Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Drugu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 136 narodnih poslanika. Podsećam da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da je kvorum za rad Narodne skupštine, prilikom utvrđivanja dnevnog reda postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 129 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine, u smislu člana 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? (Da.) Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, SPO i DHSS od svog osnivanja imaju tu maksimalnu posvećenost da naša zemlja što pre postane članica EU. Naše zalaganje nije samo retoričko, ono je i konkretno. U tom smislu, Narodnoj skupštini Republike Srbije smo predavali dosta predloga zakona koji nisu samo uslov ka našem putu za prijem u članstvu u EU, već pre svega i nešto što je potreba građana Srbije. Ova skupština je usvojila Zakon o restituciji pod pritiskom, pre svega, Evropske komisije i EU, ali čini nam se sa nedovoljno istinske volje da se ispravi jedna velika istorijska nepravda i ono o čemu smo mi pričali, kada je bio na dnevnom redu Zakon o restituciji, a to je da bez supstitucije, odnosno vraćanja u naturalnom obliku, nema poštene i pravedne restitucije. S obzirom na podatak da 95% imovine u koju spada poljoprivredno zemljište, pašnjaci, šume i utrine se upravo mogu vlasnici obeštetiti putem supstitucije. S druge strane, na predlog SPO 1992. godine usvojen Zakon o vraćanju imovine crkvama i verskim zajednicama na koje je Milošević stavio suspenzivni veto. Međutim, srećom, kasnije zakon ipak prošao. Ono što sve bivše vlasnike koji nisu obeštećeni supstitucijom stavlja u neravnopravan položaj u odnosu na crkve i verske zajednice, to je da je crkvama i verskim zajednicama vraćena celokupna imovina putem supstitucije, a da to istovremeno nije urađeno po Zakonu o restituciji. Mi smo zbog toga samo na dan glasanja dali kvorum, jer je to bio neophodan zakon za ispunjavanje tadašnjih uslova Evropske komisije, ali SPO i DHSS pitaju Ministarstvo finansija – da li je spremno da sa našom poslaničkom grupom napravi jedan radni sastanak, jer je vreme ekonomske krize jako teško? Po sadašnjem Zakonu o restituciji obeštetiti vlasnike oduzete imovine, a sa druge strane sasvim neosnovano se umesto supstitucije teret vraćanja imovine, odnosno obeštećenje prebacuje na sve poreske obveznike i na sve gađane Srbije. Ovo je još jedan konkretan pokazatelj naše želje za istinskim nacionalnim pomirenjem. Ne zaboravimo da je i premijer dočekao kralja Petra II Karađorđevića, ali ništa ova vlada nije uradila na vraćanju oduzete imovine porodici Karađorđevića. Ako već svi iskazujemo, neki sa manje, neki sa više zakašnjenja, dužno poštovanje prema kraljevskoj porodici Karađorđević, onda treba da im vratimo neosnovano oduzetu imovinu. Sa druge strane, podneli smo zakon o otvaranju dosijea službe bezbednosti, ne samo da je to uslov EU, mislimo da je to i potreba građana Srbije, jer iskustva svih istočno evropskih zemalja pokazuju da su prave promene u jednom društvu nastale tek sa otvaranjem dosijea službi bezbednosti. Pitam ministra pravde, takođe, da li je spreman da primi na radni sastanak našu poslaničku grupu, kako bismo na tom radnom sastanku, uz predloženi naš tekst predloga zakona, našli najbolje rešenje koje bi usvojila ova Narodna skupština i kako bi odužila dug, ne prema onome što od nas traži EU, već ono što od nas traži pravda, istina, poštenje i građani Srbije. Treće moje pitanje je pitanje Vladi. Naša poslanička grupa je podnela Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o odgovornosti za kršenje ljudskih prava ili tzv. Zakona o lustraciji. Zakon o lustraciji je usvojen 2003. godine na predlog tadašnjeg ministra pravde, gospodina Vladana Batića, ali njegovo važenje prestaje u junu ove godine. Smatramo da Zakon o lustraciji treba da ostane na pravnoj snazi, da je to jedan od najozbiljnijih zakona koji predstavlja osnov za borbu protiv korupcije i kriminala, ali i osnov za reformu pravosuđa. Pošto se sada svi pozivaju na okajanje greha, lustracija u prevodu znači čišćenje od grehova. Mislim da postoji na političkoj sceni Srbije puno onih koji zaista traže istinsko čišćenje od grehova.
Reč ima narodni poslanik Zaharije Trnavčević.
Pre svega, želim da vas, gospođo predsedavajuća, upozorim da poštujete vreme. Ako je ova sednica zakazana za 11.00 sati, onda mora da počne u 11.00 sati. To važi za sve poslanike koji su kasnije došli u ovu salu. Moje pitanje glasi – da li će u četvrtak 28. marta biti sednica od 16.00 do 19.00 časova na kojoj će poslanici moći premijeru i ministrima da postave pitanja? U članu 205. ta mogućnost je uslovljena tekstom ukoliko je sednica u toku. Predložio sam gospodinu Nebojši Stefanoviću da podesi početak i trajanje sednice tokom nedelje tako da se ne dovodi u pitanje, jer izgubili smo u januaru, februaru priliku da postavimo, za mene, važna pitanja premijeru, a i za njih važna pitanja, koja se tiču građana Srbije. Dakle, pitanje glasi – da li će u četvrtak 28. marta od 16.00 do 19.00 časova biti prilike da mi, narodni poslanici, koristimo jednu važnu instituciju interpelacije, a to je da postavimo pitanja premijeru i ministrima?
Odmah ću vam odgovoriti gospodine Trnavčeviću. Biće prilike da narodni poslanici 28. marta postavljaju pitanje Vladi, kao poslednji četvrtak u mesecu. Rečima narodni poslanik Nebojša Zelenović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, koleginice i kolege narodni poslanici, postavio bih dva pitanja. Ovo su krajnje životna pitanja iproblemi sa kojima se susreću poljoprivrednici u Srbiji i mislim da bi bilo korektno da vrlo brzo dobijemo odgovor od nadležnog ministra poljoprivrede. O čemu se radi? Moje pitanje glasi – kada će Ministarstvo poljoprivrede početi sa isplatama subvencija za junad, subvencija za svinje, kao i isplatu premija za mleko? Za sada se kasni pet meseci sa tim isplatama. Imamo jednu apsurdnu situaciju. Egzistencija naših poljoprivrednika je ugrožena iz razloga što njima upravo sada dospevaju krediti od prošle godine. Oni te kredite zbog nedostatka novca ne mogu da realizuju, ulaze u blokadu, samim tim dobijaju status pasivnog obveznika i ne mogu da budu korisnici subvencija. Imamo situaciju da sa jedne strane država kasni sa svojim isplatama, a sa druge strane je vrlo ažurna kada treba nekog da blokira. U ovom slučaju to su oni ljudi koji podnose najveći teret u ovoj državi, odnosno poljoprivrednici. Mislim da ovo pitanje zaslužuje hitan odgovor. Drugo pitanje bih postavio ministarki zdravlja. Mi smo na zadnjoj sednici Odbora za zdravlje konstatovali da postoji lista lekova i da se na toj listi lekova za lečenje leukemije nalaze dva leka. To su "anzovip" i "glivek". Deca, obolela od leukemije, ne mogu da dobiju lek "glivek" koji im pomaže u terapiji i koji im daje dobar odgovor na lečenje. Ne mogu da ga dobiju iz razloga što je Republički fond nabavio samo jednu vrstu leka. Ako se oba leka nalaze na listi lekova, a nadležni Odbor za zdravlje je usvojio i poslao dopis Republičkom fondu i ministarki zdravlja, ne vidim ni jedan razlog zašto se taj lek ne bi dalje uveo u proceduru, odnosno u terapiju, te tražim hitan odgovor. U pitanju su životi dece. Dakle, tražim hitan odgovor ministarke zdravlja da se izjasni o ovom problemu. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Slavica Saveljić. Izvolite. Molim vas, ubacite karticu u drugu poslaničku jedinicu.
Zahvaljujem. Želim najpre da iskažem poštovanje prema stavu Vlade Republike Srbije koja je, razumevajući težak socio-ekonomski položaj i trenutak pre bilo kakvog poskupljenja električne energije koja se najavljuje, donela Uredbu koja se odnosi na energetski zaštićene potrošače, odnosno na one porodice i pojedince koji usled egzistencijalnih problema nisu u stanju da samostalno podnesu sve troškove korišćenja električne energije i gasa. Ovo je možda i prvi put da se donela jedna uredba koja će obuhvatiti širi broj korisnika, nego što je to svojim pravom prihvatio i priznao Zakon o socijalnoj zaštiti. Posebno mislim da je važno što je u procesu usvajanja uredbe konsultovana i stručna javnost i što su sve one primedbe i predlozi, koji su u toku javne rasprave izneti, prihvaćene i da su sada sastavni deo uredbe. Moje pitanje odnosi se na primenu ove uredbe, obzirom da je predviđeno da se ona primenjuje od 1. aprila, a da organi jedinica lokalne samouprave primaju zahteve građana, kao i da izdaju uverenja o sticanju statusa energetski zaštićenog kupca, dilema je da li će lokalne samouprave dobiti neke bliže instrukcije o primeni ove uredbe, da li će postojati jedinstven obrazac na osnovu koga se vrši podnošenje zahteva, kao i obrazac koji znači priznavanje prava, ili će svaka lokalna samouprava to raditi po sopstvenom nahođenju? Smatram da, pošto je jedinstveno pravo, bilo bi dobro da postoje jedinstveni obrasci na osnovu kojih se radi u čitavoj zemlji, a ne da svaka lokalna samouprava to radi ponaosob. Takođe je pitanje – ima li razmišljanja da se olakša postupak i da nadležno ministarstvo, izradom elektronske baze podataka u koju će se unositi podaci o elektronski zaštićenim kupcima, omogući da do nadležnih za snabdevanje električnom energijom i gasom najbrže i najefikasnije dođu ovi potrebni podaci. U praksi može doći do vrlo ozbiljnih zloupotreba, to govorim kao neko ko je direktno nadležan u jednoj lokalnoj samoupravi za sprovođenje ove uredbe, jer uredba predviđa da se pravo ne ostvaruje kumulativno, već samo po jednom osnovu, što znači da pravo mogu ostvariti i oni koji nisu vlasnici stambenih jedinica, što je dobro, već ugovorom o zakupu stana. Na koji način, ako ne postoji jedinstvena baza podataka, će biti moguća kontrola, jer je izvesno da zahtev mogu podneti i oba supružnika, jedan za gas, drugi za električnu energiju, sa istim ugovorom o zakupu stambenog prostora? Obzirom da je uredba, ponavljam, sa važenjem, odnosno sa primenom od 1. aprila, bilo bi dobro da odgovor bude efikasan i brz, kako bismo mogli na najadekvatniji način da primenimo ono što je i propisano. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Miljenko Dereta. Izvolite.
Hvala gospođo predsedavajuća. Ne znam da li pominjanje Megatrend univerziteta automatski podleže izricanju opomene, ali rizikovaću. Imam pitanje za Ministarstvo kulture koje je dodelilo dve stipendije za dodatno školovanje o trošku države gospodinu Draganu Kolareviću, pomoćniku ministra kulture i Miroslavu Jankoviću, šefu kabineta ministra kulture. Dakle, Ministarstvo kulture koje nema para za pozorište, ukida kinematografiju u Srbiji, govori o problemima koje ima uopšte sa opstankom kulture u Srbiji, ima para za školovanje dva svoja službenika. Mislim da je to apsolutno nenamensko trošenje sredstava i mislim da je to poruka vrlo negativna koja se šalje javnosti, ali to je na dušu Ministarstva kulture. Za prvu godinu uplaćeno je 3.000 evra i to, neka se neko ne iznenadi, uplaćeno je Megatrend univerzitetu, kao jedinom u Srbiji koji može da odgovori na visoke zahteve tema kojima će se ova dva službenika Ministarstva kulture baviti. Ni jedan državni univerzitet, ni jedan drugi privatni univerzitet nema kapacitet da zadovolji te visoke kriterijume koje oni imaju. Mene interesuje i molim da mi Ministarstvo kulture odgovori – po kojim kriterijumima je izabralo ovu dvojicu stipendista? Pod dva, da dobijem spisak svih drugih koji su konkurisali za te stipendije i zašto su bili odbijeni. Naravno, čovek bi očekivao da ministar obrazovanja i Vlada uzmu u zaštitu državne institucije, tj. one institucije za koje su nadležni, kao što je, recimo, Beogradski univerzitet i da kaže – dajte iz budžeta pare državnom univerzitetu, kad već i on grca u problemima. Ali ne, naravno, tri ministra u Vladi predaju na univerzitetu kome država plaća, da ne kažem možda vraća neke pare koje je od tog univerziteta dobila. Dakle, apsolutno je nedopustivo da ministar obrazovanja i ministri u Vladi na ovaj način donose odluke koje direktno idu na štetu onih koji su svojim porezima dali pare, između ostalog, i za razvoj kulture u Srbiji i to ne samo one koja je patriotska i koja podleže kriterijumima gospodina Kolarevića. Ne sumnjam da će državni sekretar sa doktoratom mnogo kompetentnije praviti spiskove ljudi koji su partijski, politički ili patriotski nepodobni za ovu državu, jer to je ono čime se on zapravo bavi i zato smatram da je ovo jedna vrlo ozbiljna politička poruka koja se šalje javnosti. Naravno, ne očekujem da ova Vlada šalje neku drugu poruku, ali mislim da to nije dobro za sve nas koji ovde živimo. Moje drugo pitanje je upućeno Ministarstvu finansija. Naime, molim da mi odgovore da li postoji neki mehanizam kojim mi se može garantovati da nijedan dinar, nijedna para poreza koji plaćam neće biti uključena u ove 3.000 evra koje se daju Megatrend univerzitetu, koji polako postaje, kao što vidimo, vodeći univerzitet u Srbiji, zahvaljujući privilegijama i protekciju koju ima u sadašnjoj Vladi? Moje treće pitanje, zato što imam vremena za to i mnogi će mi biti zahvalni, verujem, a pre svega u Zaječaru, jeste kada ova vlada namerava da uvede, po propisima i vremenskom rasporedu koji je sama propisala, vanredne mere u Zaječaru? Ukoliko se to ne donese u najkraćem roku, Zaječar će kao grad biti potpuno blokiran. Znam da je to unutar koaliciona borba oko toga ko će biti gradonačelnik, ali vas molim da se u interesu građana Zaječara nešto po tom pitanju preduzme. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Dubravka Filipovski. Izvolite.
Imam pitanje za ministarku zdravlja Slavicu Đukić Dejanović. Moje pitanje se odnosi na prevenciju protiv raka, s obzirom da je mesec mart mesec borbe protiv raka. Pre nego što postavim pitanja, izneću neke vrlo alarmantne podatke. Prema podacima Nacionalnog registra za rak, od ove opake bolesti 2011. godine je umrla 21.000 osoba. Posebno zabrinjava činjenica da stopa smrtnosti raste brže nego stopa oboljevanja. Mortalitet se godišnje uvećava za dva i po puta, a učestalost oboljevanja za 2%. Zbog toga nam preti opasnost da se nađemo u situaciji da se broj novootkrivenih slučajeva malignih oboljenja i broj umrlih na godišnjem nivou izjednače. Od 2002. do 2011. godine stopa mortaliteta u Srbiji je povećana za 17%. Poslednji podaci za 2011. godinu pokazuju da se godišnje otkriva 33.000 novih slučajeva oboljenja od raka. Podaci Društva Srbije za borbu protiv raka upozoravaju da će se u 2012. godini otkriti najmanje po stopi rasta 40.000 obolelih, a oni predviđaju i upozoravaju da bi od 40.000 moglo da umre 23.000 ljudi. Za razliku od Srbije, u Americi, Švedskoj, Francuskoj već deceniju i po se smanjuje mortalitet od raka, i to za 1,5% na godišnjem nivou, učestalost oboljevanja se ne povećava ili raste za nekih 0,5%, što je četiri puta sporije nego kod nas. S obzirom na vrlo alarmantne i upozoravajuće podatke, imam tri pitanja za gospođu Slavicu Đukić Dejanović. Prvo, s obzirom da su nam zatajili svi pravci borbe, prevencije protiv karcinoma i da nam je organizacija onkoloških službi loša, koje će korake u vremenu koje je pred nama Ministarstvo zdravlja preduzeti na poboljšanju prevencije, reorganizaciji i boljoj efikasnosti onkoloških službi? Drugo pitanje – zašto je u Srbiji radio terapija gurnuta na periferiji onkologije, pa se kod nas jonizujućim zračenjem leči 27% pacijenata, a npr. u Francuskoj 66%? Za citostatik je 2011. godine potrošeno 38 miliona evra. Zašto za taj novac nismo kupili 20 generatora jonizujućih zračenja i obezbedili radio terapiju za obolele u narednih 10 do 15 godina? Takozvani solidni tumori, koji čine nekih 95% svih karcinoma, za njih su hirurgija i radio terapija primarni načini lečenja. Molim kolege da budu mali tiši. Srbija trenutno ima 12, a procene su da bi trebalo da ima 20 jonizujućih komora. Očekujem od Ministarstva zdravlja da u narednom periodu razmisli dobro o koracima koje će preduzeti po ovom pitanju. Ovi podaci su dostupni svim građanima Srbije. Mislim da nam preti epidemija ove opake bolesti i da je već poslednji trenutak da se učine neki alarmantni koraci. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Branko Gogić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, pozdravljajući napore Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede da obezbedi dovoljne količine regresiranog goriva, želeo bih da ukažem na određene poteškoće. Slične probleme imaju i neke druge opštine, ali danas ću navesti primer opštine Vladimirci. Ova mačvanska opština, koju čine 29 naseljenih mesta, je izrazito poljoprivredna. Dominiraju ratarske kulture, a pre svih žitarice. Takođe, zastupljena je i proizvodnja industrijskog bilja, a ima i voćnjaka i vinograda. Procenat aktivnog poljoprivrednog stanovništva u ukupnom stanovništvu je izrazito visok, pa poljoprivreda predstavlja jedan od osnovnih pokretača privrednog razvoja. Stoga, sasvim je jasno da je nabavka regresiranog goriva bitna stavka za većinu meštana ovog kraja. Inače, pravo na regresirano gorivo, kao što je poznato, imaju nosioci registrovanog poljoprivrednog gazdinstva, koje je u aktivnom statusu, a količine se određuju u zavisnosti od biljne kulture po hektaru. Nije prva sezona, međutim, da se žitelji opštine Vladimirci prilikom nabavke regresiranog goriva susreću sa izvesnim poteškoćama. Jedan od osnovnih je problem udaljenosti određenih benzinskih stanica. Naime, ponekad je potrebno da poljoprivrednici putuju i po više desetina kilometara do pumpe koja je ovlašćena da distribuira gorivo. Naravno, udaljenost, pored gubitka vremena, za posledicu ima i utrošak dobijenog goriva na putu od njive do benzinske stanice i nazad, pa to na kraju znači da iskoriste znatno manju ukupnu količinu goriva od one koja im sleduje i one koja im je potrebna. Uz to ne treba zanemariti činjenicu da većina poljoprivrednika nema adekvatne uslove za transport goriva, nego desetine kilometara prelaze na nepropisan i rizičan način. U tom smislu, pitao bih ministra poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede da li postoji mogućnost da se regresirano gorivo distribuira na način koji bi smanjio rizik u uštedeo novac i vreme zemljoradnika? To bi, recimo, značilo da se sa ovlašćenim distributerom razmotri mogućnost dopremanja goriva cisternama bliže mestima koja nemaju u blizini benzinske stanice. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik dr Slobodan Samardžić. Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, imam dva pitanja. Jedno pitanje je zašto Vlada komplikuje i otežava svoj i onako težak položaj u pregovaračkom procesu u Briselu, sa Prištinom? Drugo pitanje je zašto Vlada vrši politički pritisak na Ustavni sud Srbije, da ne postupi po predlogu i po inicijativi za ispitivanje uredbi o primeni dogovorenih zaključaka u vezi sa Kosovom? Ova dva pitanja su povezana i ja ću u ovome što budem nadalje rekao obrazložiti oba pitanja. Naime, sinoć smo saznali da je državni vrh odlučio da razradi Platformu, kako oni kažu, do detalja, kao jednu poziciju inoviranu za dalje razgovore o Kosovu, koji će se odvijati 2. aprila u Briselu. U jednom objašnjenju savetnika predsednika Vlade rečeno je da je Vlada zapravo odredila svoj minimum zahteva. Bez nekog jačeg obrazloženja ili obrazloženja sa više argumenata, mi možemo zaključiti da je reč zapravo o smanjenju zahteva na tim pregovorima, koji su se nalazili u pregovaračkoj platformi, koju je Skupština prihvatila zajedno sa Rezolucijom o pregovorima. Dakle, to je jedna nova stvar o kojoj se zaista mora i u Skupštini nešto reći, ali, u vezi sa mojim pitanjem, u svakom slučaju komplikuje i otežava poziciju Vlade u ovim pregovorima, zato što se jednostavno spušta zahtev Srbije za tom autonomijom ili samoupravom Srba na Kosovu do neprepoznatljivosti, ako to poredimo i sa samom Platformom. Kada je o drugom pitanju reč, a ono je povezano sa prvim, osnovno pitanje jeste šta je sa postupkom pred Ustavnim sudom, u vezi sa predlogom i inicijativom koju sam pomenuo? Šta se tu zapravo događa? Ustavni sud je na neki način prekinuo svoje delovanje na ovim postupcima iz prostog razloga što je bio iniciran jednim potezom ministra pravde, koji je zahtevao da se zastane sa tim dok se ne donese poseban zakon o skupštinskoj autonomiji. Koliko je meni poznato, Ustavni sud nije odlučio o tome. On je jednostavno prestao da radi i sada se nalazi u jednom svom radnom vakuumu, što je nedopustivo. Međutim, pre mesec dana, kada je delegacija Srba sa Kosova bila u Beogradu u poseti Ustavnom sudu i kada ih je primio sekretar Ustavnog suda, a ne predsednik, kako su oni zahtevali, sekretar Ustavnog suda im je rekao da će do kraja marta ove godine ocene ustavnosti ovih uredbi biti donete. To znači da je Ustavni sud bio nameran da radi na ovoj stvari, sasvim u skladu sa činjenicom da on nije odlučio po zahtevu Ministarstva pravde o zastajanju. Međutim, mi smo sada negde pri kraju marta i ne vidimo nikakav rezultat toga. Stoga izvodimo zaključak da je Ustavni sud i dalje pod pritiskom Vlade. Ustavni sud očigledno nije neka institucija koja ima nezavisne ljude, gledano po njihovim ličnim karakteristikama, koji bi odlučili o tome da rade svoj posao bez obzira na pritiske Vlade. To u ovom trenutku nije važno. Mi ne možemo postaviti pitanje Ustavnom sudu, možemo postaviti pitanje samo Vladi. Naš zaključak neopozivo jeste da tu Vlada ima neke svoje umešane prste u delovanje Ustavnog suda, dakle, ne samo preko zahteva ministra za zastajanjem, već i preko nekih drugih aktivnosti. Mi smo očekivali da će Ustavni sud ostvariti ono što je sekretar obećao grupi Srba koji su došli, zapravo legitimnim predstavnicima opština, da traže da vide šta se sa time događa. Sa time se očigledno ne događa ništa, a mi imamo neko obećanje da će Vlada, to jest odgovarajuće ministarstvo, napraviti predlog zakona, posebnog zakona, o suštinskoj autonomiji. Zanima me kakav će taj zakon biti. Da li će taj zakon zaista preneti neke nadležnosti na Kosovo i na šta će to ličiti? U ustavno-pravnom pogledu, to bi moglo izgledati samo ovako – da zakon prihvati nadležnosti koje Kosovo iz svog ustava već ima. To znači da će ustav Kosova biti deo pravnog i ustavnog sistema Srbije. Gospodo, o komplikovanosti govorim samo zato što se naša strana ne drži jednog jedinog dokumenta koji je tu jasan, a to je Ustav Srbije, kao što to čine Albanci. Njihov jedini pregovarački dokument je ustav Kosova i zato i imaju toliko uspeha na ovim pregovorima. (Predsedavajuća: Vreme.) Naša komplikovanost i otežavanje situacije proizilazi iz lutanja Vlade oko toga šta je njena stvarna platforma za ove pregovore. Zato tražimo odgovore na ova pitanja.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević. Izvolite.
Poštovana gospodo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, na dan ubistva prvog demokratskog premijera, 12. marta 2013. godine, na dan ubistva Zorana Đinđića, službenik Vlade Republike Srbije Nikola Savić, na svom fejsbuk profilu postavio je fotografiju snajpera kojim je ubijen dr Zoran Đinđić. On je zbog tog sramotnog čina kažnjen smanjenjem plate za 10% u trajanju od mesec dana. U Ministarstvu pravde i državne uprave rekli su da osuđuju njegov čin, gest i kažnjavaju ga sa tih 11.100,00 dinara. Naravno, ne može se drugačije ponašati činovnik Vlade, kada su čelnici te Vlade skidali tablu sa nazivom ulice Bulevar Zorana Đinđića i lepili tablu sa nazivom Bulevar Ratka Mladića. Ne može se drugačije ponašati činovnik Vlade koji sledi primer Tomislava Nikolića, koji je kazao – ako neko vidi Zorana Đinđića, neka mu poruči da je i Tito pred smrt imao probleme sa nogom. Demokratska Srbija te zastrašujuće poruke nije zaboravila. Nažalost, te zastrašujuće poruke sada emituju službenici Vlade. Demokratska stranka, građani Srbije i javnost ove zemlje jasno su razumeli zastrašujuće poruke koje nam Vlada šalje. Da li je poruka koju nam šaljete, da će Srbijom upravljati onaj ko ima bolji snajper, jače mišiće i tvrđe pesnice? Da li zbog toga užurbano amnestirate one koji sede u zatvoru zbog takvih krivičnih dela? Ne mogu da zaboravim kako ste nekada šetali Miladina Kovačevića kroz onu prošlu Skupštinu, a da ne pričam o ponašanju prema mezimcu ove Vlade Urošu Mišiću. Da ne govorim o skandalima koje ste napravili. Da li će vam takvi pojedinci biti jedina uzdanica na sledećim vanrednim parlamentarnim izborima? Da li ih zbog toga užurbano amnestirate? (Predsedavajuća: Gospodine Milivojeviću, molim vas da postavite poslaničko pitanje, u skladu sa Poslovnikom.) Zahvaljujem vam se na sugestiji. Pitaću – koliko još Nikola Savića sedi u ovoj Vladi, koliko još takvih činovnika sedi u Vladi? Da li će vam Uroš Mišić i Nikola Savić biti jedini argumenti na sledećim vanrednim parlamentarnim izborima? Imam još nekoliko pitanja za vas. Kako se današnji vlastodršci odnose prema tzv. borbi protiv kriminala i korupcije, najbolje govori primer pomilovanja doktora Inića iz Ribarske banje, koga je Tomislav Nikolić pomilovao zbog uzimanja mita. To je prva pravosnažna presuda za korupciju za mandata ove Vlade i eto kako ste se prema toj presudi poneli. Da li je to model koji će se preneti i na sve druge presude za korupciju i kriminal? Imam još jedno pitanje – kada će Tomislav Nikolić da sedne u poklonjeni audi, pa da obiđe… (Predsedavajuća: Gospodine Milivojeviću, molim vas, postavljajte poslanička pitanja, drugo upozorenje, u skladu sa Poslovnikom. Ne znam uopšte koga pitate. Molim vas, izjasnite se.) Reći ću vam, pitam Vladu. Sada pitam predsednika Republike Tomislava Nikolića i ministra poljoprivrede gospodina Kneževića. (Predsedavajuća: Molim vas, postavljamo pitanje Vladi, dakle, da preciziramo.) Pitam ministra poljoprivrede Gorana Kneževića – kada će da ode do uprave trezora i da vidi kako se građani Srbije ponižavaju u nepreglednim redovima za registraciju poljoprivrednih gazdinstava u sred sezone poljoprivrednih radova? Kada će ova Vlada prestati da ponižava poljoprivredne proizvođače? Moram da vas podsetim da ste nekada čitavu Srbiju, za mandata prošle Vlade, ponižavali tim redovima za šećer, zejtin, benzin, ali sada, u sred sezone poljoprivrednih radova, vi terate ljude da stanu u red, nepregledan red, za samo 25 dana, umesto da budu na njivi, da registruju poljoprivredno gazdinstvo. Kada će to poniženje poljoprivrednih proizvođača prestati? Poslednje pitanje za Vladu imam, da li je vaša poruka građanima Srbije da ne treba da se bave poštenim radom, nego kriminalom i korupcijom, a već će se naći ko će ih pomilovati i amnestirati? Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dragomir Karić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovane dame i gospodo, drage kolege narodni poslanici i poslanice, moje pitanje je vezano za 1. tačku dnevnog reda. Zato se pozivam na član 287. Poslovnika i tražim objašnjenje od Ministarstva kulture i informisanja, MUP i Ministarstva pravosuđa. Nedavno je objavljeno na javnim servisima u medijima da je svako treće žensko dete u Srbiji silovano, da je svako sedmo muško dete u Srbiji silovano. Vas bi to moralo da uznemiri. Ovde je nas većina roditelja. Kako je moguće da ne reaguje ni jedno ministarstvo, ni jedan državni organ na takve informacije koje uznemiravaju građane? Ne radi se samo o uznemiravanju građana, radi se o sledećem, radi se o neproverenim istraživanjima, informacijama. Postavljam pitanje i tražim odgovor, ako postoje takvi dokazi, kakva je to bila metodologija za istraživanje da bi se došlo do toga da je svako treće dete žensko u Srbiji silovano i svako sedmo muško dete? Verujem duboko da postoje dobre namere, nevladina organizacija "Incest trauma centar" je to plasirala i istražila. Tražim da Ministarstvo pravosuđa, MUP da nam dostavi informacije, ako oni imaju te informacije kako su ih dobili i koja je to metodologija za donošenje i istraživanje takvih informacija. Želim da skrenem pažnju da jedna ovakva informacija, ne samo da uzbuđuje i uznemirava narod, ova informacija nanosi štetu i ugledu Srbije u inostranstvu, nanosi štetu našem turizmu, nanosi štetu obrazovanju, razmeni studenata. Nanosi štetu ljudima, strancima koji žive u našoj zemlji. Juče, u švajcarskoj ambasadi kada sam bio gost sa našom poslaničkom grupom prijateljstva, čuo sam informaciju da samo 1.500 švajcarskih građana živi u Srbiji, a koliko ima drugih. Svi će se oni zabrinuti za svoje porodice, za svoju decu. Lično podržavam svaki zakon koji je u interesu zaštite našeg podmlatka, naših najmlađih. Ali, ne mogu da verujem u jednu ovakvu plasiranu vest i zato tražim da preduzmete mere tj. ministarstva da poslanicima dostave informacije kako se to desilo, kako se to istraživalo i da znamo šta je istina. Drugo moje pitanje je vezano za dan, najtužniji dan u srpskoj državi, to je dan bombardovanja, nepravednog bombardovanja od strane 19 sila, od strane NATO alijanse. Zar taj dan treba da prođe tako stidljivo i da zavisi od volje pojedinaca da li će da mu posvete malo više prostora u medijima ili će da se položi po jedan venac i time da se stavi tačka? Predlažem ako je za to kompetentna Vlada Srbije da Vlada Srbije taj dan označi, donese zakon, da tog dana se na jedan minut oglase sve sirene u Srbiji i da bude minut ćutanja za sve žrtve tog nasilnog i nečuvenog terorističkog akta koji je izvršen nad Srbijom koja nikoga nikada nije napala. Hvala vam.
