Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom Druge sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, ima nas 70. Da bismo utvrdili tačan broj poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema. Pošto nas ima 84, ima uslova za rad. Da li neko od predsednika odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa, želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 286. našeg Poslovnika (Da.) Narodni poslanik Željko Tomić. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, postoji jedan grad u Srbiji, još uvek je u Srbiji, verovali ili ne, vi iz vladajuće koalicije, zove se Kosovska Mitrovica. Danas je u tom gradu dan žalosti. Smatramo, mi iz Demokratske stranke Srbije, da je predsednica parlamenta trebala da počne sednicu sa minutom ćutanja. Sinoć je od zločinačke ruke poginuo Savo Mojsić, ustreljen, a to je plod višedecenijskog zuluma od strane Albanaca. Savo Mojsić je ubijen u Mitrovici i dan je žalosti, a vi veselo ćakulate, baš lepo. Moje pitanje danas posvećeno Vladi Republike Srbije, odnosno premijeru - da li je tačno da pregovarač u ime Vlade u dijalogu između Beograda i Prištine, Borko Stefanović, dogovara i radi na zajedničkim punktovima na graničnim prelazima Brnjak i Jarinje i da to nije nikakav predlog nikakve međunarodne zajednice, već da je to predlog baš Beograda, odnosno beogradskih vlasti? Uz koji mandat i uz kakve argumente, želimo to da čujemo? Pravite integrisano upravljanje granicom. Mi ne znamo koji model primenjujete, šta vam je konkretna namera i kakva je to mešavina koju želite da primenite granične službe Srbije i Kosova, baš onako kako postoji između granične službe Kosova i Makedonije. Šta to znači? To znači da postoje granične službe dve suverene države. Time ste iz puzajućeg priznanja Kosova prešli u galupirajuće priznanje Kosova kao nezavisne države. Da li će se to naći u vašoj deklaraciji, koju danas očekujemo konačno da vidimo, o Kosovu i Metohiji? Ko je pisao tu deklaraciju? Po mojim informacijama, pisali su je isti oni koji su 9. septembra prošle godine napisali rezoluciju koja je otišla mimo volje nas narodnih poslanika, sa potpuno drugačijim tekstom UN. Ponovo se radi nešto tajno, ali videćemo, nadam se, kako ste već obećali u subotu, koliko prekosutra, da vidimo šta tu sve piše i da li ste odobrovoljili i one u ovom parlamentu koji nikada ne bi glasali i nisu glasali za neke rezolucije i deklaracije koje je ovaj parlament donosio. Ili ćete vi iz vlasti, konkretno čak iz DS doživeti slom ili će Srbija doživeti slom, koliko na sledećim izborima. Srbija se ne sme i neće odreći prava na svoj deo teritorije. Da li je ta teritorija, to Kosovo i Metohija, da li je to cena za evropsku kandidaturu, koja će možda biti, a možda i neće? Dužni ste, premijer države je dužan ovde da dođe i da kaže. To što će on narodnim poslanicima koji postavljaju pitanje odgovoriti u pismenoj formi, mi nemamo mogućnost iz opozicije, pošto ste blokirali sve medije, nemamo mogućnost na to da reagujemo, na odgovore i Vlade i ministara, to je sasvim druga stvar. Ko će istražiti i na koji način ubistvo Save Mojsića? Da li će se sada pojaviti Vojno obaveštajna agencija sa svojim nekim saopštenjem ili Vojno bezbednosna agencija ili MUP? Ovo govorim kao član Odbora za bezbednost. Da li će biti združene akcije ove tri institucije da nam kažu šta se dogodilo sinoć u Kosovskoj Mitrovici? Anđeli neka čuvaju Savu Mojsića, a vama ne znam da li će i bog moći da pomogne.
Narodni poslanik Zoran Krasić ima reč.
U skladu sa Poslovnikom postavićemo u ime SRS nekoliko pitanja, a odgovori su važni ne samo za rad narodnih poslanika u Narodnoj skupštini, odgovori su važni kako za Srbe na teritoriji Kosova i Metohije, tako i za sve građane Republike Srbije. Naravno, tražimo da odgovor da pre svega Vlada Republike Srbije. Na početku moram da vam skrenem pažnju da mesecima traje ta kriza na teritoriji KiM u ovom obliku, u tom brutalnom obliku i kao posledica svega što se dešava imamo ranjene Srbe, streljane Srbe, Srbe na barikadama i imamo situaciju da se Vlada Republike Srbije ponaša kao da se to dešava u dalekom, dalekom, inostranstvu. Mi iz SRS pokušali smo preko Narodne skupštine, sa jednim našim predlogom deklaracije, da jednostavno izdejstvujemo politički stav. Politički stav u skladu sa Ustavom Republike Srbije koji bi obavezivao kako državne organe, tako i sve građane. Svakog dana kada je Narodna skupština u zasedanju mi počinjemo zasedanje sa pitanjem kad se planira ta sednica i stalno dobijamo neka uveravanja za nekoliko dana, za nekoliko dana. Međutim, nešto što se u kontinuitetu dešava na teritoriji KiM sa Srbima jeste da oni stradaju, da oni ginu, da oni nestaju, da im Vlada Republike Srbije nudi neke papire, zavrće im ruku, primorava ih na neke ustupke. Istovremeno imamo, navodno, predstavnike Vlade Republike Srbije koji razgovaraju, pregovaraju sa predstavnicima lažne države Kosovo i stvara se velika konfuzija. U toj konfuziji opet stradaju Srbi. Sinoć su stradali. Profesionalci su pucali na njih, pripadnici Rosu koji se nalaze u tom naselju, a ovde rasprava. Neki bi da se odreknu KiM, a vlast kao na klackalici pa razmišlja da li će do 9. decembra da propadne EU ili ne. Ako ona propadne onda će da se sete Ustava Republike Srbije i da je KiM sastavni deo Republike Srbije, ako ne propadne EU onda se nude varijante – i EU i KiM, KiM u sastavu Srbije, Srbija pridružena u EU. Varijanta KiM u EU, Srbija u EU. Zalažemo se za zaštitu ljudskih i manjinskih prava Srba na teritoriji KiM i sve jedno do drugog gaženje Ustava Republike Srbije. Šta vlast ima nameru da preduzme da Srbi više ne ginu? Vrlo konkretno, od kad su došle međunarodne misije juna, jula, avgusta 1999. godine, međunarodne misije su bile u funkcije šiptarskog separatizma i njihove terorističke organizacije i pripadnici tih jedinica iz tog perioda danas svedoče da im je zadatak bio da se proteraju Srbi. U prisustvu međunarodnih snaga Srbe ubijaju, ranjavaju, premlaćuju. Danas ista situacija. Međunarodne snage, kako god da ih zovete, rade za šiptarsku stranu. Šta će Vlada Republike Srbije konkretno da preduzme kako se ne bi dešavalo da svakog dana Srbi ginu i kad će napokon Vlada Republike Srbije da iznese svoj politički stav, jer tim ljudima je potrebna podrška? Dokle su oni jedinstveni oni će biti živi. Ova vlada napokon mora da se posveti svom Ustavu. U centar aktivnosti da stavi zaštitu svojih državljana. Ne sme više da se desi da niko strada, pogotovo niko od Srba, od strane terorista koji su samo presvukli neke uniforme u prisustvu međunarodnih snaga.
Hvala. Obaveštavam vas da je sprečen da sednici prisustvuje narodni poslanik Đorđe Milićević. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da je predsednika Narodne skupštine gospođa Slavica Đukić-Dejanović, pored predstavnika predlagača Mirka Cvetkovića, predsednika Vlade i ministra finansija, mr Božidara Đelića, potpredsednika Vlade i dr Olivera Dulića, ministra životne sredine, rudarstva i prostornog planiranja, pozvala da sednici prisustvuju i Miodrag Đidić i Dušan Nikezić, državni sekretari u Ministarstvu finansija, Mirjana Bičikin, savetnik u Ministarstvu finansija – Uprava za javni dug, Dejan Hadžić, savetnik u Ministarstvu finansija, Anka Gajić, direktor Sektora za prodaju državnog i društvenog kapitala u Agenciji za osiguranje depozita i Aleksandar Vulović, direktor Uprave za igre na sreću u Ministarstvu finansija. Nastavljamo na rad i prelazimo na pretres u pojedinostima 10. tačke dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O REGULISANjU ODNOSA REPUBLIKE SRBIJE I DUŽNIKA – KORISNIKA JAVNIH SREDSTAVA, ZA PREUZETE OBAVEZE PO INOSTRANIM KREDITIMA, ODNOSNO ZAJMOVIMA. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Dragan Stevanović, Vladan Jeremić, Dejan Mirović, Radojko Obradović i Zoran Krasić. Primili ste Izveštaj Odbora za finansije i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Reč ima gospodin Stevanović.
