Zahvaljujem se, predsedniče Skupštine. Uvažene kolege, ja ću postaviti pitanje i podsetiti sve naše građane na neki period 2000. godine, gde je do te 2000. godine bio veliki broj firmi koje su bile aktivne, radile, tzv. društvene firme. Posle dolaska DOS-a, veliki broj tih firmi je počeo da propada, počeli su da uništavaju te firme, donosili zakone koji su bili na štetu radnika a u korist pojedinaca, gde je veliki broj tih firmi otišao u stečaj, veliki broj radnika izgubio svoja radna mesta i ti ljudi su sada već u poznim godinama, da ne kažem u godinama kada je njima najteže. Mogu da podsetim sve da je veliki broj takvih firmi ugašeno, zatvoreno, odvedeno u stečaj, i u opštini iz koje ja dolazim, Svrljig, a to važi i za okolne opštine, gradove, za grad Niš, „Elektronska industrija“ i veliki broj takvih firmi. Takve firme su imali naši prijatelji i sugrađani i u Prijepolju, u Tutinu, Sjenici, Subotici, Novom Sadu, gde su sve privatizacije rađene na štetu radnika. Posle toga, radnici su imali prava da se tuže, da ostvaruju svoja prava na sudu, gde su dobijali sudske presude u njihovu korist. Imali su pravosnažne sudske presude da im se isplati određena naknada za period dok su bili u firmi a nije im isplaćena zarada. Njihova cena rada koju je sud presudio se kreće od nekoliko stotina hiljada pa i više od toga, ali do dana današnjeg ti radnici nisu uspeli da naplate svoja potraživanja, iz razloga što je stečajni upravnik namirio prvo svoje potrebe, a posle su bili radnici u drugom redu i vrlo mali broj njih je ostvario svoja prava i dobio neka sredstva iz te firme. Inače, presudom sudova ta društvena svojina je bila obaveza države, tako da je država preuzela obavezu da isplati zaostale zarade ili naknade radnicima. Veći deo sredstava nije isplaćen i te pravosnažne sudske presude i sada stoje kod naših radnika koji su u veoma teškoj finansijskoj situaciji. Pitam nadležno ministarstvo i predsednicu Vlade – da li postoji mogućnost da se ta njihova potraživanja, te pravosnažne sudske presude koje imaju od strane naših sudova, da se nađe način da se to njima nadoknadi kroz pomoć oko naplate struje, tehničkih stvari, vode i svega onog što oni moraju da plate? Ja bih voleo ako bismo tako mogli da uradimo, da pokušamo da spasimo veliki broj ljudi koji su sada u poznim godinama, 50, 60, nisu u penziji, a imaju potrebe da plate struju i ostale stvari koje su za njih veoma bitne. Još jednom, mislim da je privatizacija bila veoma loša, da su stečajni upravnici radili na štetu radnika i firmi koje su vodili, ali sada bi bilo potrebno da iznađemo mogućnosti da ta dugovanja radnika, da njihova pravosnažna rešenja mogu da se naplate, makar jednim delom da se „prebiju“, kako se kaže kod nas u našem kraju, sa dugovanjima za struju, za vodu ili za ono što je njima potrebno. Mislim da je to potreba svih nas. Imamo veliki broj ljudi koji su imali određene skupove u Nišu, kod mene u Svrljigu i ja bih voleo, ako bi mogli na ovo pitanje da mi odgovore i da se nađe način i rešenje, da se makar deo tih dugovanja prizna kroz relaksaciju troškova struje i osnovnih životnih potreba. Hvala.
Hvala. Reč ima Jasmina Karanac. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Ja svoje pitanje postavljam Ministarstvu rudarstva i energetike, a tiče se energetske efikasnosti. Naime, nedavno je resorna ministarka Zorana Mihajlović najavila subvencije, tj. pomoć građanima za zamenu prozora i izolaciju stambenih objekata kroz Fond za energetsku efikasnost. Spremajući se za ovo pitanje, došla sam do podatka da Srbija troši čak pet puta više energije u domaćinstvima od proseka EU, da 40% energije u domaćinstvima gubimo zato što su stambene zgrade i kuće loše izolovane i zato što imamo stare i dotrajale prozore. To je količina energije ravna proizvodnji jedne termoelektrane. Ja sam sigurna da je većina građana zainteresovana za ovu vrstu pomoći, jer gubitkom i bacanjem energije vi gubite novac. Navešću primer Novog Beograda. To je opština u kojoj ja živim. Moje komšije je obradovala ova vest, ali oni nemaju dovoljno informacija. Većina stambenih zgrada i solitera na Novom Beogradu građena je za vreme Tita, u drugoj polovini prošlog veka, za vreme masovne izgradnje, kada je bio cilj da se što više ljudi useli u stanove. Ceo Novi Beograd tada je izgrađen od betona i bez izolacije. Te zgrade su i danas u istom stanju. Iako su radijatori topli, stanovi su hladni ili vam je potrebno mnogo energije da ih zagrejete. To nije slučaj samo sa Novim Beogradom. I u ostalim delovima Beograda, u svim drugim gradovima u Srbiji, ali takođe i u seoskim domaćinstvima veliki broj stambenih objekata nema odgovarajuću ili najčešće nikakvu izolaciju. Procene su da je to čak 70% objekata. Ako je tačna informacija da bi subvencije za unapređenje energetske efikasnosti iznosile 50% sredstava, odnosno da bi građani plaćali samo polovinu troškova, onda je to veliki motiv i podstrek, a korist bi bila višestruka, pre svega ekonomska jer bi se na taj način uštedele ogromne količine energije koju sada bacamo kroz prozor, zatim socijalna jer bi se građani osećali i komotnije i komfornije i manje bi plaćali za utrošenu energiju i ono na šta svet sve više obraća pažnju je životna sredina, smanjila bi se proizvodnja energije koju najvećim delom dobijamo iz uglja, a na taj način smanjili bi smo i zagađenje. Moje pitanje je - kada će ovaj fond profunkcionisati, odnosno kada će građani moći da konkurišu za sredstva, da li će to biti na nivou države ili lokalnih samouprava, kao i šta će im biti potrebno od dokumentacije? Da li će se baviti posebni program za socijalno ugroženo stanovništvo kako bi i oni mogli da zamene prozore i izoluju svoje stambene objekte? Na koji način će građani biti upoznati sa ovim mogućnostima i gde će moći da dobiju potrebna uputstva, kao i da konkurišu za subvencije? Kakve će biti procedure da bi jedan soliter ili stambena zgrada mogla da uđe u program za postavljanje izolacije? Na kraju, za koliko bi godina Srbija mogla da dođe do zadovoljavajućeg nivoa energetske efikasnosti, odnosno da gubitke energije svede na manje od 10%? Hvala.
Hvala. Reč ima Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi predsedniče. Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pitanje koje danas želim da uputim u ime Poslaničke grupe SPS više se odnosi na apel, ali naravno postavićemo ga u vidu pitanja, trudeći se da ne kršimo Poslovnik o radu Narodne skupštine Republike Srbije pre svega. Naime u trenutku kada se Srbija i čitav svet suočavaju sa najvećim zdravstvenim izazovom, kojim se nažalost još uvek ne nazire kraj, nije nam poznato da ni u jednoj državi u svetu postoje političke opcije iz redova opozicije koje se u ovom trenutku nadmeću sa svojim predsednicima, odnosno predsednicima država i sa svojim vladama pokušavajući da na sebi svojstven način tumače korona virus kako bi došli do jeftinih političkih poena. Politizacija korone po našem mišljenju u ovom trenutku trebala je da bude smeštena tamo gde joj je i mesto, a to je u karantin. Biće vremena svakako da se politički nadmećemo, da vodimo politički dijalog. Vrlo brzo će biti i parlamentarnih i predsedničkih i gradskih izbora, a do tada smo trebali zapravo da imamo samo jedan zajednički cilj i jedan zajednički zadatak koji moramo svi zajedno da ostvarimo i realizujemo, a to je da sačuvamo zdravlje naših ljudi i da sačuvamo život svakog građanina Srbije, jer to je nešto što se tiče, pre svega budućnosti Srbije. Definitivno to je jedan deo političkih opcija koji ne shvata i nikada neće shvatiti da postoje trenuci, kao ovaj danas koji traje od marta meseca, kada je Srbiji najpotrebnija solidarnost i jedinstvo jer Srbija je uvek bila jaka onoliko koliko je jedinstvena. Nezamislivo je, gospodine predsedniče, i veoma opasno da u ovom trenutku se šire ideje o neproverenim stranim vakcinama, kako navode pojedini nazovite opozicioni lideri. Tu istu antivakcinašku propagandu zdušno vode i neki drugi između ostalog tvrdeći da nema vakcina protiv korone, niti će je biti. Neki od početka pandemije korona virusa iznose neodgovorne i opasne izjave poput onih da je sve u vezi sa koronom naduvano, da se pravi cirkus bez razloga, kao i da je smrtnost ništa manja od običnog gripa te da ljudi nemaju razloga da se plaše i nose maske i rukavice. Namerno govorim neki jer u ovom trenutku imajući na umu ovu temu nisu vredni pominjanja imena i prezimena. Iz tog razloga najpre mi želimo da apelujemo na građane Srbije da se ponašaju odgovorno, racionalno, disciplinovano i da poštuju pre svega preporuke i savete struke jer će tako sačuvati sebe, svoje porodice, na taj način zaštitiće i druge i da se vakcinišu. Srbija je jedina država u Evropi koja ima sve četiri vakcine i koja je prva u Evropi po broju revakcinisanih na milion stanovnika i mi smo potpuno ubeđeni i verujemo da će taj broj biti još veći, ali moramo definitivno još nešto dodatno da uradimo da bi povećali broj vakcinisanih i revakcinisanih građana. Po ko zna koji put znajući odgovor na pitanja, ali pre svega zarad javnosti, postavljamo pitanje – koliko su vakcine bezbedne i koliko je građana do sada vakcinisano i revakcinisano? Pošto znamo da će odgovor biti potvrdan, da su vakcine bezbedne i da su vakcine sigurne, drugi apel je za građane da se vakcinišu, jer, kao što sam rekao, to je jedini način da sačuvaju i sebe i svoje porodice i sve druge i ovo je, ponavljam, pitanje koje se tiče budućnosti Srbije, pitanje koje se tiče budućnosti svakog građanina Srbije. Na kraju treći apel. Podsetiću na ono o čemu je govorio predsednik Republike Aleksandar Vučić neposredno pred konstituisanje Vlade Republike Srbije, formirajući određena ministarstva sa jasnim ciljem koji treba da realizuju ta ministarstva, kada je upozorio da je veoma visok rast nekih desničarskih organizacija i političkih aktera koji zastupaju antivakserske, antimigrantske stavove, kao i stavove da je zemlja ravna ploča i jasno definisao ciljeve i zadatke tih ministarstava. Naš apel je upravo tim ministarstvima, ne želeći da umanjimo značaj, pravo bilo koga, poštujući pre svega Ustav, ali umesto što se vodi dijalog na temu istopolnih zajednica, jer po nama to danas nije ključno pitanje u Srbiji i nemojte samo da čujemo kao razlog da je to harmonizacija sa zakonodavstvom EU. Mi pokazujemo odlučnost i opredeljenost da postanemo punopravan član EU, ali mnoge stvari činimo i radimo u Srbiji upravo zbog Srbije i zbog građana Srbije, a ne zbog EU. Umesto takvih vrsta debata naš apel je, jer smatramo da kroz takvu debatu ne trebaju nam takve vrste podela u Srbiji u ovom trenutku, a definitivno takva vrsta podela postoji i najavljuju se još veće podele, potrebno je da se povede dijalog na temu koliko je važno na ozbiljan način shvatiti savete i preporuke struke kada je reč o vakcinaciji. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine Dačiću. Dame i gospodo narodni poslanici, imam više poslaničkih pitanja i sva su upućena Ministarstvu finansija, Poreskoj policiji, Poreskoj upravi i Upravi za sprečavanje pranja novca. Naime, da li je Dragan Đilas preko izvesnog Paskal Šmita povezan sa čak 34 kompanije u Švajcarskoj? Ovo pitanje proističe iz pretrage švajcarskih poslovnih portala gde se može videti da je taj Paskal Šmit potpisnik ili ovlašćeno lice u 34 firme. Pazite, negde se vodi kao član borda direktora, negde kao član upravljačkog borda, negde partner, negde menadžer itd, a jedna od njih je i Đilasova firma. Simptomatično je i to da je u pitanju firma u kojoj su potpisnici upravo Dragan Đilas i taj Paskal Šmit, a koja je registrovana u Švajcarskoj, u gradu Cug koji inače važi za najveći poreski raj, da tako kažem, u Švajcarskoj i zove se „Multikom open AG“. Tako se bar zvala do 28. decembra prošle godine kada je naprasno promenila ime u „Open internešnal AG“. Sama promena naziva upućuje na to da je Đilasova namera bila zapravo da se zametne trag. Ako uz tu sumnjivu promenu naziva preduzeća dodamo i činjenicu da je ta firma čak tri puta dokapitalizovana i da sada na računu ima preko 620 hiljada evra, onda se nameće pitanje da li je reč o pranju novca ili pokušaju da se izbegne plaćanje poreza ili i jedno i drugo? Drugo pitanje se odnosi na sumnjivo poslovanje firme „Askanijus Ltd“ iza koje takođe stoji Dragan Đilas i proveru računa te firme na Mauricijusu, a na čijem kontu je utvrđeno da postoji 5.741.025 evra. Pa takođe i tu pitam da li je plaćen porez na kapitalnu dobit, da li je plaćen porez na dividende, da li su plaćeni ostali porezi i sve ostale zakonske obaveze u tom smislu? I ako tome dodamo i otkriće da Đilas ima račun i u Hong Kongu, dakle 3,3 miliona evra „Benk of Čajna Ltd“, a gde su opet ovlašćena lica Dragan Đilas i taj Paskal Šmit, pominjan malopre, iako znamo da postoje indicije da u još više desetina zemalja ima više desetina računa, e onda se iz aviona vidi da je od početka želja bila da se novac izvuče iz zemlje, da se rasuje po svetu, da se smesti po raznim računima i da se mutnim i sumnjivim transakcijama zametnu tragovi tog novca. S tim u vezi, postavljam pitanja da li će Uprava za sprečavanje pranja novca otpočeti istražne radnje, kada je reč o ovim računima? Dakle, da li će doći do privremenog blokiranja ovih sredstava, do okončanja postupka i da li će ukoliko se dokaže da je protivpravno stečena, ova sredstva biti trajno oduzeta? Zašto je ovo važno? Zašto je ovo jako važno? Zato što je ovo idealna prilika da šira javnost, ali i svi građani Srbije steknu kompletnu sliku kolike su razmere pljačke i lopovluka i koliko su žuti tajkuni, dakle, i Đilas i Šolak i svi ostali zajedno izneli novca iz zemlje i smestili po raznim računima po inostranstvu. Takođe, očekujem da istraga da odgovore i na ostala važna pitanja, a to je prvenstveno pitanje čiji je to novac? Čiji je taj toliki novac? Dakle, odakle toliki novac na tim računima, na koji način si ga stekao, kako si ga zaradio, da li je izvlačen iz zemlje za vreme dok si obavljao razne državne funkcije, gradonačelnik, ministar u Vladi i sve ostalo? I konačno, a zašto izbegavaš poligraf? Čega se toliko plašiš, ako nemaš šta da kriješ da bi izbegavao poligraf? I odgovore očigledno nećemo dobiti od njega. Umesto odgovora stižu napadi na novinare, stižu napadi na Aleksandra Vučića, stižu napadi na nas iz SNS i valjda misli da će tim napadima i lansiranjem i kreiranjem raznih, nazovi afera, fabrikovanih afera preko njegovih i Šolakovih medija, a to su oni mediji kojima Đilas tek tako lako otpiše dug, pokloni, praktično 440 miliona dinara i to vam je nova afera, predsedavajući. Nemam sada vremena o tome da pričam, ali u jednom današnjem listu je sve objašnjeno. Dakle, i najsmešnije od svega je najava Dragana Đilasa da će podneti ili je podneo već neke prijave protiv Aleksandra Vučića, protiv Siniše Malog, protiv Vladanke Malović, protiv više novinara. Dakle, možeš da podneseš i stotine i hiljade prijava protiv svih nas iz SNS koliko nas ima, ali to nas neće sprečiti da građanima iznesemo istinu o svim tvojim lopovlucima i kriminalu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Pošto se više niko od predstavnika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas, da su sprečeni da sednici prisustvuju Aca Petrović i Đuro Perić. Nastavljamo rad i prelazimo na Zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka iz tačka 3. i 4. dnevnog reda. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju Milan Marinović - Poverenik za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti, Ivan Jovičić - izborni član Visokog saveta sudstva iz reda sudija, Nataša Đelić – šef odseka za statusna pitanja sudija i Rada Kovačević – savetnica Poverenika. Molim poslaničke grupe ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članovima 192. stav 3. i 201, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o Predlogu odluke o izboru zamenika Poverenika za informacije od javnog značaj za zaštitu podataka o ličnosti i Predlogu odluke o izboru sudije koji se prvi put bira na sudijsku funkciju. Da li predstavnici predlagača žele reč? Gospodin Marinović. Izvolite.
Hvala. Uvaženi predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, uvaženi narodni poslanici, dragi građani Srbije, svaki put kada dobijem priliku da se obratim vama narodnim poslanicima i građanima Srbije prožima me osećanje časti i izuzetnog zadovoljstva, ali istovremeno i velike odgovornosti. Moram, ipak na početku da vam izrazim dvostruku zahvalnost. Prvo, što ste u veoma kratkom roku po prijemu mog predloga stavili ovu tačku na dnevni red zasedanja, čime ste dokazali da ste u potpunosti shvatili značaj pitanja izbora zamenika Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti. Drugo, što ste me pozvali da učestvujem na današnjoj sednici i tako mi omogućili da vam se tim povodom obratim. Zašto sam uopšte predložio izbor svog zamenika? Naime, oba zakona po kojima postupa Poverenik, Zakon o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja i Zakon o zaštiti podataka o ličnosti, svaki ponaosob propisuje da Poverenik ima po jednog zamenika za svaku od navedenih oblasti. Međutim, u stvarnosti, Poverenik još od marta 2017. godine kada je prethodnom zameniku za ovu oblast istekao mandat, nema zamenika za zaštitu podataka o ličnosti. Šta više, od aprila 2020. godine Poverenik nema ni zamenika za slobodan pristup informacijama od javnog značaja pošto je dotadašnjoj zamenici tada takođe istekao mandat. Praktično, skoro čitavu godinu Poverenik i njegova služba funkcionišu bez ijednog od dva moguća zamenika. U početku, posebno u vreme trajanja vanrednog stanja, kada je obim posla prirodno bio smanjen, izostanak zamenika kao problem u funkcionisanju nije bio izražen u tako velikoj meri. Međutim, sa prestanom vanrednog stanja, a što je dovelo do povećanja broja predmeta u radu, a naročito sa produženjem ove situacije, tzv. nove normalnosti, koju bih nazvao novom nenormalnosti, prouzrokovane pandemijom Kovid 19, shvatio sam da niko nije nedodirljiv i da je lako moglo da se dogodi da rad službe Poverenika bude blokiran kao posledica eventualnog mog dužeg odsustva usled bolesti ili boravka u izolaciji i da bi bilo ne samo neozbiljno, već i nedgovorno sa moje strane ukolio ne bih u što kraćem roku po konstituisanju novog saziva Narodne skupštine predložio izbor bar jednog zamenika. Kako je u toku, zbog čega sam veoma zahvalan Ministarstvu državne uprave i lokalne samouprave i ministarki Mariji Obradović, veoma aktivan rad na izradi zakona o izmenama i dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja i očekuje se da uslede veoma značajne promene postojećeg zakona, što će neminovno dovesti i do promena u organizaciji rada Poverenika i njegove službe sa jedne strane, a sa druge strane novi Zakon o zaštiti podataka o ličnosti je u primeni od avgusta 2019. godine i doneo je značajne nove nadležnosti Povereniku i sledstveno tome značajno povećan obim posla, što zahteva sasvim drugačiju organizaciju rada u postupanju u oblasti zaštite podataka o ličnosti, odlučio sam da bi u ovom trenutku bilo važnije i celishodnije da predložim zamenika za oblast zaštite podataka o ličnosti. Kada je već tako, opravdano se postavlja pitanje – zašto baš predloženi kandidat, odnosno kandidatkinja Sanja Unković. Odgovor je veoma jednostavan za mene iz samo jednog razloga, a to je što je u ovom trenutku Sanja Unković ubedljivo najbolji mogući kandidat za tu funkciju. Razlozi za to su već znatno brojniji. Prvo, oblast zaštite podataka o ličnosti, posebno po novom Zakonu zaštite podataka o ličnosti, koji se primenjuje tek nešto više od 19 meseci je osim što se bavi zaštitom jednog od osnovnih ljudskih prava, čija zaštita je garantovana u Ustavu i veoma kompleksna i zahteva usko, stručno, specijalizovano znanje kakvim nažalost u ovom trenutku u Republici Srbiji ne raspolaže veliki, pa čak ni dovoljan broj građana. Samo kao primer potvrde navešću činjenicu da je do danas od više desetine hiljada rukovalaca našim podacima i obrađivača podataka, u Republici Srbiji svega njih nešto preko 3.200 odredilo lice za zaštitu podataka o ličnosti, a od tih formalno određenih lica, dobar deo njih nema odgovarajuće stručne kvalifikacije kako bi mogao kvalitetno na zadovoljavajućem nivou da obavlja tu veoma zahtevnu dužnost. Međutim, služba Poverenika raspolaže sa kvalitetnim ljudima, vrhunskim stručnjacima u ovoj oblasti, a jedan od njih je upravo moj kandidat za zamenika Sanja Unković. U prilog njene stručnosti govore sledeće činjenice, da radi u službi Poverenika od februara 2011. godine, da svo to vreme, dakle, više od 10 godina, postupa isključivo u oblasti zaštite podataka o ličnosti za koju sam i predložio za zamenika. Da je u okviru Sektora za nadzor svo vreme vršila odgovorne poslove inspekcijskog nadzora, kao lice ovlašćeno za inspekcijski nadzor, pa je čak imala i najveći broj sprovedenih nadzora. Da je ovlašćeni predavač za oblast zaštite podataka o ličnosti. Navedeno i još mnogo toga što nije navedeno, zbog ograničenog vremena za izlaganje, najbolje govori o tome o kakvom iskusnom profesionalcu i stručnjaku za oblast zaštite podataka o ličnosti se radi. Dalje, na osnovu činjenice da ona već preko 10 godina radi u službi Poverenika može se lako zaključiti sledeće, da veoma dobro poznaju organizaciju rada i način funkcionisanja službe Poverenika i da posebno dobro poznaje zaposlene u službi što je od izuzetnog značaj za kvalitetno obavljanje funkcije zamenika Poverenika, zato što joj neće biti neophodno da troši određeno vreme radi upoznavanja zaposlenih i načina funkcionisanja organa. Ovde posebno moram istaći da je ona najbolji, ali svakako ne i jedini primer koji pokazuje i dokazuje da u službi Poverenika ima dosta stručnih i kvalitetnih ljudi, u šta sam se uostalom i sam uverio ubrzo po postupanju na funkciju Poverenika. Zbog toga izražavam posebno zadovoljstvo što sam u prilici da kandidate za svog zamenika predlažem upravo iz reda zaposlenih u službi, u dubokom uverenju da služba Poverenika raspolaže najkvalitetnijim kadrovima kako u oblasti zaštite podataka o ličnosti, tako i u oblasti slobodno pristupnih informacija od javnog značaja. Pored navedenog, ali kao podjednako važno, a možda i najvažnije, moram istaći da se u ovom slučaju radi o osobi koju krasi izuzetne ljudske osobine, o veoma inteligentnoj osobi sa izraženim smislom za komunikaciju, o osobi sa dobrim idejama i smislom za inovacije, o osobi koja je kooperativna, o osobi koja je prilično iskusna, a opet dovoljno mlada da poseduje pokretačku energiju i pozitivnu ambiciju koja je neophodna kako bi mi u očekivanoj, veoma velikoj meri pomogla u unapređenju rada Poverenika, kao nezavisnog državnog organa i u većoj prepoznatljivosti Poverenika i njegove službe u javnosti, što nažalost, ni posle više od 15 godina postojanja Poverenika kao nezavisnog državnog organa, još uvek nije ostvareno u neophodnoj meri. Na kraju, da se radi o osobi koja, što je meni posebno značajno, u potpunosti deli moju viziju razvoja službe Poverenika u budućem periodu. Smatram takođe da nije zanemarljiva ni činjenica da se radi o ženi, uzimajući u obzir da u službi Poverenika radi 71 žena i 30 muškaraca, tako da ne bi bilo ni korektno, ni primereno, a ni u skladu sa proklamovanim principom ravnopravnosti polova da Poverenik i zamenik budu istog pola. Na kraju, zbog svega navedenog, nadam se da sam u dovoljnoj meri, koliko mi je to dopustilo vreme, predočio da sam predložio najbolje kandidate za svog zamenika za zaštitu podataka o ličnosti koji poseduje sve potrebne kvalifikacije za uspešno obavljanje ove odgovorne i veoma značajne funkcije, te vas molim da baš kao što je to uradio vaš Odbor za kulturu i informisanje, na čemu im se i ovom prilikom posebno zahvaljujem, podržite i prihvatite moj predlog i Sanju Unković izaberete za zamenika Poverenika za informaciju od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti za oblast zaštite podataka o ličnosti. Posle svega, dozvolite mi, nadam se da se ni predsedavajući neće ljutiti, da mi nećete zameriti što koristim priliku da vam se obratim i tim povodom, odnosno dozvolite mi da kažem sledeće. Kako sam upoznat da je na dnevnom redu sednice Narodne skupštine, zakazane za 30. mart ove godine, tačka koja se odnosi na izmene Zakona o sudijama, predložen od strane četvoro poslanika vladajuće koalicije, a zbog činjenice da sam se, pre nego što sam postao Poverenik, kao predsednik Udruženja sudija prekršajnih sudova Republike Srbije i kao predsednik najvećeg prekršajnog suda, Prekršajnog suda u Beogradu, intenzivno bavio rešavanjem tog pitanja, pozivam vas da podržite predlog vaših kolega da se položaj sudija prekršajnih sudova izjednači sa položajem sudija ostalih sudova opšte i posebne nadležnosti, što je i bio zacrtani cilj nacionalne strategije reforme i pravosuđa za period od 2013. do 2018. godine, ali nažalost još nije ostvaren. Na taj način, bez preterivanja, ući ćete u istoriju kao skupštinski saziv koji je otklonio jednu nepravdu koja traje već 12 godina. Hvala vam na pažnji. Želim vam uspešan rad na dobrobit svih građana Srbije i da budete i ostanete zdravi.
Hvala. Kao što je i gospodin Marinović rekao, taj zakon će biti na dnevnom redu. Ja sam već zakazao sledeću sednicu za 30. mart. To je predlog naših kolega poslanika gde smo tražili, sećate se prošlog puta kada je bila ministarka pravde, da sam je zamolio da razmotre ta pitanja. Znate kako, kada neko, kada taj zakon nije predložen od Vlade, nego od poslanika ili nekih drugih ovlašćenih predlagača, ponekad se predstavnici Vlade ne ponašaju odgovorno baš prema tom pitanju i ne razmotre da li je to zaista potrebno ili nije potrebno. Tako da, stiglo je pozitivno mišljenje uz određene amandmane koji su potrebni i uz potrebna usaglašavanja različitih predloženih amandmana da ne bi oni bili suprotni jedni drugima. Generalno gledano, idemo ka ostvarenju toga i to će biti praktično 1. aprila glasanje. Hvala. Ovlašćeni predlagač, vezano za sudije, Ivan Jovičić.
Hvala. Uvaženi predsedniče Narodne skupštine, poštovani narodni poslanici, pred vama je Predlog odluke o izboru sudija koji se prvi put bira na sudijsku funkciju za Privredni sud u Zaječaru. Na osnovu člana 47. Zakona o sudijama Visoki savet sudstva je u "Službenom glasniku Republike Srbije" i dnevnom listu "Politika" oglasio izbor jednog sudije za Privredni sud u Zaječaru. Stručnost, osposobljenost i dostojnost kandidata za Privredni sud u Zaječaru Visoki savet sudstva je utvrdio na osnovu odredaba Zakona o sudijama, te Pravilnika o programu i načinu polaganja ispita na kome se ocenjuje stručnost i osposobljenost kandidata za sudiju koji se prvi put bira. Na osnovu člana 13, alineja 3) Zakona o Visokom savetu sudstva, a u vezi sa članom 51. stav 1. Zakona o sudijama, Visoki savet sudstva je na sednici održanoj dana 23. februara 2021. godine, utvrdio Predlog odluke za izbor sudije i predložio Narodnoj skupštini Republike Srbije izbor jednog kandidata tako što se Ivana Dimitrijević, sudijski pomoćnik Privrednog suda u Zaječaru predlaže za izbor sudije za Privredni sud u Zaječaru. Ne bih vas opterećivao biografskim podacima kandidatkinje, jer ih svakako imate u vašim materijalima, pa mi jedino preostaje da vas u danu za glasanje pozovem da podržite predlog Visokog saveta sudstva. Hvala.
Zahvaljujem. Da li izvestioci odbora žele reč? Sandra Božić, izvolite.
Zahvaljujem, predsedniče Narodne skupštine. Uvaženi gosti, uvaženi narodni poslanici i građani Republike Srbije, kao izvestilac Odbora za kulturu i informisanje ukratko ću vas upoznati sa procedurom koju je Odbor sproveo u vezi sa izborom Sanjom Unković za zamenika Poverenika. Naime, Poverenik za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti, gospodin Milan Marinović podneo je Narodnoj skupštini 2. marta 2021. godine Predlog odluke o izboru zamenika Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti za oblast zaštite podataka o ličnost. Na osnovu člana 33. Zakona o slobodnom pristupu i informacija od javnog značaja, a u vezi sa članom 73. stav 2. i 3. Zakona o zaštiti podataka o ličnosti, Poverenik je za svog zamenika za oblast zaštite podataka o ličnosti, kao što ste i čuli od samog predlagača, predložio Sanju Unković, diplomiranog pravnika iz Beograda. Odbor za kulturu i informisanje, kao nadležni odbor Narodne skupštine, razmotrio je podneti predlog odluke i na osnovu dostavljene dokumentacije utvrdio da Sanja Unković ispunjava sve zakonske uslove da bude izabrana za zamenika Poverenika. Dodatno, gospodin Marinović je kao predlagač odluke upoznao članove Odbora na sastanku, na sednici Odbora za kulturu i informisanje sa razlozima zbog koji je predložio gospođu Unković na ovu funkciju. Imajući sve navedeno u vidu, Odbor za kulturu i informisanje je predložio Narodnoj skupštini da prihvati Predlog odluke o izboru zamenika Poverenika za informacije od javnog značaja i za zaštitu podataka o ličnosti, koji je podneo Poverenik za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka od ličnosti. Takođe, napomenula bih da je u nastavku sednice Odbor, shodno primenom člana 203. stav 3. Poslovnika, obavio javni razgovor sa predloženim kandidatom za zamenika Poverenika i u ovom delu sednice narodni poslanici su gospođi Unković postavljali pitanja, a ja ću nešto više o tome govoriti u narednom delu sednice, kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe. Smatram da je ovo pravi izbor i nadam se da ćemo u danu za glasanje, odnosno danas, ovaj predlog i prihvatiti. Hvala vam.
Zahvaljujem. Prelazimo dalje, na predsednike, odnosno predstavnike poslaničkih grupa. Potpredsednik Skupštine, narodni poslanik Muamer Zukorlić.
Poštovani predsedavajući, poštovani povereniče sa saradnicima, poštovani predstavnici Visokog saveta sudstva, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama su dve jako važne teme. Prvo, izbor zamenika Poverenika za informacije od javnog značaja, odnosno konkretno za zaštitu podataka ličnosti. Ova institucija, kao što svi znamo i verujem da se u tome slažemo, je jedna od izuzetno važnih institucija u društvu, iako novina za naše društvo poslednjih godina, ali kao i sa svakim institutom koji predstavlja novinu imali smo određeni period raznih eksperimenata, navikavanja i na sami institut i u samom institutu. Ali, van svake sumnje da je institucija Poverenika jedan važan iskorak u pogledu ostvarivanja pune slobode, ali pre svega u pogledu zaštite čoveka, njegovog dostojanstva, u smislu zaštite podataka ličnosti, ali isto tako i u pogledu dostupnosti informacija od javnog značaja. Sada već imamo solidan period u tom smislu, tako da možemo konstatovati određeno punoletstvo ili više se ne možemo izvlačiti na to da smo početnici i da već nemamo iskustva. Dakle, radi se već o ozbiljnom iskustvu, već smo imali promene na čelu same institucije. Evo, sada imamo i promene na pozicijama zamenika, tako da je već tu solidno iskustvo i solidna zrelost. Svakako nije dobro da imao ove pauze koje su se desile u pogledu važnih pozicija, odnosno izbora ljudi na važnim pozicijama, pogotovo pozicija zamenika je odmah nakon Poverenika najbitnija i nije dobro da imamo toliko duge pauze u izboru. Drago mi je da je Skupština ovako ekspeditivno reagovala. Ono što me čini ponosnim i srećnim, jeste da sam i u samom rukovodstvu Skupštine i na Kolegijumu smo možda po prvi put u prilici da idemo brže i od Vlade i od svih onih koji bi trebalo da nas servisiraju sa predlozima zakona, tako da često odradimo više nego što to društvo i okruženje proceduralno od nas očekuje. Nastavićemo tim konceptom i to zapravo pokazuje kvalitet rada i rukovodstva parlamenta, ali i svih narodnih poslanika, odnosno poslaničkih grupa u Narodnoj skupštini. Na osnovu onoga što smo dobili i što smo čuli, očito se radi o kvalitetnom kandidatu i to svakako treba podržati i svakako da će narodni poslanici Stranke pravde i pomirenja, koju ovog trenutka predstavljam, podržati ovaj predlog i u danu za glasanje dati svoj glas predloženom kandidatu. No, svakako da je ovo prilika da govorimo i o kandidatu i o predlozima. Međutim, prilika je i da govorimo o samoj instituciji Poverenika, s obzirom na navedeno iskustvo, s obzirom na to da je Narodna skupština ne samo najviši zakonodavni organ, već istovremeno i najviši nadzorni organ u celokupnom sistemu države. Tako da, i narodni poslanici i smisao njihovog izbora i činjenica da dolaze sa područja cele države, ne samo njenog jednog dela, zapravo smo i mi neka vrsta mehanizama tog nadzora i zapravo neka vrsta vaskularnog sistema, ako mogu kazati, celog društva i države, koji doseže kroz svoje kapilare do svih njenih delova, do periferija. Dakle, tu ćemo se sigurno složiti, da bilo koji segment razvoja društva, bilo da je to ekonomski, bilo da je to vezano za pravni sistem, bilo da je vezano za našu današnju temu, da je ravnomerni razvoj ideal i ideja od koga smo još prilično daleko i da je uvek kvalitet određenih usluga i kvalitet sistema u centru, u glavnom gradu, u metropoli jači, bolji, a onda kako se udaljavamo od centra, odnosno od glavnog grada po tim cikličnim krugovima, što smo dalje imamo više problema, u stvari imamo i veću zapostavljenost. Opet, s druge strane, to je po logici tog vaskularnog sistema na neki način razumljivo, jer nije isto, da tako kažem, dobaciti pravdu i pravičnost blizu i dosegnuti sa njom tamo na samoj periferiji, u svakom smislu. Ono na šta želim skrenuti pažnju jeste puna podrška instituciji Poverenika, ali ta podrška bi morala da bude višestrana. Ona ne bi trebala da bude samo na retoričkom nivou nas narodnih poslanika, odnosno političara, jer čak i oni koji se ne slažu sa postojanjem ove institucije ne usuđuju se da govore protiv nje. Ono što jeste manjkavost i ono na šta treba posebno obratiti pažnju, jeste pitanje da li smo dosledni kao sistem, pre svega, u pogledu nadležnih organa koji bi trebali da budu direktna podrška i direktni servis Povereniku. Mislim da nam tu fali još unapređenje ili razrada državnog sistema i državnog aparata. Svakako da imam tu i lična iskustva, jer uvek nastojim govoriti sa pozicije sigurnih podataka. Ako krenemo samo na osnovu onoga što čujemo i što je neprovereno, nisam siguran da ćemo imati dobre zaključke i da će biti koristi od onoga što mi ovde iznosimo. Od trenutka 2012. godine kada sam bio kandidat na predsedničkim izborima tada u ovoj zemlji, to je bilo neko moje prvo iskustvo sa političkim aktivnostima te vrste, ali suočio sam se sa problemom zaštite podataka. Nekoliko godina posle toga, njih preko 10.000, koliko je tada po propisu trebalo da svojim potpisom da podršku kandidaturi, je imalo problema jer ih je neko sa lokalnog nivoa vlasti iz suprotnog političkog tabora, odnosno neko kome sam svojom kandidaturom pokvario neke interese, pozivao na lične kućne ili mobilne telefonske brojeve, preteći im raznim načinima zbog toga što su dali podršku svojim potpisom, recimo, tada mojoj kandidaturi. Slično se kasnije ponavljalo i u pogledu još nekih izbora nakon toga, gde su ljudi imali probleme, dolazili, žalili se, tražili zaštitu i čudili ste, iščuđavali se pre svega kako je moguće da im se to dešava. Ključno pitanje je zapravo nezaštićenost podatka. Tada je to bilo u nadležnosti pravosudnog organa u Novom Pazaru, a kasnije su te nadležnosti izmeštene, ali je činjenica da ti ljudi nisu zaštićeni, da mi nemamo i dalje efikasnost sistema zaštite podataka o ličnosti, u ovom slučaju gde se zapravo vrši zloupotreba podatka zato što je neko svojevoljno vršio svoje pravo zagarantovano Ustavom i zakonom, da kojem god političkom kandidatu, odnosno političkoj stranci ili političkoj izbornoj listi poveri podršku svojim potpisom. Dakle, to je jedno iskustvo. Drugo iskustvo koje se dešava isto tako u gradu iz kog dolazim jeste pitanje dostupnosti informacija od javnog značaja. Nama se desilo, kada je u pitanju dodela budžetskih sredstava medijima u Novom Pazaru, u pitanju su veoma ozbiljna sredstva, znači sredstva koja prelaze pola miliona evra, da to bude jasnije i shvatljivije, dakle, da se konkursi koji se raspisuju za dodelu tih sredstava kriju, da se oni objavljuju ili nejasno, na nekim nebitnim portalima, zapravo, jasno se vidi iz načina objave tih konkursa da je namera da se oni sakriju. E sada, imali smo taj slučaj, zapravo iz Novog Pazara, nadam se da je i Poverenik u toku tog predmeta, jer je on jako dugo aktuelan, da se jedan od aktera tog konkursa žalio Povereniku i da su informacije bile nedostupne i da smo zbog toga imali neku vrstu diskvalifikacije ili onemogućenost jednog konkurenta da se pojavi za ta sredstva i da bude ravnopravno tretiran. Prema tome, imali smo proceduru, Poverenik je reagovao, to je išlo godinama i na neki način Poverenik je, ako mogu kazati, pravično postupio, tražio je da se to ispravi, međutim, tu se potok gubi, tu više nemamo dalje nastavak procesa. Nadležni organi koji bi trebalo da reaguju da se ovo ispravi dalje nisu reagovali. Postavlja se pitanje ovde sada, ovo je pitanje svima nama narodnim poslanicima, ovo je pitanje parlamentu, pitanje Vladi, pitanje svim institucijama – da li mi želimo Poverenika radi poverenika, da on postoji, da mi pred nekim, što je meni uvek jako ružno zvučalo kada nam dolaze neki zahtevi iz Evropske unije, kako se mi ponašamo kao neki loši učenici koji treba da ispune neku formu, pa mi sad treba da imamo institucije koje ima taj savremeni svet i mi se potrudimo da ih formalno nacrtamo, izgradimo, ali je to samo neka forma. Nas ne zanima da li to radi, da li to funkcioniše, da li to vrši ulogu. Dakle, ovde se radi o instituciji koja je veoma ozbiljna, koja upošljava, koliko sam razumeo, oko stotinu službenika. Dakle, tu je ogroman deo budžetskih sredstava, to ide sve na leđa građana i to ima smisla samo ukoliko će zaista raditi, ukoliko će ta institucija imati podršku celokupnog sistema države da vrši svoju funkciju i svoju ulogu. A inače koji je smisao? Meni je to, ne bih da koristim teške reči, iako mi dolaze na jezik pa pokušavam da ih izbegnem, ali meni je to jako ružno da mi prihvatamo tu vrstu neke hipokrizije, da se ponašamo kao loš učenik koji treba da ispuni formu domaćeg zadatka, nije bitno jel domaći zadatak prepisan ili netačan, bitno je da, eto, pred učiteljicom kažemo – evo, učiteljice, ja sam nešto napisao. Meni to tako izgleda, meni je to jako ružno. Iskreno, ja sam od onih političara i od onih narodnih poslanika koji sve ono što je dobro iz Evropske unije i dolazi nam kao neki zahtev i da podržim ne zato što je njihov zahtev, već zato što je dobro, ali jednako, a to ćete se uveriti kroz neke druge i možda buduće diskusije, jednako sam spreman da im kažem – ne, ili – njet, za ono sa čime se ne slažem ili što ja mislim da ne valja, ili što se sukobi sa mojim principima. Zapravo, mi takav odnos treba da gradimo, dakle, da se borimo za ono što verujemo da je dobro. Eto, ono dolazi iz Evropske unije, eto, mi jesmo orijentisani prema Evropskoj uniji, ali za mene je važnije da ja verujem da je to dobro. Zašto? Zato što nikada ne možemo uspeti u onome za šta nemamo uverenje da je dobro. Dakle, to uvek proizvodi licemerstvo. Uvek ćemo se ponašati licemerno. Mislim da toj hipokriziji ovde nema mesta. Da li ta hipokrizija dolazi iz toga što mi mislimo da nam ovo ne treba ili ona dolazi iz onih raznih oblika naše aljkavosti, neurednosti ili nečeg drugog, to više ovde sada nije važno, ali je važno pre svega da sa ustavno-zakonskog aspekta mi imamo obavezu da omogućimo funkcionisanje Poverenika u punom njegovom kapacitetu, s jedne strane, a s druge strane, koji je smisao postojanja Poverenika koji će imati savetodavni karakter, koji će biti kao neki stari dedo koji će nama da pametuje ili neki mudrac koji će nama da priča šta je dobro, a bez ikakvog mehanizma da sprovede svoje odluke. To meni nema nikakvog smisla i to je preskupa igračka za društvo i državu i za građane, ukoliko ćemo se na taj način ophoditi i ponašati. Da se neozbiljno shvataju preporuke i stavovi poverenika zapravo evo i na primeru Novog Pazara o čemu govorim se pokazalo. Ne samo da to nije ispravno, nego je nastavljeno i naredne dve godine i evo ove godine vi imate, znači, ta količina novca koja je preko pola miliona evra, skoro možda i 600.000 evra, nemam sada ovde podatke, je opet podeljena na jedan brutalno nepravičan, sebičan i koruptivan način. Znači, opet je jednoj televiziji čiji je suvlasnik gradonačelnik Novoga Pazara dodeljeno oko 400.000 evra. Svima ostalima je taj jedan deo koji ne prelazi ni 30% dodeljen svim ostalim medijskim kandidatima, a među tim ostalim su opet još neki veoma bliski tom lokalnom režimu vlasti koji su uposlenici, koji su novinari, zaposleni sa te televizije sa nekim projektima itd. Dakle, koji je smisao, molim vas, i kako ćemo mi pred građane? Koji je smisao uopšte bavljenja ovim poslom kojim se mi ovde bavimo? Zašto mi ovde postojimo? Zašto mi trošimo toliki novac građana ukoliko se igramo sa ovim stvarima, ukoliko mi glumimo državu, glumimo narodne poslanike, glumimo pravdu, glumimo pravičnost, a tamo nam se ljudi smeju, pljačkajući budžetska sredstva građana? Molim vas, ja se sa tim neću pomiriti. Ja znam kada ustanem da govorim pa kad moram jednu temu po šesti put tretirati, osećam se ružno i onda kažem sebi - da li da ponovim pa da budem dosadan i naporan ili da prećutim pa da olakšam onima koji pljačkaju budžet, građane i ovako se ponašanju? Kažem - ne, ne, ponoviću. Da, ponavlja se, kome? Lošim učenicima, onima koji ne slušaju. Izvinite, ideja ponavljanja jeste dosadna, ali nećemo posustati jer bi naše odustajanje zapravo značilo podršku tima koji tako rade. Prema tome, moramo iznaći način, nemam opet dovoljno vremena, koliko god izgledalo da je 20 minuta puno vremena, da bismo sada razmatrali i načine unapređenja, ako treba i zakonskog unapređenja, dakle, očito mi imamo i tu neke nedostatke, da bi omogućili Povereniku da bude efikasan i da njihove odluke budu do kraja izvršne. Ostaje još par minuta vezano za izbor sudije predloženog. Isto tako verujem da je kandidat neko ko ispunjava sve uslove i naši poslanici će mu dati podršku. Ali opet, kada je u pitanju pravosuđe i tema pravosuđa, još jedna od onih tema u kojoj moramo biti dosadno naporni ponavljajući, opet po istom modelu, da imamo krajeve zemlje i delove pravosudnog sistema u ovoj zemlji koje je zahvatila gangrena i prema kojima se ne možemo ophoditi samo proceduralno, kada nam, eto, ovo pitanje dođe da ovog sudiju zamenimo ili ovog predsednika suda. Moramo naći, svi zajedno, ja znam da ni Visoki savet sudstva, ni samo pravosuđe ne može da reši te probleme, ali ako vi imate situaciju iz Sjenice o kojoj sam ovde isto tako nekoliko puta govorio, da se direktor škole kidnapuje, da ga trojica kriminalaca kidnapuju, da ga drže kidnapovanog nekoliko sati, da posle toga samo jedan od njih bude procesuiran, veoma blago procesuiran, ovi ostali ni to, da kada predsednik opštine zakaže taj Savet za bezbednost, komandir policije kaže - ma nemojte, ljudi, oni su drugovi, družili se pa se posvađali, gde tužiteljica kaže isto tako - nemojte, ne bih ja u to ulazila, gde neko treći kaže - ma situacija je redovna, pa dešava se. Halo, molim vas, ako mi imamo tu strukturu, ako za kidnapovanje bilo koga, na kraju nema razlike da li se kidnapuje direktor škole ili se kidnapuje bilo ko od građana, kidnapovanje je alarm, to nije samo pitanje običnog kriminala ili običnog nasilja, to je alarm jedan, još kada se to desi prema direktoru škole, kakva je to poruka deci, kakva je to poruka svim građanima? Kakva je to poruka našoj opštoj sigurnosti? Možete to uvek da se desi, nije problem. Ono što ne sme da se dešava jeste ležernost ili siguran sam određena sprega sa tim kriminalcima, ljudi koji su se na taj način postavili da umanjuju značaj samog kidnapovanja. Dakle, u pitanju je gangrena, pravosudna gangrena, gangrena u policiji, gangrena u tužilaštvu, u tim delovima gde se naviklo da se živi po pravilima nasilja, gde imamo jasnu spregu kriminala, policije, politike na lokalu, pravosuđa, tužilaštva, itd. Mi se ovde ponosimo time što se Ministarstvo policije, odnosno država ovako hrabro bori protiv krupnog i organizovanog kriminala. Molim vas, ne možemo potceniti ni onaj zadnji mali prst na našem telu, jer ako se on razboli, može to lako dobaciti i do srca. I ne samo to. To telo je naša obaveza, kompletno, što kažu, ni nokat ne sme da nas zaboli, da bi bili zdravi. Hvala.