Hvala. Gospodine Todoroviću, po kom osnovu se javljate? Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Nebojša Stefanović, Vera Paunović, Ljubica Milošević, Dejan Radenković, Ljubiša Stojmirović, Milanka Karić, Dušica Nikolić, Marija Obradović, Igor Bečić, Konstantin Samofalov i Nada Kolundžija. Dostavljeni su vam zapisnici sednice Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godine, održane 22, 23, 24, 28, 29. i 30. januara 2013. godine; sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini, održane 11, 12, 13, 14, 19. i 20. februara 2013. godine; Prve svečane sednice Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini, održane 15. februara 2013. godine; sednice Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini, održane 25. i 27. februara 2013. godine i Prve posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini, održane 12. marta 2013. godine. Molila bih sve narodne poslanike da ubace kartice da bismo utvrdili kvorum. Pošto današnjoj sednici prisustvuje većina od ukupnog broja narodnih poslanika konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa navedenih sednica. Obaveštavam vas da je proverom u Službi za poslove Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja utvrđeno da tom Odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na navedene zapisnike. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Zapisnik sednice Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini, održane 22, 23, 24, 28, 29. i 30. januara 2013. godine. Molim narodne poslanike da se izjasne. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 125, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 44, od ukupno prisutnih 169 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik sednice Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini, održane 22, 23, 24, 28, 29. i 30. januara 2013. godine. Stavljam na glasanje Zapisnik sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini, održane 11, 12, 13, 14, 19. i 20. februara 2013. godine. Molim narodne poslanike da se izjasne. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 129, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 42, od ukupno prisutnog 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini, održane 11, 12, 13, 14, 19. i 20. februara 2013. godine. Stavljam na glasanje zapisnik Prve svečane sednice Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini, održane 15. februara 2013. godine. Molim narodne poslanike da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 129, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 41 od ukupno 170 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Prve svečane sednice Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini, održane 15. februara 2013. godine. Stavljam na glasanje zapisnik sednice Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini, održane 25. i 27. februara 2013. godine. Molim narodne poslanike da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 133, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 37 od ukupno 170 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik sednice Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini, održane 25. i 27.februara 2013. godine. Stavljam na glasanje zapisnik Prve posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini, održane 12. marta 2013. godine. Molim narodne poslanike da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 126, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 44 od ukupno 170 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Prve posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini, održane 12. marta 2013. godine. U sazivu ove sednice koji vam je dostavljen sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno članu 92. stav 2. i članu 93. Poslovnika Narodne skupštine, potrebno je da Narodna skupština odluči o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku, predlogu za dopunu predloženog dnevnog reda, predlogu za spajanje rasprave i o predlogu za promenu redosleda pojedinih tačaka predloženog dnevnog reda. Narodni poslanici Aleksandar Jugović, Olgica Batić, Mirko Čikiriz, Žika Gojković i Aleksandar Čotrić, predložili su da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakonika o krivičnom postupku, koji su podneli Narodnoj skupštini 4. februara 2013. godine, sa dopunom obrazloženja od 12. februara 2013. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 160 od ukupno 169 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Olgica Batić predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakona, koji je podnela Narodnoj skupštini 11. februara 2013. godine, sa dopunom obrazloženja od 21. februara 2013. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 157 od ukupno 169 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o inovacionoj delatnosti, koji je podnela Narodnoj skupštini 21. februara 2013. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 169 od ukupno 169 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Olgica Batić predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o odgovornosti za kršenje ljudskih prava, koji je podnela Narodnoj skupštini 7. marta 2013. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 159 od ukupno 170 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Grupa od 13 narodnih poslanika poslaničke grupe LDP predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog rezolucije o obavezi utvrđivanja svih okolnosti pripreme i izvršenja ubistva predsednika Vlade Zorana Đinđića, koji su podneli Narodnoj skupštini 11. marta 2013. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 25, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 151 od ukupno 176 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik mr Nebojša Stefanović predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o radu, koji je podneo Narodnoj skupštini 14. marta 2013. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 132, protiv – dvoje, uzdržanih – nema, nije glasalo 44 od ukupno 178 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, korupcije i drugih posebno teških krivičnih dela, koji je podnela Narodnoj skupštini 14. marta 2013. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 127, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 51 od ukupno 178 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela, koji je podnela Narodnoj skupštini 14. marta 2013. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 125, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 53 od ukupno 178 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakonika o krivičnom postupku, koji je podnela Narodnoj skupštini 14. marta 2013. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 129, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 46 od ukupno 175 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu za Program vodosnabdevanja i prečišćavanja otpadnih voda u opštinama srednje veličine u Srbiji III u iznosu do 46.000.000 evra između KFW-a, Frankfurt na Majni i Republike Srbije, koji je podnela Narodnoj skupštini 14. marta 2013. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 167 od ukupno 174 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu predložio je da se po hitnom postupku stave na dnevni red predlozi kandidata za izbor članova odbora Agencije za borbu protiv korupcije, koje su podneli ovlašćeni predlagači: Odbor za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine, Vrhovni kasacioni sud, Državna revizorska institucija, zajedno Zaštitnik građana i Poverenik za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti, kao i Advokatska komora Srbije, koji je podneo Narodnoj skupštini 14. marta 2013. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 123, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 51 od ukupno 174 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru predsednika i članova Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki, koji je podneo Narodnoj skupštini 21. marta 2013. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 123, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 48 od ukupno 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Srđan Miković, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je dopunu predloženog dnevnog reda, odnosno da se u predloženi dnevni red uvrsti Predlog zakona o dopuni Zakona o lokalnoj samoupravi, koji je podneo Narodnoj skupštini 23. januara 2013. godine i Predlog zakona o izmenama Zakona o privrednim komorama koje je podneo Narodnoj skupštini 8. januara 2013. godine. Da li narodni poslanik Srđan Miković želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Srđan Miković.
Poštovane koleginice i kolege, ova dva predloga zakona dao sam u proceduru, jedan zakon, znači, Predlog zakona o izmeni Zakona o privrednim komorama 8. januara 2013. godine. Tim zakonom se praktično predlaže da sve ono što je Zakonom o privrednim komorama, koji je stupio na snagu 1. januara praktično dovedeno u pitanje, na ovaj način, razmatranjem ovog predloga zakona i usvajanjem ovog predloga zakona, onemogući će se nastajanje negativnih posledica po komorski sistem i, na neki način, obezbediće se kontinuiran rad komorskog sistema na različitim nivoima. Drugi zakon koji sam predao u proceduru 23. januara 2013. godine, to je predlog zakona o dopuni Zakona o lokalnoj samoupravi. Upravo, tim predlogom zakona predviđa se da izričito bude nabrojano, kao nadležnost lokalne samouprave, da može da uređuje i obezbeđuje stipendiranje učenika i studenata. Nije ista stvar na nivou Republike i na nivou lokalne samouprave, koje su potrebe za finansiranjem ili stipendiranjem đaka i studenata. Od lokalne samouprave do lokalne samouprave postoje različite potrebe da se isprate ta deca na putu školovanja i na putu pretvaranja u korisne članove društva. Upravo, ukoliko se obezbedi mogućnost uređivanja i obezbeđivanja stipendiranja učenika i studenata, na način koji Ustav dozvoljava, ali Zakon o lokalnoj samoupravi nije izričito to naveo kao mogućnost, tu je praktično ona distenciona razlika, a da ne bi lokalne samouprave, koje stipendiraju đake i studente došli pod udar DRI ili nekoga zato što to nije izričito navedeno. Zbog toga predlažem da ova tačka dnevnog reda uđe u dnevni red. Izražavam žaljenje što iz proceduralnih razloga nisam mogao da predložim tačku dnevnog reda, način obezbeđivanja sredstava, kada je potrebno to obezbediti za sprovođenje operacije, naročito operacije na srcu za naše maloletnike. Ukoliko nas je Hrvatska pobedila u fudbalu, nemojte da nas Hrvatska pobeđuje i u postupku obezbeđivanja sredstava za operaciju svoje dece kada je to potrebno. Hvala.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 23, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 146 narodnih poslanika od ukupno 169 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Babić, na osnovu člana 92. stav 2, člana 157. stav 2. i članova 170, 192. i 193. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se obavi zajednički načelni i jedinstveni pretres o Predlogu zakona o posebnim merama za sprečavanje vršenja krivičnih dela protiv polne slobode prema maloletnim licima, Predlogu zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela, Predlogu zakona o izmenama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, korupcije i drugih posebno teških krivičnih dela, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakonika o krivičnom postupku i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Bugarske o uzajamnoj zaštiti i razmeni tajnih podataka; zajednički načelni i jedinstveni pretres o Predlogu zakona o zaključivanju i izvršavanju međunarodnih ugovora, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Slovenije o bavljenju plaćenim poslovima članova porodica osoblja diplomatsko-konzularnih predstavništava, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Države Izrael o zapošljavanju članova porodice diplomatskog i konzularnog osoblja i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Slovenije o policijskoj saradnji;zajednički jedinstveni pretres o Predlozima kandidata za izbor članova Odbora Agencije za borbu protiv korupcije, Predlogu odluke o izboru zamenika Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti, Predlogu odluke o obrazovanju Anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica o načinu trošenja sredstava budžeta Republike Srbije na teritoriji AP Kosovo i Metohija u periodu od 2000. do 2012. godine, i Predlogu odluke o prestanku funkcije javnom tužiocu u Višem javnom tužilaštvu u Novom Sadu. Da li narodni poslanik Zoran Babić želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 126, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 37 od ukupno 163 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Veroljub Arsić na osnovu člana 92. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je promenu redosleda tačaka predloženog dnevnog reda, odnosno da se Predlog odluke o izboru predsednika i članova Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki, koji je podneo po hitnom postupku Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu javnih sredstava, razmatra kao 1. predloženog dnevnog reda. Da li narodni poslanik Veroljub Arsić želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 124, protiv – niko, uzdržanih nema, nije glasalo 39 od ukupno 163 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku, predlogu za dopunu predloženog dnevnog reda, predlogu za spajanje rasprave i predlogu za promenu redosleda pojedinih tačaka predloženog dnevnog reda, na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Molim narodne poslanike da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 126, protiv – niko, uzdržanih nema, nije glasalo 38 od ukupno 164 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila Dnevni red Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. Molim službu da sačini prečišćen tekst dnevnog reda. D n e v n i r e d 1. Predlog odluke o izboru predsednika i članova Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki, koji je podneo Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava Narodne skupštine; 2. Predlog zakona o posebnim merama za sprečavanje vršenja krivičnih dela protiv polne slobode prema maloletnim licima, koji je podnela Vlada; 3. Predlog zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela, koji je podnela Vlada: 4. Predlog zakona o izmenama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa o suzbijanju organizovanog kriminala, korupcije i drugih posebno teških krivičnih dela, koji je podnela Vlada; 5. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o krivičnom postupku, koji je podnela Vlada; 6. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o radu, koji je podneo narodni poslanik mr Nebojša Stefanović; 7. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom, koji je podnela Vlada; 8. Predlog zakona o zaključivanju i izvršavanju međunarodnih ugovora, koji je podnela Vlada; 9. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Slovenije o bavljenju plaćenim poslovima članova porodica osoblja diplomatsko-konzularnih predstavništava, koji je podnela Vlada; 10. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Države Izrael o zapošljavanju članova porodice diplomatskog i konzularnog osoblja, koji je podnela Vlada; 11. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Bugarske o uzajamnoj zaštiti i razmeni tajnih podataka, koji je podnela Vlada; 12. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Slovenije o policijskoj saradnji, koji je podnela Vlada; 13. Predlozi kandidata za izbor članova Odbora Agencije za borbu protiv korupcije, koje su podneli ovlašćeni predlagači: - Odbor za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine - Vrhovni kasacioni sud - Državna revizorska institucija - zajedno Zaštitnik građana i Poverenik za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti - Advokatska komora Srbije 14. Predlog odluke o izboru zamenika Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti, koji je podneo Poverenik za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnost; 15. Predlog odluke o obrazovanju Anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica o načinu trošenja sredstava budžeta Republike Srbije na teritoriji Autonomne pokrajine Kosovo i Metohija u periodu od 2000. do 2012. godine, koji je podneo narodni poslanik Milovan Drecun 16. Predlog odluke o prestanku funkcije javnom tužiocu u Višem javnom tužilaštvu u Novom Sadu, koji je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu Narodne skupštine. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda – PREDLOG ODLUKE O IZBORU PREDSEDNIKA I ČLANOVA REPUBLIČKE KOMISIJE ZA ZAŠTITU PRAVA U POSTUPCIMA JAVNIH NABAVKI Primili ste Predlog odluke koji je podneo Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Pre otvaranja pretresa podsećam vas, da prema članu 193, a shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Vreme rasprave po poslaničkim grupama dobili ste u materijalu. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3, a shodno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Da li predstavnik predlagača želi reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Molim narodne poslanike da sačekamo jedno tri minuta da nam stručne službe pripreme spisak govornika. Prelazimo na spisak govornika. Prva prijavljena za reč je narodna poslanica Judita Popović. Izvolite.
Hvala vam. Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, pa evo otprilike se ovako radi u ovom parlamentu. Na prečac se menjaju redosledi tačaka koji su predviđeni da budu predmet ove sednice. Mi se pripremamo za jednu tačku, odjednom neka druga bude. Preko noći se razmisli, pa se onda odluči. Da li je ovo parlament ili je ovo u stvari jedna ispostava jedne interesne grupe, jedne političke stranke, jedne vlasti koja još uvek nije svesna toga da bi trebalo da se ponaša kao da je na vlasti i da, između ostalog, ima i određene odgovornosti? Ovde nema odgovornosti ukoliko se ne ponaša odgovorno, a ne ponaša se odgovorno kada se ovaj parlament na ovaj način tretira, a to jeste nipodaštavanje parlamenta, kada nemamo unapred izgrađen plan kako će parlament da radi. Ne možemo čak ni da računamo sa tim da će redosled tačaka zakona biti onako predviđeno kao što je to dato u prvobitnoj informaciji. To zaista jeste veliki problem, jer ako je ovakav odnos prema parlamentu, onda možemo misliti kakav je odnos uopšte prema građanima, prema javnosti, prema ovoj zajednici, koja mora da trpi posledice ovakvog neodgovornog ponašanja. Ovo je bitna odluka koja se predviđa pod ovom tačkom dnevnog reda. Jako je bitno da se napokon izaberu članovi ovog odbora koji će imati i te kako značajan upliv na to kako će u stvari da se sprovodi jedan izuzetno značajan zakon, Zakon o javnim nabavkama. Međutim, čemu takva brzina da se odjednom ova tačka isturi kao prva tačka na ovoj sednici? Čemu ovakva odluka da to bude zasebna tačka? Zašto je to odjednom isplivalo kao predmet raspravljanja iznad svih ovih ostalih zakona koji su i te kako bitni i koji su do juče figurirali kao zakoni o kojima ćemo mi, između ostalog, početi da raspravljamo i danas? Svesna sam toga da je vama jako potrebno da pogurate tu borbu protiv korupcije. Svesna sam toga da ste i vi svesni toga da te borbe neće biti ukoliko nastavite da radite i da promovišete tu borbu protiv korupcije kao što ste do sada radili. Svesna sam toga da vam je potrebno da na neki način prikažete bar tehnički da preduzimate sve da bi se korupcija smanjila u državi, jer evidentno je, ma koliko hapsili, ma koliko najavljivali, ma koliko pravili španske serije o tome kako se borite protiv korupcije, korupcija je i dalje ostala na veoma visokom nivou. Sada ulazimo u ovu priču kako upodobiti Zakon o javnim nabavkama, kako preduprediti određene negativne pojave koje prate te javne nabavke. Pri tom vi gubite iz vida jednu osnovnu stvar, da nije najveći problem u javnim nabavkama, nije najveći problem to…
Gospođo Popović, zamolila bih vas da pređemo na tačku dnevnog reda, da raspravljamo o temi.
Gospođo predsedavajuća, upravo se radi o tome. Upravo govorim o tome šta je predmet ove tačke koja se nalazi na dnevnom redu, a to je Odluka o izboru predsednika i članova Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki. Ovi ljudi koji su ovde navedeni imenom i prezimenom za mene su potpuno nepoznati ljudi. Dakle, potpuno su nepoznati u tom smislu da mogu da ih podržim ili da ih ne podržim. Mogu samo da verujem vama na reč da su to odgovarajuće osobe za ove značajne funkcije. Upravo sam govorila o tome, da vi kompromitujete sve ono što dostavljate na raspravu i na odlučivanje u ovaj parlament. Kompromitujete na taj neodgovorni način, na koji vi u stvari tražite da raspravljamo i odlučujemo o članovima, konkretno i ovog odbora. Dakle, ukoliko imamo samo spisak članova, imamo spisak lepih želja, da podržimo ove članove, kako se možemo izjašnjavati o tome? Kako možemo ozbiljno diskutovati ako stvar ne gledamo mnogo šire i u celini, ako i ovu odluku ne stavimo u kontekst jedne opšte političke situacije, jednog opšteg društvenog i državnog problema u kojima se trenutno nalazimo? Dozvolićete, da to jeste problem kada ozbiljno računate sa tim i imate ambicije da se borite protiv korupcije i u javnim nabavkama. Kada se taj zakon donosio, bila je rasprava o tome da jeste potreban zakon, ali gubi se nešto iz vida, a to je kada se već stigne do javnih nabavki to je već gotovo. Dakle, gotovo je, zato što se ne kontroliše. Ko je taj koji odlučuje da se u stvari raspišu te javne nabavke? Vi sada tražite od nas da podržimo ove potencijalne članove odbora. Traži te od nas da od tih ljudi očekujemo jednu ozbiljnost, odgovornost, a pri tom, uradili ste sve da se kompromituje i ta eventualna ozbiljnost i ta eventualna odgovornost. Dakle, to je prvi korak. Prvi korak da vi uozbiljite državu, ukoliko zaista želite pravnu državu, da vi uozbiljite procedure, postupke, prvo ovde u parlamentu, da bi ste očekivali da imamo ozbiljnu proceduru i u tim javnim nabavkama, da bi ste ukazali i pokazali svim tim budućim članovima odbora, kako treba da se radi. Da li je ovo poruka, ozbiljna poruka, da li je ta poruka u stvari održiva? Kažem vam da nije. Kažem vam da nije, kao što ću vam reći i za sve zakone koje smo mi ovde raspravljali kao poslanici, za zakone koje ste vi kao vlast usvojili. Svi ti zakoni imaju jednu ozbiljnu manu, a ta mana tiče se populizma i demagogije i tiče se tehničkih promena, tehničke sadržine, a u suštini mi nemamo zakone koje bi mogli zaista da iznesu bilo kakvu ozbiljniju reformsku promenu u ovoj državi. Dakle, ukoliko se bazirate na takvoj vrsti rada, ukoliko se bazirate na fabrikovanje takvih zakona i izmena postojećih zakona, u tom slučaju imaćete veoma veliki problem sa funkcionisanjem pravne države. U tom slučaju ugrožavate pravni poredak. To je osnovni problem sa zakonima kao što je problem i sa ovom odlukom o kojojdanas treba da raspravljamo. Najveći broj poslanika, normalno, nije ni pročitalo odluku, normalno da se neće puno ni diskutovati. Smatra se da je to samo jedna od odluka. Nije samo jedna od odluka, kao što ni jedan zakon, predlog zakona koji dođe u ovaj parlament nije samo jedan od zakona. Ali, na žalost u proteklih sedam meseci vi upravo činite to da zakoni koji se ovde…
Gospođo Popović, još jednom vas molim da se vratite na temu dnevnog reda.
Još jednom samo da vam napomenem da je jako bitno da svaku odluku, između ostalog i ovu, koju šaljete u parlament, prikažete kao jednu ozbiljnu odluku, jednu ozbiljnu nameru, a ne samo jedno tehničko pitanje koje ćete uraditi, da bi ste u stvari ništa ne uradili. Dakle to je suština svega onoga što sam rekla. Nije problem u odluci, nije problem u ovim ljudima. Mi prosto i ne znamo ko su ti ljudi. Problem je u tome da nemamo sadržinu na koju bi smo mogli da se izjasnimo, a zaista su ozbiljni ekonomski problemi u ovoj državi, koji se samo pojačavaju ogromnom korupcijom koja se nekako uopšte ne snižava u proteklom vremenskom periodu. PREDSEDAVAJUĆA: Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo, narodni poslanici, predsedavajuća prekršili ste Poslovnik u članu 106. stav 1. i članu 107. stav 1. zato što ste bili dužni da opomenete prethodnog govornika i kao predsednik Odbora za finansije, da ovo nije predlog nekih i vas, nego predlog Odbora za finansije, koji je sproveo konkurs i to onaj pravi, koji nikad pre toga nisu mogli da sprovedu. Bio je potpuno javan, svako je mogao da učestvuje, bilo je pismenog teksta, bilo je usmenog teksta pred svim članovima Odbora za finansije, gde je bilo koji član Odbora za finansije mogao da postavi pitanje bilo kom kandidatu i da učestvuje u glasanju. Da li LDP ovde želi da prikaže diktaturu ili da obezvredi rad svih članova Odbora za finansije? Ako želi da optuži SNS za diktaturu, to mogu da razumem, ali ne mogu da razumem da sve ono što su radile kolege poslanici i iz vlasti i iz opozicije, neko kaže da je diktatura. Očigledno da ne samo da se nisu spremili za ovu tačku dnevnog reda, nego nisu ni pročitali predloge kako treba. To je izgleda problem kod LDP.
Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić, povreda Poslovnika.
Predsedavajuća, dame i gospodo, narodni poslanici, gospodin Arsić je potpuno pogrešno protumačio ono o čemu je gospođa Popović govorila, a onda je to pripisao i čitavoj LDP, pa se kao ovlašćeni predstavnik LDP po ovoj tački dnevnog reda javljam. Gospodin Arsić greši. Niko nije optužio članove Odbora za finansije, ni gospođu Kovač...Da li možete da opomenete poslanike?
Izvinjavam se, gospodin Đurić se javio za repliku po osnovu pomenutog LDP. Zato je dobio reč. Izvolite gospodine Đuriđu, dodaću vam vreme.
Hvala najlepše. Vratićete vreme da nemamo ponovo te probleme sa vremenom. Dakle, ni gospođa Popović, ni LDP nisu insistirali na tome da diktaturu ili nered u ovom parlamentu pravi Odbor za finansije ove skupštine, nego smo govorili o tome da je apsolutno nedopustivo da na ovaj način organizujete dnevni red. Gospođa Popović je već govorila, počela je rasprava po spisku u trenutku kada je stigao prečišćeni tekst dnevnog reda. Zašto ste čekali 26. i 27. mart da o ovome razgovaramo? Kada će, gospodine Arsiću, Narodna skupština glasati o ovome? Vi ste parlament doveli u situaciju kao politička većina u ovom parlamentu i to nema nikakve veze sa članovima Odbora za finansije, da pet dana pre krajnjeg roka, kada mora da se radi po Zakonu o javnim nabavkama koji ste tako gromoglasno najavljivali pre pune dve godine, nemate izabranu komisiju. Narodni poslanici koji su svoj današnji rad i u ovoj sali i van nje, a ponovo vam kažem, postoji život i van ove sale, organizovali u skladu sa najavljenim dnevnim redom, vi ste to promenili na taj način da ste uneli potpuni nered u rad ovog parlamenta. O tome je govorila gospođa Popović. Ne mislim da je to diktatura. Mislim da je to neozbiljnost.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Očigledno da se ovde opet u nekim stvarima ne razumemo. Govorio sam o tome da je Odbor za finansije sproveo ceo jedan konkursni postupak. Raspisao je javni oglas da svako ko želi može da konkuriše. Svako mora da se složi da je za to potrebno vreme, da ljudi prikupe dokumentaciju, da isteku rokovi itd. pa je potrebno vreme da se testiraju ti isti ljudi koji su konkurisali, pa je potrebno vreme i za intervju sa tim ljudima. Ništa ovde nije rađeno preko kolena. Činjenica jeste, parlament ima svoj život. Neki put zavisi od odbora, neki put zavisi od zakona, neki put zavisi od predsednika Skupštine. Ali, prva tačka je predložena u petak. Odbor za finansije zasedao je u četvrtak, dao svoj predlog, a u petak je tražena izmena i dopuna dnevnog reda, da to bude prva tačka na današnjem zasedanju. Šta je tu nespremno? Ko je nespreman? To su najbolji i najkraći rokovi koji su mogući, ili želite da zbog nekog populizma dozvolimo da Zakon o javnim nabavkama ne može da se primenjuje od 1. aprila? Izvinite, pored sve ove tehnike i dobre volje da se sve ovo pripremi kako treba, gde niko na ceo postupak ne može ništa da prigovori, kad su u pitanju kandidati, ne bih dozvolio ni da Zakon o javnim nabavkama zbog poslova Skupštine ne uđe u punu primenu 1. aprila i to je razlog zašto je ovo sada prva tačka dnevnog reda.
Hvala. Gospodin Čikiriz, povreda Poslovnika. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, vi ste zaista pokušali u par navrata da ukažete gospođi Juditi Popović da poštuje odredbe Poslovnika, ali ja reklamiram, ukazujem na povrede Poslovnika čl. 27, 106. i 107, jer je očigledno da se govornik uopšte nije pridržavao teme dnevnog reda i mislim da uopšte nije ni znala šta je tema dnevnog reda. Izrečeno je niz neistina. Hoću kao predstavnik Odbora za finansije da kažem da je tačno da je raspisan javni konkurs, da su svi kandidati prošli testiranje, da smo svi, kao predstavnici Odbora, sa svim kandidatima razgovarali, da je jedan od kandidata ukazao na brojne zloupotrebe u prethodnom sazivu i da je Odbor jednoglasno doneo odluku da se o tome obavesti Javno tužilaštvo, u sumnji da su neki prethodni članovi odbora vršili krivična dela. Prema tome, ovde, sa stanovišta SPO i DHSS, najmanje se može govoriti o kršenju zakona, o kršenju pravila ili o nekoj diktaturi. Mislim da je celokupan postupak bio apsolutno transparentan.
Hvala. Slažem se i sa vama, gospodine Čikiriz i sa gospodinom Arsićem. Kao predsednik Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, odgovorno stojim iza celokupno obavljenog postupka javnog konkursa za članove komisije. Dakle, procedura je potpuno sprovedena u skladu sa zakonom. Svi članovi Odbora i svi zainteresovani narodni poslanici imali su priliku da se obaveste o svemu što se dešavalo tokom obavljenih testiranja i razgovora sa kandidatima. Još jednom ću reći, odgovorno stojim iza svih kandidata. Reč ima narodni poslanik Ivan Jovanović. Nije tu. Sledeća je narodna poslanica Radmila Gerov. Izvolite.
Zahvaljujem. Mi ne smatramo da Odbor nije odradio posao u skladu sa zakonom, ali osnovni i elementarni red je taj da je odbor mogao na početku da kaže, makar za ove predložene članove, šta su oni završili, koju školu imaju, koje radno iskustvo imaju. Ako pročitamo, vidimo da je bilo 13 kandidata koji su prošli test. Po čemu su tih šest drugih kandidata bili lošiji od ovih koji su nam bili predloženi? Mi na osnovu ovoga, mi koji nismo članovi Odbora, koji smo samo narodni poslanici, vidimo samo imena i prezimena predloženih kandidata i ništa drugo ne znamo o njima i smatramo da je osnovni red da smo dobili makar stručnu spremu, koliko su se bavili javnim nabavkama itd. Zakon o javnim nabavkama koji je najavljivala SNS trebalo je da donese uštede, tako se bar pričalo, od nekoliko stotina miliona evra, trebalo je da smanji korupciju, a iako je izglasan prošle godine, on će stupiti na snagu tek 1. aprila. Za to isto vreme koliko ova Vlada želi da poštuje Zakon o javnim nabavkama pokazuju sledeće činjenice. Ova Skupština je potvrdila mnogo međunarodnih ugovora, koji su ovu zemlju i sve građane zadužili za nekoliko milijardi evra. Pod tim međunarodnim ugovorima javne nabavke se ne sprovode. Čemu onda služi ova komisija? Da nadgleda rad lokalnih samouprava i ostalih učesnika koji treba da poštuju zakon. Najveće nabavke u Srbiji, koje će sprovesti Vlada i određena ministarstva, neće primenjivati Zakon o javnim nabavkama. Onda se postavlja pitanje – zašto ste toliko gromoglasno pričali o velikim uštedama, a onda suprotno tome činite sve da Zakon o javnim nabavkama ne primenjujete. Ako se setimo, na prošloj sednici parlamenta, vladajuća većina usvojila je kredit i izglasala sporazum sa Rusijom, pri čemu se zemlja zadužila za 800 miliona evra, pod uslovom da kupimo ruske vozove. Da li tu ima primene Zakona o javnim nabavkama? Nema. Tako isto je bilo i za "Kolubaru". (Predsedavajuća: Molim vas da se vratite na temu.) Tema je – Komisija za zaštitu prava u postupku javnih nabavki. Baš o tome pričam. Ta komisija neće imati nikakav posao za najveće investicije u ovoj zemlji, jer će se one sprovoditi bez postupka i bez Zakona o javnim nabavkama. To govori samo o tome da SNS i ova Vlada čine sve da izbegnu zakon koji je trebalo, kako su oni govorili, da donese velike uštede. Na koga će se onda taj zakon primenjivati? Sama činjenica da mi danas razmatramo komisiju u pet do dvanaest, pokazuje jednu neozbiljnost vladajuće koalicije i pokazuje koliko je njoj stalo do primene Zakona o javnim nabavkama. Da li smo načinili neku uštedu do sada? Nismo. Ni jedan jedini dinar nije do sada ušteđen, a govorili ste o stotinama i stotinama miliona evra i govorili ste o tome da ćete time smanjiti kriminal i korupciju. Da li ste smanjili? Niste. Počećete od 1. aprila na način što ćete kontrolisati pojedine subjekte, one koji će sprovoditi zakon za milion dinara, a vi nećete sprovoditi zakon za nekoliko milijardi evra. Toliko o populizmu SNS i toliko o tome koliko je ovaj zakon, kako ste ga najavili, značajan za građane ove zemlje, značajan je toliko da se vi kao najveća politička stranka trudite taj zakon da izvrgnete ruglu i da ga ne sprovodite.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Ivan Jovanović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, postupak koji je sproveo Odbor za finansije ispratio sam jednim delom kao zamenik člana i on je zaista u početku delovao potpuno transparentno, u skladu sa duhom zakona. Mogao je to da bude jedan dobar izbor članova ove komisije. Pada senka, o tome su govorile kolege, o brzini, odnosno načinu na koji je stavljena ova tačka na dnevni red. Na neki način, došli smo u cajtnot sa vremenom i moralo je to ovako da bude. Mislim da to nije najbolji način. Moglo je to ranije, ali dobro, imali smo jedan obiman postupak koji je vođen u okviru Odbora. Ono što stavlja senku na ceo ovaj postupak je to što na sednici Odbora, kada smo se odlučivali između kandidata koji su imali različite brojeve bodova na testiranju, koje je zaista bilo na neki način dobro i nepristrasno, mi smo one koji su imali bolje rezultate izbacili, odnosno nisu ušli u ovaj izbor za predlog članova komisije, a onda su u taj isti predlog odluke ušli neki koji su imali daleko manje bodova. To jedna senka koja pada na ovaj ceo postupak. Mislim da je moglo da postoji neko obrazloženje, čak i od članova Odbora ispred vladajuće većine. Druga stvar koja takođe stavlja sumnju je način na koji je izvršeno samo glasanje. Jednoglasno, u stvari glasovima vladajuće većine, isključivo su izabrani predloženi članovi komisije. Moglo je da bude i tajno. Mislim da su na dobar način svi članovi odbora učestvovali u radu Odbora dok je trajao postupak. Mogao je taj postupak da se završi primerenije, da bude tajno glasanje, da za ove kandidate glasaju i pripadnici opozicionih stranaka, pogotovo što smatramo da su i u predlogu odluke i neki kandidati koji nisu prošli su bili sjajni. Ne znam na koji način je izvršena selekcija? To je zaista problematično, zato što i po broju bodova i po odgovorima koje su davali kada smo imali anketiranje, neki kandidati su zaslužili da budu deo ove odluke. Ako je to greška, ili ako je to brzina, onda može da se uzme u razmatranje objašnjenje. Ako je u pitanju ono što gledamo svaki dan u Srbiji, a to je, recimo, situacija da je od 160 državnih službenika na položaju samo 12 izabrano preko konkursa, govorim o službenicima koji su izabrani od početka rada nove Vlade, potpuno je jasno da ne možemo izbeći to da postoji i dalje, čak i još jači uticaj partija i na zapošljavanje, na postavljanje državnih službenika, a u ovom slučaju se stiče utisak da to isto postoji kod izbora ove komisije, odnosno Predloga odluke za izbor komisije. Jer, kako tumačiti da kandidat, koji je bio drugi po broju glasova, odnosno po broju bodova na testiranja, nije ušao u Predlog odluke? Možda postoji razlog, ali je trebalo da ga čujemo na Odboru za finansije. Takođe, onaj koji je imao četvrti rezultat na testiranju – zašto? Ili kandidat koji je bio sedmi. Zaista ima dosta nedoumica, naročito ako znamo da su kandidati koji nisu predloženi, imali dobre odgovore na samom ispitivanju od strane članova odbora. Mislim da je ovo moglo na mnogo bolji način da se uradi. Ipak, čini mi se da je presudio dogovor stranaka vladajuće većine, da je na taj način ova odluka doneta. Mislim da je to loše i čini mi se da će zbog toga štetu trpeti i sama primena ovog zakona, jer mislim da ćemo imati puno problema oko toga. Hvala.
Hvala. Gospodine Jovanoviću, dozvoliću sebi da vam odgovorim kao predsednik Odbora za finansije. Taj kandidat o kojem ste govorili, što je drugi na spisku i koji je praktično imao veći broj bodova od onih koji su predloženi je dosadašnji predsednik Komisije za zaštitu prava. Većina članova Odbora smatra da dosadašnji predsednik Komisije nije radio svoj posao onako kako bi trebalo. To je razlog, govorim iz svog ličnog aspekta, i to je razlog što verovatno nije ušao u Predlog odluke. Sledeći na spisku je narodni poslanik Srđan Milivojević, koji nije tu. Izvolite, gospodine Jovanoviću. Replika.
U redu, prihvatam ako kažete da je kriterijum trebalo da bude i to da neko nije mogao da bude u prethodnom mandatu, onda je to trebalo da stoji u zakonu, a ne da se o tome izjašnjavamo tako da to izgleda kao politička odluka. Šta je sa kandidatom na broju 4? On je imao isto dovoljan broj bodova, isto je imao kao i još neki koji su izabrani, koji su predloženi u ovoj odluci – kakva je napravljena razlika? Zašto nije bilo bilo kakvog obrazloženja? Ako za ovo postoji obrazloženje da je bio predsednik prethodne Komisije i da nije dobro radio, ili ne može neko ko je bio prethodni predsednik Komisije da bude kandidat, to je trebalo da stoji u zakonu i nisu trebali ljudi ni da se pojavljuju, ako je to diskvalifikacioni kriterijum. To je trebalo da bude potpuno transparentno. Ovako, ostaje nedoumica i ostaje sumnja.
