sve što je moguće da zemlju koju ćemo ostaviti našoj deci učinimo što je moguće boljom. Hvala vam puno.
Hvala ministru Popoviću. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i celini. Prelazimo na 9. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O PRESTANKU VAŽENjA POJEDINIH ZAKONA Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavnog odbora. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da, prema članu 90. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Saglasno članu 136. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača Zoran Stojković, ministar pravde želi reč? (Da.)
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pred vama je Predlog zakona o prestanku važenja pojedinih zakona. Ne treba mnogo da vam objašnjavam, jer vi ste svi to pročitali i znate o čemu se radi. Donošenjem Ustavne povelje, jedan deo saveznih zakona ostao je na snazi pod uslovom da nije u suprotnosti sa samom Poveljom ili da nije regulisano zakonima Republike, obzirom da je nadležnost u većini oblasti preneta na Republiku. Imajući u vidu da je u Republici Srbiji donet određen broj zakona, a sa druge strane da je jedna određena nadležnost potpuno oduzeta zajednici Srbije i Crne Gore, a naročito vezano za fondove i posebno da je jedan broj organa prestao da postoji. Imajući u vidu takvu situaciju, stalo se na stanovište da bez obzira što se radi o formalnom razlogu treba doneti ovaj zakon kako bi se uvela pravna sigurnost u našem poretku, da ne bi dolazilo do situacije da se ljudi pitaju da li jedan zakon još uvek važi ili treba drugi da se primenjuje. Iz tih razloga pročišćeni su propisi i oni zakoni koji su de fakto prestali da važe ili su prestali sa radom organi čija je delatnost regulisana tim zakonima. Na ovaj način i formalno se proglašavaju nevažećim i izbegava se svaka pravna nesigurnost, a daje se mogućnost za donošenje podzakonskih akata u ovim oblastima. Iz tih razloga predlažem da ovaj zakon usvojimo, uz jednu malu napomenu vezano za Zakon o radnim odnosima. On je bio donet, ali onaj savezni zakon formalno nije proglašen nevažećim i zato se uzima onaj datum kada je on trebalo da prestane da važi. To je donošenje Ustavne povelje. Predlažem da se ovaj zakon usvoji, pošto nije bilo primedbi čak ni na odborima, i da imamo bar u toj oblasti jednu potpunu pravnu sigurnost.
Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Pošto na listama poslaničkih grupa nema prijavljenih za reč zaključujem načelni pretres i saglasno članu 136. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto na predlog ovog zakona nisu podneti amandmani, pre nego što zaključim pretres u pojedinostima, da li predstavnik predlagača Zoran Stojković, ministar pravde, želi da da završnu reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu i u celini. Popodnevni rad današnje sednice nastavljamo u 16,00 časova.
Dame i gospodo poslanici, pre nego što nastavimo rad, molim vas da utvrdimo kvorum. Prelazimo na 10. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O POREZU NA DOHODAK GRAĐANA (zajednički načelni pretres sa 11, 12, 13, 14. i 16. tačkom) Pošto imamo kvorum, saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o predlozima zakona za koje je to predložio narodni poslanik Miloljub Albijanić, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao da se i ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Otvaram zajednički načelni pretres o predlozima zakona o izmenama Zakona o porezu na dohodak građana, Zakona o porezima na imovinu, Zakona o akcizama, fiskalnim kasama, izmirivanju obaveza Republike Srbije Narodnoj banci Srbije i porezu na premije neživotnih osiguranja. Da li predstavnik predlagača, mr Mlađan Dinkić, ministar finansija, želi reč? (Da.)
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, pred vama je šest zakonskih predloga Ministarstva finansija i želeo bih da najpre objasnim šta predlaže Ministarstvo finansija, a onda ću detaljnije svaki zakonski predlog razmotriti. Kao što znate, ova skupština usvojila je pre mesec dana Zakon o budžetu za 2005. godinu, kojim je deficit predviđen na iznos od 20,5 milijardi dinara. Pre nekih mesec i po dana usvojili smo rebalans budžeta za 2004. godinu, kada smo zajednički utvrdili deficit budžeta za ovu godinu na 32,7 milijardi dinara. Želim najpre da vam kažem da prema stanju prihoda i rashoda za prvih 11 meseci ove godine mi smo ostvarili deficit za 11 meseci od 23,4 milijarde. To je 10 milijardi manje od onoga što je planirano za celu godinu, odnosno za prvih 11 meseci ovogodišnji budžet ima sedam milijardi manji deficit nego u istom periodu 2003. godine. Po svemu sudeći, pošto imamo tendenciju rasta prihoda, a s druge strane štednju na strani rashoda, ovogodišnji deficit biće znatno manji od 30 milijardi dinara. Dakle, neće biti 32,7 milijardi, koliko je utvrđeno rebalansom, a kamoli onih 45 milijardi, koliko smo krenuli originalno. Mi smo krenuli sa ozbiljnom štednjom od jula meseca i politikom smanjivanja rashoda i bolje naplate prihoda uspeli da ovaj deficit svedemo na iznos znatno ispod 30 milijardi dinara. Videćemo, imamo još mesec dana, koliki će on na kraju biti. Međutim, zašto ovo govorim. Upravo zbog toga što je politika Ministarstva finansija od jula ove godine da kroz smanjenje rashoda stvori osnov za smanjenje poreza. Mi smo uštedeli na rashodima sa jedne strane, s druge strane imali smo bolju naplatu prihoda, oko 21% imamo rast prihoda ove godine cele u odnosu na isti period prošle godine i stvorili su se uslovi za poresko rasterećenje. Od ovih šest zakona koje ćemo sada razmatrati, četiri su poreski zakoni koji predviđaju poresko rasterećenje u sledećoj godini. Pre toga da podsetim da je ova skupština na predlog Ministarstva finansija već usvojila Zakon o ukidanju poreza na finansijske transakcije, tako da od 1. januara sledeće godine privreda će biti oslobođena plaćanja sedam milijardi dinara ovog poreza. Dakle, ovo je porez koji je prevaljivan na leđa i privrede i građana, jer kad god ste išli u banku morali ste da platite i porez na finansijske transakcije. Od 1. januara nema tog poreza, stvorili smo uslove da možemo da ga ukinemo, a da se to ne oseti na budžetu. Takođe, od 1. januara četiri do pet milijardi će banke manje plaćati državi po osnovu ukidanja poreza na promet na bankarske naknade. Mi ćemo insistirati da banke po tom osnovu snize kamatne stope, jer četiri do pet milijardi dinara će manje plaćati sledeće godine u odnosu na ovu godinu, a to je prostor za pad kamatnih stopa za nekoliko procentnih poena u sledećoj godini. Pored toga, mi predlažemo dodatna poreska rasterećenja ovim zakonima. Sumarno ću reći koja su to najvažnija. Najpre predlažemo ukidanje poreza na zarade od 14% za sve novozaposlene radnike u 2005. godini. Ovo oslobađanje primenjivalo bi se u periodu od godinu dana. Želimo da na ovaj način stimulišemo zapošljavanje. Na taj način mi se približavamo ispunjenju obećanja koja smo dali, jer će na ovaj način na 100 dinara plate poslodavac u sledećoj godini za novozaposlene radnike plaćati svega 52 dinara doprinosa. Imajući u vidu da je ova skupština, na predlog Ministarstva finansija, već usvojila i Zakon o doprinosima, koji daje posebne pogodnosti za one koji imaju preko 45 godina života, a ostali su bez posla u procesu tranzicije, to znači da ako neko sledeće godine zaposli osobu koja je na birou a ima preko 50 godina života, za nju će plaćati na 100 dinara plate samo 26 dinara doprinosa. Ako zaposli nekoga ko ima preko 45 godina plaćaće samo 31,5 dinara doprinosa. Za ostale, za mlađe od 45 godina, poslodavac će za novozaposlene plaćati 52 dinara na 100 dinara plate. To je značajno rasterećenje. Samo da kažem da je prošle