Zahvaljujem kolega Zukorliću. Za reč se javio predlagač, gospodin Milan Marinović. Izvolite.
Hvala. Moram da odgovorim, ali na pozitivan način, na diskusiju poslanika Zukorlića, zato što je pogodio u metu. Reći ću sada ono što, nadam se da ću i njega malo usrećiti i navući mu osmeh na lice, posle ovih mojih reći, a povezano je sa nečim što sam ja rekao u svom izlaganju, predlažući kandidata, kada sam rekao da je u toku rad na izmenama i dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja. Izrazio sam tada zahvalnost Ministarstvu državne uprave i lokalne samouprave i posebno ministarki Mariji Obradović, zato što je taj rad dosta intenziviran, dosta aktiva. To mogu da kažem, kao neko ko je član radne grupe i koji će dati značajne rezultate. Naime, ovo što ste rekli, da li samo hoćemo formalno Poverenika ili suštinski jedan nezavistan državni organ koji u ovom slučaju štiti dva, jedno od osnovnih ljudskih prava. Naravno, želim da verujem da svi hoćemo jedan takav organ koji će stati u zaštitu ljudskih prava onda kada su ona ugrožena. Uveren sam i očekujem da značaj Poverenika, u smislu proširenja nadležnosti u oblasti slobodnog pristupa informacijama od javnog značaja, pošto Poverenik u oblasti zaštite podataka o ličnosti, zaista ima široka ovlašćenja i da ne kažem da je glavni organ koji o tome brine u Srbiji, ali u pristupu informacijama još uvek nije, biti povećan predstojećim izmenama i dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja. Naročito, ono što ste istakli kao prvo. Ja sam to delimično pomenuo i kada sam predstavljao godišnji izveštaj u ovom domu 26. decembra prošle godine, a to je moj predlog za koji sam uveren da će proći i da će, najpre radna grupa, zatim nadležno ministarstvo i na kraju Skupština usvojiti, da Poverenik izađe iz Beograda, da se Poverenik decentralizuje. Predložio sam da se zakon u organizaciji rada Poverenika menja u odnosu na organizaciju rada Poverenika menja u tom smislu, da se Povereniku da zakonsko ovlašćenje i mogućnost da obrazuje organizacione jedinice ili kancelarije, kako god da se zovu, van mesta svog sedišta. Znači, širom Srbije, odnosno u zavisnosti od procena gde je to u tom trenutku moguće. U svakom slučaju ja od tog predloga neću odustati, ali mislim da više nema ni potrebe, zato što je prihvaćen. Mogu da vas informišem da sam u tom smeru već održao razgovore sa gradonačelnicima, gradonačelnicom Niša, gradonačelnikom Kragujevca i sa zamenikom gradonačelnika Novog Sada i zamenikom predsednika Skupštine AP Vojvodine i da su mi svi dali podršku da krenemo u tu priču, da izguramo do kraja. Radna grupa je shvatila značaj, ministarstvo je shvatilo značaj i ja se nadam kada taj zakon bude usvojen da ćemo moći da se pohvalimo da smo izašli iz Beograda i da smo ostvarili ono što je gospodin Zukorlić rekao, jednak i formalni, ali suštinski položaj svih građana Republike Srbije u odnosu na ona prava koja štiti Poverenik. To jeste cilj i to hoćemo da uradimo. Evo, ja vam garantujem da ćemo to izgurati i da će dati dobre rezultate. Hvala vam na tome što ste spomenuli da je Poverenik reagovao i kako je reagovao u vezi konkretnog predmeta. Samo da vam još jednom izrazim zahvalnost zato što ste rekli da svi nadležni organi, u ovom slučaju Skupština, da ste ih pozvali da podrže rad Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti. Vaša podrška nam je preko potrebna i hvala vam unapred na tome.
Replika, narodni poslanik Muamer Zukorlić.
Zahvaljujem se poštovani Povereniče i na ovoj reakciji. Svakako da nekada ove moje diskusije mogu ostaviti utisak nekog beznađa ili kao da ne možemo stvari da ispravimo. Ne, naprotiv da ne verujem da može sve ovo da se popravi i da smo mi zapravo na putu, mukotrpnom i teškom putu, ne bih ovoliko energije ulagao u ovim diskusijama niti bi se time bavio. Znate, da mi narodni poslanici nismo obavezni da diskutujemo, a diskusija je samo naše pravo. Ja pokušavam to pravo do kraja iskoristiti i zapravo uveren sam i da većina kolega u Narodnoj skupštini želi dobro, ne samo uopšte ovoj zemlji nego čak i samoj instituciji i da vrlo često se propusti dešavaju zbog nedostatka informacija, zbog nedostatka uvida, jer obično u prirodi čoveka je da reaguje ako je meni dobro, dobro je i svima. Onda tamo preko brda, kako kažu, sit gladnom ne veruje. Tako da me raduju ove reakcije, ove najave i svakako da ćemo dati punu podršku i ovim idejama u predloženom budućem zakonu koji će se naći pred nama, pogotovo me dojmila ova ideja da Poverenik, odnosno institucija Poverenika ima predstavnike širom zemlje. Zapravo će to biti taj sistemski pristup svim ljudima, odnosno olakšati pristup građanima da imaju uvid do kraja na celom području zemlje. Postoje ove vrednosti, ove stvari o kojima mi zaista trebamo biti jedna strana, nadići čak i neke partijske i neke partikularne interese, jer ovo su temelji na kojima treba da se gradi jedna sasvim drugačija i svakako bolja budućnost za sve nas. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SDPS dr Muamer Bačevac. Izvolite.
Uvažene koleginice i kolege, uvaženi prijatelji, nama u SDPS zaista je uvek čast i za nas je poseban trenutak kada se jačaju institucije ovakvih, odnosno kapaciteti ovakvih institucija. To govorim pogotovo kao predsednik Odbora za ljudska i manjinska prava i ravnopravnost polova. Interes naše partije koja je socijaldemokratskog opredeljenja jeste pre svega istina, pravičnost, a istina nije onakva kakvu često izlažu mnogi ovde govornici. Na primer, gradonačelnik Novog Pazara nema nikakvo vlasništvo u televiziji u Novom Pazaru i to možete u svakom trenutku proveriti. Evo, ja vas pozivam da proverite. Gradonačelnik Novog Pazara je bio vlasnik i učestvovao u vlasništvu onda kad nije bio gradonačelnik što čim je stupio na mesto gradonačelnika on se sa te pozicije povukao. To prethodni govornik vrlo dobro zna, jer je već izgubio jedan sudski proces i treba nadoknaditi za iznošenje neistina gradonačelniku Novog Pazara nekih trista hiljada. Ima još jedan spor na koji se prethodni govornik još nije pojavljivao ali sam ubeđen i garantuje da će i taj spor izgubiti. Znači, nije uopšte sporno da tražimo istinu, da tražimo podatke i to je osnovno evropsko pravo i to je pravo da ojača našu demokratiju ali ne možemo tražiti i praviti istinu onakvu kakva nama odgovara. Na primer ovde se često pozivamo na tu televiziju u Novom Pazaru, netransparentnost i pogledajte na primer Prijepolje. Evo, probajte da utvrdite informacije kako je u prošlom mandatu u opštini Prijepolje u kojoj je vlast činila grupacija, odnosno politička stranka prethodnog govornika, kako je delila medijima novce? Kako to da je delila novce njima bliskim televizijama, praktično ne kažem njegovom televizijom koja u opšte nema emitovanje i signal koji je iz Novog Pazara i nema signal u Prijepolju? Da li je to ta pravda i da li je to ta dostupnost informacija o kojima mi pričamo? Znači, apsolutno podržavamo ovu instituciju, jačanje njenih kapaciteta, ali da bude jednakih aršina za sve. Grad Novi Pazar, gospodine Povereniče, evo vama da kažem, je u 2020. godini proglašen za jedan od najtransparentnijih gradova. Praktično, po tom indeksu transparentnosti jedino je Bečej bio transparentniji od grada Novog Pazara. Po tom indeksu, na primer, Bečej ima 83, a Novi Pazar ima 82 poena. Znači, apsolutno ono što radi aktuelna vlast, u kojoj je SPDS stožer, jeste da se trudi da se prema imovini građana odnosi zaista korektno i to možemo lako proveriti. Proveriti vi naše imovinske karte, proverite sve funkcionere u gradu, a proverite i druge. Znači, lako ćete doći do istine ako je to cilj. Gradonačelnik Novog Pazara, ja vam garantujem, među građanima Novog Pazara u poređenju sa drugim gradonačelnicima ili predsednicima opština ima najjaču podršku. Zato ja burno reagujem kada se nekom za koga ja smem glavom da garantujem da je čestit pokuša da mu se da nešto što nije istina i nešto što ne bi trebalo da se čini. Pogotovo mi je neprihvatljivo da o gradu u kojem ste odlučili da živite i koji vas je primio oberučke i u kojem ste bitan faktor iz dana u dan na svakom mestu pričate na najgori mogući način. To je za vas vid političke borbe. Znači, takve stvari su neprihvatljive. Upravo, prethodni govornik je povredio jednu od informacija o zaštiti ličnosti, neproverenu, neistinitu stvar, amputirao je jednom čoveku koji je igrom slučaja gradonačelnik u Novom Pazaru. I to je nešto što je neprihvatljivo. No, da se vratim onome što je zapravo naš cilj i naša poruka, a to je da se SDP zaista trudi na svakom mestu da promoviše političku korektnost i da osnaži sve institucije ove države koje su, da kažem, evropska tradicija i evropsko pravo. Brojni su razlozi za jačanje kapaciteta ove institucije. Pitanje zašto je podatak o ličnosti jedno od najznačajnijih pitanja u pristupanju EU, to je tema. Vi dobro znate, pregovaračkih poglavlja i 23 i 24, to su najbitnija poglavlja, svi dobro znate da se ona prva otvaraju, zadnja zatvaraju, na to su ljudi u EU najosetljiviji i na to i mi treba da smo lično najosetljiviji, jer zaštita pojedinca, njegovih ljudskih prava, manjinskih prava je zaista imperativ. To mi u ovoj zemlji dobro i činimo, jer, vi dobro znate, imamo i kvalitetan Akcioni plana za Poglavlje 23 koje je revidirano u julu 2020. godine, koji je predvideo jačanje kapaciteta Poverenika. U Srbiji je novi Zakon o zaštiti podataka o ličnosti usvojen, podsetiću, još u novembru 2018. godine, sa odloženom primenom od devet meseci, počev od avgusta 2019. godine. Time je Srbija u vrlo kratkom roku od stupanja na snagu Opšte uredbe o zaštiti podataka o ličnosti u EU iz maja 2019. godine, uvela u svoj pravni sistem visok stepen zaštite ličnih podataka. Ovim zakonom se korpus zaštite osnovnih prava i sloboda značajno proširuje, ali time i Poverenik dobija nove nadležnosti i zaduženja. Pre svega, on ima ulogu nadzornog organa koji vrši kontrolu nad sprovođenjem ovog zakona. Naravno, mi trebamo da jačamo ove institucije, ali zna se šta je parlamentarna demokratija, zna se da u parlamentarnim republikanskim sistemima bi parlament trebao da ima odlučujuću ulogu i najbitnija kontrola u ovoj državi treba da bude ovaj parlament, i poslanici koji sede u njemu koji treba da nadziru zakone i svojim integritetom i autoritetom da jačaju i parlament i ovu državu. Naravno, vi ste kao institucija podređeni, odnosno iznosite svoje, možda je loš izraz podređeni, ali mi smo vaš glavni organ, odnosno, da kažem, oruđe i u jednoj zajedničkoj smo akciji i na zajedničkom putu. Ali, još jednom ponavljam, da je nama interes da ojačamo vaše kapacitete i to, koliko mi se čini, danas i činimo. Ono što možemo uvideti u Izveštaju Poverenika proizilazi iz samog Zakona o zaštiti podataka o ličnosti, jeste da postoji potreba usklađivanja i drugih posebnih zakona koji se odnose na obradu podatka o ličnosti sa novim zakonom. Po tom osnovu se može očekivati da se prošire nadležnosti Poverenika, što mi svesrdno podržavamo. Postoji i deo nadležnosti Poverenika uveden Zakonom o utvrđivanju činjenica o statusu novorođene dece za koju se sumnja da su nestala iz porodilišta u Republici Srbiji. To je za nas jako bitna tema. Ovim zakonom je propisano da Komisija za prikupljanje činjenica o statusu novorođene dece za koju se sumnja da su nestala iz porodilišta može obrađivati podatke o ličnosti samo po dobijenoj saglasnosti Poverenika. Iz navedenog jasno proizilazi potreba jačanja kapaciteta Poverenika, čime bi se doprinelo efikasnosti u unapređivanju organizacije rada institucije Poverenika, pre svega u vršenju nadzora nad primenom Zakona o zaštiti podataka ličnosti. Za Narodnu skupštinu je pitanje nadzora nad primenom zakona važno i ključno pitanje. To je ono o čemu sam pričao, jer zakone i donosimo kako bi se njihovom efikasnom primenom i u većoj meri obezbedilo uživanje osnovnih ljudskih prava naših građanima. Kada je reč o samom Zakonu o zaštiti podatka ličnosti, jasno je da ovaj zakon uvodi niz novina i obaveza, kako privrednim subjektima, tako i državnim organima kada je reč o prikupljanju i obradi ličnih podataka. Sigurno će trebati dosta vremena da se svi subjekti na koje se zakon primenjuje organizuju i edukuju u vezi njegove primene. U tom smislu je takođe važna uloga Poverenika. Na osnovu dosadašnjeg rada možemo zaključiti da Poverenik veliku pažnju posvećuju upravo edukaciji, a ne kažnjavanju, zbog kršenja odredbi ovog zakona i to je jako dobra i korektna stvar. Takođe bih istakao još jednu važnu ulogu Poverenika, a to je da kroz svoje aktivnosti radi na unapređivanju svesti javnosti o značaju zaštite podataka o ličnosti. To je neophodno jer je reč o pravu koji nije u dovoljnoj meri poznat. U izvesnom smislu to je i razumljivo. Usled tehnološkog napredovanja i razvoja inovacija, sve je učestalije i rasprostranjenije korišćenje različitih baza podataka koje često sadrže i lične podatke. Time su izazovi za zaštitu ovih podataka sve veći. Svakako da će tehnološki razvoj doprineti ekonomskom rastu i razvoju na unapređenju kvaliteta života svakog pojedinca. Međutim, neophodno je se da se sa druge strane osigura pravo na privatnost svakog građanina i zaštita ličnih podataka je garantovana najvišim aktom ove države, odnosno Ustavom Republike Srbije. Iako je očigledno da su danas naši građani sve više svesni prava na zaštitu podataka o ličnosti i sa druge strane, da su organi vlasti i privredni subjekti sve više svesni da postoji ograničenje u prikupljanju i obradi ličnih podataka. Ipak je reč o vrlo kompleksnoj oblasti, zato ima još dosta aktivnosti koje treba da preduzmemo kako bismo u potpunosti primenili međunarodne standarde. Kada govorimo o širokom spektru nadležnosti i zaduženju Poverenika, ne možemo, a da se ne dotaknemo aktuelne situacije vezane za pandemiju Korona virusa. Najviše zloupotreba ličnih podataka ima na internetu, a u vremenu pandemije povećane su komunikacije, upotreba interneta, znači, povećane su komunikacije u toj onlajn sferi za svakodnevne potrebe. Takođe, veliki broj poslovnih subjekata svoje zaposlene su uputili na rad od kuće, i veliki broj usluga pruža svojim korisnicima elektronskim putem. Time pitanje bezbednosti ličnih podataka dobija novu dimenziju, jer je mogućnost zloupotrebe postala sve veća. Što se tiče Predloga za Poverenika, odnosno da zamenik Poverenika bude gospođa Sanja Unković, iz njene biografije možemo zaključiti da ona svojim stručnim kvalifikacijama, profesionalnim iskustvom i dugogodišnjim radom u službi poverenika ima sve preduslove da kvalitetno obavlja ovu funkciju. Na kraju bih želeo da istaknem da verujem da će izbor zamenika Poverenika za zaštitu podataka o ličnosti omogućiti bolje funkcionisanje organizaciju rada službi Poverenika i doprineti ukupnosti, efikasnosti ovog nezavisnog organa. Podsetiću da je Poverenik, što se tiče saradnje sa Odborom za ljudska i manjinska prava i sa ovom skupštinom, da je ove nedelje, tačnije 22. marta, dostavio novi godišnji Izveštaj za 2020. godinu. Na tome vam se zahvaljujem, revnosni ste, aktivni. To je ukupno 16. po redu godišnji izveštaj o radu Poverenika na sprovođenju Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja i zaštiti podataka o ličnosti. Verujem da će se ovaj izveštaj u narednom periodu naći na dnevnom redu Narodne skupštine. Eto, još jednom, da za ovaj prvi deo zaključim, imate zaista podršku u jačanju vaših kapaciteta. Mi iz Socijaldemokratije ćemo zaista uvek za nešto tako glasati i, naravno, otvoreni smo za saradnju bilo koje vrste. Hvala vam.
Zahvaljujem. (Muamer Zukorlić: Replika.) Mislim da vam se nije obratio lično, kolega Zukorliću. Tražili ste repliku? (Muamer Zukorlić: Da.) Pre toga pravo na repliku ima Poverenik gospodin Milan Marinović. Izvolite.
Hvala. Kao i posle diskusije prethodnog govornika, moramo da se zaista iskreno zahvalim na podršci i na zalaganju za jačanje institucije Poverenika, jer će svakako to doprineti boljem ostvarenju oba ljudska prava koja su u nadležnosti Poverenika. Ovde bih se osvrnuo samo na tri stvari koje ste rekli, koje su za mene veoma, veoma bitne. Jedno je obaveza usklađivanja svih drugih zakona koji se bave obradom podataka o ličnosti sa Zakonom o zaštiti podataka o ličnosti. Ja sam to rekao i kada sam predstavljao godišnji izveštaj 26. decembra prošle godine ovde u ovom domu, da je rok bio kraj prošle godine. Sada, naravno, to nije na vama, to treba da pripremi nadležno ministarstvo i Vlada, ali apelujem na vas da kada to bude pripremljeno da donesete odluku o pomeranju tog roka, kako god to bude, da li do kraja ove godine ili je celishodnije do kraja sledeće godine, zato što je to zaista ogroman posao. Radi se o više stotina propisa, odnosno zakona koji su iz nadležnosti svih ministarstava u Vladi i treba to analizirati, videti koje su to odredbe koje jesu, a koje nisu usklađene sa Zakonom o zaštiti podataka o ličnosti i predložiti njihovu izmenu. U tom kontekstu samo ću vas informisati da sam ja još pre nešto više od godinu dana imao sastanak sa predsednicom Vlade i da smo se složili da bi bilo korisno da se i u ovom cilju, ali ne samo u tom cilju, aktivira, da se ažurira, formalno još uvek postojeća Nacionalna strategija zaštite podataka o ličnosti, koja postoji od 2010. godine, za koju nikad nije urađen akcioni plan, nikad nije oformljena radna grupa koja bi pratila sprovođenje strategije, ali koja nam daje dobar formalni okvir da u skladu sa izmenjenim okolnostima, a to znači u skladu sa postojanjem novog Zakona o zaštiti podataka o ličnosti u Republici Srbiji i u skladu sa postojanjem Evropske uredbe o zaštiti podataka o ličnosti u EU, da napravimo analizu potreba stanja i potreba izmena svih zakona i da ne dođe do dualizma, koji sada postoji, u oblasti zaštite podatka o ličnosti između Zakona o zaštiti podataka o ličnosti i nekih drugih sektorskih zakona. Hvala vam na ovome što ste rekli, da smo posvetili, i ja lično, veliku pažnju edukaciji, a ne kažnjavanju. To i jeste cilj, zato što ljudi još nisu upoznati, posle ovih 19 meseci primene, sa svim svojim ni pravima, ali ni rukovaoci podacima i obrađivači podataka o svojim obavezama po Zakonu o zaštiti podataka o ličnosti. Zaista, edukacija je neophodna. Mi smo se, nažalost, u ovim uslovima korone snalazili, pa smo edukaciju vršili onlajn. Pre toga smo radili na terenu. Imali smo odličnu saradnju sa više lokalnih samouprava, delom zahvaljujuću, da kažem, Sporazumu koji smo napravili sa Stalnom konferencijom gradova i opština sa jedne strane. S druge strane, jako nam je pomogao u edukaciji, naročito na nivou lokalnih samouprava, USAID-ov Gaj projekat i mi ćemo to svakako nastaviti, jer smatram da je preventiva, da je edukacija mnogo važnija od kažnjavanja. Nije poenta krenuti sa kažnjavanjem, to uvek može da dođe na dnevni red, ali hajde da osvestimo, da podignemo, ojačamo svest građana o zaštiti njihovih prava i, kako ste to pravilno primetili, koja su najviše ugrožena preko društvenih mreža u ovom trenutku i tu treba obratiti posebnu pažnju. Mogu da kažem, kad sam spomenuo društvene mreže, da ste dali odličan skener stanja, odnosno u oblasti u kojoj su ljudska prava svih nas, odnosno prava privatnosti ugrožena. Hvala vam.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Muamer Zukorlić. Izvolite.
Hvala vam. Ko je kriv ima pravo da se ljuti i potpuno to razumem. Formalna istina je da je gradonačelnik Novog Pazara bio jedan od kupaca iz konzorcijuma ove televizije. Formalna istina je da je on izabran za gradonačelnika 2016. godine. Formalna je istina da se 2017. godine u julu mesecu formalno povukao iz tog konzorcijuma. Dakle, to su formalne istine i one se nalaze na papiru. Dakle, bio je više od godinu dana gradonačelnik i dok je bio jedan od vlasnika te televizije. Da sada ne ulazim u to otkud tako poštenom nastavniku fizičke kulture toliko para da kupuje televiziju, to je druga tema i sada neću o tome, iako svi znamo da je on vrlo često u tome ikebana. Šta je stvarna istina? Stvarna istina jeste da je ova televizija vlasništvo ili SDP stranke ili njenog predsednika. Znate mu ime, da ga ne pominjem. Prema tome, to je ono što je stvarna istina. To se jasno može videti iz imena kupaca, odnosno članova tog konzorcijuma, koji su najbliži saradnici i aktivisti te stranke, ali suština problema nije ovo. Suština problema jesu cifre na koje nismo čuli odgovor. Ukoliko četiri petine budžetskih sredstava namenjenih svim medijima se daju jednom privatnom mediju, ma koji on bio, a pre svega jeste stranački i jeste iz te strukture, na to nam treba odgovor po kom zakonu i po kojim principima pravde je, zapravo, to dopušteno u ovoj državi da se to radi iz godine u godinu. To je suština problema. Ja vas molim, ako postoji načina, mehanzima, formirajte nezavisnu komisiju. Istražite ovo. Bude li drugačije, javno ću se izvinuti ovde i reći da sam ja kriv. Dakle, ovo su očigledne stvari. Ostalo je politikanstvo. Tema da je neko nekome dozvolio da dođe u grad, da li ste čuli logiku, i da neko ko govori loše o toj vlasti je loš zato što govori o gradu. Gospodo, niste vi grad. Govorim o katastrofalnim rezultatima te vlasti i naravno da ću uvek govoriti.
Hvala, kolega. Isteklo je vreme za repliku. Replika, narodni poslanik Muamer Bačevac. Izvolite.
Ko je na istini rekli su građani pre par meseci, gde je taj isti gradonačelnik dobio apsolutnu podršku i osvojio više glasova nego skoro obe opozicione grupe među kojima je i stranka gospodina Zukorlića. Ne bih o imovinama. Izglasali smo nedavno zakon, pa možda on pregleda sve naše imovinske karte, pa će javnosti postati jasno ko su multimilioneri među političarima, a ko su skromni građani. Nego, ne bih ulazio u to. Ne bih se ni branio, nemam od čega da se branim. Reći ću da je Novi Pazar divan grad. Svi su dobrodošli u njemu da žive. Ja to nikome ne zameram. To je zloupotreba teza. Ali, zameram da se o gradu priča najgore, da je to jezgro kriminala. Zamislite rečnik – kriminal je izašao iz šahti i preplavio ceo grad. To je rečnik koji smo čuli mi ovde u ovoj Skupštini i to je nešto što nikad neću priznati, jer znam da su moji Pazarci dobri ljudi, divni ljudi, čestiti ljudi i da kriminala ima manje nego u bilo kojem drugom gradu u ovoj državi iste veličine. U svakom slučaju, mi u SDP-u smo za pravdu i pravičnost i pre ili kasnije ćemo do nje i doći.
Zahvaljujem. Replika, narodni poslanik Muamer Zukorlić. Izvolite.
Ponovno skrivanje iza Novog Pazara. Novi Pazar nije jezgro kriminala, ali njegova vlast je jezgro kriminala, vertikala kriminala, stožer kriminala i nećemo dopustiti da se skrivate iza Novog Pazara kada je u pitanju kriminal koji, nažalost, jeste neprijatelj ponajpre građanima Novog Pazara i to je suština problema i to će se morati raskrinkati. Naravno, kada su u pitanju brojevi glasova i zaštita, odnosno valorizacija vaše vrednosti po tim brojevima glasova, mnogo je bilo većih, mnogo je bilo jačih, mnogo je bilo brojnih glasova, pa su na kraju pali. Osim toga, jako se dobro zna kako se ti vaši glasovi skupljaju. I tome će doći kraj, polako se obruč steže, polako dolazite i vi na red i naravno da ćete pasti. A tek onda kada se razotkrije sve ono što je ova vlast radila, tek će onda organi pravosuđa i tužilaštva imati i te kako posla. Prema tome, to vreme dolazi, a osim toga imali ste i masovno hapšenje pripadnika te stranke i te vlasti pre nekoliko meseci, a to je samo početak, koliko znam, koliko čujem i koliko imam informacije. Licemerno je kriti se iza grada. Grad Novi Pazar jeste najbolji i najlepši i to je bez daljega, kao i njegovi građani, ali kancer toga grada jeste kriminal koji se jeste izlio iz šahti, koji je došao ne samo iznad zemlje, a mesto mu je u podzemlju, nego je došao na najviše spratove gradske vlasti. To je gola istina i to je ono sa čim ćemo se suočavati. Šta je bio problem? To što do sada nismo imali predstavnike iz Novog Pazara koji će ovo reći ovde, već smo imali monopol neistine koja je uvek stvari predstavljala kakve nisu i imali smo zaštitu tog kriminala – više je neće biti.
Muamer Bačevac, replika. Vreme će vam se vratiti. Molim vas da vodite računa u replikama. Razumem potrebu da jedan drugome odgovarate replikama, ali baš smo se odaljili od teme. Daću vam repliku i završavamo krug replika. (Muamer Zukorlić: Citirajte me.) Ne mogu baš da vam ponovim od reči od reči šta ste rekli, ali vi možete sebe da poslušate ponovo i da vidite da ste ga prozvali. Izvolite.
Ja nemam od čega da se branim. Meni je žao što prethodni govornik ne spominje kriminal u svojim redovima i ono što se dešavalo u Prijepolju, ja o tome nisam želeo da pričam, i ko je to od funkcionera stranke koju on predstavlja, hapšen, za šta i kako? Pokušavanje na svaki način da se kriminalizuje gradska vlast u Novom Pazaru je jedan manir koji prethodni govornik stalno čini, na svaki način vršeći pritisak, na svaki način izokrećući stvari apsolutno neistinitim podacima i ono što je danas trend – lažnim informacijama. To je nešto što građani Novog Pazara znaju i neće nikad prihvatiti. Nastupi o koroni, vakcinaciji, jasno govore sve – na svaki način da se omalovaže i lekari i vlast i sve ono što je na vlasti. Ništa afirmativno da se kaže, ništa o svom programu, nego samo da se na najgori način svoja politička konkurencija oblati i kriminalizuje. Ali, opet kažem, poslednju reč imaju glasači. Oni su merodavni i oni su već rekli, a to je da žele jednu modernu i časnu vlast, kakva je vlast u Novom Pazaru, kao i gradonačelnik koji je gradonačelnik svih građana u tom gradu…
Zahvaljujem, kolega, isteklo vam je vreme za repliku. Izvinjavam se, oduzela sam vam ja, ostalo vam je još 10 sekundi.
Nije problem. Istini ne treba toliko vremena.
Hvala. Reč ima zamenik predsednika poslaničke grupe, narodni poslanik Života Starčević. Ali, pre toga, kolega Starčeviću, po Poslovniku, Samir Tandir.
Hvala, predsedavajuća. Član 107, član 108 – može protiv svakog da se podnese krivična prijava, može čak i svako da bude uhapšen, dešavalo se čak i da imamo montirane procese pa da budu ljudi osuđeni, međutim, direktor javno-komunalnog preduzeća…
Molim kolegu Bačevca da ne dobacuje. Izvolite, kolega, završite, a ja ću dati svoje izlaganje posle vas. Hvala.
Direktor javno-komunalnog preduzeća „Gradska čistoća“ iz Novog Pazara i visoki funkcioner tamošnje vladajuće stranke zaključio je sporazum sa tužilaštvom o priznanju krivičnog dela zloupotreba službenog položaja. (Muamer Bačevac: Koji član je povređen?) Čl. 107. i 108. (Muamer Bačevac: Kako je povređeno dostojanstvo Skupštine?)
Molim vas, kolega, nemojte sad vi da zloupotrebljavate Poslovnik. Kod povrede Poslovnika vi pričate o gradskim javnim preduzećima. Kažete da sam povredila čl. 107. i 108. Molim vas, obratite se u tom duhu.
U tom duhu se i obraćam. Možemo i da spomenemo bivšeg narodnog poslanika Meha Omerovića i njegova dela i bruku koju je naneo, o tome treba da pričamo.
Hajdete, molim vas, na lokalnu skupštinu u Novom Pazaru, pa onda vas dvojica uđite u replike. Da li želite da se u danu za glasanje Skupština izjasni? Ne. Zahvaljujem. Smatram i da nisam povredila Poslovnik. Reč ima, kao što sam i rekla, zamenik predsednika poslaničke grupe JS, narodni poslanik Života Starčević. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, gospodine Marinoviću sa saradnicom, predstavnici Visokog saveta sudstva, dame i gospodo narodni poslanici, mi danas ovde raspravljamo o izboru zamenika Poverenika za zaštitu informacija od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti, zamenika koji će biti zadužen upravo za zaštitu podataka o ličnosti, zamenika koji će se baviti pitanjem koje je veoma važno pitanje današnjice, pitanje koje… Ja bih vas molio, predsedavajuća, ako mogu da diskutujem. Razumem da sam između dve vatre.
Izvinite, kolega Starčeviću. Vidim da vas ometaju sa strane ti bočni udarci. Molim kolege, pustite kolegu Životu Starčevića da završi svoj govor, a vi ako imate nešto, možete…
Razumem ja ovo kao jedan skupštinski pluralizam i svako ko optužuje da je ova Skupština jednoumna, silno greši.
Vidite koliko je široka demokratija u Skupštini.
Ovo je sve demokratska argumentacija i sve to razumem. Rekoh, biramo zamenicu Poverenika koja će biti zadužena za pitanje zaštite podataka o ličnosti, pitanje koje je veoma zahtevno i kompleksno u današnjoj eri informatičkog društva, u današnjoj eri digitalizacije, u današnjoj eri gde svi veliki državni sistemi grade i prave velike informacione sisteme koji su puni raznih podataka o ličnosti i gde je zaštita tih podataka ključno pitanje današnjice i pitanje kojim se, na kraju krajeva, vi kao Poverenik i buduća zamenica koju ćemo birati, i mi iz JS ćemo podržati taj vaš predlog, naravno, to je pitanje koje je veoma važno i kojim se treba baviti u narednom periodu. Naravno, kako se razvija informatičko društvo, kako se povećava broj korisnika interneta, tako se povećava i dostupnost podataka, ali samim tim, povećava se i mogućnost zloupotrebe tih podataka i zloupotreba podataka o ličnosti u stvari predstavlja svako delanje nezakonito i neovlašćeno korišćenje podataka o ličnosti kojima ličnost je pretrpela ili trpi neki gubitak ili neku štetu. Naravno, kako sve više svet ulazi u informatičko društvo, kako idemo u eru digitalizacije, kako se povećava broj korisnika i interneta i sve veći broj velikih informacionih sistema i baza podataka, tako se povećavao i problem zaštite podataka o ličnosti, pa se samim tim pojačavala i zakonodavna aktivnost kako u Evropi, tako i kod nas. Pa, mi imamo puno tih pravnih akata koji tretiraju ovu oblast, počev od Konvencije o zaštiti ličnosti u odnosu na automatsku obradu podataka Saveta Evrope, poznata Konvencija 108. Imamo, recimo, i Povelju EU koja u svom članu 8. jamči i garantuje bezbednost podataka o ličnosti. I, naravno, 2016. godine EU je donela niz pravnih akata, od kojih je najvažnija opšta uredba o zaštiti podataka o ličnosti. Naravno, želeći da idemo u toku sa svetom, mi smo doneli prvi zakon na tu temu 2008. godine, koji je krenuo sa implementacijom 2009. godine, ali želeći da upodobimo našu zakonsku i pravnu regulativu sa evropskom i svetskom, mi smo doneli drugi zakon 2018. godine i on je krenuo sa implementacijom avgusta meseca 2019. godine. Da je ovo važno pitanje, i vi ste sami rekli da su svi zakoni koji se donose u obavezi da se usklade sa Zakonom o zaštiti podataka o ličnosti. Mi smo ovde već donosili neke zakone koji se tiču velikih baza podataka, kao što je nedavno bio Zakon o socijalnoj karti. Znamo da se u raznim državnim institucijama i ministarstvima grade, prave i koriste ogromne baze podataka, kao što je JIS - jedinstveni informacioni sistem u prosveti, u obrazovanju, da ne pominjem e-upravu kao verovatno najveću bazu podataka u našoj državi. Mi znamo da Zakon propisuje tačne procedure kako se tu vodi računa o zaštiti podataka o ličnosti. Međutim, ono što je takođe veliki i ne sumnjam da ti veliki informacioni sistemi vode računa i da se tu poprilično dobro štite podaci o ličnosti. Naravno, nema nigde idealnih situacija, ali generalno mislim da je tu situacija poprilično dobra i nadam se da će te se složiti sa tim. Ono što je bitno jeste da je zaštita podataka na internetu, na društvenim mrežama još uvek veliki problem današnjice. Naime, imamo situaciju da svaki pretraživač, od „Gugla“ preko „Jahua“ i bilo kojih drugi pretraživač, to je opšte poznato, čuva apsolutno sve podatke o svojim korisnicima. „Gugl“ tačnije i preciznije devet meseci, „Jahu“ čuva podatke o svojim korisnicima i njihovim aktivnostima 90 dana. To znamo svi mi koji koristimo te pretraživače. „Gugl“ to ne krije. On nam i jednom mesečno šalje mejl u kome stoji koliko smo sati proveli na internetu, koje smo sve lokacije obišli u toku tih mesec dana. Jednostavno, ono što je moje pitanje, možda prema vama, jeste da li su i te velike kompanije, kao što su „Gugl“, „Jahu“ itd. prilagodile svoje poslovanje u Srbiji našim zakonskim okvirima, odnosno da li su i oni vama odredili predstavnike koji će se baviti tim pitanjem i sarađivati sa vama, kao sa nezavisnim regulatornim telom? Ono što je bitno jeste da su socijalne mreže fenomen današnjice, da je sve više korisnika socijalnih mreža, ali je i sve više različitih tih društvenih i socijalnih mreža. Naročito danas, u vreme pandemije Kovida-19, kada se dobar deo sveta zaključao, kada imamo lokdaun u mnogim državama, kada imamo situaciju da smo, kao što je pre neki dan i gospodin Marković ovde diskutovao, dobar deo naše mlade populacije zatvorili, jer ne idu u škole, pohađaju tzv. onlajn nastavu zato što nema izlazaka, jer su svi ugostiteljski objekti, objekti zabave i kulture zatvoreni. Ta naša mlada populacija je okrenuta onda društvenim mrežama, internetu. To ima i dosta pozitivnih, ali i jako, jako, puno negativnih implikacija. Prosto, trebalo bi možda pričati i o tome koliko se podaci na društvenim mrežama štite. Tu je situacija od društvene mreže do društvene mreže različita. Imamo situaciju npr. „Tvitera“ koji je u nekom svom začetku 2011. godine, dobio nalog suda u Americi da otkrije podatke o svojim korisnicima koji su učestvovali u aferi „Vikiliks“. „Tviter“ je to tada odbio, pozivajući se na Prvi amandman, ali vidimo da kako je rastao broj korisnika „Tvitera“ da je, naročito se to pokazalo u predsedničkoj kampanji u Americi, „Tviter“ ograničio i slobodu govora, naročito onih predstavnika čija se politika kosi sa politikom menadžmenta ove društvene mreže. Sa druge strane, dozvoljavaju i govor mržnje i pojavu i plasiranje lažnih vesti. To možemo videti i ovde u Srbiji. Na sreću, u Srbiji svega 10,5% ljudi koristi ovu društvenu mrežu, ali vidimo da je na njoj prisutno jako puno lažnih vesti, neistina i neproverenih i netačnih informacija o pojedincima. Ono što je interesantno, jedno istraživanje o zaštiti podataka na "Fejsbuku" koju je radio jedan univerzitet u SAD, gde su napravili algoritam čija je svrha bila pokušaj pronalaženja ličnih karakteristika korisnika "Fejsbuka" na osnovu liste njihovih prijatelja. To je istraživanje pokazalo da se samo 5% ljudi setilo da zaštiti listu svojih prijatelja, da je u tom istraživanju 58% korisnika objavilo koji su univerzitet pohađali, 42% je pokazivalo radno mesto, 35% interesovanja, a 90% omogućilo pristupe informacijama o svom prebivalištu. Na taj način, putem društvenih mreža, zlonamerni mogu da iskoriste i te kako privatne podatke o ličnosti. Mislim da biste tu vi kao Poverenik za zaštitu informacija o ličnosti mogli nekom medijskom propagandom, medijskim nastupom, akcijom da uradite mnogo više na edukaciji. Možda i u saradnji sa Ministarstvom prosvete ili sa nekim drugim ministarstvima da uradite više na edukaciji zaštite privatnih i ličnih podataka na društvenim mrežama, naročito kada su mladi ljudi u pitanju, jer smo videli, nisu česti, Bogu hvala, strašne primere zloupotrebe ličnih podataka mladih ljudi, mladih lica na društvenim mrežama. Naravno, zaštita podataka puno zavisi od internet provajdera koji praktično imaju sve podatke o ponašanju na internetu. Oni vam dodeljuju vašu adresu, IP adresu i, na osnovu vašeg ponašanja, oni mogu videti sve. Zakon ih, Bogu hvala, ograničava, ali se tu opet postavlja pitanje - u kojoj meri se zakon poštuje i primenjuje? Ja ne bih samo o zaštiti privatnosti i podataka na internetu. Mi imamo situaciju da su, nažalost, softver i hardver za špijuniranje sve jeftiniji i sve pristupačniji. Nažalost, svedoci smo da se najviši državni funkcioneri u ovoj državi, ali ne samo u ovoj državi, nego u čitavom svetu, nezakonito, neovlašćeno, nemoralno prisluškuju. Mislim da je ovo jedna situacija gde vi, kao jedno nezavisno regulatorno telo, ne možete sami izaći na kraj sa tim. Naravno da sa tim ne može da se bori ni samo Ministarstvo unutrašnjih poslova, ne mogu ni samo bezbednosne službe, negde mnogo toga zavisi, i sam sam svedok ovih dana, od spremnosti pravosudnih organa da procesuiraju te sve zloupotrebe vezane za zaštitu privatnosti, vezane za zaštitu podataka o ličnosti, vezane za plasiranje lažnih vesti o pojedincima. Mislim da je to deo države i društva i sistema o kome treba posebno pričati. Tu ću se nadovezati na izbor sudija. Naravno, i taj predlog ćemo u danu za glasanje podržati, ali ono što je bitno jeste da naš pravosudni sistem obezbedi dobre, kvalitetne kapacitete, da se izbori sa tim velikim problemom današnjice zvanim zaštita podataka o ličnosti. Naravno, u danu za glasanje, i jedan i drugi predlog, poslanička grupa JS će podržati i želimo tim kandidatima puno uspeha u daljem radu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Marinović. Izvolite.
Zahvaljujem na zaista sadržajnoj diskusiji i što ste baš pogodili ono što u oblasti zaštite podataka o ličnosti ne samo u Srbiji, nego u Evropi, u svetu, muči sve građane. Razvoj veštačke inteligencije, razvoj informacionih tehnologija i jačanje uloge društvenih mreža u toj meri ugrožavaju lične podatke da se zaista na svim forumima i sva tela koja se bave, kako u Evropskoj uniji tako i u nacionalnim državama, koje se bave zaštitom podataka o ličnosti tome sada posvećuju najveću pažnju. To se najbolje moglo videti upravo u vreme našeg vanrednog stanja i u ovo vreme pandemije Kovid 19 kada smo praktično svi mnogo više upućeni na društvene mreže nego na indirektan socijalni kontakt. Odlično ste rekli da pretraživači, naveli ste primer Gugla, raspolažu našim podacima i skladište ih i čuvaju i ko zna gde sve završavaju i ti podaci. Moram sada da kažem nešto, hajde da se pohvalim, ne lično nego kao nezavisan državni organ, mi smo neposredno pre uvođenja vanrednog stanja, ali i za vreme vanrednog stanja prošle godine imali zaista živu aktivnu komunikaciju sa kompanijom Gugl, sa njihovim sedištem u Kaliforniji i imali smo najveći problem da im objasnimo da za nas, za Srbiju, kao i za još neke države koje nisu članice Evropske unije, ne važi predstavnik kog su oni odredili za Evropsku uniju koji je sa sedištem u Dabliju. Kada smo ih to ubedili, kada smo objasnili situaciju da moraju da imaju po našem zakonu posebno predstavnika za Srbiju, oni su odredili svoje predstavnike i šta je praktična posledica toga? Imali smo nekoliko slučajeva do sada da su naši građani, da kažem, na društvenim mrežama imali određene sadržaje za koje su hteli da se uklone i vodili su bespotrebnu, mislim, neuspešnu borbu mesecima, da ne kažem godinama. Od trenutka kada je određen predstavnik kompanije Gugl za Srbiju, to ide vrlo brzo, njemu se obraćaju i uklanjaju se ti sadržaji i mogu da kažem da je pokazalo svoju efikasnost. U svrhu da pospešim sve te velike kompanije, da kažem svetske igrače, velike, da odrede svoje predstavnike za Srbiju na internet stranicu Poverenika sam stavio spisak svih kompanija koje su odredile predstavnike za Srbiju za zaštitu podataka o ličnosti i kojima se mogu građani obratiti kada žele u vezi sa obradom njihovih podataka na tim internet pretraživačima, odnosno na platformama koje pripadaju tim pretraživačima. Pošteno je da ih spomenem, sada bar neke od njih, ja se izvinjavam onima koje neću uspeti, ali odredili su predstavnike i Gugl i Alibaba i Vičet, i Andeks i Kupujem-prodajem, Viz Er i još mnoge druge kompanije. Na žalost, kada smo se obratili Guglu istovremeno smo se obratili i Fejsbuku. Dva puta smo urgirali, odgovor nismo dobili i to ne pokazuje baš, da kažem, odgovoran odnos prema građanima u Srbiji, koji koriste usluge Fejsbuka i njegovih platformi. Trudićemo se da i njih prizovemo poznavanju prava. U svakom slučaju sledeća stvar o kojoj razmišljam, mada videćemo, da napravimo jednu pored te pozitivne liste, koju sam rekao, da napravimo jednu negativnu listu onih kompanija koje nisu odredili predstavnike iako je to zakonska obaveza, a koje i te kako posluju i tu su prisutni na našem nebu, internet koriste usluge, odnosno nude usluge, a često puta ih i naplaćuju u dinarima našim građanima. Nismo Evropska unija, mi nemamo zaprećene takve kazne kakve ima Evropska unija. Ne možemo da izričemo kazne u više desetina miliona evra, mada neke od tih kompanija ni tolike kazne čak ne zabole, ali ono što možemo to je da kažemo da neka kompanija koja je tu, koja je svetski poznata, ne poštuje propise zemlje, a čijim građanima se obraća i koji praktično koriste njene usluge. Hvala vam što ste to spomenuli i samo bih se osvrnuo na ono što je jako bitno i to planiram u budućnosti, ovo što ste rekli u vezi edukacije, posebno edukacije mladih ljudi školskog uzrasta u Republici Srbiji. Moja ideja je, nadam se da će jednog dana zaživeti, ja ću dati punu podršku tome, da zaštita podataka o ličnosti, a to je svakako u skladu sa kretanjima svuda u svetu, da zaštita podataka o ličnosti bude deo nastavnog plana i programa i u osnovnim i u srednjim školama u okviru nekog predmeta tako da od ranog uzrasta mladi građani ove naše Srbije nauče kako da štite svoje podatke i da li da pre nego što kliknu – prihvatam kada preuzimaju neku aplikaciju pročitaju pravila privatnosti da vide kako bi bili ugroženi. Hvala vam na tome, a ja ću se za to zalagati i nadam se da će to ugledati svetlost dana.