Obrazložila sam vam i to je moj lični aspekt. Bila sam jasna. Što se tiče kandidata pod rednim brojem 4, koliko se sećam, on ima isti broj bodova kao i ostali kandidati, odnosno kandidati koji su ušli u Predlog odluke. Pošto je ceo postupak sproveden, prvo je bilo testiranje, zatim razgovori sa kandidatima, imali ste priliku da učestvujete u tome, svaki član Odbora je imao pravo da odlučuje po svom sopstvenom nahođenju, iz onoga što je zaključio posle tih razgovora. Tu ne vidim uopšte bilo kakav politički odgovor ili neku drugu stvar. Izvolite, gospodine Ivanoviću. Replika.
To sam i rekao. Postupak je bio potpuno u redu i potpuno transparentan, javan i sve je bilo u redu. Na kraju ste ga zabrljali zato što je moglo da bude tajno glasanje i mogli su onda i poslanici opozicije da glasaju, mogao je jedan kandidat da dobije više glasova, drugi manje. Ovako su svi dobili po šest glasova vladajuće većine. Potpuno je jasno onda o čemu se radi – o političkom dogovoru. Ako politički dogovor postoji, onda ne možemo govoriti o tome da smo dobili Komisiju koja je nezavisna. O tome pričam. Jesu imali, ali je 28 bodova bar pola kandidata, kao i ovaj koji nije u Predlogu odluke, a zato ima tri sa 28 bodova koji su u odluci – u čemu je razlika? Tražio sam samo objašnjenje – zašto na Odboru to nije niko rekao? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Senić. Izvolite.
Poštovana gospođo predsedavajuća, ne postoji nešto što je zakasnilo, mislim da postoji samo nešto što nije otpočeto na vreme, pa tako i izbor ove komisije. Zakon o javnim nabavkama je stupio na snagu još prošle godine, odnosno usvojen je prošle godine, a postupak izbora članova Komisije je pokrenut 28. januara. Da smo još prošle godine kada je usvojen Zakon pokrenuli postupak izbora članova Komisije, onda ne bismo morali da menjamo danas dnevni red. To je cela istina. Malopre ste pričali o svom ličnom razmišljanju zašto je neko izabran a neko nije. Član sam skupštinskog Odbora za finansije i glasao sam protiv ove odluke. Kao dokaz da niste imali jasne kriterijume izbora kandidata za članove Komisije, navodim i to da u celokupnom obrazloženju koje ima sedam strana. I na sedam strana obrazloženja niste napisali rezultate pismenog testa kandidata. Za mene je to dovoljan dokaz da ste uspostavili neke nove kriterijume koji nisu transparentni. Svako je mogao da konkuriše, ali nije svako mogao biti izabran. Na sam postupak izbora, kao član Odbora za finansije, nemam prigovor. Na izbor članova Komisije imam prigovor. Zbog toga sam i na Odboru za finansije, a i kada ova tačka dođe na usvajanje, tj. na glasanje, glasaću protiv. Hvala.
Gospodine Mijatoviću, povreda Poslovnika? (Da.) Izvolite.
Moram da se javim. Radili smo jedan vrlo težak posao. (Predsedavajuća: Molim vas da se držimo Poslovnika. Navedite član Poslovnika.) Naravno. Reklamiram član 104. Ne mogu da se složim sa neistinama koje se ovde iznose. Radili smo posao koji je bio veoma težak, sa željom da napravimo komisiju koja će biti kvalitetna, dobra, gde će dominirati stručnost, kompetentnost, znanje. Složili smo se da uvedemo test. Taj test je bio ne eliminacioni već klasifikacioni i samom tom činjenicom, ljudi koji su položili taj test su se našli u predlogu za glasanje. Isto tako, ispitivali smo svakog člana Komisije koji je konkurisao i došli smo glasanjem, javnim glasanjem, svako kako je mislio onim kvalitetom. Moram vam reći, vrlo odgovorno, nije bilo međusobnog dogovora ni u poziciji, ni u opoziciji. Svi članovi Odbora su glasali prema svom uverenju. Mogu to vrlo kompetentno da kažem, jer sam i sam glasao za one kandidate za koje sam smatrao da mogu da rade kvalitetno svoj posao. Ovo je trebalo da bude i mora da bude primer, da kada imamo jedan zakon koji znači korak napred u odnosu na prethodni zakon, da imamo instituciju sistema koja će sprovoditi taj zakon. Zakoni nisu dobri ukoliko nemamo adekvatne institucije koje će ih i sprovoditi. Upravo nam je to bio zadatak i to smo i realizovali. Svi članovi Odbora za finansije, kako iz pozicije tako i iz opozicije, aktivno su učestvovali u samom konkursu, od samog početka do kraja, do glasanja koje je bilo javno i transparentno. Zbog toga smatram da ovo treba pohvaliti a ne napadati. (Predsedavajuća: Vreme.) Učinili smo jedan korak napred da dobijemo kvalitetnu instituciju sistema, pogotovo što je prethodna radila formalno svoj posao. Hvala.
Moram, gospodine Mijatoviću, u svo uvažavanje toga o čemu ste vi pričali, da vam kažem da ste zloupotrebili Poslovnik i da ste iskoristili vreme za povredu Poslovnika kako biste replicirali. Razumem vaše dobre namere, ali ću morati ovo vreme da oduzmem od vaše poslaničke grupe. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč pre zaključivanja pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Zoran Kasalović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, nisam želeo u prvom delu rasprave da se javim kao ovlašćeni predstavnik. S obzirom na diskusije koje su se pojavile, želim da kažem potpuno jasno da će poslanički klub SPS podržati ovaj predlog odluke o izboru predsednika i članova Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki. Mislim da prva odrednica i prva značajna novost jeste da smo ovoga puta predlagali kandidate na osnovu konkursa i da je to jedna pozitivna novost i da je to nešto što prvo treba da se istakne u ovoj raspravi. Do sada je to činila Vlada. Na ovaj način smo obezbedili da se veliki broj kandidata, svi oni koji su želeli ili mislili da zadovoljavaju uslove, prijave na konkurs. Dobili smo, dakle, od tog jednog kvantiteta na kraju toga kvalitet, jer smo omogućili i javnost prilikom izbora, ali i sve ono što je bilo predmet načina na koji je Odbor za finansije došao do ovog predloga odluke zaista zaslužuje ovog puta pohvalu, jer je to bio jedan postupak koji je išao i korak dalje, bio je vrlo precizan, bio je vrlo rigorozan, i na kraju dosledan. Iz rasprave je proistekla i ta činjenica da niko ovde nije osporio ni jednog kandidata koji je predložen za člana. Naprotiv, bilo je eventualno nekih mogućih predloga da bi neki drugi kandidat mogao biti predložen za člana komisije. To govori o tome da ovog puta ništa nije prepušteno slučaju i da je sve bilo pod lupom javnosti i da smo zaista dobili na kraju krajeva i predsednika i stručne kompetentne i odgovorne članove za rad u komisiji. Prvi klasifikacioni test je bila dostavljena dokumentacija i reference. Određeni broj kandidata je već tada otpao. Nakon toga, testiranje koje nije bilo eliminaciono, nego klasifikaciono i nakon toga razgovor. Sticajem svih tih okolnosti došlo se do predloga najboljih kandidata i mi iz SPS smatramo da je predlog predsednika i članova kandidata izvršen na najbolji način i da će oni, shodno proširenim ovlašćenjima Komisije za zaštitu prava, moći svoj posao na najbolji mogući način da obave. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Božidar Đelić.
Gospođo predsedavajuća, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo građani Republike Srbije, DS ne može podržati ovu odluku, zato što iza pokušaja jedne procedure, koja je u početku izgledala kao da će biti transparentna, na kraju krajeva, šta smo videli, svako može da konkuriše, ali jedino je bitno da nije radio tokom prethodne Vlade. Ako je to već bio ključni argument, a vi ste gospođo Kovač, kao predsednik tog odbora, upravo izrekli, a to je da jedini pravi kriterijum jeste da neko u nezavisnosti od njegovih ili njenih profesionalnih kapaciteta nije radio u prethodnom periodu, onda je to tako trebalo da bude napisano u Zakonu o javnim nabavkama, da se zna ko je podoban, a ko nije, ili da ste to stavili kao kriterijum. Ovde vidimo da ste rekli da je 13 od 14 kandidata prošlo testove, mi ne vidimo te rezultate. To kako je bilo ili nije bilo dogovora, vidimo kao jedan čovek, šest predstavnika vladajuće koalicije, prvi na listi može, drugi na listi po bodovima ne može, treći na listi sa bodovima može, četvrti ne može, peti može itd. Vidimo da nema ni jednog jasnog kriterijuma po kojem ste došli, na kraju, do ovako predložene liste, osim što je jedini pravi kriterijum bio da nije radio ni na koji način u Vladi, a u kojoj je učestvovala vaša partija, a i mnoge druge. No, hteo bih da kažem još dve stvari povodom ove odluke, a to je da se na ovaj način zaokružuje ono što je trebalo da bude odrađeno kao veliki posao, barem je tako najavljen ovaj zakon. Počevši od 1. aprila, to je već sledeće nedelje, počeće primena ovog zakona. On je najavljivan gromoglasno. Hteo bih, kao član ovog Doma i član Odbora za finansije, da kaže da ćemo odmah tražiti izveštaj od ove sada ustanovljene komisije o rezultatima javnih nabavki u prvom kvartalu 2013. godine. Neka to bude njihov prvi zadatak. Neću tražiti da nam se dokaže, ako je već najavljeno 600 miliona evra, i pokaže da je ušteđeno 150 miliona evra za taj prvi kvartal, jer će neko ovde reći da se zakon primenjuje od 1. aprila ove godine. Hajde da vidimo već u prvom kvartalu da li je bilo ušteda. Neka ova komisija to pokaže. Neka nam kaže da li je tačno to što mi čujemo, ali da ne bi bilo rekla kazala, imamo informacije prema kojima ministarstva koje vode ljude koje je ova Vlada imenovala, javna preduzeća koje vode ljudi koje je ova vlast imenovala, ovaj režim, ubrzano raspisuju javne nabavke po hitnom postupku i po direktnom pogađanju. Kao obrazloženje čuli smo da misle da ovaj zakon, koji počinje sledeće nedelje, nije sprovodljiv. Ne želim ovde da špekulišem, ali predlažem da radimo sa činjenicama i da vidimo kako je u prvom kvartalu išlo sa javnim nabavkama, koliko se uštedelo i da li je bilo manje postupaka po hitnom postupku ili ih je bilo više. Mislim da ćemo videti, na kraju krajeva, da od one velike i gromoglasne priče kako će ovaj novi zakon rešiti sve, a to ste pokazali kada ste odbili naš amandman tokom rasprave u ovom domu prošle godine, niste hteli da pokažete u istoriji naših javnih finansija da postoji mehanizam povratne informacije i da ako neko mesecima, tokom predizborne kampanje, a posle formiranja Vlade kaže da će određeni zakon imati kao efekat uštedu od 600 miliona evra do milijardu evra, da prihvati mehanizam koji će to dokazati. Tada smo rekli, ponavljam, ukoliko izglasate rebalans budžeta, gde će se uspostaviti taj budžetski fond… (Predsedavajuća: Gospodine Đeliću, molim vas, vratite se na temu.) … koji će omogućiti da pokažemo da li ovaj zakon daje efekte ili ne. Za njega ćemo glasati, ali me je strah da se ovakvim postupkom, ovakvim odabirom kadrova, na kraju krajeva, gde je jedini pravni kriterijum to da nije radio tokom prethodne Vlade. Hvala.
Gospodine Đeliću, mislim da ste dobro čuli da sam rekla da je to moj lični stav, onako kako sam odlučivala. Pomenuli ste izveštaj rada komisije, odlučivali smo na osnovu izveštaja. Odbor je tražio izveštaj rada prošle komisije i ova odluka je bila na osnovu tog izveštaja. Zalažem se da svaka komisija podnosi izveštaj o svom radu Narodnoj skupštini. Reč ima Božidar Đelić, replika.
Zamolio bih vas, pošto ste to pomenuli, rekli ste da je to lični utisak. Mislim da u ovom domu ne treba da se bavimo ličnim utiscima. Ovo su previše ozbiljne stvari. Predlažem da se onda napravi izveštaj i da vidimo po čemu je prethodni saziv loše radio ili je dobro radio, da imamo neke činjenice, pa ćemo onda imati neku osnovu, ne zbog ove ili one partije, ove i one vlasti, da uporedimo kako je radio prethodni saziv, da se podvuče neka crta, neki izveštaj, i da onda vidimo kako će raditi ovaj novi saziv. Ako su tražili da budu kandidati na bazi novog Zakona o javnim nabavkama, očekujem od njih da su deo poduhvata, koji će obezbediti transparentnije, zakonitije i jeftinije javne nabavke. Ukoliko i oni u njihovom radu ne doprinesu da se uštedi barem 600 miliona evra godišnje za naše građane, neka priznaju da nisu za ovaj posao.
Gospodine Đeliću, mi sve vreme pokušavamo da vam objasnimo da ovo nije bio politički dogovor i da je svaki glas člana odbora bio njegov lični stav. Zato pominjem kako je ko odlučivao i zato pominjem svoj lični stav na osnovu kojeg sam, kao član odbora, odlučivala. Ponavljam, nismo imali politički dogovor, nego je svako od nas, članovi komisije, glasao na osnovu onoga što smo zaključili tokom trajanja javnog konkursa, odnosno razgovora sa kandidatima. Da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke. Pošto smo završili raspravu o ovoj tački dnevnog reda, podsećam vas na odredbu člana 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, prema kojoj predsednik Narodne skupštine može da odredi da dan za glasanje o Predlogu zakona bude odmah po završetku pretresa tog predloga zakona. Shodno ovoj odredbi, određujem utorak, 26. mart 2013. godine, sa početkom u 15,00 časova, kao dan za glasanje o prvoj tački dnevnog reda ove sednice – Predlogu odluke o izboru predsednika i članova Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18,00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akta iz dnevnog reda ove sednice. Takođe, a saglasno članu 87. stav 4. Poslovnika, obaveštavam vas da će, po završetku jedinstvenog pretresa o prvoj tački dnevnog reda sednice, biti određen dan za glasanje o ovoj tački. Sada, u skladu sa članom 87. stav 1. Poslovnika, određujem pauzu. Sa radom nastavljamo u 15,00 časova. [[Posle pauze]] Poštovani narodni poslanici, nastavljamo rad odlučivanjem o prvoj tački dnevnog reda Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. Kako bismo mogli da pristupimo glasanju, potrebno je da utvrdimo kvorum. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine u Danu za glasanje postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 130 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na odlučivanje o prvoj tački dnevnog reda – PREDLOG ODLUKE O IZBORU PREDSEDNIKA I ČLANOVA REPUBLIČKE KOMISIJE ZA ZAŠTITU PRAVA U POSTUPCIMA JAVNIH NABAVKI Pošto je Narodna skupština obavila jedinstven pretres, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da, prema članu 105. stav 2. tačka 15. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika vrši izborne nadležnosti. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru predsednika i članova Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 128, protiv – 20, uzdržanih – dva, nije glasalo 13 od ukupno prisutna 163 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o izboru predsednika i članova Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki. Nastavljamo sa radom. Prelazimo na zajednički načelni i jedinstveni pretres o Predlogu zakona o posebnim merama za sprečavanje vršenja krivičnih dela protiv polne slobode prema maloletnim licima, Predlogu zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela, Predlogu zakona o izmenama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, korupcije i drugih posebno teških krivičnih dela, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakonika o krivičnom postupku i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Bugarske o uzajamnoj zaštiti i razmeni tajnih podataka. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam povodom zajedničkog načelnog i jedinstvenog pretresa o predlozima zakona iz tač. 2, 3, 4, 5. i 11. dnevnog reda, pozvala da današnjoj sednici, pored predstavnika predlagača Nikole Selakovića, ministra pravde i državne uprave, prisustvuju i: dr Danilo Nikolić, državni sekretar u Ministarstvu pravde i državne uprave, mr Miroslav Čogurić, pomoćnik ministra pravde i državne uprave, Goran Matić, direktor Kancelarije Saveta za nacionalnu bezbednost i zaštitu tajnih podataka, Biljana Pavlović, direktor Direkcije za upravljanje oduzetom imovinom, Jovan Ćosić, načelnik Odeljenja za normativne poslove u oblasti pravosuđa u Ministarstvu pravde i državne uprave i Zlatko Petrović, viši savetnik u Ministarstvu pravde i državne uprave. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni i jedinstveni pretres o predlozima zakona iz dnevnog reda po tač. 2, 3, 4, 5. i 11, a pre otvaranja zajedničkog načelnog i jedinstvenog pretresa, podsećam vas da, prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Raspored vremena prema poslaničkim grupama dobili ste u materiju. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2. i članu 170. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni i jedinstveni pretres o Predlogu zakona o posebnim merama za sprečavanje vršenja krivičnih dela Predlogu zakona o posebnim merama za sprečavanje vršenja krivičnih dela protiv polne slobode prema maloletnim licima, Predlogu zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela, Predlogu zakona o izmenama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, korupcije i drugih posebno teških krivičnih dela, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakonika o krivičnom postupku i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Bugarske o uzajamnoj zaštiti i razmeni tajnih podataka. Da li predstavnik predlagača, Nikola Selaković, ministar pravde i državne uprave, želi reč? Reč ima ministar Nikola Selaković. Izvolite.
Hvala. Uvažena gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, na početku rasprave u načelu, dozvolite mi da dam nekoliko uvodnih napomena u vezi sa Predlogom zakona o posebnim merama za sprečavanje vršenja krivičnih dela protiv polne slobode prema maloletnim licima, Predlogom zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela, Predlogom zakona o izmenama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, korupcije i drugih posebno teških krivičnih dela, Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakonika o krivičnom postupku i Predlogom zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Bugarske o uzajamnoj zaštiti i razmeni tajnih podataka. U vezi sa Predlogom zakona o posebnim merama za sprečavanje vršenja krivičnih dela protiv polne slobode prema maloletnim licima, na početku bih podsetio da je navedeni Predlog zakona u gotovo identičnom tekstu bio u skupštinskoj proceduri pre gotovo godinu dana. Osnovni razlog za predlaganje ovog zakona je da se poveća krivično-pravna zaštita maloletnih lica u odnosu na lica koja vrše krivična dela protiv polne slobode. Prethodno Ministarstvo pravde, u vreme mandata prethodne Vlade, utvrdilo je Predlog ovog zakona, uputilo ga Narodnoj skupštini na usvajanje, a u međuvremenu je prilikom izbora nove vlade taj predlog povučen i ovim pokazujemo da tamo gde je postojala pozitivna i časna namera zakonodavca, takvu nameru poštujemo i podržavamo ovaj predlog zakona sa kojim smo danas pred vama, narodnim poslanicima. Postojeće krivično zakonodavstvo sadrži sistem krivičnih sankcija koji je prilagođen, pre svega, učiniocima krivičnih dela svih vrsta. Međutim, imajući u vidu da je poslednjih godina povećan broj krivičnih dela protiv polne slobode uči-njen prema maloletnim licima, neophodno je da se, a radi sprečavanja tih izuzetno teških krivičnih dela, prošire postojeće krivične sankcije, pre svega mere bezbed-nosti, kako bi se učinioci navedenih krivičnih dela sprečili da ih ubuduće vrše. Pored ovog glavnog razloga za donošenje zakona, dodao bih još jedan razlog, to je ispunjenje obaveza koje je preuzela Republika Srbija, potvrđivanjem Konvencije Saveta Evrope o zaštiti dece od seksualnog iskorišćavanja i seksualnog zlostavljanja, koju je potvrdila Narodna skupština, maja 2010. godine. Tom konvencijom, obavezane su države članice da, radi sprečavanja i gonjenja krivičnih dela ustanovljenih u skladu sa ovom konvencijom, preduzmu sve neophodne zakonodavne i ostale mere za prikupljanje podataka koji se odnose na identitet i na genetski profil lica koja su osuđena za krivična dela, ustanovljena u skladu sa tom konvencijom. Takođe, prilikom izrade Predloga zakona, u obzir su uzete i: Preporuka broj 16 od 2001. godine o zaštiti dece od seksualnog iskorišćavanja, okvirna odluka Saveta EU o borbi protiv seksualnog iskorišćavanja dece i dečije pornografije, kao i uporedno pravna rešenja država koje su posebnim zakonima uredile ovu oblast. Istakao bih da se Predlog zakona primenjuje na lica koja su osuđena za krivična dela protiv polne slobode,učinjenih prema maloletnim licima, propisanim u Glavi 18 Krivičnog zakonika, u cilju da se otklone društveni uslovi da ova lica ponovo budu u mogućnosti da izvrše ova teška krivična dela. Predlog zakona propisuje odstupanja od opštih instituta sadržanih u Krivičnom zakoniku i predviđa apsolutnu zabranu ublažavanja kazne ispod zakonskog minimuma i uslovnog otpusta za izdržavanje kazne zatvora pre isteka vremena kazne, za učinioce krivičnih dela na koje se ovaj zakon primenjuje. Pored toga, predviđeno je obavezno nastupanje pravnih posledica osude u momentu koje se odnose na prestanak vršenja javne funkcije i prestanak vršenja poziva ili zanimanja koje se odnosi na rad sa maloletnim licima. Takođe, Predlogom zakona predviđeno je da pravne posledice osude koje se odnose na zabranu sticanja javnih funkcija i zabranu zasnivanja radnog odnosa, odnosno obavljanja poziva ili zanimanja koje se odnosi na rad sa maloletnim licima, a koje se primenjuju posle izdržane kazne zatvora, traju 20 godina, što je dvostruko duži period od onoga koji je propisan u Krivičnom zakoniku. Pored navedenih pravnih posledica osude, u cilju sprečavanja ponovnog vršenja predmetnih krivičnih dela, Predlog zakona predviđa i pet posebnih mera, koje se sprovode prema učiniocima krivičnih dela u periodu od 20 godina nakon izdržane kazne zatvora. Te mere su sledeće: obavezno javljanje nadležnom organu policije i Uprave za izvršenje krivičnih sankcija, zabrana posećivanja mesta na kojima se okupljaju maloletna lica, obavezno posećivanje profesionalnih savetovališta i ustanova, obavezno obaveštavanje o promeni prebivališta, boravišta ili radnog mesta i obavezno obaveštavanje o putovanju u inostranstvo. Sud na svake četiri godine, po službenoj dužnosti, odnosno na svake dve godine, po zahtevu lica prema kome se mere sprovode, preispituje potrebu njihovog daljeg sprovođenja. Predlogom zakona, detaljno je razrađen i način sprovođenja posebnih mera. Još jednu značajnu novinu sadržanu u Predlogu zakona predstavlja vođenje posebne evidencije lica osuđenih za krivična dela protiv polne slobode, učinjenih na štetu maloletnih lica. Ova evidencija sadrži podatke o osuđenom licu. Pored vođenja opštih podataka o ličnosti osuđenog, posebno treba istaći da se predviđa vođenje podataka o DNK profilu osuđenog lica, što takođe predstavlja novinu u našem krivično-pravnom zakonodavstvu. Posebnu evidenciju vodi Uprava za izvršenje krivičnih sankcija, kao organ u sastavu Ministarstva pravde i državne uprave, što je u skladu sa odredbama navedene Konvencije Saveta Evrope. Na ovaj način se postiže centralizacija vođenja podataka iz posebne evidencije, čime se omogućava efikasnije praćenje sprovođenja ovog zakona i olakšava pristup potrebnim podacima organima koji su nadležni za suzbijanje krivičnih dela protiv polnih sloboda, kako u zemlji, tako i u inostranstvu. Predlogom zakona propisano je i da se podaci u posebnoj evidenciji čuvaju tajno, kao i da nije dozvoljeno brisanje podataka iz posebne evidencije. Predlogom zakona su obavezani državni i drugi organi, kao i institucije koje rade sa maloletnim licima, da zatraže podatak da li je lice koje treba da zasnuje radni odnos kod njih upisano u posebnu evidenciju. Kaznenim odredbama Predloga zakona, a u cilju delotvornije primene pravnih posledica osude i posebnih mera, predviđena je zatvorska kazna za prekršaj u trajanju od 30 do 60 dana. U najkraćim crtama, dozvolite mi da predstavim Predlog zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela. Važeći Zakon o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela donet je oktobra meseca 2008. godine, kao jedan pionirski poduhvat koji je u prethodnom periodu, nepune četiri godine, pokazao svoje dobre i ponegde svoje loše strane koje ćemo ovim predlogom zakona, nadam se, kada ga usvojimo, uspeti da ispravimo, a da one dobre i pozitivne strane ove ideje i ovog poduhvata što više ojačamo, učinimo delotvornijim i efikasnijim. Dakle, zakon je donet oktobra 2008. godine, a njegova primena otpočela je 1. marta 2009. godine. Ovim zakonom prvi put je u naše krivično-pravno zakonodavstvo uvedena mogućnost da se licu pravosnažno osuđenom, za određena, inače, veoma teška krivična dela, a za koja je, između ostalog, i karakteristično da po pravilu donose veliku dobit, trajno se oduzme imovina koju poseduje, a za koju ne dokaže da je stečena na zakonit način. Dosadašnja primena ovog zakona je dala veoma dobre rezultate, pre svega u suzbijanju krivičnih dela organizovanog kriminala,što je i bio glavni cilj koji se ovim zakonom želeo postići. Privremeno ili trajno je oduzeta imovina u vrednosti od više miliona evra. U imovinu koja je oduzeta spadaju i devizna i dinarska novčana sredstva, različite dragocenosti, vredne pokretne stvari, nekretnine, ali i pravna lica, odnosno privredna društva koja su bila predmet nezakonitih privatizacija. Imajući u vidu dosadašnju primenu važećeg zakona, u Ministarstvu pravde i državne uprave je zaključeno da je neophodno izvršiti određene izmene ovog zakonskog teksta, u cilju usaglašavanja sa novim krivično-procesnim zakonodavstvom i ispravljanja određenih problema koji su se javili i pokazali kao bitni u primeni zakona. Iz tog razloga, krajem prošle godine, formirana je radna grupa koja je trebalo da izradi izmene i dopune Zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela. U toku rada radne grupe zaključeno je da je potrebno izvršiti izmene ili dopune više od polovine odredaba zakona, pa je, shodno jedinstvenim metodološkim pravilima za izradu propisa koje je donela Narodna skupština, odlučeno da se izradi novi tekst zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela. Ovo je razlog zašto, iako idemo ka tome da donesemo novi zakon, ovaj predlog zakona sadrži i čitavniz identičnih odredbi, kao važeći zakon koji se trenutno primenjuje. Radna grupa Ministarstva pravde i državne uprave za izradu izmena i dopuna zakona, u svom radu imala je podršku Projekta o oduzimanju imovinske koristi stečene krivičnim delom, koji finansira Evropska unija, a sprovodi Savet Evrope. Prilikom izrade teksta zakona Radna grupa je pošla od primedaba i sugestija koje su dostavili predstavnici sudova i tužilaštava, kao i od mišljenja koja su dostavili i strani stručnjaci koje je projekat angažovao. Pored primedaba koje su dostavili stručnjaci prikupljene su i razmatrane i primedbe pravosudnih organa i jedinice za finansijske istrage Ministarstva unutrašnjih poslova koji neposredno sprovodi zakon, a takođe su predstavnici ovih organa bili uključeni u rad i kao članovi Radne grupe. U toku izrade zakona razmatrani su i problemi u dosadašnjoj praksi Direkcije za upravljanje oduzetom imovinom koji se pre svega odnose na upravljanje privremeno oduzetom imovinom, a posebno upravljanje nekretninama i privrednim društvima. Pored toga, prilikom izrade predloga zakona uzete su u obzir i međunarodne konvencije iz ove oblasti koja je potvrdila Republika Srbija, kao što su Konvencija UN protiv nezakonite trgovine narkoticima i psihotropnim supstancama iz 1989. godine; Konvencija Saveta Evrope o pranju, otkrivanju, zapleni i konfiskaciji prihoda stečenih kriminalom iz 1990. godine; Krivično-pravna konvencija Saveta Evrope o korupciji iz 1999. godine; Međunarodna konvencija o suzbijanju finansiranja terorizma UN iz 1999. godine; Konvencija UN o borbi protiv transnacionalnog organizovanog kriminala iz 2000. godine; Konvencija UN protiv korupcije iz 2003. godine i Konvencija Saveta Evrope o pranju, traženju, zapleni i konfiskaciji prihoda stečenih kriminalom i o finansiranju terorizma iz 2005. godine. Takođe, u izradi zakona korišćena su i uporedno-pravna rešenja zemalja koje imaju dužu tradiciju u oblasti oduzimanja imovine proistekle iz krivičnog dela, kao što su Italija, Belgija, Holandija, Velika Britanija, Irska, Portugalija, SAD i Kanada, kao i relevantne presude Evropskog suda za ljudska prava. Najveći deo izmena u odnosu na važeći Zakon su odredbe kojima se uređuje sudski postupak za privremeno i trajno oduzimanje imovine. Najveća razlika se ogleda u tome što se postupak za trajno oduzimanje imovine pokreće tek nakon pravnosnažnog okončanja krivičnog postupka za krivično delo za koje se trajno oduzimanje imovine po ovom zakonu može primeniti. Na ovaj način se doprinosi dosledno poštovanju pretpostavke nevinosti u krivičnom postupku jer se izbegava istovremeno vođenje krivičnog postupka i postupka za trajno oduzimanje imovine proistekle iz krivičnog dela. Tako da više ne može da dođe do prejudiciranja odluke donete u krivičnom postupku u kome se utvrđuje krivica okrivljenog za krivično delo. Pored toga izvršeno je neophodno usaglašavanje sa Zakonikom o krivičnom postupku iz 2011. godine i izmenama Krivičnog zakonika iz 2009. godine i 2012. godine. U cilju efikasnije postupanja nadležnih organa precizirane su i dodatne određene nadležnosti jedinici za finansijsku istragu i Direkciji za upravljanje oduzetom imovinom. Pored navedenog najvažnije izmene koje predviđa Predlog zakona su sledeće. Daje se mogućnost Direkciji da sačini sporazume o saradnji sa drugim državnim organima radi obavljanja poslova iz nadležnosti Direkcije kao i mogućnost da može da zaključi ugovore o stalnoj poslovnoj saradnji sa preduzećima za održavanje, pružanje servisnih transportnih i drugih usluga. Do sada nisu postojali partneri zaduženi za gazdovanja ovom imovinom kao što su specijalizovana preduzeća za pružanje određenih usluga. Sledeće, propisuje se da direktori, državni službenici, zaposleni u Direkciji kada rade na poslovima izvršenja imaju službenu značku i legitimaciju. Do sada lica koja su radila na ovim poslovima nisu imala nikakvo obeležje službenih lica iako su radila na delikatnim poslovima oduzimanja imovine. Na terenu se dešavalo da im vlasnici ili treća lica zbog ovoga prave probleme. Nekada veoma ozbiljne verbalne, a nekada čak i fizičke napade. Dalje, propisuje se kao opšte načelo da se u postupku oduzimanja imovine proistekle iz krivičnog dela nadležni organi dužni da vode računa o časti i dostojanstvu vlasnika, okrivljenog, svedoka saradnika, ostavioca, pravnih sledbenika i trećih lica. Ovo se posebno odnosi na medije i način izveštavanja i zabranu povređivanja pretpostavke nevinosti do pravosnažnog okončanja postupka primene odredaba našega Ustava i međunarodnih evropskih konvencija. Sledeće, obavezuju se državni i drugi organi, organizacije i javne službe da jedinici za finansijske istrage MUP omoguće uvid, pristup i preuzimanje baze podataka iz njihovih elektronskih baza kao i uvid i dostavu podataka, dokumenata i drugih predmeta. Takođe, na zahtev jedinice fizička i pravna lica koja drže isprave i dokaze o izvorima sticanja prihoda i imovine dužne su da ih predaju bez odlaganja ako je verovatno da na osnovu njih može da se identifikuje imovina ostvarena ili proistekla iz krivičnog dela. Sledeće, propisuju se ovlašćenja javnog tužioca da može da naredni bankarskoj ili drugoj finansijskoj organizaciji da jedinici za finansijske istrage dostavi podatke o stanju ličnih i poslovnih računa i sefova vlasnika koji mogu da posluže kao dokaz o imovini proistekloj iz krivičnog dela. Zatim, propisuje se da se naredba javnog tužioca o zabrani raspolaganja nepokretnom imovinom prioritetno upisuje u katastar nepokretnosti odmah po prijemu. Ovo je izuzetno značajno zbog sprečavanja zloupotrebe od strane vlasnika trećih lica i ostalih zainteresovanih lica. Zatim, preciziran je postupak za privremeno oduzimanje imovine tako što sud donosi rešenje u roku od osam dana od dana podnošenja zahteva javnog tužioca bez održavanja ročišta. Dozvoljeno je pravo prigovora na rešenje o privremenom oduzimanju imovine o kome odlučuje vanpretresno veće istog suda i to nakon održavanja ročišta. Dozvoljeno je pravo žalbe na odluku po prigovoru o kojoj odlučuje veće drugostepenog suda. Uvedeno je ovlašćenje da sud može po službenoj dužnosti ili na predlog stranaka da privremeno oduzimanje imovine zameni merom zabrane raspolaganja tom imovinom. Potom, uvodi se ovlašćenje za Direkciju da može pravo upravljanja privremeno oduzetim pravnim licem ugovorom da prenese ne fizičko ili pravno lice koje u poslovima upravljanja ima ovlašćenja, obaveze i odgovornosti kao zastupnik državnog kapitala u skladu sa zakonom koji uređuje privatizaciju. Kada je u pitanju oduzimanje pravnih lica potrebno je bilo obezbediti pravni osnov za raspolaganje imovinom pravnog lica. Ovom odredbom učešće države u deoničarskom ili akcionarskom društvu upodobljeno je sa propisima kojima se ta oblast reguliše. Na primer, ako se fizičkom licu oduzmu akcije država stupa na njegovom mesto u akcionarskom društvu sa pravima kako je to i navedeno kao zastupnik državnog kapitala. Zatim, dato je ovlašćenje direkciji da novčana sredstva dobijena upravljanjem imovinom koja joj je poverena može da koristi za pomoć u određenom periodu drugim pravnim licima koja su joj poverena na upravljanje radi sprečavanja umanjenja vrednosti imovine ili radi povećanja vrednosti imovine. Korišćenje novca koristi se po pravilima dobrog privrednika, dobrog stručnjaka i dobrog domaćina. Odredbama članova od 26. do 28. zakona propisana je sadržina rešenja o privremenom oduzimanju imovine. Ograničenja koja se odnose na imovinu koja se ne može privremeno oduzeti kao i dostavljanje rešenja. Zakonsku novinu predstavlja propisivanje dejstava rešenja o privremenom oduzimanju imovine u slučaju otvaranja stečajno postupka nad pravnim licem koje je obuhvaćeno rešenjem. Budući da to nije bilo regulisano važećim zakonom, a stvaralo je velike probleme u praksi u direkciji koja je nadležna za upravljanje privremeno oduzetom imovinom. Naposletku prošireno je ovlašćenje Direkcije da upravlja i imovinom koja je trajno oduzeta do odluke Vlade o raspolaganju tom imovinom. Ova novina je uvedena kako bi se imovina koja je proistekla iz krivičnog dela razlikovala od ostale imovine koja je vlasništvo Republike Srbije, a kojom upravlja Direkcija za imovinu, imajući u vidu način njenog sticanja. Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o organizaciji nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, korupcije i drugih posebno teških krivičnih dela izvršena je intervencija u pogledu nadležnosti državnih organa koji sprovode ovaj zakon. Navedenom izmenom vrši se usklađivanje kataloga krivičnih dela iz ovog zakona sa izmenama i dopunama Krivičnog zakonika iz decembra meseca 2012. godine, a kojim su propisana nova krivična dela iz oblasti korupcije i terorizma. Pored toga, Predlogom zakona vrši se usklađivanje određenih članova zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, korupcije i drugih posebno teških krivičnih dela, sa Zakonom o tajnosti podataka koje se odnose na označavanje i postupanje sa tajnim podacima. U vezi sa Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakonika o krivičnom postupku dao bih određena objašnjenja. U decembru 2012. godine odložena je primena novog Zakonika o krivičnom postupku za 1. oktobar 2013. godine. Kada se radi o postupcima za krivična dela, za koje nisu nadležna javna tužilaštva posebne nadležnosti. Tom prilikom, istakli smo da je razlog za odlaganje, početka primene Zakonika taj, što je u toku rad na većim izmenama Zakonika, koji će biti pripremljeni za prvo redovno zasedanje Narodne skupštine u 2013. godini. Radna grupa Ministarstva pravde i državne uprave je pripremila obimnije izmene teksta Zakonika o krivičnom postupku, koje su obuhvatile izmene preko 200 članova Zakonika. Međutim, imajući u vidu da je u međuvremenu Ministarstvo pravde i državne uprave iteziviralo i dovršilo rad na izradi nacrta nove nacionalne strategije, reforme pravosuđa i da je rad na toj strategiji sada u finalnoj fazi, u toku, dok traju javne rasprave u narednih, više od mesec i po dana, zaključeno je da za sada, dok se ne počne implementacija nove nacionalne strategije treba zastati sa krupnijim izmenama Zakonika o krivičnom postupku. Da bi se u zavisnosti od dinamike predviđene novom nacionalnom strategijom i akcionim planom, čija je izrada, takođe u toku, pristupilo izradi konačnog teksta izmena i dopuna Zakonika o krivičnom postupku. Iz navedenog razloga, Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakonika krivičnom postupka o kome je danas reč predviđene su samo najnužnije izmene i dopune. Prva intervencija se odnosi na izmenu odredbe o uslovima koja mora da ispunjava branilac u krivičnom postupku. Predlogom zakona eliminisano je limitiranje prava na branioca iz važećeg zakonskog teksta, gde se mogućnost da se advokat pojavi kao branilac, uslovljava posedovanjem odgovarajućeg staža. Naime, činjenica posedovanja određenog staža u advokaturi ili sudu ne znači da je advokat koji poseduje taj staž i osposobljen za branioca u krivičnom postupku u složenijim krivičnim predmetima. Budući da je moguće da se određeni advokat svo vreme svoje prakse bavio isključivo građanskom materijom, a ne i krivičnom. Iz navedenog razloga, a i zbog zahteva velikog broja advokata predlaže se ukidanje postojećeg zakonskog rešenja koje pravi diskriminaciju među advokatima. Istovremeno, Predlogom zakona propisuje se da u postupku za krivična dela za koje je propisana kazna zatvora do pet godina branioca može da zameni advokatski pripravnik, što je opravdano, kako time, što se isto rešenje već postoji u Zakoniku o krivičnom postupku iz 2001. godine, koji se još primenjuje, tako i neophodnošću da se omogući da i advokatski pripravnici mogu na odgovarajući način sticati ne posredno radno iskustvo. Pored toga, Predlogom zakona usklađuje se odredba Zakonika o krivičnom postupku kojim su određena krivična dela za koje se mogu odrediti posebne dokazne radnje sa izmenama i dopunama krivičnog zakonika iz decembra 2012. godine. Takođe, Predlogom zakona se dopunjuje Zakonik o krivičnom postupku odredbom koja se odnosi na određivanje pritvora nakon izricanja prvostepene presude, budući da sadašnjim tekstom Zakonika ova situacija nije urađena, pa je neophodno popuniti pravnu prazninu. Na kraju bih dao par napomena i o Predlogu zakona o potvrđivanju sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Bugarske, o uzajamnoj zaštiti i razmeni tajnih podataka. Kao što je poznato, Republika Srbija je još ranije potvrdila sporazume o međusobnoj razmeni tajnih podataka sa EU i NATO. Međutim, u praksi kako zemlja u okruženju, tako i članica EU i NATO, ukazala se potreba da se pojedina pitanja urede i bilateralnim ugovorima. Podsetiću vas da je Narodna skupština već potvrdila bilateralni ugovor sa Republikom Slovačkoj u ovoj oblasti, kao i da se Predlogom zakona o potvrđivanju sporazuma sa Republikom Bugarskom, pre oko godinu dana, već nalazio u skupštinskoj proceduri. Ovakvi bilateralnim sporazumi podstiču mogućnosti za regionalnu saradnju u oblastima zajedničke obuke i angažovanja elemenata sistema bezbednosti u multinacionalnim operacijama, upravljanju krizama i upravljanju granicom, suprotstavljanju terorizmu, organizovanom kriminalu i korupciji, ilegalnoj migraciji i trgovini ljudima, što je i opredeljenje Republike Srbije iskazano u strategiji nacionalne bezbednosti. Navedenim sporazumom se usaglašavaju stepeni tajnosti dokumenata zemlja ugovornica, određuju centralni ograni za razmenu tajnih podataka, uređuju mere za zaštitu tajnih podataka i njihov prenos, korišćenje tajnih podataka, i što se određuje postupak u slučaju gubitka, druge povrede tajnosti dostavljenih podataka. Uvažena predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, na kraju bih želeo da vam se zahvalim na pažnji i da izrazim nadu da će nakon rasprave u načelu i pojedinostima navedeni predlozi zakona biti usvojeni. Hvala.