godine na 100 dinara plate plaćano oko 78 dinara poreza i doprinosa. To je prva velika novina koja se sadrži u izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana. Mi inače smatramo da se na birou za zapošljavanje, odnosno na evidenciji Nacionalne službe za zapošljavanje nalazi daleko manje ljudi koji stvarno traže posao od onoga koji je formalno iskazan. Formalno, na toj evidenciji je negde oko 950 hiljada ljudi. Međutim, veliki broj ljudi koji su tamo formalno prijavljeni zapravo ima posao, ali poslodavci nisu danas motivisani da ih prijave, jer imaju velike troškove i zbog poreza ne žele da ih prijave. Moram da kažem da očekujemo da po ovom osnovu jedan dobar deo ljudi koji danas radi na crno pređe potpuno u legalne tokove, jer će poslodavci, posebno pritisnuti uvođenjem poreza na dodatu vrednost, koji će istisnuti keš iz opticaja, istisnuće keš iz sivih kanala, sami biti motivisani da prijave zaposlene, a mi ih motivišemo da plate samo 52 dinara na 100 dinara plate za osobe koje su mlađe od 45 godina, a još manje iznose za osobe starije od 45 godina. Takođe, Ministarstvo finansija će predložiti Ministarstvu rada sledeće godine da izmeni zakone koji danas vezuju prava, neka prava za zdravstveno i socijalno osiguranje, za prijavljivanje na biro, da se to ukine, jer jednostavno nema potrebe da se neko prijavi na biro da bi uživao prava na socijalno i zdravstveno osiguranje. Mislim da će se desiti isto kao i u Hrvatskoj. U Hrvatskoj kada su slični propisi doneti, 250 hiljada ljudi je samo u toku jedne godine odjavljeno sa biroa. Mi ćemo, ubeđen sam, tek sledeće godine saznati koliko ljudi u Srbiji stvarno traži posao i stvarno se nalazi na birou, jer danas ova cifra od 950 hiljada ljudi sadrži i one koji su se samo tamo prijavili da bi ostvarili socijalno i zdravstveno osiguranje, a uopšte ne traže posao, a sadrži i one koji rade, ali primaju u kešu platu jer poslodavci izbegavaju plaćanje poreza. Ovo je prvi korak. Očekujemo da će drugi korak, na inicijativu našeg ministarstva, napraviti Ministarstvo rada i socijalne zaštite već u prvoj polovini sledeće godine. Druga velika novina u ovim zakonima jeste da snižavamo poresku stopu za samostalne delatnosti. To su paušalci. To su oni koji ostvaruju godišnji prihod manje od dva miliona dinara godišnje, sa sadašnjih 14% na 10%. To je veoma niska stopa. Na taj način izjednačavamo ovu stopu sa stopom poreza na dobit preduzeća. Kao što znate, ova skupština je letos prihvatila predlog Ministarstva finansija i danas Srbija ima ubedljivo najnižu stopa poreza na dobit u Evropi. Takođe postoji i čitav set pogodnosti za poljoprivrednike. Što se tiče poljoprivrednika, ovim zakonima mi ih oslobađamo plaćanja poreza na prihod od poljoprivredne delatnosti, odnosno poreza na katastarski prihod, i to za celu 2004. i 2005. godinu. Kao što smo obećali, sva primanja koja poljoprivrednici imaju po osnovu premija, subvencija i regresa, a koja dolaze na račun registrovanih poljoprivrednih domaćinstava, neće ulaziti u osnovicu godišnjeg poreza na dohodak građana. Dakle, svi oni kojima je premija za žito isplaćivana na račun neće biti oporezovani za taj iznos, već će to biti tretirano kao njihov ukupan prihod a ne kao njihova zarada. Samo drugi prihodi mogu ući u osnovicu godišnjeg poreza na dohodak građana. Na taj način želimo da stimulišemo da se što više poljoprivrednih gazdinstava registruje, jer će imati sve veće i veće pogodnosti u budućnosti, a taj prihod koji dobija po tom osnovu od države, po osnovu subvencija, neće ulaziti u osnovicu poreza na dohodak građana. Kada je reč o poljoprivrednicima, mi predlažemo i ukidanje akciza na dizel gorivo za traktore, koje oni koriste za obradu zemljišta i obavljanje drugih poljoprivrednih radova. Na ovaj način za poljoprivrednike gorivo će biti 30% jeftinije od 1. januara, kada ovi zakoni stupe na snagu. Naveo bih još dve pogodnosti kada je reč o poljoprivrednicima. Prvo, duplo se smanjuje porez na prenos vlasništva nad poljoprivrednim i šumskim zemljištem, a kod nasleđivanja se smanjuje broj godina za koje je potrebno da neko provede u srodstvu da bi mogao da koristi oslobađanje od poreza na poklon, sa pet godina, koliko je sada u zakonu, na jednu godinu. Dakle, dovoljno je da dokaže da je godinu dana bio taj rok. Što se tiče drugih grupa, jedna od pogodnosti za građane jeste duplo smanjivanje poreza na prenos vlasništva za polovne automobile sa sadašnjih 5% na 2,5%, jer danas mnogi građani voze na tzv. ovlašćenja, jer nemaju para da plate porez na prenos motornih vozila. Na ovaj način želimo da stimulišemo registraciju automobila, jer će sa sadašnjih 5% taj porez na prenos vlasništva biti snižen na 2,5% od 1. januara. Peta važna stavka je - ovim zakonima, posebno zakonom o porezu na dohodak građana i zakonom o porezu na imovinu, ukidaju se svi porezi koji opterećuju trgovinu hartijama od vrednosti i akcijama koje izdaje država, jer želimo da na taj način pospešimo razvoj tržišta novca i kapitala i da dovedemo do obaranja kamatnih stopa. Ako dozvolite, sada bih u pojedinostima govorio o svakom od ovih zakona. Što se tiče zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana, što je tačka 10. dnevnog reda, osim toga što oslobađamo obaveze plaćanja poreza na dohodak od 14% za sve novozaposlene radnike, smanjujemo osnovicu poreza na zarade za radnike upućene na rad u inostranstvo. Danas, naime, postoji slučaj da ako naše građevinske firme, ili bilo koje druge, rade u inostranstvu, imaju dva do pet puta veću osnovicu za plaćanje poreza na zarade od firmi koje rade u zemlji. Na taj način one nisu konkurentne sa stranim kompanijama ili ne iskazuju porez na zarade, već ga prebacuju na neke druge račune, i taj porez nikada ne dolazi u Srbiju. Mi predlažemo da se to promeni i da se utvrdi jedinstvena osnovica poreza na zarade, bez obzira da li naši radnici rade u zemlji ili u inostranstvu. Na taj način ćemo motivisati naše firme koje rade u inostranstvu da uplaćuju porez na plate u budžet. Dakle, ukidamo koeficijente od dva do pet, postoji samo koeficijent jedan - svi imaju istu osnovu, nezavisno od toga gde rade, u Srbiji ili u inostranstvu. Takođe oslobađamo plaćanja poreza na premije, odnosno doprinose za dobrovoljno dodatno penziono osiguranje, koje poslodavac obustavlja i plaća iz zarade zaposlenog, najviše do iznosa od 3.000 dinara mesečno. Što se tiče poreskih oslobođenja za poljoprivredu, već sam pomenuo osnovno - ukidanje poreza na katastarski prihod za 2004. i 2005. godinu i oslobađanje plaćanja poreza i isplata po osnovu PDV naknade. Naime, poljoprivrednici će imati mogućnost u sistemu poreza na dodatu vrednost, ako prodaju svoju robu nekoj trgovini, da traže od njih 5% PDV naknade, ukoliko žele, neće biti moranje, ali ukoliko žele, a siguran sam da će veliki broj, kada shvati tu pogodnost, to tražiti, da dobije 5% vrednosti robe na ime PDV naknade. S druge strane, onaj ko kupi od seljaka tu robu moći će da to odbije od svojih troškova, tako da postoji motiv na obe strane. Na tu PDV naknadu, koju će seljaci dobijati na svoj račun, neće se plaćati nikakav porez. To je suština ove promene. Kada je reč o porezu na prenos, osim što duplo smanjujemo porez na prenos sa 5% na 2,5%, kod prenosa poljoprivrednog i šumskog zemljišta i polovnih automobila, takođe ukidamo porez od 5% na prenos vlasništva na novim stanovima. Dakle, oni koji u 2005. godini kupuju stanove neće plaćati 5% porez na prenos vlasništva, imajući u vidu da po novom zakonu stanovi, odnosno građevinarstvo, ulaze u sistem oporezivanja po sistemu poreza na dodatu vrednost, tako da na ovaj način izbegavamo duplo oporezivanje. Stopa od 5% poreza na prenos vlasništva ostaje kod