Replika, Života Starčević.
Hvala. Replika pre sve u pozitivnom smislu. Apsolutno kao neko ko čitav život radi u prosveti i obrazovanju prepoznajem značaj aktivnosti u planu edukacije mladih ljudi vezanih za zaštitu podataka o privatnosti ličnosti i ne samo toga, o značaju opšte ponašanja i kulture ponašanja na internetu jer je ta kultura ponašanja na internetu deo jedne opšte kulture danas i to je nešto što je svakako jako važno i imaćete našu podršku u tom smislu i ne samo načelnu, već i operativnu. Ono što sam hteo takođe da kažem jeste, vi ste pomenuli Fejsbuk koji vas je ignorisao u prethodnom periodu i zaista moram da kažem da poznajem dobro materiju, da je ponašanje te kompanije kada je u pitanju Srbija, a i mnoge zemlje van EU, da tako kažem, u najmanju ruku, neprihvatljivo jer njihov centar koji je zadužen za Srbiju je, ako se ne varam, u Poljskoj. Svaka vaša primedba, svaka vaša težnja da nešto predočite, da ukažete na neke loše pojave ili bilo šta negativno što se dešava na toj društvenoj mreži dobija automatski odgovor – sve je po našoj regulativi, sve je po našim pravilima i vi do pre nekoliko godina je bilo malo drugačije. Imali su oni ovde neke svoje predstavnike i mogli ste da reagujete na određene situacije. Međutim, nekoliko godina unazad njihovo predstavništva, ako se ne varam, za Srbiju je u Poljskoj i podržavam vas. Insistirajte na tome da komunicirate sa tom i sličnim kompanijama kako bi svoje poslovanje, da se ne lažemo, svi oni posluju ovde u Srbiji, upodobili sa našim zakonima i regulativom. Hvala vam.
Zahvaljujem kolega Starčeviću. Pre nego što nastavimo sa daljim radom, jedno obaveštenje, odnosno informacija o današnjem radu. Poštovani narodni poslanici, saglasno čl. 27. i 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Reč ima predsednik Poslaničke grupe SPS, narodni poslanik Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem uvažena predsedavajuća. Poštovani gospodine Marinoviću, poštovana savetnice Poverenika, poštovani predstavnici VSS, pred nama su danas kadrovska rešenja, može se tako reći, o kojima treba da se izjasni Narodna skupština Republike Srbije, ali bez obzira na to što formalno govorimo o kadrovskim rešenjima uvek je prilika da razmenimo mišljenja o oblastima koja pripadaju zapravo vama, odnosno ono što jeste vaša odgovornost, jer smatramo da to može biti korisno i vama u narednom vremenskom periodu, ali i nama kao nosiocima zakonodavne vlasti ili kao nekome ko ima legitimitet i poverenje građana da obavlja odgovoran i ozbiljan posao, kao i vi. Jedno od tih pitanja je kolega Starčević je danas pokrenuo i mi u potpunosti podržavamo kada je reč o edukaciji mladih ljudi, pre svega vezano za ponašanje za internet. Najpre bih govorio o izboru zamenika Poverenika, što spada u ostvarivanje izborne funkcije Narodne skupštine Republike Srbije. Nedavno smo na sednici Narodne skupštine Republike Srbije imali priliku da razmatramo izveštaj o radu nezavisnih institucija i regulatornih tela, tako da smo između ostalog razmatrali izveštaj i o Povereniku za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti. Tom prilikom sam posebno istakao da ovaj nezavisni državni organ svojim radom doprinosi demokratizaciji, jačanju odgovornosti javne vlasti prema građanima takođe. On doprinosi transparentnosti rada državnih organa koji imaju zakonsku obavezu dostavljanja informacija od javnog značaja, na zahtev ovog organa ili drugih zainteresovanih lica. Poverenik za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti, kao samostalni državni organ u našem pravnom sistemu postoji više od 15 godina, ja mislim. Ima značajna ovlašćenja u pogledu unapređenja dostupnosti podataka od javnog značaja, kao i u oblasti zaštite podataka o ličnosti. Poverenik za informacije od javnog značaja je takođe samostalan i nezavistan od uticaja zakonodavne, izvršne vlasti, ne sme tražiti niti primati prednaloge i uputstva za svoj rad od drugih državnih organa i drugih lica. Iz njegove samostalnosti proističe i odgovornost za vršenje ovog izuzetno važnog i značajnog posla. Koliko je Poverenik značajan za Republiku Srbiju govori i činjenica da je to organ sa najdužim mandatom, a mandat mu traje sedam godina. Poverenik je neko ko posreduje između javnosti pojedinaca i organa javne vlasti. Poverenik je organ kome se veruje da može svojim institucionalnim, pre svega, autoritetom da reši određeni problem koji pojedinci ili pravna lica imaju u ostvarivanju određenih prava. Ovaj organ je takođe zakonom zadužen da štiti pravo na slobodan pristup informacija, ali istovremeno i organ koji štiti pravo na privatnost podataka o licima, kako niko ne bi bio oštećen niti nečiji ugled na bilo koji način narušena. On odlučuje o žalbama na rešenja organa javne vlasti kojima se odbija pristup informacijama, izrađuje i objavljuje priručnik za praktična uputstva, za ostvarivanje prava predviđenim zakonom, donosi uputstvo za izradu objavljivanja informatora o radu državnih organa i brojna druga ovlašćenja, odnosno brojne druge obaveze i odgovornosti. O značaju institucije Poverenika govori, između ostalog i veliki broj primljenih predmeta, što ukazuje na sve veći stepen poverenja u instituciju Poverenika i očekivanjima građana i drugih podnosilaca zahteva da će rad Poverenika uticati i na odgovorniji rad nosilaca javne vlasti i samim tim, naravno i javne uprave. Inače, funkcija Poverenika za informacije od javnog značaja regulisana je Zakonom o slobodnom pristupu informacija od javnog značaja, koji je donela Skupština Republike Srbije 5.11.2004. godine, a od 2019. godine, zakonom je promenjen naziv organa i proširena njegova nadležnost na primenu Zakona o zaštiti podataka o ličnosti, što je bilo u potpunosti logično i opravdano. Ovaj zakon određuje kako se bira Poverenik, dakle, njega bira Narodna skupština na predlog skupštinskog Odbora za kulturu i informisanje, bira se lice sa priznatim ugledom i stručnošću u oblasti zaštite i unapređenje ljudskih prava, lice koje je završilo Pravni fakultet, ima najmanje 10 godina radnog iskustva. Prema istom zakonu predviđeno je da Poverenik ima i zamenika. Poverenika smo izabrali upravo na osnovu kvalifikacija o kojima sam maločas govorio, sada je na redu da izaberemo i zamenika. Vi ste, gospodine Marinoviću u uvodnom izlaganju rekli da oba zakona koja se primenjuju i koja primenjuje Poverenik, predviđaju da možete imati dva zamenika, da praktično u ovom trenutku funkcionišete bez ijednog zamenika, rekli ste i period od kada je to, od marta meseca 2018. godine, čini mi se. (Milan Marinović: Od marta 2020. godine.) Da, 2020. godine, ja sam pogrešno čuo. Izvinite. Dakle, nema zamenika iako je definisano da kada ih ima, da ih ima dva i služba funkcioniše bez oba zamenika. Dobru ste digresiju napravili, jer sa prekidom vanrednog stanja i sa velikim brojem primljenih zahteva, rad bi praktično u jednom trenutku mogao biti blokiran ukoliko ne bi izabrali bar jednog zamenika u ovom trenutku, što je pre svega vaš odgovoran i ozbiljan odnos prema poslu za koji ste preuzeli odgovornost. Obim posla nalaže da se u ovom trenutku prema vašoj proceni, a ja zaista verujem u vašu procenu izabere zamenik koji će biti vezan za oblast zaštite podataka o ličnosti. Verujemo da ste izabrali i da ste predložili najboljeg kandidata za ovu funkciju. Ona zahteva usko, stručno i specijalizovano znanje i ono što smo mogli da sagledamo iz biografije i neposredno pred sednicu Odbora za kulturu i informisanje, dakle, svakako reč je o osobi koja raspolaže sa onim sposobnostima koje su neophodne da bi se obavljao ovaj odgovoran posao. Ono što je važno istaći, što ste i vi rekli u uvodnom izlaganju, dakle, mi ćemo svakako izabrati zamenika, ali je važno da raspolažete sa kvalitetnim ljudima i da ovaj predlog upravo dolazi iz redova tih ljudi. Dakle, ljudi koji imaju iskustvo, imaju znanje znaju posao i nije potrebno vreme da se upoznaju sa materijom. Onda bi praktično ponovo kako ste rekli u uvodnom izlaganju, moglo doći do određene blokade u radu. Naravno da ćemo ovaj predlog podržati, između ostalog o tome smo govorili i na sednici Odbora za kulturu i informisanje. Kada je reč o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, u Narodnoj skupštini ovo je sve češća tema. Ne mislimo da je to loše, naprotiv. Čest izbor sudija koji se prvi biraju na sudijsku funkciju samo potvrđuje potrebu osnaživanja pravosudnog sistema kvalitetnim kadrovima, a te nove kadrovske snage treba da doprinesu onome čemu svi težimo, a to je još efikasnije pravosuđe. O značaju sudske grane vlasti, kao jednog od tri stuba svake države govorio sam više puta, ali nije nikada na odmet potencirati značaj pravosuđa za izgradnju pravne države, vladavine prava, demokratskog društva u kome svaki građanin treba da bude isti pred zakonom. Srbija danas nastoji da u svim segmentima društva napreduje, posebno kada je u pitanju izgradnja pravne države i posebno naglašava kada je u pitanju vladina prava. Postavili smo razvojne ciljeve koji se mogu ostvariti upravo uređenim pravosudnim sistemom na čemu insistira i EU i zato sam rekao, posebno naglašavam vladavina prava. To je jedan od predpristupnih uslova za Srbiju kao kandidata za članstvo u EU i sudstvo mora da implementira visoke evropske standarde, ne samo zato što je to zahtev EU, već zbog potrebe unapređenja kvaliteta rada pravosudnih organa kroz jačanje institucije vladavine prava. Moram da pohvalim investicije države u poboljšanju uslova rada pravosudnih organa koje su aktuelne poslednjih nekoliko godina, mislimo da je to jako važno i značajno. Oblast pravosuđa izaziva definitivno posebnu pažnju EU imajući u vidu polaznu osnovu da je stabilan pravosudni sistem neophodan za ostvarivanje vladavine prava. Imao bih mnogo što šta da kažem kada je reč o odnosu EU i njihovom stavu kakvo je njihovo poimanje i njihovo shvatanje vladavine prava, ali nije tema, o tome ću govoriti drugi put. Duboko sam ubeđen i mislim da to vide i građani Srbije, da je Srbija uređena pravna država u kojoj funkcionišu institucije sistema, a od EU znate, reći ću samo to, navikli smo na dvostruke standarde i dvostruke aršine i tu ću staviti tačku, pa ću povodom neke druge teme govoriti o tome, jer ćemo vrlo brzo da se vidimo sa evropskim parlamentarcima pa će biti prilike da i o tome razgovaramo. Dakle, ovo je oblast definitivno kojoj treba posvetiti posebnu pažnju, nezavisnost sudstva, nepristrasnost, profesionalnost, stručnost, efikasnost, kao i potreba za dalje reforme pravosuđa. Podsetio bih da je u izveštaju Evropske komisije koji je Narodna skupština razmatrala krajem 2020. godine o kojem sam takođe govorio, upravo konstatovan sektor vladavine prava u Srbiji, a time i pravosuđe treba dalje ojačavati u pravcu implementacije pravnih tekovina EU i zato sam maločas naglasio upravo vladavinu prava. Srbija se upravo kreće u smeru stvaranja efikasnog pravosudnog modela koji će biti usklađen sa pravnim tekovinama EU i pred kojima će građani moći da nesmetano i efikasno ostvaruju svoja ljudska i građanska prava po najvišim standardima. Da se razumemo, sve ono, ponoviću, to sam danas rekao koristeći pravo kao predsednik poslaničke grupe i postavljajući poslaničko pitanje. Građani Srbije to jako dobro znaju, mi pokazujemo jasnu odlučnost i opredeljenost da postanemo punopravan član EU. Ne postoji ni jedan zadatak koji je postavljen pred Vladu Republike Srbije da on nije sa uspehom realizovan. Ali, i EU mora konačno da shvati i evropski parlamentarci da mnoge stvari na putu evropskih integracija mi činimo i radimo, ne zbog EU, ne zbog evropskih parlamentaraca, nego zbog Srbije, zbog građana Srbije i zbog naše budućnosti. I na kraju, kada je predloženi nosilac sudijske funkcije u pitanju, a to je kandidat za sudiju Privrednog suda u Zaječaru, treba ponovo podvući značajnu ulogu i veliku odgovornost koja proističe upravo iz nezavisnosti u obavljanju sudijske funkcije i zato je važna, ponavljam, stručnost, dostojnost, iskustvo, ali važna je i hrabrost za donošenje teških sudijskih odluka, odnosno presuda. Birajući ovog sudiju na prvu sudijsku funkciju Narodna skupština ostvaruje svoju izbornu funkciju i na taj način kao zakonodavno telo mi još jednom želimo da damo svoj doprinos kvalitativnim promenama u oblasti pravosuđa. Još jednom ponavljam, oba predloga imaće svakako podršku u danu za glasanje poslaničke grupe SPS. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima zamenik predsednika poslaničke grupe Aleksandar Vučić – za našu decu narodna poslanica Sandra Božić. Izvolite.
Zahvaljujem uvažena potpredsednice. Uvaženi gosti Narodne skupštine, dragi narodni poslanici, dame i gospodo, građani Republike Srbije, pravo je zadovoljstvo kada u Skupštini Republike Srbije imamo priliku da razgovaramo i na kraju krajeva i vršimo izbor prilikom rasprave u dve nezavisne institucije kakva je institucija Poverenika i naravno i druga tema o kojoj ćemo govoriti izbor sudija. Podsetiću vas samo na moje izlaganje kao predstavnika Odbora što se tiče Poverenika za informacije od javnog značaja, odnosno i zaštitu podataka o ličnosti, odnosno zamenika za oblast za zaštitu podataka o ličnosti. Ja ću odmah na početku i reći da je kao vaš predlog, predlog stigao na Odbor za kulturu i informisanje i onaj deo koji sam ostala dužna građanima Republike Srbije prilikom izlaganja u ime Odbora jeste da smo mi ispoštovali celokupnu proceduru koju predviđa izbor Poverenika i procedura Odbora, a to je da smo imali vrlo značajnu i konstruktivnu raspravu na samom sastanku Odbora i meni je zaista bilo zadovoljstvo. Razgovarali smo o različitim temama iz delokruga vašeg rada. Između ostalog, imali smo i razgovor sa vašim kandidatom, odnosno Sanjom Unković diplomiranim pravnikom koji inače potiče iz vaše institucije i opet napominjem, pravo je zadovoljstvo bilo razgovarati sa dva uvažena stručnjaka iz ove oblasti. Poslanici su bili zaista vrlo zainteresovani za odgovore na pitanja koja ste vi davali i to je nešto što bi možda u okviru vaših izveštaja naravno mogla, i jeste svakako praksa bila, vi ste relativno skoro stigli na funkciju. Ono što je jako važno je što je vaša iskrenost u radu bila zaista presudna u tome da mi zaista takvu raspravu i započnemo u Odboru za kulturu i informisanje. Koliko god je pandemija donela loših stvari toliko nas je naučila, tako da ste i vi baš u toj situaciji na žalost shvatili da ipak imati zamenika nije stvar slova zakona na papiru, već stvar još jednog para ruku i još jedne osobe koja može da vas zameni upravo u ovakvim situacijama kada mi možda nekad i pomislimo da nam ne treba zamena i da možda bolest neće na nas. Možda je to pouka i poruka koja može otići i sa ove sednice, iz ove rasprave, da je ipak korona ušla u sve pore ovog društva, ne samo našeg naravno, već celokupne zemaljske kugle, čitavog sveta i da zaista utiče na redovan život, na rad, utiče praktično na sve ono što smo do juče smatrali normalnim, danas moramo da se novonastalim situacijama prilagođavamo. Mene je jako, da kažem, zaintrigiralo koliko je jedna mlada osoba u vašem timu sposobna da preuzme jednu ovako značajnu ulogu u okviru institucije na čijem ste čelu. Njena, ne samo njeno znanje stručno, već i menadžerske sposobnosti za koje smo se uverili da postoje, zaista je kvalifikuju za jednog kvalitetnog zamenika, a sasvim sigurno su vam ovlašćenja u tom slučaju gotovo ista. Toliko o Sanji Unković. Naravno, mi smo već u ime Odbora i predložili da se ovaj predlog u plenumu danas u danu za glasanje prihvati. Nadam se da će tako biti. Ono što, kažem, posebno je zadovoljstvo kada dođete kao predstavnik nezavisne institucije u dom Narodne skupštine, to je upravo nama ovde jedan dokaz u ovakvim raspravama o vašim izveštajima, da je demokratija u Srbiji na vrhuncu, odnosno da je u odnosu na sve ono što smo imali priliku u prethodnom periodu da vidimo upravo iz institucije iz koje vi dolazite, nije bio slučaj. Iako je ova funkcija Poverenika, ne mogu čak reći ni mnogo puta, nego gotovo oduvek bila zloupotrebljavana politički, zadovoljstvo je doći danas ovde, razgovarati sa vama, zadovoljstvo je učestvovati u radu i kontrolisati rad Poverenika zato što znamo da razgovaramo sa nezavisnim kandidatima, da razgovaramo sa nezavisnim institucijama, nezavisnim u radu, nezavisnim od političkog uticaja institucijama koje imaju svoj integritet zagarantovan zakonima i Ustavom. To je ono što ovaj plenum i ovu skupštinsku većinu razlikuje od svih onih koji su u prethodnom periodu imali prilike da biraju, da sarađuju sa različitim institucijama, između ostalog i institucijom Poverenika koju vi predstavljate. Ja ću vas podsetiti na nekoliko, jer ipak je čini mi se to podsećanje nama potrebno. Skloni smo tome da brzo zaboravimo zato što prosto dobili smo nešto što ovu funkciju Poverenika predstavlja na onaj način na koji zakon predviđa i samim tim kada pogledate i vaš rad koji je zaista neprikosnoveno profesionalan, mi dolazimo do toga da zaboravljamo kako je to nekada izgledalo. Zato ću vas podsetiti, s obzirom da je važno, a vratiću se nakon toga i na vaš predlog da se ovaj zakon u jednom domenu i proširi i da je zastareo. Naravno, da smo mi imali kontinuitet u radu Poverenika u prethodnom periodu, mi bismo verovatno ovaj zakon u nekom doglednom vremenu ranije i imali. Ali, naravno da to nije bilo moguće. Iz kojih razloga? Iz razloga što ako krenemo od vašeg prethodnika, koji je bio politička institucija, čak ne mogu da kažem ni lično, s obzirom da je sedeo u tako osetljivoj instituciji kao što je Poverenik za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti, govorim o Rodoljubu Šabiću, koji je otvoreno branio svoje političke ideale, svoje političke stavove, ali i pripadnost određenim političkim partijama dokazujući svakodnevno odanost upravo istima. To je bilo gotovo svakodnevno i išlo je do te granice i mere, a podsetiću vas da je upravo Rodoljub Šabić i danas politički aktivan i dalje verovatno vraća dug onima u čijoj je vlasti bio, s obzirom da vidimo da je, doduše, sada, s obzirom da više nema javnu funkciju, aktivan na društvenoj mreži „tviter“ i tu bezočno, moram reći, pljuje SNS, jer taj rečnik nije uopšte primeren nekome ko je obavljao ovako odgovornu državnu funkciju. Tako je napao našeg predsednika poslaničke grupe, dr Martinovića upravo za jednu stvar koja je bila njemu stavljena na teret u prethodnom periodu, koja je ovde, računajući da svaki poslanik ima pravo na svoj stav, na svoje mišljenje, na slobodu govora, što i sam Poverenik mora da zaštiti svakako, on je sa pozicije institucije Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti došao u priliku da ga Republičko javno tužilaštvo, 2016. godine u julu, optuži, odnosno podnese tužbu Upravnom sudu u Beogradu protiv Poverenika, Rodoljuba Šabića zbog prekršenih nekoliko zakona. S obzirom da su zakoni koji su prekršeni ovim putem zaista vrlo ozbiljni i da vas mogu dovesti ne samo u vezu sa time da ste možda nesmotreno, što sasvim sigurno nije slučaj, prekršili zakon, već vas može dovesti u vezu i sa drugim predstavnicima vlasti van Republike Srbije, da sad ovde ne koristim te izraze koje nam kasnije ovde, zbog slobode govora koju nam često zabranjuju, u Narodnoj skupštini kao poslanicima spočitavaju, neću izgovoriti, ali ćete vi vrlo jasno i građani Republike Srbije, nakon ovoga u šta vas budem uvela u par rečenica, zaključiti o kome, odnosno o kakvoj ličnosti se radi i kakve su, na kraju, mnogo bitnije, namere Poverenika bile. Dakle, tužbu je potpisala zamenica Zagorke Dolovac, Snežana Marković, a podneta je radi poništenja Šabićevog rešenja iz marta 2016. godine, kojem je Ministarstvo odbrane naložilo da bez odlaganja dostavi Fondu za humanitarno pravu kopije dokumenata iz kojih se može saznati kada je Goran Jeftović imenovan na mesto štabskog oficira prištinskog korpusa Vojske Jugoslavije tokom sukoba na Kosovu 1999. do kada se nalazio na tom mestu i koji je imao čin. U tužbi se, između ostalog, navodi da bi stavljanje na uvid takvih podataka drugima imalo posledice na odbrambene sposobnosti Vojske Srbije, ugrozila bi se odbrana zemlje, nacionalna i javna bezbednost, kao i lična bezbednost oficira i podoficira. Davanje takvih podataka, smatra predlagač, u suprotnosti je interesima Republike Srbije, a interes zemlje je pretežniji od interesa drugoga za dobijanje informacija. Takođe, smatra se da je pobijenim rešenjem izvršena povreda odredbi Zakona o odbrani, Zakona o vojnoj, radnoj i materijalnoj obavezi, Zakona o tajnosti podataka, Zakona o Vojsci Srbije, a posledica toga je nepravilno primenjen Zakon o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja. Ovo su navodi iz tužbe protiv Rodoljuba Šabića, gde vam je vrlo jasno, iako vam ja sada ovde ne izgovorim, o kakvom čoveku se radi i da se radi o čoveku u čijem interesu nisu bili interesi Republike Srbije i da mi ovde možemo i danas da razmišljamo, na osnovu stavova koje on i dalje iznosi, kome on odgovara i, zapravo, kome je i tada, dok je vršio ovu odgovornu funkciju u, podsetiću vas, nezavisnoj instituciji, kakva je institucija Poverenika. Dakle, to nije jedini slučaj kada se ova ili slična institucija, koja apsolutno mora biti nezavisna u svom radu, zloupotrebljava. Tako ću vas podsetiti da smo ovakvih slučajeva imali i na nivou pokrajinske Vlade, odnosno Pokrajine Vojvodine. S obzirom da je Skupština Vojvodine zadužena za izbor pokrajinskog Ombudsmana, Skupština Vojvodine je imenovala, dok je na čelu te skupštine bio Bojan Pajtić, Dejana Janču, predsednika Izvršnog veća Vojvodine, koji je u tom trenutku imao 82 godine, za novog pokrajinskog Ombudsmana u to vreme, 2009. godine, iako mu je radni odnos po sili zakona prestao sa navršenih 65 godina. Dakle, novina nije ni da se radi ne samo protiv Ustava, kao što smo videli u ovom slučaju, protiv interesa Republike Srbije, protiv njene bezbednosti, nego se flagrantno kršio zakon onda kada je to politički pripadnicima bilo neophodno kako bi svoje političke poslušnike doveli na mesta koja, napominjem još jednom, su obavezna, prvo po svojoj nezavisnosti, integritetu, oslobođena od bilo kakvog političkog uticaja. Ne znam da li je neophodno spomenuti i onaj slučaj koji je svima nama i te kako poznat, a tiče se jednog predsedničkog kandidata koji je na predsedničku, odnosno na tu funkciju budućeg kandidata za predsednika Republike Srbije upravo agitovao sa mesta Poverenika, Zaštitnika građana. Dakle, mislim da je to slučaj u koji je javnost svakako upoznata. Pored toga što je zloupotrebio svoju funkciju kako bi se kandidovao za predsednika, bilo je tu još nekakvih indicija koje su upućivale da je ovo lice bilo umešano i u najgora krivična dela, kakvo je ubistvo. Dakle, to su bila lica koja su obeležila rad nezavisnih institucija u prethodnom periodu. Onda možete da razumete, mogu verovatno i građani Republike Srbije da razumeju, kada vi dođete ovde u Narodnu skupštinu, a osvrnuću se i na izbor sudija, dozvolićete mi to, sa kolikom radošću mi ovde razgovaramo sa vama o izmeni zakona, o svemu onome što će unaprediti rad Poverenika, a ne samo rad Poverenika i povećati vaša ovlašćenja, već, naravno, jer svi mi ovde, i vi, a i mi, služimo građanima Republike Srbije, što će njima osigurati veća prava i veće slobode. Zaista jeste svaki put pravo zadovoljstvo razgovarati o tome. Verujte da, znajući zakon, znajući da ste u pravu kada kažete da u jednom delu jeste zastareo s obzirom i na nove tehnologije i da su vam potrebna veća ovlašćenja kako biste u skladu sa trenutnom, sadašnjom situacijom mogli da primenjujete delove i odredbe koje se tiču institucije Zaštitnika poverenika za informacije od javnog značaja i zaštite podataka o ličnosti, verujte da ćete u Skupštini Republike Srbije u Poslaničkoj grupi Srpske napredne stranke „Aleksandar Vučić – Za našu decu“ uvek imati pouzdanog partnera, uvek imati saradnika i, na kraju krajeva, uvek imati podršku. Upravo vaš rad u prethodnom periodu, kažem i napominjem, vrlo kratkom, ali ste za taj kratak period zaista doneli jedne izvanredne rezultate i moram napomenuti da se vaši rezultati nižu čak i u ovom periodu kada zaista svi trpimo i kada smo u opasnosti po živote građana Republike Srbije nekako sve drugo stavili po strani. Vi niste ostali praktično van tokova, vi ste tu, pogotovo sada radite svoj deo posla, i iz tog razloga zaista podržavamo predlog da gospođa Unković vrši funkciju zamenika Poverenika, smatrajući da iz ovih nadležnosti i ovlašćenja koje imate, zaista imati širok delokrug rada, da vam je u tom slučaju zaista neophodna i pomoć. Što se tiče druge teme koja je na današnjem dnevnom redu, a tiče se izbora sudija, moram reći da je taj proces ovde, videli ste u nekih prethodnih par meseci, konstantan, da se sudije ovde biraju i da o tome raspravljamo i da govorimo o kandidatima i te kako. Ali, podsetiću vas, isto tako govoreći o nezavisnosti onih koji uđu u ovaj dom, kršeći flagrantno Ustav i zakone Republike Srbije i poverenje koje su u prethodnom periodu dobijali od građana Republike Srbije, moram, a ne mogu da ne spomenem, jer to pitanje zaista građani postavljaju gotovo svakodnevno, jer im u najvećoj meri nije jasno na koji način se zapravo svi oni koji su u prethodnom periodu bili na vlasti, a tu mislim na Dragana Đilasa, tu mislim na Borisa Tadića, tu mislim na Vuka Jeremića, Borka Stefanovića i ostale, na koji način su sve ovo vreme, iako postoje određeni dokazi koji ukazuju na lopovluk i kriminal, ostajali van domašaja zakona. Upravo ću to pokušati sada u par minuta, koliko mi je vremena ostalo, da objasnim. Dakle, politizacija sudstva, kao i svih institucija koje smo imali priliku i danas da čujemo, praktično je predstavljala mogućnost za njihove produžene ruke kako bi ostali van domašaja zakona, a razmišljali su unapred jer su znali koliko su krali, van domašaja zakonika da se vlast promeni. Tako je njihova neuspela reforma pravosuđa iz 2009. godine, o kojoj se, podsećam ovde i poslanike, nedovoljno govori, a još uvek je, složićete se sa mnom, rak rana našeg pravosuđa. Da podsetim građane, neuspela reforma pravosuđa je koštala Srbiju 2009. godine 44 miliona evra. Ova suma je isplaćena za plate, a podsetiću vas da je gotovo u jednom danu oko 1000 sudija promenjeno. Zašto? Zato što nisu odgovarali i nisu bili politički poslušnici režima Borisa Tadića i Dragana Đilasa, a računali su da moraju da imaju i tog saveznika, kako bi sve svoje koruptivne radnje pokrili na neki način. Dakle, ova suma od 44 miliona evra isplaćena je za plate neizabranih 836 sudija, 75 zamenika tužilaca, koje su isplaćivali za gotovo dve godine, iako nisu radili. Posle 12 godina od reizbora sudija i tužilaca, državni organi nisu sabrali kompletnu štetu koju je budžet pretrpeo zbog odšteta isplata plata neizabranima, kao ni gubitke zbog problema i zastoja u radu sudova i tužilaštva. To najbolje vi znate kao predstavnici Saveta Visokog saveta sudstva, znate koliko nas je to koštalo. Znate koliko je predmeta ostalo koji nisu obrađeni, koliko je zastarelih predmeta ostalo, znate koliko je svega bilo na čekanju, zato što je nekada neko pomislio da može da utiče na nezavisno sudstvo, da može da ga kontroliše i da može od nezavisnog sudstva, od grane vlasti da napravi svoj politički biro u kome će se donositi odluke koje odgovaraju pravdanju kriminala i krađi koju su vršili u vreme dok su bili vlast. Da ja sada ovde ne ulazim, ovo je tema kojom bi trebalo svakodnevno da se bavimo. Ne kažem da ni danas ovaj deo grane vlasti treba da pretrpi još izvesne promene i izvesne reforme, ali samo one koje će ga dovesti sutra u još veću nezavisnost od političkog činioca. Jer to je suština, to je ono što želimo našim građanima, da im pružimo maksimum demokratije i da budemo odgovorni za vršenje vlasti, da budemo odgovorni za svaki korak u svim ovim godinama u kojima smo pokušavali građanima Republike Srbije da razdvojimo institucije od politike, one koje nisu u nadležnosti političara, tako mora da ostane i ta prava garantuju građanima Republike Srbije da oni žive u demokratskoj državi i to je nešto što ne sme nikada biti dovedeno u pitanje. Dozvolićete mi još samo u ovih par minuta koja su mi danas ostala, moj kolega Aleksandar Marković je danas napomenuo, ne želim da ulazim zaista u ovu nekrofilsku politiku koja se vodi protiv predsednika Srbije Aleksandra Vučića, ovim navodima koji su sada preplavili ove đilasovske medije, a kojima pokušavaju da zatrpaju danima, neuspešno, aferu povezanu sa tajnim računima i milionima koje Dragan Đilas ima na Mauricijusu, Hong Kongu, Delaveru i Švajcarskoj i raznim drugim poreskim rajevima. Još jedna afera je danas osvanula, u novinama, doduše, ali ja se iskreno nadam da tužilaštvo, znajući da radi svoj posao kada je u pitanju ispitivanje spornih računa i miliona koje Dragan Đilas drži u poreskim rajevima, da se pozabave i onim što se trenutno nalazi u papirima koje vode ove Đilasove firme, kakva je firma „Multikom“, koja je u svom završnom računu za 2019. godinu napravila još jedan marifetluk, još jednu finansijsku malverzaciju kojom je omogućila da 3.750.000 evra bukvalno Dragan Đilas pokloni Šolaku. S obzirom da znamo je to jedna velika srećna porodica, ne poklanja to Dragan Đilas Šolaku, već i dalje vrši na isti način kako je navikao utaju poreza i sakrivanje porekla novca kako bi smanjio onih 619 miliona koji mu se spočitavaju u javnosti, a to vrlo neuspešno, očigledno, radi. S obzirom da se državni organi bave ovom temom, ja ću samo još jednom apelovati da se i ovi navodi novinara provere i samo da pojasnimo građanima Republike Srbije o čemu se radi. Dakle, Dragan Đilas je u izveštaju za 2019. godinu otpisao 440 miliona dinara na ime pripadajućih dividendi „Dajrekt medije“, kada je tada već u vlasništvu Šolokove „Junajted grupe“. Na ovaj način je umanjio kapitalnu vrednost, profit, i uspeo da dovede u zabludu još jednim finansijskim marifetlukom vrednost svoje kompanije i pokloni, kao što sam rekla, Draganu Šolaku još koji milion. Dakle, danas u današnjoj raspravi ja vas molim narodni poslanici da podržite ovaj predlog za izbor zamenika Poverenika, s obzirom da mislim da će zaista prava osoba biti izabrana na pravo mesto i da nastavimo zajedno da se borimo za nezavisne institucije. Hvala vam.
Zahvaljujem se zamenici predsednika poslaničke grupe „Aleksandar Vučić – Za našu decu“. Pošto u sistemu nemamo više prijavljenih ovlašćenih predstavnika ili predsednika poslaničkih grupa, prelazimo na listu. Poštovani narodni poslanici da vas obavestim da, kao što je to predsednik i naglasio i da možete da planirate svoje obaveze, redovnu pauzu u trajanju od jednog sata danas ćemo imati između 15.00 i 16.00 časova, a ne između 14.00 i 15.00, kao što je uobičajeno. Prvi po listi prijavljenih je narodni poslanik prof. dr Jahja Fehratović. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena predsedavajuća. Kao što ste imali prilike čuti, predstavnici Stranke pravde i pomirenja, narodni poslanici, će podržati ove predloge. Smatramo da je institucija poput ove, Poverenika o informacijama od javnog značaja izuzetno važna za naše društvo, da je izuzetno važno da imamo korektiv koji će biti na usluzi svima koji su oštećeni na bilo koji način i koji će imati ove mehanizme neophodne za sprovođenje svih onih postupaka koje druge instance ovoga društva nisu u ovom trenutku moćne da sprovedu. Zaista je važno i da se unapredi ova institucija, tj. da pored toga što ima mogućnosti da izriče kazne, nađemo mehanizam i da se te kazne implementiraju, da ne bude samo da svaka velika ili važna odluka Poverenika koja se donese bude takva vezano za te kazne da se Poverenik obraća Vladi zato što nemamo drugačiji mehanizam da se jednostavno implementira odluka i ceo onaj proces koji je doveo do toga da se utvrdi velika malverzacija u određenim slučajevima. Zato ova institucija ili neka druga institucija koja je u korelaciji sa ovom institucijom mora imati taj mehanizam i izvršenje kazne koja se izrekne. Nama je to izuzetno važno, jer se na taj način sprečavaju velike korupcije. Ne bi se moglo desiti kao što se desilo, recimo, po pitanju Fudbalskog saveza Srbije i Fudbalskog kluba „Novi Pazar“ da Poverenik utvrdi da je tu prekršen zakon, da se traži naplata i izvršenje kazne, međutim, da to još uvek tavori zato što nema mehanizama da se to reši. Zašto je to bitno? Koliko je god bitno to zbog Fudbalskog saveza Srbije još je bitnije zbog grada Novog Pazara, zato što je grad Novi Pazar vlasnik Fudbalskog kluba „Novi Pazar“, a ta kupovina o kojoj mi još uvek ne znamo kolika je bila, koliko se izdvojilo sredstava iz budžeta grada Novi Pazar, je došla u jeku najveće pandemije u ovome gradu. Kada smo sa svih strana vapili, dobijali donacije da spašavamo ljudske živote, kada je Opšta bolnica bila u katastrofi, kada smo bili suočeni sa takvom katastrofom sa kojom se nismo suočavali jako dugo, mi smo iznašli način da grad Novi Pazar, umesto da ta sredstva uloži da spasi živote svojih građana, ulaže u nešto što je dosta sumnjiva transakcija što se tiče opet sporednijih stvari, tj. fudbala, odnosno fudbalskih takmičenja. Prioritet nam je bio da spasimo ljudske živote, umesto što smo kupovali pod sumnjivim okolnostima mesto u Superligi. Takođe, kada je u pitanju takva vrsta odnosa prema kriminalu, koji je dosta prisutan u sportskim društvima, naročito u ovom našem, nažalost, fudbalskom klubu o kom smo mi puno puta govorili, dakle, jako nam je važno da dođe do implementiranja ovih kazni i svih onih drugih zloupotreba koje su se dešavale u prošlosti, jer to sve plaćaju građani, a posebno građani ovih siromašnih, devastiranih opština koji bi taj novac više voleli da se uloži u izgradnju industrije, u otvaranje novih radnih mesta, u obezbeđivanje egzistencije za sve nas, odnosno kreiranju ambijenta koji će omogućiti da naša deca i buduće generacije imaju bilo kakvu perspektivu i nadu za srećniju budućnost. Zato je važno zaista da imamo instituciju pored poverenika koji će to sve utvrditi, ali mi moramo obezbediti mehanizme da se to što se utvrdi i implementira, da bi se zaustavila ta sprega organizovanog kriminala koji decenijama vrhlja i naravno koji koristi ovakvu vrstu sportskih udruženja da jednostavno ispumpava novac iz budžeta građana. Takođe, kada su u pitanju sudije, jako je dobro da na pozicije odgovornih sudija dobijamo časne i poštene osobe, međutim, ja ću ovde izneti jednu načelnu opasku koja se tiče toga da još uvek naše sudstvo i sudije nisu oslobođeni svih različitih uticaja. Još uvek sudije koje polože zakletvu u ovoj Skupštini i po Ustavu Republike Srbije ne poštuju do kraja taj svoj Ustav. Tako smo imali, recimo, ovih dana u Sjenici slučaj da sudije ne poštuju prava građana Republike Srbije da imaju suđenje na svom maternjem jeziku, što je apsurd. Ako je nešto zagarantovano Ustavom i ako je taj Ustav glavni zakon po kom te sudije moraju suditi i ako su zakletvu ovde položili pred građanstvom i pred institucijama Republike Srbije da štite Ustav i ljudska i manjinska prava, onda moraju ispoštovati pravo svakog pripadnika nacionalne zajednice da ima proces na svom maternjem jeziku. Taj proces navikavanja sudskih organa je dosta odmakao i u Beogradu i u drugim sudskim jedinicama, međutim opet se iznenadimo da u onim sredinama gde bi to bilo najnormalnije, poput Sjenice, još uvek imamo te sudije koji ne poštuju Ustav, koji ne poštuju pravo građana ove države. Zato bi trebalo preispitati i opet i svakog puta podvlačiti tim sudijama da su dužni da poštuju građane ove države i da im sude isključivo prema Ustavu i prema zakonima, tj. da poštuju njihova individualna i kolektivna manjinska i ljudska prava. Hvala.
Zahvaljujem. Vreme vaše poslaničke grupe je potrošeno. Reč ima narodna poslanica Nataša Mihailović Vacić. Izvolite.
Hvala, predsedavajuća. Koleginice i kolege narodni poslanici, uvaženi gosti, zaštita podataka o ličnosti jeste temelje sigurnosti i privatnosti savremenog čoveka u savremenom svetu. Ta prava na zaštitu podataka su ugrožena, čini mi se, i samom spoznajom o tome da su lični podaci delićem sekunde ili samo jednim klikom udaljeni od nekakvog javnog prostora, gde im svakako nije mesto. Svedoci smo da podaci iz zdravstvenih kartona, socijalni i materijalni status i niz drugih osetljivih podataka o ličnosti često završe i na društvenim mrežama, ali nažalost i na naslovnim stranama tabloida. Svakako, složićete se kao i svi u sali, da takvim podacima nije mesto ni na društvenim mrežama, ni na naslovnim stranama, ni uopšte u medijima. Zašto? Zato što to utiče na sigurnost građana. Sigurnost je jedna od osnovih ljudskih potreba. Ako su ljudima ugroženi krov nad glavom, hrana, bezbednost, zdravlje, itd., ljudi nisu u stanju da baš dobro i najbolje funkcionišu. Ljudi imaju potrebu da se osećaju sigurno, da osećaju da ih država štiti dobrim zakonima koji se dosledno primenjuju, da je njihova imovina zaštićena, da je njihova privatnost takođe zaštićena, jer to stvara taj osećaj sigurnosti, ali stvara i osećaj poverenja u državu i u institucije sistema koje su tu da ostvare ljudska prava svakog građanina. Koliko puta se desilo svima nama da nas u subotu ili nedelju posle podne pozovu telefonom razni prodavci proizvoda i usluga, a da im nikada nismo dali broj telefona, niti dozvolu da mogu da nas pozovu i uznemiravaju? Koliko puta se desilo da u prodavnici kada reklamiramo određeni proizvod na obrascu za reklamaciju prodavac insistira da upišemo JMBG? Svedoci smo, takođe, nažalost da se često, verujem, slučajnom greškom događa da državni organi i institucije države objave često podatke koji bi trebali da budu zaštićeni, dakle lične podatke građana. Mislim da mi kao društvo, a vi svakako ne, po svojoj funkciji koju obavljate, ne smemo da se pomirimo sa tim da neka državne institucija objavi lične podatke, brojeve telefona, podatke iz biračkog spiska, itd. Mi smo razgovarali i o osetljivim, a otvorenim podacima, na primer na internet sajtu Agencije za privredne registre. Lično podaci su mnogo više nego što je samo to JMBG ili broj telefona. Lični podaci su i imejl adresa i otisak prsta i fotografija i lokacija i broj poseta nekom sajtu itd. Dakle, lični podaci su nešto što je neotuđivo i što nas prati kroz ceo život. To ne možemo da zamenimo, niti da promenimo, Poslanička grupa SDPS je podržala vaš izbor za Poverenika i vi svojim radom opravdavate to poverenje. Ako je sudite po tome, verujemo da će i zamenica koju ste lično predložili i kojoj ste dali nedvosmislenu podršku marljivo i odgovorno obavljati svoj posao. Važno je da dolazi iz Kancelarije Poverenika, dakle ima veliko iskustvo u radu upravo na zaštiti podataka o ličnosti. Verujem da ćemo izborom Sanje Unković doneti dobru odluku. Hvala.
Zahvaljujem se zamenici predsednika poslaničke grupe SDPS-a. Reč ima potpredsednica Narodne skupštine, Marija Jevđić. Izvolite.