Hvala ministre. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodna poslanica Olgica Batić.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi ministre, predstavnici Ministarstva pravde, dame i gospodo narodni poslanici, ja ću se na prvom mestu pozabaviti prvom tačkom današnjeg dnevnog reda, a to je Predlog zakona o posebnim merama za sprečavanje vršenja krivičnih dela protiv polne slobode maloletnim licima ili takozvanim "Marijinim" zakonom. Veoma je važno shvatiti da se o njemu može govoriti sa dva aspekta. Prvi aspekt jeste pravne i tehničke prirode koje se tiču same primene zakona, a drugi su razlozi suštinske prirode. Ja bih se na ovom mestu bavila suštinom, umesto u jednom nepoželjnom maniru da se stvari posmatraju isključivo tehnokratski, a ne da se uđe u suštinu problema. Naime, Srbija jeste pretežno hrišćanska zemlja, ali čak i u onim krajevima u kojima ona to nije, sve religije imaju isti stav o najvišim vrednostima, a u hrišćanstvu porodice je zasigurno najviša vrednost, ta deca jesu osnova postojanja, gde je osnovni motiv ljudskog postojanja, nezavisno od različitih liberalnih shvatanja i potrebom za donošenjem ovakvog jednog zakona, koji proističe prvenstveno iz naše tradicije. Raduje me činjenica što će Skupština danas raspravljati o ovom zakonu kojim se štiti porodica kao temelj našeg društva, kako na ovaj zakon, tako i na onaj o kome ćemo tek raspravljati, a to je Zakon o radu. Veoma je važno da jedno društvo, svako svom članu, svako svom pojedincu osigura slobodu i da se postara, a tu govorim o polnoj slobodi, koji tu slobodu beskrupulozno gaze, budu sa jedne strane najstrože kažnjeni, a sa druge strane da se država postara da oni za takva svoja zlodela jednostavno ne ponavljaju, jer se takvom pošasti današnjeg društva na jedna najgrublji način gazi vekovima građana Srpska tradicija. Naravno da imam potpuno razumevanje po pitanju zašto je predlagač insistirao upravo na posebnom predlogu zakona. Molim predlagača da me sasluša, ako je ikako moguće. Hvala. Dakle, imam razumevanje po pitanju toga zašto je predlagač insistirao na jednom posebnom zakonu, ali treba imati u vidu da pravni sistem uvek treba da teži kodifikaciji koja uređuju određenu oblast. U ovom slučaju to je Krivični zakonik i otuda je stav DHSS da su pravila iz tzv. "Marijinog zakonika" trebalo biti uneta u Krivični zakonik i to putem njegovih izmena i dopuna. Upravo u tom cilju isprek DHSS i podnela sam predlog izmena i dopuna Krivičnog zakonika, kojima bi kao posebna mera bezbednosti bila uvedena hemijska kastracija ili, kako je to kod nas opštepoznato, a zapravo njen stručni naziv jeste antilibidinalni tretman, koji je implementiran u dobrom broju zemalja, čije zakonodavstvo naša zemlja može samo slediti jer, na kraju krajeva, nije ni sramota kopirati dobra rešenja. Ukoliko pođemo od činjenice da su seksualni prestupi rezultat dubokih poremećaja ličnosti, ili da budem još direktnija pa ću reći, rezultat čiste patologije pojedinih umova, onda se takvi problemi rešavaju samo retributivnim merama koje podrazumevaju zapravo i koje znače da nema resocijalizacije i da nema prevaspitavanja i da je mogućnost promena svesti i strukture tih ljudi unapred osuđena na neuspeh i to je ono o čemu DHSS govori već deceniju unazad i nažalost u tome, iz nekog razloga, ostaje usamljena. Treba imati na umu, takođe, činjenicu da ljudi takvih profila, govorim o silovateljima, naravno i pedofila, a vidim da mnoge poslanike ova tema ne zanima, a posle će se upravo na borbu protiv njih pozivati, obično ponavljaju, ili čine neka, zapravo i teža krivična dela, te otuda insistiranje upravo na hemijskoj kastraciji jeste jedan celishodan i potpuno opravdan način sprečavanja silovatelja da ponove ona dela za koja su već osuđena. Kako je primetno da je naše društvo već ogrezlo u takav jedan oblik devijacije čije smo, nažalost, svedoci svakodnevno, jer sve češći su slučajevi kako silovanja, tako i slučajevi pedofilije. Takva pošast, naravno, može da se štiti i da se suzbija jedino zajedničkim delovanjem, kako stručne, tako isto i političke javnosti. Imajući pre svega u vidu progresivan rast ovakvih monstruoznih zločina, evidentno je da se ona opšta svrha kažnjavanja i to kako represivna, tako i socijalna, može postići samo uvođenjem nove mere bezbednosti, a to je upravo hemijska kastracija. Ovakav stav DHSS o kome govorimo već godinu dana unazad, jeste opravdan, posebno ukoliko pođete od činjenice da su čak i kriminolozi saglasni u svojoj oceni da je povratništvo kod silovatelja i kod pedofila nažalost stoprocentno i to je nešto što ne trebamo smetnuti sa uma, za razliku od počinilaca drugih krivičnih dela. Ukoliko imate blagu kaznenu politiku, kao što je to slučaj kod nas, onda takvu kaznenu politiku pooštravate. Ukoliko, kao kategoriju lica na kojima se sprovode prinudne mere bezbednosti, imate narkomane i alkoholičare, pa zašto onda ne uvesti meru bezbednosti, antilibidinalnog tretmana i sprovoditi je na pedofilima i silovateljima? Osim toga, posebno je bitno da se kod povratništva uzme u obzir jedna činjenica, a to je da zaposleni u pritvorskom sistemu, moraju uzeti zapravo u obzir tu činjenicu, kako bi se u potpunosti onemogućila primena instituta uslovnog otpusta i tek kada primenite sve ove metode, pa tek kada svi ovi efekti izostanu, onda je neophodna primena, naravno, ono o čemu govorim, a to je upravo hemijska kastracija. Ako me pitate – kako ona funkcioniše, pošto mnogim poslanicima to nije jasno, nije jasno ni mnogim građanima Republike Srbije? Reč je zapravo o jednom jednostavnom postupku hormonske kastracije primenom lekova. Antiandrogeni lekovi zapravo uništavaju seksualni nagon i to je jedan reverzibilni postupak koji u potpunosti ne utiče ni na kakva fizička oštećenja onog na kome se primenjuje, već je u pitanju jedan metod vremenski ograničene kontrole, hormonske promene slike kod osoba sa previše izraženim libidom, onih osoba koje zapravo ne mogu da kontrolišu svoj nagon. Ovo je lako izvodljivi tehnički postupak, zato što se lekovima jednostavno prekida veza između hipofize i organa koji luče testosteron, a to su testisi. Da ne bih dalje ušla u nekakva medicinska objašnjavanja ovoga, a mogla bih i te kako, mislim da ću se na ovome zadržati, mislim da sam dovoljno o ovoj temi rekla. Naravno, na ovom mestu citiraću pokojnog dr Vladana Batića, svog oca, za druge je Vladan Batić, koji je zbog svoje inicijative i zalaganja za uvođenje hemijske kastracije naišao na tešku osudu javnosti, jer se time navodno krše nekakva ustavna načela. Naime, kako je rekao, citiraću ga: "Član 23. Ustava Republike Srbije, proklamuje dostojanstvo i slobodan razvoj ličnosti, a član 24. proklamuje pravo na život. Država je garant prava na život i dostojanstvo ličnosti, mora ih štititi svim raspoloživim sredstvima. Ubiti nekog prilikom silovanja je najstrašnija povreda dostojanstva ličnosti, povrede prava na život i zato je hemijska kastracija potpuno primeren, čak jedan skroman ekvivalent na zaštiti ovih sloboda i prava". Ovo je Vladan Batić govorio pre četiri godine. Takođe, citiraću nešto što je takođe rekao: "Hemijsku kastraciju predlažem ne kao sankciju, već kao meru bezbednosti. U srpskom pravnom sistemu moramo primetiti da postoje one koje se prinudno sprovode, npr. obavezno lečenje narkomana i alkoholičara. Onda se pitam, zašto to sa tako istim žarom i entuzijazmom nisu reagovali oni isti borci za zaštitu ljudskih prava, tražeći ukidanje i postojećih mera bezbednosti, jer kada se takvi ljudi vezuju lancima i kada im se ubrizgavaju različite supstance, onda tu niko ne postavlja pitanje o povredi njihovog integriteta, niti se iko poziva na ustavne odredbe". Ovo je govorio dr Vladan Batić pre pet godina. E, sad, sigurna sam da je hemijska kastracija i da sama reč kastriranje izaziva jako negativnu asocijaciju, ali ne možemo prenebregnuti određene činjenice, a to je da se ta metoda preventivnog antikriminalnog, kako god hoćete, monstruoznog delovanja primenjuje u zemljama EU i to je nešto što je najbitnije, hteli mi to da priznamo ili ne. Hoćete li primer zemalja u kojima se ona primenjuje na dobrovoljnoj osnovi? Nema nikakvog problema, uzmite npr. Norvešku, uzmite Dansku, uzmite Švajcarsku, Veliku Britaniju. Hoćete li primer zemalja gde se ona primenjuje kao obavezna prinudna mera? Uzmite Češku gde je do prošle godine izvršeno 24 kastracije, uzmite Poljsku gde ju je predložio tadašnji premijer Donald Tusk, itd. Možete da uzmete i zemlje van Evrope, recimo kao što je Južna Koreja, uzmite parlament Estonije. Na kraju krajeva, danas se mnogi pozivaju na Rusiju. Ruska Duma je usvojila prinudnu meru obavezne hemijske kastracije 2012. godine i to na predlog Dmitrija Medvedeva. Naravno, ovakav zakon, nesporna je činjenica da bi uvođenje hemijske kastracije bilo burno pozdravljeno, ali neophodno je da se naravno preuzmu sve one prethodne mere pre nego njene eventualne primene, kao što je propisivanje dužih kazni zatvora za silovatelje i pedofile, a što sam predlogom zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika podnela, što naravno ova Skupština nije usvojila. Nadam se da je predlagač imao vremena da takav predlog bar pročita, a tek iscrpljivanjem takve jedne mogućnosti, smatram da bi uvođenje hemijske kastracije bilo neophodno, bilo nužno, posebno ukoliko govorimo o kategoriji povratnika, a takva mera se isključivo za povratnike i predviđa. Naravno da ćemo u ovaj poseban zakon o posebnim merama zapravo za sprečavanje krivičnih dela protiv polne slobode prema maloletnim licima, poslanička grupa SPO-DHSS će podržati u svemu onome što se može doprineti, čak i u jednom malom delu, kada se radi o najvećim monstrumima i o najvećoj pošasti savremenog srpskog društva, čije su žrtve maloletna lica. Međutim, mislim da se treba učiniti jedan ozbiljniji, jedan teži korak i da se trebalo ići upravo na izmenu i dopunu Krivičnog zakonika. Naravno, imam jedno pitanje i za predlagača, iako nije konkretno vezan za ovaj predlog zakona, ali recimo – kako ćete u budućnosti štititi neku devojku od recimo 19 – 20 godina, dakle punoletno lice, koja je žrtva silovanja, posebno ukoliko uzmete u obzir praksu da je prosečna kazna za silovanje pet i po godina, naravno, ona koja se izriče prvostepenom presudom, a po žalbi može biti i smanjena? Naravno da ovakav stav i sve ono što sam do sada iznela neće deliti borce za ljudska prava, ja ne očekujem da delim, neka i naiđem na negativne kritike, to me apsolutno ne zanima, budući da oni odlučno stoje na stanovištu da je kastracija sama protivna ustavnom poretku. Međutim, pre nego što je negiraju, kao što to uvek čine, a danas to obično čine oni kada u nedostatku sopstvenog zanimanja moraju da se svrstaju u neku kategoriju, pa postaju upravo borci, ja ih pitam – šta je to sa pravima silovatelja i silovanim licima i šta je to sa njihovim pravima? Neka se više ne bave pravima silovatelja i pravima pedofila, nego njihovim žrtvama. O tome treba da brinu ti takozvani borci za zaštitu ljudskih prava. Lako je pozivati se upravo na povredu ustavnih odredbi i time negirati hemijsku kastraciju uopšte kao mogućnost implementiranja u naše krivično zakonodavstvo, ali je izuzetno teško opravdati povredu fizičkog, isto tako i psihičkog integriteta, kao i prava na život, pre svega onih ljudi koji su taj svoj život izgubili time što su upravo bili žrtve monstruoznih umova. Lako je, takođe, pozivati se na Ustav i dok su tuđa deca žrtve silovatelja ili žrtve pedofila. Upravo zbog toga DHSS nikada neće odustati od ideje uvođenja mere bezbednosti kao što je hemijska kastracija, budući da je smatramo potpuno opravdanom i nećemo dozvoliti da žrtve silovatelja i žrtve pedofila budu samo neka n.n. lica o kojima danima čitamo po stranicama crne hronike. Zato neka oni isti borci za zaštitu ljudskog prava, pre nego što krenu sa negativnim reakcijama, znam da će ih biti i rekla sam, ne zanima me, pa ću još jednom da pomenem, a sve povodom onoga što sam iznela kada je u pitanju hemijska kastracija, neka se prvo konsultuju sa svojim ženama, neka se konsultuju sa svojim devojkama, sa svojim majkama, sa svojim ćerkama, itd. Mislim da će imati šta i da čuju. Toliko o ovoj prvoj tački ove objedinjene rasprave. Što se tiče Predloga zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela, moram da pohvalim predlagače i Ministarstvo pravde. Konačno se desilo i to čudo, da se ova materija upodobi Ustavu. Nije potrebno da budete diplomirani pravnik, možete da budete i student Pravnog fakulteta pa da vam bude jasno da je ranija odredba zakona, koja je dozvoljavala trajno oduzimanje imovine iako krivični postupci nisu bili okončani, bila dramatična, ne samo u suprotnosti sa Ustavom, nego i sa elementarnom pravnom logikom. U tom smislu smatramo da je ispravno što je predlagač sada ovu materiju upodobio najvišem pravnom aktu. Naravno da se nekome ne može oduzeti imovina koja je proistekla iz krivičnog dela, a da pritom sud nije izrekao presudu da je krivično delo zaista krivično delo. Po pitanju ovog zakona imam jednu malu kritiku, za koju se nadam da će je predlagač uvažiti kao dobronamernu. Smatram da je predlagač pogrešio što nije odmah upodobio Ustavu i odredbe zakona koje sada prestaju da važe. Naime, u prelaznim i završnim odredbama ovog zakona predviđeno je da će se otpočeti postupci po odredbama prvog zakona, okončati upravo po odredbama tog, a ne po odredbama ovog novog zakona. Time mi produžavamo zapravo primenu neustavnih odredaba tog prvog zakona. Trebalo je u prelaznim i u završnim odredbama predvideti da se postupci za trajno oduzimanje imovine, započeti po tom zakonu, tamo gde još nije doneta pravosnažna presuda, imaju obustaviti ukoliko je doneto rešenje o privremenom oduzimanju imovine, a da se postupak za trajno oduzimanje imovine sprovede po odredbama upravo ovog zakona, odnosno da se taj postupak u tim slučajevima započne tek kada bude bila doneta pravosnažna presuda. Naravno da smatramo da ovaj predlog zakona ima nedostatke koje sam pokušala da otklonim amandmanima. Ima ih dosta. Nadam se da će ih predlagač pomno pročitati, a koje se prvenstveno tiču zaštite savesnih sticalaca, zaštite oštećenih i sličnih stvari. Mi danas moramo da vodimo računa, posebno kada govorimo o borbi protiv korupcije i kriminala, o tome da ta naša težnja u vezi sa suzbijanjem kriminala ne stvori kolateralnu štetu svim onim ljudima koji sa kriminalom nemaju veze. Primećujem da je predlagač, kako ranijeg, tako i ovog zakona u težnji da se obračuna sa kriminalom zapravo zaboravio da zaštiti savesne i zakonite vlasnike imovine, kao i oštećene. Potpuno podržavam napor da se kriminalom stečena imovina oduzme, ali u ovom parlamentu moram da branim i one ljude koji nemaju nikakve veze sa kriminalom, kojima može biti naneta šteta u sudaru dva golijata. S jedne strane to je država, a sa druge strane to je organizovani kriminal. Upravo u cilju zaštite navedenih kategorija lica sam i podnela amandmane za koje se nadam da ćete ih pročitati. Deo amandmana koje sam podnela odnose se i da se javnom tužilaštvu negde daju znatno šira ovlašćenja, ali mislim da treba omogućiti da se ovaj zakon primenjuje na sva krivična dela, za pojedina krivična dela uvek, a za pojedina krivična dela po odluci tužioca. U tom smislu sam i predložila da mu se na taj način prošire ovlašćenja u jednom i drugom delu. Predložila sam da se njegova ovlašćenja, na primer, po pitanju njegovih nadležnosti u vezi sa sefovima smanje. U svakom slučaju i DHSS i SPO i ovom predlogu zakona prišla je krajnje konstruktivno sa iskrenom namerom da ovo zakonsko rešenje bude što bolje, jer treba imati u vidu da se ovde radi o borbi sa kriminalom. Što se tiče treće dnevnog reda, Predlog zakona o izmenama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala i drugih posebno teških krivičnih dela, naša poslanička grupa zasigurno će podržati ovaj zakon, jer se njime vrši usklađivanje i jedna dobra korektura, a u cilju sve veće preciznosti, posebno zato što nema nekih bitnijih izmena. U članu 1. i tački 4) malo mi je nejasno zašto vrednost pribavljena imovinske koristi prelazi iznos od 200 miliona dinara. Mislim da je taj imovinski prag možda mogao biti manji, ali u svakom slučaju je dobar Predlog zakona. Što se tiče Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakonika o krivičnom postupku njega ćemo isto tako podržati. Pre svega pohvale za ovaj prvi član, kojim se onemogućuje dosadašnja atraktivna diskriminacija advokata po osnovu njihovog staža. Na kraju moram da iskoristim prisustvo ministra pravde ovde i da kažem da je Skupština danas imala mogućnosti, niste bili tu, da se glasa za pooštravanje jedne kaznene politike koja se tiče pre svega silovatelja i pedofila, što je bio cilj izmene i dopune Predloga izmena i dopuna Krivičnog zakonika koje sam podnela, ali to nije učinjeno. Bojim se da onda ti isti koji danas nisu podržali, a nisu ga podržali gotovo svi, nemaju moralno pravo da raspravljaju o prvom predloženom predlogu, o takozvanom Marijinom zakonu. Naravno da ubuduće nemaju pravo ni da se pozivaju na borbu protiv silovatelja i na borbu protiv pedofila ili da se danas pozivaju da svojataju takozvani Marijin zakonik za to, jer bitno je da danas podnete predloge zakona nisu ni pročitali. Ova skupština danas imala je takođe priliku da glasa o produženju važenja lustracije, poznato kao zakon o odgovornosti za kršenje ljudskih prava. Takođe mnogi ništa nisu čitali, mnogi nisu ništa slušali pa nisu glasali ni za isti, ali oni koji su glasali kada je taj zakon donet, a podsetiću ovde prisutne da je donet 2003. godine, kada su sedeli u toj istoj Vladi dr Zorana Đinđića, ali danas kada se postavi pitanje produženja frustracije oni ćute, ne slušaju, ne vide itd. Mislim da su se malo zaneli i zaboravili. Toliko o ozbiljnosti, a čast onim malobrojnim izuzecima, koji su takve predloge zakona, što lično moje, što predloge zakona poslanika poslaničke grupe SPO i DHSS podržali, a to su pre svega poslanici SDPS i SVM. Hvala puno.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Elvira Kovač. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana predsedavajuća, predsedništvo, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, trenutno imamo zajedničku načelnu raspravu o pet predloga zakona, kao što smo čuli, što nije idealno rešenje i mi nismo podržali spajanje svih ovih tačaka, pošto je nemoguće o svemu tome pričati za ovoliko vremena. U svom izlaganju ću se najviše bazirati na takozvani Marijin zakon. Nažalost, gospodin ministar trenutno ne može da me prati, ali samo da naglasim da je danas, pored svega ovog što smo čuli u prethodnom izlaganju, Narodna skupština imala prilike, možda tehnički još i nismo imali prilike, ali jedna vaša poslanica, gospođa iz najveće vladajuće poslaničke grupe je prošle nedelje novinarima izjavila da će Narodna skupština ove nedelje raspravljati o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika. Ne znam da li se ona zbunila, ona je samo rekla da ćemo raspravljati i o ukidanju zastarevanja seksualnih delikata, a to se sada ne dešava. To je trebao da bude predlog ženske parlamentarne mreže. Odbor za prava deteta je raspravljao o tome. Nije nam jasno zašto sada taj predlog nije tu? Mnogo bi bilo logičnije da su se spojile, recimo, te dve tačke, takozvani Marijini zakon i te izmene i dopune Krivičnog zakonika zato što je zapravo ukidanje zastarevanja jedan od način kojim bi mogli da pomognemo deci, maloletnim žrtvama seksualnog nasilja. Svi ćemo se mi ovde danas najverovatnije složiti da ne postoji ni jedan teži zločin od silovanja maloletnika ili od silovanja deteta. Nažalost, kazne su trenutno još uvek relativno ili veoma blage i mnogo je povratnika. Znamo da oni koji su jednom počinili ovakvo krivično delo često se ne libe toga da to učine više puta. Zbog toga je izuzetno značajno što se konačno na dnevnom redu ovog cenjenog doma nalazi Predlog zakona o posebnim merama za sprečavanje vršenja krivičnih dela protiv polne slobode prema maloletnim licima, koji kao što smo čuli u izlaganju cenjenog ministra, najpre predviđa policijski nadzor za silovatelje i pedofile posle izdržane zatvorske kazne i kao što sam više puta spomenula u uvodu javnost i novinari ovaj zakon najčešće spominju tzv. "Marijin zakon" upravo zbog tužne priče devojčice koja je pre tri godine, zaista zverski silovana i ubijena, imala je samo osam godina. Savez vojvođanskih Mađara će svakako u danu za glasanje podržati ovaj predlog zakona kao nadam se i svi ostali poslanici i smatramo da je ovaj zakon zaista neophodan da bi se na adekvatan način kontrolisali svi počinioci ovakvih zločina, jer slažemo se da je prevencija ovakvih gnusnih zločina jedan od najboljih načina izbegavanja istih. Pitanje koje bih postavila -da li zapravo strože kazne i posebna evidencija lica osuđenih za ova krivična dela, odnosno kao što se to predlaže u ovom predlogu, javni registar pedofila i silovatelja, zaista mogu efektivno da pomognu u sprečavanju zločina? U većini stranih zemalja i evropskih zemalja je poznato ko su pedofili i silovatelji, ko su ti seksualni napasnici, i po izlasku iz zatvora ti ljudi se zaista prate, znači, prati se njihovo kretanje i ono što je logično da je njima u svetu zabranjen pristup kako školama, školskim igralištima, vrtićima, ostalim mestima gde se okupljaju deca. Posle usvajanja ovog predloga, znači, stupanjem na snagu ovog zakona će se i građanima Republike Srbije stvoriti mogućnost da budu obavešteni ukoliko se recimo, negde blizu njih u komšiluku preseli neko ko je ranije bio osuđen za ovu vrstu zločina, pošto ovaj zakon kao što smo to čuli, nalaže da po izlasku iz zatvora kad god se ta osoba preseli, dakle, promeni prebivalište ili radno mesto, odnosno čak i kada planira, recimo, putovanje u inostranstvo, mora da se javi policiji koja vodi njegov dosije. Ono što je značajno, što je konačno ovim zakonom o pedofilu zabranjen pristup upravo tim mestima koje sam sada spomenula. Znači, školama, školskim igralištima, vrtićima, dvorištima, mestima gde su deca, gde ima puno dece. Značajno je da je ovim predlogom propisano da se podaci o ovom spomenutom javnom registru ili posebne evidencije moraju čuvati trajno i da je zabranjeno brisanje podataka iz ove evidencije. Savez vojvođanskih Mađara se nada da će se usvajanjem ovog predloga zaista obezbediti puna zaštita dece i da će svi kako nadležni organi, tako i sami građani znati da u budućnosti, ukoliko je to moguće, prepoznaju potencijalnu opasnost za svoje dete, kako bi dakle, tzv. "Marijin zakon" regulisao, kontrolu silovatelja i pedofila. Posle usvajanja ovog zakona posle izdržane zatvorske kazne silovatelji i pedovili bi se javljali svakog meseca do sredine meseca u stanicu policije ili u Upravu za izvršenje krivičnih sankcija i za njih bi bili zaduženi posebni službenici, koji bi zaista vodili računa o tome gde oni žive, kuda se kreću, da li su promenili mesto boravka itd. Očekuje se da ove mere zaista odbiju silovatelje, da budu preventivne, da onemoguće da oni ponove ova dela, da nijedno dete ne bi stradalo na ovako brutalan način. U Republici Srbiji nažalost do sada nije postajala nikakva zaštita. Ispada da je bilo potpuno omogućeno kretanje pedofila i silovatelja, kako oko vrtića i igrališta, tako i na drugim mestima. Nažalost, mnoge su negativne posledice ovog ogromnog problema, i mnogi su osetili na svojoj koži kroz patnju svog maloletnog deteta i tragediju, ukoliko je bilo smrtnog ishoda. Trenutno kazne u Republici Srbiji su takve da ukoliko usled silovanja dođe do smrti žrtve, ona se prepisuje nehatu počinioca, pa je za najteži oblik silovanja predviđena kazna do 18 godina. Ukoliko je počinilac sa umišljajem ubio žrtvu, koju je prethodno silovao, onda će biti osuđen za teško ubistvo i za silovanje. Propisana kazna u ovom slučaju je od 30 do 40 godina. Ukoliko žrtva silovanja preživi maksimalna kazna za silovatelje iznosi 12 godina zatvora. Dijapazon kazne za silovanje je tri, pet do osamnaest godina, a za ubistvo od 10 do 40 godina. Značajna mera koja je predviđena u ovom zakonu je član 5. koji zabranjuje ublažavanje kazne i uslovnog otpusta počinioca ovih krivičnih dela na koji se ovaj predloženi zakon primenjuje. Bitno je da država pomoću javnog registra i kontrole ili nadzora uspe da kontroliše sve osuđenike koji izađu iz zatvora. Ovo su izuzetno teška, najteža krivična dela, jeziva i vrlo zastrašujuća i svi mi građani i sami roditelji bi sigurno u ovim slučajevima poželeli najstrožiju kaznu za počinioce ovih dela. Mnogi bi za počinioce takvih dela verovatno poželeli smrtnu kaznu, ali ona je nemoguća u Republici Srbiji, kao ni doživotni zatvor, koji bi možda bio još adekvatniji što se tiče patnje i godina koje prolaze, ali mi nemamo ni tu vrstu kazne. Ovde je spomenuta i hemijska kastracija. Verovatno mnogi od nas imaju neko lično mišljenje da bi se sa time složili, ali ono što sam pročitala je da u ovim slučajevima, nažalost, ni hemijska kastracija nije adekvatno rešenje pošto u ovakvim slučajevima često nije reč o klasičnoj formi obljube deteta, već o drugim vrstama seksualnog zlostavljanja dece, koje može da izvrši i već kastrirani počinioc. Zbog toga je najvažnije napraviti mehanizam koji bi maksimalizovao prevenciju. Najvažnija preventivna mera je uvođenje ovog javnog registra pedofila, svih onih koji su kako procesuirani, tako i osuđeni. Taj registar bi u budućnosti trebao da predstavlja pretnju svim pedofilima koji će na taj način biti obeleženi ili strigmatizovani. Sledeće pitanje koje se postavlja je da li je naš sistem dovoljno razvijen i zreo da ima mogućnost da prati te osuđenike kada izađu iz zatvora. Prema nekim statistikama, ako mogu tako da kažem, na svu sreću, ove vrste zločina nema previše u Republici Srbiji. To bi značilo da će država biti u mogućnosti da lakše kontroliše te osobe posle izdržavanja njihovih kazni. Zbog toga je pored donošenja, izglasavanja, kasnije primene ovog zakona, veoma važno da policija ima što bolji kontakt sa građanima, da obezbeđuje informacije građanima, a da i dobija iste informacije i od samih građana. Dobro je što je ovim predlogom propisano ono što smo čuli u uvodnom izlaganju gospodina ministra, da danom pravosnažnosti osude za spomenuta krivična dela, nastupaju pravne poslediceosude u formi prestanka vršenja javne funkcije, radnog odnosa, odnosno vršenja poziva ili zanimanja koje se odnosi na rad sa maloletnim licima, kao i zabrana sticanja tih istih javnih funkcija ili zasnivanja radnog odnosa, odnosno obavljanja poziva ili zanimanja koje se odnosi na rad sa maloletnicima. Predlaže se da ove pravne posledice traju 20 godina nakon izdržane kazne zatvora, što je duplo ili dvostruko više nego što je do sada bilo propisano Krivičnim zakonikom. Kao što smo čuli, Republika Srbija je potvrdila i Konvenciju Saveta Evrope o zaštiti dece od seksualnog iskorišćavanja i seksualnog zlostavljanja, tzv. Lancarot konvenciju među prvima. Ovim se naša zemlja obavezala da radi sprečavanja i gonjenja krivičnih dela ustanovljenih u skladu sa ovim tzv. Lancarot konvencijom preduzme sve neophodne zakonodavne ili ostale mere za prikupljanje podataka koji se odnose na sam identitet ili genetski profil DNK ovih osuđenih lica, za krivična dela ustanovljena u skladu sa konvencijom. Vođenje podataka o DNK profilu osuđenih lica predstavlja jednu veliku novinu u našem krivično-pravnom zakonodavstvu, koju svakako SVM podržava. Kao što sam rekla, mi ćemo podržati ovaj zakon koji će, nadamo se, zaista doprineti bezbednosti i sigurnosti dece. Pošto mi vreme još malo dozvoljava, dozvolite mi, kao što sam u samom uvodu svog obraćanja naglasila, smatramo i zalagaćemo se da je značajno da pored donošenja ovog zakona što pre na dnevnom redu Narodne skupštine imamo i inicirane predložene izmene i dopune Krivičnog zakonika, koje se upravo odnose na ukidanje zastarevanja seksualnih delikata nad decom, jer prema trenutno važećem zakonu u Republici Srbiji, seksualno nasilje učinjeno prema detetu trenutno, sada, još uvek zastareva šest godina nakon poslednjeg incidenta seksualnog zlostavljanja. Prema nekim istraživanjima nevladinih organizacija, koje se bave ovim pitanjem, dobili smo razne podatke. Jedan od njih je da uzrast prvog incidenta seksualnog nasilja je u proseku oko osam godina i nekoliko meseci deteta, a trajanje seksualnog zlostavljanja najčešće je višegodišnje, u proseku čak i iznad pet godina. Ukoliko zaista efikasno želimo da pomognemo i zaštitimo maloletna lica, kao i da uspostavimo kakav-takav funkcionalan mehanizam prevencije zaštite žrtava, potrebno je, neophodno je da se u Krivični zakonik unesu odgovarajuće izmene. Spomenuta tzv. Lancarot konvencija, Konvencija Saveta Evrope o zaštiti dece od seksualnog iskorišćavanja i zlostavljanja, kao i Konvencija o pravima deteta, obavezuje države potpisnice da svoja zakonodavstva prilagode, između ostalog, u pravcu da obezbede da zastarevanje krivičnog gonjenja ne nastupi tokom dovoljno dugog perioda nakon punoletstva žrtve. Po nekim procenama, žrtvama je u proseku potrebno više od devet godina da prijave zlostavljanje koje je trajalo više godina. Samim tim, jasno je da su postojeći rokovi zastarevanja veoma kratki i neefikasni su za gonjenje počinilaca krivičnih dela protiv polne slobode učinjene prema maloletnim licima, što znači da trenutno još uvek postojeće zastarevanje ovih seksualnih delikata nad decom u Krivičnom zakoniku dovodi često, u mnogim slučajevima i do onemogućavanja prijavljivanja i procesuiranja izvršioca navedenih krivičnih dela, a posledice seksualnog nasilja nad maloletnim licima su ozbiljne i uglavnom se reflektuju kroz ceo život, pa bi ukidanje zastarevanja bio jedan od najefikasnijih vidova sprečavanja navedenih krivičnih dela. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Petar Petrović.
Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo iz Ministarstva, koleginice i kolege poslanici, odmah na početku želim da kažem da će poslanička grupa JS podržati sve zakone iz oblasti pravosuđa o kojima danas razgovaramo, a pre neko što se sa par rečenica osvrnem na predložene tekstove zakona, nisam koristio priliku da kao predsednik Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu govorim da ne bih dva puta oduzimao vreme. Želim samo u jednoj rečenici da vam kažem da su danas na sastanku Odbora jednoglasno prihvaćenim svi predlozi zakona u načelu. Sastanku su prisustvovali i poslanici pozicije i opozicije, što znači da su svi dali zeleno svetlo da ovi zakoni u načelu budu prihvaćeni. Takođe, u ime poslaničke grupe JS mislim da su ovi zakoni dobri i da ih treba prihvatiti, sa određenim korisnim i kvalitetnim izmenama, do kojih će doći prilikom razmatranja amandmana. Kada govorimo o prvom zakonu, koji po svemu sudeći najviše izaziva pažnju, a to je Predlog zakona o posebnim merama za sprečavanje vršenja krivičnih dela protiv polne slobode prema maloletnim licima, želim da vas podsetim da smo mi u ovoj Skupštini pre nepune tri godine usvojili Konvenciju Saveta Evrope o zaštiti dece od seksualnog iskorišćavanja i zlostavljanja, gde je bila i obaveza ove države da u vezi sa tom konvencijom stavi pred narodne poslanike predlog ovakvog zakona koji upravo danas imamo pred sobom. Ono što želim posebno da pohvalim jeste da je ovo Ministarstvo pravde i državne uprave, ove Vlade Republike Srbije, prihvatilo raniji tekst predloga koji je ranije Ministarstvo pravde već bilo pripremilo, ali iz dobro poznatih razloga nije došlo u skupštinsku proceduru na razmatranje. To je samo dokaz da jedan kontinuitet u usvajanju zakona, onih dobrih zakona, mora da postoji i postojaće uvek bez obzira od koga dolazi i ko ga je pripremio i pustio u proceduru. Na ovaj način je ovo ministarstvo pokazalo da je cenilo rad ranijih ministarstava u onom delu koji se odnosio upravo na ovaj zakon, a i na neke druge zakone. Ono što posebno želim da istaknem, ovde se govori o zaštiti, a i sam zakon kaže da se govori o zaštiti maloletnih lica. Međutim, u ime poslaničke grupe JS bih apelovao na Ministarstvo da ubuduće pripremi neki drugi tekst zakona ili da inovira već postojeće zakone, da bismo zaštitili i punoletne osobe koje dozvoljavaju iste ili slične zloupotrebe polne slobode od strane onih koji na taj način žele da zadovolje neke svoje nastranosti. Posebno je danas bilo govora i o tome da određenim licima koja budu osuđena za zloupotrebu polne slobode nad maloletnim licima se u određenom vremenskom periodu zabranjuje da se pojavljuje u predvrtićima ili vrtićima, u školama ili u školskim dvorištima i na drugim mestima gde se okupljaju maloletna lica i da ne mogu da se zapošljavaju u tim ustanovama ili u tim organizacijama. To je posebno dobro iz razloga što mi danas u Srbiji, nažalost, imamo dosta povratnika, a to možemo da pratimo i kroz štampu i razne druge medije, da mnogi koji su izdržali određenu vremensku kaznu u određenim zatvorima za ove vrste učinjenih dela, da se posle određenog vremena ponovo javljaju sa činjenjem istih ili sličnih dela. Da bismo to sprečili, upravo ova intencija koja se predviđa predlogom ovog zakona morala bi bar koliko-toliko da spreči te učinioce da ne pomisle da mogu ponovo da izvrše to krivično delo. Ne bih mnogo vremena oduzimao i ponavljao ono što je već ranije rečeno. Samo bih želeo još jednom da kažem da je dobro da ovaj zakon usvojimo, jer pored toga što je to naša obaveza, to je dobro i da bi zaštitili našu decu, našu omladinu od onih koji imaju sklonosti ka činjenju ovakvih krivičnih dela. Ovaj drugi zakon, koji je danas takođe pred nama na razmatranju, jeste Predlog zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela, dobijamo kao potpuno nov zakon. U stvari, čuo sam da je trebalo da smo išli sa izmenama i dopunama postojećeg zakona, da više od 50% ovih članova bi trebalo da menjamo itd, pa se zato išlo sa predlogom potpuno novog zakona, što mislim da je potpuno opravdano, a i na zakonom zasnovan način, to je jedini zakonski način da dođemo do novog zakona. Da sad ne bih pričao o svemu onome što donosi ovaj zakon, o čemu je gospodin ministar vrlo opsežno i opširno nas obavestio, posebno pozdravljam odredbu zakona koja ide za tim da se kod trajnog oduzimanja imovine stečene krivičnim delom, išlo za tim da se prvo mora pravosnažno okončati krivični postupak i dokazati da je neko došao do određene imovinske koristi, da je stekao neku imovinu činjenjem određenog krivičnog dela. Nažalost, u proteklom ranijem periodu smo imali slučajeva da je pojedincima oduzimana imovina iako nije dokazano da su učinili krivično delo, odnosno da je ta imovina proistekla iz činjenja tog krivičnog dela, pa smo dolazili u situaciju da je posle toga morala da bude vraćena ta imovina itd. Imali smo i takve situacije da je prema određenim poznatim ličnostima, neću ovde da pominjem nijedno ime da ne bih nekoga zaboravio, da se oduzimala imovina i za neko delo koje je učinjeno za 10 i više godina po sticanju neke imovine. Da li je moguće da se imovina oduzme nekom ko je imovinu stekao 90-ih godina na legalan način, zato što je kasnije utvrđeno da je 2000. i neke godine učinio neko krivično delo i da se to povezuje, da je ta imovina iz tih 10 ili 15 godina ranije stečena, povezuje za to krivično delo? Mislim da takvo pojednostavljenje i povezivanje imovine u ranije stečenom periodu sa krivičnim delom koje još nije dokazano da je učinjeno je bio pravni apsurd. Dobro je da se u mnogim slučajevima došlo do prave odluke i da na kraju ta imovina tim licima nije oduzeta. Ovaj zakon je dobar jer precizira kada, pod kojim uslovima se privremeno oduzima imovina, kada i pod kojim uslovima se potpuno, trajno oduzima imovina, ko raspolaže tom imovinom, na koji način, kada ona postaje državna svojina bez obzira da li je to imovina fizičkog lica, da li je to pravno lice, neki pravni subjekt itd. Iz svih tih razloga, još jednom kažem, mi iz JS dajemo apsolutnu podršku i ovom zakonu i kada bude glasanje o njemu i u načelu i u pojedinostima, i ukoliko bude dobrih amandmana, prihvatićemo ih. O ostala dva zakona bih samo dve rečenice. Naročito je dobro da se u Zakonu o izmenama i dopunama Zakona o krivičnom postupku daje pravo da branioca može da zameni i advokatski pripravnik, što do sada to nije bio slučaj. Mislim da se na taj način mladim advokatima omogućava i pruža šansa da se dokažu i pokažu da mogu na potpuno kvalitetan način da brane učinioce određenih krivičnih dela gde je zaprećena kazna do pet godina zatvora. Na kraju, još jednom da ponovim, mi iz JS smatramo da su svi ovi zakoni dobri, da ih treba podržati. U Danu za glasanje pozivam sve koleginice i kolege, bez obzira da li su u poziciji ili opoziciji, da se ugledaju na Odbor za pravosuđe i državnu upravu i lokalnu samoupravu i da svi glasaju za predložene zakone. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Mirna Kosanović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovani predstavnici ministarstva, koleginice i kolege poslanici, pred nama je danas nekoliko predloga zakona koji su važni radi kompletiranja zaštite naših građana u krivično-pravnoj oblasti, pa ćemo o svakom od tih zakona reći nekoliko rečenica, s tim što bih napravila drugi raspored, odnosno zakon koji se odnosi na mere za sprečavanje vršenja krivičnih dela protiv maloletnika bih ostavila za kraj, budući da SDPS. Predlažem određene preporuke, odnosno preporuke koje bi bile preventivne, da se ne bi bavili samim zakonom tako, nego vas pozivamo da saslušate i preventivne mere koje bi mi danas predložili. Što se tiče Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakonika o krivičnom postupku, taj zakon ima nekoliko novina, odnosno nekolio izmena koje se odnose na mogućnost zastupanja okrivljenog od strane branioca bez obaveze da branilac poseduje poseban staž kao advokat za krivična dela za koje je izrečena zaprećena kazna zatvora od 10 godina i teža kazna. Pošto je pravo na izbor branioca ustavno pravo okrivljenog i predloženom izmenom se zapravo ovo pravo ne ograničava, kako je to ranije činjeno, takođe se izmena odnosi i na uvođenje posebnih dokaznih radnji za krivična dela koja su uvrštena u krivični zakonik iz decembra 2012. godine a koja se vrše protiv privrede, zloupotrebe u vezi sa javnim nabavkama, ugrožavanje lica pod međunarodnom zaštitom i slična dela. Zatim, na uvođenje mogućnosti za određivanje pritvora nakon izricanja prvostepene presude, ukoliko za to postoje razlozi iz člana 211. stav 1. tač. 1. i 3. Zakonika, pa se na taj način popunjava pravna praznina nastala u Zakoniku o krivičnom postupku iz 2011. godine. To znači da će sudsko veće posle izricanja presude zapravo preispitati da li postoje razlozi za pritvor, pa ukoliko postoje, pritvor će biti produžen do upućivanja osuđenog lica u Zavod za izvršenje krivičnih sankcija. U vezi Predloga zakona o izmenama Zakona o organizaciji nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, korupcije i drugih teških krivičnih dela, postojećim Zakonom su utvrđeni nadležni specijalizovani državni organi za otkrivanje, gonjenje i suđenje u postupcima krivičnih dela organizovanog kriminala, visoke korupcije i drugih teških dela. Kako je izmenama i dopunama Krivičnog zakonika izmenjen i preciziran veći broj krivičnih dela, onda je potrebno izvršiti izmene i ovog zakona, da bi se nadležnost specijalizovanih državnih organa, koji postupaju po tom zakonu, proširila i na nova dela koja su opisana, da bi ovi organi postupali i u novim slučajevima. Misli se na krivična dela zloupotrebe položaja odgovornog lica, zloupotrebe u vezi sa javnom nabavkom, teroristička dela i sl. Isto tako je bilo potrebno da odredbe postojećih zakona koje se odnose na službenu tajnu usaglase se sa Zakonom o tajnosti podataka, pa je to učinjeno i ovim predlogom. Službena tajna je definisana kao tajni podaci određeni u skladu sa zakonom koji uređuje tajnost podataka, dok se oblast čuvanja službene tajne određuje kao čuvanje tajnih podataka. Predlog zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnih dela, odredbama ovog zakona je propisano da će državni organi u sprovođenju zakona, smatramo da je to važno, voditi računa o časti i dostojanstvu vlasnika, kao i da će voditi računa o tome da su podaci koji su prikupljeni, tajni podaci koji se ne mogu davati niti odavati u skladu sa Zakonom o tajnosti podataka. Ovim zakonom se, s obzirom da su izvršene izmene Krivičnog zakonika kao i ažuriranje krivičnih dela, uređuju uslovi i postupak, kao i organi koji su nadležni za otkrivanje, oduzimanje i upravljanje imovinom fizičkih i pravnih lica, a koja su proistekla iz krivičnog dela. Zapravo se tu radi o imovini vlasnika koja je u očiglednoj nesrazmeri sa njegovim zakonitim prihodima. Oduzimanje imovine može biti privremeno, može biti trajno, a krug lica protiv kojih se vodi postupak obuhvata osumnjičenog, okrivljenog, saradnika, ostavioca, naslednike ili treće lice na koje je preneta imovina. Postupak je pokrenut finansijskom istragom, koju pokreće i rukovodi javni tužilac, a tokom koje se prikupljeni dokazi o imovini zakonitim prihodima i troškovima života okrivljenog saradnika i ostavioca. Privremeno oduzimanje imovine postoji kada postoji opasnost, da bi kasnije oduzimanje bilo otežano ili onemogućeno, dok trajno postoji po dostavljanju pravosnažne presude, kojom je utvrđeno krivično delo. Ovo je vrlo značajna izmena pošto se na ovaj način zapravo izbegava paralelno vođenje postupka za oduzimanje imovine i krivičnog postupka. Oduzetom imovinom upravlja Direkcija, s tim da ukoliko je u pitanju imovina od neke istorijske ili kulturne vrednosti, ona će se predati na čuvanje odgovarajućim ustanovama. Vrlo je važno da se imovina može prodati i da će se sredstva nakon toga uneti u republički budžet. Ono što je posebno važno je to što se radi usklađivanje postojećih zakona i da se vodi računa prilikom donošenja ovih predloga o međunarodnim dokumentima iz ove oblasti koje je potvrdila Republika Srbija, kao što je, recimo, Konvencija Ujedinjenih nacija protiv nezakonite trgovine narkoticima i psihotropnim supstancama, Konvencija Saveta Evrope o pranju, otkrivanju, konfiskaciji prihoda stečenih kriminalom i druge konvencije. Pri tome su korišćena iskustva drugih zemalja, kao i iskustva, odnosno presude koje su relevantne, Evropskog suda za ljudska prava. Socijaldemokratska partija Srbije smatra da će se donošenjem ovakvog zakona zapravo priliti u budžet Republike Srbije znatna sredstva, kao što se to pokazalo u dosadašnjoj primeni ovog zakona, koji je dao dobre rezultate, pa će to uticati na bolji standard građana Srbije. Što se tiče Predloga zakona o posebnim merama za sprečavanje vršenja krivičnih dela protiv polne slobode prema maloletnim licima, smatramo da se ovim predlogom propisuju posebne mere koje se sprovode prema učiniocima krivičnih dela protiv polne slobode, a koje su izvršene prema maloletnim licima, da se uređuje uvođenje posebne evidencije za lica koja su osuđena za takva krivična dela. Članom 37. Konvencije Saveta Evrope o zaštiti dece od seksualnog iskorišćavanja i zlostavljanja, koju je potvrdila Narodna skupština u maju 2010. godine, države članice su obavezne da radi sprečavanja, gonjenja učinioca krivičnih dela, ustanovljenih u skladu sa ovom konvencijom, preduzmu sve neophodne zakonodavne i druge mere za prikupljanje podataka koje se odnose na identitet i genetski profil lica koja su osuđena za krivična dela ustanovljena ovom konvencijom, a isto tako postoje preporuke EU u borbi protiv seksualnog iskorišćavanja, kao i praksa Evropskog suda za ljudska prava u Strazburu. Svrha zakona jeste da se onemogući učinioci dela protiv maloletnika da ubuduće vrše ova dela, da se utvrđuje krug lica na koja se ona primenjuje, a tiče se učinioca krivičnih dela protiv polne slobode prema maloletnicima. Važne odredbe su i da su zakonom propisane zabrane ublažavanje kazni, uslovnog otpusta učinioca krivičnih dela, kao i to da je danom pravosnažnosti osude za ova dela obavezno nastupanje pravnih posledica osude, a to je prestanak vršenja javne funkcije, prestanak radnog odnosa, vršenje poziva ili zanimanja koje se odnosi na rad sa maloletnicima, zabrana zasnivanja radnog odnosa za ta lica i obavljanje poziva koje se odnosi na rad sa maloletnicima. Ove pravne posledice traju 20 godina nakon izdržane kazne zatvora. Nakon izdržane kazne zatvora, primenjivaće se posebne mere, a to su obavezno javljanje nadležnom organu policije i uprave za izvršenje krivičnih sankcija, zabrana posećivanja mesta na kojima se okupljaju maloletnici, obavezno posećivanje profesionalnih savetovališta, obavezno obaveštavanje o promeni prebivališta i boravišta, kao i radnog mesta, kao i obavezno obaveštavanje o putovanju u inostranstvo radi međunarodne saradnje u suzbijanju krivičnog dela seksualnog iskorišćavanja dece i dečje pornografije. Zakon predviđa posebnu evidenciju učinioca, gde se osim opštih podataka unose i podaci o DNK profilu, što je novina u našem zakonodavstvu. Ovi podaci se čuvaju trajno i nije dozvoljeno brisanje podataka. Državni organi, poslodavci i ostala lica koja rade sa maloletnicima su dužna da zatraže podatke da li lice koje zasniva radni odnos da li je ono upisano u posebnu evidenciju, kako bi se na taj način onemogućila primena i sprečila zasnivanje radnog odnosa i kontakt tih lica sa maloletnicima. Iz odredaba Konvencije Saveta Evrope o zaštiti dece od seksualnog iskorišćavanja može se videti i primetiti da su seksualno iskorišćavanje i seksualno zlostavljanje dece do te mere učestali da su dosegli zabrinjavajuće razmere, kako na nacionalnom, tako i na međunarodnom nivou, a posebno kada se radi o tome da deca i počinioci sve češće koriste informacione i komunikacione tehnologije, kao i da je za sprečavanje seksualnog iskorišćavanja i borbi protiv njih potrebna i neophodna međunarodna saradnja. Smatrajući da su blagostanje i najbolji interes dece osnovne vrednosti koje dele sve države, oni moraju biti promovisani bez ikakve diskriminacije. Socijaldemokratska partija Srbije smatra da bez obzira na data zakonska rešenja, koja su dobra i koja ćemo mi podržati u danu za glasanje, naročito pažnju treba posvetiti u svakodnevnom životu na preventivne mere kako do ovoga ne bi došlo, odnosno da se maloletna lica ne nađu u položaju da moraju da dokazuju da je počinjeno krivično delo. Ono što smatramo da je neophodno kao preventiva, a to je da se spreče svi oblici seksualnog iskorišćavanja i zlostavljanja, da se zaštite deca, da se više radi na obuci i podizanju nivoa svesti lica koja su u kontaktu sa decom, da se podstakne svest o zaštiti dece, o pravima dece među licima koja su u redovnom kontaktu, svakodnevnom, sa tom decom, a radi se o oblasti obrazovanja, zdravstva, socijalne zaštite, pravosuđa i policijskog delovanja, kao i u drugim područjima, kao što je sport, kultura i druge aktivnosti. Smatramo da je neophodno da se zakonodavnim i drugim merama obezbedi da lica o kojima je reč imaju odgovarajuće znanje o seksualnom iskorišćavanju i zlostavljanju, kao i da mogu da identifikuju iskorišćavanja. Takođe, obezbediti da se uslovi za bavljenje profesija koje podrazumevaju redovni kontakt sa decom, da kandidati koji rade sa decom ili stupaju u redovne odnose nikada ne budu u situaciji da budu osuđeni za takva dela protiv polne slobode. Takođe, značajno je podstaći medije da pruže odgovarajuće informacije u vezi sa svim aspektima iskorišćavanja i zlostavljanja dece. Bilo bi dobro podsticati projekte i programe koji se bave ovim problemima. Socijaldemokratska partija Srbije smatram da će se usvajanjem predloženih zakonskih rešenja dati doprinos uspostavljanju zaštite od nasilja, kao uslovu za dostizanje demokratije, ispunjenja ljudskih prava i usklađivanju sa evropskim vrednostima, te ćemo, u tom smislu, dati podršku usvajanju predloženih zakona.
Reč ima narodni poslanik Milorad Stošić.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi ministre, uvaženi predstavnici ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, set zakona o kojima danas raspravljamo, a kojima se regulišu pitanja iz domena krivičnih dela, svakako predstavljaju dobru osnovu za sprečavanje nastanka krivičnih dela i na taj način omogućuje se normalno funkcionisanje društva i države. Zbog toga će poslanička grupa PUPS u danu za glasanje podržati ove predloge zakona. Predlog zakona o posebnim merama za sprečavanje vršenja krivičnih dela protiv polne slobode prema maloletnim licima. Čuli smo na početku izlaganje gospodina ministra da je u prethodnom periodu povećan broj krivičnih dela protiv polne slobodne koja su izvršena prema maloletnim licima. Upravo zbog toga je neophodno da se maloletna lica dodatno zaštite donošenjem jednog ovakvog zakona, kojim će se pored postojećih regulativa, krivičnih sankcija, uvođenje posebnih mera, koje propisuje ovaj zakon, smanjiti krivična dela, a učinioci ovih dela vratiti da vrše ta dela, odnosno da ne prođu bez odgovarajuće kazne u narednom periodu. Ovim zakonom sankcionišu se svi postupci i radnje koje se odnose na zloupotrebu maloletnih lica. U delu polnih sloboda i uz primenu drugih zakona koji regulišu krivična dela, a pre svega Zakonika o izvršenju krivičnih sankcija, Zakon o krivičnom postupku, imaćemo sigurniju zaštitu maloletnih lica. U obavezi smo donošenja jednog ovakvog zakona koji propisuje posebne mere prema učiniocima ovih krivičnih dela, a upravo iz razloga što smo potpisnici određenih međunarodnih dokumenata iz ove tematike, a pre svega Konvencija Saveta Evrope o zaštiti dece od seksualnog iskorišćavanja i seksualnog zlostavljanja. Propisana zabrana ublažavanja mera, kazne i uslova otpusta, učinioca krivičnih dela, a na koje se ovaj zakon primenjuje, kao i pravne posledice osude, jesu posledice osude trajne, a to su prestanak vršenja javne funkcije, prestanak radnog odnosa, prestanak rada sa maloletnim licima i niz drugih javnih osuda. To svakako dodatno upućuje na odvraćanje od krivičnih dela protiv polne slobode prema maloletnim licima. Ovim zakonom predviđaju se i mere koje se sprovode i nakon izdržavanja kazne, što dodatno sprečava nastajanje ovakvih krivičnih dela. Pre svega, policijski nadzor nad počiniocima ovih dela, odnosno kao jedno od osuda, počinioci su dužni da se javljaju u narednom periodu, i to je jedan vid prevencije koji utiče na sprečavanje vršenja ovakvih dela. Uvođenjem posebne evidencije koju vodi Uprava za izvršenje krivičnih sankcija postiže se centralizacija baze podataka za ovakve počinioce, čime se omogućava efikasnije praćenje sprovođenja ovog zakona i olakšava se pristup potrebnim podacima u organima koji su nadležni za suzbijanje krivičnih dela protiv polne slobode, kako u zemlji, tako i u inostranstvu. Pored toga, propisano je da se podaci u posebnoj evidenciji čuvaju trajno, kao i da nije dozvoljeno brisanje podataka iz posebne evidencije, što znači da počinioci ovakvih krivičnih dela su non stop obeleženi i taj postupak, na neki način, odvraća ih od daljeg pravljenja ovakvih krivičnih dela. Novine koje su propisane članom 15, u odnosu na važeće propise koji uređuju vođenje kaznene evidencije, kao i rešenje da su državni i drugi organi, kao i pravna lica, preduzetnici koji rade sa maloletnim licima, dužni da zatraže podatak - da li je lice koje treba da zasnuje radni odnos kod njih upisan u posebnu evidenciju, omogućava se dosledna primena pravne osude ovog zakona. Mi smo u dosadašnjem vremenu za konkurisanje na neku javnu funkciju imali dva osnovna dokumenta koja su bila potrebna, sudski i policijski. Sada je potrebna, za nekoga ko želi da radi u ovakvim institucijama ili ustanovama, i potvrda ove institucije. Predviđanje visokih kazni za pravna i fizička lica za prekršaje iz ovog zakona, svakako će pozitivno uticati na doslednost sprovođenja odredbi ovog zakona. Rokovi koji su dati, u vremenu od 90 dana za donošenje podzakonskih akata, kojim bi se u potpunosti omogućilo sprovođenje ovog zakona, je svakako razumno vreme i treba ga i smanjiti, i tako da ovaj zakon stupi na snagu što pre, sve u cilju zaštite maloletnih lica. Nešto bih rekao o Predlogu zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnih dela. Čuli smo da je Zakon o oduzimanju imovine proistekao iz krivičnog dela, koji je donet 2008. godine, i 2009. godine stupio na snagu, dao veoma dobre rezultate u suzbijanju krivičnih dela organizovanog kriminala i visoke korupcije. U obrazloženju za donošenje novog zakona, između ostalog, stoji – u dosadašnjoj četvorogodišnjoj primeni ovog zakona pojavili su se određeni problemi koji su zahtevali više izmena i dopuna ovog zakona i sa tom logikom se nije išlo u dopunama izmena, već kompletno izradu novog zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela. Donošenjem novog Zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela, neophodno je, zbog usklađivanja sa novodonešenim zakonima, koji su u prethodnom periodu, odnosno u zadnje dve godine doneti, tiče se Krivičnog zakonika i Zakona o oduzimanju imovine i Zakona o krivičnom postupku. Usklađivanje sa tim zakonima je obaveza i ovog zakona. Ovim zakonom su precizirane dodatne određene nadležnosti jedinice za finansijsku istragu i Direkcije za upravljanje oduzetom imovinom, a u cilju efikasnog postupanja ovih organa, kako u fazi otkrivanja imovine proistekle iz krivičnog dela, tako i upravljanja privremeno oduzetom imovinom. Neophodnost usklađivanja ovog zakona sa odredbama međunarodnih dokumenata i konvencija koje je potvrdila Republika Srbija, takođe nas obavezuju na donošenje ovog zakona. Posebno što je ovim zakonom istaknuto, pored imovine vlasnika koji je u očiglednoj nesrazmeri sa njegovim zakonitim prihodima, ovim zakonom se regulišu i finansijska istraga i prikupljaju se dokazi okrivljenog saradnika i ostavioca, kao i dokazi o imovini koju je nasledio pravni sledbenik, odnosno dokazi o imovini, naknadi za koju je imovina preneta na treće lice. Imovine upravo ovih lica su velike i ovim zakonom niko se ne oslobađa, po bilo kojoj osnovi da je stekao imovinu nelegalno. Osnivanjem direkcija, kao organa u sastavu Ministarstva pravde i državne uprave, omogućuje se upravljanje oduzetom imovinom proisteklom iz krivičnog dela, kao i vođenje evidencije oduzete imovine, te njene procene. Direkcija je dužna da oduzetom imovinom upravlja sa pažnjom. U cilju efikasnijeg upravljanja oduzetom imovinom, dato je ovlašćenje ministru nadležnom za pravosuđe, da podzakonskim aktom bliže uredi postupke direkcije. Za oduzetu imovinu direkcija je obavezna da sačini zapisnik i vodi posebnu evidenciju, a novčana sredstva dobijena upravljanjem i prodajom pokretne imovine, čuvaju se na posebnom računu direkcije i mogu se koristiti za povraćaj imovine i naknadnu štetu i troškove. Imovina i novčana sredstva, dobijeni prodajom privremeno ili stalno oduzete imovine, postaje svojina Republike Srbije, odnosno, novčana sredstva koja proisteknu iz prodaje te imovine uplaćuju se u budžet Republike Srbije i samim tim doprinosi povećanju budžeta Republike Srbije. Novina je takođe ovlašćenje koje dobija javni tužilac, koji može podneti zahtev za privremeno oduzimanje imovine, kada postoji opasnost da bi kasnije oduzimanje te imovine bilo otežano ili onemogućeno, kao i donošenje naredbe o zabrani raspolaganjea imovinom i pre nego što se odluči o njegovom zahtevu. Mi u PUPS imamo, na odredbe ovog zakona, predložen jedan amandman na član 24. koji će se kasnije detaljnije obrazložiti. Predlog zakona o izmenama Zakona o organizaciji nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, korupcije i drugih posebno teških krivičnih dela. Donošenje ovih izmena ovog zakona je neophodno zbog usklađivanja sa dva zakona koja su nedavno doneta i to sa Zakonom o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika, koji smo doneli 2012. godine, i usklađivanje sa Zakonom o tajnosti podataka. Ovim zakonom izvršene su izmene, pre svega u člau 16. stav 5. i članu 17. Zakona o organizaciji nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, korupcije i drugih posebno teških krivičnih dela, u cilju usaglašavanja navedenih odredaba sa Zakonom o tajnosti podataka. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o krivičnom postupku. Izmenama i dopunama ovog zakona, ne postoje suštinske izmene ovog zakona, već se izmenom u članu 73. dozvoljava advokatu pripravniku da zameni branioca u postupku za krivična dela za koja je propisana kazna zatvora do pet godina. Veliki broj diskutanata je upravo odobrio ovu izmenu, jer se na taj način omogućuje mladim advokatima i mladim ljudima da budu u nekom ravnopravnom položaju sa advokatima koji imaju više radnog staža i samim tim omogućuje se mlađim ljudima da dođu do izražaja. Takođe, i na ovaj zakon, poslanička grupa PUPS uložila je jedan amandman koji će biti naknadno obrazložen. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Bugarske o uzajamnoj zaštiti i razmeni tajnih podataka. Ovim zakonom o potvrđivanju Sporazuma sa Republikom Bugarskom doprinosimo bilateralnoj saradnji između naše zemlje i Bugarske, čime se stvaraju uslovi za intenzivniju saradnju dve države koje pripadaju regionu jugoistočne Evrope. Za nas je svakako značajno i to što je Bugarska članica EU i članica NATO, a mi kao centralna zemlja zapadnog Balkana. Takođe, potvrđivanjem ovog sporazuma otvaraju se mogućnosti za regionalnu saradnju u oblastimazajedničke obuke i angažovanja elemenata sistema bezbednosti, krizama i upravljanju granicama, suprotstavljanju terorizmu, organizovanom kriminalu i korupciji, ilegalnoj migraciji i trgovini ljudima. Poslanička grupa PUPS, nakon ove rasprave i rasprave u pojedinostima i eventualnim poboljšanjem ovih zakona kroz amandmane, u danu za glasanje podržaće set ovih zakona i glasaće za usvajanje ovih zakona. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Andrić.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, predstavnici ministarstva, koleginice i kolege narodni poslanici, mi iz Lige socijaldemokrata Vojvodine uvek smo bili za to da se izvršioci krivičnih dela izvedu pred lice pravde i da se po zakonu kazne, i kada se radilo o onima koji su kao huligani bili implementirani u navijačke grupe, i kada su paljene inostrane ambasade, pa samim tim smo za to i kada se radi o izvršiocima krivičnih dela prema maloletnim licima, naročito kada se radi o grupi ovako teških krivičnih dela. Naime, ne bih kao neki od mojih kolega prethodnika čitao odredbe ovih zakona koji su predloženi, potrudio bih se samo da, u skladu sa pojedinim amandmanima koje smo mi kao poslanička grupa predložili i o kojima će svakako biti reči naknadno, ukažem na par činjenica. Pre svega mislim da nema dileme oko toga da ovaj i ovakav zakon treba usvojiti, da li u tekstu koji je predložen ili sa izvesnim izmenama, to ćemo da vidimo. Ono što mi smatramo, što smo amandmanom i predložili, jeste da je u članu 5. ovog zakona, koji se odnosi na pravne posledice osude, predviđeno, kao i u članu 3, da se radi i okrivičnom delu rodoskrvljenja, da bi mogla da se primeni i mera zabrane vršenja roditeljskog prava. Bez obzira što se radi o jednoj grupi krivičnih dela, smatramo da je bilo neophodno da se i ovo krivično delo nađe kao krivično delo na koje bi se ovaj zakon primenio. Svakako smo usvojili Lanzarot konvenciju i implementirali smo odredbe te konvencije i u ovaj zakon, što je svakako dobro. Međutim, takođe smatramo da je neophodno i samu kaznenu politiku u odnosu na ova krivična dela pooštriti, s obzirom na to da sada imamo situaciju da za pojedina krivična dela može da se izrekne i novčana kazna, odnosno uslovna osuda. Mislimo da je to put kojim u budućnosti treba ići i nadamo se da ćete to imati u vidu u budućnosti kada budete ozbiljnije prišli ovoj temi koja je zaista veoma ozbiljna, s obzirom na to da je porast ovih krivičnih dela, kao što su pojedine moje kolege i rekle u svom izlaganju, i to je evidentna činjenica, povrat kod ovih krivičnih dela je gotovo sto posto. Tako da, smatram da bi kaznenu politiku pre svega trebalo pooštriti, a mi ćemo ovaj zakon u svakom slučaju podržati. U odnosu na druge zakone koji su u ovoj objedinjenoj raspravi, osvrnuo bih se na izmene Zakonika o krivičnom postupku. Vi ste, gospodine ministre, pomenuli da se sprema ozbiljnija izmena Zakonika o krivičnom postupku, i da su iz tog razloga ovo neke, da ih tako nazovem, kozmetičke izmene. Pre svega bih pohvalio izmenu ovog člana 73, pošto znam da je pokrenuta inicijativa za ocenu ustavnosti ovog člana. Ne znam da li je Ustavni sud doneo odluku u ovom slučaju. Ukoliko nije, vi ste preduhitrili Ustavni sud, što je u svakom slučaju pozitivno, imajući u vidu da ste se kod smene predsednice Vrhovnog kasacionog suda pozivali na odluku Ustavnog suda, koja se na to nije odnosila, ali nećemo sada o tome. Dakle, svakako je to bilo ograničavanje, kako prava na rad zagarantovanog Ustavom, u odnosu na jedan broj mojih kolega advokata, tako i u odnosu na slobodan izbor branioca od strane onoga ko je u krivičnom postupku osumnjičen, tako da je to u svakom slučaju za pohvalu. U odnosu na odredbu o pritvoru, odnosno na odredbu člana 425a, kako ste ga nazvali, koji se odnosi na određivanje, odnosno produženje pritvora nakon izricanja prvostepene odluke, morao bih da kažem da smatram da je to jedna odredba koja jeste predstavljala pravnu prazninu, ali je svakako u odredbama o pritvoru to bilo na kakav-takav način rešeno, tako da mislim da ste to mogli da ostvarite i za tu izmenu koju planirate u budućnosti, za koju ćemo videti kakva će da bude. U odnosu na ova druga dva zakona, na Predlog zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela i Predlog zakona o izmenama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, korupcije i drugih posebno teških krivičnih dela, ono što bih mogao da primetim jeste da ste tu, naravno, usklađivanjem propisa ubacili i krivično delo zloupotrebe službenog položaja. Ali, postoji jedan poseban odnos i EU prema ovom krivičnom delu, s obzirom na to da je u Izveštaju o proširenju za Srbiju Evropskog parlamenta 29. marta 2012. godine doneta jedna preporuka da se ova vrsta krivičnih dela u budućnosti ne optužuje, odnosno da se odustane od optuženja upravo iz razloga što je dolazilo do izvesnih sumnji u smislu ograničavanja raspolaganja imovinom onih koji su ovim krivičnim delima optuženi, odnosno da upravo pritvor prema izvršiocima ovih krivičnih dela nesrazmerno dugo traje. To bi bila jedna sugestija. Očekivao sam da će to da bude prilikom izmena Krivičnog zakonika na neki srećniji način rešeno, ali to se nažalost nije dogodilo. Eto, to je čisto jedna sugestija, ako već idemo tim evropskim putem, onda da malo i te preporuke koje nam Evropski parlament šalje usvajamo. Hvala lepo.