Obzirom da sam dobio vrlo korisnu sugestiju od mojih kolega, u očekivanju da se pojavi ovlašćeni predstavnik Vlade, rekli su mi da kažem neku o Kosovu, naravno, predstavnici vlasti. Ne mogu da to ne učinim. Odvratno je da govorimo danas u Skupštini o čišćenju bilansa javnih preduzeća i ustanova koje su svih ovih godina, rekao bih i decenija radile kako su radile i dok im peremo bilanse, pod pokroviteljstvom EU juče je ubijen Srbin na KiM. Mi se bavimo nečijim dugovima, pljačkama, neodgovornošću, a predstavnici vlasti ćaskaju i dobacuju. Obzirom da hoćete da govorim o Kosovu, rekao sam. Pitamo vas kada će sednica, kada će Vlada da kaže šta će biti naš odgovor u odnosu na to, da li će Vlada biti efikasna u rešavanju problema na KiM, kao što želi da bude efikasna u čišćenju bilansa javnih preduzeća i ustanova koje ste za poslednjih 10 godina doveli u jedan nezavidan položaj i narednih 20 godina ta preduzeća, bez ovakvih postupaka čišćenja i pranja bilansa, neće moći da se vrate na pozitivnu nulu, a kamoli na nešto više. Dakle, SRS smatra da je degutantno o svemu ovome govoriti dok, pod pokroviteljstvom EU, gube živote Srbi na KiM. Što se tiče ovog zakona, mi smo vrlo jasno kroz ove amandmane izrazili svoj stav. Ne kažemo da u ekonomiji, u finansijama i u fiskalnoj politici nije moguće da država preuzme ili garantuje neki dug za preduzeće ili ustanovu čiji je osnivač, ali se ovde postavlja pitanje, obzirom da ste u obrazloženju zakona napisali da su ovo dugovi još iz vremena sankcija ili pre sankcija, zašto ovi bilansi nisu očišćeni do sada? Šta je to Vladu Republike Srbije nateralo da bilanse ovih preduzeća čisti baš u ovom trenutku, kada je budžetski deficit toliki koliki jeste, kada je dug ovoj državi toliki koliki jeste, kada je nezaposlenost u ovoj državi tolika kolika jeste, kada je inflacija tolika kolika jeste i kada je standard građana na nivou na kom danas u Srbiji jeste? Gospodo iz Vlade, zašto niste čistili bilanse ovih preduzeća kada je budžetski suficit bio, kako ste ga prikazivali pet ili šest posto? To je bilo u vreme kada ste obećavali međunarodnim finansijskim institucijama da ćete rešiti problem javnih preduzeća, odnosno da ćete uđi u restrukturiranje. Zašto im tada niste čistili bilanse? Nije vas tada to interesovalo, nije vas zanimalo. Počeli ste da izmirujete i plaćate njihove dugove. Ono što SRS posebno interesuje, sa kojim pravom javna preduzeća i ustanove oslobađate obaveze da vrate budžetu pare koje budžet danas za njih servisira? U čije ime vi to radite? Nije 100% biračkog tela glasalo za vas. Čak i oni koji su glasali za vas ne daju vam za pravo da njihovim novcem koji izdvajaju u budžet Republike Srbije raspolažete na način na koji raspolažete. Deset godina Srbija čeka, po vašem dolasku na vlast, na restrukturiranje javnog sektora. Zašto niste restrukturirali javni sektor? Da ste ga na vreme restrukturirali ovakvim besmilicima ne bi smo se suretali. Niste ga restrukturirali zato što se u javnom sektoru našli veliko izvorište prihoda, što ličnih prihoda, što prihoda za vaše političke stranke. Od ovih para koje će postati dug i teret svih građana Republike Srbije vi ste finansirali svoje političke kampanje, vi ste finansirali nova čeda poput ovih koji nema ovde, novih evropejaca i ultra evropskih snaga u Srbiji, vi ste finansirali sve ono što nas je danas dovelo u poziciju i rangiralo na svim mogućim listama u svetu na kojima se nalazimo. Što se tiče SRS, i ovaj zakon je vaš odnos u suštini prema javnom sektoru. Apsolutna neodgovornost, nesposobnost i nebriga. Možda je dobro što je gospodin Dulić tu, juče smo otvorili jednu priču vezano za novac i mogućnost ulaganja u javni sektor. Gospodine Duliću, zato nema para za kanalizaciju, zato nema para za vodovode, zato što Srbija finansira ovakve ludosti, zato što svi zajedno iz budžeta Republike Srbije finansiramo nečiji javašluk, nečiju odgovornost i nečiji bezobrazluk, kriminal i korupciju. Pre par dana Ministarstvo finansija je od Uprave za javne nabavke obavešteno, ako niste znali, o 14 ili 15 spornih javnih nabavki u prvih šest ili sedam meseci ove godine. Iznos spornog novca je oko 14 miliona evra. Znate koje je prvo preduzeće čiji je osnivač Republika Srbija na spisku spornih javnih nabavki? Najveća javna nabavka je javno preduzeće Putevi Srbije kojima danas ovim zakonom perete bilanse za 400, odnosno 500 miliona dolara. Ko razuman i racionalan to da prihvati kao pametno i dobro? Ne može niko. Tu postoji još 12 ili 13 preduzeća i to je samo za prvih šest meseci u ovoj godini. Šta još građani Srbije u režiji aktuelnog režima treba da plaćaju i finansiraju? Finansira se subvencionisane javnih preduzeća, finansira se njihova neodgovornost u smislu plaćanja poreza i doprinosa, finansira se preobimno zapošljavanje u javnom sektoru, plaćaju im se kamate i krediti koje oni ne mogu da sevisiraju. U budžetu i za ovu i za narednu godinu predvideće se nove garancije za nova zaduženja ovih istih preduzeća. Na sve to, još im čistite bilans. Nemamo nameru to da podržavamo i u tome da učestvujemo. Ko to sve finansira? Finansiraju ljudi koji jedva sastavljaju kraj sa krajem, koji jedna opstaju na privrednoj sceni u Srbiji, mala i srednja preduzeća dominantna, ali ne pada vam na pamet da njih izdvojite neku zdravu i realnu subvenciju, ne pada vam na pamet da njima plaćate radna mesta kao što plaćate stranim kompanijama koje ovde dolaze. Dokle više to da se trpi? SRS je u rebalansu budžeta tražila da opredelite 100 miliona dolara da izmirite dugove prema realnom sektoru, da platite svoje obaveze budžeta Republike Srbije prema proizvođačima domaćim roba i usluga. To niste hteli, ali ste "ala kard" prihvatili da 500 miliona evra, odnosno 700 miliona evra, skoro milijardu dolara operete bilanse javnim preduzećima i ustanovama za koje i sami kažete da nisu sposobni da proizvode novac kojim će servisirati svoje obaveze, ni sada, ni u perspektivi, ali su vam mnogo bitna i značajna, javna preduzeća koja 10 godina posle vašeg dolaska na vlast nisu u stanju da vozove obezbede da se kreću prosečnom brzinom većom od 60 km na sat. Vi više zaista nemate ni kredibilitet ni legitimitet da bilo šta tražite. Pokazali ste se koliko znate i koliko vredite. Mi zaista verujemo da nam neko iz Vlade kaže šta će država i građani Srbije, s obzirom na činjenicu da će plaćati nečiju neodgovornost i javašluk, dobiti, da li od nekog drugog, da li od ovih javnih preduzeća i ustanova, bilo bi korektno bar da nam to kažete. Ovo niti možemo niti hoćemo da podržimo i smatramo da je ovo još jedan zakon koji zaista u pravom smislu reči predstavlja prirodu režima Borisa Tadića.
Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević.
Poštovani gospodine predsedavajući, uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, smatram da ovaj amandman treba odbiti. U obrazloženju ovog amandmana imali smo jedan širok spektar raznih objašnjenja i argumenata koji ne stoje u korelaciji sa istinom. Pri tome, dobro je da neke političke stranke budu u opoziciji, jer očigledno da ta opoziciona aktivnost kod njih pobuđuje jedan napad brige za državu koju nisu pokazivali kada su imali prilike da upravljaju ovom zemljom, a upravljanje se pretvorilo u vladanje. Naravno da niko iz vladajuće većine nikada, sadašnje vladajuće većine naravno, neće iz novca javnog sektora štampati recimo knjige partijskog lidera na jedan bahat i bezobrazan način. Naravno da niko neće iz novca javnog sektora finansirati sopstvenu političku aktivnost na takav način. Naravno da niko iz sadašnje vladajuće većine nikada neće obe ruke gurnuti u narodni džep i državnu kasu i onda koristiti taj novac da učini sve što je u njegovoj moći da ga bude još više na stranačkom računu, kao što su to radile neke političke stranke. Naravno, da će ta sadašnja opoziciona promišljanja i briga za državu imati svoje utemeljenje, ako neko što duže bude u opoziciji onda će imati tu navalu plemenitih ideja kada je reč o državnoj kasi, o državnom budžetu, o državnom novcu, jer kada ponovo, ne daj bože, bi bili u prilici da urade ono što su radili, imali bismo ono što smo imali i ono što smo zatekli u budžetu ove zemlje kada smo preuzeli odgovornost. Hvala.
Gospođica potpredsednik Skupštine Jovanović Nataša reklamira povredu Poslovnika.
Gospodine Novakoviću, povredili ste član 107. Poslovnika, jer niste prekinuli prethodnog govornika koji se javio iz razloga ostrašćenosti, izgubljenosti. Stvarno ne znam da li je on opsednut SRS, a ako jeste i treba da bude, s obzirom da će SRS ideju sunovrata Srbije, ulaska u EU i prodaju naše južne pokrajine KiM od strane predsednika prethodnog govornika, Borisa Tadića, najoštrije da kritikuje do kraja, dok vas ne skinemo sa grbače naroda. Vaša zaduživanja i krađa o kojoj danas pišu svi štampani mediji u Srbiji, od najmanje pola milijardi evra putem javnih nabavki, gospodine Milivojeviću, treba da bude rasprava za ceo dan i da vas narod najoštrije žigoše. Kada se vratite u vaš rodni Kruševac da vas pitaju gde ste sve muljali vi i vaši partijski ...
Reklamirate povredu Poslovnika koju sam ja učinio i pretvarate je u repliku gospodinu Milivojeviću [[Nataša Jovanović, sa mesta: Ne pretvaram je u repliku.]] Time vrlo ozbiljno kršite Poslovnik i to ne mogu da dozvolim (Nataša Jovanović, sa mesta: Ja ću onda vama da objasnim, gospodine Novakoviću.) Obrazloženje je da nema povrede Poslovnika. Gospodin Milivojević je govorio o amandmanu, a tumačenje zbog čega smatra da ne treba prihvatiti amandman videćete ako konsultujete stenogram. (Nataša Jovanović, sa mesta: Povreda Poslovnika, drugi član.) Ponovo reklamira povredu Poslovnika, gospođica Jovanović. Izvolite.