polovnih stanova, ali kod polovnih stanova se ne obračunava porez na dodatu vrednost. Velike novine uvodimo kod oporezivanja autorskih honorara. Sa jedne strane snižavamo poreske stope, ali sa druge strane želimo da uvedemo u red i neke profesije, da ih konačno oporezujemo na adekvatan način. Daću konkretan primer. Danas postoji šest grupa različitih umetničkih delatnosti, koje imaju normirane troškove koji smanjuju osnovicu poreza na autorske honorare. Umesto šest osnovica i komplikovanog administriranja mi to svodimo sada na samo tri grupe. Normirani troškovi će biti predviđeni u iznosima od 40, 50 i 60%. Šta ovo znači konkretno? Što se tiče estrade, danas estrada, kao što znate, ne plaća porez ili ga plaća minimalno. Sa druge strane, porez za estradne umetnike je prilično veliki. Danas iznosi 92%. Drugim rečima, na 100 dinara honorara 92% bi trebalo da se da državi. Mi sada radimo sledeće - do danas su normirani troškovi za estradu i za slične programe iznosili samo 10%. Znači, 10% se odbija od osnovice. Deset posto se odbija kao osnovica za porez na autorske honorare. Sada će biti po novom predlogu zakona 40%. Šta to znači? Daleko više se umanjuje osnovica za obračun autorskih honorara, tako da efektivna stopa poreza na autorske honorare, kod onih koji nisu osigurani po drugom osnovu, smanjuje se sa sadašnjih 92% na 47%. Dakle, duplo. Danas se izdvaja 92 dinara, mada se ne izdvaja jer niko to ne plaća, a mi predlažemo da se duplo smanji, ali zato uvodimo rigorozne kazne za neprijavljivanje ovih delatnosti. Što se tiče oporezivanja prihoda od estradnih programa, sa jedne strane duplo snižavamo poresku stopu, ali zato uvodimo obavezu isplatilaca prihoda da se upišu u poseban registar kod poreske uprave najkasnije do 31. januara 2005. godine, odnosno 15 dana od dana osnivanja. Samo da pojasnim, svi oni koji drže kafane, koji organizuju svadbe, koji organizuju koncerte, biće dužni do 31. januara 2005. godine, mesec dana nakon stupanja na snagu ovog zakona, da se upišu u registar kao organizatori estradnih programa. Da li su to muzički programi, da li su to iluzionisti, mađioničari, svejedno je, moraju da se registruju kao organizatori tih programa. Uvodi se obaveza isplatilaca da zaključe ugovore sa interpretatorima, menadžerima i drugim licima i da dostavljaju redovna mesečna obaveštenja poreskoj upravi do 5. u mesecu za prethodni mesec. Šta to znači? Ne želimo da u kontroli idemo na izvođače, već na organizatore. Svi organizatori će biti upisani u registar, a za izvođače su duplo niže poreske stope, ali moraju da ih plaćaju. Drugim rečima, ukoliko poreska kontrola utvrdi da neki restoran ne dostavlja ili nije zaključio ugovor sa izvođačima, može se izreći mera privremene zabrane obavljanja delatnosti do 30 dana, drugim rečima zatvara se kafana. Ukoliko se utvrdi u poreskoj kontroli da vrednosti u ugovoru odudaraju od tržišnih vrednosti, postoji mogućnost uvećanja poreske osnovice. Imamo sa jedne strane stimulans, duplo niža poreska stopa, a sa druge strane oštre sankcije, koje idu od visokih kazni do zatvaranja objekata koji priređuju ove aktivnosti. Ovo se ne odnosi samo na restorane, kafane, već se odnosi i na one koji priređuju svadbe u šatorima. Dakle, bukvalno na sve koji priređuju bilo koji vid estradnih programa ili zabava. Prirodno je da u društvu gde su svi obavezni da plaćaju porez i gde radnici danas plaćaju 70 dinara, recimo, poreza i doprinosa na 100 dinara plate, i da oni koji zabavljaju narod moraju adekvatno da doprinesu razvoju društva, smanjujemo stope. Njima su daleko veći honorari, pa će u masi to biti više novca. Oni koji organizuju te programe, moraće da prijave. Isto ćemo postupati kao kod fiskalnih kasa. Dakle, u početku verovatno neće svi da se prijave, ali kada vide da će im biti restoran zatvoren na 30 dana i da će platiti kazne u iznosu od dva do 20 puta u odnosu na ono što bi trebalo da plate, videćete kako će tamo do marta, aprila sve to polako da dođe na svoje mesto. Što se tiče poreza na prihode od kapitala, proširuje se dosadašnje poresko oslobođenje i za kamatu koja se ostvaruje po osnovu svih dužničkih hartija koje emituje Republika Srbija, autonomne pokrajine, lokalne samouprave i Narodna banka Srbije. Pojednostavljuje se naplata poreza na kamatu po osnovu ostalih dužničkih hartija, jer se obračun i uplata poreza vrši odmah direktno preko Centralnog registra. Takođe, želimo da stimulišemo domaću radinost u turizmu, odnosno smanjuje se osnovica za plaćanje poreza za sve one koji plaćaju boravišnu taksu i legalno iznajmljuju sobe turistima. Danas se priznaju normirani troškovi od samo 20 posto. Mi to povećavamo dva i po puta. Dakle, dva i po puta smanjujemo osnovicu, a 50 posto će biti normirani troškovi. Onaj ko plati boravišnu taksu, ko je prijavi, imaće daleko nižu osnovicu, a onaj ko je ne prijavi, zatvorićemo objekat. Dakle, s jedne strane stimulacija za plaćanje nižeg poreza, a sa druge strane oštre sankcije. Što se tiče drugih izmena, želim da kažem da ima tu još detalja o kojima će sigurno biti reči i u načelnoj diskusiji. Jedna od novina je da izuzimamo iz plaćanja poreza na dohodak troškove službenog putovanja kada se isplata vrši kod državnih organa i za upućena lica u Republiku i od nedobitnih organizacija. Takođe, isključujemo iz osnovice godišnjeg poreza na dohodak građana dividende i udele u dobiti, kako ne bi bilo dvostrukog oporezivanja. Za razliku od prethodnih godina, kada su iznosi godišnjeg poreza na dohodak građana bili utvrđivani u apsolutnom iznosu, ove godine svako onaj koji je ostvario preko 800 i nešto hiljada dinara bio je obveznik tog poreza, sada to utvrđujemo u relativnom iznosu od četvorostruke prosečne plate koja je isplaćena u Republici Srbiji u tekućoj godini. Na taj način imamo bolji reper i ne moramo stalno da menjamo zakon. To su osnovne novine u Predlogu zakona o porezu na dohodak građana. Drugi zakon koji je pred vama jeste izmena Zakona o porezu na imovinu. Glavne novine u ovom zakonu su sledeće. Od 1. januara 2005. godine neće se plaćati porez na imovinu na pravo svojine na akcijama na ime i na udelima u društvu sa ograničenom odgovornošću. Dakle, ukida se porez na držanje akcija i hartija od vrednosti i ostaje porez na kapitalnu dobit, na razliku u ceni između početne vrednosti akcija i krajnje koje se dobiju u nekom procesu, a što je normalno i postoji u svim drugim zakonima. U ovom zakonu, već sam rekao, smanjujemo stopu poreza na vrednost apsolutnih prava kod poljoprivrednog zemljišta i kod polovnih automobila. Ne plaća se pet posto za nove stanove na ime prenosa vlasništva. Ovde postoji jedna bitna novina, želimo, a to je naša filozofija u Ministarstvu finansija, da oni koji imaju srazmerno veću finansijsku snagu plate državi više poreza. Kod poreza na imovinu povećavamo stopu poreza za imovinu vredniju od 30 miliona dinara. Svi oni u Srbiji koji imaju imovinu čija vrednost prelazi negde iznos od oko 400 hiljada evra u dinarskoj protivvrednosti sledeće godine plaćaće porez po stopi od tri, umesto sadašnjih dva posto. Dakle, 50 posto će im se uvećati porez. Onima čija imovina je manje vredna od 400 hiljada evra ostaju iste poreske stope kao i danas i proširujemo poresko oslobođenje do većeg iznosa nego što je danas utvrđen. Dakle, poresko oslobođenje za iznos do 400 hiljada dinara, na taj iznos se ne obračunava nikakav porez na imovinu. Ono što je važno kod ovog zakona, to je abolicija za one koji do sada nisu plaćali državi nikakav porez. Naime, danas imamo apsurdnu situaciju. Jedan deo građana uredno plaća porez na imovinu, a jedan deo građana ne plaća ništa. Danas su po sadašnjem zakonu sankcije toliko blage da se poreskim obveznicima