Hvala. Reč ima ministar Nikola Selaković. Izvolite.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Uvažene dame i gospodo narodni poslanici, ovde sam našao za potrebu da se javim upravo ponukan ovim poslednjim izlaganjem. Bila mi je čast i zadovoljstvo da uz koleginice i kolege narodne poslanike, koji su bili na interparlamentarnom dijalogu sa Evropskim parlamentom, koji se pre nepune dve nedelje odvijao u Briselu, kada smo na dnevnom redu imali upravo i ovu temu, dam jedan kratak osvrt upravo na ovo zakonsko rešenje, kada je u pitanju ne samo krivično delo zloupotrebe službenog položaja u članu 359, već i novo definisano krivično delo zloupotrebe od strane odgovornog lica, a to je član 234. Dakle, istina je da je iskazana jedna vrsta opreza od strane evropskih parlamentaraca. Naravno, ono što sam iskoristio priliku da ih upoznam, kao što sam govorio i ovde kada smo ulazili u izmene i dopune Krivičnog zakonika u decembru mesecu prošle godine, jeste da je reč o nekim svojevrsnim prelaznim rešenjima. Kao zemlja u tranziciji, koja se suočava sa mnogim problemima, kao zemlja koja je od 1957. godine imala tako definisano krivično delo zloupotrebe službenog položaja, koje je uključivalo i odgovorno lice tada u preduzećima u društvenom vlasništvu, mi se sada nalazimo u problemu gde imamo preko 5.000 postupaka, gde su ljudi optuženi za ta krivična dela. Naravno da je iskazan jedan oprez i da se naročito ukazala pažnja da ne dopustimo da dođe do pukih prekvalifikacija svega onoga što je bila zloupotreba službenog položaja u zloupotrebu od strane odgovornog lica, jer tako ni ne može da bude. Znamo da je isključen vlasnik, znamo da je smanjen kazneni maksimum, znamo takođe da je kao posledica uvedena samo protivpravno stečena imovinska korist, te u neposrednom dijalogu koji smo imali sa evropskim parlamentarcima, tu su bili i predstavnici LDP koji su prisustvovali toj raspravi, mogu da kažem da smo razotkrili te sumnje koje su postojale eventualno kod zakonitosti postupanja državnih organa. Ono što je mnogo bitno i gde oni izražavaju neku svoju zabrinutost, ne u poslednjih dva, tri ili osam meseci, već duži niz godina, jeste da li je to krivično delo zloupotrebe službenog položaja poslužilo mnogim prethodnim garniturama na vlasti da preko nekih organa, kao što je recimo tužilaštvo, vrše zloupotrebu jedne široke, mogu slobodno da kažem, generičke inkriminacije u tom krivičnom delu zloupotrebe službenog položaja. To je nešto što svakako zahteva jednu opsežniju reviziju čitave glave našeg Krivičnog zakonika, gde ćemo redefinisati svako krivično delo u privrednom poslovanju, postaviti ga na drugačije osnove i time suziti značajno mogućnost zloupotrebe određenih zakonskih rešenja. Hvala.
Hvala. Po kom osnovu se javljate?
Na izlaganje ministra, replika.
Izvolite.
Zahvaljujem. Hvala vam na ovoj informaciji. Vi ste zasigurno mnogo bolje u sve to upućeni. Ja sam na ovo ukazao iz razloga kada se radi o privatnoj imovini koja je obuhvaćena inkriminacijom ovog krivičnog dela. Dakle, apsolutno je nesporno kada se radi o imovini koja je državna. Verujem da je tu došlo do određenog pravnog vakuma, ali mislim da je ova preporuka bila u suštini veoma jasna. U praksi je veoma čest slučaj da se vlasnici i privatnih firmi optužuju i osuđuju, što je po mom mišljenju nedopustivo, za oba krivična dela, ali razumeo sam šta ste želeli da kažete. Samo sam ovoliko hteo da dopunim. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Judita Popović. Izvolite.
Hvala vam gospodine predsedavajući. Poštovani gospodine ministre, poštovana gospodo i gospođe predstavnici Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, na dnevnom redu je, u stvari, set pravosudnih zakona, to su zakoni koji se tiču direktno određenih krivičnih dela, imamo dve dopune i izmene zakona i imamo dva nova zakona. Ove izmene i dopune predstavljaju zakone kratke, očigledno i kratkog dometa. Oba zakona imaju po četiri člana, od toga po jedan član se odnosi na datum početka važenja predmetnog zakona. Imamo određene tehničke izmene u dva zakona i imamo određenu ambiciju predlagača zakona u ova dva nova. Dakle, ovaj zakon o polnim slobodama prema maloletnim licima je očigledno najintrigantniji zakon i on je potpuno nov za srpsko pravosuđe i očigledno je, u stvari, najveću pažnju javnosti izazvao. Ovaj drugi zakon, Zakon o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela, predstavlja, u stvari, reviziju već postojećeg zakona, dakle, predstavlja novi zakon, u tom smislu što više niste želeli da menjate taj zakon, nego, prosto, da napravite jedan nov, iako u obrazloženju zašto se predlaže ovaj novi zakon, tvrdite da ste zadovoljni sa još uvek aktuelnim zakonom, ali prosto imate potrebu da menjate određene članove, i to više od 50%. Dakle, ne znam zašto menjate, ako ste toliko zadovoljni tim zakonom, i da je to, u stvari, proizvelo tu potrebu da se napiše potpuno novi zakon i predloži parlamentu. Dakle, skoncentrisala bih se na obrazloženje i jednog i drugog zakona jer, čitajući obrazloženja zakona, u mnogo čemu se slažemo. Liberalno demokratska partijase slaže sa svakim zakonom koji ima tu ambiciju da jača pravnu sigurnost. Faktički, vi ste to i naveli kao razlog za donošenje i jednog i drugog zakona. Šta znači pravna sigurnost? Pa, to je kada vi zacrtate određene ciljeve, a konkretno u ovom zakonu, u vezi sprečavanja vršenja krivičnih dela protiv polne slobode prema maloletnim licima, osnovni cilj je taj da se spreči vršenje tih krivičnih dela, da se spreči recidiv, da imate jasnu evidenciju svih tih počinilaca krivičnih dela, osuđenih, da preduzmete određene posebne mere i da, u stvari, predvidite određene pravne posledice po ta lica nakon izvršenja, odnosno nakon odsluženja zatvorske kazne. Kada to pogledamo, mi zaista nemamo ništa protiv toga da se vodi računa o tome ko je taj koji je izvršio krivično delo, ko je taj ko je potencijalni ponovni izvršilac i nismo protiv toga da se žrtve i potencijalne žrtve zaštite. Dakle, LDP jeste za te ciljeve koje ste vi naveli, LDP podržava zaštitu maloletnih lica od svake vrste nasilja, pa i od ove vrste nasilja gde ima se ugrožavaju polne slobode. Tu bih se zaustavila oko toga da vas hvalim i da ističem šta je dobro u Predlogu zakona. Dakle, u Predlogu zakona ima dobrih razloga i dobrih ciljeva. Šta je to što nedostaje ovom Predlogu zakona? Nedostaje jedna krucijalna stvar. Dakle, nedostaje nešto što, u stvari, predstavlja srž mogućeg pozitivnog okončanja jednog sudskog postupka protiv određenog izvršioca krivičnog dela, a to je postojanje zastarelosti i vi ovim Predlogom zakona niste izbegli tu mogućnost da neka krivična dela koja se tiču polnih sloboda maloletnih lica ne zastare. Prosto je to nedopustivo, jer mi smo svedoci toga da je bilo puno zastarelih krivičnih dela koja se tiču ugrožavanja i narušavanja polnih sloboda maloletnih lica. Hajde da vas podsetim, to vam je postupak koji je vođen protiv igumana Ilariona. To je postupak koji je vođen protiv vladike Pahomija. Zar nisu to drastični primeri i strašni primeri? Jesu! Prosto su ta krivična dela zastarela, i krivično gonjenje i izvršenje krivičnih sankcija. Mi smo svedoci tome da se ponovo pokreće pitanje za neko novo, drugo krivično delo protiv polne slobode maloletnog lica koje je navodno izvršio isti taj vladika Pahomije, protiv koga je zastareo postupak. Evo vam, recimo, slučaja koji vam daje dovoljno argumenata da razmislite da li treba ta nezastarelost da bude sastavni deo ovoga zakona ili ne? Po mom mišljenju, treba. Ako već niste spremni da promenite Krivični zakonik u tom smislu, hajde uradite ga u ovom zakoniku. Uradite to tako da sprečite bar tu mogućnost da ako se pokrene krivični postupak, da zbog raznoraznih razloga, da li zbog neznanja, da li zbog bahatosti, da li zbog političkih pritisaka i svih ostalih pritisaka može da se desi da tako strašno krivično delo protiv maloletnog lica negde u postupku zastari. Vi ste, gospodine ministre, kao ministar, svesni toga u kakvom položaju se nalazi srpsko pravosuđe. Vi ste svesni toga kakve ste izmene za proteklih sedam meseci radili u tom pravosuđu, koliko su te izmene neznatne, tehničke prirode, bez nekog naročitog značaja, a to i Venecijanska komisija tvrdi. Vi ste svesni toga koliko je iznenadno vraćeno, potpuno nepredviđeno, vraćene su sve one sudije koje nisu izabrane 2009– 2010. godine. Mi imamo jedan veliki broj sudija, vi to vrlo dobro znate. Imamo potpuno nesređeno pravosuđe. Imamo problem sa vođenjem krivičnih postupaka, kao što sam vam malo pre i napomenula. Šta se onda dešava? Dešava se to da vi smenite predsednicu Vrhovno kasacionog suda i onda za VD predsednika Vrhovnog kasacionog suda aminujete, postavite, podržite sudiju koji je bio predsednik Veća u jednom od tih postupaka protiv igumana Ilariona. Dakle, zastareo je postupak koji je vođen protiv polnih sloboda u vezi maloletnog lica u postupku koji je vodio današnji predsednik Vrhovnog kasacionog suda i po funkciji predsednik Visokog saveta sudstva. Da li je to ta vrsta pozitivnih promena koje ste vi najavili? Da li je to ta reforma koju ste vi onako gromoglasno najavljivali, kada ste se tako negativno izjašnjavali na sve ono što se radilo u proteklih tri, četiri godine u vezi reforme pravosuđa? Vi ste, gospodine ministre, govorili i o tome da žrtva treba da se zaštiti, da žrtva treba da bude u prvom planu. Podsetila bih vas da u vašem ministarstvu sedi jedan vaš službenik koji je javno promovisao oružje kojim je ubijen premijer Đinđić. Da li može, kažite mi da li je to prirodno, da u jednom ministarstvu pravosuđa i državne uprave sedi i radi čovek koji javno objavljuje oružje? Dakle, mi možemo samo da pretpostavimo da je to neka vrsta promocije i podržavanje svega onoga što se izdešavalo sa tim oružjem. Da li može takvo lice da bude deo tima Ministarstva pravosuđa? Gospodine ministre, vi ste više puta pokazali na koji način vi mislite da radite, vodite, upravljate tim ministarstvom. Pokazali ste to kada ste javno demonstrirali ispred zgrade ovog parlamenta, dok je parlament zasedao, sa ekstremistima. Vi ste to pokazali i kada se javno niste ogradili od određenih ekstremističkih izjava u jednoj televizijskoj emisiji… (Predsedavajući: Molim vas, vratite se na temu. Nije predmet ni ministar, ni…. Vratite se na temu, molim vas.) To jeste predmet. Jer, radi se o tome, gospodine predsedavajući, da mi na dnevnom redu imamo jedan predlog zakona veoma osetljive prirode, koji zaista predstavlja jednu novinu za ovo krivično pravo u Srbiji, zato što imamo žrtve koje su inicirale svojom žrtvom da se ovaj zakon napiše i predloži u parlament. Šta se onda dešava? Izostavljaju se ključne stvari iz ovog predloga zakona. Vi sada tražite od nas blanko podršku, tražite od nas da potvrdimo vaše neke političke poene koje mislite da dobijete time što ste stavili ovaj zakon na dnevni red parlamenta. Očekujete određene političke benefite, a pri tom da li zaista ozbiljno mislite, kada ste ovaj zakon predlagali, da ćete postići te ciljeve i te rezultate koje ste naveli u obrazloženju zakona? To jeste jako bitno pitanje. Navodim vam samo neke primere. Šta je to što nama smeta kada se ministar pravde poziva na pravdu i zakonitost, kada se ministar pravde poziva na zaštitu žrtve, kada ministar pravde dođe i brani ovakvu vrstu zakona? To je ono što, u stvari, predstavlja tako neku malu razliku od onog što je proklamovano, a u stvari predstavlja jedan ozbiljan problem za srpsko pravosuđe i uopšte za sve pozitivne propise koji će nastati i koji nastaju radom u Ministarstvu pravde. Liberalno demokratska partija ne može biti i neće biti sigurno protiv zakona koji će se boriti, koji će predstavljati jednu branu protiv takvih učinilaca krivičnih dela koji ugrožavaju svaku sigurnost maloletnih lica, pa i polne slobode i polnu sigurnost. Ne možemo biti protiv i nećemo biti protiv, ali kako da podržimo ovaj zakon kada vidimo da ima takve nedostatke koji, prosto, neće moći da daju one rezultate koji se očekuju od ovog zakona. Recimo, Norveška. Norveška ima samo 10 posto recidiva, a nema poseban zakon. Norveška nema ni posebnu evidenciju svih osuđenih učinilaca ove vrste krivičnih dela. Mi se pozivamo na iskustva drugih država koje imaju i posebne zakone i imaju i evidencije svih tih učinilaca krivičnih dela. Međutim, mi pre svega trebamo da vodimo računa o tome koji su uslovi u kojima mi živimo, kakvi su to uslovi sa kojima mi raspolažemo, počevši od toga kakvo nam je pravosuđe pa nadalje, kako se zakoni primenjuju, kakav je doprinos Vlade i ministarstava što se podzakonskih uredbi tiče? Sve je to potrebno da bi, u stvari, nastao jedan dobar zakon. Ako vi već na početku imate takvu vrstu nedostatka, šta onda drugo da očekujete kada dođe do primene ovog zakona? Kod Zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela, vi ste već mogli da pokažete tu vašu ambiciju i nameru da zaista promenite nešto u vezi krivičnih dela protiv polne slobode. Mogli ste, recimo, da ubacite jednu tačku koja bi se odnosila na oduzimanje imovinske koristi proistekle iz krivičnog dela, recimo, prostitucije, podvođenja. To su ta krivična dela protiv polnih sloboda. Mogli ste i to da ubacite kao jednu dobru volju da zaista znate šta to znači krivično delo protiv polne slobode, da zaista imate nameru da zaštitite žrtvu. Ova dva zakona jedan drugi bi u stvari dopunili i ova dva zakona bi u stvari dali, normalno u tom poboljšanom vidu, daleko bolje rezultate od onoga što se može očekivati sa postojećim tekstovima zakona. Dakle, gospodine ministre, na žalost mi smo se osvedočili u proteklim par meseci da se vi nekako iscrpljujete u tim zakonima koji, na kraju krajeva, ne znače neke značajnije izmene poboljšanja ili promene u postojećem stanju, a da pri tom nekako čuvate taj status kvo bez ozbiljne ambicije da se taj status kvo i promeni. Radi se o tome da se pravosuđe ne menja. Pravosuđe se vratilo u prethodno stanje, valjda ste sada zadovoljni sa tim stanjem. To pravosuđe predstavlja u stvari jedan olupani brod koji ni sam ne zna u kom pravcu se kreće, a očigledno da i vi niste baš zainteresovani za to. S obzirom, odakle, iz kog šinjela proizilazi cela ta politička grupacija koju vi danas predstavljate, a vi dobro znate da ste nekada bili SRS. Kako možemo očekivati neku značajniju promenu i malo više ambicija da se taj brod ne nasuče, a taj brod koji sam rekla, zove se srpsko pravosuđe.
Reč ima narodni poslanik Milica Radović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, u poslednje vreme vrlo je primetna jedna intezivna aktivnost Ministarstva pravde i svih organa koji su povezani sa Ministarstvom. Iz te aktivnosti mogli smo da čujemo nedavno, a i danas, da će nacionalna strategija za reformu pravosuđa da bude uskoro gotova, da će ona uskoro da se nađe pred poslanicima. Takođe, smo čuli da je Venecijanska komisija uglavnom pozitivno ocenila tri nacrta zakona o sudijama, tužiocima, uređenju sudova. Čuli smo jednu zabrinjavajuću vest kada je u pitanju DSS da će da se najverovatnije menja Ustav. Čuli smo jednu ohrabrujuću vest da će se pozivaju članovi Visokog saveta sudstva iz reda sudija da podnesu ostavke. Naravno, meni je drago, ja izražavam zadovoljstvo ukoliko se ova poslednja vest ostvari, jer bi to značilo da se naš predlog o kome sam ja najviše ovde u Skupštini govorila, a to je da je neophodno utvrditi odgovornost svih članova Visokog saveta sudstva, konačno će biti delimično i indirektno usvojena. Naravno, on bi bio u potpunosti usvojen kada bi bio donet nov zakon o Visokom savetu sudstva i kada se ne bi ostavio prostor da bivši članovi Visokog saveta sudstva, čija je odgovornost nesumnjivo najveća kada je u pitanju neuspeh reforme pravosuđa, prosto, ne prođu ocenu odgovornosti, da najblaže iskažem ono što želim. Mislim da bi ukoliko se to desi, to bi bila još jedna potvrda, da smo bili u pravu kada smo govorili da je potpuno neprihvatljivo da najviša nezavisna sudska institucija u državi daje sebi za pravo da ne poštuje Ustav i da ne poštuje zakone. Onda se postavlja, s pravom pitanje – kakva se poruka šalje običnom građaninu, ako je tako nešto dozvoljeno u Visokom savetu sudstva. To je nešto što mi podržavamo i smatramo da je dobro. Međutim, to zadovoljstvo ne mogu da, naravno, podelim sa onom informacijom koja je došla upravo od vas, a to je da je promena Ustava neminovna iz svih razloga, koji su javnosti poznati kada je u pitanju Demokratska stranka Srbije. Smatramo, da bi to u ovom trenutku, bilo potpuno kontraproduktivno i štetno rešenje za Srbiju. Ali, posle ovog uvoda preći ću odmah na predloge zakona o kojima danas raspravljamo. Rekla bih nešto o Zakoniku o krivičnom postupku. Za mene je, moram da priznam, iznenađenje što danas raspravljamo o ovim parcijalnim izmenama Zakonika o krivičnom postupku, prvo, zbog toga što je već jasno da taj Nacrt zakona, maltene gotov, stoji već spreman i zaista mi nije jasno zašto ste se odlučili da danas raspravljamo, da taj jedan izuzetno loš Zakonik o krivičnom postupku parcijalno menjamo, umesto da ga potpuno radikalno promenimo. Naravno, za ovo moje obrazloženje postoje mnogi argumenti. Jedan od osnovnih argumenata je taj, što je taj Nacrt zakonika o krivičnom postupku već duže vremena dostupan javnosti, nalazi se na sajtu Ministarstva pravde, vi ste ga u javnosti nekoliko puta hvalili, koliko je meni poznato, mislim da je dobio i pozitivno mišljenje Evropske komisije i sve su to razlozi za njegovo pod hitno ulaženje u skupštinsku proceduru. Prosto nema razloga da se sa tim čeka, jer danas na snazi, odnosno, zakon je usvojen, Zakonik o krivičnom postupku, koji je izuzetno loš. Znači, nema potrebe da se čeka sa naravno, tim izmenama koje bi trebalo da uslede, jer već imamo gotov tekst zakona. Znači, ne postoji ni jedan razlog zašto o njemu danas ne raspravljamo i ja bih volela da vi nama na ovaj način ne šaljete poruku da se od njega odustalo. Jer, ako se od njega odustalo, onda bi to bilo jako loše rešenje. Takođe, ne smatram da je odredba koja je sadržana u ovom predlogu zakonika o krivičnom postupku, a koja se odnosi na ukidanje obaveznog staža za branioce koji postupaju u složenim krivičnim predmetima, od tolike važnosti, da bi i ovaj zakon morao da bude donet po hitnom postupku i da se raspravlja, pre raspravljanja sveobuhvatnih izmena Zakonika o krivičnom postupku. Mi se naravno, sa ovom odredbom ne slažemo, smatramo da je rešenje koje je prisutno u sadašnjem važećem Zakonu bolje, jer ne možemo da se složimo sa tim da je svejedno ako okrivljenog, za neko teško krivično delo, znači, u složenim krivičnim postupcima zastupa advokat koji je primera radi, juče položio pravosudni ispit. Znači, nije svejedno da li ga zastupa on ili ga zastupa neko ko već ima određenog iskustva. To je osnovni razlog zbog čega ne podržavam ovu odredbu, mi smo ovde podneli jedan amandman, i takođe se ne slažem sa obrazloženjem koje ste vi dali uz ovaj Predlog zakonika o krivičnom postupku, gde se kaže, koja maltene ide u pravcu izjednačavanja kvaliteta odbrane lica, znači, okrivljenog koga zastupa advokat, sa ili bez iskustva. Znači, složićemo se da mlade kolege, mladi advokati, imaju mogućnost da stiču znanje i da takoreći, tako peku zanat u nekim manje složenim krivičnim postupcima i u tom smislu podržavam odredbu koja stoji ovde u ovom predlogu zakona, gde se kaže da branioca može da zameni advokatski pripravnik, ukoliko se radi o krivičnom postupku za krivično delo do pet godina zatvora. To je nešto što je potpuno prihvatljivo, ali ne možemo da izjednačimo advokata, sa i bez iskustva, a posebno ne na ovakav način. Prosto moram da vam postavim jedno pitanje, sagledajte samo tu odredbu koju ste predvideli u ovom predlogu zakonika o krivičnom postupku, u kontekstu tužilačke istrage, ili recimo u kontekstu sada važećeg, izuzetno lošeg Zakonika o krivičnom postupku, koga pored niza loših osobina i karakteristika, karakteriše i to, da sud ima apsolutnu pasivnost i karakteriše ga jedna neravnopravnost stranaka u postupku, koja se iskazuje kroz inferiornu ulogu branioca, u odnosu na tužioca, koji naravno, na svojoj strani ima ceo državni aparat. Znači, mislim da je rešenje koje imamo u važećem Zakoniku o krivičnom postupku, kud i kamo bolje. Dalje, kod izmena Zakona o organizaciji nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, vrši se samo usklađivanje sa novo donetim krivičnim zakonikom i Zakonom o tajnosti podataka, mi zaista tu nemamo šta da dodamo, mi imamo samo jedan amandman, koji smo na taj predlog zakona doneli i naravno ne bi se zadržavala na njemu, ali moram da kažem nešto o Zakonu o oduzimanju imovine, proistekle iz krivičnog dela. Ovaj predlog zakona zaista predstavlja korak unapred u odnosu na rešenje koje je sada važeći zakon predvideo. Naime, smatramo da ovaj zakon u svakoj zemlji predstavlja najjače oružje protiv organizovanog kriminala, ali ponavljam, da bi on postigao svoj puni efekat, neophodno je da ustavna prava okrivljenih budu apsolutno poštovana. Ovo govorim iz toga, što je po važećem Zakonu predviđeno da postupak trajnog oduzimanja imovine počinje od trenutka stupanja optužnice na pravnu snagu. Znači, podrazumeva se da se radi o jednoj jako ranoj fazi krivičnog postupka, kada mi još uvek nismo sigurni, niti možemo da pretpostavimo da li će lice biti krivo, oglašeno krivim, ili ne. Zbog toga, u toj odredbi Zakona je sadržana sva ona naša rezerva koju smo imali prema tom zakonu, gde smatramo da su, bez obzira na samu odluku Ustavnog suda, koji je ovaj zakon proglasio ustavnim, naše rezerve su u tom slučaju bile prisutne, jer smo smatrali da se tu dovodi u pitanje pretpostavka nevinosti. Tačno je, da je ovaj važeći zakon, da je po njemu oduzeta, što privremeno, što trajno, imovina u vrednosti od više stotina miliona evra i tačno je da je Ustavni sud razmatrajući više inicijativa za ocenu ustavnosti ovog zakona, našao na kraju da je ovaj zakon ustavan, ali podsećam, da ta odluka nikako ne može da spreči lice kome je imovina oduzeta, a nije oglašen krivim, da se sa pravom obrati Evropskom sudu za ljudska prava i da zahteva štetu, odnosno odštetu od strane sopstvene države. Volela bih da se ne suočimo sa takvim slučajevima, ali mislim da će to biti situacija koja će biti vrlo izvesna. Svaka čast što ovaj predlog zakona tu praksu će da prekine. Moram takođe da podsetim da naše iskustvo kada je u pitanju Evropski sud za ljudska prava, nisu dobra, da mi nemamo, tako da kažem, ni sreće ni uspeha pred Evropskim sudom za ljudska prava, i da broj predstavniki naših građana, pred tim sudom stalno raste. Ako se ne varam 2012. godine, je sud presudio na štetu Srbije u 64 slučaja, od 75 slučajeva i dodelio je dva miliona evra odštete u korist srpskih državljana, protiv sopstvene države. Ovaj predlog zakona, svakako otklanja tu grešku, koja je bila sačinjena u prethodnom, odnosno još uvek važećem zakonu, tako što predviđa da postupak za trajno oduzimanje imovine počinje nakon pravosnažnosti presude za krivično delo za koje je moguće da se oduzme imovina, i on na taj način otklanja mogućnost vođenja dva paralelna postupka, znači krivičnog postupka i postupka za oduzimanje imovine, čime se dosledno ide ka poštovanju pretpostavke nevinosti. Mi smo na ovaj predlog zakona podneli, čini mi se, pet ili šest amandmana, i nadamo se da će te ih pažljivo razmotriti. Naravno, po nama, najvažniji zakon o kome danas raspravljamo, jeste Zakon o posebnom merama za sprečavanje vršenja krivičnih dela protiv polne slobode prema maloletnim licima, ili zakon koji će u javnosti biti nazvan "Marijin" zakon, po devojčici, koja je nažalost žrtva jednog monstruoznog zločina. O tom zakonu se dosta govorilo u našoj javnosti pre nego što je on faktički ušao u Skupštinsku proceduru i javnost s pravom od njega očekuje mnogo. Mi naravno podržavamo donošenje tog zakona. Smatramo da je on potreban za društvo u kakvom smo mi danas i smatram da je on pozitivan korak, ako ništa ono bar u pravcu formalne zakonske brane ka sprečavanju vršenja ovih krivičnih dela u budućnosti. Takođe, moram da kažem da svaki zakon i dometi svakog zakona su limitirani, pa su nažalost dometi i ovog zakona limitirani i ovde je, kao što jedan veliki stručnjak prava kaže – najveća prevencija je upravo najoštrije kažnjavanje.Zbog toga mislim da svi treba da zagovaramo, koliko je to naravno u našoj nadležnosti kao narodnih poslanika, jednu pooštrenu kaznenu politiku jer i danas su nažalost slučajevi da se za krivična dela silovanja dobija svega par godina zatvora. Jedan od možda najboljih odlika ovog zakona je zabrana ublažavanja kazne, zabrana uslovnog otpusta i to je nešto mi smatramo kao izuzetno dobro rešenje. Meni je drago i ovde moram da kažem, što je ministar prilikom rasprave o Krivičnom zakoniku prihvatio moj, tačnije amandman DSS, o zabrani ublažavanja kazne za krivična dela silovanja i za pedofile i neizmerno mi je drago što je ova odredba zakona izvršena, odnosno uključena i u ovaj predlog zakona. Slušala sam pažljivo diskusiju gospođe Popović, koja smatra da je neophodno da ovaj zakon sadrži i odredbu o zabrani zastarevanja krivičnog gonjenja za ova krivična dela, ja moram da kažem i javno da pozovem gospođu Popović, ako je to jedina rezerva koju ima prema ovom zakonu, da smo mi podneli upravo takav jedan amandman kojim smo tražili da krivično gonjenje za ova krivična dela ne zastareva. Ukoliko ona smatra da je to jedina mana ovog zakona, može prosto da ga podrži podrškom našeg amandmana koji smo mi na ovaj predlog zakona podneli. Mi smo pored njega podneli još sedam amandmana, ukupno osam amandmana na ovaj predlog zakona. Jedan od tih amandmana se odnosi i na pravne posledice osude. Naime, mišljenja smo da one kako su ovako regulisane u ovom predlogu zakona, ne bi trebalo da traju 20 godina, već treba da traju trajno. Podsetiću da se radi o kategoriji lica koja su u 70% slučajeva povratnici, koja ne mogu da se, prosto, obuzdaju od vršenja i nastavka vršenja ovih krivičnih dela i da naš amandman ide u pravcu toga da posledice koje se odnose na zasnivanje radnog odnosa i na, hvala vam gospođo Plavšić, i na zabranu sticanja javnih funkcija traju trajno. Imamo hiljadu slučajeva danas, da recimo lica koja, ne u našoj zemlji jer obično naša zemlja se ne osuđuju tako velike i visoke kazne, da i čak posle 20 godina provedenih u zatvoru izađe i recimo, drugi dan nakon toga izvrši isto krivično delo. Znači, ne bi trebalo da trajne posledice traju 20 godina, već trajne posledice treba da traju trajno, po našem mišljenju, a posebno što se one odnose samo na ovo zasnivanje radnog odnosa u ustanovama u kojima se radi sa maloletnom decom. Znači, ima toliko mnogo drugih radnih mesta gde bi oni mogli da se zaposle, a ne da im dozvolimo ponovo pravo da taj rizik na taj način povećavaju. Dalje, mi smo takođe mišljenja da kod zabrane posećivanja mesta na kojima se okupljaju maloletna lica, treba predvideti u ovom predlogu zakona, ko sprovodi nadzor nad ovakvom jednom merom. Mislim da u Predlogu zakona to definitivno nije regulisano, mi smo predvideli da nadzor nad sprovođenjem ove mere vrši država, u tom smislu što određuje posebne službenike OUP-a i školske policajce koji će biti nadležni da dvadesetčetvoročasovno vrše kontrolu na mestima gde se okupljaju maloletna lica. Možda ovako deluje nesprovodivo u praksi, ali s obzirom da se radi o vrlo važnom krivičnom delu, odnosno o delikatnim društvenim pojavama, neophodno je da država preuzme na sebe sprovođenje nadzora nad ovim krivičnim delima. Takođe, ovde postoje dve opcije. Prva je ova, znači da država odredi posebne pripadne OUP-a, a druga opcija je narukvica sa elektronskim nadzorom, što lično smatram mnogo efikasnijim i boljim sredstvom, ali mislim i plašim se da ona iziskuje određena finansijska sredstva koje država u ovom trenutku nije u stanju da sprovede. Podsetiću da recimo u Americi postoje, oni se zovu nadzornici uslovnog otpusta koji vode vrlo detaljne evidencije o tome gde se ova osuđena lica, znači gde se kreću, gde žive, da li zasnivaju radne odnose, sa kim se viđaju i u svakom slučaju, u svakom trenutku imaju jako detaljnu analizu i evidenciju svih kretanja. Ja imam informaciju, ne znam koliko sam u pravu, da će kod nas da se uvedu poverenici za sprovođenje ili staranje nad primenom uslovne osude za zaštitnim nadzorom. Ako smo moje informacije tačne, onda bi mogli da razmišljamo u pravcu da im se obim posla proširi upravo kontrolom i nad ovim osuđenim licima. Znači, radi se o pedofilima i radi se o silovateljima. Takođe, zabrinjavajući je podatak da na jedno prijavljeno silovanje, dolazi ukupno do pet i 10 ne prijavljenih silovanja i da žrtve silovanja zbog osuda ili straha zbog osude javnosti ili zbog straha od jednog javnog žigosanja, ne žele da prijave ovo krivično delo. Zabrinjavajući podatak je takođe da se 70% silovatelja su povratnici i da oni ponovo čine ta krivična dela, bez obzira na težinu kazne, bez obzira na dužinu vremena koje su proveli u zatvoru. Kada sve ovo znamo, ja moram da kažem i ovo, govorim u svoje ime, ne govorim kao stav poslaničke grupe kojoj pripadam, da je hemijska kastracija nešto što bih ja odmah prihvatila, bez obzira na oprečna pravnička shvatanja u pogledu njene efikasnosti. Takođe sam slušala vrlo detaljno, koleginicu Batić, koja je imala izlaganje na ovu temu i apsolutno podržavam sve što je rekla. Zaista postoji veliki broj zemalja, ne samo u EU, nego širom Evrope koji su prihvatili jednu ovakvu meru, do duše kao dobrovoljnu kastraciju, od Norveške, Švedske, Danske, Velike Britanije, Izraela, itd. Čak, imamo situaciju i određene zemlje u Evropi kao što je Poljska, koja ima obaveznu kastraciju za lica koja su izvršila silovanje nad članovima svoje porodice i koji su izvršili silovanje deteta ispod 15 godina. Takođe, imam informacije da zemlje poput Italije i Francuske intenzivno razmišljaju o uvođenju hemijske kastracije, upravo zbog povećanja broja pedofila i silovatelja. Naravno, ja ću da ponovim da je najbolja prevencija najoštrije kažnjavanje učinilaca ovih krivičnih dela i u tom pravcu govorim o hemijskoj kastraciji, ali ne govorim o njoj kao kazni, nego kao o terapeutskoj meri. Na kraju, pošto mi je vreme isteklo, samo vas molim da završim jednu rečenicu, ovo su sve, činjenica, vrlo važni zakoni. Mi ćemo da podržimo zakon, tzv. "Marijin zakon", ali smatramo da je krajnje vreme da je neophodno da se uhvatimo u koštac sa svim onim problemima koji su proistekli iz tzv. "reforme pravosuđa" i da je neophodno da pred poslanike dođe prvi u nizu tih zakona koji će da uradi temelje jednom novom pristupu. Zbog toga vas molim da nam date informacije dokle se stiglo sa Zakonom o mreži sudova? (Predsedavajući: Molim vas, vreme.) Hvala vam, evo završavam, jedna rečenica, dokle se… [[Isključen mikrofon.]]