Javljam se po članu 27. Poslovnika pošto vi trenutno vršite funkciju predsedavajućeg Narodnom skupštinom. Gospodine Novakoviću, svedok sam toga da uopšte niste u jednom delu pratili šta je Srđan Milivojević govorio. Da ste pratili mogli ste da zaključite da zaduživanje koje vrši DS i vaš Mlađan Dinkić i ceo režim građana Srbije, nema nikakve veze sa knjigama prof. dr Vojislava Šešelja, a najmanje sa istinom da su njegove knjige štampane od novca poreskih obveznika ili državnih sredstava. Knjige prof. dr Vojislava Šešelja koje da je pročitao gospodin Milivojević, pa i vi sa njim, što bi vam mnogo pomoglo u vašem životu i shvatanju, i nacije, i države, i pre svega toga šta smo mi kao narod se štampaju isključivo sredstvima SRS i naše edicije Velika Srbija. Prema tome, vi ste trebali da ga prekinete i da mu kažete, ili eventualno, pošto pouzdano znam da ste pročitali dosta knjiga našeg predsednika, gospodine Novakoviću, da ga podučite koju to knjigu da pročita, a ja mu preporučujem da pročita knjigu o mafijašlucima Zorana Đinđića i DS-a, a pre svega ideologiju srpskog nacionalizma kako bi shvatio kako treba da se živi u ovoj državi i kako da se bori za Srbiju.
Mislim da je ovo dovoljno da se vidi da povrede Poslovnika nema. Molim sve narodne poslanike da pročitaju pre nego što se jave za reč odredbe Poslovnika Narodne skupštine, kako ne bi dolazili u neprijatnu situaciju da obavezu koju mi nameće stav 7. člana 103. primenjujem. Reč ima gospodin Milivojević Srđan, koji takođe reklamira povredu Poslovnika, nadam se da je pažljivo slušao šta sam zamolio narodne poslanike. Izvolite.
Gospodine Novakoviću, mislim da je prekršen član 103. i 104. Poslovnika Skupštine Republike Srbije. Iako pažljivo pogledate stenografske beleške, videćete da nikada i nigde nisam u svom prethodnom izlaganju pomenuo SRS. Gospođica Jovanović se sama prepoznala i prepoznala je Vojislava Šešelja, to je dobro, nečista savest je dobra stvar, dobro je kad se neko sam prepozna.
Gospodine Milivojeviću, povredu Poslovnika mogu da uradim samo ja. Dakle, niko drugi ne može da povredi Poslovnik, ali može da ga zloupotrebi narodni poslanik koji u svom nastojanju da dobije reč reklamira pogrešan član. Dakle, član 103. ne može biti nikad po tom osnovu. Ne može postojati povreda Poslovnika a 103. i 104. jedno s drugim nemaju ama baš nikakve veze. Molim vas da ne zloupotrebljavate pravo koje Poslovnik omogućuje u slučaju da predsedavajući stvarno povredi Poslovnik, jer time ta oštrica gubi na značaju i pretvaramo Skupštinu i brbljaonicu koju dozvoliti neću. Pravo na repliku ima gospodin Dragan Stevanović.
Slažem se sa mojim kolegom Milivojevićem da dobro da jedna država ima ovakvu stranku u opoziciji što ima nekoga ko će pričati o pljački kriminalu i neodgovornosti vlasti čiji je on deo. Gospodine Milivojeviću, nije loše što smo mi opozicija ...
Samo bez ličnog obraćanja, molim vas.
Izvinjavam se. Vidite gospodine Novakoviću, nije loše što smo mi u opoziciji, ali opasno je što su oni na vlasti. Pokušaću samo u ovih dva minuta da nabrojim nekoliko stvari koje su ovako ordenje aktuelnog režima. Tu su vam, recimo, Bojan Krišto, pa pljačke u JAT, pa u "Putevima Srbije", pa Bojan Krišto, pa Difenz Roud, pa Marija Rašeta Vukosavljević, pa Goran Novaković, pa Goran Pitić, pa Aleksandar Vlahović, pa Miodrag Kostić šećerane, pa Dragoljub Marković Krmivo-produkt, itd, itd. Mislim, mogu još da nabrajam, cementare, šećerane, pivare, Sartid u Smederevu, itd, itd. To su sve vaših ruku dela. Nemojte SRS da stavljate na teret zavlačenje ruku u javni sektor i u džepove. Vi o tome nekome pričate? Govorim sada da je samo za prvih šest meseci ove godine u 13 javnih nabavki prepoznata krađa od 14 miliona evra. Kakve veze sa tim ima SRS? Za ovo se optužuju ili na teret im se stavlja odgovornost direktorima koje ste vi postavili, a ne SRS. Zamislite da toliko pokradenog novca vama se to stavlja na teret kao prekršaj. Prema tome, nemojte SRS da optužujete za lopovluk, raščistite lopovluk u svojim redovima, da bi i SRS i građanima koji glasaju za vas jednog dana bilo lakše. Hvala.
Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Reč ima gospodin Jeremić, koji je i ovlašćeni predstavnik.
Hvala puno. Pre par dana smo od premijera čuli da se dogodio jedan istorijski događaj, odnosno da smo uspešno probili led prodajom državnih hartija od vrednosti na stranom tržištu. U međuvremenu smo od strane MMF dobili novi sporazum iz predostrožnosti kojim je Srbiji obezbeđen kredit od milijardu evra, pa nas je pre izvesnog vremena i potpredsednik Vlade obavestio da će Svetska banka Srbiji uplatiti 200 miliona dolara i tako sve to pređe nekim svojim tokom, a imamo i ovo danas o čemu razgovaramo i šta je problem? Problem je taj što u isto ovo vreme, dakle svi državni zvaničnici guverner Narodne banke, predsednik Fiskalnog saveta uporno se trude da javnost ubede kako taj javni dug nije prešao zakonsku crvenu liniju od 45% BDP, kako nije prekršen zakon o budžetskom sistemu itd, itd. Međutim, na opštu žalost, stvarnost u vezi sa spoljnom zaduženošću zemlje, sa veličinom javnog duga je znatno nepovoljnija nego što to predstavnici države ističu ili žele da u to ubede javnost. Ono što je evidentno to je da se u poslednjih nekoliko godina država zaista značajno zadužila i to kako u devizama, tako i u dinarima i po svim objektivnim računicama, naravno da spada u visoko zadužene zemlje, jer njen spoljni dug je de fakto prešao onu kritičnu granicu. Ono što takođe želim ovom prilikom da istaknem, to je da je jako bitno naglasiti, da o kakvom god dugu da govorimo, bilo da je reč o spoljnom ili unutrašnjem javnom dugu, sve te cifre koje se iznose, opet kažem od predstavnika vlasti koji pokušavaju da nas ubede da to nije tako crno kao što jeste, se uglavnom iskazuje bez ikakvog iznosa kamata koje ih prate. Ako se ima u vidu činjenica da je spoljni dug Srbije, trenutno negde oko 24 milijarde evra, da je opterećen nekom prosečnom kamatnom stopom od 5% i da se, recimo, u narednih deset godina neće menjati iznos spoljnog duga onda je jednom prostom računicom lako zaključiti da je samo za kamate potrebno obezbediti negde oko 12 milijardi evra. Tako da u principu znači to da ukupan spoljni dug sada zapravo jeste oko 36 milijardi evra ili 51 milijardu dolara, kako je kome lakše ili teže da zapamti, što u principu znači da svaki građanin Srbije jeste dužan negde oko pet hiljada evra. Zbog svega ovoga je stvarno ekonomski neopravdano i neracionalno novo zaduživanje, kako u zemlji, tako i u inostranstvu, pogotovo ako se ta dobijena sredstva u celini ili većim delom potroše preko budžeta. U tom slučaju novo zaduživanje u inostranstvu je nemoralno, naravno sredstva se potroše, dug se prenosi na buduće generacije, a možda je i pravo pitanje kako se taj novac uludo potroši ako je toliko ekonomskih stručnjaka sedelo u raznim vladama Srbije, uz to stalno su nas kontrolisali MMF i Svetska banka i mnoge druge međunarodne institucije, a ipak smo nažalost kao država gde jesmo danas. Zahvaljujem se.
Hvala. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Radojko Obradović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslani Zoran Krasić. Izvolite.