ne isplati da plate porez na imovinu, više im se isplati da plate kaznu. U međuvremenu, kao što znate, donet je nov Zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji. Mi sada u kaznenim odredbama usaglašavamo porez na imovinu sa Zakonom o poreskom postupku i poreskoj administraciji, tako da onaj ko ne prijavi porez na imovinu ili prijavi manje od onoga što je stvarno, plaća kaznu koja iznosi od dva do 20 puta u odnosu na ono što bi trebalo da plati regularno. Međutim, naša je filozofija da ako pooštravamo kazne, treba da damo priliku onima koji do sada nisu izvršavali svoje obaveze prema državi da prijave svoju imovinu. Svi oni koji do 31. januara 2005. godine prijave imovinu neće plaćati porez nastao do 31. januara 2004. godine, niti će se protiv njih pokrenuti bilo kakav prekršajni postupak. Drugim rečima, spremni smo da sve zaboravimo, ali želimo od 31. januara 2005. godine da svi prijave imovinu, bilo da su u međuvremenu u odnosu na poslednju prijavu izgradili neko potkrovlje, dogradili sprat, kupili garažu ili bilo da uopšte nisu prijavili nikakvu imovinu. Poreske stope za male vrednosti ostaju iste, u odnosu na druge zemlje to nisu velike stope, za bogatije ide 50 posto više, ali želimo da od 1. februara 2005. godine svi u Srbiji prijave svoju imovinu, pa zato sve javno pozivamo da to učine. Onaj ko to ne učini plaća do 20 puta kaznu u odnosu na ono što bi stvarno platio. Imamo fer tretman, dajemo rok preko mesec dana da se izvrši prijava, bez ikakvih sankcija, prozivanja i bilo čega. Jednostavno, želimo od sledeće godine da krenemo od početka i da sve stavimo u ravnopravan položaj. Ovo je tim pre značajnije, imajući u vidu da je porez na imovinu u potpunosti prihod lokalne samouprave. Dakle, sav novac koji se naplati od poreza na imovinu isključivo ide u lokalne budžete, odnosno budžete gradova. Treći zakon, koji je pred nama, jeste zakon o izmenama i dopunama Zakona o akcizama. Ovde su najvažnije novine, zapravo, ukidanje akcize na dizel gorivo za pogon traktora koje koriste poljoprivrednici upisani u registar poljoprivrednih gazdinstava; zatim, goriva za pogon građevinskih mašina, kao i rečnih brodova za prevoz tereta, pod uslovom da se ovo gorivo prodaje preko ovlašćenog distributera. Kako će ovo u praksi funkcionisati? Svi poljoprivrednici koji su upisani u registar poljoprivrednih gazdinstava, odrediće se normativi prema površini zemlje, koliko je potrebno goriva da se izvedu određeni radovi, za tu količinu goriva neće plaćati akcizu. Naravno da neko od seljaka može tražiti i više goriva nego što mu je potrebno po normativima da izvrši odgovarajuće radove. Za tu veću količinu od normativa može da kupi normalno, ali će platiti akcizu. U praksi će ovaj sistem funkcionisati tako što ovlašćeni distributer plaća akcizu u budžet, a onda se, na osnovu evidencije koliko je seljacima prodato, vrši povraćaj akcize ovlašćenim distributerima. Podzakonska akta su već spremna i od 1. januara će ovo biti na snazi, ukoliko ova skupština, što se mi nadamo, usvoji ovaj zakon. Slični mehanizam važiće i za građevinske mašine i za brodove za prevoz tereta. Ponavljam, na ovaj način će doći do sniženja maloprodajnih cena goriva za ove potrošače za oko 30%, čime snižavamo troškove u privredi, poljoprivredi, građevinarstvu i rečnom saobraćaju, koje želimo da stimulišemo, jer je dosta jeftino i čini mi se da može u budućem periodu da postane, uz železnički saobraćaj, veoma bitno za ukupan privredni razvoj zemlje. Što se tiče ostalih izmena, mi u ovom zakonu predlažemo da se definišu određeni pojmovi vezani za akcizna skladišta, za obveznike plaćanja, za obračun plaćanja akciza. Postoji jedna promena kojom se vrši usaglašavanje sa novim propisima o proizvodnji, prometu i kvalitetu alkoholnih pića. Naime, Ministarstvo poljoprivrede je, nakon poslednje izmene Zakona o akcizama, donelo novi pravilnik o proizvodnji, prometu i kvalitetu alkoholnih pića i na drugačiji način razvrstalo sva pića, tako da mi sada vršimo usaglašavanje sa tim pravilnikom. Koje su promene u praksi? Akciza na džin i konjak će se, prema ovim propisima, plaćati u iznosu od 85 dinara, a sada se plaća 134 dinara. Dakle, biće niža akciza za džin i konjak, ali će zato biti viša akciza za rum, tekilu i arak. Sa sadašnjih 85 dinara, to se penje na 136 dinara. Na ovaj način se vrši reklasifikacija, a u suštini su neutralni efekti na budžet. Kod akciza na cigarete, odustaje se od obaveze u sadašnjem zakonu da proizvođači, odnosno uvoznici akcizu obračunavaju i uplate pre preuzimanja akciznih markica, već se zadržava sadašnje stanje, koje važi do 2005. godine, da se uplaćuje svakog 15. i 30. u mesecu. Novina je što se zahteva od uvoznika i proizvođača cigareta da maloprodajne cene cigareta moraju da budu istaknute na objektu trgovine na malo, tako da su jasno vidljive za potrošače duvanskih proizvoda. Slede drastične kazne za one maloprodajne objekte koji jasno ne istaknu cenu duvanskih proizvoda. Dešavalo se u praksi da se jedna cena prijavljuje Agenciji za duvan, da se na jednu cenu plaća porez na promet i akciza, a po sasvim drugoj ceni se roba prodaje potrošačima. Ovo će olakšati kontrolu. Takođe, novina je da se od 1. januara uvode potpuno nove akcizne markice, koje će biti zaštićene i hologramom, tako da neće biti moguće falsifikovanje istih, što je primećeno u prethodnom periodu. Inače, moram da kažem da je trenutno šverc cigareta smanjen na iznos od 5 do 7% ukupnog prometa cigareta, što je znatno niže od onoga što smo imali devedesetih godina, kada je 70 do 80% ukupnog prometa bilo u crnoj zoni. Moram da kažem da je ovo najniža stopa sivog tržišta duvana u jugoistočnoj Evropi i, sa druge strane, znatno niža nego čak i u nekim razvijenim zemljama, kao što je Velika Britanija. Sledeći zakon, koji je pred vama, jeste zakon o fiskalnim kasama. Kao što znate, od 1. januara 2005. godine ukida se porez na promet, stupa umesto njega na snagu porez na dodatu vrednost. Imajući u vidu da je u postojećem Zakonu o porezu na promet, koji se stavlja van snage od 1. januara, postojao pravni osnov za uređivanje načina evidentiranja prometa dobara preko fiskalnih kasa, postojala je potreba da se donese i jedan poseban zakon koji će ovu oblast urediti i, evo, on je sada pred vama, gospodo narodni poslanici. Što se tiče samog zakona, on je tehničke prirode. Vi ćete videti da sadrži niz odredbi vezanih za obavezu kreditiranja preko fiskalnih kasa, za sadržaj fiskalnih isečaka, za obaveznu dodatnu opremu, za opcionu dodatnu opremu, za refundaciju, za samostalne delatnosti, onih koji su kupili fiskalne kase. Sve je vezano za kontrolu i sankcije. Naravno, u zakonu su predviđene rigorozne sankcije za one koji ne evidentiraju promet preko fiskalnih kasa. Kao što znate, mi smo i ove godine vrlo oštro kontrolisali primenu ovih uređaja. Moram da kažem, kada je ova vlada preuzela odgovornost, na terenu je bilo svega 1% instalisanih fiskalnih kasa. Danas u Srbiji na terenu postoji oko 160.000 fiskalnih kasa. Dakle, 160.000 fiskalnih kasa za 115.000 poreskih obveznika. Ne znam da li je to maksimum, ali kontrolama ćemo, tokom sledeće godine, doći do konačne cifre. Moram da kažem da, upravo zahvaljujući uvođenju fiskalnih kasa, mi danas imamo priliku da govorimo o snižavanju poreza, jer je evidentiranje preko fiskalnih kasa značajno popravilo prihode republičkog budžeta. Samim tim, neke poreze možemo da snizimo. Ono što je danas činjenica, jeste da i dan-danas, iako zaista imamo stroge kontrole i jedan veliki broj objekata je zatvoren u procesu kontrole jer nisu izvršavali zakon, dobar deo obveznika ne izdaje permanentno fiskalne račune. Stoga smo predvideli u ovom zakonu i obavezu uvođenja