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Hvala, predsedavajući. Poštovani ministre, poštovani predstavnici Vlade, kolege narodni poslanici, u ovoj raspravi o setu pravosudnih zakona, bez namere da vrednujemo značaj, jer su i te kako svi značajni, i to svi predloženi zakoni, nesumnjivo je da najveću pažnju, barem pažnju javnosti zavređuje upravo Zakon o posebnim merama za sprečavanje vršenja krivičnih dela protiv polne slobode prema maloletnim licima. Moram odmah da istaknem da predloženim Zakonom o posebnim merama za sprečavanje vršenja krivičnih dela protiv polne slobode prema maloletnim licima se nesumnjiva pruža znatno veći stepen krivično-pravne zaštite upravo ovoj starosnoj populaciji. Opravdanost donošenja ovog zakona potvrđuju i činjenice sa kojima se naše društvo, nažalost, svakodnevno suočava na najsuroviji i najmonstruozniji način. Danas su maloletna lica, a sve više i naročito veoma mlade osobe, žrtve brutalnih, podmuklih i bestijalnih napada na njihovu ličnost, a u tim napadima se najčešće ugrožavaju polne slobode mladih ljudi. Sve je veći broj krivičnih dela na štetu maloletnika, gde učinioci takvih krivičnih dela svirepo i na naročito poražavajući način uništavaju mlade živote. Posledice takvih krivičnih dela su naročito teške i dalekosežne, po meni čak i neotklonjive. Ovo posebno iz razloga što maloletna lica postaju žrtve obljube, silovanja, bludnih radnji, zloupotreba u pornografiji, kompjuterskoj tehnologiji prenosa podataka itd. Ove posledice podrazumevaju neminovno i mentalne i psihološke devijacije kod tih mladih ljudi koje ostaju za ceo život. Neretko i intenziviraju u toj meri da žrtva više nije sposobna da se uključi u društvo, da se socijalizuje, da se školuje, da se profesionalno izgrađuje, da kreira svoj život na što kvalitetniji način. Dakle, ta žrtva postaje neminovno izgubljena za društvo zbog nepoverenja u društvo, zbog nepoverenja zbog toga što se upravo pojavljuje kao žrtva ovakvog monstruoznog čina. Marijin zakon je zato Marijin zakon, zato što se desilo nešto što je najmonstruoznije što se moglo desiti, a onda celo društvo postaje odgovorno, jer je neminovno da se nepoverenje rađa prema državnom aparatu ukoliko državni aparat ne reaguje. Sigurno je da su ovo barem neki od razloga opravdanosti donošenja ovog zakona, ali šta je svrha? Svrha ovog zakona i poruka je upravo ovo poslednje što sam rekao – sprečiti učinioce ovih krivičnih dela da dalje i ikada više vrše ova krivična dela. Kako? Jednostavno, na način koji je apsolutno legitiman i koji podrazumeva kazne adekvatne i primerene krivičnom delu, načinu izvršenja krivičnog dela, stepenu društvene opasnosti. Jedino oštrim kažnjavanjem, pri čemu moramo imati u vidu da kaznenu politiku ne kreiramo mi, ne kreira Skupština Republike Srbije, već je kreira sudska praksa i sudovi. Upravo sudovima se ostavlja na ocenu da na najadekvatniji način preduprede oštrim kaznama sa nesumnjivim elementima represije ovakva krivična dela. S druge strane moram da ukažem da predloženim zakonom se ostvaruje još nešto, još jedan cilj i još jedna svrha u krivično-pravnom smislu reči, a to je produžena prevencija i to kako specijalna, tako i generalna, kao i resocijalizacija. Zašto prevencija i resocijalizacija? Zbog toga to se upravo ovim zakonom pokušava da se spreči vršenje krivičnih dela, a samim tim smanji i broj učinioca krivičnih dela i broj krivičnih dela. Onda smo u smislu specijalne prevencije mnogo postigli. U smislu resocijalizacije će se postići onog trenutka kada posledice osude konačno zažive. One su ovim zakonom zaista i specifirane i utvrđene. Posledice osude koje su ovde navedene, počev od gubitka javnih funkcija, gubitka zaposlenja na radnom mestu gde je učinilac krivičnog dela vezan za posao sa maloletnicima, zabranu sticanja javne funkcije, kao i zabrane zasnivanja radnog odnosa opet na poslovima koji se vezuju za rad sa maloletnicima, nesumnjivo jeste dobar osnov da ove posledice proizvedu i pravi rezultat. Međutim, u odnosu na posebne mere koje je predlagač definisao u zakonu, a nema potrebe da ih posebno nabrajam, naročito u odnosu na ono što je predlagač i prepoznao kao vrlo osetljivu oblast i vrlo opasnu zonu delovanja kroz zabranu posećivanja mesta gde se okuplja veći broj mladih ljudi, poslanička grupa SPS je upravo na ovaj deo predloženog zakona i to na odredbe člana 6, 7. i 9. podnela amandmane. Zašto? Zbog toga što smatramo da u ovom delu predloženi zakon nije na najadekvatniji način regulisao način izvršenja posebnih mera. Mi smo analizirali odredbu člana 6a stav 3. i ukoliko bi ova odredba opstala, onda bi sva osuđena lica došla nakon pravnosnažnosti sudske odluke u nejednak položaj. Moramo da imamo u vidu da su oni učinioci krivičnih dela koja su različita po kvalifikaciji, različita po stepenu društvene opasnosti, različita po načinu izvršenja krivičnog dela. Nemoguće je da svi oni, s obzirom na te različitosti, budu obuhvaćeni ovim zakonom tako što će biti određeno trajanje kako posledice osude, tako i posebnih mera u tzv. fiksnom periodu od 20 godina. Tu smo potpuno saglasni sa amandmanima koje je, kako sam ih danas pogledao, predložila i DS. Smatramo da u tom delu ovaj zakon treba izmeniti, amandmane prihvatiti i da taj period bude određen do 20 godina, ali najduže do 20 godina. Na taj način se zadovoljava i ono elementarno ustavno načelo, da su svi jednaki pred zakonom. Poslanička grupa SPS, pored toga, smatra da, osim onih posebnih mera koje su definisane u predloženom zakonu, isti zakon može biti kvalitativno poboljšan. Svesni smo da nijedan zakon ne može obuhvatiti sve situacije, da u životu postoji toliko situacija da je ne znam koliko zakona i koliko kvalitetnih zakona, sve situacije neće moći biti obuhvaćene zakonskom regulativom. S toga je naš doprinos da se barem jedan deo, jedan korpus, jedan segment popuni novom posebnom merom koja možda nije baš srećno i precizno formulisana, ali bi se mogla nazvati kao zabrana obavljanja poslova i aktivnosti koji podrazumevaju rad sa maloletnicima u posebnim okolnostima. Zamolio bih narodne poslanike da na ovo posebnu pažnju, zajedno sa nama, obrate. Zašto? Zato što smo svakodnevno svedoci da ljudi koji rade na edukacijama mladih, naročito maloletnika, ljudi koji ta maloletna lica pripremaju za diplomske ispite, za polaganje ispita na fakultetima, za polaganje prijemnih ispita, kao potencijalni učinioci krivičnih dela u takvim posebnim okolnostima zaista mogu izazvati posebnu osobitu ugroženost maloletnika. Upravo je zbog toga amandmanom koji je podnela poslanička grupa SPS pokušano da se zadovolji i ono što podrazumeva povećan stepen zaštite i u ovakvim posebnim okolnostima. Zbog čega bi jednu ovakvu osetljivu zonu kao što je ova, osetljivu oblast delovanja izostavili? Da ne govorim o tome u kojoj meri kao potencijalni učinioci krivičnih dela mogu da se pojave sportski treneri i treneri u drugim oblastima, animatori u kulturno-zabavnim sadržajima i lica koja se bave sličnim aktivnostima. Ukoliko ove posebne oblasti ne obuhvatimo onda smo ostavili jednu zonu potpuno krivično-pravno nezaštićeno. Da li to smemo? Mislim da u tom pravcu predlagač treba da ima u vidu i ove činjenice kao potpuno opravdane za prihvatanje amandmana koji smo predložili. Uvaženi ministre nadam se da ćete prepoznati kvalitet amandmana o kome sam sada govorio i u načelnoj raspravi. Poslanička grupa SPS će u danu za glasanje podržati ovaj zakon i nadamo se da će Ministarstvo pravde i nakon usvajanja ovog zakona raditi na donošenju još kvalitetnijih, boljih zakonskih i podzakonskih akata kako bi se na još veći stepen zaštite, krivično-pravne zaštite podiglo ono što se traži u odnosu na maloletna lica koja su nesumnjivo najviše ugrožena kada je u pitanju ovaj zakon. Što se tiče Zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela, treba istaći činjenicu da se ovim zakonom samo ostvaruje jedna vrsta kontinuiteta zakonodavne regulative. Zašto kontinuiteta zakonodavne regulative? Zbog toga što smo mi već imali donet Zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela iz 2008. godine i ovim zakonom kojim su određena rešenja bolje regulisana, preciznije i jasnije, gde se postupak oduzimanja definiše na daleko kvalitetniji način, u svakom slučaju zavređuje pažnju da se ovakav zakon podrži. Međutim, da bi građanima bilo jasno zbog čega poslanička grupa SPS istrajava na tome da je u pitanju kvalitetno zakonsko rešenje, onda treba poći od sledećih činjenica bez namere da ponavljam ono što se inače navodi u ovom zakonu. Pre svega dobro je da ste vi kao predlagač uveli nova krivična dela, da su ovde sistematizovana i ona krivična dela koja su u skoroj prošlosti uneta i u Krivični zakonik. Dobro je što se sada na daleko efikasniji način kroz efikasan postupak reguliše i pitanje oduzimanja imovine koja je proistekla iz krivičnog dela, ali koja je to imovina? Hajde da je definišemo na dva načina. U opštem smislu to je i pokretna i nepokretna imovina, to su i dobra i koristi. Dobra mogu biti materijalne ili nematerijalne prirode ili nematerijalnog karaktera ali je suštinski reći da je imovina ono što je proisteklo iz krivičnog dela na protivpravan nezakonit način i u užem smislu to je ona imovina čija vrednost je u neočiglednoj nesrazmeri, dijametralnoj suprotnosti sa zakonitim prihodima vlasnika imovine. Ovde je neminovno da se radi o nečemu što ne može biti stečeno na legitiman način. U čemu se sastoji legislativa procedure samog postupka? Sastoji se u tome što je ovde predlagač veoma jasno definisao ko ima stranačku legitimaciju u ovom postupku. Stranačku legitimaciju u ovom postupku nesumnjivo ima javni tužilac i vlasnik imovine. Svi ostali u postupku su organi. Imamo jednu organizaciju pri MUP koja se bavi finansijskom istragom, Direkciju za upravljanje oduzetom imovinom i sud. Ko pokreće postupak? Jedini ko može da pokrene postupak je javni tužilac. Osim toga on u fazi finansijske istrage i upravlja postupkom. To je nešto što ovom zakonu daje poseban kvalitet, jer je procedura nedvosmisleno jasna i precizna. Suštinsko što se tiče kvaliteta ovog zakona jeste ono što je i u uvodnom izlaganju predočeno od strane predlagača a to je da se kod oduzimanja imovine bez obzira da li se radi o privremenom ili trajnom oduzimanju imovine, vodi računa o nečemu što u postupku podrazumeva elementarna načela, pre svega zaštitu ličnosti tajnosti podataka a istovremeno efikasnost i hitnost postupka. Ova načela ako se dosledno poštuju u postupku nesumnjivo ukazuju da će i sam postupak oduzimanja imovine biti krajnje efikasan. Na kraju tačno je da je najkvalitetnije ono što podrazumeva da se postupak trajnog oduzimanja imovine može pokrenuti tek nakon pravosnažnosti presude iz koje se vidi da je utvrđeno ko je okrivljeni, istovremeno oglašen krivim i osuđen za krivično delo iz kojeg je proistekla imovina koja se oduzima. Na taj način se izbegava paralelizam ili komplementarnost tako što neće doći do povrede prezunkcije nevinosti s jedne strane, a s druge strane nećemo voditi dva paralelna postupka. Jedan krivični postupak da bi utvrdili ko je kriv, a drugi postupak da oduzmemo imovinu. Svrha donošenja ovog zakona kao i ranije važećeg zakona i poruka koju mi šaljemo jeste da se izbegne enormno bogaćenje učinilaca krivičnih dela fizičkih i pravnih lica povezanih sa njima na imovini koja je proistekla iz tih krivičnih dela. S druge strane svrha ovog zakona jeste da se imovina i zaštiti a štiti se shodno proceduri koju sam pokušao da predočim u najkraćem smislu reči. Na kraju postoje i procesni zakoni koji su danas predmet našeg raspravljanja. Tu moram da istaknem ne stavljajući se u ulogu predstavnika advokature, jer mi to ne pada na pamet iako se bavim tim poslom, ali u svakom slučaju kao čoveka koji deli mišljenje svih advokata. Uradili ste jednu sjajnu stvar za advokaturu jer ste konačno iz zakona izbrisali jednu diskriminatorsku odredbu a ta odredba podrazumeva negativnu selekciju advokata. Ta negativna selekcija advokata je bila proizvedena u do sada i sada aktuelnom ZKP jer je advokat koji je kvalifikovan kao branilac mogao braniti u krivičnim postupcima samo ukoliko ima odgovarajuće radno iskustvo ili radni staž u advokaturi. Oni koji su imali vrlo mali staž od nekoliko meseci ili godinu dana su bili potpuno diskriminisani, pa makar to bile i sudije koje su preko 20 ili 30 godina provele u pravosuđu, prešle u advokaturu i nastavile svoj posao. Ko može da ubedi građane i nas ovde da oni ne znaju svoj posao? Niko. Na kraju ono što podrazumeva edukaciju mladih pravnika advokatskih pripravnika je zaživelo u najboljoj meri i na najkvalitetniji način u ovom zakonu a to je da i advokatski pripravnici mogu zamenjivati advokata principala u krivičnim postupcima gde se pojavljuju okrivljeni za krivična dela zaprećena kaznama do pet godina zatvora. Sjajna šansa da se mladi ljudi edukuju, da steknu iskustvo, a kasnije da nastave da rade svoj posao kao što su mnogi od nas pravi izvorni advokati radili. U to ime i u ime svih nas advokata vam zahvaljujem. Želim da kažem da mi nemamo ni jednu jedinu dilemu da u danu za glasanje ne podržimo, podržaćemo sve ove zakone. S druge strane pozivam sve kolege narodne poslanike bez obzira da li su iz pozicije ili opozicije, da ukoliko su u ovom mom izlaganju prepoznali kvalitet zakona, da nam se pridruže u tome da ih podržimo. Zahvaljujem se.
Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama su četiri po svom karakteru različita zakona iz oblasti krivičnog zakonodavstva. Naše gledanje, poslaničke grupe DS, na njih je takođe različito. Prvi zakon nastao je kao reakcija, odnosno posledica svireposti počinioca i tragedije žrtve i njene porodice. Na taj način je ovo reakcija društva, odnosno države, na jednu tragediju koja sa druge strane može da se desi i nekoj drugoj porodici. Zbog ove činjenice, ovaj zakon uživa podršku poslanika DS. Pre svega, smatram da ovaj zakon uživa moralnu podršku svih poslanika, jer njegov cilj treba da bude prevencija. On se odnosi na potencijalne počinioce ovakvih krivičnih dela. Dakle, on je pre svega usmeren na potencijalne počinioce ovako svirepih krivičnih dela i on bi trebalo, mogli bi kolokvijalno da kažemo, da udalji potencijalne počinioce od potencijalnih žrtava. Svakako da kada raspravljamo o ovom zakonu, a i o svakom drugom krivičnom zakonu, treba da se stavimo u ulogu žrtve, odnosno njene porodice. Moje mišljenje i mišljenje poslaničke grupe DS jeste da je ovaj zakon trebalo da uđe ranije u proceduru. Ovaj zakon je pripremila prethodna vlada. Smatramo da je on svakako trebalo da uđe u proceduru pre Zakona o amnestiji. Međutim, za ovaj zakon i za potencijalno nove žrtve, za sprečavanje novih teških krivičnih dela, veliku zaslugu ima porodica male Maje. Otac je danas sa nama na galeriji. Svakako da je ovo primer ljudske humanosti. Ova porodica ne može da sačuva svoje dete, ali može da sačuva, zajedno sa nama, neku drugu decu. U tom smislu, smatram da oko ovog pitanja neće biti političkih razlika u ovom parlamentu. Ono što bih kao pravnik mogao da kažem o ovom zakonu jeste činjenica koju su neke od mojih kolega pominjale prethodno, a to je činjenica da je naše krivično zakonodavstvo kodifikovano, da se nalazi u jednom Krivičnom zakoniku i da će ovaj zakon biti jedan poseban zakon mimo tog kodifikovanog zakonika. Ali, obzirom na karakter krivičnog dela i obzirom da se radi o prevenciji od vršenja ovih krivičnih dela, sigurno je da to ima opravdanje. Kada je u pitanju zakon o oduzimanju imovine, činjenica je da je ovde reč o jednom novom zakonu, na jednu staru temu i da mi već sada imamo Zakon o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnih dela. Dakle, da ne bi bilo nikakve zabune među poslanicima i među građanima Republike Srbije, naime, prethodna Vlada je još 2008. godine donela Zakon o oduzimanju imovine proistekle iz vršenja krivičnih dela i on je imao za cilj intenziviranje borbe protiv organizovanog kriminala i korupcije. Primena ovog zakona o kome govorim, koji je donela prethodna Vlada, pokazala je da oduzimanje imovine licima koja su osuđena ili protiv kojih je postupak u toku za krivična dela, može na adekvatan način da doprinese borbi protiv ovog modernog zla, koje pogađa i razara suštinu i osnovne principe funkcionisanja svake organizovane države. Borba protiv organizovanog kriminala je svakako preduslov borbe protiv korupcije, jer je korupcija veoma često izvedena pojava veoma teških krivičnih dela, kao što su šverc droge, oružja, nafte, cigareta itd, što je najbolje pokazala i akcija "Balkanski ratnik" i razbijanje jedne organizovane kriminalne grupe, koja je bila upletena u sva ova prethodno navedena krivična dela, koja su na kraju dovela do organizovanja te kriminalne grupe i koja je bila prethodna pretnja celom društvu. Inače, ukupno zaplenjena imovina po ovom zakonu koji je donela prethodna Vlada jeste 350 miliona evra. Nažalost, u obrazloženju ovog novog zakona, ne navodi se ova cifra, kao što se ne navodi ni podatak da je po ovom osnovu oduzeta imovina od 255 fizičkih lica, 25 pravnih lica, da je oduzeto 35 kuća, 100 stanova, 18 lokala, 22 garaže itd, apartmani na Zlatiboru, umetnička dela, 18 privrednih društava, četiri hotela, restorani, novčana sredstva. Nije naznačena ni činjenica da se samo po osnovu zakupa ovih objekata, koji su oduzeti privremeno, ostvaruje mesečni priliv od 20 hiljada evra, koji ide u različite namene, kao što su Dečija bolnica u Tiršovoj, kao što su ustanove koje su sada dečiji vrtići, kao i ustanove koje se koriste za smeštaj ugrožene dece ili njihovih majki. Određena sredstva otišla su na donacije opštini Trgovište za sanaciju posledica od poplava, za kupovinu hrane za narodne kuhinje, za kupovinu sredstava za opremanje nekih centara, pomoć raznim udruženjima distrofičara itd. U tom smislu, smatramo da je ovaj zakon koji je prethodna Vlada usvojila bio jedan kvalitetan zakon. To na jednom mestu priznaje i aktuelno ministarstvo, odnosno Vlada. Ne kažemo da nije trebalo da se ovaj zakon menja. Apsolutno smatramo da je bilo potrebno da se ovaj zakon menja, jer je kroz njegovu primenu uočeno da se u određenim segmentima ne ostvaruju određene procedure na kvalitetan način, pre svega kada je u pitanju raspolaganje oduzetom imovinom. U tom delu nemamo nikakvog spora. Takođe, bilo je potrebno precizno regulisanje odredbi o oduzimanju imovine koja se nalazi u inostranstvu i to nema nikakvog spora, pre svega da bi se izbegla različita tumačenja. Međutim, i pored toga, smatramo da je ovaj zakon mogao kroz izmene i dopune da se popravi i da nije bilo neophodno donošenje novog zakona. Znam da u obrazloženju stoji da je promenjeno preko 50% svih normi i da su se u tom smislu ispunili uslovi za donošenje novog zakona, ali nisam sasvim siguran koliko je to posledica tehničkih ispravki koje bi dovele do donošenja jednog novog zakona i koliko je to posledica želje da se ovim zakonom poentira. Mislimo da nije mesto za to, jer očekujemo dugo najavljivane druge zakone iz oblasti pravosuđa koji, nažalost, ne stižu u ovu Skupštinu. Svakako zaslužuje pažnju obrazloženje postojeće Vlade koja je na jednom mestu istakla da je prethodnim zakonom Republika Srbija, poput niza drugih savremenih i demokratskih država koje se odlikuju vladavinom prava, dobila zakonodavstvo čije su norme omogućile efikasnije i celovitije oduzimanje imovinske koristi stečene kriminalom. Ovim zakonom je po prvi put u naše krivično zakonodavstvo uvedena mogućnost da se licu pravosnažno osuđeno za određena inače teška krivična dela, a za koje je, između ostalog, karakteristično da po pravilu donose veliku dobit, koje ne dokaže da je određena imovina koju poseduju stečena legalno, takva imovina može trajno oduzeti. Dosadašnja primena ovog zakona je dala veoma dobre rezultate, pre svega u suzbijanju krivičnih dela organizovanog kriminala i visoke korupcije, što je bio glavni cilj koji se ovim zakonom želi postići. U jednom delu stoji odredba nove Vlade o kvalitetnom zakonodavstvu koji je usvojila prethodna vlada u borbi protiv organizovanog kriminala. Međutim, efekti toga se umanjuju. Recimo, kaže se - privremeno ili trajno je oduzeta imovina u vrednosti od više miliona evra. Nije više miliona evra nego 350 miliona evra. Dakle, to nije više miliona evra,radi se o ogromnoj sumi, radi se o ogromnoj imovini i radi se o Vladi koja se prvi put uhvatila u koštac sa ovim delom, odnosno sa ovim krivičnim delima. Drago nam je, ponavljam, drago nam je što ova Vlada pravi kontinuitet u tom smislu i smatram da ne treba da umanjuje dostignuća prethodne vlade koja je krenula od nule. Kada su u pitanju pojedine odredbe, pre svega, zakona koji se tiče oduzimanja imovine stečene vršenjem krivičnih dela, član 2. smatramo propustom zakonodavca. Zašto nije predvideo da se ovaj zakon može odnositi i na krivično delo terorizma iz člana 391. Krivičnog zakonika, već je predvideo da se oduzimanje imovine može vršiti samo usled pokretanja postupka ili osuđivanja za krivično delo finansiranja terorizma? Smatram da ovo jeste nedostatak. Kao nedostatak bi se mogla uzeti činjenica da ministar unutrašnjih poslova rukovodi jedinicom koja se bavi poslovima čuvanja, odnosno raspolaganja oduzetomimovinom, a prethodno je stajao stav da se to radilo po pribavljenom mišljenju republičkog javnog tužioca koji jeste druga zainteresovana strana u ovom postupku, i ne znam zbog čega je to izuzeto. U stavu 4. Predloga zakona je predviđeno da u poslovima upravljanja oduzetom imovinom, Direkcija može da ugovara usluge u skladu sa aktom ministra nadležnim za poslove pravosuđa. U važećem zakonu ne postoji ova odredba, što je izazvalo brojne poteškoće u radu Direkcije. Ova odredba će znatno olakšati rad Direkcije. U tom smislu, smatram da je ova odredba korektna. Sporan je član 56. gde Direkcija može bez odobrenja nadležnog suda da otuđi imovinu. To može izazvati određene pravne, odnosno ustavno pravna pitanja. Kada je u pitanju Zakonik okrivičnom postupku, radi se više o tehničkim odredbama koje nesumnjivo popravljaju zakon, ali se ne radi o suštinskim izmenama koje su dugo najavljivane. Računamo da i na ovaj način novi ministar potvrđuje da su prethodni zakoni bili kvalitetni. Imajući sve ovo u vidu, poslanička grupa DS će u danu za glasanje sa zadovoljstvom podržati zakon koji se tiče posebnih mera za sprečavanje krivičnih dela protiv polne slobode prema maloletnim licima – Marijin zakon. Dakle, sa zadovoljstvom. Smatramo da to jeste doprinos u borbi protiv ovih krivičnih dela koja su izuzetno društveno opasna. Ostali zakoni jesu kozmetički, ne pružaju previše novina i smatram da su samo potvrda da je DS radila kvalitetno u ovoj oblasti, a nikako nisu neka novina koja bi trebala da predstavljaju novi kvalitet. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Snežana Stojanović Plavšić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Da li je koleginica možda bila prijavljena pre mene ili ne? (Ne.) Poštovani gospodine ministre, poštovane dame i gospodo, URS će podržati sve zakone koji su danas na dnevnom redu, imajući pre svega u vidu borbu protiv korupcije i kriminala, i sa dubokim uverenjem da ovi zakoni doprinose efikasnoj borbi protiv korupcije i kriminala. Kada to kažem mislim i na zakone koji donose, mahom, usaglašavanje sa nekim promenama koje su u međuvremenu nastale, ali i sa novim zakonom o oduzimanju imovine stečene kriminalom. Do usvajanja ovakvog zakona 2008. godine i njegove primene 2009. godine, za koji smo takođe glasali i podržali ga, Srbija je bila vrlo zgodno mesto za bavljenje kriminalom. To je bio prilično unosan posao, jer se često dešavalo da i nakon odsluženja zatvorske kazne, kriminalce čeka bogata imovina, porodica sa jahtama, kućama, i sklonjenim novcem, i to je zaista bio jedan loš model i veoma loša poruka države. Stvari su se od onda promenile. Činjenica je da je zakon imao efekte, ali naravno podržavamo nastojanje da sve ono do čega je došlo u primeni zakona, a primećeno je kao nedostatak, otkloni ovim novim zakonom, kao i da se proširi obim dela na koje će se ovaj zakon odnositi. Dame i gospodo, ono o čemu danas želim da posebno govorim je zakon koji ima jedan suvoparan pravnički naziv, a koji se zove Zakon o posebnim merama za sprečavanje vršenja krivičnih dela protiv polne slobode maloletnih lica. Emotivno i ljudski, taj zakon svi zovemo "Marijin zakon". Verujem, dame i gospodo, da je poražavajuće za jednu državu i da je veoma tužno za jedan parlament kada on mora da donese zakon imenom jednog deteta. Bilo bi dobro da donosimo zakone koje zovemo imenima dece koja su u njihovom životu donela neku radost, unapredila njihov život ili živote njihovih vršnjaka. Nažalost, to se ne dešava, i ne samo u Srbiji. Kada se zakoni zovu imenom nekog deteta, onda to znači da je to dete žrtva i da je ono položilo život za donošenje ovakvog jednog zakona. Da li bi bilo bolje da se ovaj zakon, kao u Americi, zove – "Veterling zakon", po malom Džejkobu, ili da se zove "Meganin zakon", po maloj Megan koja je, takođe, stradala usled ovakvog zločina? Da li bi nam bilo lakše? Ne bi sigurno. Nigde u svetu nijedno dete ne treba da strada da bi se pravni sistem njegove države ili sveta unapredio. Ostaje činjenica da smo ovaj zakon mogli da donesemo ranije, imajući u vidu da je on u Americi postajao od 1994. odnosno 1996. godine i da postoji u brojnim drugim zemljama. Trebalo je da ga donesemo ranije, ali ne prošle godine. Kamo sreće da smo ga doneli pre 2010. godine. Ostaje nam upit da li bi mala Marija danas bila živa? To nikada nećemo znati, ali ostaje nam obaveza da ubuduće brže reagujemo u ovakvim slučajevima i ne čekamo da se zlo desi da bismo ga predupredili. Dame i gospodo, ovo je zakon koji izaziva brojne emocije i niko od nas ne može o njemu da govori bez emocija. On izaziva i burne emocije u javnosti i na blogovima možete naći razne predloge o kaznenim merama nad zločincima, kada su u pitanju seksualni delikti nad decom, od predloga metak u čelo, smrtna kazna, doživotna robija, do kastracije. Ima mnogo bure, ima mnogo emocija. Kriminolozi i krivičari nas ipak upozoravaju da treba biti razuman, da treba videti koji su efekti ovakvih zakonskih rešenja i da je naš cilj, ne osveta, ne gađenje, ne strah, nego da je naš cilj pre svega sprečavanje vršenja ovakvih dela u budućnosti. Dakle, govoriću o nekim kontraverzama koje se postavljaju kada razmišljamo na ovakv način. Pre svega, kakva je kaznena politika i koja je to kaznena politika koja će dovesti do umanjenja vršenja ovakvih krivičnih dela. Da je u Srbiji ona blaga, mislim da se slaže većina nas. Kada su izmene Krivičnog zakonika bile na dnevnom redu, predlagala sam strožu kaznu kada dođe do smrtnog ishoda usled silovanja nad detetom. Nažalost, tada taj amandman niste usvojili, i pozivam vas gospodine ministre da sledećom prilikom razmislimo još jednom o tome da se u takvim slučajevima predloži najstroža moguća kazna. Zastarevanje, to svakako jeste bolno pitanje. Ne može da zastari jedan takav zločin. Kao zločin protiv čovečnosti, ne može da zastari, jer deca su najosetljivija bića. Ono što se desi u njihovom detinjstvu trajno obeležava njihove živote, trajno obeležava naše