Gospodine Novakoviću, da sada malo to orijentišemo povodom ovog zakona. Zakon ima četiri člana. Srpska radikalna stranka je podnela četiri amandmana. Svi amandmani se odnose da se briše. Ovaj četvrti član odnos se na dan stupanja na snagu ovog zakona. Pravno-tehnički, korektno je napisan, osmog dana od dana objavljivanja, međutim, i ovaj amandman deli sudbinu prethodnih amandmana i zato se navodi "briše se". Samo da se setimo na kom smo predlogu zakona – Predlog zakona o regulisanju odnosa između Republike Srbije i dužnika, korisnika javnih sredstava za preuzete obaveze po inostranim kreditima, odnosno zajmovima i ovo je treći zakon u nizu. Molim vas, prethodno su bila doneta dva zakona kojima su se regulisale te obaveze i ovo je treći gde treba da se očiste bilansi ovih javnih preduzeća, jer država je uvek garant za obaveze javnih preduzeća po osnovu zajmova, inostranih kredita, ali u ranijem sistemu uvek su bile neke banke posrednici između inostranstva i javnih preduzeća i sad se čiste tu bilansi - Železnica Srbija, putevi Srbije, Klinički centar Srbije, Radio Jugoslavija, Fond za razvoj Republike Srbije, malo je čudno ili Građevinski fakultet u Subotici. Pravno-tehnički korektno urađeno, ali otvoren je ambis sa pitanjima na koja ne postoje odgovori. Pravim kontinuitet sa prethodna dva zakona i onda dolazim u jednu veliku dilemu. U tom sistemu otpisivanja obaveza i u tom sistemu preuzimanja svih obaveza da to bude na račun i na teret Republike Srbije, njenog budžeta. Mi dolazimo u situaciju da vi ovakvim Predlogom zakona nama šaljete poruku da mora da se podvuče linija i da se pitanje odgovornosti reši, kako pitanje odgovornosti onih koji su bili u ovim javnim preduzećima, tako i pitanje odgovornosti onih koji su bili u poslovnim bankama, a danas kompletno ta tema može da se reši jer je fokusirana na jednu tačku. Ta tačka se zove Agencija za osiguranje depozita. Tu postoje obaveze između banaka garanta i banaka koje su nastupale pred inostranstvom. U tom celom rasplitanju danas smo, zahvaljujući proevropskoj politici od 2000. godine do danas, došli u situaciju da imamo Poštansku štedionicu i Srpsku banku kao dve banke gde 96% akcija drži Republika Srbija. Komercijalna banka Beograd i Čačanska banka, gde država ima 42,5 odnosno 28%, ostatak je koprodukcija sa Evropskom bankom za obnovu i razvoj. Imamo i Kredit banku, Agro banku, Privrednu banku Beograd i Jubmes banku, gde je Srbija vlasnik od 15 do 20%. Znači, pitanje odgovornosti je sastavni deo ovog predlog zakona. Nije ovo tehnički propis kako da se čiste bilansi. Gospodine Novakoviću, na zahtev poslanika DS, pošto stalno dobacuju da treba da pričam o KiM, samo da vam skrenem pažnju, pitanje KiM, od preambule do poslednjeg člana Ustava Republike Srbije, nije samo nacionalno, državno, političko, socijalno, nego i ekonomsko. Može Boris Tadić da se odriče onoga što ima kao svoje, ali ono što je nacionalno bogatstvo i ekonomski potencijal Republike Srbije i građana Republike Srbije, a slučajno se prirodnim sklopom okolnosti nalazi na teritoriji KiM, ne može olako da se postupa. Možete da poklonite svoje zbog zamrznute slike, fatamorgane EU na dohvat ruke. Zašto vam skrećem pažnju da ovaj zakon neminovno otvara i pitanje odgovornosti? Gospodine Novakoviću, sada ću nešto da pročitam, vama je to sigurno poznato. Nagradno pitanje – šta je zajedničko kod "Bačka" a.d. u restrukturiranju "Sivac", "Dolovo" a.d. Dolovo, "Vojvodina" a.d. Starčevo, "Mala Bosna" u restrukturiranju iz Male Bosne, "Agro Bačka" iz Sombora, "Seme Tamiš" iz Pančeva, "Jadran" Nova Gajdobra, "Sedmi juli" Sirig, "Mladi borac" Sonta, "Omoljica" iz Omoljice, "Bratstvo i Jedinstvo" Neuzin? Šta je drugo zajedničko? U svim ovih 11 a.d. predsednik i članovi Upravnog odbora su isti ljudi - Dragan Milivojčević, Vuk Delibašić, radnik Agencije za privatizaciju, Vladimir Bubanja, radnik Agencije za privatizaciju. U svih 11, možda sam ja nešto pogrešio, gospodine Novakoviću, možda me je krivo informisao moj izvor iz Agencije za privatizaciju, proverite ovo. Kakve ovo veze ima sa ovim? E sad ću da vam objasnim. Pa slični eksperti su i ovo rasturili, slični eksperti. Da li su oni u sukobu interesa? Samo da vas podsetim. Jedanaest godina ste na vlasti, podsećam vas 5. oktobra je 6,5 milijardi maraka bilo na granici, samo se čekalo da se preliju preko granice. Uvešćete red u javnim preduzećima. Železnica Srbije, kakav red? Šta je tamo u redu? Ljudi, zašta se vi uvatite, to se osuši. Juče sam vam objašnjavao, vi ste izmislili novi saobraćajni znak – zabranjeno mimoilaženje tramvaja u krivini jer mogu da se sudare. Kada je DS na vlasti samo se tada sudaraju tramvaji kada prolaze jedan pored drugog. Nije smešno, vi ste promovisali princip da može iz Turske, iz Bodruma da se glasa. Iz Bodruma ste glasali da bi izabrali guvernera 2003. godine. Vi ovde hoćete samo da završite posao, čistite bilanse. Kada se očiste bilansi ima da svane Železnici Srbije. Koliko znam, imate dva krivična postupka za Železnice Srbije. Koliko imate za puteve Srbije? Imate indeks, imate onu vodoinstalatersku aferu iz Kruševca. Niste rešili Gorana Kneževića vašeg. Nije više vaš, odrekli ste ga se? Kada je uzimao pare, bio je vaš. U trezoru su našle pare za koje kaže da su to pare DS za skrivene kampanje, isto kao HDZ, ali je problem samo u tužiocu. Sada je Zaogrka ovde, ne sme ona. Ne sme da se uradi. Potpuno je isti ambijent.
Gospodine Krasiću, vrlo dobro znate da nije ni lepo ni pristojno pričati o sudskim postupcima koji su u toku.
Gospodine Novakoviću, nije lepo i pristojno da vi mene prekidate, s obzirom da sam tri puta u mom govoru rekao da vi koji budete glasali za ovaj zakon neminovno prozivate Vladu da donese još jedan propis na osnovu koga treba da se otvori pitanje odgovornosti. Odmah da vam kažem, ove obaveze su još pre 1980. godine, konkretno. Ali, morate da otvorite pitanje - gde su te banke kao garanti? Kakvo je to bankarsko poslovanje? Šta je sa imovinom banaka u stečaju? Šta je sa ostalom imovinom? Ko je napravio tuđe banke na imovini banaka u stečaju? Morate to pitanje da otvorite. Vi otvarate to pitanje. Ovim predlogom zakona vi otvarate to pitanje. Ukoliko ne otvorite ovo pitanje, onda ne treba niko da izmiruje obaveze po osnovu kredita i zajmovi prema inostranstvu, jer je tu Vlada Republike Srbije kao dobra nona za sve, ali ne ona da bude dobra nona, nećete to svojim parama Dulić, koji je pobegao, ili Đelić sa one njegove dve kese, nego svi poreski obvezniciima da saniraju. Da znate, po osnovu ovakvih kreditnih aranžmana mnogo veće obavezu su po osnovu kamata, nego po osnovu glavnice. I da vam skrenem pažnju na ova jedanaestogodišnja zaduženja Republike Srbije, koja su dostigla sada 27 milijardi evra, šta sve treba da se rodi u ovoj zemlji da bi se ispunila ta obaveza, a vi - zamrznuta slika, lepo EU, e samo što nismo ušli. Ma nikad nećemo biti članovi EU. Nikad nećemo biti u NATO-paktu. Probudite se, istreznite se. Ta priča je propala. Gospodine Novakoviću, sutra mislim da vam donesem tekst peticije, pošto SRS skuplja potpise građana koji su protiv ovog samoubilačkog puta ka EU i ja, Boga mi, računam na vas, da ćete vi da potpišete tu našu peticiju, da se priključite, jer 80% građana Republike Srbije potpisuje tu peticiju. Hvala vam.
Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Kako je obavljen pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 12. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IGRAMA NA SREĆU Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Tomislav Nikolić, Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Zoran Babić, Igor Bečić, Jelena Budimirović, Stefan Zankov, Oto Kišmarton, Milan Knežević, Saša Maksimović, Zoran Mašić, Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Borislav Pelević, Mileta Poskurica, Gojko Radić, Mićo Rogović, Vučeta Tošković, Dragan Čolić, Dragan Šormaz, Vuk Dinčić, Đorđe Milićević, Dragan Stevanović, Gordana Rajkov, Zoran Krasić, Dušan Marić, Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Primili ste Izveštaj Odbora za finansije i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 5. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman, u istovetnom tekstu, podneli sunarodni poslanik Đorđe Milićević i narodni poslanik Vuk Dinčić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman sa ispravkom je podnela narodni poslanik Gordana Rajkov. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospodine Novakoviću, da li se sećate, mi smo kod Predloga zakona o igrama na sreću? On mami veliko interesovanje naše javnosti, jer svi se uzdaju u sreću, naročito oni koji kupe loz i uplate tiket za bingo. Oni koji ne uplate unapred su se odrekli sreće. Da li je tako, gospodine Novakoviću? Kad je igrača na sreću zapljusnula velika sreća? Kad je došao Bojan Krišto. Međutim, gospodine Novakoviću, Bujan Krišto je ekspres otišao iz Državne lutrije. Nije napredovao, nego je malo nazadovao. Kao utešna nagrada došao je Aerodrom Beograd. Znate kakav se skandal desio, ali malo ko zna da je ekspres pomeren iz Državne lutrije zbog Miroljuba Labusa. Da li je tako, gospodine Novakoviću? Nije tako. A da, vi ste sada Ujedinjeni regioni, vi niste G 17. Joj, izvinite, pobrkao sam, mogu da dobijem i opomenu. Državna lutrija Srbije je postala na neki način prirodni monopolista za sreću. Pošto je sada i sreća sa predznakom "evro", evropska, nije valjda da ste se odrekli Evrope? Nemojte, čekajte deveti, možda crknu do devetog. Vidite, u Stepojevcu postoji kladionica koja se zove "Evro šansa", velika mogućnost da uspete po definiciji velikog zapada. Preko noći možeš da postaneš milijarder, bogat itd, jer ti to omogućava kapitalizam. Sada se nalazimo kod člana 19. na terenu monopola. Da li Državna lutrija Srbije može da ima takvu vrstu monopola da taj monopol u krajnjoj konsekvenci može da se otpiše i na sledeći način - Državna lutrija Srbije može priređivati i druge igre na sreću ako ispunjava uslove propisane ovim zakonom za ostale priređivače. Da li neko može da shvati šta su hteli da napišu? Šta se krije iza ove formulacije? Sve smo zakonom propisali, ali zakon i ne mora da važi kada je u pitanju Državna lutrija Srbije, jer ona može da radi sve. Znate da je Državna lutrija Srbije izgubila spor sa onom gospođom, onaj radni spor i onaj mobing, a došla je u radni spor i u mobing zato što je počela da priča šta se dešava u Državnoj lutriji Srbije, koji kriminal, pod pokroviteljstvom vlasti koja to mora da zna, jer tamo nisu slučajni strelci. Neko slučajno upao, pa postao direktor Državne lutrije Srbije. Ne, molimvas. Gospodine Novakoviću, prosto ne mogu da shvatim, zar je moguće da se niko ne javi na amandman povodom člana 18. Predloga zakona? Znate i sami da je taj član izazvao najveću polemiku u javnosti. Vidite, niko se nije javio, čak ni podnosilac amandmana, a Vlada Republike Srbije je pogrešno napisala amandman. Ima ispravka ovog amandmana, oko ovih procenata, oko ove matematike. Kako da se deli onih 40% što pripada državi, da li tako beše? Ono što pripada državi, kako da se podeli? Pa, humanitarne organizacije, pa organizacije invalida, Crveni krst, lokalna samouprava i, moram da kažem, oni koji su urgirali da gospođa Rajkov napiše ovaj amandman, sve mi se čini da su bili u pravu. Zašto da se ovim parama pravi poseban fond zdravstva za te retke bolesti? Što to ne bude u fondu zdravstva? Vidite, nema interesovanja. Dobar amandman. Mi smo se na Odboru za finansije onako dvoumili, jer je otprilike situacija da šta god odlučiš pogrešio si, jer je tako koncipiran član. Niko ne spori plemenite namere, ali da li da se uzme jedinicama lokalne samouprave, njihovih 18,5% ili 19% a i kada se ta sredstva daju jedinicama lokalne samouprave, treba da budu namenska za invalide itd. Ako se njima uzme, pa se napravi ovaj fond, onda je to više zdravstveni fond nego humanitarno-socijalni, za invalide, hendikepirane itd. Znači stvarno dilema se otvorila, nema rasprave o dilemi. Zašto? Nije interesantna, ne možeda se ugradi neko. Državna lutrija treba da ima monopol. Danas se u svemu pravi monopol, evo sad će biti monopol u javnim nabavkama. Kako 500 miliona evra da neko ukrade, a da Boris Tadić ne zna? Zar je moguće da tolike pare plivaju u javnim nabavkama, a da on se tu nije omrsio ni malo, ma nemojte, ne ide. Da nije njegovog imena, znate kad bi vi biliposlanici? Nikada. Poštujte malo čoveka. To je cela operacija. Da li se sećate da smo mi skoro menjali Zakon o igrama na sreću? Jelse sećate da je udruženje tih priređivača igara na sreću pisalo elaborati tako dalje, i tako dalje. I sada iz čista mira, iz vedra neba, novi zakon, zašto? Sada će inspekcijski nadzor da bude izuzetno kvalitetan jer će to sve kompjuteri da prate, elektronika. Elektronika ima da prati kao što elektronika prati PDV kod Maksija, kodTempa, noću prenose podatke. Kaže - imaju direktnu vezu sa glavnim severom države gde, kako on na registar kasi potvrdi da je izvršeno plaćanje, izađe onaj blokčić, odmah je u upravi prihoda registrovan taj promet. Da li je baš tako? Ujutro pojurite u samouslugu, kaže - ne možemo da otvorimo, kompjuter prenosi podatke, cenenoći prenosi podatke. Sve po evropskim standardima, sad ćemo imati i igre po evropskim standardima i sreća će biti po evropskim propisima. Gospodine Duliću, kad se ujutro probudim ja prvo pogledam pertle da li su u skladu sa standardima, onda pogledam da li su rupice na cipelama u skladu sa evropskim standardima, pa onda pogledam da li je đon izlizan dovoljno da zadovoljava potrebe Evrope ili je ovaj naš. Pa kad sve to uspešno savladam onda krenem na posao i kažem - koji li će standard danas da nas zapljusne? Kad pre nekoliko dana beše, ovaj Portugalac, ovaj knjigovođa, znate šta kaže, gospodine Duliću? Kaže – manite te evropske standarde. Mi u Portugaliji samo 2% koristimo ono što nam odgovara. Ono što nam ne odgovara, nećemo ni da čitamo. Zamislite šta rade ovi u Evropi, kako se ophode prema svojim standardima. Vi ste poslednji bastion EU. Angela Merkel hoće da zarati u EU zbog najave referenduma, a vi krvarite da ostane EU, da vam ostane priča, zamrznuta slika jedne lepe fatamorgane, kako je sve lepo, samo treba da uđemo u EU. Ponašate se kao ona gospođica što je momak ostavio, pa žali. Ne voli nas EU, kako vam nije jasno? EU ima veze sa srećom, gospodine Novakoviću. Ulazak u EU jeste igra na sreću. (Predsedavajući: To je tačno, ali nema veze sa ovim amandmanom.) Jeste igra na sreću. Šta kaže gospođa Merkel? Niste imali sreće prilikom ovog izvlačenja, igrajte sledeći put, možda ćete biti uspešniji. Da li znate, gospodine Novaković, da sada razmišljaju o četiri nova uslova. Do sada niste čuli za ta četiri nova uslova. Jedan od tih uslova nema veze sa igrama na sreću. Četiri nova uslova nezavisno od KiM. (Predsedavajući: Ali vaš amandman hoće da obriše stav 8. član 19. i tu ja ne delim vašu sreću zbog toga). Jedanaest godina moji svi amandmani se odnose na to kako da se iz mozga, iz glave izbriše EU i da se napokon ljudi sami okrenu sebi. Hvala što mi niste koknuli opomenu.
Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić, koji ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo, predložili smo brisanje stava 2. koji predviđa pravo da priređivanje klasičnih igara na sreću preko sredstava elektronske komunikacije ima samo Državna lutrija Srbije. Mi iz SRS smatramo da organizacija igara, ovih i bilo kojih drugih igara na sreću, ne treba da postoji monopol, pa smo predložili da se ovaj stav briše. Vlada je ovaj amandman odbila uz jedno nemušto objašnjenje čija je suština otprilike: amandman se ne prihvata zato što nije u skladu sa tekstom zakona, a znamo da se amandmani podnose upravo zato da bi se tekst zakona menjao. Podsećam da je opozicija svojevremeno kritikovala Slobodana Miloševića, kako je radi zamajavanja naroda i očuvanja vlasti naredio organizovanje one čuvene igre Bingo. To je počelo negde u to vreme. Dozvolio je prenos, organizovao prenos izvlačenja brojeva u igri na državnoj televiziji. Tada smo pored Binga, koliko se sećam, imali samo još jednu igru Loto. Sada umesto dve lutrije sedmično, na televiziji gledamo 10 igara na sreću, ali dnevno. Dok upalite televizor nema šanse da na nekom od televizijskih kanala ne gledate kako sve pršti od milionera, milijardera, mikrotalasnih pećnica, frižidera, automobila i Bog zna čega sve ne. Sada ljudi kad igraju igre na sreću u Srbiji ne ulažu više novac, ne ulažu samo novac, ulažu sve što imaju, ženu, porodicu, čast, biografiju, apsolutno sve. Ranije se jednom događalo da neke novine objave neku nagradnu igru, otprilike najčešće jednom godišnje i to su bile uglavnom Večernje novosti, ozbiljne nagradne igre. Danas nemate novine koja skoro svakodnevno ne objavljuje neku nagradnu igru. Ljudi u Srbiji novine više ne kupuju zato da bi ih čitali, nego zato da bi grebali. Onda su ovi genijalci, koji su to osmislili, procenili da nije dovoljno da ljudi jednom grebu, sad mogu da grebu dva, tri puta i rezultat je uvek isti – više sreće u sutrašnjem broju. Do 5. oktobra 2000. godine, ovo je zvanični podatak, u Beogradu i Srbiji bilo je oko 75 kladionica. Znači, u svakoj drugoj opštini po jedna ozbiljna kladionica, 2004. godine oko 350, prošle godine ih je bilo oko 1900, sad ovi koji se bave tom problematikom tvrde da ih nema više od 1300 i procenjuju da ima još 300 nelegalnih, znači, oko 1600 kladionica. Imamo više kladionica i kockarnica nego osnovni, srednjih škola i vrtića zajedno. Do 5. oktobra u Srbiji je bilo nešto manje od 2000 poker aparata, danas ih ima 19 hiljada. U ovom obrazloženju, Predlogu ovog zakona, kaže se da se procenjuje da će se do 2013. godine taj broj udvostručiti. Prema podacima SOS centra za odvikavanje od zavisnosti od igara za sreću, u Srbiji 3,5 miliona ljudi učestvuje u ovim igrama na sreću koje vi organizujete, kojima ste zarazili ljude. Od toga 700 hiljada su patološki zavisnosti od igara na sreću. Među njima ima nekoliko hiljada dece, a u ovom centru je registrovan najmlađi zavisnik koji ima 11 godina. Sad posle 10 godina vlasti dosovskih stranaka imate sledeći rezultat – 700 hiljada patoloških kockara i 700 hiljada građana Srbije koji danas nemaju šta da jedu. Prema zvaničnim podacima žive ispod granice siromaštva, ne mogu danas da kupe kilogram hleba, da kupe litar mleka i kilogram krompira. Podsećam, uoči poslednjih izbora Boris Tadić i Mlađan Dinkić su obećali da će za četiri godine otvoriti 200 hiljada radnih mesta. Svi znamo da je oko 300 hiljada ljudi od 2008. godine do danas otpušteno sa posla. Znate gde jedino nisu omanuli? Nisu omanuli kada je u pitanju zapošljavanje u kockarnicama. Tu se ostvaruje svakodnevni napredak. Podsećam da je Dinkić rekao, kako je slagao kada je obećavao hiljadu evra po glavi stanovnika i proizvodnju stotinu hiljada automobila iz ove fabrike Fijat u Kragujevcu, imam jedan dobar predlog da u sledećoj predizbornoj kampanji obeća otvaranje hiljadu kockarnica i nabavku 100 hiljada poker aparata, mislim da tu neće da omane.Pod vlašću ovih sadašnjih stranaka u Srbiji život se uglavnom pretvorio u jednu lutriju, u igru na sreću. Sve je lutrija, apsolutno sve. (Predsedavajući: Gospodine Mariću, morate se dogovoriti u okviru poslaničke grupe da li je u pitanju sreća ili nesreća. Vi govorite o nesreći, gospodin Krasić je pričao o sreći, pa me zbunjujete, a inače ni jedno ni drugo nije baš u naročitoj vezi sa brisanjem stava 2. člana 22.) Ja ću uvažiti ovu vašu sugestiju i kad se završi ova sednica, razgovaraću sa gospodinom Krasićem. Mi mislimo da je ipak u pitanju nesreća, nesreća koja se zove DS i stranke koje se nalaze sa DS u koaliciji u sadašnjoj republičkoj Vladi. Pošto se ovde govori da postoji potreba da se organizuje još više igara na sreću, pošto se iznosi procena da će broj ovih kladioničarskih mesta do 2013. godine da se poveća i pošto vidim da sredstva ostvarena od igara na sreću predstavljaju značajan udeo u budžetu Republike Srbije, ja sam osmislio da vladajućim strankama predložim da organizuju dve nove igre na sreću u predizbornoj kampanji. Vi znate da u Srbiji godišnje umre 30 hiljada ljudi više nego što ih se rodi. Od toga dve hiljade… (Predsedavajući: To ste mogli amandmanom. Ali, vaš amandman ne govori o novim igrama na sreću, nego o brisanju stava 2. člana 22.) Ako mi dozvolite, posle tri rečenice ću to dovesti u vezu. Dakle, pošto od ovih nesrećnika koji umiru dve hiljade njih se sahranjuju o trošku države, ja predlažem da vi organizujete jednu nagradnu igru gde bi dnevna nagrada bila besplatna sahrana a nedeljna nagrada sahrana u Aleji zaslužnih građana. Znate zašto ovo kažem? Zato što smatram da svaki građanin Srbije koji je 10 godina živeo pod dosovskom vlašću zaslužuje da bude sahranjen u Aleji zaslužnih građana, zaslužuje status zaslužnog građanina. Sledeća igra – pošto imamo 700 hiljada gladnih, ovo ozbiljno predlažem, od toga 80 hiljada dece, od toga 620 hiljada onih koji pokušavaju da obezbede mesto u narodnim kuhinjama, ja vama predlažem da vi lepo organizujete nagradnu igru gde će dnevna nagrada biti godišnja pretplata na besplatno korišćenje ovih narodnih kuhinja. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Milan Avramović.
Dame i gospodo narodni poslanici, kolega Marić je predložio brisanje člana…
Izvinite, gospodine Avramoviću. Dobićete reč, ali gospođa Kolundžija se javila, reklamira povredu Poslovnika. Izvinite još jednom.
Gospodine predsedavajući, ovo upućujem vama i očekujem od vas da u skladu sa članom 104. i 107. Poslovnika vodite računa o tome da se ne narušava dostojanstvo ovog doma time što se dopušta poslanicima da se uvredljivo izražavaju o drugim poslaničkim grupama, strankama ili predsedniku Republike. Činjenica je da onaj koji se na taj način izražava o drugom, govori najviše o sebi i on je uvreda za sebe samog i za sve one građane koji ga gledaju i koji su ga poslali u ovaj parlament. Ali, kako bismo zaštitili integritet ove institucije, ja vas molim da ne dopustite takvo obraćanje u parlamentu. Hvala vam.
Hvala vama. Nema povrede ni člana 104, ni člana 107. Ja sam se trudio da otklonim potencijalne uvrede, koliko god sam mogao. Jer, pokušaj da se bude duhovit može da izazove potpuno suprotne efekte. Dakle, tu toleranciju moramo da uvažavamo, pa utoliko, smatrajući da ste u pravu da se uvrede na račun druge poslaničke grupe ili trenutnog funkcionera u vlasti ili predsednika Republike ne mogu tolerisati, ja molim narodne poslanike da primere svoj rečnik, čak i u pokušajima koja, i pored truda, ne izazivaju naročitu duhovitost. Reč ima gospodin Avramović. Ja se još jednom izvinjavam. (Dušan Marić, s mesta: Pravo na repliku. Da li ste čuli šta je rekla? Jel treba da vam donesem stenogram?)
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Novakoviću, ako uzmemo stenogram prethodnog govornika, bićete potpuno u pravu za ovo što ste rekli da govor pojedinca govori dovoljno o njemu samom. Dakle, u članu 22. brisanjem stava 2. omogućuje se poštovanje ovog prethodnog člana 12. stava 3. tačke 3. Ono što je stavom 2. člana 22. definisano jeste monopol Državne lutrije Srbije koja kaže da ona jedino ima pravo na priređivanje klasičnih igara na sreću, preko sredstava elektronske komunikacije ima jedino Državna lutrija Srbije, i to bez posebnog odobrenja. Tačka 3. člana 12. kaže ovako - Pod alinejom Uprava za igre na sreću i njene nadležnosti, da uprava može da sprovodi postupak javnog poziva za davanje dozvole za priređivanje posebnih igara na sreću u igračnicama, u skladu sa postupkom davanja dozvole, priprema nacrte akta Vlade o davanju i oduzimanju dozvola i obavlja druge stručne poslove u vezi sa davanjem i oduzimanjem dozvola. Dakle, ako postoji jedan član koji kaže da to može da radi samo Državna lutrija Srbije, a onda postoji pre toga član koji kaže da Državna lutrija Srbije uz posebnu saglasnost uprave može da taj posao poveri nekim drugim društvima i organizacijama, da će u igraonicama i igračnicama, kako ste ovde naveli, omogućiti drugim licima da puni budžet svojih preduzeća. Dakle, iz tih jasnih razloga ste i naveli ovde u definiciji, pod obrazloženjem razloga za donošenje zakona po hitnom postupku. Prvo ću ovo, gospođo Nado, da pročitam vama, pošto ste vi direktno krivi za ovo obrazloženje: "Donošenje zakona o igrama na sreću po hitnom postupku neophodno je iz razloga što je postojeći sistem vršenja terenske kontrole nadzora priređivanja posebnih igara na sreću pokazao velike nedostatke, što je imalo za posledicu niske prihode od naknada i zloupotreba od strane", pa ste sad, ni krivog ni dužnog, ovde okrivili inspektora Uprave za igre na sreću, "tako da u ovom trenutku ne vrši nadzor nad priređivanjem igara na sreću, a