dodatne opreme za fiskalne kase od 31. marta sledeće godine, a to je terminal za daljinsko očitavanje svih dnevnih izveštaja fiskalne kase za zadati period. Mi ćemo iz budžeta to isfinansirati za sve one koji to ne mogu da plate. Šta se suštinski dobija? Svakoga časa poreska uprava, bez fizičke kontrole, znaće koliko koja radnja, frizerski salon, trgovina, izdaje fiskalnih odsečaka i to će porediti sa prethodnim periodima. Tamo gde ima velikih nesaglasnosti, slaće se kontrole. Drugim rečima, ako imamo, recimo, opštinu Novi Beograd, neće biti potrebno da ljudi iz opštine Novi Beograd odu u konkretnu prodavnicu, već će samo ulaskom u softver kompjuterski znati da li radnja iks izdaje pet odsečaka dnevno, 20, 100. Tačno će se videti evidencija svake radnje, bez toga da se bude fizički u radnji. Dakle, sa uvođenjem ovog terminala više nema mogućnosti za parcijalno izdavanje računa. Moraće svaki račun da se izda, a novac od toga, naravno, ide za škole, bolnice, socijalnu zaštitu, penzije, dakle u budžet. Na taj način mi sledeće godine, to mogu da garantujem, stoprocentno uspostavljamo kontrolu nad naplatom poreza u svim objektima koji imaju obavezu evidentiranja pomoću fiskalnih kasa. Zahvalan sam narodnim poslanicima što su svi podržali ovu odredbu, jer ni jedan amandman nije stigao na ovaj član i zaista, mislim da je došlo vreme da se uvede red u ovu oblast. Što se tiče preostala dva zakona, nastojaću što kraće da ih predstavim. Prvo, to je zakon o izmirenju obaveza Republike Srbije prema Narodnoj banci Srbije. Radi se o starim obavezama u iznosu od 20 milijardi dinara koje se sastoje iz tri dela. To su obaveze Republike Srbije, budžeta Republike Srbije prema Narodnoj banci Srbije od 17 milijardi dinara, i to nastale u periodu 2001-2002. godina po osnovu zaduživanja budžeta kod Narodne banke Srbije. Dakle, budžet se zadužio, a novac nisu vratili Narodnoj banci u 2001. i 2002. godini. Ukupan iznos sa kamatama je 17 milijardi dinara. Takođe, to su obaveze Javnog preduzeća EPS u iznosu od oko milijardu i 900 miliona dinara, kao i obaveze Republičke direkcije za robne rezerve po osnovu dugoročnog kredita i kamate, faktički nastale u periodu između 1994. i 1997. godine. Na ovaj način, ovaj dug postoji, on je evidentiran kao javni dug. Ministarstvo finansija je svim narodnim poslanicima tu tabelu dalo preko Odbora za finansije. Mi samo želimo da stvorimo pravni osnov za izdavanje obveznica, dugoročnih obveznica Republike Srbije koje će poslužiti, između ostalog i Narodnoj banci Srbije da započne od 1. janaura 2005. godine repo-operacije. To su operacije na otvorenom tržištu, to je moderan način regulisanja količine novca u opticaju. Sada ima veoma malo dugoročnih hartija od vrednosti na našem tržištu i to su samo obveznice stare štednje. Sa jednim ovakvim instrumentom, u iznosu od skoro 20 milijardi dinara, stiču se uslovi za vršenje operacija na otvorenom tržištu, tzv. repo poslovima Narodne banke. Što se tiče strukture otplate duga, dug bi se isplatio u roku od šest godina sa kamatom od 8,5% godišnje i to u sledećim rokovima dospeća. Dakle, do 31. decembra 2006. godine dospele bi tri milijarde i bile isplaćene; 31. decembar 2007. godine, ukupno šest milijardi, znači kumulativno; i 31. decembar 2010. godine, deset milijardi i 700. Ovo je struktura obveznica, a odluku o izdavanju dugoročnih obveznica doneće po usvajanju ovog zakona Vlada Republike Srbije u roku od osam dana od dana stupanja na snagu ovog zakona. Inače, ovim obveznicama će moći da se trguje na tržištu kapitala, isto kao i obveznicama stare devizne štednje i to će biti dugoročne obveznice koje će glasiti na ime i biće prenosive, a kamatni kuponi dospevaće 30. juna i 30 decembra, odnosno 31. decembra svake godine, zaključno sa krajnjim rokom dospeća obveznica, s tim što prvi kamatni kupon dospeva 30. juna 2005. godine, dakle, šest meseci je grejs period. Dakle, ponavljam, radi se o već postojećim obavezama koje se na ovaj način prepakuju u obveznice i omogućava se na taj način tržište kapitala kroz repo-operacije, pre svega, Narodne banke, ali i trgovina ovim hartijama na tržištu kapitala. Konačno, pred narodnim poslanicima je zakon o porezu na premije neživotnih osiguranja. Razlog za donošenje zakona je takođe ukidanje Zakona o porezu na promet. Kada prestane osnova za naplatu poreza na promet na premije osiguranja, to je do sada bilo 20%, a većina zemalja su prešle na sistem oporezivanja pomoću poreza na dodatu vrednost, svi su uredili oblast oporezivanja osiguranja na poseban način. Možete se pitati zbog čega samo porez na premije neživotnih, a ne i životnih osiguranja, iz razloga što želimo da stimulišemo razvoj dugoročnog osiguranja kao što je životno osiguranje, jer to je jedan veoma važan vid razvoja u ovoj delatnosti. Što se tiče poreske stope, predložili smo da se porez na premije osiguranja plaća po stopi od 5%, što je neka od nižih stopa koje danas važe u Evropi, gde je čak viša i iznosi do 8 ili 9%. Takođe, u ovom zakonu postoje i odgovarajuća poreska oslobođenja. Dakle, ovaj porez ne bi plaćala DKP, ali pod uslovom reciprociteta, dakle, ukoliko mi imamo iste uslove u drugim zemljama. Takođe, porez na premije osiguranja se ne bi plaćao kod osiguranja od posledice nezgode kod osiguranja od povrede na radu i profesionalnih oboljenja, kod dobrovoljnog zdravstvenog osiguranja i kod osiguranja motornih vozila, a pokriva se šteta na sopstveni pogon, odnosno gubitak tih vozila, ali čiji su vlasnici lica sa utvrđenim invaliditetom. Moram da kažem da smo juče na Odboru za finansije prihvatili jedan amandman kojim će ove obaveze biti oslobođeno osiguranje dugoročnih stambenih kredita, osiguranje kredita za izvoz i uopšte kredita koji se otplaćuje u ratama, a to je bio predlog opozicije i Vlada je to prihvatila, jer smo, moram da priznam, i sami to zaboravili da ugradimo, a želja nam je da podstaknemo rad ovih institucija. Dame i gospodo narodni poslanici, to bi bilo najkraće za ovih šest predloga zakona. Mislim da se isplatilo što smo u julu krenuli sa oštrim smanjenjem u javnoj potrošnji. Došli smo do situacije, dakle, kada konačno možemo da govorimo o snižavanju poreza, jersam ubeđen da će ove godine deficit biti daleko niži od onoga što je bilo prošle godine. Prošle godine, da podsetim, deficit je bio 43 milijardi, a ove godine će biti dvadesetak milijardi manje. Dakle, dvadesetak milijardi u nominalnom iznosu ova vlada je uštedela državi u odnosu na prethodnu i to je prilika da sa reči krenemo na dela i da tu uštedu pretvorimo u sniženje poreza za poljoprivrednike, za one koji zapošljavaju ljude da ne plaćaju porez na plate ovoliki i, naravno, za sve ove ostale. Dakle, idemo dalje sa našom strategijom. Štedimo na rashodima, snižavamo poreze, jer prividni rast baziran na sve većoj javnoj potrošnji je prošlost. Svi oni koji su govorili u prošlim vremenima, a neki govore i u sadašnjem da je potrebno bazirati privredni razvoj tako što imamo velike rashode, greše, jer veliki rashodi, ukoliko postoje, moraju se bazirati na velikim porezima. Znači, visoki porezi su jednostavno neophodni da bi imali visoke rashode i jedini način da zemlja koja je prošla kroz krizu kao Srbija jeste da idemo potpuno obrnutim tokom, a to je snižavanje rashoda, pa snižavanje poreza, pa novo snižavanje rashoda, novi talas snižavanja poreza. Mogu da vam obećam, jer sam ubeđen da će uvođenje poreza na dodatu vrednost dodatno ojačati budžetsku kasu u sledećoj godini, da ćemo se već sredinom sledeće godine ponovo naći na ovom mestu i da ćemo razmatrati tada novi paket poreskih zakona kojim će se porezi sniziti. Nadam se da će sve poslaničke grupe podržati ovaj predlog. Hvala na pažnji.