društvo, da se razumemo, jer seksualni zločini nad decom nisu tako malobrojni kako se nekad čini, jer svi znamo da se prijavljuje samo vrh ledenog brega. Dakle, zastarevanje moramo menjati. Sve žene u parlamentu složile su se da će zajedno raditi na tome i verujem da ćemo svi podržati amandmane koji donese ovakvo jedno rešenje, pogotovo ako imamo u vidu da žrtva, maloletna žrtva od osam godina, deset godina, dvanaest godina, ne može da prijavi zločin u roku od šest godina. Ne može da ga prijavi. Vama je poznato da većina evropskih zemalja ima drugačija rešenja i ta rešenja moraju biti ugrađena i u naš pravni sistem. Da li je moguća rehabilitacija zločinaca koji izvršavaju ovakva krivična dela? Podaci govore da se jako često radi o povratnicima i ja se sa tim slažem. Da li je potpuno nemoguća rehabilitacija? Ne verujem, svako mora da dobije svoju šansu. Ovaj zakon ne tretira počinitelje koji su u porodici. Najveći broj seksualnih zločina nad decom izvršavaju očevi, očusi, usvojitelji, lica kojima su deca poverena na staranje, lica koja rade u domovima za nezbrinutu decu. Dakle, poznati počinitelji. O njima moramo misliti kada govorimo o ovom zakonu. Kastracija, još jedno veoma kontraverzno pitanje o kome je danas bilo reči. Da li je kastracija lečenje? Nije lečenje. Da li ona dovodi do smanjivanja zločina? Nemamo potpuno tačne podatke. Podaci su takođe kontraverzni. Neki kažu – da, u potpunosti, a neki kažu – ima recidiva do 83%, čak i kada se uradi hemijska kastracija. To je jedno pitanje o kome se mora ozbiljno razgovarati. Moram da postavim još jedno bolno pitanje za naše društvo. Da li smo mi društvo koje, sa jedne strane, burno, emotivno reaguje i predlaže metak u čelo, a sa druge strane, da li smo mi društvo koje je sklono da toleriše ovakvu vrstu zločina? Da li imamo dvostruke aršine u odnosu na to ko je počinilac ovakvog krivičnog dela? Da li jednog počinioca nazivamo monstrumom, zveri, životinjom, a drugog nazivamo oče, samo zato što on pripada jednoj organizaciji koja uživa visoko poverenje u Srbiji? To je nedopustivo. Ovih dana u javnosti se pojavio još jedan slučaj. Kako je moguće da je poznati pevač, estradni umetnik, neću ga nazvati gospodinom, priznao da je imao vezu, pa onda kaže da je to bila planktonska veza sa 14-godišnjom devojčicom? Kako je moguće da je to okruženje tolerisalo? Sada vidimo da su mnogi iz okruženja te devojčice znali za to. Kako je moguće da se ta vest pojavila kao izabrani deo programa jednog rijaliti šoua, koji takođe neću da pominjem, mada mislim da zaslužuje pominjanje u negativnom kontekstu? Da li ćemo i dalje biti fanovi takvih estradnih izvođača, slušati njihovu muziku, a zgražavati se nad iks, ipsilon zverima koji ganjaju našu decu? Mislim da o tome svemu treba da razmišljamo. Mislim da treba da se podiže svest u društvu o tome da svaki počinilac ovakvog dela mora biti kažnjen na jednak način, bilo da je to slučaj u porodici, kada se radi o očevima, bilo da je to slučaj u crkvi, kada se radi o sveštenim licima, bilo da je to slučaj o veoma poznatim estradnim umetnicima ili o potpuno nepoznatim počiniocima. Kakvi su efekti mera koje ovaj zakon donosi po iskustvima drugih država koje imaju ovakve mere? Takođe, kontraverzni. Neki podaci kažu da se čak 63% novih slučajeva pojavljuje u zajednicama koje jesu informisane o tome da u njihovom komšiluku živi neko ko je već izvršio ovakvo krivično delo. Neki čak kažu da mere, evidencije i javnog prepoznavanja počinioca krivičnog dela mogu ubrzati njegov recidivizam, usled straha, izolacije, stida, odbačenosti koju on doživljava u toj zajednici. Neki kažu, ne neki, istraživači koji su se time bavili kažu da objavljivanje identiteta počinioca koji živi u okruženju dovodi do manjeg broja prijavljenih slučajeva. Ovde se pre svega misli na one slučajeve koji se dešavaju u porodici, jer su posledice veće. O ovome takođe treba razmišljati kada donosimo ovaj zakon. No, to ni na koji način ne umanjuje značaj ovog zakona. Ovo su samo pitanja za eventualno razmišljanje o usvajanju amandmana koje su narodni poslanici predložili, a po onome što sam videla ima jako puno dobrih amandmana. Ujedinjeni regioni Srbije i ja u punoj meri podržavamo ovaj zakon, pre svega, zbog toga što on jasno kaže da nema ublažavanja kazne za ove počinioce i da nema uslovnog otpusta za njih. Prestanak javne funkcije i prestanak rada sa decom je nešto što mora da se podrazumeva u ovakvim slučajevima. Nemogućnost obavljanja javne funkcije ili zasnivanja radnog odnosa traje 20 godina po odredbama zakona. Predložila sam amandman koji predviđa 40 godina trajanja zabrane, jer smatram da neko ko je imao 25 ili 30 godina kada je osuđen možda može doći u situaciju da posle 20 godina ponovo radi sa decom. Mislim da nema potreba, tu se slažem sa koleginicom Radović, koja je predložila da to bude trajno. U saglasnosti sa našim pravnim sistemom sam predložila da to bude najstroža kazna koju mi imamo, a to je 40 godina. Mislim da će ona pokriti kompletno ono što sam želela da postignem. Naravno, podržavam sve posebne mere, obavezu da se počinilac svakog meseca do 15. u mesecu javlja policijskoj upravi, odnosno Zavodu za izvršenje zatvorskih sankcija, zabranu posećivanja mesta gde se okupljaju deca, obavezu savetovanja. Tu takođe imam jednu dilemu – da li imamo dovoljan broj savetovališta koja su osposobljena, akreditovana da se bave ovakvom vrstom terapije, da li ih imamo u malim mestima, kako će to biti regulisano? To pretpostavljam da će biti naknadno rešeno, ali to je takođe nešto što izaziva dilemu u primeni zakona. Par zamerki koje sam imala odnose se, pre svega, na maloletne počinioce. Pretpostavljam da ste možda videli moj amandman. Moja dilema je - da li maloletni počinioci ovih krivičnih dela takođe potpadaju pod ove mere i da li to znači da, ako je neko sa 15 godina, recimo, osuđen na neku vaspitnu meru zato što je, recimo, naveo neku svoju vršnjakinju da prisustvuje polnom činu, a to je jedno od dela koje se sankcioniše, da li će se i na njega odnositi mera da 20 godina, odnosno 40, kako sam ja predložila, ne može da radi sa decom? Dakle, to je nešto o čemu bih volela da pričamo kada budemo pričali o amandmanima. Dakle, u duhu zakona o maloletnim počiniocima krivičnih dela, u duhu moguće rehabilitacije najmlađih počinioca krivičnih dela, predlažem da oni budu izuzeti iz dejstva ovog zakona. Naravno, kada se radi o starijim maloletnicima koji su osuđeni za najteže kazne i svim odraslim licima, predlažem pooštravanje kazni, kao što sam već rekla. Posebne mere koje će sud ispitivati na svake četiri godine ili na dve godine, po zahtevu lica koje je podvrgnuto ovim merama, su takođe nešto što se možda može jednim delom unaprediti, pre svega, imajući u vidu različitu težinu krivičnih dela. Neke zemlje su to na taj način rešile i mislim da bi bilo možda bolje da smo u odnosu na to doneli jedno zakonsko rešenje, dakle, u odnosu na težinu krivičnog dela, jer, podsećam, krivična dela se kreću od nedozvoljenih polnih radnji do silovanja itd. Dakle, ovo bi trebalo rešiti u odnosu na težinu krivičnog dela, a ne ostavljati sudu mogućnost da na svake četiri godine preispituje i eventualno oslobađa ovih obaveza nekog počinioca. Mislim da to ne treba da bude diskreciona odluka suda, već da treba da bude rešeno zakonom, opet kažem, u odnosu na težinu krivičnog dela. Obaveza obaveštavanja sredine u kojoj se nalazi počinilac ne postoji u ovom zakonu. Ona je zakonima koje sam navela u nekim drugim zemljama predviđena i kreće se od toga da, uz vođenje evidencije, postoji obaveza da policijska uprava obavesti komšiluk ili grad u kome se nalazi izvršilac ili povratnik u izvršavanju ovakvog krivičnog dela, da obavesti roditelje, kako bi oni znali da se u njihovom kraju nalazi takav zločinac. Kod nas ne postoji obaveza. Mi ćemo imati evidenciju i na zahtev poslodavaca ili tužilaštva ili policije, oni će imati uvid u ovu evidenciju, ali obaveza obaveštavanja ne postoji. Mislim da je to takođe moglo biti rešeno i da je mogla postojati neka vrsta obaveze. Potpuno sam svesna toga da je ovaj zakon usaglašen sa Zakonom o zaštiti podataka o ličnosti i, kao što sam već rekla, ne mislim da je nužno obelodaniti identitet počinioca. Međutim, Evropski sud za ljudska prava, u svojoj praksi, donosi odluke u kojima, ceneći interes i sredine, odnosno zaštite dece i zaštite tajnosti podataka, preporučuje meru kojom bi bilo moguće obavestiti da se u određenom kraju nalazi počinilac, ali ne i izneti njegov identitet, dakle, o kome se tačno radi, pa se pretpostavlja da bi, u tom slučaju, roditelji, nastavnici i oni koji se bave decom i sama deca, mogli biti oprezniji. Evo, to su neka pitanja i ideje koje sam imala vezano za ovaj zakon. Još jednom želim da naglasim da je on odličan korak u prevenciji izvršavanja ovakvih krivičnih dela i potpuno sam ubeđena da će ovo biti zakon koji će biti donesen glasovima 250 narodnih poslanika, jer ovo nije samo zakon koji dugujemo Mariji, ovo je zakon koji dugujemo svoj našoj deci i ovo je zakon koji nosi imena sve dece u Srbiji. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Dubravka Filipovski.
Hvala. Uvaženi predsedavajući, poštovani gospodine ministre, poštovane kolege narodni poslanici i narodne poslanice. Pred nama je predlog zakona i izmene i dopune zakona koje proističu iz promena Krivičnog zakona i Zakona o krivičnom postupku, ali i izmene i dopune zakona koje proističu iz tzv. Lanzarot konvencije,Konvencije SE o zaštiti dece, koje su zemlje koje su usvojile ovu konvenciju, u obavezi da zakonom urede. Mislim da je Zakon o posebnim merama za sprečavanje vršenja krivičnih dela protiv polne slobode prema maloletnim licima apsolutno bio neophodan, sa stanovišta što, na žalost, danas u modernom svetu broj krivičnih dela protiv polne slobode raste, a čije su žrtve deca, odnosno maloletna lica. Htela bih da, u ovom trenutku, izdvojim pre svega član 185b ovog zakona, na koji moje kolege, u svojim diskusijama, nisu obratile pažnju ili nisu smatrali da ga je posebno potrebno apostrofirati, a ja smatram da je to veoma važno zbog toga što internet komunikacije, koliko god da donose pogodnosti, omogućavaju i velike zloupotrebe i vrlo je važno ovom zakonskom odredbom precizirati i inkriminisati osobe koje ugrožavaju polnu slobodu maloletnih lica, koristeći internet mreže. Zbog toga smatram da treba posebno razmisliti o setu preventivnih mera,upravo za osobe koje po izlasku iz zatvora pokazuju da imaju, koristeći internet mreže, dobijaju poseban nagon ili želju da ponovo vrše ta krivična dela. Veliki broj građana, uzornih članova društvene zajednice se, u odnosu prema ljudima, ponaša potpuno normalno, ali kada koristi internet mrežu menja ponašanje i po izlasku iz zatvora, mislim da na takve osobe treba preventivno motriti nekim posebnim merama i da mi treba da razmislimo i o setu tih posebnih mera. Što se tiče predloga ovih posebnih mera za sprečavanje vršenja krivičnih dela protiv polne slobode prema maloletnim licima, mogu da kažem da se u potpunosti poslanička grupa Nove Srbije slaže sa njenim predlozima, jer smatramo da su odlična i dobra zakonska rešenja Marijinog zakona, koja se odnose na to da ne postoji mogućnost niti ublažavanja kazni, niti uslovnog otpusta za počinioce ovih dela. Takođe smatramo da je dobro zakonsko rešenje i zakonski predlog da ni posle 20 godina ove osobe ne mogu da konkurišu i za vaspitače i za učitelje i za bilo koji javni posao. Takođe smatram dobrim predlogom da se redovno javljaju policiji. Ono što bih htela da dodam jeste da savetovališta koja imaju poseban nadzor nad ovim licima, smatram da treba da posebno vode evidencijui da tromesečno obaveštavaju nadležne organe o tome. Takođe, Nova Srbija je intervenisala jednim tehničkim amandmanom na član 13, koji definiše posebnu evidenciju o učiniocima navedenih krivičnih dela. Mi smatramo da treba da postoji ta jedinstvena centralizovana baza, uključujući i DNK profil, ali smo tehničkim amandmanom naglasili i dodatno precizirali ovu činjenicu, kako bi to trebalo da izgleda. Želim da kažem da i za mene, kao i za moje koleginice, ovaj zakon nije potpun ukoliko se ne ukine zastarevanje seksualnog delikta. To je predlog koji je Incest trauma centar predložio zvanično Narodnoj skupštini Republike Srbije, a Ženska parlamentarna mreža i Odbor za prava deteta su prihvatili. To nema nikakve veze sa vama, ministre, ali smatram da mi treba da se dogovorimo da li ćemo predložiti amandman koleginice Radović ili ćemo o ovome naknadno raspravljati. Smatram da je ovaj predlog veoma važan zbog toga što je vreme značajan faktor za sva maloletna lica koja su žrtva seksualnog nasilja. To su osobe koje su i emotivno i ekonomski zavisne od silovatelja i tek posle osamnaeste godine mogu da se suoče ponovo sa traumama koje su prošli, da smognu snage da tuže silovatelja. Što se tiče Predloga zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela, želim da istaknem da je dobro što je ovaj zakon usvojen još 2008. godine. Ni malo ne želim da potcenjujem značajne efekte ovog zakona, koji je bio primenjivan u prethodne četiri godine, jer su iz njegove primene proistekle zaplene desetine miliona evra, i to se po meni nikako ne sme zanemariti, ali je takođe neophodno bilo promeniti ovaj zakon, s obzirom na izmene Krivičnog zakonika u periodu od 2009. do 2012. godine. Slažem se sa svim što je u ovom predlogu zakona izneto, pre svega sa članom 2, kojim se dopunjuju krivična dela i predviđa se da ona obuhvate i delo otmice, prevare, iznude, prouzrokovanja lažnog stečaja, oštećenja poverilaca, ali i krivična dela zloupotrebe položaja odgovornog lica i zloupotrebe u vezi sa javnim nabavkama, kao i dogovaranje ishoda takmičenja. Mislim da je vrlo važan i član 3. ovog zakona, koji precizira imovinu vlasnika koja je u nesrazmeri sa njegovim zakonitim prihodima. Takođe, smatram da je vrlo važno što novi zakonski predlog prepoznaje organizacionu jedinicu MUP i Direkciju za upravljanje oduzetom imovinom. Upravo MUP i Direkciji za oduzetu imovinu daju široka ovlašćenja i omogućavaju joj da traži najrazličitije informacije od državnih organa. Član 16. vodi računa o dostojanstvu i časti vlasnika. Mislim da on sankcioniše bahato ophođenje prema ovim licima koje smo imali prilike da vidimo na malim ekranima. Odredbama člana 17. do 22. uređena je finansijska istraga. Velika ovlašćenja se u ovoj fazi daju jedinici MUP, koja prikuplja sve moguće dokaze, kao i, naravno, javnom tužiocu. U članu 24. eliminiše se mogućnost daprivremeno oduzimanje imovine na osnovu naredbe javnog tužioca potraje. Član 25. predloga ovog zakona precizira da se odlučuje u roku od sedam dana od dana prijema zahteva, bez održavanja ročišta, što povećava efikasnost u postupku privremenog oduzimanja imovine. Smatram da je vrlo bitna novina u ovom zakonu i činjenica, odnosno otvaranje stečajnog postupka nad pravnim licem koje je obuhvaćeno rešenjem, a stvaralo je velike probleme u samoj Direkciji koja je nadležna za upravljanje privremeno oduzetom imovinom. Mislim da je vrlo važno što ceo ovaj postupak odiše hitnošću, što nema odugovlačenja, što drugostepeni sud mora doneti odluku i ne može je vratiti na odlučivanje prvostepenom sudu. Član 38. ovog zakona vrlo jasno precizira da se trajno oduzimanje imovine vodi po okončanju postupka i ojačava se pretpostavkom nevinosti samog okrivljenog, ali se ni malo ne utiče na efikasnost postupka za oduzimanje imovine. Sačuvan je i aspekt humanosti i ovom zakonskom odredbom propisuje se ostavljanje dela imovine ako se proceni da je egzistencija lica, koji je dužan da izdržava, ugrožena. Članom 50. Predloga zakona predviđeno je da Direkcija o oduzetoj imovini, koja joj je poverena na upravljanje, sačini i zapisnik i vodi posebnu evidenciju. Takođe, novost je da Direkcija neposredno sprovodi rešenje suda o privremenom oduzimanju. Član 53. predstavlja značajnu novinu u odnosu na važeći zakon i novim rešenjem daje se ovlašćenje Direkciji da poslove upravljanja nad privremeno oduzetim pravnim licem može preneti i na drugo fizičko lice. Nova Srbija je upravo u ovom članu 53. Predloga zakona intervenisala amandmanom, jer smatramo da treba jasno precizirati na koja fizička lica se prenosi. Takođe smatramo da nema mesta nikakvoj vrsti diskrecionog odlučivanja. Član 58. ovog zakona predviđa da se privremeno oduzeta imovina, koja ne bude prodata, poklanja u humanitarne svrhe. Članovima 60. i 61. Predloga zakona uređen je postupak povraćaja imovine, odnosno načina obeštećenja vlasnika privremeno oduzete imovine. Takođe, smatramo da odredbe članova 65. i 66. vrlo jasno preciziraju šta obuhvata međunarodna saradnja u ovoj važnoj oblasti, jer imamo kriminalne grupe koje su poprimile karakteristike multinacionalnih korporacija u svakom pogledu i koje predstavljaju ozbiljnu opasnost na međunarodnom planu. Što se tiče Predloga zakona o izmenama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, korupcije i drugih posebnih teških krivičnih dela, smatramo da nadležno ministarstvo ovim zakonskim rešenjima propisuje da ona budu na vreme usaglašena, tako da njihova primena ne izazove problem u praksi sudova i drugih nadležnih organa. Izmenama i dopunama Krivičnog zakona ukazala se potreba da se takođe izmenama ovog zakona nadležnost postupajućih državnih organa smatra nespornom. Što se tiče Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o krivičnom postupku, tu bih apostrofirala dve značajne novine - prva, po kojoj se ukida dosadašnje limitiranje prava na branioca koje se kosilo sa ustavnim pravom okrivljenog da izabere branioca po sopstvenom nahođenju i drugo, eliminiše se uočena pravna praznina u aktuelnom ZKP-u, dodavanjem novog člana 425a, koji uređuje pritvor nakon izricanja prvostepene presude, na način kako je to inače bilo i ranije rešeno u našem krivično-procesnom zakonodavstvu. Na kraju, želim da vam kažem da će poslanička grupa Nove Srbije sve predloge zakona, izmene i dopune zakona u danu za glasanje podržati. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Cvijan. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine ministre, Srpska napredna stranka će u danu za glasanje, naravno, podržati svih pet pravosudnih zakona koji su danas ušli u raspravu. Sa velikim zadovoljstvom ćemo posebno podržati usvajanje Marijinog zakona, zakona koji će, sigurni smo, doprineti mnogo većoj bezbednosti građana, mnogo većoj bezbednosti dece, mnogo većoj generalnoj bezbednosti u Srbiji. Marijin zakon, nazvan tako po pokojnoj Mariji Jovanović, čiji je otac Slobodan danas ovde prisutan, je zakon koji je naišao, vidimo danas, na jednu opštu podršku svih poslanika u ovom parlamentu, zakon koji je, istine radi, ušao u proceduru u vreme prethodne Vlade i u neizmenjenom obliku predložen danas od strane Ministarstva pravde i gospodina Selakovića, što smatramo i vrlo korektnim potezom. Naravno, to je zakon koji može da bude popravljen i 44 amandmana su do sada ušla u proceduru, sigurno će mnogi od tih amandmana biti i usvojeni, svaki će, naravno, biti pažljivo proučen. Lično bih uvek podržao amandman koji predviđa zabranu zastarivanja dela silovanja i drugih dela protivpolnih sloboda, odnosno dela koja vrše seksualni predatori. Ima i drugih amandmana o kojima svakako treba razmisliti. Ali, ono što je najvažnije je, da još jednom ponovimo i nama i građanima, šta zapravo ovaj zakon podrazumeva i koje će to dobrobiti Srbiji i njenim građanima i bezbednosti njenih građana doneti. Na prvom mestu, seksualni predatori, dakle, ljudi koji su izvršili krivična dela poput silovanja ili obljube nad maloletnim detetom, kada izađu iz zatvora, biće suočeni sa time da će biti pod jednim monitoringom koji može da traje i 20 godina, monitoringom koji podrazumeva da će morati redovno da se javljaju policiji, da se redovno javljaju savetovalištu psihološkom, da obavezno prijave svoju promenu prebivališta, odnosno radnog mesta, da neće moći da idu u inostranstvo dok se ne jave nadležnim organima, i čitav niz drugih mera, a možda i najvažnija među njima, to da seksualni predatori, po izlasku iz zatvora, neće moći da se približavaju školama, vrtićima, igralištima, parkovima gde se igraju deca ili drugim mestima gde dece ima. Ovo je, dakle, odličan zakon koji će, posebno pohvaljujemo i to treba isto pomenuti, prvi put kod nas kreirati jednu bazu podataka o seksualnim predatorima. Ta baza podataka, pored imena, prezimena, slike i onih klasičnih podataka, sadržaće i DNK profil seksualnih predatora, što će omogućiti i saradnju Srbije sa međunarodnom zajednicom u ovoj oblasti. Pored ovog zakona, Srpska napredna stranka će sa velikim zadovoljstvom podržati i usvajanje Zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnih dela. U pitanju je zakon koji opet, istine radi, je donet u vreme pređašnjeg Ministarstva pravde, ali došlo je vreme da se neke stvari evolutivno promene, da se neke stvari pojasne, da se neke stvari poboljšaju. Iskoristiću priliku da kažem da su se i na međunarodnim skupovima koje je Ministarstvo pravde održalo, a gde se raspravljalo o Nacrtu strategije reforme pravosuđa ili Nacrtu strategije za borbu protiv korupcije, i predstavnici iz inostranstva, ali i predstavnici domaće stručne javnosti vrlo pohvalno izjasnili o dosadašnjem radu Ministarstva, vrlo pohvalno izjasnili i o nacrtima zakona koji ulaze u proceduru, ali vidimo i da je Ministarstvo pravde imalo sluha da prihvati sugestije, kako stručne, tako i međunarodne javnosti, da se neke odredbe Zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela pojasne, da se pojasne nadležnosti, da se pojasne procedure. Da bi građanima objasnili šta taj zakon donosi, treba krenuti od toga da svako ko je pravosnažno osuđen da je vršio krivična dela, poput dela organizovanog kriminala, zloupotrebe službenog položaja, zloupotrebe odgovornog lica, krivičnog dela trgovine narkoticima, krivičnog dela trgovine pornografskim materijalom, a naročito ako taj materijal sadrži maloletnike, malopre pomenute, i još čitav niz drugih dela, da svi oni koji su se obogatili vršeći ovakva krivična dela, država će im oduzeti ono što su stekli na osnovu kriminala i to što je oduzeto biće dato za opštu upotrebu, odnosno novac će ići u budžet Republike Srbije, umetnička dela će biti besplatno data muzejima, a nekretnine će biti podeljene po određenim kriterijumima. Posebno je važno da predloženi zakon utvrđuje veće nadležnosti Direkcije za upravljanje tom istom oduzetom imovinom. Dobro je da će biti predviđena transparentna procedura upravljanja tom imovinom. Dobro je da će se sada, recimo, imovina koja je oduzeta od kriminalaca obavezno prodavati, putem javnih oglasa će ljudi biti pozivani da takvu imovinu kupe. Dobro je da ćemo imati mogućnost da postavimo i pitanje zašto su neke nekretnine u vreme pređašnjeg Ministarstva pravde davane, recimo, Vladi AP Vojvodine, a ne znamo i za koje namene. Dobro je da će se vršiti redovan monitoring nad oduzetom imovinom, a ne da imamo situaciju da pojedinci uzmu oduzete automobile, voze po Beogradu, pa ih onda slupaju. Jednom rečju, to je zakon koji će svakako pogoditi na najteži mogući način kriminalce, ali će svakako doprineti daljoj borbi protiv organizovanog kriminala, daljoj borbi protiv korupcije i jednom nivou nulte tolerancije koju je na prvom mestu SNS i njeni koalicioni partneri uvela u Srbiju. Što se tiče osnovnih zakona, treba reći da izmene i dopune Zakonika o krivičnom postupku će, s jedne strane, omogućiti da pravnici, advokati, na podjednak način učestvuju u odbrani. Do sada su postojale određene diskriminatorske odredbe. Dobro je naglasiti i verujem da će posebno Udruženje mladih pravnika biti veoma zadovoljno u Srbiji činjenicom da će sada svi advokati moći ravnopravno da učestvuju u sudskim postupcima, što je u krajnjoj liniji i ustavna kategorija. Što se tiče Međunarodnog sporazuma sa Bugarskom, treba naglasiti da, što se tiče razmene podataka, vidimo da Zakon o tajnosti podataka je naišao na jedno opšte odobravanje, na jedno opšte priznanje i od strane naših mnogobrojnih međunarodnih partnera. Dobro je da se pojedinačni sporazumi, kao što je nedavno i sa Slovačkom zaključen, jer će upravo takvi zakoni i takvi sporazumi omogućiti da se brže, bolje razmenjuju i tajni podaci koji su, u krajnjoj liniji, vrlo često od posebnog značaja za borbu protiv organizovanog kriminala i korupcije. U tom smislu, i Zakon o oduzimanju imovine proistekao iz krivičnog dela ima posebno poglavlje o međunarodnoj saradnji, jer smo iz prakse svesni da su kriminalci vrlo često, nadajući se da će pobeći od ruke pravde, sakrivali svoju imovinu u inostranstvu, kupovali nekretnine u inostranstvu ili stavljali na račune u inostranim bankama, odnosno stavljali stvari velike vrednosti u sefove u tim istim bankama u inostranstvu. Tome će, zahvaljujući zakonu koje je predložilo Ministarstvo pravde, biti kraj. Biće moguće lepo sarađivati i sa drugim državama, ne bi li se tačno, precizno utvrdilo gde se nalazi imovina kriminalaca i kako ta imovina da bude prebačena u Srbiju, da bude upotrebljena za potrebe budžeta, da bude upotrebljena za narod od koga su ti isti kriminalci, budimo otvoreni, i krali. Naravno, kada govorimo o Zakonu o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela, treba posebno pohvaliti i napore Ministarstva pravde da se finansijske istrage stave u što jaču i što veću nadležnost samog tužioca koji će sada rukovoditi posebnom jedinicom MUP-a koja se bavi finansijskim istragama. To je velika pomoć našim tužiocima, koji su i do sada vrlo kvalitetno uglavnom radili posao u borbi protiv organizovanog kriminala i korupcije. Tužioci su, naravno, pravnici i uvek je dobro da imaju pomoć i podršku ljudi koji su stručni, posebno obučeni, najčešće ekonomisti, koji znaju da, recimo, prouče bilanse stanja, koji znaju da prouče kartice poslovanja i sve drugo što je od značaja za vođenje finansijske istrage. Posebno mi je drago što vidim jednu realnu mogućnost i mislim da će to i građani prepoznati, da će možda čak i svi zakoni koje je predložilo Ministarstvo pravde biti usvojeni jednoglasno ovde u Narodnoj skupštini, što je samo dokaz kvaliteta rada Ministarstva pravde i kvaliteta rada na samoj zakonodavnoj aktivnosti. Verovatno je to pomoglo organizovanje čitavog niza međunarodnih skupova, čitavog niza javnih rasprava. Ministarstvo pravde je konačno vratilo staru dobru praksu da se nacrti redovno objavljuju na sajtu ministarstva, da se redovno apdejtuju. Naravno, siguran sam i da će tom nekom, nadam se, jednoglasnom usvajanju, a naročito jednoglasnom usvajanju Marijinog zakona, pomoći i pažljivo proučavanje svih amandmana koji su predloženi. Dozvolite mi na kraju, nije vezano za ovu temu, ali osećam potrebu, da iskoristim priliku da u svoje ime i u ime poslaničkog kluba SNS svim Jevrejima u svetu čestitam praznik Pesah, a naročito pripadnicima Jevrejske verske zajednice u Srbiji i da ih pozdravim rečima – "Hag pesah sameah". Hvala vam svima.
Hvala. Da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Pošto smo završili sa listom predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika, predlažem da danas prekinemo rad i sa radom nastavimo sutra u 11,00 sati. Hvala.