Zahvaljujem, potpredsednice. Poštovana potpredsednice, poštovani gosti, na današnjem dnevnom redu imamo dve jako važne tačke. Jedna se odnosi na izbor zamenika Poverenika za informacije od javnog značaja, a druga na izbor sudija. Jedinstvena Srbija u danu za glasanje podržaće predložene tačke. Prvo bih pričala o izboru zamenika Poverenika za informacije od javnog značaja. Kada spomenemo instituciju Poverenika koji postoji od 2004. godine, možemo reći da su unapređena prava građana na obaveštenost i na brže dolaženje do informacija, a pogotovo kada znamo da je u izradi izmena i dopuna Zakona o slobodnom pristupu informacija od javnog značaja. Jedna od jako bitnih izmena koju ste upravo vi predložili gospodine Marinović, jeste da se ovoj instituciji povere veća ovlašćenja kao što su novčane kazne u nominalnom iznosu za razne organe vlasti koji ne pružaju tražene informacije, vršenje inspekcijskog nadzora i slično. Kao što sam rekla to je dobar predlog jer će to doprineti bržem dolasku do informacija, veću proaktivnost samih organa vlasti, a istovremeno da se onemogući zloupotreba informacija. Postojeći zakon je donet pre nekih 15 godina, ima prostora da se još upotpuni kako bi bio na dobrobit svih nas i mogli smo danas čuti u diskusiji od mojih kolega koliko je za ovih 15 godina došlo i koliko su se promenile situacije kada govorimo o zloupotrebi informacija korišćenjem društvenih mreža. Tako da ne bih detaljisala o tome, jer mislim da svako od nas ima nalog na nekoj od društvenih mreža i da je nekada imao situaciju da informacije koje su na njihovim nalozima budu zloupotrebljene. Nadam se da se u budućnosti i usvajanjem predloženog zakona će se sprečiti i da se zaštiti svaki građanin bez obzira da li je javna ličnost ili je običan građanin ove zemlje. Želim da kažem i da nažalost uloga Poverenika nije beznačajna ali se ona u praksi svodi na ulogu jednog drugostepenog organa jer niste u situaciji da kao nezavisni državni organ građanima obezbedite informaciju, odnosno da je tražite umesto njih i prema važećim propisima Poverenik nije u mogućnosti ni da omogući prinudni pristup informaciji od javnog značaja kod neke institucije ukoliko je građanin tražio te podatke, a nije dobio. To praktično znači, da ukoliko neki građanin na primer grada Kraljeva traži informaciju od neke institucije, dobije odgovor da ta institucija ne raspolaže tom informacijom a postoji indicija da raspolaže, Poverenik to jest vi nemate čak ni mehanizam da izvršite nadzor i da proverite da li je to tako. Upravo će novim zakonom to biti omogućeno i to je dobro s obzirom da želimo otvoreno društvo, društvo u kojem će građani moći u svakom trenutku da budu obavešteni o svim informacijama koje smatraju da su od javnog značaja i time biti upoznati sa radom svih institucija u državi. Jako mi se svidela vaša izjava i danas ste je ponovili da želite neku vrstu teritorijalne decentralizacije institucije Poverenika, da Poverenik malo više uđe u Srbiju, da napusti Beograd, u smislu da imate kao što ste rekli područje jedinice u nekim regionalnim centrima, gde bi građani mogli da podnose žalbe, ja ću se opet dohvatiti Raškog okruga pošto dolazim iz tog okruga, na primer da za Raški okrug centar bude u Kraljevu, a da građani koji dolaze iz Novog Pazar ili Raške mogu da se upravo žale tu jer im je Kraljevo blizu, da ne moraju da idu za Beograd, a da inspekciju ne morate da šaljete iz Beograda nego iz Kraljeva, time biste uštedeli i novac i građana a i države. Što se tiče EU i našeg usaglašavanja sa propisima EU, Srbija je kroz reformu javne uprave, koja je inače ocenjena kao pozitivna, podržala nezavisnost institucije Poverenika i EU konstantno pruža stručnu pomoć u radu oslanjajući se na iskustva i dobru praksu u svojim zemljama. Inače, Srbija je 2020. godine ratifikovala Protokol kojim se menja Konvencija o zaštiti lica na automatsku obradu ličnosti i cilj Protokola je da obezbedi da se načela zaštite podataka o ličnosti primenjuju na sve aktivne obrade u jednom uređenom društvu, uključujući nacionalnu bezbednost, kao i poštovanje nezavisnosti organa za zaštitu podataka o ličnosti, jačanja pravne osnove za međunarodnu saradnju. Inače, Srbija je četvrta država članica Saveta Evrope koja je ratifikovala ovaj Protokol, nakon Bugarske, Litvanije i Hrvatske. Pre nekih mesec dana upravo smo u Skupštini raspravljali o Izveštaju Poverenika za informacije od javnog značaja kao i Zaštitnika građana i Poverenice za rodnu ravnopravnost, to govori o angažovanosti naše zemlje da ljudska prava budu prioritet, da je pravo svakog građanina važno, bez obzira koje je nacionalne pripadnosti. Smatram da kao društvo smo dovoljno zreli i odgovorni da gradimo zemlju koja će pružiti jednake šanse za sve. Jedinstvena Srbija će uvek podržavati rešavanje problema koji se tiču običnog čoveka. Kao što sam rekla, druga važna tačka na današnjem dnevnom redu se odnosi na izbor sudija. Jedinstvena Srbija iskreno podržava ojačavanje nezavisnosti sudstva, jačanje samostalnosti Tužilaštva kao osnovnog načela vladavine prava, a u skladu sa modernom i demokratskom Srbijom za kakvu se borimo, i kakvoj svi težimo. Inače, Ustav Republike Srbije, predviđa da se sudije prvi put biraju na sudijsku funkciju na period od tri godine, upravo ga tada bira ovaj dom na predlog Visokog saveta sudstva. Uloga Visokog saveta sudstva je od krucijalnog i suštinskog značaja u nastojanju da Srbija bude efektivna i funkcionalna pravna država. Zašto je to tako. Upravo, zato što Visoki savet sudstva bira i razrešava sudije, vrši selekciju kandidata i kroz jedan pragmatičan koncept predlaže Narodnoj skupštini izbor sudija prilikom prvog izbora na sudijsku funkciju, i čitav niz konkretnih nadležnosti uključujući i donošenje odluka vezano za imunitet sudija. Njihova uloga je konstruktivna i nemerljiva. Važni ste za izgradnju jedne pravne države. Srbija je danas pravna država u kojoj je zakon jednak za sve, bilo da štiti ili da kažnjava. Narodna skupština, s druge strane, je najviše predstavničko telo i nosilac ustavotvorne i zakonodavne vlasti u državi. Narod je nosilac suverenosti i od njega upravo potiče vlast u državi, i upravo narod je taj koji odlučuje kako će danas izgledati skupštinski saziv i u prethodnim godinama i u godinama koje dolaze. Znači, narod je taj koji je nosilac suverenosti. Vladavina prava je osnovna pretpostavka Ustava i počiva na neotuđivim ljudskim pravima. Vladavina prava u svom primarnom vidu predstavlja pravnu jednakost svih i zaštitu ljudskih prava koju pruža nezavisno sudstvo. Narodna skupština Republike Srbije ima jednu složenu i posve odgovornu ulogu u izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju. Inače, presude se i donose u ime naroda i zato Narodna skupština predstavlja suštinsku sponu sa narodom. Nezavistan sudija je sudija koji nije potčinjen samovolji, već sudija koji pošteno i časno radi svoj posao i sudi na osnovu Ustava i zakona, i sigurna sam da sudije koje biramo danas su upravo takve sudije. Na sekundu ću možda izaći iz teme, ali se tiče pravosuđa. Srbija ima jasno definisane ciljeve i akcione planove što se tiče borbe protiv organizovanog kriminala i u prilog tome je i saradnja naše zemlje sa Evrodžastom, i mi smo prethodne godine upravo u Skupštini usvojili ovaj Sporazum, i time dodatno ojačali kapacitete u ovoj borbi. Sada, kada gledamo kroz prizmu pravosuđa, otvoreni su posebni sudovi koji se bave upravo ovom tematikom u Beogradu, Novom Sadu, Kraljevu i Nišu i njihovi rezultati su dobri, jer u prethodne dve godine je optuženo preko 1500 lica. Kad sam se već dotakla pravosuđa, želim da iskažem da je kroz Izveštaj Evropske komisije pohvaljena namera Srbije da se smanji broj zaostalih slučajeva i da se poveća ažurnost sudova. Mislim, apsurdno je da se neke sudske presude čekaju i po 20 godina, da prosto, generacijski se vode sudski postupci, da neko ko uz nasledstvo dobije i nasleđen sudski postupak. Tako da, se nadam, što se tiče toga da ćemo povećati ažurnost i da ćemo smanjiti taj neki prosečan iznos koliko traje sudski postupak u Srbiji. Osnovni ciljevi svih relevantnih političkih faktora jeste nezavisno i efikasno i samostalno pravosuđe. Stvaranjem društvene klime težimo ka evropskim standardima, kada je nezavisnost pravosuđa u pitanju, ali kada je i nezavisnost svih institucija u Srbiji u pitanju. Zbog svega ovoga poslanička grupa JS u danu za glasanje podržaće obe tačke. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se, potpredsednici Skupštine. Reč ima zamenik potpredsednika poslaničke grupe SPS Snežana Paunović.
Zahvaljujem potpredsednice Kovač. Uvaženi gosti visokog doma, poštovane kolege, građanke i građani Srbije, dve važne tačke svakako i o tome su moje kolege govorile. Ja ću krenuti na način što ću najpre reći da ćemo podržati izbor sudija, iz mnogo razloga, ali ono na šta želim da se osvrnem, to je da uvek osetim zadovoljstvo kada biramo profesionalce na ovako važna mesta kakva su mesta sudija. Zašto to kažem? Zato što vreme iza nas govori o tome da smo neretko znali da napravimo grešku, ili još gore, da sudovi odrade svoj posao, da sudije donesu nepristrasnu odluku, a da politika napravi krupnu grešku koju danas plaćamo. O čemu govorim, 24. marta, jučerašnji dan, premijer tzv. Kosova, Aljbin Kurti, dozvolio je sebi luksuz da da izjavu da proslavlja dan i rado se seća 1999. godine u kome su nato avioni, obrušavali se na srpsko nebo, obećavajući slobodu, zoru slobodu. Citiram „ Danas slavimo pobedu snage, ljudske savesti nad nasiljem i srpskim šovinizmom“. Ne vežem ovo slučajno sa sudijama, zato što da smo imali dovoljno političke svesti, Aljbin Kurti nikada ne bi bio na slobodi, čak ni danas. U trenutku kada je optuženi osuđen za zločine kao terorista, ja mislim da je bio osuđen na neki rok koji ga ni danas ne bi držao van zatvora, pa mu ne bi ostavio, čak ni mogućnost da u ovoj tzv. državi glumi premijera i još se brutalno podsmeva srpskim žrtvama, optužuje nas za nešto što, ne da nije naš greh, nego je naša najveća i to, otvorena rana. U tom smislu mislim da je jako važno kada biramo sudije i kada im ukazujemo poverenje, ali i kada o tome vodimo računa da su to ljudi koji , pre svega nisu podložni bilo kakvom uticaju, jer smo u godinama iza nas imali neki period kada smo birali sudije, zato što su podobni i zato što se nekome sviđaju. Ja ne poznajem kandidata, ali iz biografije vidim da imamo kvalitetan predlog i nadam se da će se nastaviti ova kvalitetna praksa, da samo takve ljude i biramo na te funkcije. Druga tačka dnevnog reda, ne manje važna, gospodine Marinoviću, mi smo se videli na Odboru za kulturu. Ja sam privilegovana, pa sam imala čast i priliku da predloženu gospođu Sanju Unković i čujem i upoznam i shvatim o kojoj se energiji radi. Međutim, pre nego se vratim na samog kandidata, pohvaliću vaš rad. Mi smo tamo čuli, sve ono što ste vi bili u obavezi da uradite u vreme pandemije, u vreme korona virusa, kada ste čak i sami u jednom, ne kratkom periodu bili u izolaciji. To govori o vašoj profesionalnosti i nasledili ste čoveka koji nije bio toliko profesionalan. Nasledili ste čoveka na čiji smo rad imali zamerke i te kako, otvorena pitanja koja nisu mala. Sve su moje kolege govorile o tome. Ponavljala bih se ja, ako bih krenula da pričam tu priču, ali hoću da upozorim i o tome sam govorila kada je ministarka Matić neki dan bila u Skupštini, a to je o toj štetnosti društvenih mreža kada su u pitanju naša deca. Ja pamtim da ste nam i na Odboru rekli, a čini mi se i ponovili kada je kolega Starčević govorio, da od Fejsbuka niste dobili nikakav odgovor. Međutim, mislim da je najveća opasnost zapravo sada za naše najmlađe upravo na jednoj drugoj društvenoj mreži, koja se zove Tik Tok, na nečemu čega su nam deca žrtve u bukvalnom smislu te reči. Ja znam da to nije problem koji možete da rešite sami, ali znam da postoji i rešenost i narodnih poslanika i vas i izvršne vlasti, i da tome stanemo na put. Negde sam mišljenja da pratiti trendove po svaku cenu nije nužno, naročito ne ako ti trendovi u dobroj meri ugrožavaju vašu decu, a mi imamo, nažalost, ja se sada neću baviti statistikom, pre svega da se ne ogrešim o nekoga, čini mi se ne mali broj slučajeva samoubistva kao posledica inspiracije upravo sa te društvene mreže koja je prilično nekontrolisana. Rizikujem da će me ljudi koji su oduševljeni „Tik-Tokom“ kao prostorom za neku samoreklamu ili čak i profit, ja mislim da tamo postoji i neka mogućnost profita kada se koriste te mreže, optužiti za činjenicu da danas pokušavam da nešto omalovažim, međutim, prihvatiću svaku kritiku, ja ostajem pri svom stavu - o određenim društvenim mrežama treba razgovarati na način da one možda ne treba da postoje. Zloupotreba ličnih podataka, kako da ne, toga negde svi imamo svest kada se uopšte upustimo u jedan takav vid komunikacije. Sa druge strane, oni imaju svoju prednost. Ja to govorim sa pozicije nekog ko je, kao i 200 hiljada Srba sa KiM ili raseljenih iz Bosne ili iz Srpske Krajine, Republike Hrvatske, preko tog „Fejsbuka“ možda našao jedini način da se poveže sa svim svojim sugrađanima i poznanicima, jer to bi drugačije bilo teško. Ima ona svojih prednosti. Naravno, vi nemate lak zadatak. Ja znam da su zloupotrebe uvek nešto što se najbrže prima u našem narodu. Mi najpre prihvatimo sve te pošasti koje nam ne trebaju i kada bi bili efikasni na neke druge teme, ko zna gde bi nam bio kraj. Ponovo naglašavam, taj „Tik-Tok“, po meni, ne znam kako funkcioniše, jeste mreža koju bi trebalo debelo preispitati i možda razmišljati o odluci šta i kako sa njom. Kada je u pitanju Sanja Unković, kandidat kog ste predložili, na to imate pravo, ja moram da kažem svojim kolegama koji nisu imali priliku da Sanju čuju, upoznaju i vide, da se radi o jednoj mladoj ženi koja je pre svega, čini mi se od 2011. godine, zaposlena u kancelariji Poverenika za informacije od javnog značaja, da ona osim što poznaje ovaj posao i vrlo predano ga radi, ima sjajne ideje i ogromnu energiju i nekako, čini mi se, dovoljno vaspitanja da bi vam pre svega bila beskrajno zahvalna na činjenici da ste joj ukazali poverenje. Ja uvek reagujem pozitivno, rodno-patriotski, kada su u predlogu žene i to nikada neće proći, ali mislim da sa druge strane jeste povukli dobar potez, zato što stoji ona krilatica – kada birate muškarca, on pita – šta ću biti, a kada birate ženu, ona pita – šta ću raditi. Nije nas Sanja pitala šta će raditi. Ona je nama rekla šta su joj ideje, objasnila nam je i šta su problemi sa kojima se susrećete, pre svega zbog te razuđenosti problema. Kada to kažem, onda mislim da, ako se ne varam a vi ćete me ispraviti, ja imam pravo i da pogrešim, slučajevi koji se događaju u Vranju, na krajnjem jugu, na krajnjem severu, nekada traže i fizičko prisustvo, što nije lak posao za jednog čoveka. To jeste bio motiv da iskoristite svoje pravo koje vam uopšte garantuje ovaj zakon, da izaberete zamenika, ali i da napravite te timove sa kojima ćete sarađivati. Tu je Marija u pravu, lakše je prijaviti jednu takvu situaciju ako imate na lokalu mogućnost da to uradite, nego ako to morate da radite pismeno ili da eventualno fizički dođete u Beograd ili u bilo koji od većih centara. Koliko god Beograd bio najbrojniji grad, mislim da su možda problemi u ruralnim sredinama veći a da ih nismo svesni i da možda tamo gde ćemo sada i unaprediti pre svega taj signal interneta, o tome smo doneli ili treba tek da glasamo, mislim da je to u ovom plenumu sada, odluku o zajmu koji će nam omogućiti da i ruralne sredine pokrijemo pre svega boljim internet signalom, onda ćemo verovatno još jedan broj ljudi izložiti ovom riziku, ali, bogami, i još jedan broj dece, što je za mene uvek veća opasnost. Apelujem na vas da u krajnjoj liniji budete inicijatori, jer znam da ne možete da rešite problem ali znam da možete da inicirate i da sa nama zajedno nađemo način kako ćemo to rešiti, a da prosto zaštitimo sve naše stanovnike od eventualne zloupotrebe. Druga zloupotreba jeste i to što, nažalost, često vidimo da se na tim društvenim mrežama ispoljavaju kojekakve frustracije koje do kraja ne možemo da razumemo. Neke su nemilosrdne. Ja mislim da sam juče negde na nekoj od društvenih mreža pročitala čak preciznu poruku da umre Gordana Čomić, od izvesnog gospodina, što je, prosto, neka nelečena šifra, neka nelečena bolest. Ako je tako, onda mi je žao, ali ako nije tako, onda je to ozbiljna opasnost, jer to motiviše. To što ste učesnik javnog života, čak i kada pogrešite, ne daje nikome za pravo da vas na taj način proziva ili bilo koga inspiriše, jer svi mi imamo svoje porodice koje to možda i senzitivnije od nas doživljavaju. U danu za glasanje nema dileme da ćemo podržati Sanju. Ja sam to rekla i na Odboru za kulturu. Zaista joj želim puno uspeha u radu. Vama, pre svega, čestitam na svesnosti da među svojim saradnicima izaberete zamenika. I ono što je mnogo važno, često smo mi optuživani da je to po ovoj liniji, po onoj, po političkoj pripadnosti ili po bilo čemu, Sanja nema političku biografiju, što znači da i vama nikakav motiv nije bila politička pripadnost nego strogo profesionalnost, kao dva profesionalca koja će sarađivati. Ja očekujem samo pozitivne efekte vaše saradnje. Hvala vam.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Snežani Paunović. Reč je tražio poverenik. Izvolite.
Hvala. Ja želim da vam zahvalim na svim lepim rečima, koje su istinite i tačne, a koje ste uputili danas ovde i da se osvrnem na ono što ste rekli, da se nadate da ću ja biti inicijator na putu rešavanja problema društvenih mreža i ugrožavanja ličnih podataka na društvenim mrežama. Sa zadovoljstvom ću to da uradim. Dobro ste primetili, to poverenik niti bilo koji drugi državni organ ne može sam. Koliko sutra, krenućemo da oformimo jednu mrežu, multisektorsku, svih organa koji tu mogu da pomognu, da vidimo kako da zaštitimo podatke svih građana Srbije na društvenim mrežama, a posebno onih koji su najugroženiji, a to su u ovom trenutku najmlađi pripadnici naše populacije. Pozivam sve organe da pruže podršku Povereniku, a Poverenik će biti barjaktar u promovisanju tog prava na zaštitu podataka. Samo još jednom da se osvrnem na ovo što ste rekli, tako je. Zapravo, nadzor koji smo mi vršili širom Srbije u oblasti zaštite podataka o ličnosti na taj način što su naša ovlašćena lica, naši inspektori, putovali iz Beograda u sva mesta u Srbiji i putuju i dan-danas onoliko koliko mogu, uslovljeno pandemijom kovida, je pokazao da ne možete vi da se rasplinete iz Beograda, da je to nedovoljno, i to iz dva razloga. Sa jedne strane, previše opterećuje kapacitete Poverenika, ali sa druge strane, što je mnogo važnije, u neravnopravnom su položaju svi građani Republike Srbije. I dati im šansu da, ako ne baš u mestu u kojem žive, ali u blizini mesta u kojem žive, mogu da se obrate Povereniku, bilo sa žalbom, bilo sa nekim zahtevom, molbom, dobijanjem mišljenja, itd, da im damo šansu da ono što građani Beograda već mogu, da to mogu i oni. Hvala svima koji su mi pružili podršku na tome. Nadam se i ubeđen sam da će to biti pretočeno i kroz zakonsku normu i da ćemo posle toga pristupiti realizaciji toga na opšte dobro. Hvala vam još jednom.
Zahvaljujem se Povereniku. Reč ima narodna poslanica Ana Pešić.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi predstavnici institucija, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, danas razmatramo Predlog kandidata za zamenika Poverenika za zaštitu informacije od javnog značaja, i zaštitu podataka o ličnosti, predlog kandidata za jednu značajnu funkciju jednog nezavisnog regulatornog tela. Zamenik će deliti istu odgovornost kao i poverenik. On mora biti objektivan, nepristrasan ali i nezavisan u zavisnosti od drugih državnih organa. On je posrednik između javnosti i pojedinaca, različitih udruženja i organa vlasti. Poverenik, kao i njegov zamenik moraju da poštuju pravo na slobodu pristupa informacijama, ali i pravo na privatnost podataka o licima. Ne mogu a da se ne osvrnem na bivšeg Poverenika Rodoljuba Šabića, koji je ovu instituciju unizio i svoju funkciju zloupotrebio u političke svrhe. Očigledno je da su i određene političke partije imale uticaj na njegov rad, ali i na selektivan izbor zahteva koji neće ostati zaključani u fioci. Podsetiću vas da se Rodoljub Šabić bavio politikom na dnevnom nivou i to uglavnom tvitujući. Imali smo mogućnost da svakodnevno gledamo napade i uvrede na račun predsednika Aleksandra Vučića, ali i na šefa poslaničke grupe Srpske napredne stranke gospodina Aleksandra Martinovića. Institucija Poverenika se vremenom pretvorila u jedan servis uglavnom opozicionih medija i organizacija. Služio je dnevnom listu „Danas“, „Ninu“, „Insajderu“ i ,naravno, "N1". Gospodin Šabić izgleda da žali za svojom nekadašnjom političkom funkcijom i iz tog razloga vidimo da i dalje prati politička dešavanja. Međutim, primećujemo da su izostale reakcije na bahato ponašanje Dragana Đilasa prema novinarki koja je, uzgred, samo radila svoj posao i postavila pitanje koje se nije dopalo ovom političkom i medijskom tajkunu. Očigledno je jako teško sakriti istinu o računima na Mauricijusu i u Švajcarskoj i to u direktnom prenosu. Đilas je zaboravio da je ćutanje znak odobravanja, u ovom slučaju potvrđivanja i nije lako javno priznati za sve račune koje se nalaze u zemljama širom sveta, o ciframa i da ne govorimo, jer je taj novac stekao dok je bio na visokim funkcijama i enormno se bogatio. Nije problem steći, ali je ovde jedno veliko pitanje kako se Đilas obogatio i to u vreme kada je narod Republike Srbije siromašio, ostajao bez posla i na ulicama, a on je taj koji im je u to vreme krojio sudbinu i ciljno urušavao ovu zemlju. Građani Srbije imaju pravo da znaju kako rade oni kojima su poverili da vrše vlast, ali isto tako, drage kolege, dragi građani, zapitajte se koliko je moralno sa mesta poverenika tvitovati, trgovati informacijama i voditi hajku protiv predsednika i to još pod velom objektivnog postupanja. Ja ću u danu za glasanje podržati predlog gospodina Marinovića. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Sanja Jefić Branković. Preostalo vreme za vašu poslaničku grupu je pet minuta. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi gosti, koleginice i kolege narodni poslanici, ja ću se danas u svom izlaganju osvrnuti, pre svega, na Predlog odluke o izboru zamenika Poverenika za zaštitu podataka o ličnosti. Predloženi kandidat, kao što možemo videti iz biografije koja nam je dostavljena, već deset godina radi kod vas, ima desetogodišnje iskustvo, diplomirani je pravnik i ja sam sigurna da je to sasvim dovoljan period da ona, zapravo, pokaže svoje kvalitete i spremnost da se ovim poslom zaista i bavi i tu nemam nikakvu dilemu, ali sam isto tako sigurna da je dovoljno upoznata i sa svim onim problemima i nedostacima koji postoje kada je reč o zaštiti ovog prava i u tom smislu mislim na nemogućnost upravnog izvršenja rešenja Poverenika, o tome smo danas već govorili, ali i na sve veći broj slučajeva zloupotrebe prava na pristup informacijama od javnog značaja i možda su to teme o kojima će se u nekom daljem radu malo podrobnije i raspravljati. Sama etimologija reči "privatnost" potiče još iz antičkog doba. Još je Aristotel u svom delu politika govorio, odnosno razdvajao privatnu i javnu sferu. To su kasnije činili i stari Grci. Zatim, Francuski građanski zakonik iz 1805. godine garantuje pravo na privatnost. Dakle, jasno je da se ovde radi o jednom institutu o kome se govorilo mnogo pre nego što mi o njemu danas raspravljamo, ali očigledno je trebalo da dođe do određenog trenutka, odnosno društvene zrelosti da bi se o njoj moglo raspravljati na način na koji mi to činimo danas. Zato kažem, privatnost je u formi kakvoj je danas poznajemo uvedena u zakonodavstvo tek u XIX veku i u tom smislu najvažniji međunarodni akt koji to reguliše bila je Evropska konvencija o ljudskim pravima iz 1950. godine. Moja koleginica Nataša je malopre govorila o nekim praktičnim primerima zaštite, odnosno kršenja prava na zaštitu podataka o ličnosti, pa ću se ja osvrnuti na pravni aspekt ove teme. Na nivou EU, kao što je poznato, postoji Opšta uredba o zaštiti podataka i ona je stupila na snagu 2018. godine. Koliko je ona bila kompleksna govori i činjenica da je ostavljen rok od dve godine državama članicama da mu se prilagode, odnosno da svoje zakonodavstva uključe na način na koji to Opšta uredba čini i ona je, bez svake sumnje, svrstala podatke o ličnosti pod zaštitu bez presedana, odnosno stavila ih je na sam prioritet zaštite i ja očekujem da ćemo mi to jednog dana i učiniti tako što ćemo je svrstati u jednu od osnovnih fundamentalnih ljudskih prava, ako mogu tako da se izrazim. Naš Zakon, vama je to poznato više nego meni, o zaštiti podataka o ličnosti u najvećoj meri predstavlja prevod ili adaptaciju ove Opšte uredbe. Usvojen je u novembru 2018. godine i možda je baš ta adaptacija, odnosno to preuzimanje gotovih rešenja iz same Opšte uredbe razlog brojnih neusaglašenosti, kada mogu tako da kažem. Tu mislim na neusaglašenost u pogledu pojmova, prakse, mehanizama. Ti mehanizmi i pojmovi su ili nedovoljno objašnjeni u našem domaćem zakonodavstvu ili su previše uopšteni, pa stvaraju konfuziju u trenutku kada je praktično treba i primeniti. Na to treba dodati i neusklađenost odredaba svih ostalih zakona koji se bave pitanjem obrade podataka o ličnosti, o tome je kolega Bačevac malopre govorio, i to jesu stvari koje otežavaju funkcionalnost samog zakona i uopšte primenu ovog zakona na način na koji bi to trebalo da se čini. Da bi se svi ovi nedostaci otklonili, ja sam sigurna da mora postojati neka sinergija i međusobna povezanost različitih institucija i organa koji se bave ovom temom svako u svom domenu. Za početak možda treba ažurirati, odnosno doneti potpuno novu strategiju zaštite podataka o ličnosti, ali i akcioni plan za njeno sprovođenje, jer ćemo jedino tako znati da li ta strategija ima svoju svrhu, odnosno da li je u krajnjoj meri i ispunjava. Zatim, predstoji nam ratifikacija konvencija. Konvencija Saveta Evrope o pristupu zvaničnim dokumentima je stupila na snagu 1. decembra 2020. godine, a Srbija ju je potpisala još 2009. godine. Kada sve ovo završimo ja sam sigurna da će naš zakon predstavljati, on i sada u stvari predstavlja, ali da će tada predstavljati jedan veliki korak na polju uređenja privatnosti u Republici Srbiji i da će manjkavosti izmenama i dopunama koje su nam najavljene svakako biti otklonjene. Tendencija je da naš zakon usvoji najbolju praksu iz EU kada je reč o tome kako se formuliše samo pravo na privatnost, odnosno da ćemo usvojiti onu preambulu koju nemamo sada, a koja će ovo pravo svrstati u red prava bez presedana. Ja ću izneti par podataka. Samo u prethodnoj godini Poverenik je primio preko devet hiljada predmeta, a podaci nam govore da je do sada samo 13% organa javne vlasti, uključujući i privredne subjekte, ispunilo svoju zakonsku obavezu u smislu da u okviru segmenta u kome radi imenuje lice koje će biti zaduženo za rukovanje podacima o ličnosti. To je veoma značajan podatak jer on suštinski pokazuje na možda odsustvo razumevanja pojedinih privrednih subjekata u ovoj sferi u smislu značaja koji lični podaci o svakom od nas mogu imati u svakoj sferi našeg života. Takođe, za kraj bih samo spomenula da zabrinjava i tendencija rasta iz godine u godinu, kada je reč o kršenju ovog prava, pri čemu je čak 80% žalbi koje dođu do vas pravno osnovano i to jeste zabrinjavajući podatak. Na kraju, kako nas i član 81. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju obavezuje da svoje zakonodavstvo u ovom kontekstu uskladimo sa njim, a s obzirom na opredeljenost Vlade da ide ka EU, ja sam sigurna da će kroz nedostatke koje smo danas izneli doći do onog nivoa koji mi zaslužujemo. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Vreme je potrošeno, čak je i u minusu. Reč ima Poverenik. Izvolite.
Zahvaljujem. Moram da kažem i da se osvrnem na dva segmenta vaše diskusije, u pozitivnom smislu, svakako. Jedno je ono što danas nije tema. Danas nije tema izbor zamenika za slobodan pristup informacijama od javnog značaja, niti ta oblast koju pokriva Poverenik, ali ste spomenuli, ne vi prvi, ali ste jako dobro spomenuli, ja sam prvi potaknuo diskusiju, jer sam rekao da se radi na izmenama Zakona o slobodnom pristupu o informacijama od javnog značaja koje će po samoj svojoj prirodi imati veoma veliki uticaj i na sprovođenje, odnosno zaštitu prava na zaštitu podataka o ličnosti, jer Zakon o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja, je u stvari, osim što reguliše slobodan pristup informacijama, istovremeno i zakon koji reguliše organizaciju, izbor, nadležnost, i tako dalje, Poverenika. Pošto mi nemamo zakon o Povereniku, kao što imamo Zakon o Zaštitniku građana, to je istovremeno zakon o Povereniku. I zato je veoma bitno, tu će biti ove odredbe o decentralizaciji, i zato je veoma bitno i kako će on da glasi. Ovo što ste rekli da ne postoji mogućnost kažnjavanja organa vlasti, u ovom trenutku faktički ne, formalno da, ali već tri i po godine ne i biće izmene takve da će Poverenik ponovo, da kažem, povratiti pravo koje je imao do 2017. godine, do izmena Zakona o opštem upravnom postupku, da kažnjava one organe vlasti koji ne postupe po rešenju Poverenika, a koje glasi da su u obavezi da daju informaciju od javnog značaja tražiocu te informacije. S druge strane, uradili ste, zaista, sve češći je slučaj zloupotrebe, to moram da kažem. To je jedna od glavnih tema i jedan od glavnih razloga izmena Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja, mada tema uvek treba da bude kako ostvariti pravo, a ne kako sprečiti zloupotrebe. Međutim, zloupotrebe su došle, uzele toliko maha i možete svaki dan čuti i pročitati za neku od njih. Verovatno ste svi čuli za slučaj veterinarske stanice ili mesnih zajednica, i to, kažem, malih mesnih zajednica, seoskih, gde je izvršena zloupotreba prava na slobodan pristup informacijama od javnog značaja, a sve u cilju sticanja neke dobiti. Hoću da kažem da smo dali silne predloge, ja lično i kancelarija Poverenika smo dali silne predloge. Izmena Zakona o slobodnom pristupu informacija od javnog značaja, kako da umanjimo, da minimizujemo mogućnost zloupotrebe. To nikada nećemo moći da uklonimo u potpunosti, ali da svedemo na jednu, nazovimo je podnošljivu meru, mada tu nema podnošljive mere, ali na prihvatljivo. Što se tiče odnosa našeg Zakona o zaštiti podataka o ličnosti, prema evropskoj uredbi, zaštita podataka o ličnosti, pa i policijskoj direktivi, pošto je naš zakon mešavina ta dva evropska propisa, potpuno, uradili ste savršeno analize stanja, ja ne znam šta drugo da dodam, mi jesmo gramatički u ogromnoj meri usaglašeni sa tim propisima. Međutim, odlično ste primetili da nedostaje preambula koja objašnjava puno toga, koja je čak i kvantitativno veća od same sadržine uredbe, a mi toga nemamo, razne pojmove, razne odnose, ko su nadležni organi koji vrše obradu u posebne svrhe itd, ne daje odgovor i ja se nadam da ćemo izmenama Zakona o zaštiti podataka o ličnosti, iako se on primenjuje tek 19 meseci, da ćemo izmenama to uspeti da regulišemo. U tom smislu sam već imao sastanak sa ministarkom pravde i posle toga usledio je i sastanak ekspertskih grupa Ministarstva pravde i Poverenika i mislim da ćemo se dogovoriti da krenemo u tom smeru. Hvala vam na podršci za, nazovimo je reaktivaciju ili kako god, Nacionalne strategije za zaštitu podataka o ličnosti. Zapravo, to će biti prvi put da se njoj udahne život, jer ona jeste napisana, ali nikada nije važila, jer ona nam je neophodna da regulišemo ovu oblast na puni način, da zaštitimo ova prava na puniji način, a kažem, samo prvi zadatak, prvi hronološki, zbog toga što rokovi tako nameću obavezu, će biti ta analiza stanja u svim oblastima, analiza propisa u svim oblastima života koji se tiču zaštite podataka o ličnosti, koji se tiču obrade podataka i njihovo usaglašavanje sa Zakonom o zaštiti podataka o ličnosti, a istovremeno i promena tog zakona da bismo ovo pravo, fundamentalno ljudsko pravo, štitili na najbolji mogući način. Hvala vam još jednom.
Zahvaljujem se Povereniku. Reč ima narodna poslanica Ljiljana Malušić. Izvinite, preskočila sam narodnu poslanicu Ninu Pavićević. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Uvaženi gosti, kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, danas govorimo o Predlogu za izbor zamenika Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti. U Republici Srbiji Poverenik za informacije od javnog značaja kao nezavisna institucija uveden je Zakonom o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja 2004. godine. Do 2009. godine štitio je samo slobodu pristupa informacijama. Donošenjem Zakona o zaštiti podataka o ličnosti 2019. godine zvanični naziv tog organa postao je Poverenik za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti. Sama reč Poverenik, kako mu i samo ime kazuje, govori da je osoba od poverenja, da je neko kome je povereno da štiti da se ovo pravo poštuje. Poverenik je neko ko posreduje između javnosti, pojedinca i javne vlasti. To je nezavisan državni organ, slobodan od svakog neposrednog ili posrednog uticaja i ne može da traži, niti da prima naloge ni od koga. Zakonom o zaštiti podataka o ličnosti, član 73. stav 2. je propisano da Poverenik ima pravo na zamenika. Zamenik Poverenika obavlja dužnost Poverenika u slučaju njegovog odsustva, isteka mandata, razrešenja, kao i privremene ili trajne sprečenosti. Poverenik predlaže za svog zamenika lice koje ispunjava sve uslove za rad u državnim organima. Poverenika, kao i zamenika Poverenika bira Narodna skupština Republike Srbije, na predlog Odbora za kulturu i informisanje. Mandat Poverenika, kao što je moj šef poslaničke grupe rekao, traje sedam godina i to je možda jedan od najdužih mandata, sa mogućnošću još jednog izbora. U tom periodu on je dužan da podnosi godišnji izveštaj rada Narodnoj skupštini. Za Poverenika se bira lice sa priznatim ugledom i stručnošću u oblasti zaštite i unapređenja ljudskih prava i to lice mora imati visoki moralni integritet, jer u svom radu koristi veoma osetljive informacije i podatke o ličnosti. Podatak o ličnosti je svaka informacija koja se odnosi na fizičko lice, bez obzira na oblik u kom je izrečena, za čije ime ili po čijem je nalogu informacija pohranjena. Zaštita podataka o ličnosti obezbeđuje se svakom fizičkom licu, bez obzira na državljanstvo, prebivalište, pol, rasu, nacionalnu i etičku pripadnost i građani su do sada najčešće tražili informacije za stvari i oblasti koje su njima važne da bi ostvarili neko svoje pravo. Vremenom su zahtevane informacije postale sve delikatnije i odnosile se na privatizaciju, postupanje organa unutrašnjih poslova, reformu pravosuđa, ugrožavanje i zaštitu životne sredine. Zanimljiv je podatak da su se Povereniku obraćali i drugi organi vlasti, političke stranke, sindikati, advokati i drugi subjekti. Broj podnetih zahteva za ostvarivanje prava u proseku iznosi 30 do 40 hiljada, a broj žalbi između tri i četiri. Uprkos tome što građani Srbije žele da budu dobro informisani o zaštiti podataka o ličnosti, ipak ne znaju dovoljno o svojim pravima. Skoro 40% građana navodi da ne zna da li su njihovi podaci o ličnosti bili ugroženi, svaki drugi smatra da nisu, dok 12% navodi da jesu. Imajući u vidu sve rizike sa kojima se današnji svet suočava, i potrebno je da se organizuju i sprovedu edukacije o tome kako i gde građani mogu da zaštite svoja prava. Osvrnula bih se malo i na biografiju predloženog kandidata, tj. kandidatkinje. Iz njene biografije vidi se profesionalnost i rezultati koji su postignuti zalaganjem u dosadašnjem dugogodišnjem radu u oblasti zaštite podataka i sam Poverenik nam garantuje za izbor, tj. predlog svog zamenika. Poslanička grupa SPS veruje da će rad Poverenika, kao i njegovog zamenika opravdati naše poverenje. Stoga ćemo mi u danu za glasanje podržati ovaj predlog. Na samom kraju, s obzirom na to da juče nisam govorila, a povodom obeležavanja 22. godišnjice od NATO agresije, imam potrebu da ovom prilikom odam počast svim žrtvama koji su bili na braniku otadžbine. I naši junaci su se vodili rečima cara Lazara – ja ne odlučujem da li ću ući u bitku po tome kakva me sila napada, već po tome koliku svetinju branim. Neka im je večna slava. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Nini Pavićević. Izvinite što sam vas skoro preskočila. Sada reč ima narodna poslanica Ljiljana Malušić.
Hvala, predsedavajuća. Uvaženi gosti, dame i gospodo narodni poslanici, mi danas razmatramo dve odluke, i to, pre svega, Predlog odluke o izboru zamenika Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti i druga odluka je Predlog odluke za izbor sudije za Privredni sud u Zaječaru. Što se prve odluke tiče, izbor je Sanja Unković i vi ste, uvaženi gospodine, rekli da je ona već u službi 10 godina, da ima izvanredne reference i ja ću svakako podržati taj predlog, jer vi radite sa njom i ja vama verujem, jer ste pokazali za ovo vreme, od kako smo vas izabrali, da radite onako kako treba. Malo ću da se vratim posle na vašeg prethodnika. Što se tiče novog kandidata, odnosno Predlog odluke za izbor sudije i Privredni sud u Zaječaru, to je gospođa Ivana Dimitrijević. Takođe, rekli ste da ima izvanredne reference. Ja se uopšte ne mešam u vaš izbor i ja ću to podržati. Sada idemo redom. Što se tiče vašeg grane vlasti koja je nezavisna, zaista je to jedna časna profesija i do 98% je časnih sudija. Međutim, postoji 2%, između ostalog tu je i sudija Majić, o kome neću danas, jer ima dosta govornika koji žele da govore danas, ali ću da se osvrnem na njega i njegov rad i njegovo pripadništvo DS, odnosno po nalozima radi to što treba i što ne treba, uglavnom što ne treba, ali kažem 98% radi časno i pošteno i zato vam svaka čast. Što se tiče Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti, vi ste naslednik gospodina Rodoljuba Šabića koji je prvi bio Poverenik za informacije od javnog značaja i to 2004. godine i, bogami, dugo je trajao. Dobro je radio posao u početku. Međutim, onda se i on okrenuo politici. Prvo njegovo reagovanje koje nije bilo dobro je da brani gospodina Sašu Jankovića, koji je u to vreme bio Zaštitnik građana, to se ne radi, jer je čovek iz svog kabineta radio kampanju za predsednika, ako se sećate, tako nešto je nedopustivo. Vi ste nezavisna institucija i tako treba da ostanete i ne samo vi, nego i Zaštitnik građana i Poverenica za rodnu ravnopravnost. Vi nama podnosite izveštaj ovde i svakako bi trebalo da radite za dobrobit građana Republike Srbije i za ovu zemlju, a ne da se radi iz kabineta kampanja za predsednika države. Tako nešto se nikada nije desilo i nadam se da se nikada više neće desiti. Moram da se osvrnem na rad gospodina Šabića, pošto je bio prvi. Zaista ne mogu da ne kažem da to što je uradio nije bilo dobro. Znači, ne brani se neko ko radi protiv države, a drugo, moja uvažena koleginica je rekla da je, takođe, gospodin Šabić dobio od Republičkog javnog tužilaštva optužbu zbog prekršaja nekoliko zakona 2016. godine, što je nedopustivo. Tako nešto se ne radi. Moram i da ga pohvalim. Znate, pre dve godine gospodin Šabić, nažalost, je pao na Zelenom vencu i povredio se. Čovek je imao razbijenu arkadu, imao je posekotinu na obrazu i za pet minuta u čitavoj Srbiji je osvanulo da gospodin Vučić i gospodin Stefanović montiraju procese, da je to atentat, da je čovek napadnut zahvaljujući gospodinu Vučiću. Možete zamisliti gospodina Vučića, predsednika Republike Srbije, koji radi od 16 do 18 sati, koji ne zna gde će pre, danas je u Vranju, Pirotu, pa onda u Subotici, gleda kako se rade putevi, brze pruge i ostalo, kako zove gospodina Stefanovića i naređuje mu da jedno trojica policajaca krene i da onako sapliću ljude po Knez Mihajlovoj. Sramota jedna sramotna. Tu je bio vrlo častan gospodin Šabić koji je rekao da to nema veze sa politikom, da ga je neko slučajno gurnuo, jer je tamo uvek gužva, svi znamo, prolazimo tim Zelenim vencem, pa znamo kako to izgleda, i to je jako dobro. Međutim, iskonstruisano je stotine laži, svi današnji opozicionari su krenuli udar na gospodina Vučića i na gospodina Nebojšu Stefanovića, što je neprimereno, što se ne radi. Možete zamisliti koja je iskonstruisana laž, pa ja mislim da to ni deca danas ne rade. Sramotno je tako nešto. Onda imate izjave, sam gospodin, idemo od njega, pošto je bilo veoma korektno od njega, rekao je – nekome je u Sremskoj ulici otpozadi sapleo i udario sam glavom u trotoar zato moram da kažem da sam siguran da ovo nije posledica politički inspirisanog napada, što nema veze s mozgom. Zamislite da idemo i da saplićemo mi iz SNS opozicionare. Molim vas, mi se njima uopšte ne bavimo, osim kada pričamo o lopovlucima. Sve ostalo – rad, red i disciplina, radimo, gradimo ovu zemlju. Onda je bio tu Zoran Lutovac koji kaže – iako je siguran da ovo nije posledica neposredno politički inspirisanog napada, može biti, pazite, onda ovako vest udarna, može biti posledica politički generisanog verbalnog nasilja koja se promoviše sa vrha prema svima koji drugačije misle. Pa onda Sanda Rašković Ivić, to me je onako iznenadilo, napadnut je Rodoljub Šabić, nije čudo, jer svima koji drugačije misle Aleksandar Vučić i naprednjačke perjanice crtaju mete, ovo je linč. Dragi građani Srbije, mi se opozicijom bavimo jedino ako pričamo o lopovlucima, a njih je koliko god hoćete. Upravo imamo informaciju da gospodin Đilas nema samo kapital u četiri zemlje, već u 17 zemalja 50 računa. Bila je cifra 619 miliona, pa ćemo da vidimo koliko je sada. O tome se priča, a naš predsednik gradi puteve, mostove, pruge, radi za ovu zemlju. Upravo juče, kada je bio ovaj tužan dan, samo nisam sigurna da je neko pomenuo i na to ću da se osvrnem, o žrtvama, neka im je laka zemlja i dati pomen, ali niko nije pomenuo da je nestalo preko 30 hiljada ljudi. Sa tim ću da završim, jer je jako potresno, ali ono što mene strašno iritira je da se niko od opozicije nije setio da da bilo kakav pomen, bilo šta da kaže, da se pojavi – ljudi, bilo je tako i tako, neka im je večna slava, to su naši heroji, junaci. Ne, to je nedopustivo. Mogla bih ja ovako da pričam o svemu i svačemu još mnogo dugo, ali ima još dosta govornika. Sigurna sam da ćete vi časno i pošteno raditi svoj posao, Povereniče, takođe i naše sudstvo u koje sam uvek verovala. U danu za glasanje ću podržati predlog obe ove odluke. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Ljiljani Malušić. Reč ima narodni poslanik Nemanja Popović. Izvolite.