Da vas obavestim da za ovu tačku dnevnog reda ovlašćeni predstavnik za DSS je narodni poslanik Slavoljub Matić, za DS - Boris Tadić je Aleksandar Vlahović, za SPO - NS je narodni poslanik Sanja Čeković. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Oprostite, samo momenat, idemo redom. Gospodin Aleksandar Vlahović se prvi javio. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, gospodine ministre, u ime Demokratske stranke - Boris Tadić želim da dam komentar na predložene zakone koje je maločas gospodin ministar iscrpno obrazložio. Najpre da poručim, takođe u ime Demokratske stranke, da što se tiče strategije smanjenja javnih rashoda, a onda iza toga smanjenja oporezivanja, gospodin ministar i njegova strategija nema apsolutno nikakvih problema sa Demokratskom strankom. Čini mi se da su reči sa ove govornice upućene nekim koalicionim partnerima koji upravo podržavaju Vladu, koji nasuprot stanovišta da nema smanjenja poreskog opterećenja bez prethodnog smanjenja javne potrošnje upravo plasiraju u javnost drugačiju politiku, koja podrazumeva stvaranje tražnje povećanim javnim rashodima, poznatim još iz vremena velike svetske ekonomske krize od 1929. do 1934. godine. Tu je gospodin ministar potpuno u pravu. Kenzijanska politika danas ne može da prođe upravo zbog toga što značajno povećana javna potrošnja ne može da bude apsorbovana domaćom ponudom i da to povećanje javne potrošnje za posledicu ima ključni negativni efekat, a to je drastično uvećanje spoljnotrgovinskog deficita, i onda ukoliko ne napravi radikalno presecanje kroz smanjenje javne potrošnje bojim se da ta spirala iz godine u godinu biva sve veća i veća i da na kraju ulazimo u tešku krizu, koja rezultuje i teškom dužničkom krizom. Upravo zbog toga još u martu, kada se donosio budžet za 2004. godinu, upozoravali smo da nije moguće smanjiti poresko opterećenje privrede a da se istovremeno ne uđe u smanjenje javne potrošnje i sada ne želimo da budemo zluradi. Pozdravljamo odluku da se drastično smanji broj zaposlenih u državnoj administraciji, kako je to već najavljeno od strane Vlade, da se uđe u restrukturiranje velikih javnih preduzeća, da se smanji nivo javne potrošnje kod zdravstva, školstva, drugih javnih delatnosti, ne bi li se iza toga stvorila realna osnova za smanjenje poreskog opterećenja privrede. Pošto je danas tema šest ukupno zakona, od čega su četiri poreska i ključna, daću jedan kratak komentar u vezi ovih zakona. Najpre da kažem da će Demokratska stranka glasati za svih šest predloženih zakona i postoji nekoliko razloga zašto objašnjavamo naše stanovište da ćemo glasati za četiri poreska plus dva dodatna zakona. Prvo, ovo jeste bio plan prethodne vlade da u jednom trenutku u momentu kada se uvodi porez na dodatu vrednost dođe do izmene ovih poreskih zakona, tačnije da dođe do odgovarajućeg poreskog rasterećenja, pri čemu ovo ni u kom slučaju ne treba proglašavati da se radi o dramatično velikom poreskom rasterećenju. Pre bih rekao da se radi o kozmetičkim merama, koje će samo donekle dovesti do smanjenja poreskog opterećenja. Međutim, bez obzira što smo u prethodnom periodu učestvovali u pisanju predloga izmene Zakona o porezima na imovinu, zatim o porezima na dohodak građana, zatim izmene Zakona o akcizama, ipak moram da u ime poslaničke grupe Demokratska stranka - Boris Tadić ukažem na odgovarajuće propuste koji su se potkrali u tekstu zakona. Počeću najpre od poreza na imovinu. Najpre jedna dobronamerna primedba, da se obavezno u tekstu zakona ispravi svuda gde piše ministar finansija da piše ministar nadležan za poslove finansija, pošto su imena ministarstava podložna promenama, promena imena ministarstava nalagaće nažalost i izmenu zakona i onda će Skupština bespotrebno sedeti i raspravljati o tim formalnim stvarima. Krenimo od poreza na imovinu. U članu 9, i to je ono što nama nije jasno, zašto se ušlo u promenu koja je opisana članom 9. a tangira postojeći član 12. Zakona o porezu na imovinu, zašto se tačka 5) člana 12. u stavu 1, koja taksativno navodi koji korisnici bivaju oslobođeni plaćanja poreza na imovinu, pored direktnih budžetskih korisnika, a u ranijem tekstu je pisalo - prosveta, kultura, naučne, socijalne, zdravstvene, humanitarne ili sportske svrhe, dakle imovina koja se koristi za ove svrhe, zašto se umesto toga kaže da se porez na imovinu ne plaća na prava nepokretnosti koje koriste direktni i indirektni korisnici budžetskih sredstava prema propisima itd. Šta želim da kažem? Indirektni korisnik budžetskih sredstava jesu i preduzeća preko dobijenih budžetskih subvencija. Da li to znači da će ta preduzeća, s obzirom da su indirektni korisnici budžetskih sredstava, biti oslobođena poreza na plaćanje imovine? To nije dobro. U tržišnoj ekonomiji nije dobro uvoditi poresku diskriminaciju između preduzeća, u zavisnosti da li su u ovom ili onom vlasničkom tipu ili u boljoj ili lošijoj finansijskoj kondiciji. Smatramo da bi bilo bolje da ovaj član zakona, dakle postojeći član 12, nije promenjen, jer na ovaj način se uvodi jedno široko tumačenje da svi indirektni budžetski korisnici mogu da budu oslobođeni plaćanja poreza na imovinu. To zaista može u jednom najširem tumačenju da dovede do velike poreske rupe, odnosno izbegavanja plaćanja poreza koje se na ovaj način zakonom legalizuje. Što se tiče poreza na dohodak građana, imamo primedbu upravo na član koji je ovde ministar obrazlagao kao poseban doprinos ministarstva da se proširi poreska osnovica. Prvo, izražavam primedbu u ime Demokratske stranke da to što su samostalne delatnosti prethodno bile razvrstane u šest grupa nije komplikovalo posao poreske administracije, jer se radi o precizno definisanim grupama, u zavisnosti od priznatih normiranih troškova. Priznati normirani troškovi koji se odbijaju od ukupne poreske osnovice definišu se upravo na osnovu delatnosti. Nama zaista nije jasno na koji način su normirani troškovi kod estrade sa postojećih 10% podignuti na 40% i na koji način je estrada spojena sa drugim samostalnim delatnostima, gde su normirani troškovi daleko veći. Bilo bi dobro objasniti šta znači 40% normiranih troškova kod estrade. Voleo bih da čujem šta je to što može da se uključi u normirane troškove, da bi postojalo realno obrazloženje za podizanje normiranih troškova. Ako se već želi ući u obuhvat, odnosno proširenje poreske osnovice po ovom poreskom instrumentu, onda je mnogo bolje da se to uradi sa stimulativnom poreskom stopom, kao što je urađeno i kod oporezivanja transfera, odnosno prihoda dohotka građana u sportskim delatnostima, naravno sa jednim drugim zakonom. Što se tiče Zakona o akcizama, želim da kažem da Demokratska stranka, kao što smo i maločas rekli, ima nekoliko principijelnih primedbi. Najpre član 1a zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama, u stavu 2. dosta nejasno se formuliše šta se smatra cigaretama proizvedenim u zemlji. Kaže se – cigaretama proizvedenim u zemlji smatraju se i cigarete drugog proizvođača, koji je proizveo godišnje najmanje dve i po milijarde komada cigareta, koje sadrže najmanje 50% duvana proizvedenog i obrađenog u Republici Srbiji i da su prvi put stavljene u promet na teritoriji Republike Srbije. Dakle, radi se o proizvođačima koji su van registra već definisanog kod agencije za duvan. Šta u konkretnom slučaju znači? Znači da može da se napravi pogon u pograničnoj zoni, Bugarskoj, Rumuniji, Mađarskoj, bilo gde, da se 50% duvana kupuje iz Srbije, da se tako kupljeni duvan prerađuje u kapacitetima koji se ne nalaze u Srbiji, a da se roba proizvedena u tim kapacitetima tretira kao domaći proizvod. Nisam siguran da je ovo srećno rešenje. Ovo, bojim se, otvara rupu u veoma sređenom prostoru kao što je promet duvana, duvanskih proizvoda i proizvodnji duvanskih proizvoda. Bojim se da će ovo ići na ruku švercerima. Da, razumem želju da se stimuliše povećana proizvodnja sirovog duvana u našoj zemlji, ali verujte mi ni Duvanska industrija Niš, ni Duvanska industrija Vranje, ni pre ni posle privatizacije nije