što će novim zakonom biti sistematski rešeno". Zašto onda ovo niste rešili prvim zakonom koji je bio na dnevnom redu pre manje od godinu dana? Ko je kriv onda za ovu naknadu štete? Ko će ovo da nadoknadi zato što inspektor nije mogao da utvrdi nedostatke i time nije mogao da omogući punjenje novca u budžet? Vi iz DS ste pritisnuli taster koji kaže – Da, prihvatamo ovaj zakon zbog političke anomalije i koalicionog partnera koji je za to postavio uslove, a sada ovde optužujete nesrećnog inspektora koji nema zakonske mogućnosti da izvrši terensku kontrolu i utvrdi nepravilnost, zapravo utvrdi koliki je minus budžeta i Lutrije Srbije, a samim tim i državnog budžeta, zato što ste mu vezali ruke da to ne može da uradi i nema tu mogućnost zakonskim rešenjem. Dalje dajete član koji kaže – Mi ćemo posebnom upravom, posebnim aktom koji će doneti Vlada omogućiti korisnicima da budu u igraonicama ispred Lutrije Srbije, tako što će oni poveravati taj posao privatnim licima. Nažalost, to se pre usvajanja ovog zakona već desilo. Evo, proverite primer četiri opštine u gradu Beogradu, opštine Savski venac, Stari grad, Vračar, jedan deo gradskog jezgra Palilule, koja firma radi ispred Lutrije Srbije igre na sreću i koja ima obavezu da puni sopstveni budžet a ne državni? Ja ću vas informisati da je to "Direkt grup" u kojoj se zvanično u "APR agenciji" vodi gospodin Nikola Mandić koji je jasno rekao DS – Omogućite mi monopol igre na sreću u ove četiri opštine, pošto su tu prihodi i te kako veliki, sav novac ću do predizborne kampanje dati DS a posle izbora sav novac ide u moj lični budžet. To su dokazi koji govore… (Predsedavajući: Molim vas da ne pričamo o stvarima o kojima ne znamo.) To su dokazi koje govore poslodavci koji drže Lutriju Srbije u svojim objektima. I igre na sreću. Gospodine Novakoviću, kada otvorite jedan štand koji prodaje igre na sreću, vi ne možete imati tačan presek stanja koliko ćete kartica igara na sreću u toku jednog dana ili meseca prodati. Zapravo, svaka kartica je prihod, jer njena izrada košta od 12 do 15 dinara, a prodaje se od 50 do 150 dinara i sav taj novac koji je zarađen od toga, sem poreza, ide u privatne džepove. Zapravo, svaka kartica je prihod, jer njena izrada košta od 12 do 15 dinara, a prodaje se od 50 do 150 dinara, i sav taj novac koji je zarađen od toga, sem poreza, ide u privatne džepove. Kada poslodavac koji prodaje igre na sreću zove Lutriju Srbije i pita je: "izvinite, ko je gospodin iz "Direkt grup" koji je došao da mi ponudi ugovor, jer ja imam pravo da ga odbijem" a oni kažu: " izvinite, ali njemu je Uprava poverila taj posao iako to zakon još nije omogućio i mi, ako to ne potpišete, bićemo u obavezi sa vama da raskinemo ugovor o saradnji". To je ono što govori jasno da monopol postoji. Dakle, ako uzmemo u obzir sve činjenice koliko se može zaraditi od toga i kome se poverava posao i na kakav način, ko je ovlastio bilo koju upravu da po bilo kom osnovu bez tendera, direktnim odabirom bira imena i prezimena i lica koja će njih da zastupaju u Lutriji Srbije, zapravo, kod poslodavaca koji prodaju igre na sreću. Na koji način se omogućuje kontrola kada vi sami u zakonskom obrazloženju kažete da terenska kontrola ne postoji? Pa onaj kada izbaci auto u sred Knez Mihajlove, zato što prodaje igre na sreću, ko će da dobije auto, zna se da auto nije dobio niko, ili ako je auto dobio neko, dobije neko blizak ovome ko je to organizovao, da bi moglo medijski da se proprati i isprati i animira što veći broj građana koji traži spas u 50 ili 100 dinara da obezbedi sebi sreću. Dakle, potpuna vrsta monopola koja je omogućena ovim prethodnim zakonom, a sada izmenom i dopunom, da se legalizuje u podzakup prodavanje igre na sreću, i te kako je transparentno. Uzmite ulogu "Direkt grup", koliko samo u četiri opštine posluje. Ako je problem poslovanja ovog preduzeća, zašto ne posluje po teritoriji cele Srbije ili po teritoriji opštine gde Lutrija ima svoje poslodavce, zapravo korisnike, a nema niko zaradu? Znači, tamo gde je zarada, tamo ćemo našeg čoveka i našu firmu da stavimo, da ne čitam sada biografiju gospodina Mandića, CEFTA sporazum i sve ostalo u čemu je on učestvovao, inače "Direkt grup" zna se čija je firma, iako u APR- u ne postoji ko je vlasnik, nego samo ko je direktor. To vam dovoljno govori kakve sve se muljačine rade da bi se došlo do para, da bi parama od tih muljanja mogli da se kupe glasovi u predizbornoj kampanji. Ja ću vama - do, vi meni posle i svima lepo, vuk sit i ovce na broju, a šta je sa građanima Srbije? Šta je sa budžetom? Sami ste priznali da se budžet ne puni jer nema sistem kontrole terenskog rada. Nema sistem kontrole. Pa, kako će da proveri onaj inspektor sistem kontrole, da traži rešenje od poslodavca, kada je njemu prinudno donet ugovor na uvid da ga potpiše, pod pretnjom, ako ga ne potpiše, da će kompletno Lutrija Srbije raskinuti saradnju. Gde to ima još nego u glavnom gradu Beogradu, u četiri centralne opštine. Pa šta da razmišljamo, šta se dešava u manjim prigradskim opštinama širom Srbije, ako se to ovde dešava gde su prihodi takvi, gde je sve transparentno, da je kontrola velika, gde su zgrade ministarstva, gde je sve ono što je bitno da odslikava glavni grad jedne zemlje, kao što je Srbija. Stanje zemlje se ogleda i u ovom zakonu. Sami ste doneli zakon, sami priznajte krivicu. Optužujete, kao i uvek, nedužne, a budžet ostao prazan. Šta se desilo u međuvremenu? Hoće li svi ovi koji su glasali za prethodni zakon i priznali ovu grešku da izvrše nadoknadu štete u budžet Srbije za one propuste koji nisu mogli da se eliminišu onim zakonom, jer niste hteli da prihvatite amandmane Srpske radikalne stranke? Mi smo jedini pričali gde je zgrada Lutrije, ko je koristi, na koji način je sređena, ko je gospodar Lutrije Srbije, gde je on danas, na koji način je bio nagrađen. Gospodin Krasić je govorio pre mene o tome, ne bi da se ponavljamo, ali obratite pažnju na ono što pišete. Nemojte dozvoliti sebi da ovi koji mislite da su vam prijatelji zato što su vam dali malo para, budu stvarno prijatelji dok kampanja ne prođe, a posle toga pune, ne budžet države, nego budžet sopstvenog preduzeća, zapravo, budžet sopstvenog džepa. Građani od toga nemaju ništa. Ako mislite da je spas države, zbog čega se ovaj zakon donosi po hitnom postupku, punjenje budžeta od igre na sreću ,grdno se varate. Spas države se video juče kada je ubijen jedan Srbin na Kosovu i Metohiji, ni iz kakvog razloga, a vi raspravljate o tome ko će brže da napuni budžet i na koji način, o sitnim stvarima, a ono o čemu treba da raspravljate, vama je sala prazna, vas to ne interesuje. Nisu vaši rođaci, nisu vaša porodica, nisu vaše kolege bile ugrožene u toj meri da biste vi o tome raspravljali. Nije vaš budžet ugrožen. Nije vaš život ugrožen. Idite na Kosovo i Metohiju i pitajte da li će neko da kupi igru na sreću ili lutriju da popuni listić za loto ili bilo šta drugo. Rešavajte probleme koji su od bitnog značaja za državu Srbiju, a ne ljude i Srbe ubijaju dole, puca naoružana masa, a od Srbije nema nikakve reakcije. Mi brinemo o igrama na sreću, gospodine Novakoviću, to je kompletna sramota za ovu aktuelnu vlast i to se ne može prihvatiti.
To je tema, gospodine Avramoviću. Hvala. Po amandmanu, gospodin Dušan Marić.
Gospodine Novakoviću, ne o amandmanu nego reklamiram povredu Poslovnika, članovi 104, 107. i 27. Vi ste bili dužni, kao predsedavajući, da izreknete disciplinsku meru gospođi Kolundžiji za ono što je rekla. U ovoj skupštini izrečene su teške uvrede, ali tvrdim da za ove četiri godine…
Gospodine Mariću, povreda Poslovnika na koju ukazujete već je ukazana. Potpuno objašnjenje je dato. Prema tome, dupli govor, duple priče, sve u duplikatu ne dozvoljavam. Što se toga tiče, toliko. Ako imate nešto drugo, onda ću vam dati reč. Izvolite.
Govorim o amandmanu, pa ću objasniti šta sam rekao. Gospođa Kolundžija je rekla sledeće: "On je uvreda za sebe i za sve koji ga gledaju". Ako vi smatrate da to ne zaslužuje opomenu, neka vam to služi na čast. Srećom, shvatio sam da, govoreći o meni, gospođa Kolundžija misli na sebe. Rekao sam sledeće…
Ne govorite o amandmanu.
Govoriću.
Onda povežite sve ovo što ste rekli.
Dozvolite da završim rečenicu. Znači, predsednik Republike je u predizbornoj kampanji rekao da, ukoliko DS pobedi na izborima, otvoriće 200.000 radnih mesta…
Gospodine Mariću, vaš amandman glasi da se stav 2. člana 22. briše. Da li imate još nešto da dodate, obzirom da ste devet minuta i 40 sekundi već govorili o tom istom amandmanu? Nemojte da, posle drugog upozorenja da se vratite na temu dnevnog reda, moram da radim ono što ne voli niko od nas. Da li još neko želi reč? Reč ima gospodin Vladan Jeremić.