Zahvaljujem, potpredsednice Narodne skupštine. Poštovani Povereniče sa saradnicom, poštovani članovi VSS, pred nama je danas predlog VSS o izboru sudije koji se po prvi put bira na sudijsku funkciju. Zaista verujem da ste vi svoj posao odradili profesionalno, savesno i pošteno i da ste ovom visokom domu predložili najboljeg kandidata za izbor na ovako važnu sudijsku funkciju. Želim da građane Srbije upoznam, odnosno podsetim na onu čuvenu reformu iz 2009. godine koju je sprovela DS zajedno sa svojim koalicionim partnerima. Setimo se samo ko je tada bio visoki funkcioner DS. Dragan Đilas. To je isti onaj čovek koji danas pravi političke saveze sa jednim ciljem, a to je da se vratim na vlast i nastavi sa pljačkom građana Srbije. To je isti onaj čovek koji u 17 različitih država ima preko 50 računa. Poštovani građani Srbije, reforma iz 2009. godine imala je za cilj da je preko 800 sudija, preko 100 javnih tužilaca i pomoćnika ostalo bez posla, gde su ostali na ulici. To je građane Republike Srbije koštalo preko 44 miliona evra. Želim da kažem da i opština Raška iz koje ja dolazim nije bila zaobiđena ovom reformom iz 2009. godine. Prvog januara 2010. godine Osnovni sud u Raškoj je izgubio status osnovnog suda, vraćen je na sistem sudske jedinice, što je imalo za posledicu da veliki broj sudija koji postupaju u krivici zajedno sa svojim kolegama iz tužilaštva ostane bez posla. Veliki broj predmeta prešao je u nadležnost suda u Kraljevu, što je imalo za posledicu da građani opštine Raška moraju da putuju preko 80 kilometara kako bi ostvarili svoje Ustavom zagarantovana prava. Da se razlikujemo od onih koji su sprovodili takve reforme, pokazuje i to da je zahvaljujući odgovornoj politici SNS i Aleksandra Vučića 2016. godine, posle 136 godina, u Raški je otvorena zgrada Prekršajnog suda. Danas tamo rade časni i čestiti ljudi. Hoću da kažem da su građani Srbije sa pravom izgubili poverenje u pravosudni sistem te 2009. godine, da je pravosudni sistem bio rak rana našeg društva. Zahvaljujući pobedi SNS, predsednika Vučića, građani Republike Srbije vraćaju poverenje u institucije Republike Srbije. Ja ću zajedno sa svojim kolegama u danu za glasanje podržati predloženi dnevni red i glasaću za ovakav dnevni red. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Rajka Matović. Izvolite.
Zahvaljujem poštovana predsedavajuća, uvaženi gosti, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, pred nama se nalaze odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na ovu funkciju, kao i Predlog odluke o izboru zamenika Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka ličnosti. Nadam se da će savesno i časno obavljati funkciju na koju ih biramo. Sudstvo kao treća grana vlasti je nezavisno i mora da bude stub jedne pravne države. To je jedan od prioriteta SNS, jer mi za razliku od prethodne vlasti sudije ne biramo na osnovu pripadnosti njihovi partijskih knjižica već na osnovu njihovi biografija. Lično smatram da su ove institucije jako važne u jednom modernom evropskom i demokratskom društvu kakva je Srbija danas. Svaki građanin Republike Srbije može da se obrati Povereniku za zaštitu građana ili Povereniku za informacije od javnog značaja i time da štiti svoja prava koja su mu Ustavom i zakonima Republike Srbije garantovani. Isto tako smatram da bi ove nezavisne institucije morale da reaguju kada se iznose u javnost informacije i kada se nekome crta meta na čelu, takođe, kada se iznose netačne informacije u medijima koji su uglavnom pod kontrolom jednog tajkuna u našoj državi, kada se iznose laži i neistine o predsedniku Republike, o svima nama koji sedimo ovde. Takođe, ono što se već danima nalazi pred svima nama jesu ofšor kompanije i računi po celom svetu Dragana Đilasa. Za sada se nagađa da ih ima u 17 država u svetu, ali pitanje je koliki je tačan broj računa koji ima taj čovek. Videli smo da su istraživački novinari došli do podataka da on na svojim računima u Švajcarskoj i na Mauricijusu poseduje preko 6,4 miliona evra, na računu u Hon Kongu negde 3,3 miliona evra, ali nameće se logično pitanje – šta će jedno čoveku, poštenom, kakvim se on predstavlja danas, toliki milioni svuda po svetu sakriveni? Kako su otvarali račune i kako su trgovali preko njihovih ofšor kompanija građani Srbije su donekle upoznati zahvaljujući istraživačkom novinarstvu, ali iza cele te hobotnice i cele te mašinerije stoji samo jedno ime, jedno lice, jedan čovek Dragan Đilas i njegov lični interes. Današnje novine, kao što imamo priliku da vidimo, pišu o tome kako je Đilas poklonio svom finansijskom partneru Draganu Šolaku 440 miliona dinara, odnosno skoro četiri miliona evra. Postoji logično pitanje - da li je normalno da neko nekome danas u Srbiji poklanja skoro četiri miliona evra? Jedino normalno i logično objašnjenje za ovako nešto jeste utaja poreza i pranje novca. Potom se taj novac preko ofšor kompanija prebacuje na tajne račune na Mauricijusu, Hon Kongu, Švajcarskoj itd. Obzirom da je utaja poreza i prikrivanja poreza na kapitalne dobiti delo koje je vrlo kažnjivo po zakonima Republike Srbije nadam se da će se nadležni organi pozabaviti u narednom periodu po ovom pitanju, a pre svega tužilaštvo, Uprava za sprečavanje pranja novca i Poreska uprava. Sa tim novcem koji su oteli od svih nas, sa tim neplaćanjem računam, sa tim plaćanjem projekata koji su plaćeni dok su bili na vreme vlasti po nekoliko desetina puta više Dragan Đilas danas plaća svoje zaposlene u svojoj političkoj partiji, on danas plaća svoje zaposlene na njegovim medijima koji se besomučno svakodnevno trude da uruše ugled i predsednika Republike Srbije Aleksandra Vučića, ali i svakog člana SNS. Apsolutno je jasna njihova namera da žele da sruše ovakvu vlast kako bi se domogli novca, projekata i svega ostalog što su radili dok su oni bili na vlasti. Kroz ovakve pipke desetine računa, ostrva ne može se reći da bi pošte čovek ušao u tako nešto, osim ako nema nameru da krije nešto ili ako nepošteno nije došao do toga. Koliko su ovi mediji nezavisni i objektivni govori činjenica to da jedan dan podstrekuju narod na ulice, na nasilje, na proteste, na mere protiv zatvaranja, dok drugi dan apeluju da se pridržavaju mera. Ovom prilikom bih apelovala na sve građane Republike Srbije da se pridržavaju preporučenih mera, da se vakcinišu, jer je vakcina i vakcinacija jedini put i izlazak iz svega ovoga. Kao što sami vidite Republika Srbija se veoma dobro snašla u celoj ovoj krizi. Vidite da imamo obezbeđene vakcine za sve građane koji žele da se vakcinišu. Imamo mogućnost izbora vakcina što mnogi građani u Evropi ne mogu ni da pomisle. Imamo dve kovid bolnice koje su otvorene samo za obolele od korone, a pored svega toga, da i pored svih ovih problema koji su nas snašli usled pandemije da mi ne posustajemo i nastavljamo dalje govori i činjenica da smo nastavili sa velikim infrastrukturnim projektima, da strane investicije nisu stane, nego naprotiv imamo i očekujemo najavljene da pored teške ekonomske situacije mi imamo najbolji paket mera pomoći i privredi, ali i društvo. Mi uvodimo društveni dijalog, brinemo o ekologiji, brinemo o kulturi. Pokušavamo i trudimo se da nijedan segment našeg društva ne bude pogođen ovom pandemijom i da ne snosi posledice. Zbog svega toga apelujem na vas da se podrobnije pozabavite izjavama opozicionih lidera i ljudi koji se predstavljaju kao opozicioni političari zarad zaštite interesa celokupnog društva, a u nama ćete uvek imati konstruktivnu podršku za svoj rad. U danu za glasanje ću zajedno sa svojim kolegama podržati set ovih odluka. Hvala.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Rajki Matović. Reč ima narodni poslanik Dejan Kesar. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, predstavnici VSS, predstavnici Poverenika, poštovani građani Srbije, pred nama su danas dve veoma važne odluke i jedna se odnosi na Predlog odluke za izbor zamenika Poverenika za informacije od javnog značaja, dok se druga odluka odnosi na izbor budućeg nosioca pravosudne funkcije i to za izbor sudije u Privrednom sudu u Zaječaru. Na početku svog izlaganja bih želeo da istaknem da Narodna skupština iz sednice u sednicu nastavlja sa dobrom praksom, a ona je pre svega usmerena na efikasnosti i transparentnost. Efikasnost se pre svega ogleda u tome što se svi predloženi zakoni i predložene odluke nalaze pred poslanicima odmah nakon proteka zakonom utvrđenog perioda od dana predlaganja od strane nadležne institucije, dok je transparentnost pre svega usmerena da se svi ti predloženi zakoni i predložene odluke veoma podbrobno raspravljaju u ovom domu. Upravo na ovaj način Narodna skupština pokazuje veoma visok stepen odgovornosti kada se radi o izboru kadrovskih rešenja, a istovremeno obezbeđuje nesmetano funkcionisanje institucija i obavljanje poslova u skladu sa zakonom, kao što je to slučaj kada govorimo o dve važne odluke. Pre svega, izborom zamenika Poverenika za informacije od javnog značaja mi obezbeđujemo nesmetano funkcionisanje te institucije i takođe stvaranje terena za ostvarivanje još boljih rezultata kada se radi o zaštiti podataka o ličnosti. Za zamenika je predložena gospođa Unković Sanja i čitanjem njene biografije se može videti da je završila Pravni fakultet u Beogradu i da dolazi iz reda zaposlenih, obzirom da je kod Poverenika zasnovala radni odnos 2011. godine. Ova činjenica ide u prilog da predloženi kandidat poseduje veoma bogato iskustvo na poslovima zaštite podataka o ličnosti, ali takođe sa ovoga mesta bih želeo da kažem da institucija Poverenika u poslednjih godinu dana je uradila zaista dosta i tu pre svega želim da kažem da je broj inspekcijskih nadzora kod banaka i osiguravajućih društava drastično smanjen na koje su građani Srbije imali najviše prigovora, pa danas te institucije prikupljaju samo najneophodnije podatke. Takođe je pokazatelj dobrog rada i praksa institucije Poverenika i to što su svetske eminente kompanije, kao što su Viber, Gugl, Jandeks i druge imenovale svoje predstavnike za zaštitu podataka o ličnosti i upravo ovo pokazuje jasnu nameru kako privatnog sektora tako i same države da se ozbiljno i dalje pozabavi zaštitom podataka o ličnosti. Kada govorimo o predloženoj odluci o budućem nosiocu pravosudne funkcije pre svega tu moramo govoriti da je kandidat predložen od strane VSS i to nakon sprovedenog zakonom utvrđenog postupka, u kome je utvrđeno da se radi o stručnom, dostojnom kandidatu i da je osposobljen za obavljanje ovako važne funkcije. Kao i u ranijim slučajevima kada smo govorili o budućim nosiocima pravosudnih funkcija pre svega moram reći da smo mi, odnosno da govorimo o ljudima koji su stručni u okviru svoje oblasti. Kada govorimo o današnjem izboru i kada govorimo o izborima 2010. godine stvaramo jasnu sliku kroz šta je sve pravosuđe prolazilo do 2012. godine. Dok je za vreme DS 850 sudija ostalo na ulici i ostalo bez posla i dok je oblast pravosuđa sistematski uništavana i razarana od strane DS, od dolaska SNS na vlast pre svega oblast pravosuđa je oblast koja je nezavisna i objektiva. Ona se, pre svega, stavlja u osnovnu društvenu ulogu, a to je zaštita prava i sloboda građana. Takođe, danas pravosuđe nije teren na kome se mogu sprovoditi različiti eksperimenti od strane neostvarenih političara i tzv. pravnih eksperata iza kojih ostaje samo naširoko poznata reforma sudija iz 2010. godine. Kada govorimo o pravosuđu ja bih želeo da kažem da pravosuđe danas ostvaruje svoju osnovnu društvenu ulogu a to je upravo treća grana vlasti koja je usmerena na zaštitu prava građana, jer prava građana su upravo najvažnija i ona oslikavaju jedno jasno stanje, a to je jedan uređeni sistem, jedno uređeno društvo, kao što je to danas slučaj. Danas pravosuđe nije instrument za disciplinovanje onih koji nisu bliski partiji, kao što je to bio slučaj do 2012. godine i danas se presude ne donose tako što sudija ujutru čita između redova na naslovnim stranama dnevne štampe. Danas se sudije biraju u skladu sa zakonom i rezultatima, a ne biraju se po opštinskim i gradskim odborima DS i njihovom integritetu govore presude a ne mišljenja lokalnih funkcionera i predsednika opština. Razlog tome je veoma očigledan. Zašto ovo govorim? Pre svega, tadašnji čelnici DS plašeći se za svoje političke i poslovne odluke koje su im tada donele enormno bogatstvo, želeli su da sprovedu reformu pravosuđa kako bi sebi obezbedili aboliciju od bilo kakvog oblika krivične odgovornosti. Pre svega, oni su bili prisiljeni da sprovode reformu pravosuđa kako se ne bi otkrili različiti marifetluci koji su im doneli nekretnine na najekskluzivnijim lokacijama, koji su im doneli skoro 600 miliona evra i koji su im doneli restorane i najekskluzivnije automobile. U toku reforme birale su se sudije koje su napredovale čak i po dva stepena, a bila je praksa da se napreduje iz stepena u stepen. Birale su se sudije čiji su rezultati bili daleko slabiji od sudija koje su nakon te reforme ostajali na ulici, ali ove prve, na sreću, su imale jasnu političku podršku tadašnjoj DS. Te sudije koje su nakon reforme ostale na ulici su svojoj okolini, svojoj porodici i svojoj deci morale da objašnjavaju da termin „nedostajan“ koji je tada bio u odlukama Visokog saveta sudstva u tom trenutku nije bio kazna, već nagrada. Nagrada zato što svoju čast, svoje znanje i svoje iskustvo nisu zamenili članskom kartom DS. Kada pogledamo sa ove distance, deset godina nakon sprovedene reforme, moramo da postavimo pitanje - zašto se sve to dogodilo i tu pre svega moramo tražiti razlog u tome da su se pojedini politički funkcioneri enormno obogatili. Zašto to govorim? Pre svega, zadnjih dana i zadnjih nedelja suočeni smo sa aferom i beskompromisnom željom predsednika Stranke slobode i pravde Dragana Đilasa da sakrije svoj enormno stečeni novac po tajnim računima po belom svetu i da izbegne bilo kakav oblik odgovornosti pred nadležnim organima. Pre svega, on želi da te pare sakrije, koje je stekao od građana Srbije i da izbegne da odgovori na sva pitanja tužilaštva. Postavljam pitanje sa ovog mesta - zašto 2010. godine tadašnje reformisano tužilaštvo nije pozvalo Dragana Đilasa da da odgovore na sva ova pitanja? Postavljam takođe pitanje - da li tim tužiocima u tom trenutku nakon sprovedene reforme su bili važniji kabineti i važnija nova službena vozila od toga da se Dragan Đilas pozove i da se ispita na sve ove navode i da se ispita na one navode iz izveštaja Verice Barać u kome su decidno objašnjene pljačke „Telekoma“, RTS i drugih državnih firmi? Na kraju bih želeo da kažem da nikada više ne smemo da dozvolimo da nam se desi reforma bilo kog sistema kao što je to bio slučaj do 2012. godine, nakon koje je preko 500.000 naših sugrađana ostalo na ulici, nakon koje je 850 sudija ostalo bez posla i nakon čega je Srbija bila na poslednjem mestu po pružanju zdravstvene zaštite. Nikada više ne smemo da dozvolimo da se pojedinci enormno obogate i da taj novac iznose na Mauricijus i druga egzotična ostrva, dok mi pokušavamo da od Srbije napravimo bolje mesto za život za sve naše građane. Ne smemo da dozvolimo da se ti isti vrate na vlast, jer tog trenutka Srbija postaje njihova Srbija, a naš novac postaje njihov novac, koji će im očigledno služiti isključivo za letovanja na Maldivima i Mauricijusu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Mirković.
Hvala predsedavajuća. Poštovani predstavnici predlagača, poštovane narodne poslanice i kolege narodni poslanici, mislim da u ovom sazivu se već drugi ili treći put viđamo, na ovom mestu diskutujemo o različitim predlozima, evo danas o kadrovskim rešenjima i mislim da i vi iako niste poslanici, možete da primetite kakav je impuls građana Srbije. Sve ono o čemu diskutuju danas poslanici, koliko god se vama činilo da možda i nema direktne veze sa kadrovskim rešenjima koja se danas nalaze pred nama i te kako ima veze. Ljudi koji sede u ovom plenumu i koji su izabrani od strane građana pre svega su njihov servis i mi smo glasnici naroda, mi prenosimo ono što nas građani pitaju, prenosimo ono što su njihovi problemi, prenosimo ono što njih muči i zajedno ovde sa nama kada se ukaže prilika i vama i nama, o tim problemima i diskutujemo. Na samom startu želim da kažem da o ovim kadrovskim rešenjima pre nego što oni budu izabrani možemo verovati vama na reč i njihovim biografijama, ali složićete se samnom da pravi sud o njihovom radu možemo doneti tek nakon nekog vremena i kada budemo videli kako su se oni i da li su se pokazali na svojim mestima i na mestima za koja su izabrana. Politika SNS nikada neće biti da se bilo ko unapred satanizuje, kriminalizuje samo zato što to nekome tako odgovara u određenom trenutku. Vidite, to je suštinska razlika između nas i ljudi koji pokušavaju danas da se vrate na vlast. Evo i ovi predlozi danas koji su pred nama, ova kadrovska rešenja u jednom delu opozicije, predstavnika bivšeg režima, a predvođena Draganom Đilasom čije je ime više puta ponovljeno ovde, ti ljudi automatski ne valjaju i oni ništa ne znaju i nisu dostojni tih funkcija i nemaju nikakvo pravo da budu na funkcijama. Zašto? Zato što će ih izglasati ovaj parlament. To je neka praksa koja se uvela od pada režima DS, gde bilo ko, koliko god da je kvalifikovan, kakve god reference da ima, koliko god ima dobar rezultat iza sebe iz bilo koje oblasti, ukoliko podrži politiku Vlade Srbije ili samo pohvali nešto što zemlja Srbija radi u određenom trenutku, automatski prolazi kroz toplog zeca i dobija etiketu ne znam kakvog bota ili čega god već. To je jako veliki problem u našoj zemlji i kroz to su prošli i Dragan Stojković Piksi, samo zato što je prisustvovao polaganju kamena temeljca za jednu japansku fabriku. Prolazili su i glumci, umetnici, pevači i svako ko se usudi, namerno naglašavam usudi da podrži politiku svoje zemlje. Ne mogu da se ne osvrnem, a potrudiću se da budem kratak, jer sa vama sam o ovim podacima i o ovim stvarima diskutovao i u prethodnom periodu, sve ono što su prethodne kolege narodni poslanici govorili. Znate, danas ovde biramo neke sudije prvi put na njihovu funkciju, izabraćemo i zamenika na jako važnu funkciju, ali iz ugla građana koji možda nisu baš najupućeniji šta to znači. Informacije od javnog značaja, zaštita podataka, znate to obično građanima može privući pažnju i zbog drugih stvari, pa se tako legitimno pitaju da li ste, da li je u vašoj nadležnosti iako znam da nije i zaštita podataka ili privatnosti ili kako god to želimo dalje da definišemo u narednom periodu i predsednika Aleksandra Vučića i njegove porodice. Znam koje su vaše nadležnosti, na vašem sajtu to piše taksativno, ali evo vidite, ja sam juče sreo jednog komšiju koji me je zamolio da vas pitam zašto se niste oglašavali kada su se dešavali napadi na porodicu predsednika Aleksandra Vučića? Vi to nemate u svojoj nadležnosti, to jako dobro znam, ali ako već imamo tu zaštitu podataka i privatnosti i sve to, smatram i poslušaću njegovu molbu, da i vi kao nadležna institucija gledate da uputite neki predlog Narodnoj skupštini, pa da možda i proširimo te vaše nadležnosti, da ne ono što je u vašoj nadležnosti da nadzirete, a tiče se zakona i kontrole podataka koje država vrši, eto da vidimo kako možemo štititi privatnosti nekih javnih funkcionera, pa makar to bio i predsednik države. Ako nećemo i njega, makar njegove porodice i njegovog sina koji nema ni tri i po godine, a bio je više u medijima nego mnogi ljudi na političkoj sceni u Srbiji i to samo zato što je sin Aleksandra Vučića i samo zato što su neki hteli morbidno da mu presude. Ovo posmatrajte i doživite kao najdobronamerniji savet i pre svega nešto što nas građani pitaju, na šta mi često imamo ili nemamo odgovor. Onda kada nemamo, mi to prihvatimo kao sugestiju i predlog, pa evo prenosimo danas vama. Što se tiče sudija verujem da će ti ljudi uspeti da budu na strani zakona, jer im je to posao, jer im je to dužnost. Zato su se i kandidovali. Ali, ono što želim i njima da poručim, ali pre svega vama danas, moraju biti hrabri, a vi morate stati u zaštitu. Danas je jako veliki problem ako neko od sudija danas ili sutra ili kroz neki mesec, godinu dođe u situaciju da se kod njega nađe predmet o najbogatijem čoveku u ovom delu Evrope. Vidite, istraživački novinari koji su se usudili da preispitaju kakvi su to računi širom sveta, ne samo na Mauricijusu, dobili su krivične prijave. Preti im se da su gotovi, nekim drugima se preti zatvaranjem redakcija, a nikako da dobijemo odgovor na pitanje da li stvarno imamo taj račun na Mauricijusu ili nemamo, kada je u pitanju Dragan Đilas. Nije više Mauricijus u pitanju. Tu je sada i Hong Kong, tu je sada i Švajcarska. Prema nekim podacima, ali neka vreme to pokaže, imamo mnogo tih destinacija i mnogo računa kojima se skriva, sada dokazano, više od devet miliona evra. Postavlja se pitanje, da li su ti ljudi spremni da ih kao i novinare, kao i nas političare satanizuju i kriminalizuju pripadnici bivšeg režima, samo zato što obavljaju svoj posao? Ovde pričamo o ljudima koji će prvi put stupiti na funkciju i štititi interese građana Srbije. Ali, znate kako? Sa druge strane oni neće imati samo protivnike u vidu ljudi koji počine neko krivično delo ili u sklopu neke kriminalne organizacije ili na bilo koji drugi način ogreše o zakon. Ovde će de fakto imati i protivnike u političarima koji smatraju da te sudije ne obavljaju dobro svoj posao. Polako ću završavati, još dosta govornika ima iza mene. Morate da shvatite da poverenje građana u sud i u sudije, u tužilaštvo nije nastalo danas, to je posledica one katastrofalne situacije, reforme iz 2010. godine, o kome se ovde već priča naveliko i situacija da ste u jednom danu gumicom obrisali 1.000 ljudi. Posledica je toga što je sudija mogao da bude izabran samo ako mu je žena član DS ili on, a ona opštinskom odboru DS dobije kvalifikaciju – pitom je, neće mnogo da se buni. Dakle, to su reference da li je neko dobar sudija ili nije. Druga referenca je, bio je JUL-ovac, ali se pokajao, sada je naš. Trećem je referenca – voli malo da ukrade, ali možemo da ga držimo pod kontrolom. E, to je dovelo u situaciju da građani Srbije nemaju poverenja u sudije i sudstvo. Dolaskom SNS na vlast stvari su počele da se menjaju u drastičnom obliku, u svakom pogledu i smislu i u svakom segmentu našeg života i menjaju se na bolje. Ja, samo želim vama, da pre svega, svako vaše naredno kadrovsko rešenje ili bilo koji predlog zakona koji budemo donosili ovde, dopuna ili kako god će to u narednom periodu ili možda čak i odluka neka, bude pre svega vođena interesom građana Republike Srbije, jer smo mi izabrani ovde da brinemo u njihovom interesu i da zastupamo njihove stavove i želje i potrebe. Zato se nadam da ćemo u narednom periodu uspešno sarađivati, kao što su moje kolege rekle, u nama ćete uvek imati podršku dokle god smo na istoj liniji, a to je linija bolje budućnost naših građana, naše dece i generacija koje dolaze. Hvala. Živela Srbija.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nenad Baroš.
Uvažena predsedavajuća, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, cenjeni predstavnici VSS, gospodine Marinoviću sa saradnicom, dame i gospodo narodni poslanici, na današnjem dnevnom redu sednice Skupštine Republike Srbije po ko zna koji put imamo odluku o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju. Odmah da se razumemo, apsolutno podržavam ovakav način izbora sudija od strane narodnih poslanika kao predstavnika naroda u najvišem zakonodavnom telu naše zemlje, odnosno u parlamentu, jer se samo na taj način može obezbediti kolika-tolika nezavisnost prilikom izbora sudija. Ukoliko izbor sudija prepustimo samo i isključivo VSS, smatram da ćemo onda dobiti najjači organ praktično u državi i da će celokupna sudska vlast biti u rukama upravo tog organa. Sada, imajući u vidu proceduralne stvari, odnosno sam postupak izbora kandidata koji se dostavljaju narodnim poslanicima na izglasavanje, možemo istaći da zaista veliki i presuđujući uticaj ima upravo VSS, dok nama kao narodnim poslanicima praktično ne preostaje ništa drugo no da izaberemo predloženog kandidata ili da ga ne izaberemo. Visoki savet sudstva, odnosno Komisija VSS u prošlosti nije uvek davala najadekvatnije kandidate. Pre samo nešto malo više od godinu dana Komisija je dostavila kandidate za izbor, čini mi se, predsednika sudova gde je jedan od kandidata imao praktično samo jedan glas podrške iz sopstvenog kolektiva i to svoj glas. Potom, jedna od sudija koja je pretendovala da bude predsednica suda, koja je bila kandidat VSS, bila je, verovali ili ne, pod merama uprave kriminalističke policije pod sumnjom da sarađuje sa licima iz kriminogene sredine i da prima mito. Opet pak, još jedan od kandidata bio je i član glavnog odbora DS, što je ne spojivo sa Ustavom i zakonom. O privatizaciji sudstva i tužilaštva iz 2009. godine bolje i da ne govori, jer ću onda oduzeti vreme svim preostalim govornicima, ali je to bila zaista strašna stvar koju je Ustavni sud na svu sreću poništio, odnosno poništio je odluku VSS i naložio poreskim obveznicima, praktično građana Republike Srbije, da plate zaista velike odštete. Ono što je takođe činjenica, a imali smo to priliku i danas da vidimo kada raspravljamo o određenim kandidatima za izbor sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju ili pak o kandidatima koji se biraju na mesta predsednika sudova, jeste da mi poslanici praktično najmanje pričamo o samim kandidatima, a što je i suština same rasprave i ove odluke. Onda se logično postavlja pitanje, zašto je to tako? Po mom ličnom mišljenju razlog za to je nedovoljna transparentnost u samom postupku izbora kandidata. Dakle, da budemo iskreni, sam postupak je javan kako to i nalaže zakon i sam rad VSS je takođe javan, kao i sudska funkcija, i započinje se na taj način tako što se objavljuje oglas u „Službenom glasniku Republike Srbije“, kao i u nekom od medija ko ima pokrivenost na celoj teritoriji Republike Srbije. Međutim, od momenta dolaska prijave zainteresovanog lica do samog predstavljanja kandidata u Skupštini Republike Srbije mi nemamo praktično nikakve informacije šta se dešava sa tom prijavom. Mi ne znamo ni ko se prijavio, ni ko su zainteresovana lica, koje su im biografije, kakve su njihove kompetencije, veštine i slično, da li su dovoljno dostojni ili nisu. Danas imamo izbor sudije koji se prvi put bira na sudijsku funkciju u Privrednom sudu u Zaječaru. Ja sada postavljam pitanje, kako građanin ili stanovnik Zaječara može da zna, kao izuzetno zainteresovana strana ili lice, ko se od kandidata, odnosno ko se prijavio kao zainteresovano lice da bude kandidat za predsednika suda? Možda baš taj građanin Zaječara ima određene podatke koje će ukazati na nedostojnost prijavljenog lica da uopšte bude kandidat. Ne zna kako to može da dostavi osim da upravo traži pristup javnoj informaciji. Čak ni mi kao poslanici, od momenta prijave do samog dolaska te tačke na dnevni red, odnosno izbora kandidata, nemamo uvid u biografije, niti u sve one dokumente koji na najbolji način mogu da prosto predstave određeno lice kao kandidata i eventualno sudiju. Takođe, da bi zainteresovano lice uopšte moglo da bude kandidat za sudiju, ono mora da ima završen Pravni fakultet, mora da ima položen pravosudni ispit i da ima određeno, naravno, iskustvo, ali i da bude stručan, osposobljen i dostojan te funkcije. Upravo tu stručnost, osposobljenost i dostojnost utvrđuje Komisija Visokog saveta sudstva. To je dobar postupak, nemam ništa lično protiv njega. Dakle, ta stručnost se utvrđuje tako što se visina prosečne ocene množi sa 10, tako što se godine studija, ukoliko ste završili za četiri godine, boduju sa 100 bodova. Ne govori se ukoliko je neko završio, recimo, fakultet pre roka, da li to zaslužuje neki bod više ili ne, a svakih šest meseci produženog studiranja, duže od četiri godine, umanjuje se za 10 bodova. Samo se ne navodi da li započetih šest meseci ili navršenih šest meseci. Ono što je praktično problem, jeste upravo ocena praktičnog rada u okviru uslova stručnosti. Komisija Visokog saveta sudstva kandidata može da oceni u dosta širokom rasponu poena ili bodova, od 40 do 100, u zavisnosti isključivo od njihovog mišljenja i toga kako su oni razumeli određeno praktično znanje, odnosno izveštaje radnih organizacija, sudova i drugih lica. Može se, recimo, dogoditi da upravo od tog mišljena Visokog saveta sudstva neko ko je završio fakultet u roku, dakle za četiri ili možda kraće godina, ko ima prosečnu ocenu 10 dobije 40 bodova, iz određenog razloga, a da, recimo, ima veći broj bodova neko ko je studirao 5,5 godina ili ima prosečnu ocenu 7,5, a dobio je od Komisije 100 bodova. O osposobljenosti i dostojnosti, tu ne vredi ni pričati, tu je sve u rukama Komisije i nema jasnih odrednica i taksativno navedenih stvari kako se zapravo boduje neki kandidat. Ono što je, takođe, simptomatično i što možda budi nekakvu pažnju, jeste što je većina kandidata koji dođu pred narodne poslanike, a biraju se za sudije koji po prvi put postaju sudije ili pak za predsednike sudova, jeste da dolaze, maltene, isključivo iz redova pravosuđa. Mi smo na sednici odbora, odnosno postavio sam pitanje neformalno i dobio odgovor da je prosto procenat zainteresovanih lica veći, znači lica koja dolaze iz pravosuđa u odnosu na ona lica koja dolaze iz državne uprave ili iz privrede itd. Međutim, sumnjam da je baš u tolikoj meri i procentualno veći. Smatram da je ovaj način izbora sudija, koji je predviđen zakonima, pravilnicima Visokog saveta sudstva, adekvatan, ali isto tako smatram da mora da bude mnogo transparentniji da bi svako zainteresovano lice moglo da vidi kompletan postupak, od momenta prijave kandidata, do obavljanja razgovora, postignutih ocena na testu, itd. Pošto ja dolazim iz grada Vršca, a ne iz Zaječara, ja mogu samo da pretpostavim i da vam verujem na reč da ste vi uradili zaista adekvatan posao i da ste izabrali najbolje kandidate. Ako vi kažete da vam verujemo na reč, mi ćemo verovati, nije problem, samo to negde inkorporirajte u neki pravni akt. Nadam se da ćemo ubuduće i da će prosto na neki način uticati i moj govor na to da se prosto na internet stranici ili na neki drugi način obezbedi upravo ova javnost dostavljenih biografija, svih onih dokumenata koji ukazuju da je neko adekvatan kandidat i da ćemo ubuduće kao narodni poslanici, kada je ova teme na dnevnom redu, pričati isključivo o kandidatima i, naravno, o određenim dnevno-političkim događajima koji su obeležili samo pravosuđe, na koje vi kao Visoki savet sudstva eventualno možete da utičete. Zahvaljujem.
Hvala. Samo da vas podsetim još jednom da ćemo u 15 časova završiti sa ovom raspravom, onda je pauza do 16 časova. Od 16 do 19 časova su postavljanja poslaničkih pitanja predstavnicima Vlade na čelu sa premijerkom, a nakon toga glasanje o tačkama dnevnog reda. Za reč se javio Ivan Jovičić. Izvolite.
Samo kratko. Uvaženi kolega Baroš, jeste izneli način izbora, odnosno postupak izbora kandidata, ali za pripravnike, a ne za sudije. To nije u nadležnosti Visokog saveta sudstva, već u nadležnosti Ministarstva pravde koje, uz pomoć Pravosudne akademije, testira kandidate i boduje njihov uspeh i godine završetka fakulteta. Mi ne možemo prilikom izbora ovih kandidata jednostavno da bodujemo godine i dužinu staža. Može da nam služi kao neki dodatni kriterijum i parametar. Tako da, jednostavno imamo pravilnik koji je donet u skladu sa Ustavom i zakonom i po kome se ti kandidati praktično biraju. Imamo test, na njemu se ocenjuje osposobljenost i stručnost. Imamo i takozvanu dostojnost, koja se pretpostavlja pribavljenim mišljenjem poslodavaca o kvalitetu kandidata, gde se obično u najvećem broju slučajeva radi o sudijskim saradnicima koji jesu najzastupljeniji, što je i normalno, iz dva razloga. Prvo, zato što je zaista veliki broj tih saradnika u sudovima, oni su najzainteresovaniji da budu sudije. Drugo, mi zaista njih u najvećem broju i biramo, jer je to i normalno. Verujte da je oko 80% saradnika, a ostalih lica 20%. Što se tiče davanja nekih podataka i isticanja takvih podataka na sajtu, to bi bilo pitanje za kolegu Marinovića, da li bi mi kada bi istakli takve podatke na sajt praktično ušli u problem sa ovom zaštitom podataka o ličnosti. To bi jednostavno moglo da bude jako simptomatično, odnosno jako problematično. Znači, taj pravilnik koji mi imamo, koji je praktično donet, je nešto što mi poštujemo i uvek vodimo računa da sve što uradimo uradimo u skladu sa zakonom. Verujte, za predlog koji ste vi dobili danas, a radi se o koleginici za Zaječar, glasalo se jednoglasno. Znači, tu ulazi i predsednik Odbora za pravosuđe, koji je vaš poslanik, i ministar pravde. Jednostavno, radimo najtransparentnije što možemo. Hvala.
Hvala. Reč ima Nenad Baroš. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, javljam se povodom replike ili povodom dodatnog objašnjenja. Samo da se razumemo da nemam ništa lično protiv kandidatkinje iz Zaječara. Prosto sam naveo primer, da kao neko ko dolazi iz drugog grada nemam informacije i podatke o kojoj se osobi radi, osim iz biografije koju ste nam dostavili, što je, naravno, i dovoljno da se neko izabere. Kažem, sam ovaj postupak jeste malo problematičan, opet po mom ličnom mišljenju. Možda je to, u pravu ste, pitanje za Poverenika za informacije od javnog značaja. Prosto, da li je moguće dozvoliti da se određeni broj nekih ličnih podataka ili makar biografije, koje sada imamo prilike da vidimo, dozvole da se istaknu na određenom vidljivom mestu zainteresovanoj javnosti? Opet da ponovim, puna podrška za kandidatkinju iz Zaječara, koju ću apsolutno podržati u danu za glasanje, odnosno danas. Hvala.
Hvala. Narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Marinoviću, da li vi znate koji je bio najveći domet vašeg prethodnika, gospodina Šabića? Evo, ja ću da vam kažem. Najveći domet je bio da što pre Narodna skupština, odnosno generalni sekretar Narodne skupštine dostavi izveštaj raznim nevladinim organizacijama ili istraživačkim novinarima kakve su prihode imali narodni poslanici, ili da što pre bude dostavljen cenovnik iz restorana koji ne pripada Narodnoj skupštini, ali se nalazi u zgradi Narodne skupštine. Tu su oni raspravljali i raspredali o svemu i svačemu, o tome koliko je koji narodni poslanik potrošio novca iz budžeta Republike Srbije za dolazak na sednice koristeći svoj automobil, koliko je potrošio za prenoćište po hotelima, išlo se čak i dotle da se raspreda o tome koliko su potrošili za javni prevoz. Znači, nije hteo da putuje ni svojim vozilom, nije hteo ni da spava u hotelu, koristio je javni prevoz, železnicu ili autobuski prevoz. I to je bila tema. Narušavalo se dostojanstvo Narodne skupštine, poslanici bili izvrgavani podsmehu, ruglu, pravljena je jedna klima da je ovaj posao koji radimo za svaku osudu, ispod svakog morala, profesionalnosti, bilo čega. To je bio najveći domet rada gospodina Šabića u periodu do 2012. godine. Nije to rađeno samo da bi se urušilo dostojanstvo Narodne skupštine i svakog od nas narodnih poslanika, rađeno je zbog nečeg drugog. Rađeno je da se skrene pažnja pre svega na to kako naši građani žive u Srbiji u tom periodu za vreme bivšeg režima i da bi se skrenula pažnja i interesovanje za onu zloupotrebu i pljačku koju su imali građani Srbije od strane bivšeg režima. Evo, da je kojim čudom sada na vašem mestu gospodin Šabić, ako bismo spomenuli račune na Mauricijusu, on bi rekao da su to podaci koji pripadaju zaštiti ličnosti. Takva bi bila reakcija i to bi se radilo. Da li građani Srbije imaju pravo da ostvare uvid u poslovanje privrednih društava koje predvode gradonačelnici, narodni poslanici, za ministre ne znam, da li se time bave? Po meni da, bilo gde, i ovde u Srbiji i bilo gde u svetu, ako obavljaju bilo kakvu delatnost. Jer da je to bilo moguće do 2012. godine, onda ne bismo imali tolike milijarde evra iznete iz Srbije. Dragan Đilas je samo jedan od njih i videćemo koliko će to zaista na kraju da ispadne, koji je iznos on opljačkao od građana Srbije, izbegao da plati porez i izneo iz države. Sad ću malo da se vratim samo na izbor nosilaca pravosudnih funkcija, da vidite kako je sve to uvezano. Sada već druga godina ima kako Srbiju u pravom smislu reči potresa ona afera oko poništavanja prvostepene presude za krivično delo obljube maloletnog lica koju je potpisao sudija Majić, koji obavlja funkciju apelacionog sudije. Ako pogledamo koliko je takva jedna presuda, koja je apsolutno protiv svih onih zakona koje je donela Narodna skupština, kakve sve posledice može da ima? Navešću jedan primer u aktuelnom društvenom životu Srbije. Srbiju trenutno potresa afera da postoje osnovi sumnje da su određena lica koji su mentori i profesori izvršili jedno od najtežih krivičnih dela, po meni najgnusnije, prema svojim štićenicama, i ako bi tužilac utvrdio da postoje osnovi sumnje i pokrenuo sudski postupak i prvostepeni sud utvrdio krivicu i da takva presuda padne u ruke gospodinu Majiću, znate šta bi napisao, a može i bilo koji sudija, zato što je on uspostavio neki vid sudske prakse? To je da se presuda koja osuđuje ta lica poništava, zato što je spreman da uvredi sve naše umetnike i umetnice i da kaže da je takav vid ponašanja u tom esnafu opšteprihvaćen. Možda u nekoj drugoj filmskoj industriji, ali u ovoj našoj ne. Takvu praksu je napravio Majić. Postavljam pitanje – kada će on jednom da dođe ovde nama na dnevni red da ga mi priupitamo: „Šta radiš to?“, a ne da mi se seljaka po izmišljenim televizijama, koje ne postoje u Srbiji, nego su registrovane po raznim svetskim destinacijama da bi se izbeglo plaćanje poreza i izbegli odgovornost za ono što rade, a u suprotnosti je sa našim domaćim zakonima? Onda se pojavljuje još jedan, mi to imamo običaj, baš me briga da li će da se naljuti, Pokemon. Znate, to su neki apstraktni likovi u vidu bivšeg guvernera Šoškića, koji kaže – da bi Srbija ekonomski napredovala i razvijala se moramo da imamo pravnu državu. Slažem se. Samo postavljam pitanje – što to nisi rekao, bivši guverneru, dok si bio guverner, što nisi to radio dok si bio guverner? Što nisi rekao Šabiću – Šabiću, Đilas iznosi novac iz Srbije po egzotičnim destinacija. Tad si ćutao. Što nisi opomenuo sudiju Majića, koji je bio perjanica reformi koje je sproveo bivši režim, pravosudnih reformi? Nemoj slučajno da ti padne na pamet da donosiš takve presude. Što nije rekao ko je izneo iz Srbije, a to jeste podatak koji može da se objavi i pripada vašem delokrugu rada, koja su to pravna i fizička lica u periodu od 2008. do 2012. godine iznela iz Srbije pet i po milijardi deviznih rezervi, a da pritom ni dolar, ni evro, ni dinar nisu uneli u Srbiju. To je jedan jako interesantan podatak, jer je sav taj novac proneveren. Zašto sam ovoga nazvao Pokemonom? Pa zato što je on učestvovao u trošenju tih pet i po milijardi evra i ćutao je o tome. Neko se bogatio, upropašćavao državu, siromašio građane, tada je mogao, da vas podsetim, bila je jako visoka inflacija, ljudi su zbog te jako visoke inflacije i velikih oscilacija dinara u odnosu na evro gubili posao, firme su bile zatvarane, a onda on priča nama o pravnoj državi, a najveći lopovluk i uništavanje dešavalo se dok je on bio guverner. Tada je ćutao. Što nije rekao, to je informacija od javnog značaja, da je izveštaj o poslovanju Agrobanke bio falsifikovan i da ga je falsifikovao i on i onaj Milojko Arsić? Koliko smo zbog toga platili štetu? Preko milijardu evra. Što je dozvolio onakvo ponašanje Bojanu Pajtiću i ekipi oko Razvojne banke Vojvodine? Kolika je tu šteta? Između 350 i 400 miliona evra. Jesu li to informacije od javnog značaja? Jesu, a nije koliko je poslanik potrošio na autobus. Ali time su nas zabavljali, i nas i građane, i pravili su jednu od najvećih pljački u regionu, ako ne možda i u celoj Evropi, jer ovakvo ponašanje, kako su oni državu doživljavali, kao privatnu imovinu, nigde u Evropi ne možete da nađete od Drugog svetskog rata do danas. I danas to pokušavaju isto. Evo, u nekim tabloidima koji su bliski i finansirani od bivšeg režima, neću da ih spominjem, ali imam pravo da se kritički osvrnem na njihov članak. Evo ponovo nas narodne poslanike uvlače u neke svoje, da kažem, političke ciljeve, ali idu dotle da narodnog poslanika nazivaju papagajem, da narodni poslanici nemaju svog mozga, da ne znaju šta rade, da je to samo orkestrirana kampanja protiv bivšeg režima. Pa nije orkestrirano ako ste ukrali, nije orkestrirana kampanja protiv bivšeg režima ako si u Srbiju došao na vlast sa 75 hiljada evra, a odlaziš sa 700 miliona evra. To nije orkestrirano, to nije ni normalno, ni u jednom društvu. Podržaćemo svaki vaš korak, i kad je u pitanju zaštita podataka, ali i dostupnost informacija od javnog značaja, da svako ko je enormno postao bogat dok je vršio vlast mora da obrazloži kako je zaradio novac, mora da obrazloži da li je ostvario sukob interesa, da li je ostvario trgovinu uticajem ili ne i, što je najvažnije, da li je platio porez ili ne? Jer, ko plati porez, ne krije novac na Mauricijusu kao Dragan Đilas.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vuk Mirčetić.