otkupljivala više od 50% ili najviše 60% domaćeg sirovog proizvedenog duvana za sopstvene svrhe. Ne možemo mi kapacitet koji se nalazi na teritoriji Srbije staviti u istu ravan sa kapacitetom koji se eventualno može naći van granica ili se možda mislilo nešto drugo. Dozvoljavam da smo pogrešno protumačili član, ali iz ovog teksta se jasno vidi da se tretira da ravnopravni status dobija i proizvođač koji se ne nalazi na našoj teritoriji, očigledno, jer nema pojašnjenja, a koji koristi 50% sirovog duvana za proizvodnju cigareta. Takođe, na član 11. izražavam principijelnu primedbu zašto Narodna banka, odnosno Zavod za izradu novčanica i kovanog novca ima monopol nad štampanjem akciznih markica. I onda, a i danas smo za to da se štampanje akciznih markica organizuje tenderskom procedurom, ne bi li država Srbija, budžetski korisnici platili što je moguće manje ovaj trošak koji nastaje. Ako smo uspeli da uvedemo Zakon o javnim nabavkama i da nateramo sve korisnike budžetskih sredstava, sva javna preduzeća da prolaze jednu veoma oštru i veoma pažljivo smišljenu proceduru javne nabavke, čini mi se da je osnovni red da i onda država, koja ima neke kapacitete u svojini, njih stavi u ravnopravni tretman sa drugim ponuđačima za izvršenje ove usluge. Zbog toga, još jednom kažem, smatram da je mnogo srećnije rešenje organizovati tender, pa ko da jeftiniju ponudu istog kvaliteta, on je taj koji ima prava, odnosno dobija posao za štampanje akciznih markica. Takođe, u članu 15, taj novi član 21a, moram da priznam da nismo razumeli šta znači član 21a i milio bih gospodina ministra da nam objasni, a taj član kaže – da obaveza obračunavanja akciza pri uvozu akciznih proizvoda nastaje danom nastanka obaveza obračunavanja uvoznih dažbina, a da ovo ne važi za kafu (sirovu, prženu, mlevenu), gde se obračunavanje akciza vrši prilikom uvoza. Uz svu dužnu pažnju, znanje koje imamo o carinskom postupku, načinu obračuna itd. zaista nam treba jedno šire objašnjenje šta ovo znači, zašto se samo na kafu drugačije primenjuje. Verovatno da postoje razlozi, ne tvrdimo da ne treba da stoji, ali tražimo dodatno objašnjenje. Izražavamo zaista čuđenje zašto je u članu 19.dato pravo poreskoj upravi, centrala da vodi registar proizvođača alkoholnih pića. Mi smo pre nekoliko meseci imali u ovoj skupštini raspravu o Zakonu o privrednim registrima i Zakonu o agenciji za registraciju privrednih subjekata. Ako već imamo registraciju, a i o tome ću nešto posle reći, onda je sasvim normalno da jedan posao ne dupliramo i ne vodimo ga na dva mesta. Poreska uprava u svakom trenutku u jednom sređenom registru privrednih subjekata može da dobije sve informacije o proizvođačima alkoholnih pića. Smatramo da je ovo nepotrebno, da je poreska uprava još uvek mlada, neuhodana, nedovoljnog kapaciteta i nabacivati jedan posao više jeste samo kontraproduktivno za realizaciju ovog zakona. Kada su u pitanju fiskalne kase ili pak Zakon o fiskalnim kasama, želim da kažem da smo principijelno protiv člana 3. stav 4. Član 3. stav 4. omogućava ministru finansija da na predlog ministra trgovine, turizma i usluga donese odluku o tome koja delatnost u samostalnoj delatnosti ne mora da upotrebljava fiskalne kase. Mi sve vreme pričamo u poslednje tri godine da država mora da se lišava diskrecionih prava, da izvršna vlast mora da smanjuje diskreciona prava i mesta diskrecionog odlučivanja, zato što je poznato da je to ključni izvor sistemske korupcije. Kada god imate mogućnost da jedan čovek ili nekoliko njih odlučuje o tome da li će neko nešto dobiti, da li će imati dozvolu, da li će biti oslobođen uvođenja fiskalnih kasa itd, onda postoji mogućnost sistemske korupcije. To bi bilo mnogo bolje, ako imamo zakon koji ne piše ministar, pošto nisam imao kod sebe tekst zakona ovog časa, nego piše Vlada, ali svejedno zbog toga što Skupština donosi zakonski akt i Skupština treba da definiše koje su to delatnosti u okviru samostalne delatnosti, odnosno kako se to stručno zove samostalno obavljanje posla, koje moraju da budu oslobođene od obaveze uvođenja fiskalnih kasa, a ne da o tome naknadno odlučuje Vlada. Ko nama garantuje da na osnovu tog istog člana 3, ovog puta u obliku odluke Vlade ili zaključka Vlade, što je u poslednje vreme moderno, neće i neke druge delatnosti biti izuzete od obaveze uvođenja fiskalnih kasa i to može da se menja svakog četvrtka kada Vlada ima svoju sednicu. Bilo bi dobro da o tome odlučuje najviše zakonodavno telo u jednoj zemlji, a to jeste Narodna skupština. Moram da kažem da mi takođe izražavamo principijelno protivljenje kod definisanja širokog spektra delatnosti koje ne moraju da koriste fiskalne kase. Ovo se unekoliko kosi sa opštim principom koji Vlada navodno ima, a ovde je definisao ministar finansija, a to je princip štednje, princip zatezanja, princip formiranja realne slike koji nivo poreskih obveznika imamo. Ovo široko oslobađanje jeste ugađanje tim delatnostima koje su očigledno veoma važne, koje su očigledno vrlo važne i jake interesne grupacije kada su uspele da izboksuju obavezu, odnosno oslobađanje od obaveze uvođenja fiskalnih kasa. Sada oni koji imaju fiskalne kase mogu s pravom da kažu – a zašto oni ne, a mi moramo da imamo fiskalne kase, i uvođenje te diskutabilnosti diskriminacije u primeni jednog člana ovog zakona, odnosno svrhe ovog zakona uvek rađa sumnju da je Vlada popustila pred pritiskom odgovarajućih lobija. No, sve naše primedbe koje smo ovde dali, čak i one gde su otvorena pitanja za tumačenje, jesu zaista krajnje dobronamerne, jer ovde se radi o zakonima čiji je temelj postavljen još 2001. godine u prvom ciklusu poreske reforme. Sasvim je za očekivati da izmene dolaze u momentu uvođenja Zakona o porezu na dodatu vrednost. Nisam zaista razumeo maločas potrebu da se izmene i dopune zakona, koje pri tome zaista u smislu poreskog oslobađanja predstavljaju kozmetičke a ne suštinske promene, jer neće dovesti do drastičnog oslobađanja poreskih obveznika, naprotiv, zašto je bilo neophodno da se maltene gotovo čitav sat iskoristi za ovom govornicom obrazlažući ne uspehe, nego ono što će opet da dođe, obećanja da će biti bolje. Zaista ceneći, najiskrenije, napore koje čini Ministarstvo finansija u nastavku poreske reforme, potrebi da se ostvari čvrsto budžetsko ograničenje na makro nivou, ali nažalost neki drugi rezultati govore da ma koliko vi jednom zategnutom ekonomskom politikom, budžetskom politikom, čvrstom, rigidnom budžetskom politikom pokušavate da održite makroekonomsku stabilnost, postoji čitav niz drugih polja gde se ta makroekonomska stabilnost i stabilizuje. A, sada mogu da budem srećan kada ministar kaže da će se ukinuti porez na promet hartija od vrednosti. Ali, gospodine ministre, bojim se da ste vi već ukinuli finansijsko tržište, tako da je ukidanje poreza na promet hartija od vrednosti zaista samo jedna kozmetička stvar koja se realizuje i pozdravljam tu odluku ukidanja poreza na promet hartija od vrednosti. Zatim, ako se kaže - nama je potrebno stabilno okruženje, ili ćemo ostvariti, ne znam, obećane rezultate u narednoj godini, onda moram da upozorim i Narodnu skupštinu i čitavu javnost da mi već danas imamo problem zbog toga što se ne izgrađuju neophodne institucije za svakodnevno funkcionisanje privrede. Evo, reći ću šta konkretno mislim.
Gospodine Vlahoviću, prekoračili ste vreme.
Evo, završavam. Mislim konkretno na registraciju privrednih subjekata. Kao što vam je poznato, stupanjem na snagu zakona o privrednim društvima trgovinski sudovi sada, neformalno doduše, odbijaju da vrše promene na registraciji preduzeća, promene statusa, oblika kapitala. A, od 1. januara stupa na snagu novi zakon o privrednoj registraciji. Agencije za privrednu registraciju nema ni na vidiku. Mi ćemo, ljudi moji, imati vakuum u registraciji novih preduzeća i to će biti veliki problem. I, onda, ovi poreski podsticaji, čvrsta budžetska politika, neće puno da pomognu sustaloj privredi. Hvala vam.
Izvolite, reč ima ministar finansija, gospodin Mlađan Dinkić.