Koristiću vreme ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Ovaj amandman, koji je izazvao i neke šire polemike, u principu, jeste jedan od mnogih koji su mogli da budu podneti na ovakav predlog zakona o igrama na sreću, jer samo iskazuje jedan opšti stav SRS u pogledu ovakvog zakonskog rešenja i generalno u pogledu nekih tržišnih uslova koji vladaju u Srbiji, a pri tom mislim na monopolski položaj, u konkretno slučaju Državne lutrije Srbije. Naravno, složićemo se svi da organizovanje igara na sreću jeste delatnost od javnog značaja i da je opšti interes i priređivanje igara pravo države i u našem konkretnom slučaju je to pravo preneto na Državnu lutriju Srbije. Ono što smo želeli ovim amandmanom i prilikom one rasprave u načelu da ukažemo, pre svega i kolegama u Narodnoj skupštini, a svakako i javnosti koja prati prenose zasedanja Narodne skupštine, jeste da se očigledno zanemaruje jedna jako bitna činjenica, a to je da onaj ko zarađuje od tih nagradnih igara mora da ima i odgovornost ukoliko se desi nešto loše. Kada je pre izvesnog broja godina donet Zakon o igrama na sreću, mnogo stvari se desilo u nekom lošem pravcu. Danas, pri kraju 2011. godine, a u međuvremenu smo imali Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o igrama na sreću, čini mi se da opet suštinski nećemo regulisati probleme koji su evidentni u ovoj oblasti. Ako se govori o jednoj vrsti objektivne odgovornosti i ako se dobro zna u čijoj nadležnosti jeste ovaj problem, odnosno organizacija igara i profit koji i te kako može da bude veliki iz dobro organizovanih igara, onda mora da postoji uređena zakonska obaveza i odgovornost da se snose posledice za sve što se u vezi sa tim desi. Naravno, osnovni problem u Srbiji u protekloj deceniji jeste činjenica da je nekako ta odgovornost izostajala, ne samo kada je reč o ovoj oblasti, nego i mnogim drugim i nema potrebe da posebno podsećam javnost na sve ono što je obeležilo protekli period, o raznoraznim sumnjivim radnjama koje su obeležile sve ono što je vezano za igre na sreću, pa one famozne SMS igre na sreću itd, itd, za ona javna govorkanja o tome da zapravo pravih dobitnika i nema, nego da se pojedinci jave i odglume u neku ruku dobitnike za naravno znatno manji iznos novčanih sredstava nego što je to zvanično bilo saopšteno. Kažem opet, rezultat svega toga jeste da praktično nikada nije bilo nikakve odgovornosti. Jedino što se desilo jeste da je nekih mesec dana nakon završetka ove čuvene RTS licitacije Državna lutrija je saopštila da je zahvaljujući svojim kontrolama i metodama protiv prevara, a koje između ostalog u razlozima za donošenje ovog predloga zakona i stoji da nisu baš bile na potrebnom nivou, da je otkrila moguće zloupotreba kada su u pitanju SMS igre. Epilog je bilo hapšenje 14 lica. Šta je država uradila u smislu kvalitetnog zakonskog rešenja? U principu, ne mnogo toga ili, ako bih hteo da budem konkretniji, praktično ništa, jer očigledno da je ovim inovacijama koje su unete u novi Predlog zakona o igrama na sreću praktično smo došli dotle da ćemo ugasiti domaće industrije igara na sreću i kao posledica svega toga biće i gubitak velikog broja radnih mesta. Najdrastičniji primer šta može da se desi sa nekom delatnošću ako se uslovi poslovanja ne prilagode realnim okolnostima jesu, između ostalog, i tombule, takođe u nadležnosti o kojoj sam govorio, jer podatak da ih je bilo oko 300 pre samo šest godina, pa onda donošenje novog Zakona o igrama na sreću, koji je još uvek u primeni, taj broj je vrlo brzo spao na svega devet i po svemu sudeći ni one neće opstati. Naravno, tu se javlja problem ili pitanje sa ljudima koji su bili zaposleni, koji su u tim legalnim tokovima usmeravali određeni deo svojih poreskih prihoda puneći budžet Republike Srbije. Ukazivali smo i u raspravi u načelu da Državna lutrija Srbije praktično uzimanje monopola na privređivanje određenih vrsta igara na sreću i prisvajanje nekih drugih vrsta igara na sreću praktično samo dodatno otežava položaj privređivača, konstantno se smanjuju poslovne mogućnosti i broj vrsta igara koje mogu da privređuju. O tome koliki je zapravo značaj ostalih privređivača na prihode koji budžet ostvaruje od naknada koje su propisane Zakona o igrama na sreću, a na kraju krajeva, i predlagač ovog zakona ističe da će ovakvom zakonskom regulativom upravo u tom smislu doći do pozitivnih pomaka, do povećanja prihoda u budžet Republike Srbije pokazuje činjenica da je recimo prošle godine njihovo učešće iznosilo 47% od ukupnih prihoda po navedenom osnovu. Ako se ova činjenica ima u vidu, onda je svakako i jedno logično pitanje koje se nameće, a to je – zašto su ti isti ljudi ostali van postupka izrada ovog novog predloga zakona igrama na sreću? Konkretno ovaj član o kome smo sada govorili tiče se organizovanja igara na sreću putem telekomunikacija. Javnosti je to predočeno, ali nije zgoreg ponoviti još jednom da u proteklih više od šest godina Državna lutrija Srbije je imala monopol na organizovanje igara na sreću putem telekomunikacija. Međutim, to pravo nije koristila pri čemu se šteta od nekorišćenja po raznim osnovama procenjuje na oko 100 miliona evra. onda je pre godinu dana to pravo preneto na jednog stranog privređivača i to na način koji nije tipičan za predsednika aktuelnog režima, dakle nije bilo transparentno, nije bilo konkursa, tendera, javnosti su ostali uslovi, a ono što je zapanjujuće to je da domaći privređivači nisu bili čak ni obavešteni, a kamoli da im je ponuđen određen vid saradnje. Sada se na neki način taj monopol formalno smanjuje. Međutim, suštinsko pravo na privređivanje igara na sreću preko interneta je lutriji dodeljeno bez ikakvih uslova, odnosno direktno, dok za sve ostale će biti naknadno propisani. Takođe, ono o čemu bih želeo da govorim to je da se ta poreska stopa drastično razlikuje, jer je propisana na pet procenata za kazino igre koje lutrija već privređuje u saradnji sa inostranim kompanijama, a čak 15% za sportsko klađenje, što je takođe još jedan neprimeren i nezabeležen slučaj u svetskoj praksi. Ovaj zakon je u principu doveden u kontekstu oporezivanja. Tu se sada nameće jedno prosto pitanje – da li će se ti prihodi koji će se na ime oporezivanja povećati, kako vi tvrdite, kroz ovaj zakon o igrama na sreću, da li će povećanje prihoda u toku naredne godine biti dovoljno da se uopšte pokriju čak i neke osnovne stvari u budžetu tipa kursnih razlika ili ne znam već čega, koje se plaćaju po raznim osnovama iz budžeta? Na kraju krajeva, koliki su to prihodi koja će država kroz ovakav zakon inkasirati uopšte? Pretpostavljam da je to valjda nešto što je normalno i što je logično bilo da prilikom predlaganja zakona ponuđač dostavi i takvu vrstu analize. Suštinski, ponoviću stav SRS, za bilo kakvu korist i efekat od ovakvog zakona o igrama na sreću mislim da suštinski građani, čak ni oni koji su na tržištu ove oblasti, neće imati, osim možda čak i štete, jer će se dodatno oporezivati. Ono što bih još hteo u okviru ovog vremena koje imam kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe da istaknem je činjenica da pored proširivanja monopola očigledno je da je nelogičnija i najdrastičnija promena u Predlogu zakona o igrama na sreću, taj novi sistem taksi i nadoknada i poreskog opterećenja, jer se do sada nije dogodilo u nekoj delatnosti da jedan propis poveća takse ili naknade tri puta, kao što je slučaj sa ovim. Evo konkretnih primera. Procenat naknade za sportsko klađenje je povećan sa 5% na 15% što, uz promenjenu poresku osnovicu, čini povećanje od realnih 50%. Istovremeno druga potpuno nelogična odredba je ta da se svaki šalter kao uplatno-isplatno mesto posebno oporezuje, kao zaseban lokal, a ne cela kladionica kao uplatno mesto, što je inače svetska praksa. Obzirom na to da u tim kladionicama postoje prosečno dva šaltera, računicom se dođe da je to povećanje od nekih 200% i zajedno sa ovom prethodnom odredbom ukupno oko 300%. Šta je onda posledica ovakvog zakona koji će, pretpostavljam, biti usvojen voljom vladajuće većine? To je da će priređivači biti prinuđeni da smanje broj šaltera, da otpuste višak radnika, da drastično smanje brzinu, a samim tim i kvalitet usluge, odnosno komfor igrača. Od ovako nekologičnih odredbi štetu može imati jedino država, otpušteni radnici i nezadovoljni korisnici usluga. I dalje pokušavam, ali ne uspevam da pronađem koji će to biti pozitivni efekti zakona o igrama na sreću, a pogotovo mi se čini da neće biti to što je navedeno – da će doprineti tome da se podigne nivo društvene odgovornosti, pa čak i na te evropske direktive, na koje se vrlo često pozivate. Voleo bih da znam da li postoje neki propisi u EU koji bi mogli da budu osnov za kršenje propisa i prava kojim se jemči sloboda preduzetništva. Očigledno da se ovakvim zakonskim odredba upravo to čini. Malopre sam pomenuo igre na sreću putem SMS i SMS lutrije. Ono što me sada kao građanina interesuje, to je da li na neki način postoji mehanizam i da li je to moglo da bude inkorporirano u ovaj predlog zakona, mehanizam kojim bi svi oni koji su neposredni igrači mogli da ostvare uvid u to koliko se tu prikupilo, odnosno koja su pravila igre pod kojim se odvijaju takve lutrije. Potpuno je neprihvatljivo da se donosi jedno ovakvo rešenje koje očigledno ide samo na štetu onih koji učestvuju u igrama na sreću. Cilj je jedini da se poveća udeo poreza, da se poveća zarada organizatora, ali narodski rečeno, šteta igrača je povećana, zahvatanjem države i onih koji se bave organizovanjem ovih igara. I na kraju sam zakon ne sadrži ni pravdu ni logiku. Motivisan je tako da država za sebe zadrži najveći deo od onoga što ulože igrači na sreću ili oni koji žele da se kockaju, a takvih je nažalost u ovoj državi sve više i više. Mislim da je u ovom trenutku neprihvatljivo donošenje jednog ovakvog predloga zakona pogotovo što očigledno neće ispraviti brojne nedostatke koje je pokazao prethodni i čini mi se da neće rešiti, odnosno da neće svakako podići nivo društvene odgovornosti za sve one nedaće sa kojim se u ovom periodu suočavamo i kao država i kao društvo. Zahvaljujem se.
Hvala gospodine Jeremiću. Na član 22. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 34. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 38. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 39. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 41. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 52. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 65. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili amandman, a za reč se ne javlja niko. Na član 71. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 74. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 75. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 80. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 82. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 83. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 86. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 87. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 89. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 90. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 95. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 95. amandman u istovetnom tekstu, podneo je narodni poslanik Đorđe Milićević i narodni poslanik Vuk Dinčić. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 96. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Milićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 96. amandman je podneo narodni poslanik Vuk Dinčić. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 96. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 98. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Miroslav Markićević i Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 103. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 104. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 107. amandman u istovetnom tekstu, podneo je narodni poslanik Đorđe Milićević i narodni poslanik Vuk Dinčić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 111. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 123. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 131. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 134. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Milićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Ovim smo završili današnji rad. Rad ćemo nastaviti u ponedeljak 14. novembra 2011. godine u 10.00 časova. Želim vam prijatan vikend i hvala na saradnji.