Zahvaljujem, poštovani predsedavajući. Uvaženi predstavnici poverenika, uvaženi predstavnici Visokog saveta sudstva, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, na današnjem dnevnom redu je zajednički pretres o dve tačke, prva tačka je Predlog odluke o izboru zamenika Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti, za oblast zaštita podataka o ličnosti i druga je Predlog odluke o izboru sudije koji se prvi put bira na sudijsku funkciju. Ja ću iskoristiti svoje vreme da pričam o obe tačke dnevnog reda, odnosno obe tačke zajedničkog jedinstvenog pretresa. Pre svega, kada je u pitanju Predlog odluke o izboru sudije koji se prvi put bira na sudijsku funkciju, važno je da podsetim da je neophodno da nosioci funkcija u pravosuđu moraju da budu kompetentni za obavljanje takvih funkcija. Sudije moraju da poseduju visok nivo znanja, s jedne strane, i veština, ali, s druge strane, određene moralne kvalitete koji ih kvalifikuju za obavljanje ovih funkcija. O ovome mi danas diskutujemo u plenumu Narodne skupštine Republike Srbije i ovde svako od nas može da iskaže svoje mišljenje i to je ono što je dobro. Ono što nije dobro je to što su se u nekom prethodnom periodu sudije birale na stranačkim sednicama određenih mesnih i opštinskih odbora različitih stranaka. O ovome sam pričao i ovo sam pomenuo i prethodni put i smatram da je važno da pomenem ponovo, s obzirom na to da se radi o opštinskom odboru Demokratske stranke. Svi znamo, ta stranka se i dan-danas grana na druge manje stranke, ali ovo što pričam je činjenica. Zašto kažem da je činjenica? Zbog toga što je Društvo sudija Srbije dostavilo listu „Politika“ ovaj dopis iz koga se jasno vidi da su na tom spisku označene određene sudije kao kompetentne ili kao zadovoljavajuće za obavljanje te funkcije, a da su pri tom te osobe, ti kandidati, bliži Demokratskoj stranci u Vlasotincu. Ono što je još veća nelogičnost je da se na tom dokumentu vidi i potpis, odnosno da je overeno potpisom i pečatom opštine Vlasotince. Uveren sam u to da veći legitimitet za diskusiju na ovu i na druge teme ima Narodna skupština Republike Srbije nego opštinski ili mesni odbor i Demokratske stranke, ali i bilo koje druge stranke. Kandidat koga je predložio Visoki savet sudstva, mi smo imali prilike da se uverimo u kompletnu dokumentaciju, u pitanju je mlada osoba, prema biografiji ambiciozna i sposobna osoba koja je trenutno sudijski pomoćnik u Privrednom sudu u Zaječaru, a predlaže se za izbor sudije u Privrednom sudu u Zaječaru. Prema mišljenju i sednice svih sudija Privrednog suda u Zaječaru, ali i sednice svih sudija Privrednog apelacionog suda, kandidat Ivana Dimitrijević ispunjava sve uslove koji su propisani Zakonom o sudijama za izbor sudije Privrednog suda u Zaječaru. Tako da sam ja uveren, s obzirom na to da su ova mišljenja ovakva kakva sam rekao da jesu, da naš kandidat danas ispunjava i sve uslove. Novoj sudiji, ukoliko je budemo danas izabrali, želim da radi pre svega u skladu sa zakonom, zatim u skladu sa interesima Republike Srbije i u ime naroda, da bude hrabra i istrajna, i to je ono što je jako važno, s obzirom na to da je poverenje u sudstvo rapidno počelo da raste 2009. godine, posle one čuvene reforme sudstva iz 2009. godine, kada je 850 sudija ostalo bez posla. I pored svog osnovnog delokruga sudije, ne samo naš današnji kandidat nego i ostale sudije, moraju da rade na vraćanju poverenja u sudstvo. Podsetiću ponovo, i podsetiću apsolutno svaki put, primena principa podele vlasti podrazumeva i postojanje nezavisnog, nepristrasnog, odgovornog, stručnog i efikasnog pravosuđa. Kada je druga tačka u pitanju, druga tačka današnjeg pretresa, zajedničkog i jedinstvenog, je jako važna i odnosi se na Predlog odluke o izboru zamenika Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti – za zaštitu podataka o ličnosti. Radi boljeg informisanja građana Republike Srbije koji prate ovu sednicu, podsetiću da je nadležnost Poverenika raspoređena na dva nivoa, pre svega zaštita prava na slobodan pristup informacijama od javnog značaja u skladu sa Zakonom o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja i pod dva, zaštita podataka o ličnosti i nadzor nad sprovođenjem Zakona podataka o ličnosti. Prilikom pripreme za ovu sednicu, i hvala vam na tome, imao sam prilike da pročitam i Izveštaj o radu Poverenika za informacije od javnog značaja i smatram da je za građane Republike Srbije jako važno da pomenem, ali ukratko da pomenem, samo nekoliko stvari. U 2020. godini Poverenik je primio 9.218 predmeta a okončali ste postupak u 9.474 predmeta. Ja pretpostavljam da se u ovom slučaju radi i o onim predmetima koje ste vi kao Poverenik zatekli. Posebno bih istakao informaciju koju ste vi podelili sa nama na sednici Odbora za kulturu i informisanje, a koja se odnosi na rad Poverenika u doba vanrednog stanja. Vi ste tada primili, što je, naravno, logično, manje, višestruko manje predmeta je otvoreno nego u prethodnom periodu, odnosno u istom periodu prethodne godine, i od 594 predmeta vi ste uspešno rešili 485 predmeta. Vi ste nama pričali kakve ste sve poteškoće imali i meni je drago i apsolutno razumem vašu potrebu da s obzirom na to da ste bili jedini potpisnik u tom periodu, da mi danas izaberemo i vašeg zamenika, kako bi postojala barem još jedna osoba, naravno, u skladu sa zakonom, koja ima pravo potpisa i koja bi vama olakšala rad. Kada je u pitanju kandidat, na sednici Odbora za kulturu i informisanje imali smo priliku da se prvo upoznamo sa kandidatom, da pročitam njen CV i kompletnu dokumentaciju. Iz potvrde o radnom odnosu kandidata Sanje Unković se vidi da je, gospođa Unković zaposlena u službi Poverenika od 7. februara 2011. godine. Dakle, u pitanju je osoba koja je kompetentna, samim tim što više od deset godina radi u službi Poverenika, ali ne samo to već je u pitanju osoba koja poznaje i sistem, samu instituciju Poverenika iznutra. To je jako važno i ono što bih istakao za građane Srbije, mislim da prethodne kolege nisu to pomenule, jeste da je delokrug njenih zaduženja bio usmeren upravo na praćenje primene Zakona o zaštiti podataka o ličnosti a mi je danas biramo baš za tu oblast, tako da je opet i kompetentna i za taj deo. Svi ovi navodi me uveravaju da, kao što sam rekao naš kandidat sa jedne strane poznaje sistem Poverenika, a sa druge strane i podjednako važne strane poznaje i kapacitete institucije Poverenika i te unutrašnje međuljudske odnose i koliko ko može da pruži i ko je u čemu dobar i tako dalje. Nadam se da će se to iskoristiti na pravi način. Ono što je možda meni lično i najvažnije je upravo to na koji ste vi način i sa kojim ste vi entuzijazmom na sednici našeg odbora gde smo prvo diskutovali o kandidatu, a i danas govorili o vašem kandidatu i to me ohrabruje da i danas podržim vaš predlog. U danu za glasanje, ja ću podržati i ovaj predlog kao i sve ostale predloge o kojima smo diskutovali i ujedno pozivam koleginice i kolege narodne poslanike da učine isto. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Poslednji narodni poslanik prijavljen za reč, Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Šabić je bivši Poverenik. Sadašnjem Povereniku i Zaštitniku građana a i njihovim zamenicima preporučujem da rade sve što nisu radili Rodoljub Šabić i gospodin Janković. Nemojte da radite ono što su oni radili, a radite sve ono što oni nisu radili, više su se bavili politikom i sama kandidatura gospodina Jankovića uz veliku podršku Rodoljuba Šabića govori da oni nisu bili nikakav nezavistan organ ili nezavisno telo. Oni su se uglavnom bavili našim poslom, a ne svojim poslom. Kako je to funkcionisalo, ja mogu da opišem sa njegovim rečima. Recimo, mojoj malenkosti je dodelio kompliment i napisao javno - onaj lažljivi lupež, ponovo je lagao na sednici Narodne skupštine. Ta njegova izvaja je usledila posle moje istinite informacije, a to vi možete da proverite, da su on i gospodin Janković dobili određeni projekat od britanske ambasade, koji je bio 80.000 funti, ili blizu 100.000 evra. Dakle, bez obzira što se radilo o nekom modelu zakona gde se staraju nešto o ljudskim pravima, koji oni po sopstvenom nekom poslu su trebali da rade, ali uglavnom, od kada su pristigle te nesretne funte, kao general Simović, oni su se okrenuli protiv Vlade i Janković i Šabić. Na tu moju konstataciju, on je rekao da je to tačno, ali su oni to utrošili tamo i tamo, ali me zato proglasio lažljivim lupežom. Dakle, rešili smo se gospodina Šabića. Što je sudija tiče, sudije jesu nezavisne, ali nisu božansko nezavisne, nisu nezavisne od zakona. Sudije treba da kažnjavaju krive, a da štite nevine. Uglavnom, po građane su od zakona opasnije sudije. Po većinu običnih građana su opasnije sudije zato što rade obrnuto. Pojedine sudije štite krive, a kažnjavaju nevine. Poslednji slučaj sa Veljom Nevoljom je potvrda o onom što sam ja govorio. Nije problem samo što oni nisu kaznili na vreme to delo, već time što su opstruirali pravdu, a sudije su. Oni su pomogli da se ta dela ponavljaju. Dakle, da su kaznili svojevremeno Nevolju za delo, koliko su trebali da kazne, da ga nisu pustili sa nanogicom, on ne bi ubio posle toga nekoliko ljudi. To je uloga pravde, ne samo da kazni ono što je počinjeno, da kazni ne delo, već da spreči svojom kaznom da se to nedelo ne bi ponovilo. U slučaju Velje nevolje, vrlo je jasno da je tu bilo opstrukcije od strane sudija i da zakon nije primenjen na način na koji to sudija treba da radi. Moja zamerka, pre svega, po pitanju Majića, da se ne ponavljam, u Etičkom kodeksu piše da sudije ne mogu da učestvuju u političkim raspravama, a da ne govorim o toj njegovoj navodnoj nezavisnosti. On je učestvovao u emisijama, u više emisija "N1" televizije "Nove S", učestvovao je u političkoj emisiji Olje Bećković više puta. Sada vas ja pitam da li je on kršio Etički kodeks na koji se pozivaju često sudije? Zamislite da sada da mi poslanici uđemo u vaše sudnice i počnemo da sudimo. Da li bi to bilo u redu? Koju bi galamu vi podigli ako bi mi poslanici, nas 250 sada otišlo u 250 sudnica i počeli da radimo vaš posao, šta bi vi nama rekli? Vi bi se pozvali na nezavisnost, na vašu ulogu u zakonu, u sprovođenju zakona, na ustavnost i tako dalje, i sad zamislite kako je nama kada gledamo kako se pojedine sudije bave politikom. Učestvuju u političkim emisijama, rade naš posao, i pri tome, stalno tvrde da su oni nezavisni. Mislim da je vreme da sud počne da sprovodi pravdu. Apsolutno ne može da sprovede, ali mora da sprovodi zakone, u tom slučaju nećemo imati nevolju, nećemo imati razne mutave, nećemo imati razne mafijaše, nećemo imati tolika ubistva, tolike pljačke ukoliko vi budete kažnjavali krive, a štitili nevine. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pitam da li ovlašćeni predstavnici ili neko ko nije iskoristio pravo iz člana 96. Poslovnika Narodne skupštine, želi reč sada? Ne. Zahvaljujem. Saglasno članu 98. stav 4. zaključujem zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka iz tačaka 3) i 4) dnevnog reda. Zahvaljujem gospodinu Marinoviću, gospodinu Jovičiću, gospođi Đelić i gospođi Kovačević. Dođite nam ponovo. Određujem pauzu u trajanju od 60 minuta. Nastavljamo sa radom u 16.00 časova.
Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, poštovana predsednice Vlade, poštovani članovi Vlade, pristupamo postavljanju poslaničkih pitanja u vremenu od 16.00 do 19.00 časova, saglasno članu 205. Poslovnika Narodne skupštine. Na početku, samo da još jednom ponovim - Izlaganje narodnog poslanika koji postavlja pitanje ne može da traje duže od tri minuta. Posle datog odgovora na poslaničko pitanje narodni poslanik koji je postavio pitanje ima pravo da u trajanju od najviše tri minuta komentariše odgovor na svoje pitanje ili da postavi dopunsko pitanje. Po dobijanju odgovora na dopunsko pitanje narodni poslanik ima pravo da se izjasni o odgovoru u trajanju od najviše dva minuta. Nakon toga nema daljih komentara od strane članova Vlade. U toku postavljanja pitanja nisu dozvoljene replike i ukazivanja na povredu Poslovnika. Kao što znate, redosled će biti utvrđen prema dosadašnjoj praksi. Reč će najpre dobijati narodni poslanici koji ne pripadaju ni jednoj poslaničkoj grupi, a zatim narodni poslanici od najmanjoj prema najvećoj poslaničkoj grupi. Dame i gospodo, prelazimo na postavljanje poslaničkih pitanja. Reč ima narodni poslanik Vladan Glišić. Izvolite.
Poštovani predstavnici Vlade, moje pitanje je upućeno ministru kulture, a tiče se izmena i dopuna Zakona o službenoj upotrebi jezika i pisma, koji već tri godina čami u fijokama ministarstva. Prethodni ministar Vladan Vukosavljević je pripremio taj zakon i taj zakon bi trebao da pomogne da se zaštiti ćirilica kao naše identitetsko pismo. Ne znam da li ste upoznati da od 2008. godine ISO standardom 639/2 sve što je pisano na ćirilici je na srpskom jeziku, a sve što je pisano na latinici je na hrvatskom jeziku. Znači, tako se primenjuje i u g-mail, i na „Fejsbuku“, i na „Instagramu“ i tako se naša kulturna baština gubi. U svakom slučaju, mislim da je potrebno što pre pustiti ovaj zakon u proceduru. Kada je ovde 1915. godine ušla nemačka okupaciona sila, prvo je zabranila ćirilicu. Kada je formirana Nezavisna Država Hrvatska, prvo je zabranila ćirilicu a onda je počela da ubija Srbe i druge u Jasenovcu. Danas časnici Nezavisne Države Hrvatske znamo kako se ponašaju prema našem pismu u njihovoj državi. Znači, imamo sve razloge da zaštitimo ćirilicu i nije mi jasno zašto ministarstvo čeka i zašto vladajuća većina ne pusti što pre taj zakon u skupštinsku proceduru, jer po sadašnjem zakonu, koji već 15 godina čeka da bude usaglašen sa Ustavom Srbije, uskim tumačenjem službene upotrebe jezika i pisma mi dolazimo u situaciju da samo državni organi i državne organizacije su obavezne da koriste ćirilicu. Znači, potrebno nam je da se u ovim izmenama i dopunama zakona koje su u fijoci u ministarstvu, je tačno predviđeno da se ta upotreba proširi i da na kraju dođemo u situaciju da možemo ozbiljno da tražimo da se ćirilično pismo primenjuje više u Srbiji i da se više štiti, jer je to pitanje našeg identiteta. Ako mi ne znamo koliko je ćirilica važna, pogledajte kako se naši neprijatelji prema nama odnose i onda ćemo znati koliko je bitna. Moramo se setiti i toga da je bila najavljena još 2017. godine, od vođe Srpske napredne stranke a predsednika Srbije, Deklaracija o zaštiti srpskog naroda, koja je trebala da se pretvori i u zaštitu srpskog jezika i ćirilice, da je to trebalo uraditi zajedno sa Republikom Srpskom, međutim, u jednom trenutku je to, kao i ovaj zakon, nestalo, iz prostog razloga što je vođa SNS-a rekao da želi da ima što širu međunarodnu podršku, a ne što širu međunarodnu osudu. Ja ne znam na koju je međunarodnu zajednicu mislio, ja znam da ni Brazil, ni Indija, ni Kina, ni Rusija, niko od njih nas neće maltretirati zbog toga, a ovi drugi nisu jedina međunarodna zajednica. Znači, u svakom slučaju ne znam, za Dodika znam na osnovu toga kako se do sada ponašao da nije baš plašljiv, ne znam šta je to vođu SNS-a a predsednika Srbije uplašilo da još ne dozvoljava da se ta deklaracija donese, a isto tako me interesuje zašto Ministarstvo kulture drži u fijoci ovaj predlog zakona? Hvala.
Hvala. Reč ima potpredsednica Vlade, ministarka Maja Gojković. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani poslaniče, vaše pitanje je na mestu, samo sadržina pitanja ne odgovara uopšte istini, jer ste promašili adresu kojoj se obraćate. Ministarstvo kulture i informisanja ne može da bude predlagač takvog zakona. Ili, možemo da se držimo one izreke da „hartija trpi sve“, pa da bilo koje ministarstvo može da napiše bilo koji predlog zakona. Tako da u fijokama Ministarstva kulture i informisanja, u istorijatu ovog ministarstva ima svašta i tu svašta mogu da nađem, ali ovaj nacrt zakona ne postoji u Ministarstvu kulture i informisanja. Mogu samo da vas podučim da takav predlog zakona može jedino da podnese Vladi Republike Srbije na razmatranje naše zakonodavstvo. Znam da je bilo nekakvih inicijativa ranije, od strane ministra pre mene, u kojima se razmatrala mogućnost da se donese takav propis. Bilo je i javne rasprave, polemike, ali ne one zvanične, koja ide posle predloga zakona, jer predlog zakona nikad nije ni donet, nego ovako, u javnosti. Bilo je mnogo zamerki na uvođenje nekih pravnih termina koji ne postoje inače u pravnom životu Republike Srbije. Kada se nešto predlaže i donosi, moramo da imamo nešto ozbiljno, što je usaglašeno sa pre svega Ustavom Republike Srbije, a vi ste citirali samo jedan član, a zatim i druge zakone koje koristimo, a sudaraju se prosto sa eventualnim donošenjem ovakvog zakona. Slažem se sa vama, mnogo putujem po Srbiji, vidim anomalije, da je ćirilica kao naše pismo u potpunoj defanzivi i ono na šta mi treba prvenstveno da obratimo pažnju jeste da državne ustanove koriste ćirilicu i ćirilično pismo, naravno, uz latinicu, ne bih se složila sa vama kako ste vi rekli da je to hrvatski jezik, nego mi govorimo srpskim jezikom, koristimo ćirilicu, ali koliko znam naš narod, prosto ni ne razlikuje kada čita neki tekst ćirilični i latinični i ne možete da kažete da je to hrvatski jezik ako je nešto napisano latinicom. Ne mogu da se složim sa vama, jer jednako koristim i jedno i drugo i uopšte ne primećujem kada prelazim sa ćirilice na latinicu. Imam veliku zamerku na vašu komunikaciju i pokušaj da uvredite svakog ko se bavi politikom u našoj državi i ko je zaslužio veliko poverenje građana Srbije i ne kaže se vođa Srpske napredne stranke, nego se kaže – predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić ili predsednik Srpske napredne stranke. A malicioznost u postavljanju pitanja, to ostavite za neka druga mesta. Ako želite stvarno da čujete nečiji odgovor, onda na takav način i postavljajte pitanja i nemojte da se trudite da budete malo interesantni jednom određenom delu javnosti pa da neko kaže – e, super što si rekao da je neko vođa. Nije vođa nego je predsednik ove države, za koga je glasalo skoro 60% izašlih građana na prethodnim izborima. Ako vi insistirate da se ministarstvo pozabavi inicijativom da zakonodavstvo donese neki takav zakon, ja ću vas poslušati kao poslanika, jer poštujem sve poslanike ovog parlamenta i krenućemo u pravljenje neke javne rasprave o potrebi definisanja prave uloge ćirilice u skladu sa Ustavom Republike Srbije i raditi zajedno sa zakonodavstvom da oni predlože parlamentu nekakav zakon. Hvala.
Hvala. Narodni poslanik Vladan Glišić ima reč.
Poštovana ministre, uzevši u dobroj veri da je tačno to što govorite, neću sumnjati, tako da verujem da ste u pravu, ali moram da se osvrnem na to da smo mi u javnosti imali ozbiljne intelektualce i ozbiljne javne ličnosti koje su govorile da takav predlog postoji. Gde je on nestao u međuvremenu, šta se sa njim desilo, ostavićemo nekom drugom da utvrđuje. Što se tiče ovoga što prevazilazi samu priču zakona, tiče se malo i deklaracije i svega toga što nas dovodi u situaciju da se suviše ustručavamo kad razmišljamo o jednom delu međunarodne zajednice koja bi možda imala problem sa tim da se srpski jezik i ćirilično pismo što više koristi u Srbiji. S druge strane, ja sam citirao ISO standard, koji ne zavisi od nas, da li je latinica, hrvatsko ili srpsko pismo. Znači, neko je već od hrvatskih lobista uspeo da postigne to da se u tim delovima međunarodne zajednice, koji ja mnogo ne cenim, ali ima svoju političku težinu, smatra da je latinično napisan tekst hrvatski jezik. Znači, mi sa tim imamo problem i već sada ne možemo da se igramo, da ne znamo da nam se to desilo. S druge strane, kada se već tiče ovih stvari koje se ulaze u odnos pozicije i opozicije, ja nikoga nisam vređao. Vođa nije uvredljiv naziv, ali mislim da sadržinski dobro opisuje predsednika vaše stranke i milim da odnos vaš prema njemu, takođe, je dobro opisan u toj reči sa svim istorijskim naslagama koje termin vođa ima. Ne možete reći da je to uvredljivo i niko ne može reći u tumačenju jezika i termina da je to uvredljiv termin. Znači, moje nije da budem nemaliciozan, moje nije da budem blagonaklon, moje nije da budem neko ko će glancati bistu vašeg vođe i vašeg predsednika. Moje je da budem kritičan, pa nekada možda i oštrije. Bitno je da se zadržim u granicama pristojnosti, što se ja uvek trudim da budem i u tom smislu potrebno je u ovom parlamentu da neko bude opozicija. Malo nas je. Ja sam jedini poslanik opozicije srpskog naroda, tako da u tom smislu je normalno da očekujete da će moji komentari biti oštriji i prema vašem predsedniku i prema vođi vaše stranke i prema vašoj Vladi. Što se tiče predsednika naše države, ja se trudim da tu titulu poštujem zato što je ona postojala i pre toga što je predsednik vaše stranke izabran na to mesto. Postojaće i kada on bude sišao sa tog mesta. Možda će se čak udostojiti da ispoštuje sve građane Srbije, pa da napusti mesto predsednika vaše stranke dok je predsednik svih nas koji nismo članovi vaše stranke. Hvala.
Hvala. Reč ima potpredsednica i ministarka Maja Gojković. Izvolite.
Niste me sada baš ništa pitali, ali kako ste pitali tako ću i da odgovorim. Znači, u pravu ste. Za ISO standarde ste potpuno u pravu. Mnogo slučajeva u našoj prošlosti. Naši susedi bili su mnogo brži i organizovaniji i istina je sada da sve što se štampa na latinici, prosto, se podvodi pod baštinu hrvatsku, a ne srpsku i na to mi je skrenulo pažnju i gospodin Vladimir Pištalo kako se to radi u Americi, u kongresnoj biblioteci i da na to prosto moramo da obratimo pažnju, jer zamislite kada bi bilo ko od naših velikih, a to se dešava, srpskih pisaca dobio štampano izdanje latinicom, on se tamo podvodi kao hrvatski književnik, odnosno kao hrvatsko književno delo i tu ste delimično u pravu. Niste me dobro slušali. Molim da me slušate kada vam odgovaram da bi postojao nekakav dijalog. Inicijativa jeste postojala, ali zakon ne predlaže Ministarstvo kulture i informisanja. Rekla sam da je vođena jedan javna polemika. Nisam pravila kategorizaciju intelektualaca. Ili jesi ili nisi intelektualac. Znači, ne postoje viđeniji i neviđeniji intelektualci, to moram da vas ispravim. Znači ili jeste neko intelektualac ili nije, ali ne znam ko daje ocenu tog intelektualizma. Možda neka šira javnost? Deklaracija je izuzetno ozbiljna stvar, koliko je ozbiljna stvar vođenje države, tako da treba odmeriti dobro šta bi pozitivno, a šta bi možda u nekom drugom smislu donela ta deklaracija i nije to tako jednostavno i lagodno kako neko posmatra onako sa klupe prema ljudima koji vode državu koja je uvek pod nekim manjim ili većim udarima sa strane. Lično, poštujem instituciju predsednika, predsednika države. Ja nikada ne bih rekla da je predsednik vaše bivše stranke vođa Šapić, nego bih rekla da je predsednik vaše stranke, jer vođa je nekada u istoriji naše civilizacije bilo nešto veoma ružno, pežorativno i nešto što je donosilo negativne posledice po čitav svet, te vas dalje molim da nastavite sa vašim uljudnim postavljanjem pitanjima i da predsednika jedne stranke zovete predsednik, a pogotovo kada se obraćate predsedniku jedne države. Bivši predsednik nije otišao sa tog mesta, nego je izgubio izbore od bivšeg predsednika gospodina Tomislava Nikolića i tako je otišao, a Tomislav Nikolić se nije ni kandidovao, tako da ne znam ko je to tako otišao kako vi to lepo opisujete. Hvala vam puno.
Zahvaljujem. Idemo dalje. Reč ima narodni poslanik Samir Tandir. Izvolite.
Poštovani predsedniče Narodne skupštine, poštovani potpredsednici, koleginice i kolege narodni poslanici, poštovana predsednice Vlade Republike Srbije, poštovane ministrice i ministri, na početku želim da istaknem nesporne rezultate rada Vlade u borbi protiv Kovida-19. Želim da istaknem da smo kao država lideri kada je u pitanju broj vakcinisanih i revakcinisanih građana i ponosni smo svakako na činjenicu da naši građani imaju na raspolaganju četiri vakcine i da svako ima slobodu izbora da li želi da bude vakcinisan. Hoću posebno da istaknem ekonomski paket mera koji smo usvojili ovde u Narodnoj skupštini, a tiče se najranjivijih delova našeg društva, naših penzionera, kao i svih građanki i građana i posebno kada je u pitanju pomoć privredi. Želim da istaknem opredeljenost ove Vlade, predsednice Vlade i njenog Kabineta da se sva otvorena pitanja i otvorenost Kabineta prema nama narodnim poslanicima, da se sva otvorena pitanja koja imamo rešavaju. Pitanje upućujem predsednici Vlade Republike Srbije. Kada možemo očekivati popuštanje mera Kriznog štaba? Znači, zanimaju me kratkoročne i dugoročne projekcije. Takođe, zanimaju me kakvi su ekonomski trenutno pokazatelji, kakve su projekcije BDP-a, kako stoji izvoz i da li neko od privrednika pokušava da zloupotrebi ovu situaciju da bi otpuštao radnike? Drugo moje pitanje je upućeno Ministarstvu za brigu o selu. Želim, takođe, da istaknem da kada smo konstituisali ovu Vladu poslanici Stranke pravde i pomirenja su jasno istakli da je jako važno što imamo Ministarstvo za brigu o selu, jer ja dolazim iz dela naše zemlje koji se Sandžak zove. To je planinski kraj. Naša sela su jako razuđena i hoću da istaknem da selo Zabrnjica kod Priboja je udaljeno od centra Priboja 30 kilometara i da bi došli do tog sela morate da pređete granicu. Karaula je udaljena 40 kilometara od centra Prijepolja, kao i Komaranski kraj. Sela Pešterske visoravni Delimeđe, Kladnica, Raškoviće, Cvetanoviće su takođe udaljeni po 50 i 60 kilometara i jako je važno da danas imamo ministarstvo koje se direktno brine za naše selo, da ti ljudi moraju imati osnovne uvjete za život, jer ne može neko svaki dan da ide 50 i 60 kilometara, da vodi, ne znam, svoje dete, unuče u vrtić, u ambulantu itd. Znači, konkretno pitanje - kako planirate prevazići probleme između ruralnog i urbanog i koje konkretno akcije planirate da sprovedete i kada? Hvala.
Hvala. Reč ima premijerka Brnabić. Izvolite.
Hvala vam. Dobar dan, poštovani narodni poslanici. Poštovani građani Republike Srbije, pre svega, želim da kažem, narodni poslaniče, da mi je drago da smo se videli nakon što smo mi poslednji put bili ovde i odgovarali na pitanja vas narodnih poslanika, kao što smo se i dogovorili i mislim da je to pravi primer saradnje između izvršne i zakonodavne vlasti, našeg poštovanja prema narodnim poslanicima i ovom domu i naše otvorenosti da čujemo i vaše komentare i vaše kritike i vaše sugestije i kako možemo da unapredimo dalje rad Vlade Republike Srbije. Još jednom, želim da vam kažem da su moja vrata uvek otvorena za sve narodne poslanike, da vidimo kako zajedno možemo da nastavimo da guramo Srbiju u pravom smeru najbrže što možemo. Što se tiče vakcinacije, evo, da obavestim i građane Republike Srbije i vas narodni poslanici o stanju vakcinacije. Podaci su od pre nekih, otprilike, pola sata, 45 minuta pre nego što sam krenula iz Vlade u Skupštinu. Dakle, mi u ovom trenutku imamo vakcinisano 1.356.000 ljudi, otprilike, od kojih imamo revakcinisanih 913.000, ja se nadam da u narednih nekoliko dana i pređemo u tu brojku od milion revakcinisanih ljudi, što je zaista izuzetno, izuzetno značajno. Mi smo čak sada uveli i treću kategoriju po kojoj pratimo našu vakcinaciju i prema kojoj ćemo takođe odlučivati u okviru Kriznog štaba i o merama, popuštanju mera, zatezanju mera, kako da pravimo dobar balans između privrede i zdravlja, ali i mentalnog zdravlja nacije. Ta treća kategorija je imunizovani građani, odnosno u principu potpuno zaštićeni građani i to praktično brojimo broj građana koji su primili, dakle, tri nedelje nakon revakcinacije i takvih građana u ovom trenutku imamo 564.663, dakle, otprilike nešto oko, malo ispod 10% punoletnog stanovništva. Tako da, ne ide nam loše, ali svaki dan je važan i zaista moramo da uradimo sve što možemo da što više ubrzamo dalju vakcinaciju, da razgovaramo sa ljudima, da komuniciramo koliko je ovo važno i da se borimo. Tako da, u ovom trenutku 913.000 revakcinisanih građana, ali ako računamo da su građani zaštićeni nekih tri nedelje nakon revakcinacije, to je 564.663 građana na današnji dan. Otprilike i dalje imamo oko 10.000 građana Republike Srbije koji se svakodnevno prijavljuju putem portala i e-uprave za vakcinaciju, što je i dalje jako dobro, ali ono što znam je da postoji mnogo, mnogo građana koji ili ne znaju ili ne žele, ne osećaju se lagodno da se prijave za vakcinaciju putem portala e-uprave ili putem kontakt centara. Zbog toga u sve više lokalnih samouprava imamo otvorene punktove za masovnu vakcinaciju, da ljudi dođu bez poziva, kako nam budu stizale dodatne vakcine, a to je početkom aprila dodatnih pet stotina hiljada Sinofarm vakcina. Takođe, 5. aprila očekujemo još nekih 106.000 Fajzer vakcina. Očekujem da će zaista u svim lokalnim samoupravama biti otvoreni punktovi za masovnu vakcinaciju i bez prijava, a da ćemo uz podršku lokalnih samouprava i, naravno, resornog ministarstva, odnosno Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu, koje se zaista izuzetno aktiviralo po ovom pitanju, ući i u svako selo i obezbediti da zaista svako ko bude želeo da se vakciniše, da se i vakciniše, uglavnom vakcinom kojom žele. Što se tiče ekonomskog paketa mera i pomoći privredi, dakle, vi znate da smo usvojili ovaj treći ekonomski paket mera. Sveukupno kroz ta tri paketa mera, mi smo iz budžeta Republike Srbije izdvojili osam milijardi evra direktne podrške privredi i građanima. Po tome smo jedna od 10 najboljih zemalja sveta, dakle, jedna od 10 zemalja koja je najviše dala za podršku ne samo privredi, već i direktnu finansijsku podršku građanima i to se vidi u našim ekonomskim rezultatima, po tome što imamo jednu od najboljih ekonomskih rezultata u Evropi, ne samo u odnosu na BDP ili da smo imali minimalni pad BDP od nekih 1% u 2020. godini, već i po tome što je Srbija, mislim, jedina zemlja u kojoj su rasle plate, u kojoj su rasle takođe i penzije, u kojoj smo zajedno sa privredom povećali minimalnu cenu rada za 6,6%. Inflacija stabilna, javni dug pod kontrolom i time ne mogu da se pohvale ni mnoge druge, ni veće, ni bogatije zemlje Zapadne Evrope. Tako da, paket mera i pomoći privredi i građanima daje svoje rezultate. Želim, takođe, da naglasim da se naši sastanci i razgovor sa različitim industrijama i sektorima u okviru privrede Republike Srbije nastavljaju, tako da mi već sutra imamo dodatne sastanke sa onima koji su najviše pogođeni. Neki traže dodatne savete oko toga kako da iskoriste sredstava iz Fonda za razvoj, neki oko toga kako da iskoriste garancijske šeme koje radimo zajedno sa privrednim komercijalnim bankama, za koje opet garantuje Vlada Republike Srbije, što je ogromna direktna podrška našoj privredi. Neki jednostavno samo traže da rade. Ne žele nikakvu finansijsku pomoć i podršku, samo žele da pokušamo zajedno da napravimo plan kako možemo da otvaramo našu privredu, šta mogu da očekuju i čemu mogu da se nadaju, jer ljudi samo žele da rade. Neki traže da produžimo radno vreme, koje je u ovom trenutku između 20 časova i 21 čas, u zavisnosti od toga koja grana industrije je u pitanju. Pokušavamo, zaista, da investiramo i naše vreme i našu energiju da čujemo sve, da saslušamo i da zajedno u ovim teškim trenucima podržimo našu privredu. Do sada prvi kvartal ide, da kucnem u drvo, dobro, nešto malo bolje nego što smo očekivali. Ne želimo da budemo preveliki optimisti. I dalje je izuzetno teška situacija, posebno teška u zemljama EU na koje je naša privreda naslonjena, i Nemačkoj i Italiji. Imate višemesečni lokdaun, dakle, potpuno zatvaranje. Naravno da privreda trpi, naravno da se time smanjuje i kupovna moć i apetit kupovni stanovništva. Od toga zavisi naša privreda. Dakle, ne možemo biti preveliki optimisti, ali za sada sve što mi možemo da uradimo, ide to jako dobro. Imali smo u januaru nešto manji pad nego što smo očekivali. Opet, januar 2020. godine je bio rast, ukoliko se ne varam, nešto preko 6%, dakle, januar 2020. godine nam je bio toliko jak da je zaista očekivano da smo imali pad, ali smo imali mnogo manji pad nego što smo očekivali. Industrija nastavlja da raste, vidi se taj oporavak. To je zaista nešto što nas ohrabruje. Imamo investitore koji su nastavili i da investiraju i da grade pogone i da otvaraju pogone. Samo u poslednje vreme i kamen temeljac za veliku japansku investiciju „Tojo Tajers“. Imamo još jednu najavu velike japanske investicije u Novom Sadu. Imali smo otvaranje novog pogona fabrike „Kontinental“ koji se dalje širi zato što na sve ono što su već radili u Srbiji i ono što razvijaju u svom istraživačkom i razvojnom centru u Novom Sadu, sada će to i proizvoditi u Republici Srbiji. To je neverovatna dodatna vrednost. Ali, kada u ovako teškim trenucima nastave da investiraju nemački i japanski investitori, onda nema boljeg signala da je Srbija stabilna, bezbedna, jaka zemlja i da je pred nama dobra perspektiva. Ali, moramo da nastavimo da radimo svaki dan naporno i, čini mi se, sve napornije, zato što su ovo trenuci kada mi možemo da nadoknadimo ono što je propušteno i da skočimo brže u trenucima kada neki drugi zaostaju. Tako da, imamo ambiciozne planove. Videćemo kakav će biti prvi kvartal. Za sada deluje nešto bolje nego što smo očekivali, ali je izazovna godina pred nama. Što se tiče popuštanja mera, opet moram da ponovim, mi pratimo situaciju bukvalno na svaka dva sata. Pratimo i broj novozaraženih i procenat novozaraženih u odnosu na ukupno testirane i pojedinačno po lokalnim samoupravama i broj hospitalizovanih i broj otpuštenih iz bolnice, nažalost, i broj preminulih i trudimo se da u odnosu na sve ovo gledamo kakve mere mogu da budu. Ponavljam, postoje tri stvari koje uvek imamo u vidu kada razmišljamo o merama. Prva stvar je, naravno, zdravlje nacije, zaštita života, zaštita i podrška zdravstvenom sistemu Republike Srbije i zdravstvenim radnicima Republike Srbije. Druga stvar je privreda. Privreda mora da radi, da bi ljudi imali posao, da imaju od čega da prehrane porodicu, da znaju da postoji život i nakon ove korone, ali i da bi se punio budžet Republike Srbije, zato što je borba protiv ovog korona virusa izuzetno skupa, izuzetno skupa. Zato moramo da imamo prilive u budžet. Treća stvar je, naravno, mentalno stanje nacije. Vidite neke druge zemlje gde su ljudi realno disciplinovani, ali gde više ni potpuno zatvaranje ne daje efekte zato što ljudi jednostavno ne mogu da izdrže više. Dakle, mi se trudimo da se to ne desi u Republici Srbiji, trudimo se da između ove tri tačke nađemo neki balans. Imam stalne sastanke i stalnu komunikaciju sa medicinskim delom kriznog štaba, hvala i njima, pokušavaju da razumeju, pokušavaju da nađu kompromis i da pristanu na kompromis iako je njihov posao da zastupaju najstrožije, najoštrije moguće mere. Ja se nadam da ćemo mi moći da popustimo mere sledeće nedelje. U ovom trenutku deluje da nam brojevi stagniraju, da nam procenat stagnira. Mi smo danas imali 5.226 novozaraženih, što je otprilike oko 30% pozitivnih u odnosu na ukupno testirane, što je ogroman procenat, zastrašujući procenat, ali opet procenat koji stagnira ili polako pada u odnosu na prošlu nedelju. Mislim da nas vadi vakcinacija. Da nismo uspeli kao zemlja, i velika zahvalnost predsedniku Vučiću na svoj pomoći, na svoj podršci u nabavci vakcina, da nismo uspeli da nabavimo ovoliko vakcina, da imamo ovako dobro organizovan sistem za imunizaciju, imali bi danas preko i 10.000 zaraženih. Vidite šta se dešava u ostalim zemljama. Dakle, ide dobro, verujte da svaki dan razmišljam o tome kad možemo da popustimo mere, ali opet u ovom trenutku ipak je najvažnije da damo podršku našim zdravstvenim radnicima. Preko godinu dana nisu imali odmor, ne mogu da vide svoju decu, ne znaju koliko će vremena provesti sa njima, ne znaju kad da rade, kad su im smene. Zaista moraju da osete podršku svih nas, tako da imamo u vidu privredu, ali sada su najvažniji zdravstveni radnici, oni najviše trpe. Evo, ja vam obećavam i vama i svima u Srbiji, građanima i privredi, razmišljam o tome, ali molim vas u ovom trenutku samo da svi vodimo računa o disciplini, merama, vakcinaciji, prijavi za vakcinaciju da bi naši zdravstveni medicinski radnici i nemedicinski radnici koji rade u kovid bolnicama osetili da zaista razumemo kroz šta prolaze zarad svih nas. Hvala.
Zahvaljujem. Samo da dodam jednu informaciju da je od danas u toj tzv. crvenoj zoni u Batajnici i naša koleginica, narodna poslanica Aleksandra Marković Pavlović koja se dobrovoljno prijavila, tako da je to doprinos u borbi protiv Kovida. Hteo bih samo pre nego što dam reč, Milan Krkobabić se javio, da samo zamolim poslanike da ne moraju da se javljaju, utvrđena je već lista. Lista je posle Samira Tandira, Šaip Kamberi, Branimir Jovanović, Života Starčević, Elvira Kovač, Đorđe Milićević, Milimir Vujadinović, Uglješa Marković i Aleksandar Mirković, pa dokle stignemo do 19.00 sati. Reč ima ministar Krkobabić. Izvolite.
Gospodine Dačiću, gospođo Brnabić, uvaženi narodni poslanici, uvaženi narodni poslaniče, zahvaljujem vam na pitanju. Ako mi dozvolite da ga ocenim, mada ministar nema prava da ga baš ocenjuje, tu je da odgovori. Pitanje je konkretno, direktno i ja bih rekao pravo. To je pitanje iza koga stoje ljudi iz Banata, od Plandišta do Bača. To je pitanje iza koga stoje ljudi iz Kladova, ali i oni iz Bajine Bašte. To je pitanje iza koga stoje ljudi iz Trgovišta, ali i iz, kako vi kažete, oblasti koju zovete Sandžak. Mi ćemo oficijelno reći Zlatiborski i Raški upravni okrug. Vi se nećete ljutiti. Naravno da ste vi u tom pitanju već i sugerisali jedan pravi ključni odgovor. To je to partnerstvo urbanog i ruralnog dela Srbije. Danas u Srbiji u ruralnom delu živi preko 40% ljudi. Naš osnovni zadatak ove Vlade i budućih vlada je da poradimo upravo na tom partnerstvu urbanog i ruralnog, ali ne tek tako da poradimo, pa da se setimo povremeno ruralnih delova kad korona uzme maha, pa imamo blokirane granice i onda ne znamo gde ćemo na godišnji odmor. Jeste pitanje godišnjih odmora veoma bitno, ali za ovu Republiku postoje mnogo bitnija pitanja. Jedno je i ovo. Ja bih tu u prvi plan istakao tzv. Lajpcišku povelju, koja je potpisana decembra meseca prošle godine, 27 ministara Evrope je to potpisalo i definisalo održivost grada u Evropi do 2030. godine. Šta to znači? Isti problem ih muči kao i nas. Koja su rešenja? Rešenja su, pre svega, precizno definisanje određenih zakonskih stavova, normi koje obavezuju, ali šta obavezuju? Obavezuju ono što je ključno. To je transfer sredstava iz urbanog dela u ruralni deo. To je ključ svega. Možemo da pričamo u nedogled, ali sve počinje i završava se sa novcem. Prema tome, urbani deo koji baštini sirovine, dobre ideje, dobre talente ljudi, koji dolaze iz ruralnih delova, ima obavezu da deo tog profita transferiše u ruralni deo. Zato je vaše pitanje sada konkretno – kako to da neko 30 ili 40 kilometara od centra nema stomatologa, nema apoteku i da ne nabrajam? Mogao bih da nabrajam satima, ali zadržaćemo se na tome. Tu je odgovor. Upravo tim partnerstvom, ako ga definišemo na valjan način, ako definišemo sredstva koja će iz određenih centara ići u rubna područja, omogućićemo tim ljudima da se dogovaraju, to je osnovno, da odlučuju i da planiraju ili, prvo da kažemo, da planiraju, pa kada isplaniraju, onda i da odlučuju. Znači, to je celokupna inicijativa da lokalna zajednica konačno bude stavljena u centar. Ako mi dozvolite, spomenuli ste te puteve, spomenuli ste sve to, neophodno nam je da na nivou države jasno u narednom periodu, a podsetio bih vas da je Investicionim planom predsednika Republika Aleksandra Vučića predviđeno izdvajanje pet milijardi evra, pazite, gospodo, pet milijardi evra za pet hiljada kilometara lokalnih puteva. Predviđeno je tri milijarde za izgradnju vodovoda i kanalizacije južno od Save i Dunava. Idem po Srbiji. Ovo je neka moja sugestija i članovima Vlade i predsednici. Morali bismo malo transparentnije da nastupamo, da ljudi u lokalnim sredinama znaju koji će to putevi biti urađeni, kada i kako. Lepo je imati narodne poslanike, pa se oni zauzimaju u Skupštini za svoj kraj, ali mi nećemo rešiti pitanje ruralnog razvoja ako imamo jakog narodnog poslanika koji će uspeti da se izbori. Šta ćemo sa onima koji nemaju takvog poslanika ili nemaju kontakte? Nužno je da imamo jedan koncept, potpuno transparentan, vidljiv i da ljudi imaju tačno predočena rešenja. Uz ovo osnovno o čemu smo govorili, ta nova zakonska rešenja će, po meni, podrazumevati i novu teritorijalnu organizaciju Republike Srbije. Ovo je isto bitno za građane Srbije. Mi danas model teritorijalne organizacije, koji imamo, to je model iz 1965. godine. Sve evropske zemlje koje su bile, hajde da kažemo na toj strani, gde smo bili i mi, 2004, 2008. godine, Slovenija, Hrvatska, Češka, potpuno su primenile jedan novi model teritorijalne organizacije. Očekujem da ćemo kod ovih ustavnih pitanja, kada budu došla na red, da pokrenemo jednu široku, jednu pravu javnu raspravu, da vidimo kakav nam je model teritorijalne organizacije Srbije, najadekvatniji, kakav nam je najprimereniji. Znači, ne sad Krkobabić ili neko hoće ili neko iz Evrope ili mi. Kad kažem mi, Sandžaka ili Bača ili Trgovišta hoćemo da pravimo nove opštine. Nije poenta u novim opštinama, već je poenta da ljudi u tim sredinama neprikosnoveno, samostalno dogovaraju, planiraju i odlučuju. Naravno reći ćete odakle pare? Naravno, dolazimo do ključnog momenta a to je da se izvrši adekvatan transfer sredstava. To je prvi deo. Pitali ste me i konkretno - šta ćemo preduzimati? Tretirali smo četiri krupne grupe pitanja. Prva je vezana za egzistenciju i izvore egzistencije. Osnovna stvar je danas, pogotovo kod mladih ljudi, pitanje redovne sigurne zarade. Ako imaju redovnu i sigurnu zaradu, postoji mogućnost da se odluče da ostanu i da žive. To je prvo. Šta je redovna i sigurna zarada? To je porodično gazdinstvo na selu, slažete se sa mnom. To je porodično gazdinstvo povezano u zadrugu. To su stari, to su novi zanati. To su mala porodična preduzeća, to je seoski turizam. To su ti oblici egzistencije na kojima moramo da poradimo. Ne znam da li je tu ministar Nedimović, on bi mogao mnogo šire da govori o merama koje će Ministarstvo poljoprivrede preduzeti. One se svode prosto na određenu vrstu subvencija. Šta je to što je srpska država spremna i koliko da odvoji da pomogne srpskog domaćina, domaćina u Srbiji, da budemo precizni? Cilj je da taj hektar naše obradive zemlje koji danas odbaci 1.000 dolara u budućnosti se primakne holandskom modelu od 24.000 ili bar danskom od 17.000. Vidimo gde su nam mogućnosti. Drugi set pitanja koji je ključan, to su pitanja infrastrukture, o njima sam malopre govorio. Predviđena su velika sredstva, ponavljam. Moramo biti konkretniji, moramo biti jasniji sa planovima i transparentniji. Mislim tu pre svega na vodovod, kanalizaciju, lokalne puteve, atarske puteve, ali mislim i na napon struje. Mali broj ljudi danas u Beogradu zna da napon struje u Srbiji varira. Mali broj ljudi zna da ima sela gde ljudi kažu mi termin - sade bandere, znači sami ih stavljaju. Ovo nije kritika, ovo je odslikavanje realnog stanja da bismo mogli upravo da ga menjamo da vučemo prave poteze. Znači, hoćemo napon, hoćemo IT vezu koja će biti dostupna, mobilni signal. To su neke stvari koje su ključne za pitanje infrastrukture. Treća grupa pitanja, ako mi ministar finansija dozvoli, ovo je bitno i za njega.
Nema šta ministar finansija vama da dozvoljava, vi ste u Skupštini, niste na sednici Vlade. Ja vam dozvoljavam, ali vas molim da završite brzo.