Evo, da iskoristim priliku najpre da se zahvalim na pohvalama, a što se tiče kritika da odgovorim. Vi kažete da je prethodna Vlada imala nameru da uradi to i to, imala je nameru iste ove zakone da donese, a ja se pitam zašto ona to nije uradila. Stalno pričate u prošlom vremenu - mi smo to hteli, mi smo želeli, a prošle godine se budžetski deficit završio sa 43 milijarde. Dakle, budžetska rupa od 43 milijarde, a danas imamo 23, što znači 20 milijardi manje nego prošle godine. Pitam se - ako ste hteli to da uradite, zašto niste uradili. To je jedino pitanje. Vi znate, gospodine Vlahoviću, onu izreku "put u pakao popločan je dobrim namerama". Moguće je da je ovo pretvrda te formulacije. Vi ste možda imali dobre namere, ali ne znam zašto ih niste sproveli. Mi ovde ne govorimo o budućnosti. Mi govorimo o sadašnjosti. Danas mi imamo 20 milijardi niži deficit nego što je ostvaren prošle godine. To nije neka budućnost, to je sadašnjost. Mi danas govorimo o poreskom oslobađanju, ne o kozmetičkom. Milijarde dinara će biti poreski obveznici oslobođeni od 1. januara, a 1. januar nije za pet godina, on je za manje od 30 dana. Lepo je što su postojale namere, ali hajde da budemo objektivni, kažite ko, zašto i kako nije hteo to da uradi. To nije urađeno. Da li su bile namere ili nisu, htelo se ovo, htelo se ono, i mi bismo to isto uradili, i mi smo upozoravali itd. Pa, znate šta, mnogi su upozoravali da treba smanjiti javnu potrošnju. Ovo je prva Vlada u Srbiji koja je uspela da je smanji. Mnogi su pričali da treba imati da se smanji javna potrošnja, pa nikada niža nije bila. Zahvaljujem ponovo na pohvalama, ali da izbalansirano govorimo o kritikama. Pominjali ste estradu. Ne znam da li slučajno ili namerno, zašto ste baš estradi poklonili toliku pažnju, i pitali ste se šta su to normirani troškovi i zbog čega mi povećavamo normirane troškove za estradu sa 10% na 40%. Evo, objasniću šta su to normirani troškovi. To su fiksni troškovi koje umetnici imaju pri kreiranju svojih dela. Vajari imaju materijal od kojih vajaju skulpture, a estrada takođe ima neke fiksne troškove. To su kostimi, šminke, sve ono što oni koriste kao materijalne troškove za izvođenje svojih programa. Sada vas pitam, kada kažete - nije trebalo da dirate te normirane troškove, pa danas, sa postojećim zakonom, koji je vaša Vlada donela, 92 dinara bi trebalo onaj ko je na estradi da plati na 100 dinara autorskog honorara. Ko će to da plati? Da li vi zaista verujete da će neko da plati 92 dinara poreza na 100 dinara honorara? To nije moguće. Niko to ne plaća. Šta nama vredi postojeća odredba iz vašeg zakona, da je to 92 dinara, a sećam se da je prethodni ministar govorio - sada ćemo mi estradu da oporezujemo, a zapravo u zakonu nema mehanizma kojim to možete da naplatite. Nema nikakve sankcije ako oni to ne plate. Mi sada radimo potpuno suprotno. Duplo snižavamo troškove. Sada treba da plate umesto 92 dinara 47 dinara na 100 dinara. Dakle, 47% je niže, ali mi to hoćemo da naplatimo. Nećemo da imamo samo na papiru i u zakonu. Zato uvodimo ovaj registar. Svako mora da upiše ugovore koje zaključuje sa ljudima sa estrade i nećemo mi sada da ganjamo umetnike, fudbalere i ostale, mađioničare i slične, već ćemo jednostavno da kontrolišemo one koji treba da sa njima zaključe ugovor i na taj način ćemo na nešto inteligentniji način doći do daleko većih prihoda nego što je bila namera u sadašnjem predlogu zakona. Što se tiče pitanja vezanih za akcize na cigarete, rekli ste da vam nije jasno zašto tj. nije vam jasna definicija šta su to domaći proizvođači i zašto mora da ima 2,5 miliona komada cigareta godišnje i 50% da otkupljuje duvana na domaćem tržištu. Zbog toga što, prema sadašnjim uslovima, kada ne bi donosili zakon, kao što znate Srbija ima zaključene ugovore o slobodnoj trgovini sa Hrvatskom, Bosnom i sa mnogim drugim zemljama, gde se hrvatske cigarete tretiraju kao domaći proizvod. Sigurno. Znamo kakve probleme imamo u komunikacijama sa vladama tih zemalja. Dakle, to su ugovori o slobodnoj trgovini, i da bi mi ograničili, iako vi u intenciji imate ovog puta dobru nameru, upravo na talasu vaše ideje mi sada kažemo - dobro, kad već imamo ugovor o slobodnoj trgovini, onda makar neka kupe 50% domaćeg duvana najmanje, i moraju da proizvedu toliku i toliku količinu cigareta. Inače, da nema te odredbe, svejedno bi bili tretirani kao domaći proizvođači prema ugovorima o slobodnoj trgovini. Dakle, ovo je razjašnjenje, pošto ste rekli da niste razumeli. Moguće je da nije bilo jasno objašnjeno. Mislim da je bilo potrebno da dam i poslanicima ovo objašnjenje. Vaše sledeće pitanje je bilo - zašto NBS dobija monopolski položaj za štampanje akciznih markica. Otvoreno moram da vam kažem - zato što smo to namerno hteli. U čemu je sramota da naša nacionalna banka, koja ima takvu opremu kakvu ima, koja ima takav kadar kakav ima, štampa akcizne markice i na taj način ostvaruje prihode. Pa, ako to radi nacionalna banka Nemačke, ili nacionalna banka Austrije, zar mi da budemo jedini pametni i da umesto naša nacionalna banka štampa akcizne markice za cigarete da to damo strancima da nam rade. Mislim da tu niste u pravu. Dali smo namerno monopolski položaj NBS iz dva razloga. Prvo zato što je naša, a drugo zbog toga što na taj način 100% kontrolišemo ovu osetljivu oblast. Da damo strancu da izdaje uvoznicima akcizne markice - otkud znamo da će nam davati dobru evidenciju i da će da štampa. Motiv naš je da to radi državna institucija, posebno što Narodna banka Srbije, vi to dobro znate, ima najbolju opremu i spada među tri najbolja štampara u Evropi, i nema razloga da ne angažujemo domaće potencijale, već da raspisujemo tendere i da idemo ka strancima. To nije naša izmišljotina. To rade Nemci i Austrijanci, rade Britanci. Znam da bi mnogi, verovatno stranci koji su sa vama kontaktirali, i želeli da eventualno to štampa neko drugi, ali mi smatramo da Narodna banka Srbije treba da ima isključivi monopol. Drugo, što se tiče registra proizvođača alkohola, pitate zašto registar proizvođača alkohola kod poreske uprave, a ne po Zakonu o privrednim društvima. Zato što danas ima puno proizvođača alkohola, a posebno u Vojvodini, koji potpuno nekontrolisano prodaju alkohol na našem tržištu. Ne govorim o seljacima koji peku rakiju i prodaju jedni drugima ili kada dođe neki putnik namernik, govorim o onima koji prodaju u prodavnicama i koji, zapravo, ne plaćaju za to akcizu, niti se kontroliše adekvatan kvalitet te robe. Zato što je akciza izvorni prihod budžeta Ministarstva finansija, zato je potpuno prirodno da se vodi i tu, pored ovog registra koji se odnosi samo na registraciju; pa zašto bi, recimo, neko ko vodi privredni registar bio motivisan da kontroliše koliko je ko platio akciza za alkohol. Nemaju motiv. Dakle, zbog toga što se radi o akcizi na alkohol, zato poreska uprava mora tu da uvede red. Ovo se odnosi na akcizu na alkohol onih koji prodaju preduzetnicima ili trgovinama za dalju prodaju. Potpuno je prirodno da želimo da kontrolišemo naplatu akciza na alkohol, kao i naplatu drugih akciza. Zaista, ovo što ste rekli, gospodine Vlahoviću, da je poreska uprava mlada i neuhodana. Tačno je da mi možemo daleko bolje i tačno je da nisam do kraja zadovoljan radom poreske uprave, ali sasvim sigurno, sa 21 posto rasta poreskih prihoda ove godine, to je poreska uprava koja je ipak za jednu stepenicu bolja od one koju smo nasledili i garantujem vam, posebno sa novim modernim zakonom o fiskalnim kasama, da će ona biti daleko efikasnija sledeće godine. Uostalom, znate i sami, a čuli ste možda, možda i niste, činjenica da se na nagradnu igru poreske uprave za fiskalne račune u prošlom kolu prijavilo 830 hiljada ljudi, 830 hiljada koverata sa po 50 isečaka je prispelo, govori da poreska uprava ima sve veće poverenje. Smatram da smo ipak napravili možda ne dva, ali jedan korak napred. Slažem se sa vama da možemo bolje, ali se ne slažem da ih ne treba opteretiti, moraju da rade. To im je posao. Za to su plaćeni. Imaju bolje plate nego ministri, a što je dobro. Moraju još bolje da rade. Što se tiče širokih ovlašćenja što Vlada može da donese odluku o eventualnim oslobađanjima od uvođenja fiskalnih kasa i sa vašim ličnim neslaganjem zašto su neke delatnosti oslobođene, moram da konstatujem jednu nekonzistentnost između vas, kao predstavnika vaše stranke, i gospodina iz vaše stranke koji je podneo amandman i koji traži novo oslobođenje. Naime, ne znam da li ste upoznati, ali vaš kolega, gospodin Boško Ristić, podneo je amandman tražeći da se buvljaci oslobode fiskalnih kasa. Vi sada kažete, što ste oslobodili, ne znam, ove, ne trebaju tolika oslobađanja, a vaš poslanik, ukoliko je vaš poslanik, traži da se dodatna oslobođenja za buvljake daju. Nije fer, jer ako male samostalne zanatske radnje danas moraju da imaju fiskalne kase, ako mora frizer, apotekar, zašto bi ljudi koji rade na buvljacima bili od toga oslobođeni. Hoćemo sve da stavimo u isti tretman, registrovaće se. Napravili smo danas dogovor sa njima, sa sindikatima sa buvljaka, a najprostije rečeno, od 1. januara izvršiće popis svoje robe. Nećemo im nikakve poreze na ono što zateknemo zaračunavati, slično kao abolicija za porez na imovinu, ali od 1. januara potpuno nova pravila stižu. To znači, danas kada neko uveze robu koju je namenio buvljaku, on plati carinu, ali ne plati porez na promet, već izvrši fakturisanje na neku fiktivnu fantomsku firmu. Međutim, od nove godine nema više poreza na promet i nema mogućnosti da se izbegne i da se odmah na granici za uvoznu robu obračuna i carina i porez na dodatnu vrednost. Potpuno se gubi motiv i razlika u ceni koja se do sada stvarala na buvljacima. Naravno, ostaće šverc. Naravno da ga nije moguće niti lako do kraja iskoreniti, želimo da na ovaj način u istom položaju zadržimo i ostale. Moj predlog, gospodine Vlahoviću, jeste, predložite gospodinu Ristiću, članu vaše poslaničke grupe, da povuče amandman da se buvljaci oslobode uvođenja fiskalnih kasa. Hvala na pažnji.
Hvala. Prekidamo današnjim rad. Nastavak je sutra u 10,00 časova.