Znači, treća grupa pitanja vezana je za oblast društvenog standarda. To je, pre svega, zdravstvena zaštita, obrazovanje, svi oblici društvenog standarda koji su neophodni za život jedne lokalne zajednice. Ako govorimo o zdravstvenoj zaštiti uvod je bio upravo sučeljavanju sa virusom korone, da vidimo kakva nam je ta primarna zdravstvena zaštita i koliko smo spremni da u tim prvim linijama seoskog područja pružimo tu adekvatnu zdravstvenu zaštitu. Četvrta grupa pitanja koja je ključna, posebno će vas interesovati, to je pitanja vezana za negovanje tradicije kulturnog identiteta. Kulturni identitet je nešto na čemu moramo posebno da poradimo. Svako mesto, svaki kraj u Srbiji zaslužuje posebnu pažnju. Treba da bude uvažavan, a te osobenosti treba da dižemo na pijadestal. One moraju da budu osnov za negovanje kulturnog identiteta podjednako kao i pismo o kome je poslanik Glišić govorio. Tačno, imamo i latinično i ćirilično, oni su u upotrebi. Jezik je deo kulturnog identiteta, ali mi taj deo identiteta moramo da negujemo i da mu dajemo osobenost. Zbog toga ćemo u narednom periodu snažno podržavati manifestacije kulturne koje upravo ističu osobenost određenog kraja. Zašto to govorim? Kada kažemo osobenost određenog kraja mislim i na ekonomiju. Izuzetno je bitno da brendiramo određene proizvode, da kažemo – to i to područje je geografski zaštićeno, to i to područje predstavlja dragulj ove zemlje i jednostavno šaljemo poruku kupcima ili korisnicima usluga ili ljudima koji žele da to posete, da se bave seoskim turizmom ili sličnim delatnostima. Pred nama su veliki poslovi. Treba nam puno znanja. Imamo ga – Akademijski odbor za selo Srpske akademije nauka i umetnosti. Potrebno nam je htenje i opredeljenje i neophodno nam je mnogo novca. Zato sam govorio o ministru finansija. Izuzetno nam je potrebno mnogo para za ovakve stvari. Završiću jednim pojašnjenjem. Nedavno sam pratio novinara Boška Jakšića. Interesantna je stvar bila. Istočna Nemačka i Zapadna Nemačka su se ujedinile posle pada Berlinskog zida. U periodu od 30 godina izdvojeno je pet hiljada milijardi evra za integraciju Istočne Nemačke. Danas gotovo 58% upitanih stanovnika Istočne Nemačke kaže – ja sam i dalje građanin drugog reda. Među 500 vodećih kompanija nemačkih 26 je sa istoka. To je dugotrajan skup proces i zahteva na kraju da smo svi sa jedne strane. Ovde nema opozicije. Moramo biti svi sa iste strane opredeljeni ili polako, ali sigurno sela Srbije će nestajati. Hvala.
Hvala. Da li gospodin Tandir hoće reč? Izvolite.
Hvala predsednici Vlade na odgovoru. Hvala ministru na iscrpnom odgovoru. Hoću da istaknem da razgovor koji smo imali predsednica Vlade i ja je imao za cilj da sva ona otvorena pitanja koja smo delegirali da sprovedemo u delu, da ih rešimo i ona se nisu ticala samo mog bošnjačkog naroda, nego svih građanki i građana i to je otprilike svrha i ovog parlamenta i narodnog poslanika, a i izvršne vlasti. Što se tiče drugog seta pitanja, moje pitanje, spominjali smo više puta infrastrukturu, mislim da je to ključna reč, i moje pitanje se odnosi da li će Autoput Miloš Veliki biti izgrađen do decembra, kako je planirano, do Požege? Znači, nema ekonomskog razvoja tog dela Srbije odakle ja dolazim, Sandžaka, bez izgradnje autoputa? Najavljuju se u medijima određena kašnjenja. Da li je to tačno, da li nije tačno? Juče smo, ministar Momirović, pošto nije ovde, pitanje je vama, jako kvalitetnu diskusiju, koliko naše građanke i građani prate ovu Skupštinu, ja sam dobio dva mejla od dvojice predsednika mesnih zajednica, jedan je Milošev Do, on je Ilija Svičević, Srbin, i drugi je Kaćevo, gospodin Džamaludin Hajdarević. Njih zanima jedno te isto pitanje, koliko su građani okrenuti životnim pitanjima - šta će biti sa pristupnim saobraćajnicama na autoputu kada on prođe ka Dugoj Poljani, za opštinu Prijepolje, Priboj i Nova Varoš? Da li je to planirano, kako će biti sprovedeno i zanima ih ovaj stari magistralni put preko Miloševog Dola? To je pitanje za predsednicu Vlade. Drugo pitanje ide ministru prosvete. Takođe sam zamoljen od građanki i građana Novog Pazara kada je u pitanju izbor direktora Osnovne škole „Đura Jakšić“ u naselju Trnovo. Oni su uputili dopis ministru. Uputili su dopis Skupštinskom odboru gde se žale da nisu uposlenici te škole imali tajnost glasanja. Mene zanima – šta će ministar da učini, da li je dobio dopis, da bi ispoštovali ove ljude? Hvala vam.
Hvala. Premijerka ima reč. Izvolite.
Hvala. Da potvrdim, obećanje izvođača radova je da će Autoput Miloš Veliki do Požege biti završen do Svetog Nikole, 19. decembar ove godine. Otvaramo i tu deonicu Čačak – Požega. Velika stvar. Znate da paralelno sa tim radimo i uređivanje Ovčarsko-Kablarske klisure koja je zaista biser Srbije i želimo da pokažemo građanima da radimo paralelno sa stvarima. Da ne kasnimo. Ako već izmeštamo saobraćaj iz Ovčarsko-Kablarske klisure zahvaljujući autoputu da ćemo odmah ovo da sređujemo kao izuzetnu turističku i prirodnu destinaciju, predeo izuzetne prirodne lepote. Tako da i na tome radimo. Izdvojili smo 100 miliona dinara samo za sređivanje Ovčarsko-Kablarske klisure u 2020. godini. Osim ako nemamo dodatnih nekih ozbiljnih problema koje može da nam napravi korona virus, zaražavanja radnika koji rade na autoputu, mislim da tu imamo odlične partnere kineski Siar bisi, neverovatno kvalitetna kompanija, ispunjavaju sve što kažu, tako da ja verujem da ćemo imati do kraja godine autoput do Požege, a onda krećemo dalje Požega-Kontroman, ono što je važno za taj deo Srbije. Što se tiče pristupnih saobraćajnica. Tu vas pozivam ponovo da dođete, da imamo sastanak sa ministrom Momirovićem, sa njegovim timom, da pogledamo sve mape, da dođu i predsednici opština, pa da znate, da se dogovorimo. Čini mi se da je tako najbolje i najpraktičnije. Hvala.
Hvala. Prvi potpredsednik i ministar prosvete Ružić.
Zahvaljujem predsedniče. Narodni poslaniče, zahvaljujem na pitanju. Dakle, vrlo kratko. Kao i uvek do sada u skladu sa procedurama, ukoliko je taj upit ili rezerva izražena, sektor za inspekcijski nadzor će promtno reagovati i u skladu sa tim nalazom videćemo da li su te tvrdnje utemeljene ili ne. To je nešto što dnevno radimo. Hvala vam.
Hvala. Narodni poslanik Tandir, dva minuta.
Želim da istaknem kao predstavnik najjače bošnjačke stranke u Srbiji, kao šef poslaničkog kluba Stranke pravde i pomirenja, posebno čin predsednika države Aleksandra Vučića i njegovu donaciju u vakcinama BiH i svim drugim susednim zemljama. To je nešto što mi podržavamo kao politiku pomirenja. Kreator te politike jeste lider naše stranke akademik Muamer Zukorlić i dogovor koji smo napravili sa predstavnicima SNS jeste da se odnos između bošnjačkog i srpskog i srpskog i bošnjačkog naroda podigne na jedan najveći nivo i radimo na relaksaciji prilika u regionu. Znači, nema stabilnosti, trajne stabilnosti jugoistočne Evrope, jugozapadnog Balkana bez dobrih odnosa bošnjačkog i srpskog naroda. Sve ovo što radimo na rešavanju otvorenih pitanja, infrastrukturnih, ekonomskih pitanja jeste da se isprave neke nepravde iz prošlosti. Hoću samo da istaknem da ova Vlada već ima neke rezultate, velike rezultate pogotovu kada je u pitanju ekologija. Hoću da se zahvalim na sredstvima za opštine Priboj i Prijepolje 66 miliona dinara i 15 miliona dinara za plutajuće prepreke. Takođe, hoću da se zahvalim na svemu onome što je u planu da učinimo, pogotovo kada je u pitanju infrastruktura i turizam. Hvala vam.
Hvala. Narodni poslanik Šaip Kamberi. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedniče. Gospođo predsednice, članovi Vlade, dame i gospodo narodni poslanici. Od preuzimanja ovog mandata kao narodni poslanik, bez obzira kako se ovde doživljavaju moji govori ja uporno pokušavam da ukažem na potrebu da Republika Srbija preduzme mere za sprečavanje širenja i institucionalizovanja jezika mržnje i međuetničkih provokacija. Učinio sam to, po meni na tečnom srpskom jeziku, ali izgleda da vi i ja govorimo drugačiji srpski. Kada sam koristeći svoje pravo, govorio i na svom maternjem albanskom jeziku, naišao sam na prezir, buku mojih kolega i nepodnošljivost, da me makar pet minuta saslušaju. Bez obzira na sve ja ću nastaviti da govorim o temama koji neki ne bi želeli da čuju, ali koje smatram da su ključne za poštovanje ljudskih i manjinskih prava i izgradnju demokratskog društva, ali i izgradnju dugotrajnog mira i dobrosusedskih odnosa na zapadnom Balkanu. Poznato je da nakon oružanih sukoba i perioda teških kršenja ljudskih prava, kao i ratova, malo je zadataka koji su toliko aktuelni kao pomirenje. Pomirenje sa samim sobom, pomirenje sa stvarnošću, pomirenje sa svojim neprijateljem. Pomirenje podrazumeva da su raniji neprijatelji pronašli osnov za zajednički život. Pomirenje je zato proces gde se realnost konflikta posmatra u perspektivi budućnosti. Upravo u tom cilju posredstvom EU i SAD pokrenut je dijalog između Kosova i Srbije koji ima za cilj normalizaciju odnosa između dva naroda i dve zemlje, a normalizacija odnosa sa Kosovom je takođe od istinskog značaja za određivanje brzine pristupnih pregovora Srbije i Kosova sa EU. U cilju normalizacije odnosa, stvaranja dobrih međuetničkih odnosa i stabilnosti na zapadnom Balkanu, u cilju smirivanja česti uzavrelih strasti koje su ozbiljno rizikovale sam proces dijaloga EU je uvek prizivala sve političke aktere u Srbiji i na Kosovu i ostatku regiona da se uključe u akcije koje stvaraju, promovišu atmosferu pogodnu za pomirenje, regionalnu stabilnost i saradnju. I pored ovakvih zakona koji dolaze od strane EU, svedoci smo čestih i nepotrebnih provokacija koje ceo proces pregovaranja rizikuju da vrate na polaznu tačku. U ranijem periodu čovek zadužen za provokacije od strane Srbije bio je Marko Đurić, ali od kako je on otišao u Ameriku, nažalost njegovu ulogu je preuzeo predsednik Vučić. Objavljivanje karte Kosova sa srpskom zastavom, simbolična je provokacija koja pokazuje dalje pretenzije Srbije prema Kosovu, ali ona predstavlja i simboliku Kosova bez Albanaca, simboliku parole devedesetih, Albance preko Prokletija, a znamo svi kako je ta politika završila. Sa druge strane, svesni smo da u srpskoj političkoj sceni Kosovo više od 30 godina predstavlja ambar za prikupljanje nacionalističkih glasova, te i ova slika koju je predsednik Vučić objavio na njegovom instagram profilu može naznačiti početak kampanje za naredne predsedničke izbore i izbore za glavni grad. Ovaj akt predsednika države treba posmatrati u svetlu isprobanog recepta, kada se pojavi neki unutrašnji problem treba izazvati spoljno političku tenziju kako bi se pažnja domaće javnosti odvukla na drugu stranu. Međutim, smatram da je u interesu svih da se „Jovanjica“ i druge afere koje prete da se u Srbiji ponove u vidu Brionskog plenuma, ne bi trebalo da se koriste kako bi se još više produžili odnosi sa Albancima i Kosovom.
Hvala gospodine Kamberi. Isteklo vam je tri minuta. Reč ima premijerka Brnabić. Izvolite.
Hvala vam. Poštovani narodni poslaniče, ovo je Narodna skupština Republike Srbije, vi ste narodni poslanik Republike Srbije, dakle, morate da poštujete Republiku Srbiju i morate samim tim takođe da poštujete da je Kosovo i Metohija AP u okviru Republike Srbije. Dakle, oko ovoga nema dvojbe, nema preteranih emocija, nema ljutnje i nema rasprave. Ovo je potpuno jasno, a posebno i pre svega u ovom domu. Karta AP Kosova i Metohije koja je obeležena srpskom zastavom je karta koja je uobičajena. Tu kartu, takvu sa tom srpskom zastavom priznaje više od polovine zemljine kugle. Dakle, oni koji misle da Kosovo nije u Srbiji su u manjini na ovoj planeti i brojčano po broju stanovnika i po broju zemalja u UN. Zastava neke druge zemlje ili neke druge izmišljene zastave na teritoriji Kosova i Metohije pokazuju pretenzije stranih sila ka srpskoj teritoriji. Dakle, to ne bi bilo u redu, a ovako kako je stavio predsednik Aleksandar Vučić to je istina i to je tačno tako kako treba da bude. Što se tiče dobrosusedskih odnosa na zapadnom Balkanu, mislim da zaista niko u poslednjih ne znam koliko decenija nije uradio više od predsednika Aleksandra Vučića za dobrosusedske odnose na zapadnom Balkanu. Nije reagovao niti na jednu provokaciju. Svaki put kada su drugi provocirali trudio se da pošalje poruke mira, razumevanja, saradnje, trudio se da Srbija ne odgovara na agresivan način zato što nikome u ovom regionu nije u interesu da region bude nestabilan i da mir ovde u ovom regionu ponovo dođe u pitanje. Nikome to nije u interesu, ponajmanje Republici Srbiji. Zbog toga, između ostalog, inicijativa mini Šengen. Zbog toga od pre nekih mesec i po dana građani Republike Albanije u Republiku Srbiju mogu da uđu bez pasoša, samo sa ličnom kartom. Znate ko je to inicirao? Aleksandar Vučić. Ne znam da bilo šta bolje od toga govori. Mi možemo ovde da pričamo političke floskule. Političari smo, razumem, vama idu i lokalni izbori, treba sada pokušati da nabacite još neki glas, još neki procenat, ali ovo je istina. Kada pričamo o dijalogu Beograda i Prištine, a ne Kosova i Srbije, kao što vi kažete, nego Beograda i Prištine, taj dijalog održava Beograd i predsednik Vučić, upravo zbog mira i upravo zbog stabilnosti. Ali u ovom trenutku postoji samo jedna tačka kada govorim o dijalogu, samo jedna stvar o kojoj pričam - zajednica srpskih opština. Zajednica srpskih opština je predviđena, da vas podsetim, Prvim sporazumom o normalizaciji. Prvi sporazum o normalizaciji potpisali su politički lideri u Prištini. Potpisala je takođe i Evropska unija, u ime Evropske unije njihova visoka predstavnica koja je tada moderirala dijalog Ketrin Ešton i naravno predstavnici centralne Srbije, odnosno Beograda. Iz tog prvog sporazuma o normalizaciji ostala je jedna neispunjena obaveza, jedina koju je Priština imala da ispuni - osnivanje zajednice srpskih opština. Nema drugog sporazuma o normalizaciji dok se ne implementira Prvi sporazum o normalizaciji - zajednica srpskih opština. Ako pričamo o dobrosusedskim odnosima, ako pričamo o pomirenju među narodima, među nacijama, onda treba da pričamo o tome da ozbiljni ljudi, ozbiljni državnici implementiraju ono što su dogovorili i na čemu stoji njihov potpis u ime neke njihove institucije. Konačno, pošto smo sada bili svedoci formiranju tzv. vlade u Prištini, dakle vlade privremenih institucija samouprave u Prištini, ponovo vidimo provokaciju. Ponovo vidimo ljude koji ne samo što ne mogu da stoje iza svog potpisa u Prvom sporazumu o normalizaciji, pa ne ispunjavaju taj Briselski sporazum i ne osnivaju zajednicu srpskih opština, već ponovo, naočigled celog sveta, krše sopstveni ustav. Srbi u toj vladi, toj vladi privremenih institucija, moraju po tom ustavu te tzv. republike Kosovo da imaju dva mesta. Mi treba da razgovaramo sa ljudima koji ne poštuju ni taj svoj tzv. ustav, ali smo i dalje tu, ali smo i dalje za stolom, ali i dalje molimo da pričamo. Zašto? Zato što mi za mlade generacije moramo da napravimo potpuno drugačiju budućnost nego što je bila prošlost na ovim prostorima. To pravi pre svega Aleksandar Vučić. Srbija, Beograd, Vlada Republike Srbije, pa i ovaj dom su tu da mu daju punu i potpunu podršku u tome. Ja vas molim i kao predstavnika albanskom naroda, da razgovarate sa političkim liderima u Prištini i skrenete im pažnju na to da je za dobrosusedske odnose, za bolju budućnost u stvari najvažnije da poštujemo ono što smo dogovorili i ono što je potpisano - zajednica srpskih opština, i da ako već imaju ustav u nekoj njihovoj zamišljenoj državi, onda dok žive u toj zamišljenoj državi, sami oni moraju taj ustav i da poštuju. Nisu ga poštovali ni kada su formirali svoju tzv. vojsku, ni sada kada formiraju svoju tzv. vladu. Kako, evo, recite mi vi, ozbiljan ste političar, ozbiljan čovek, kako onda da se nastave razgovori sa ljudima koji ne poštuju ni svoj Ustav, ni prethodno potpisane dogovore i stalno provociraju? Ali, tu smo, mi moramo da obezbedimo drugačiju budućnost. Ta budućnost je razgovor o školama, obrazovanju, auto-putevima, zajedničkim prugama, letovima, poslovima, naučno-tehnološkim parkovima, nešto što će dati šansu ljudima da žive na tim prostorima, da znaju da su bezbedni i da znaju da je pred njima neka sigurna i svetla budućnost. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi gospodine predsedniče Narodne skupštine. Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena predsednice Vlade, kolege ministri, kada u skupštini privremenih institucija samouprave u Prištini reč dobije poslanik srpske nacionalnosti i govoreći o našoj južnoj pokrajini kaže Kosovo i Metohija, toga trenutka mu se oduzima reč, izriče kazna, a neretko i on udaljuje iz sale za sednice. Kada u Narodnoj skupštini Republike Srbije narodni poslanik albanske nacionalnosti nastupi govoreći suprotno Ustavu i zakletvi koju je položio stupajući na dužnost narodnog poslanika, dopusti mu se da kaže šta je mislio i šta je hteo do kraja, bez obzira na to da li je istinito ili ne ono što kaže. E vidite, to je razlog zašto je ovo ovde država, a zašto naša južna pokrajina to nije. Dakle, svako od nas ko stupa na javnu funkciju potpisao je zakletvu. Uveren sam da je to i uvaženi govornik na čije reči sam se javio da repliciram. Proziva se predsednik Republike Aleksandar Vučić što je na svoj Instagram profil u danu kada smo obeležili 17 godina od 17. marta, u danu u kome je spaljeno 34 srpske crkve i manastira, u danu u kome je, ako se ne varam, 11 ljudi izgubilo svoj život, u danu u kojem su u divljačkim nasrtajima hordi spaljeno i uništeno preko 800 kuća, proterane hiljade Srba iz sela gde su živeli vekovima oni i njihovi preci i napada se predsednik naše države što je na kartu naše južne pokrajine postavio našu državnu zastavu. Ali toliko opet o tome koliko se u Srbiji osporava sloboda govora, koliko se u Srbiji ugnjetava drugačije mišljenje, koliko je Srbija neslobodna i nedemokratska. Toliko o tome koliko manjka i našim parlamentarcima neke etičnosti u obraćanju. Pa se onda još napadne i naš ambasador u Sjedinjenim Američkim Državama kako je on, navodno, bio protagonista priče protiv Albanaca. Ne, ne, nemojte da menjamo teze. Malo pre je rečeno da je prikazana karta sa Kosovom bez Albanaca. To nije tačno. Državna zastava Republike Srbije je zastava svih naših građana, bez obzira na nacionalnu i versku pripadnost. Ali je istina da u Bujanovcu Srbi nisu u vlasti, iako nisu zastupljeni sa 4%, 5% ili 10%, nego sa preko 40% u lokalnom stanovništvu. Tu vidite razliku između reči, sa jedne strane, i dela, sa druge strane. Razumem ja uvaženog narodnog poslanika. Tu je reč o tekstu, verovatno, koji je napisan na jednoj drugoj adresi, tu je reč o tekstu za koji je dobijen zadatak da se pročita. U redu, neka svako od nas radi ono što je naš posao, što je njegov posao, što je njegov posao i što su naši zadaci. Naš zadatak je da branimo i čuvamo ustavni poredak Republike Srbije. Na to smo se zakleli građanima i stavili potpis na zakletvu na koju je to učinio i onoj ko je u današnjem govoru očigledno tu zakletvu prekršio i kome ona nije važna ali svakome na čast. Hvala vam.
Hvala. Reč ima ministar Lončar. Izvolite.
Dragi gospodine Kamberi, ja nisam uspeo da prebrojim koliko puta ste pomenuli EU. Mislim da je više od 20, ako nije problem ja bih voleo, pogledajte, imate to napisano koliko puta ste to rekli, EU, EU. Mislim da je preko 20 puta. Pretpostavljam da smo svi trebali da steknemo utisak da ste vi i EU neki nokat i meso, da je to… Šta, jel nam pretite? Ne razumem. Jel treba da se uplašimo sada? Samo ću vas vratiti na životne stvari iz skore prošlosti. Kada niste imali PSR testove, da li vam ih je dala EU ili Beograd? Kada niste imali kiseonik za pacijente u bolnici, da li vam je dala EU ili Beograd? Da, dao vam je Beograd, napredni, jer se kiseonik proizvodu u Beogradu, odnosno u Srbiji. Jel vam dala EU jednu vakcinu? Kad smo vakcine dali počeli ste da hapsite ljude na Kosovu, iako su vam ljudi, Albanci, dole rekli – ljudi, nemojte to, pa oni vakcinišu i nas, nemamo nikakav problem. Ponudili su vam za zdravstvene radnike, za sve, ponudio vam je Vučić vakcine, vi, iz neke politike, niste hteli to da uradite. Koji su brojevi Albanaca koji se i sad, dok mi pričamo, vakcinišu u Preševu, prelaze, i mi to sve dozvoljavamo, jer su nam najbitniji ljudski životi nebitno odakle dolaze i šta rade. Jel vam to dala EU? Da li vi uopšte znate šta hoćete? Vi nama pretite sa EU. Ljudi, bre, Srbija je deo Evrope. Zapamtite to. Ne može nas niko da istera iz Evrope, a vi vidite ko ste, šta ste i gde ste. Nek vas usvoji neko tamo iz EU, nek vam da pasoš i nek vam da šta hoće, mi nemamo nikakav problem, sve je rešeno. Prvo morate da znate šta hoćete i da se vratite i da vidite ko kome pomaže i ko kome čini, a ne zbog vas, nego zbog ljudi koji žive tamo i kojima je potrebna pomoć i do kojih je nama stalo. Imajte to na umu.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Šaip Kamberi. Izvolite.
Mislim da su govornici prekršili poglavlje 14. Poslovnika, jer ja nisam ni postavio pitanje, a oni su odgovorili na pitanja, ali ja ću nastaviti tamo gde sam stao. „Države, kao i pojedinci, imaju nasleđene sklonosti, svoje tradicionalne, geopolitičke težnje i svoja osećanja za istoriju, tako da se one razlikuju po sposobnosti da uočavaju distinkciju između trezvenih ambicija i nemudrog zavaravanja“ - kaže Zbignjev Bžežinski u svom delu „Amerika, Kina, sudbina svete“. U tom kontekstu Srbija bi trebala da definiše svoju ulogu i izrazi realističnu ravnotežu između svojih ambicija i stvarnih potencijala. Zato, moje pitanje za Vladu Republike Srbije je – šta će Vlada preduzeti u sprečavanju širenja, odnosno institucionalizovanja jezika mržnje prema manjinama, posebno prema Albancima, prema provokacijama koje dižu regionalne tenzije i šta će preduzeti u cilju postizanja sveobuhvatnog sporazuma o normalizaciji odnosa sa Kosovom? Kada smo kod jezika mržnje preporučujem premijerki Brnabić, a možda ću ja pokloniti vama ovu knjigu gospodina Aleksandra Pavlovića „Imaginarni Albanac“, jer kada ministar kaže da je ovaj tekst neko pisao u Beogradu to je stereotip prema Albancima koji i dalje imate. To je izjava zasnovana na stereotipu da Albanci nisu svesni, niti mogu da pišu nešto, nego im to neko drugi piše. Dakle, mi imamo ozbiljan problem sa demokratijom u ovoj državi. Vi i ja, gospođo predsednice, možemo ceo dan da raspravljamo, nećemo se složiti oko određenih pitanja. Da li je Kosovo država ili nije, svako ima svoj stav, ali svako, možemo reći da oni koji od 1999. godine nisu bili na Kosovu da kažu nešto drugo, ali svi vi koji trebate dozvolu da ulazite tamo znate o čemu se radi. Privremene institucije – ako postoji na Balkanu neka Vlada koja je privremena, onda je vaša Vlada, koja je neustavno proglašena, privremeno pre nego što je izabrana. Da razgovaram sa mojim prijateljima u Prištini – ja sam poslanik u Narodnoj skupštini Republike Srbije, razgovarajte vi sa Prištinom. Vaša je obaveza da razgovarate i da nađete rešenje o tom problemu. Ja samo kažem, kao narodni poslanik, da postoji potreba da se o ovakvim stvarima razgovara i da nema potrebe da se dignu tenzije. Ja upozoravam na taj jezik mržnje koji vaš ministar, ministar u vašoj Vladi svakodnevno upotrebljava prema Albancima, a nikakve reakcije od vas nema. Rekao sam da ću vama pokloniti ovu knjigu, ministru ne vredi pokloniti, jer džabe… Toliko ima mogućnosti od državne plate, ja nemam drugu delatnost, primam samo državnu platu, niti imam bogatu tetku u Americi, tako da…
Hvala, gospodine Kamberi. Prošlo je tri minuta.
Imam još tri minuta.
Imate u trećem krugu. Reč ima premijerka Brnabić. Izvolite
Hvala vam. Zaista nema potrebe da se nervirate i da se raspravljamo na taj način, čini mi se i da sam ja i da su moji ministri u Vladi potpuno jasno rekli neke stvari. Možemo mi da pričamo Amerika, Kina, sudbina sveta, nego da pričamo mi o zajednici srpskih opština. Dakle, da ne vodimo mi baš neki veliki politike, da mi pričamo o tome kako zapadani Balkan može da bude region prosperiteta, mira, saradnje i kao što znate, ja pričam sa Prištinom kad god mi se ukaže prilika. Volela bih da je to češće. Nemamo naročitog sagovornika u Priština. Da mogu da pričam svaki dan, a volela bih pričam svaki dan zato što bi onda mogli da nađemo neko rešenje nego ima tamo političkih lidera u Prištini koji kažu da im je razgovor sa Beogradom šesti ili sedmi prioritet. Pa, tako da mi evo sedimo, čekamo, a nama nije, nama je jedan od prvih prioriteta. Mi mislimo da je mir i stabilnost, bezbednost, zaštita života ljudi, dovođenje investitora, podrška privrede, otvaranje radnih mesta, za šta je sve preduslov taj dijalog, da je to najvažnija stvar u ovom trenutku. Tako da, evo, gospodine Kamberi, volela bih ja da pričam sa Prištinom, nego Priština neće da učestvuje u tom dijalogu, nije joj važan. Toliko je važno kako žive građani na Kosovu i Metohiji. Vi pričate, gospodine, poštovani narodni poslaniče o jeziku mržnje i apropo jezika mržnje pominjete Marka Đurića. Jezik mržnje čoveka koji je bio otet u Kosovskoj Mitrovici, koga su tukli i mučili, koga su vezali, pa fotografisali da bi se hvalili kao zveri sa mladim političarem iz Beograda koga je njih desetorica uhvatilo, vezalo, tuklo, vuklo za kravatu kao da smo u 14 ili 15 veku. Vi pričate o jeziku mržnje, pa, gde je Priština od jezika mržnje. Pa, jezik mržnje je za Prištinu civilizacijsko dostignuće. Vi ste još na mučenju, otmicama, ubijanju, pa, gde smo mi do jezika mržnje. Marko Đurić je to najbolje osetio na svojoj koži. Hoćete da vas podsetim slike kada su ga izveli i paradirali ulicama Prištine, vukući ga za kravatu kao psa. Jel, to ta Priština, jel, su to ti dobrosusedski odnosi? Jel, to, nije provokacija. Jezik mržnje. Mi pričamo ovde o lingvistici sa ljudima koji odu, ubiju decu na kupanju i nikad niko ne odgovara. Niko, nikad nije odgovarao za decu koju su pobili na kupanju. Za uništene crkve, manastire, ubijane, proterivane porodice 2004. godine, niko nikada nije odgovarao. Nisu tada Albanci na KiM uništili samo srpsku kulturnu baštinu, nego i svetsku kulturnu baštinu pod zaštitom UNESK-a, kao što je ISIS uništavao hramove u Palmiri, što su tada UN proglasile za zločin protiv čovečnosti. Tako su Albanci 2004. godine uništavali svetsku kulturnu baštinu na KiM. Niko reč jednu nikada nije rekao. Niko nikada za to nije odgovarao. Mi smo okrenuli drugi obraz u razgovoru, dijalogu sa Prištinom samo da bi bio mir, samo da bi imali drugačiju budućnost, i vi pričate o jeziku mržnje. Ni za jedan jedini zločin protiv srpskog naroda, pa, makar srpske dece, niko nikada tamo nije odgovarao. Ni u tim tzv. kosovskim institucijama ni u UNMIK, ni u Euleksu, ni u međunarodnim institucija, koje su tamo bile i te 2004. godine, da čuvaju ljude, bezbednost, mir na tom području. Kada pričate o stereotipima prema Albancima, zaista, ja nemam nikakve stereotipe prema Albancima, ja nemam stereotipe ni prema jednom ljudskom biću, nekom narodu, ili nekoj veri. Imam prijatelje na sve strane, kao što postoje ljude svih vera i nacionalnosti koje ne cenim. Ne delim ljude po tome da li je neko Srbin, ili Albanac, nego po tome koliko je kvalitetan čovek. Na primer o tome koliko stoji iza datih obećanja, koliko stoji iza svog potpisa, da li je čovek ili nije, po tome. Dakle, političare u Prištini, određene, ne cenimo ama, baš ni malo. Ne cenim ih zato što nešto pregovaraju, potpišu, i onda misle da svi ostali mogu da budu budale koje ne vide da neće da ispune ono što su potpisali. Čemu onda gubljenje vremena? Mogli ste odmah da kažete da neće da pričate, da za vas nikakav dijalog nema nikakvu važnost, da to što dogovorimo, potpišemo, nikada neće sa jedne strane biti ispunjeno. Ali, znate, problem u tome je što je na tom Sporazumu i potpis EU, što oni moraju, na kraju dana da obezbede da se Briselski sporazum u potpunosti implementira. Vraćam se na početak, poštovani narodni poslaniče, Zajednica srpskih opština, mislila sam, pošto vam je toliko u interesu, kako kažete, dobrosusedski odnosi, saradnja među narodima, pomirenje, drugačija budućnost, u tom smislu sam mislila kao molbu da pričate sa političarima iz Prištine, da kažete – ljudi, fer je, ljudski je, da kad se nešto potpiše da se to onda i ispuni. Ja ću to, naravno, kao što uvek i govorim reći na svakom mestu kada mi se pruži prilika, sa Prištinom sešću sa bilo kim iz Prištine kad god treba da razgovaramo o bilo čemu, samo da bi bio mir. Ali, to je Srbija, a u Prištini, nažalost, čujem da sagovornika nemamo. To ja čujem od gospodina Kurtija, i to me i plaši i zbog toga sam tužna, i žao mi je, zato što ne mogu da verujem da ne vidi da je jedini način, pa da, i na teritoriji KiM i da svima nama bude bolje, dijalog sa Beogradom. Ali, mi smo tu, ali nemojte govoriti o jeziku mržnje, posebno nemojte da stavljate Marka Đurića u istu rečenicu sa tim da je jezik mržnje čoveka koji je jedini čovek, verovatno, u celom, čitavom 20. veku u Evropi, koji je kao pas bio vođen ulicama jednog grada, samo zato da vi pokažete, odnosno da vaši politički lideri, u Prištini pokažu, jel te, koliko su jaki, ali pokazali su time i koliko su civilizovani. Hvala.
Hvala. Ministar Selaković. Izvolite.
Zahvaljujem. Dakle, ako mogu da nastavim ovde gde je predsednica Vlade stala, da je ambasador Marko Đurić, primer iznošenja jezika mržnje, ne bi mu bila otvorena nijedna jedina ni evropska ni svetska vrata, gde je pregovarao u ime Srba sa KiM, u ime države Srbije, o problemu KiM. Naprotiv, kao i predsednik Vučić, svugde su mu vrata bila otvorena, svugde je bio kredibilan sagovornik i svugde mu je ukazivano ono poštovanje koje se pokazuje prema civilizovanom čoveku koji predstavlja svoju državu i svoj narod. Sa druge strane, smatram za potrebno da se osvrnem na nešto što je rečeno, jer su moje reči izvrtane gde sam rekao, ako se dobro sećam, da otprilike nijednom Albancu ne može nešto da padne na pamet sam da napiše, pa, mu neko drugi u Beogradu to piše, otprilike, tako nešto rečeno. Potpuna neistina. Dakle, prva stvar, to nisam govorio gospodinu Kamberiu kao Albancu, to sam govorio njemu kao političaru. Šta ja mislim o Albanskom narodu dovoljno pokazuje to što kao Srbin pravoslavac, proslavljam Prepodobnu mati Angelinu Branković, koja je rođena kao Albanka, i Srbi je smatraju jednom od svoji najvećih svetiteljki. Ali, to su znate, one dodirne tačke, koje nažalost, i sa strane Srba i sa strane Albanaca neko ne želi da vidi. Ja želim da ih vidim. Postoji mnogo toga što nas spaja. Kao što ima stvari koje nas razdvajaju, o kojima mi želimo da razgovaramo, a kao što je predsednica Vlade rekla, neko drugi neće da razgovara. Znate, šta je država, a šta nije država, to je uređeno nečim što se mogu nazvati međunarodni pravni standardi, da je tzv. Kosovo država, njima razgovor sa nama ne bi ni bio potreban, a jedan od tih standarda jeste, da je država ona teritorija koja je punopravna članica Organizacije UN. Vidite, Republika Srbija to jeste. Ako bi neko i hteo da bude država, onda treba da se drži onoga što potpiše i što obeća i za šta da reč, a ne da opovrgava. Ako bi neko i hteo da bude država, onda bi gledao kako da reši 14 nerešenih slučajeva ubistava novinara od 1998. do 2005. godine, bez obzira na to koje su nacionalnosti. Ako neko tvrdi da je demokratija, valjda on brani slobodu medija, valjda brani slobodu mišljenja novinara, pravo na slobodnu reč. Kosovo i Metohija je jedina teritorija u Evropi, gde nijedna jedina istražna radnja u slučajevi ubistva 14 novinara nije preduzeta. Vidite, gospodine Kamberi, ja o tome govorim, uprkos činjenici što od tih 14 novinara 12 su Albanci koji su pisali nešto što nije bilo po volji određenih grupa, klanova ili političke mafije. I, na to svi ćute. Na to, čak ćuti i Evropa. O tome jedino govori ko? Zvanični Beograd. Da, ubistvo naše dece na obali Drima i autobus Niš-ekspres i žeteoci u Starom Gracokom, nikad ništa. I to hoće da bude država. Apsolutno sam uveren da ćemo mi istrajavajući u našem stavu, u našoj poziciji, ozbiljnoj, odgovornoj, gde se zalažemo za dogovor, gde se zalažemo za kompromis, gde pokazujemo u odnosu sa Republikom Albanijom, baš kroz inicijativu mini Šengen, kako možemo zajednički da nastupamo prema trećima, da možemo da postignemo i nešto dobro, dobro za sve, ne tako što ćemo Srbe u Bujanovcu da isključimo u potpunosti iz političkog života i rukovođenja opštinom, nego tako što ćemo pokazati mnogo više nego što je to ikada ranije bio slučaj, i jedni i drugi, poštovanje jedni prema drugima. Ne krijem ja, i nama je u istoriji često nedostajalo da pokažemo poštovanje prema Albancima, kao narodu, ali smo ga pokazivali. Pokazivali smo ga kada smo kao država na Kosovu i Metohiji otvarali škole, kada smo kao država otvorili univerzitet, kada smo kao država gradili bolnice, kada je KiM bila teritorija na čitavom prostoru Evrope sa najvećim brojem studenata na hiljadu stanovnika. Nije to radio Brionski plenum, to je radila tada država Srbija, odnosno srpska federalna jedinica u okviru Jugoslavije. Kakve veze ima "Jovanjica" sa pravima nacionalnih manjina i sa govorom mržnje? Pa, ima. To je pisao neko drugi. Nešto ste sigurno pisali vi, ja vas ne potcenjujem, ja vas uvažavam, ali neko je rekao - dodaj ovo, dodaj ono, pa popularno je sad da se to nađe. Koliko ja znam, po tom pitanju se vodi zvanični sudski proces i dok traje ne treba se mešati, treba pustiti da sud u okviru svojih nadležnosti donese i odluku. Mi ćemo i dalje biti spremni da pretrpimo i uvredu i provokaciju. Na neistinu ćemo uvek da odreagujemo, ali nećemo nijednog jedinog trena da odustanemo od traženja rešenja, mirnim sredstvima, dogovorom, ali štiteći državne i nacionalne interese srpske države, Republike Srbije i našeg naroda. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Šip Kamberi. Izvolite.
Hvala. Nećemo se sigurno svo vreme sukobiti oko neke ideje. Znam da vi ovde imate ogromnu većinu u odlučivanju, rekao bih brutalnu, ali nemate moć uveravanja po nekim pitanjima. Ne možete me uveriti za nešto što se desilo ili što se dešava. Kažete, gospođo predsednice, da ja ovo radim zbog lokalnih izbora u Preševu. Pa, pola vaših ministra je bila u Zaječaru, valjda, gde se održavaju izbori? Da li je to zbog izbora ili zbog čega? Kažete da su ubijeni novinari na Kosovu? Da li je Slavko Ćuruvija ubijen na Kosovu ili gde? Da li je pronađen taj koji ga je ubio? (Narodni poslanici i ministri prisutni u sali: Jeste.) Jeste. Postavio sam vam konkretno pitanje o dijalogu, vi mi kažete o nekim masovnim grobnicama. Vi mi niste još odgovorili od prve sednice kada je izabrana vaša Vlada da li ćete posetiti Batajnicu ili ne? Niste mi odgovorili ni tad. Niste mi odgovorili ni na pitanje šta će biti sa jezikom mržnje koji upotrebljavaju vaši ministri? Znate u srpskom jeziku postoji jedna mudra izreka: "zovi me kako hoćeš, nemoj da me vređaš". Ako se ja osećam uvredljivim terminom koji vaš ministar upotrebljava, zašto insistira na tome? Ako se Albanci osećaju uvredljivo, zašto on stalno upotrebljava, a vi ćutite na to? Mislim da oni koji žele dijalog, oni koji žele pomirenje to treba da zaustave. Poslanik Srbin ne može da dobije reč? Pa, poslanik Srbin je prekjuče postao ministar u Vladi republike Kosovo. Ministar je postao. Vi govorite da oni nemaju prava.
Gospodine Kamberi, isteklo je dva minuta. Zahvaljujem. Samo bih podsetio da posle ovog trećeg obraćanja predstavnici Vlade nemaju više pravo da odgovaraju, ali isto tako i onaj ko postavlja pitanje u trećem odgovoru nema pravo da postavlja pitanje nego da da pojašnjenje da li je zadovoljan odgovorom ili ne. Dakle, da ne širimo dalje. Samo jednu asocijaciju na sve ovo o čemu smo pričali i koje smo ljude spominjali. Ovde, u ovoj sali pre dvadeset godina lomili smo koplja, i dan i noć smo ovde sedeli i borili se protiv izglasavanja Zakona o amnestiji za albanske separatiste i teroriste. Tako da, nije nama Šaip Kamberi oslobodio Kurtija, nego Koštunica je potpisao pomilovanje i DOS-ovi ministri i Vlada su predložili Zakon o pomilovanju i o amnestiji, gde su na hiljade albanskih terorista pustili iz zatvora. Sa ponosom samo mogu da kažem da mi koji smo bili poslanici u to vreme iz Socijalističke partije Srbije i tadašnje Srpske radikalne stranke, ne znam ko je sve tada bio iz Srpske napredne stranke poslanik, ali Veljko i ja smo bili ovde i znamo, do kraja smo se borili i glasali protiv. Kurti bi do pre neku godinu bio u zatvoru još, a ne bi bio kandidat za premijera ili predsednik političke stranke na Kosovu i Metohiji. Idemo dalje. Reč ima narodni poslanik Branimir Jovanić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedniče Narodne skupštine, poštovana predsednice Vlade, poštovani ministri, koleginice i kolege, moje prvo pitanje odnosi se na problem odlaganja otpada, odnosno rešavanja tog pitanja u delu Centralne Srbije. Pitanje upućujem ministarki zaštite životne sredine, Ireni Vujović. Naime, pre nekoliko godina je pokrenuta inicijativa, u izgradnji regionalne deponije od koje bi koristi imali gradovi Kraljevo i opštine Raška, Vrnjačka Banja, Trstenik i Paraćin. Osnovano je i preduzeće, tačnije deoničarsko društvo, društvo sa ograničenom odgovornošću koje se bavi ovim pitanjem. Moje pitanje ministarki glasi - u kojoj fazi je sada ovaj projekat? Šta ministarstvo konkretno može da učini da se ovaj projekat ubrza i realizuje? Da li je moguće, ako se pokaže kao uspešan ovaj projekat o izgradnji Regionalne deponije da se to pitanje preslika i na ostale delove Srbije? Jer, zaista, pitanje odlaganja otpada je jedno od aktuelnih pitanja i sve više, kako vreme protiče, to pitanje dolazi do izražaja. Znam da je konkretno za Regionalnu deponiju o kojoj sam govorio potrebno da se izradi regionalni prostorni plan, znam da nije sve u rukama ministarstva, ima nešto i na lokalnim samoupravama, one su, takođe na potezu za određene stvari i nadam se da će oni uraditi onaj deo posla koji je do njih, jer je i njima najviše u interesu da se ovaj projekat realizuje. Drugo pitanje upućujem ministarki Državne uprave i lokalne samouprave, Mariji Obradović. Vaše Ministarstvo koordinira lokalne samouprave u Srbiji kada govorimo o pitanju vakcinacije. Građani često pitaju, ja dobijam ta pitanja na terenu i, s obzirom da je revakcinisano preko 900.000 ljudi, a vakcinisano preko milion ljudi, dakle, ovo više nisu usamljeni slučajevi, dešava se, naime, na terenu da građani zakažu termin preko eUprave, ali nekada iz opravdanih razloga zaista propuste taj termin i ne odu na vreme i ne vakcinišu se. Šta da rade u tom slučaju? Šta da rade u slučaju ukoliko izgube potvrdu koju su dobili pri vakcinaciji ili revakcinaciji, a koju, naravno, žele da imaju. To je na milion stanovnika sada, a mogu misliti i kasnije koliko će biti. Dešavaće se, biće takvih slučajeva. Još jedno pitanje za ministarku Obradović i nadam se da sam na pravoj adresi kada upućujem ovo pitanje - kome građani mogu da se obrate i da upute prigovor ako neko ne poštuje propisane mere? Nekada su građani zbunjeni koje radnje rade, koje radnje ne rade. Nekada privrednici zloupotrebljavaju mere koje je doneo Krizni štab i važno je za građane da znaju kome mogu da se obrate u kom trenutku, jer, prosto, to su jedna životna, svakodnevna pitanja na koje su potrebni odgovori. Hvala.
Hvala. Reč ima ministarka Vujović. Izvolite.
Poštovani narodni poslanici i poslanice, pre svega, moram da istaknem da je upravljanje čvrstim otpadom jedan od prioriteta ministarstva i moram da napomenem i da vas podsetim da smo od početka ove godine preneli sredstva na nekoliko lokalnih samouprava upravo kako bi i završili izgradnju transfer stanica, proširenja i sanacije deponija, jer jednostavno suočavamo se sa ovim problemom. Dakle, i kada uklonimo otpad, nemamo gde da ga odložimo i svakako je to ono na čemu intenzivno radimo. Dakle, susreli smo se sa problemom višedecenijskim i regionalni centri koji će biti građani, dakle osam regionalnih centara će se izgraditi zahvaljujući upravo i kreditu od strane IBRD i značajno će se poboljšati situacija u Srbiji nakon izgradnje. U ovoj godini kreće projektovanje i to je ono što je izuzetno važno da uvek napomenemo. Moram samo da napomenem da smo, pre svega, dali i sredstva Čačku, Knjaževcu, Novoj Varoši, Pirotu i Trsteniku upravo za sanaciju i proširenje kaseta deponija. Kada govorimo o gradu Kraljevu, takođe smo imali nekoliko sastanaka sa gradonačelnikom. Pre svega, imamo Projekat za proširenje i sanaciju kasete gradske deponije u Kraljevu u visini sredstava od 250 miliona dinara. U 2020. godini ministarstvo je dalo 20 miliona dinara, jedinica lokalne samouprave pet, a u toku 2021. godine je izdvojeno ukupno 90 miliona dinara. Dakle, iz budžeta ministarstva 65, a jedinica lokalne samouprave 25 miliona dinara. S obzirom da imamo ove iznose koji su već namenjeni, nedostajuća sredstva za završetak projekta su 135 miliona dinara. Stoga smo razgovarali sa jedinicom lokalne samouprave i ono što je potrebno jeste da Kraljevo obezbedi sredstva iz kredita. Nakon proširenja ove kasete i sanacije deponije ćemo biti mirni, da tako kažem, odnosno građani Kraljeva, u narednih pet godina sigurno. A što se tiče Regionalnog centra za upravljanje otpadom, tu napominjem da je to u planu i potpisan je Ugovor sa kineskim partnerom kroz Ministarstvo građevine. Dakle, kada govorimo o projektima koji se tiču zaštite životne sredine, imamo baš iz velike potrebe za svim tim velikim projektima nekoliko kredita kroz nekoliko ministarstava i mi svi koordiniramo svakako, ali za Kraljevo je važno da preko SRBC, dakle, kineskih partnera, potpisan je Sporazum i grad Kraljevo, dakle, regionalni centar za sve pomenute opštine se nalaze na tom spisku. Što se tiče lokacije i izbora, to je svakako na upravi grada Kraljeva i ja smatram da će u narednim mesecima i da se kandiduje određena lokacija i da će se krenuti u realizaciju, u izradu projekta, a kasnije u realizaciju i radova.
Hvala. Reč ima ministarka Obradović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, hvala, pre svega, kolegi iz Kraljeva koji je postavio ovo pitanje koje se tiče vakcinacije, a tiče se cele Srbije. S druge strane, eto malo da se odmaknemo od ovih teških političkih tema kojima smo se bavili u prvom delu ovih pitanja poslanika. To jesu bolne političke teme, čak i onda kada Beograd i Priština budu dogovorili način funkcionisanja između dve zajednice čiji su predstavnici Beograd i Priština. I dalje ćemo imati još dugo neke teške teme oko kojih se nećemo moći dogovoriti, ali možda za početak da počnemo da pričamo o nekim svakodnevnim temama. Često kada smo pričali, baš žene koje žive i u Beogradu i u Prištini, a koje su političarke, novinarke, aktivistkinje nevladinih organizacija, bila je neka inicijativa „Follow us“, pričali smo o tome, o svakodnevnim temama – nasilje nad ženama, zdravlje, preduzetništvo žensko i evo samo jedna kratka poruka. Da bi bolje Beograd i Priština počeli da razgovaraju hajde da pričamo o svakodnevnim temama. To je jedno. Kada ne možete po glavnom kanalu da rešite problem, probajte posredno. To je neko od diplomatskih instrumenata. I, pričale smo o tome kada je nasilje u porodici u pitanju da li više boli kada bije Albanac suprug ili Srbin suprug. E, to je suština priče o čemu treba da priča Beograd i Priština, da bi se odmakla sa ove mrtve tačke. To smo negde mi žene u politici pokušale da razgovaramo. Ne mogu reći da smo napravile neki veliki pomak, ali hajde da probamo i tim alternativnim pravcima da pronalazimo zajedničke jezike, jer očigledno ono na čemu je Beograd do sada insistirao teško ide. Priština odbija da razgovara. Izvinjavam se što sam oduzela vreme. Samo kratko oko vakcinacije. Pitali ste ključne stvari koje se tiču vakcinacije - šta da radimo u situaciji kada smo propustili termin za vakcinaciju, šta da radimo u situaciji kada nemamo potvrdu o vakcinaciji, a jesmo vakcinisani i revakcinisani. Mi smo upravo zbog velikog broja pitanja otvorili poseban portal i na portalu eUprave postoji posebna usluga. Kada ljudi budu otišli na adresu „euprava.gov.rs“ mogu da pronađu opciju koja se upravo tako zove – nova potvrda o vakcinaciji i propušten termin za vakcinaciju. To je najjednostavniji način, da ja sada ne opterećujem ljude ostalim detaljima. Dakle, na adresi „euprava.gov.rs“ mogu dobiti novu potvrdu o vakcinaciji i mogu zakazati novi termin za vakcinaciju. Ima i još jedna opcija. Ukoliko ste sigurni da zbog nekih svojih razloga ne možete da budete vakcinisani u narednom periodu, možete i da odaberete period u kome otprilike možete da budete vakcinisani. To je veoma važno za ljude koji su sprečeni iz nekih drugih razloga da budu vakcinisani. Ono što jeste važno i to sam i videla kao negde suštinu vašeg pitanja, da insistiramo svi na tome da budemo vakcinisani što veći broj ljudi i ovo o čemu ste vi pitali takođe je meni deo borbe za vakcinaciju. Mi jesmo rekli u ovom trenutku da imamo oko milion i po ljudi koji su prijavljeni na portal eUprave, ali to mora da bude mnogo, mnogo bolje. Radimo svakodnevno na toj promociji. Ministarstvo državne uprave i lokane samouprave po gradovima i opštinama insistira da i funkcioneri, čelnici lokalnih samouprava promovišu svakodnevno u lokalnim medijima, ali takođe rade na terenu i ono što je i najavila premijerka Brnabić, a naravno i predsednik Vučić svojom najavom vakcinacije. Nekoliko mesta je spomenuo na jugu Srbije, gde je zaista mali, nizak procenat vakcinisanih i mislim da će snažno pomoći taj momenat kada predsednik bude vakcinisan i bude još jače pozvao ljude na vakcinaciju. Važno je da razgovaramo po gradovima, po selima, da ljudima objasnimo sve ono što su predrasude oko vakcinacije. Ne treba u ovom trenutku da robujemo različitim predrasudama kada je posebno vakcina „Astra Zeneka“ u pitanju. Čini mi se da nije popularno u javnosti, ali ja ću vam reći da je to samo još jedna predrasuda. Ja imam brojke u kom procentu se ljudi vakcinišu u Srbiji i kojim vakcinama. „Sinofarm“, naravno, zbog najveće količine koju posedujemo, 70% od ukupnog broja vakcinisanih i revakcinisanih u Srbiji primili su „Sinofarm“, 12% „Fajzer“ vakcina, „Sputnjik“ 9% i „Astra Zeneka“ isto 9%. Dakle, sve ono što sam slušala poslednjih dana na terenu, gde su ljudi govorili da odbijaju i da nisu raspoloženi da primaju Astra Zeneku, apsolutno brojke pokazuju drugačije. Dakle, mi imamo preko 110 hiljada ljudi u Srbiji koji su primili Astra Zeneku. Angela Merkel takođe je neko ko je najavio da želi da bude vakcinisan i najavio kupovinu Astra Zeneke za stanovništvo Nemačke, pa ako oni ne robuju predrasudama i raspoloženi su za to, zašto bismo mi brinuli? Ministarstvo državne uprave i lokalne samouprave je takođe u podstandardnim naseljima, dakle, za ono stanovništvo koje je u tim ranjivim grupama, marginalizovanim, poput Roma, recimo, koji nisu posebno u situaciji da budu prijavljeni na portal e-uprave, organizovalo mobilne timove, gde takođe želimo da vakcinišemo tu grupu građana, bez termina i mobilni timovi sa određenom količinom vakcina odlaze na teren, naravno, u strogo kontrolisanim uslovima, da vakcinišu ljude na terenu. Naravno da se to radi i sa ljudima koji su nepokretni, koji nisu u situaciji da dođu do vakcinalnih punktova, kojih inače u Srbiji ima 319 u ovom trenutku. Želim da se zahvalim još jednom i to činimo svakodnevno, ali nije zgoreg još jednom, da se zahvalim svim medicinskim radnicima, naravno, Ministarstvu zdravlja, svakako Vladi Srbije, ali Ministarstvu zdravlja, svim medicinskim radnicima, nemedicinskom osoblju koje pomaže da proces imunizacije se sprovede ovako kako se to sprovodi. Mi dobijamo pohvale iz celog sveta, to zaista nije floskula koju ja ponavljam, svakodnevno srećući se i sa strancima i sa zvaničnicima posebno EU koji se nama dive i našem stepenu organizacije i rada na terenu kad je imunizacija u pitanju. Mi od ovoga nećemo odustati. Rekoh, nije dovoljan broj ljudi prijavljen putem e-portala. Zato uvodimo i specifične načine vakcinisanja na terenu, vakcinisanja bez termina. Ljudi koji su stariji od 60 godina treba da budu i jesu u prioritetu Srbije kada je vakcinacija u pitanju. Mi smo za sada u populaciji od 60 plus vakcinisali oko 42% u Srbiji. Dakle, od ukupnog broja starijih ljudi od 60 godina u Srbiji, 42% tih ljudi je vakcinisano. Beograd prednjači u tome, 53% vakcinisanih ljudi u Beogradu. Ja bih, osim ova dva portala, ove dve usluge koje mogu na portalu e-Uprave ljudi da dobiju, hoću samo da još kratko najavim da na portalu inspektor.gov.rs, to je drugi deo vašeg pitanja, ljudi mogu da dobiju informacije o tome kako tačno protumačiti uredbe Vlade Srbije, uredbe koje u ovom trenutku potpisuje ministar Lončar, jer je to mnogo praktičnije nego ranije, to su odluke Kriznog štaba, dakle, Centar za Kovid 19 mere na portalu inspektor.gov.rs, tu možete dobiti sva pojašnjenja na tu temu. U centru rade četiri pravnika, radi jedan ekonomista i vi vrlo brzo možete dobiti informacije o tome šta je i na koji način pojašnjenje određene mere. Ljudi kažu – pa, čekajte ili rade ili ne rade neke radnje. Suština je u tome da mi ne pričamo o zabrani određene delatnosti. Sve ove uredbe, mere koje donosi Vlada, nije suština da zabranimo nekoj delatnosti da uopšte ne funkcioniše, nego da način na koji se odvija ta delatnost, usluga koja se pruža građanima bude maksimalno bezbedna i pod epidemiološkim merama. Zato svakodnevno mnogo upita od različitih preduzetnika i privrede, da li oni ipak mogu da rade. Zbog toga smo pričali o 16 kvadrata koje treba obezbediti u fitnes centrima, o devet kvadrata u kozmetičkim i frizerskim salonima po jednom korisniku. Zbog toga smo na taj način definisali te detalje, jer mi želimo kao Vlada da pokažemo da nam je važno da uspostavimo balans između daljeg funkcionisanja ekonomije, privrede u Srbiji, jer nam je potreban priliv kako bismo mogli da obezbedimo sredstva za borbu protiv korone, a da istovremeno to bude i epidemiološki ispravno. Dakle, još jednom, za sve te nejasnoće, a ima ih zaista, mi smo otvorili taj centar 19. marta i od tada je primljeno oko 1.200 pitanja i upita na tom portalu inspektor.gov.rs. Ja bih zamolila sve ljude koji imaju neka pitanja i dileme na tu temu da se tu obrate. Hvala.
Hvala. Gospodine Jovanoviću, izvolite.
Hvala na odgovorima. Sledeće pitanje upućujem ministru prosvete Branku Ružiću. Naime, pre mesec dana rukovodstvo grada Beograda je iznelo jednu sjajnu ideju da od 1. septembra đaci u Beogradu, učenici osnovnih škola od prvog do četvrtog razreda, od grada na poklon dobiju tablet i da će grad obezbediti digitalne udžbenike. Proces je veoma jednostavan. Roditelji zadužuju tablete. Kada se obavi procedura oko digitalnih udžbenika, đaci će imati na raspolaganju kod kuće iste udžbenike kao što imaju u školi i to će im u mnogome olakšati školovanje. Moje pitanje se odnosi na to – da li je Ministarstvo prosvete u mogućnosti da obezbedi sredstva da se isti ovakav projekat realizuje na teritoriji cele Srbije? To nije pitanje samo za vas, to je pitanje i za premijerku, naravno, jer je potrebno obezbediti novac iz budžeta. Znam da je lakše Beogradu da obezbedi sredstva za tablet i digitalne udžbenike, jer Beograd je glavni grad, predstavništva najvećih kompanija su u Beogradu, ima veći budžet od drugih gradova i opština u Srbiji, ali jednostavno, ovo je pitanje gde ne sme da bude nejednakosti. Dakle, ako đaci u Beogradu imaju jedne uslove za učenje, iste takve uslove treba da imaju đaci i u Prijepolju i u Leposaviću i u Vranju i u Bečeju. Radi se o tome da je to jedan podjednak pristup obrazovanju gde pružamo jednake mogućnosti svima da se obrazuju. Hvala.
Hvala. Reč ima premijerka.
Hvala vam. Dakle, što se ovoga tiče, mi smo krenuli u digitalizaciju našeg obrazovnog sistema neke 2017. godine. Krenuli smo time što smo predmetno uključili programiranje i kodiranje kao obavezan predmet od petog razreda osnovne škole, ali takođe, uz puno razumevanje da dosadašnji način učenja, držanja predavanja, časova, nije više toliko zanimljiv za mlađe generacije, ušli smo u kompletnu digitalizaciju škola. Znate, neverovatno je kada se sada setim tamo 2015. godine, koliko malo škola širom Republike Srbije je imalo pristup internetu, što je sramota i pokazuje stav, mislim, prethodnih vlada od 2000. do pa i 2014. godine prema obrazovanju i prema tome kakve veštine mi dajemo našoj deci da se bore u budućnosti za bolja radna mesta. Dakle, krenuli smo u tu kompletnu digitalizaciju obrazovanja, 2017. godine krenuli da povezujemo škole na brzi internet, krenuli da uvodimo digitalne učionice i digitalne udžbenike. Te 2017. godine, ako se ne varam, imali smo praktično test fazu, pilot projekat sa 2.000 digitalnih učionica. To se pokazalo kao izuzetno. Bili su zadovoljni učitelji, nastavnici, profesori, ali su zaista izuzetno bila zadovoljna i deca i roditelji i onda smo to nastavili. Naš plan je da do kraja 2022. godine završimo kompletno digitalizaciju, odnosno da sve škole u Republici Srbiji budu povezane na internet, i to tako da ne samo informatički kabinet ili računarska učionica ima internet, već da sve učionice u svim školama imaju internet, imaju digitalne učionice, imaju digitalne udžbenike. To onda otvara prostor za ovo što je kao inicijativu dao zamenik gradonačelnika Goran Vesić i grad Beograd, a to je da lokalne samouprave same umesto onoga što je nekada bilo, kupuju udžbenike, u stvari, daju tablete, kupuju licence i tako daju potpuno jedan drugačiji način, metod obrazovanja svojim osnovcima ili osnovcima u toj lokalnoj samoupravi. Što se tiče nas kao Vlade, mi ćemo obezbediti da na čitavoj teritoriji Republike Srbije sve škole imaju iste uslove, da svaka škola, bez obzira koliko je udaljena, koliko je mala, u kojoj je sredini, koliko ima učenika, da svaka škola bude povezana na internet, da svaka učionica ima digitalne učionice i da svaka škola ima digitalne udžbenike. Onda ćemo videti i sa lokalnim samoupravama i na jedan sistemski način, pa i preko Akademske mreže Srbije kako možemo da obezbedimo stalno zanavljanje opreme, jer je to nešto što će dati onda potpuno drugačije uslove za učenje našim mlađim generacijama, deci u školama, drugačije veštine, drugačiji način razmišljanja i onda će sve to rezultirati i u drugačijim radnim mestima, platama i jednoj drugačiji privredi i generalno drugačijem društvu i ekonomiji, dakle, drugačijoj jednoj Srbiji. To je ono što smo krenuli da radimo. To je velika investicija. Zahvaljujem se i Narodnoj skupštini i vama narodnim poslanicima što ste glasali za ratifikaciju kredita sa Evropskom investicionom bankom za povezane škole od 65 miliona evra. To je taj deo koji ćemo mi, svih 65 miliona evra, u stvari, investirati da sva deca širom Srbije imaju jednake uslove, a da ti uslovi, verujte, budu nešto bolji nego u najvećem broju zemalja EU. Paralelno sa tim ide sve ono što radimo preko Kancelarije za upravljanje javnim ulaganjima, gde renoviramo sve škole od poda do plafona, gde u sve većem broju škola pravimo i školske bazene. Ja sam imala zaista veliko zadovoljstvo da posetim upravo završenu renoviranu osnovnu školu u opštini Ub. Izgleda kao da ste u nekoj osnovnoj školi u Velikoj Britaniji, sa malim školskim bazenom. Zaista fenomenalno sve to izgleda i to je taj standard koji mi danas imamo u Srbiji. Za sve škole trebaće vremena ali, bogami, već smo dosta i uradili. Tako da je to što se tiče digitalizacije obrazovanja, a ova druga stvar je zaista samo kvaliteta uslova u kojima naša deca uče. Hvala.
Hvala. Pre nego što dam reč prvom potpredsedniku i ministru Ružiću, a i gospodinu Jovanoviću, ja sam zaista iz najboljih namera rekao ko se sve prijavio za postavljanje pitanja. Mi ovde imamo jedan princip za koji sad ne možemo da polemišemo da li je dobar ili nije, ali to je da se poslanička pitanja postavljaju od najmanje do najveće poslaničke grupe. Ako idemo ovim tempom kojim pričamo, poslanička grupa Srpska napredna stranka neće stići na red. Govorim sada o najvećoj poslaničkoj grupi. Poslovnikom nije predviđeno koliko članovi Vlade dugo mogu da odgovaraju na poslanička pitanja. Ako je poslaničko pitanje tri minuta, stvarno vas molim da se držite nekih granica, jer nećemo moći… Mislim, predviđeno je da ova sednica traje po Poslovniku od 16.00 do 19.00 sati. Znači, nema ni pre, ni posle. Nisam hteo da reagujem, niti da bilo koga upozoravam, ali vas samo molim, ukoliko je moguće, imamo još četiri, gospodin Jovanović će se verovatno opet javiti da da odgovore, a mislim da nije ni potrebno, zato što sugerišem mu. Isto tako, zamolio bih sve ostale koji će postavljati pitanje da omogućimo, Branimir Jovanović još jedan krug ima pravo, Života Starčević, Elvira Kovač, Đorđe Milićević, Milimir Vujadinović. Reč ima ministar Branko Ružić.
Zahvaljujem, predsedniče. Vrlo ću kratko, da ne bih morao da prilažem diskusiju u pisanoj formi. Dakle, ono što jeste inicijativa grada Beograda i zamenika gradonačelnika zaista je naišlo i na podršku resornog ministarstva, a na vaše konkretno pitanje ja moram prosto da vam ukažem na činjenicu da je Ministarstvo u ovoj godini opredelilo 720 miliona dinara upravo za besplatne udžbenike i taj obuhvat je negde oko 25% sveukupnog broja učenika i učenica, pre svega onih koji su vulnerabilne grupe ili nižeg socijalnog statusa, takođe, osobe sa invaliditetom. Pored toga, još 760 miliona, ako se ne varam, dinara za besplatne digitalne udžbenike i to je neka, kažem vam, četvrtina ukupnog broja, ali ovo što predstavlja inicijativa grada Beograda praktično znači da se taj obuhvat dece koja dobijaju besplatne udžbenike širi i ono što je i na tragu onoga što je i predsednica Vlade rekla, dakle, želimo i da to sagledamo i da u izmenama i dopunama i Zakona o udžbenicima sagledamo tu opciju da praktično one jedinice lokalne samouprave koje imaju taj potencijal, koje su kapacitetne da mogu da opredele određena sredstva za udžbenike, da na to imaju i zakonom definisano pravo i da na taj način podignemo taj, približimo se idealu da imamo što više učenika sa besplatnim udžbenicima, i to svakako jeste i intencija i Ministarstva. Hvala.
Hvala. Reč ima ministarka Joksimović. Izvolite.
Zahvaljujem. Samo da dodam nešto, pošto mislim da je jako važno pitanje, a pomenula je predsednica Vlade, oko uvođenja širokopojasnog interneta, dakle, u svim seoskim sredinama, u ruralnim područjima. Mi smo, inače, taj projekat letos odabrali kao jedan od ključnih projekata za kandidovanje za ekonomsko-investicioni plan za zapadni Balkan koji je ovde u oktobru mesecu predstavio zajedno sa predsednikom Vučićem komesar za proširenje Varhej. To su zaista velika sredstva, ali je traženo da budu ključni projekti koji će ići u usmeravanje, ne samo razvoja infrastrukture, nego ukupno jednog inkluzivnog rasta, a svedoci smo da se menja i vreme i obrazovanje i da mi našu decu za budućnost moramo da spremimo, da budu konkurentni i na evropskom i na svetskom tržištu. Taj projekat je ukupne vrednosti 76 miliona evra. Najveći deo će biti finansiran iz kredita, odnosno iz granta, bespovratnih sredstava EU, nešto iz povoljnog kredita IBRD – Evropske banke za obnovu i razvoj. Mi smo u januaru, koleginica Matić i ja, baš na Svetog Savu, dakle, na školsku slavu, potpisali 1,7 miliona evra za pripremu projektno tehničke dokumentacije, što je vrlo važno. To je zapravo projekat koji će omogućiti da svako dete u Srbiji, svaki đak u Srbiji na bilo kom mestu da živi ima pravo jedne nove generacije, a pravo nove generacije je pristup internetu. Bez toga nema razvoja ni ekonomije, ni konvergentnosti našeg tržišta i privrede sa EU. Samo sam želela dodatno da vam dam tu informaciju. Dakle, uveliko se radi priprema projektno tehničke dokumentacije i, kažem, biće finansirana najvećim delom iz sredstava, i to bespovratnih sredstava EU. Hvala.
Hvala. To je upravo sada na glasanju posle postavljanja poslaničkih pitanja. Reč ima gospodin Jovanović.
Hvala, gospodine Dačiću. Ja sam se i u prvom svom obraćanju i u drugom obraćanju trudio da ne iskoristim tri minuta. Neću ni sada iskoristiti dva minuta koja mi pruža Poslovnik. Zadovoljan sam, naravno, odgovorom. Kao što ste rekli, mi smo pre dva dana vodili raspravu. Bila je tu ministarka trgovine, telekomunikacija i turizma gospođa Tatjana Matić. Nadam se da ćemo usvojiti taj sporazum koji će obezbediti infrastrukturu za brzi internet za još 500 seoskih škola. U tom kontekstu zapravo i govorim da tehnološki napredak je sada na dnevnom redu i da sve oblasti života moraju da prate taj tehnološki napredak, pa naravno i prosveta. Što se tiče odgovora koji sam dobio od ministarke zaštite životne sredine Irene Vujević, takođe, zadovoljan sam odgovorom i zahvalan što ministarstvo čini sve što je u njihovoj nadležnosti da se situacija na terenu popravi. Spomenuli ste da Kraljevo treba da popravi kredit da bi rešio problem. Kraljevo nema problem sa kreditima. Kraljevo, što se tiče kreditnog zaduženja je nula dinara, je jedan od retkih gradova u Srbiji koji može to sebi da priušti, zahvaljujući jednoj odgovornoj politici gradske uprave. Samo da se osvrnem na odgovor ministarke Marije Obradović. Tako je, bavimo se često visokom politikom, teškim temama, ali ništa lakša tema nije ni vakcinacija. To je jedan vruć krompir u rukama svih ministara, naravno, i u vašim rukama. Nadam se da ćete ga uspešno rešiti. Vrlo je važno što su građani mogli večeras da čuju neke korisne informacije, jer samo ako im pružimo pravovremeni i korisne informacije, vakcinacija će biti uspešna. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Života Starčević. Izvolite.
Uvaženi predsedniče Narodne skupštine, uvaženi članovi Vlade Republike Srbije, dame i gospodo narodni poslanici, ovih dana na društvenim mrežama čini mi se više nego ikada možemo biti svedoci pojačane aktivnosti neodgovornih, rekao bih, i zlonamernih pojedinaca, antivaksera ili kako već sebe nazivaju, koji šire po društvenim mrežama i ne samo po društvenim mrežama lažne vesti, šire paniku, ja bih rekao, i usmeravaju svoju mržnju i bes prema onima koji su se vakcinisali ili koji žele i imaju nameru da se vakcinišu. Na društvenim mrežama inače šire razne lažne vesti, ali ovo o čemu večeras pričam moramo odvojiti uobičajenih lažnih vesti, jer se direktno tiču zdravlja i života ljudi. Naime, pozivima ljudima da se ne vakcinišu, jer će, kako kažu, citiram „vakcinisanjem će postati laboratorijski miševi na kojima se izvode eksperimenti o da ljudi ne umiru u stvari od Kovida 19 već od nečega drugog“ jesu zaista opasni pozivi koji će koštati živote mnogih ljudi. Na svoju veliku žalost sam poznavao na desetine i desetine ljudi koji su preminuli od posledica Kovida 19. U gradu iz koga dolazim svakoga dana po neko izgubi život zbog Kovida 19. Pre nekoliko dana, pre nedelju dana, čak osam osoba u jednom danu. Svakako da mogu da razumem da se neko ne slaže sa političkim mišljenjem našim, da neko navija za neki drugi tim, ali zaista ne mogu da razumem tu vrstu neodgovornosti, neozbiljnosti i rekao bih zlonamernosti. Naime, ja bih čak rekao da je ovaj poziv da se ljudi ne vakcinišu i ovo širenje panike u stvari ništa drugo nego krivično delo protiv javnog reda i mira koje u Krivičnom zakoniku u članu 343. glasi – ko iznošenjem ili pronošenjem lažnih vesti ili tvrđenja izazove paniku ili teže narušavanje javnog reda i mira ili osujeti ili značajnije omete sprovođenje odluka i mera državnih organa ili organizacija, koje vrše javna ovlašćenja, kazniće se zatvorom od tri meseca do tri godine i novčanom kaznom. Stav 2. ovog člana zakona kaže – ako je delo iz stava 1. učinjeno putem sredstava javnog informisanja ili sličnih sredstava ili na javnom skupu učinilac će se kazniti zatvorom od šest meseci do pet godina. Ne vidim ovde ministra policije, ali evo možete vi predsednice Vlade ili ministarka pravde da odgovorite – kada će se početi sa primenom ovog člana zakona i kada će se stati na put ljudima koji neodgovorno, neozbiljno pokušavaju, ne da ruše državu, nego pre svega da sruše zdravlje naše nacije?
Reč ima premijerka Brnabić. Izvolite.
Hvala vam što ste pokrenuli ovu temu. Mislim da teško da ima neke važnije teme u ovom trenutku za našu zemlju i sve naše građane. Slažem se sa vama naravno. Mislim da je ovakva vrsta širenja lažnih vesti nešto što je u ovom trenutku ogroman zločin. Svako ko takve lažne vesti širi i na bilo koji način pokuša da uveri građane da je bolje da se ne vakcinišu nego da se vakcinišu je indirektno ili direktno potencijalno odgovoran za nečiji život, život te osobe koja se nije vakcinisala. Mogla je da bude zaštićena, a nije zaštićena. Mi u ovom trenutku kao Krizni štab analiziramo broj zaraženih i broj hospitalizovanih ljudi koji su primili vakcinu, prvu dozu, revakcinu, jer realno niste zaštićeni posle prve doze i da li ima zaraženih tri nedelje nakon revakcine. Mi ćemo uskoro objaviti te podatke. Mogu danas da vam kažem da je jasna razlika u broju zaraženih koji su ne vakcinisani u odnosu na one koji su vakcinisani, pa makar jednom dozom. Mislim da ministar Lončar to može mnogo bolje da kaže, kakva je razlika ukoliko ste primili makar jednu prvu vakcinu u stepenu ozbiljnosti korona virusa. Imate ljude, to sam slušala na Kriznom štabu, od dr Gorana Stevanovića, profesora Pelemiša, koji su primili prvu dozu vakcine, zarazili su se, hospitalizovani su, ali koji su zbog različitih nekih drugih oboljenja sigurno bili mrtvi da nisu primili čak i tu prvu vakcinu. I sada se bore i bore se lekari za njih. Još jednom molba i apel. Ljudi, nije ova vakcina ni nešto novo, vakcina je spasila čovečanstvo u koliko poslednjih vekova. Dakle, ovo je jedini, ali jedini način da pobedimo korona virus. Jasne su brojke. Mi ćemo sačekati da prođe još neko vreme da imamo još više ljudi kojima je prošlo tri nedelje od revakcine i pokazaćemo jasne brojke, jasne argumente da su vakcinisani ljudi nakon tri nedelje, nakon revakcine zaštićeni i da ćemo se mi vratiti normalnom životu. Još jednu stvar koja mi je izuzetno važna da kažem danas i vama poštovani narodni poslanici, ali da dam jasnu poruku svim građanima koji misle da mogu da izvrdaju sistem i da mogu da dobiju potvrdu da su vakcinisani bez da su vakcinisani. Danas smo nažalost imali prve slučajeve, dva slučaja, na masovnom punktu za vakcinaciju na Beogradskom sajmu, gde su volonteri koji ubacuju ljude koji dolaze da se vakcinišu, ubacuju ih u sistem, ubacivali ljude koji se nisu vakcinisali, da bi dobili potvrdu o vakcinaciji, da bi mogli da putuju. Ljudi, molim vas, mi danas imamo savršen informacioni sistem, mi odmah možemo da zapazimo takve mahinacije. Danas su dve osobe privedene od strane MUP-a koji su radili kao volonteri na Beogradskom sajmu, na Punktu za masovnu vakcinaciju, zato što su u dogovoru sa nekim drugim ljudima njih ubacivali u sistem vakcinisanih, štampali im potvrde i o vakcini i revakcini, da ti ljudi apsolutno nisu bili vakcinisani. Dakle, antivakseri su želeli potvrdu da bi mogli da putuju. To je ozbiljno krivično delo. Koliko imam informaciju, određeno je zadržavanje od 48 sati. Jednoj osobi je već uzeta izjava. Druga osoba je trenutno u policijskoj stanici i uzima se izjava, ali nemojte to da radite. Ovo nije ta Srbija gde takve mahinacije moguće. Pre nekih mesec dana smo videli da se vakcinišu na jednom punktu i neki stranci koji nisu bili u prioritetnim kategorijama kao stranci. Poslali smo naše bezbednosne službe. Nemojte to da radite. Imamo informacioni sistem. Imamo jasan pregled situacije. Jasan monitoring. Jasnu kontrolu. Molim vas, nemojte to da radite ni vama, ni nama, ni tim ljudima kojima mislite da činite neku uslugu. Usluga je da im kažete da odu i da se vakcinišu. Republika Srbija je jedna od retkih zemalja koja je nabavila dovoljno vakcina da ima kampanju masovne imunizacije. Iskoristite to. Iskoristite to što možete da birate vakcine. Iskoristite to što cela država i čitav državni vrh rade na ovome kao prioritetnoj stvari. Nemojte da pokušavate da varate sistem zato što će iz toga proizići ništa osim loših stvari za ove koji varaju sistem, za ove koji su ih zamolili ili potplatili da bi varali sistem. Verujte, mi smo danas država koja već petu godinu radi na svojoj digitalizaciji, elektronskoj upravi. Zahvaljujući tome možemo da imamo ovakve sisteme. Idite, vakcinišite se, zaštite sebe, svoje porodice. To je zaista najvažnije u ovom trenutku. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Lončar. Izvolite.
Imam samo jedan apel za sve građane Srbije i želim da svi shvatite da kada mi pomenemo te antivaksere, onda su oni uspeli. To je njihov cilj. Molim vas razumite to. Ako mogu to i mediji da razumeju. To je jedino što oni žele. Samo obratite pažnju na jednu stvar. Da li postoji u svetu jedan jedini dokaz za to što oni kažu? Ne, ne postoji ni jedan dokaz da vakcina škodi. Niti oni navode jedan dokaz, niti oni navode jedno ispitivanje, niti navode jedan rad. Znači, ljudi, samo razmislite da li za nešto postoje činjenice ili ne postoje. Imate milion i jednu činjenicu za vakcinu, da spašava život, da poboljšava zdravlje, da sprečava prenošenje virusa, a za ovo što rade ti antivakseri nemate ni jednu jedinu činjenicu, niti jedan dokaz. Imajte samo to na umu, jer oni su uvek u dobiti kad god ih pomenemo i kada ističemo to. To je njihov cilj. Video sam, nisam sada neki stručnjak za te društvene mreže, da li je „gugl“ ili „tviter“, da su oni već doneli odluku da su zabranili sve te poruke koje su tog tipa protiv vakcine i ostalo, da su zabranili da se pojavljuje na njihovim mrežama. Nisam siguran, možda je to bila neka inicijativa ili nešto, ali sam apsolutno za to da dok traje ovo, ovo nije regularno, da ako možemo, evo tu je i ministarka pravde, ne znam koliko mi to možemo, da uvedemo da takve poruke ne smeju da se emituju. To bi bilo najbolje, jer koliko god pričamo dajemo im na značaju, pravimo problem i onda nam treba više vremena da ga rešavamo. Ljudi, skoncentrišite se samo na činjenice i na dokaze. Dokazi su svi na strani vakcinacije. Ne postoji ni jedan jedini dokaz da se ljudi ne vakcinišu. Imajte samo to na umu, to je sasvim dovoljno. Hvala vam.
Hvala. Ministarka Popović. Izvolite.
Poštovani poslanici, želim samo da istaknem da je širenje lažnih vesti krivično delo Krivičnog zakonika koji je na snazi. Na nama je samo da postupamo po tom zakonu, odnosno da nadležna tužilaštva reaguju na svako širenje ovih lažnih vesti. Na žalost, to naše pozitivno zakonodavstvo nema načina da obaveže građane Srbije da se vakcinišu, što smatram da je manjak, ali u demokratskim principima je mogućnost čoveka da bira da li će ili neće biti vakcinisan. Mi moramo biti svesni da je neophodno da se svi vakcinišemo i da utičemo kroz naše apele građanima da se vakcinišu, a da sankcionišemo sve one koji šire ove lažne vesti. U tom smislu ja ću izdati jedan poseban apel tužilaštvu da reaguje na sve ovo što se događa na društvenim mrežama, na „tviteru“, pa i na svim medijima. Hvala.
Hvala. Poslanik Starčević.
Uvažena predsednice Vlade, uvaženi ministre, apelujemo već godinu dana, godinu i jače. Što više mi apelujemo na ljude da uvažavaju struku, da se vakcinišu, da poštuju mere toliko su ovi uporniji na društvenim mrežama. Zato podržavam stav ministarke pravde i podrška za taj dopis tužilaštvima nadležnim kako bi reagovali i krenuli da procesuiraju te neodgovorne i neozbiljne ljude. Hvala. Moje sledeće pitanje je upućeno ministru Selakoviću i možda ministarki Matić. Naime, od sedmog do 13. marta ove godine, Dragan Marković Palma je vodio delegaciju, u kojoj sam i ja bio član, koja je putovala u Egipat i tamo smo imali sastanke sa guvernerom regije Crvenog mora, generalom Amrom Hanafijem, sa guvernerom regije GIZ-a, regija koja ima više od deset miliona stanovnika, generalom Abdulahom Hafezom i sa poslanicima u senatu Egipta, a naravno i sa zamenicom ministra turizma, gospođom Gadom Šalabi. Zamenica ministra turizma je pokazala otvorenost za jačanje saradnje u oblasti turizma i to u oba pravca, kako povećanja broja turista iz Srbije u Egiptu, ali je takođe izrazila želju da se poveća značajno broj turista koji bi dolazili u Srbiju. Naime, Egipat je zemlja od 106 miliona stanovnika, pa neka i 50 hiljada njih godišnje dođe veoma bi značilo Srbiji. Ono što je ona navela kao prepreku u tom procesu saradnje jeste izuzetno komplikovana i dugotrajna procedura dobijanja vize za egipatske državljane. Naime, juče smo ovde, samo u maloj sali ovog doma, imali sastanak grupe prijateljstva Srbija-Egipat kome je između ostalog prisustvovao i Nj.E. ambasador, gospodin Alguvejli i on je takođe istakao taj problem u procesu privredne saradnje i procesu saradnje u oblasti turizma. Moje pitanje, naravno svesni smo naših obaveza u procesu pristupanja EU i naše obaveze se odnose, između ostalog, i na vizni režim prema trećim zemljama, ali moje pitanje je da li možemo iznaći način da olakšamo tu proceduru, da građani Egipta mogu dobijati na brže i efikasnije neke grupne vize za koje bi garantovalo eventualno Ministarstvo turizma Egipta ili turističke organizacije Egipta ili turističke agencije i da na taj način pomognemo i pospešimo saradnju, turističku saradnju između naše dve države? Hvala.
Hvala, isteklo je vreme. Izvolite, Tatjana Matić.
Poštovani predsedavajući, poštovana premijerko, uvažene kolege ministri, poštovani poslanici, kada govorimo o razvoju turizma naravno da je jedna od ključnih i važnijih stvari, pre svega preduslova, da ne postoji vizni režim. Druga je naravno dobra konekcija bilo da je reč o aviosaobraćaju ili o drugim vrstama saobraćaja. Kada je u pitanju Egipat i pitanje viznog režima, vi ste lepo napomenuli, postoje obaveze, međunarodne obaveze koje Srbija ima i procene se vrše iz nekoliko resora o tome da li je poželjno i da li je zapravo svrsishodno ući u jedan bezvizni režim za određene zemlje. Dakle, interesovanje kada je u pitanju Egipat prema Srbiji postoji, ali poznato je da uglavnom većina turista zapravo iz Srbije odlazi za Egipat. Oni jesu za nas interesantno tržište, ali da li je moguće i na koji način olakšati vizni režim, to je jedno više političko pitanje o kome između ostalog možda može nešto više reći ministar spoljnih poslova. Nije samo u domenu Ministarstva spoljnih poslova, nego i MUP-a i drugih agencija koje o tome treba da donesu procenu i na osnovu te procene da se izvrši finansijska analiza efekata donošenja jedne takve odluke. Dakle, to nije samo pitanje turizma ili prihoda koje bismo imali na jednoj strani, nego jedne druge vrste procene i političke i bezbednosne sa druge strane i da li to ugrožava na bilo koji način naše međunarodne obaveze na koje smo obavezani kao što ste i sami rekli i procesom pristupanja EU. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Selaković.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, vrlo kratko ću. Prvo zahvaljujem vam se na pitanju koje ste postavili ne samo u svojstvu čoveka koji vodi resor spoljnih poslova u Vladi Republike Srbije, već i kao ministar koji je kopredsedavajući Mešovitim vladinim komitetom za ekonomsku saradnju. Očekujem da ćemo do kraja meseca ili početkom juna imati posle 11 godina i održavanje prve sednice našeg Mešovitog komiteta za ekonomsku saradnju, a ovo pitanje koje ste pokrenuli ćemo svakako posebno razmotriti. Meni u ovom trenutku ono u detaljima nije poznato, ali već sam tražio da dobijem referisano koje je stanje stvari po pitanju viznog režima prema Egiptu. Dobićete odgovor i u pisanom obliku, a ako postoji prostora, u skladu sa našim već preuzetim međunarodnim obavezama, a naročito u obavezama u odnosima sa Briselom da nešto promenimo na tom planu, budite uvereni da ćemo na tome predano i vredno raditi. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima ministarka Joksimović. Izvolite.
Zahvaljujem. Vrlo kratko, samo da bi građani razumeli. Kada pričamo o viznom režimu sa bilo kojoj državom, ne govorim sada samo o Egiptu koji ste vi pomenuli i za šta očigledno postoje brojni, pre svega ekonomski razlozi. Međutim, da razumete, nije to specifično zahtev Brisela ili naše međunarodne obaveze iz procesa pristupanja, nego je to u direktnoj relaciji sa našom viznom liberalizacijom koju imamo kao pristupajuća zemlja i koju imaju naši građani kao mogućnost da bez viza putuju širom zemalja Evropske unije. Naravno, svaka lista zemalja koje nemaju tu vrstu vizne liberalizacije prema Evropskoj uniji otuda mora da bude pažljivo analizirana kod nas, da upravo ne bi ni na koji način, kažem, opet podvlačim, zaista ne govorim o Egiptu u ovom slučaju, ali govorim generalno o principu, da ne bi ugrozila eventualno našu viznu liberalizaciju. Dakle, ne radi se o nekim proizvoljnostima, već se radi zaista i o nekada našim interesima, ali to je uvek stvar političke procene i vaganja potreba, s jedne strane i političkih, ekonomskih i svakih drugih, naravno, i turizam pre svega spada u domen onoga što je važno i za našu privredu, ali i za kulturnu razmenu i uopšte razmenu na nivou kontakata između različitih naroda i ljudi. Dakle, i u tom odmerenom vaganju mi zaista uvek nastojimo da nađemo najbolji način primene ovih ne samo obaveza, nego prosto, da kažem, sporazuma koji se direktno tiču i naše, između ostalog, vizne liberalizacije. Zbog toga uvek vrlo, vrlo pažljivo vagamo. Kao što je rekao kolega Selaković, to je inače i nadležnost Ministarstva spoljnih poslova, ali uvek i mi iz Ministarstva za evropske integracije upravo u ovom svojstvu analiziramo sve i dajemo mišljenje. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Života Starčević. Izvolite.
Govorio sam o viznom režimu, nisam govorio o oslobađanju od viznog režima, o uspostavljanju bezviznog režima između Egipta i Srbije, već sam govorio pre svega o pojednostavljenju procedure uz neke garancije sa druge strane, kako egipatski državljani ne bi čekali 20 ili čak 40 dana za dobijanje vize, što komplikuje taj proces uspostavljanja turističke saradnje. Verujte mi, vi ste, ministarka Matić, rekli da više naših turista ide u Egipat. Tako je, ali koliko se mi divimo crvenom moru, pustinjama i piramidama, verujte, dolazili su i kod nas u Jagodinu u uzvratnu posetu naši prijatelji iz Egipta, oni se jednako dive našim rekama, našim šumama, našim planinama. Kada vide sneg na Kopaoniku i Tari, to je za njih jedan prizor koji ih oduševljava. Verujte mi da bi rado dolazili i egipatski turisti u Srbiju. Još jednom kažem, to je zemlja sa 106 miliona stanovnika. Neka njih 50.000 godišnje dođe u Srbiju, to je velika stvar za turizam u Srbiji i turističku ponudu. Tako da, moj apel je bio u pravcu da se nađe rešenje koje neće narušiti naš vizni režim, koje neće narušiti naše obaveze, a opet negde naći model i modus da se pojednostavi dobijanje viza za egipatske državljane. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Elvira Kovač. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedniče, predsedništvo, predsednice Vlade, članovi Vlade, pre sedam-osam dana evropski komesar za proširenje i susedsku politiku Oliver Varhelji je predstavio ambasadorima zemalja članica Evropske unije tzv. „non-paper“, primenu revidirane metodologije za Srbiju i Crnu Goru. Ovaj dokument je zapravo razrada u februaru prošle godine predstavljenog dokumenta „Jačanje procesa pristupanja, kredibilna EU perspektiva za zapadni Balkan“, kojim je zapravo načelno predstavljena nova metodologija. Komesar Varhelji je tada naglasio da „non-paper“ sadrži četiri osnovna principa: princip kredibilnosti procesa, drugi kao snažnijeg političkog upravljanja procesa, treći – ubrzanja dinamike pristupnih pregovara, kao i četvrti princip – predvidivosti procesa. Suština nove metodologije, kao što smo to čuli i kao što već znamo, je zapravo to pregovaranje ne po poglavljima, već po klasterima, ali zapravo najveća novina koja postoji, samo što je sada definisana, je jača politička kontrola od strane visoke politike, kao i da je pojačavanje te uslovljenosti sa jedne strane dobro zbog nagrađivanja, ali sa druge strane je to kažnjavanje, znači mogućnost vraćanja procesa pregovora ako nema napretka. Kao što sam spomenula, ono što bi trebalo da bude dobro su konkretne nagrade u vidu veće finansijske podrške ili uključivanja u neke od internih politika. Imajući u vidu izuzetnu kompleksnost ovog procesa, da on zaista već predugo traje, da kada pričamo samo, na primer, o pripremi izveštaja o skriningu, naravno ne računajući Poglavlje 31, samo da se izradi i usvoji izveštaj sa skrininga je bilo potrebno 15,6 meseci, da izveštaj sa skrininga za Poglavlje 31 nije usvojeno ni nakon šest i po godina, da ni nakon 56 meseci Srbija nije ispunila prelazna merila za poglavlja 23 i 24, a sada je naglašeno da nijedno poglavlje neće biti zatvoreno ukoliko se ne ispune upravo ova prelazna poglavlja. Znamo, ne predstavlja nikakvu novinu politička kontrola ovog procesa i znali smo da će ova fundamentalna poglavlja biti još nadjačana. Konkretno pitanje poslaničke grupe Saveza vojvođanskih Mađara je ne da li je Vlada spremna za primenu ove nove metodologije, već da li je Vlada konkretno pripremljena za tu prvu, nadamo se što raniju, međuvladinu konferenciju na kojoj će se tačno definisati kako će to izgledati, dinamika monitoringa, konkretno preciziranje primene metodologije, planiranje sektorskog pristupa i da li možda postoji šansa da otvorimo ne jedno, već više klastera. Znamo da su sva poglavlja iz prvog klastera već zapravo otvorena. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima premijerka Brnabić. Izvolite.
Hvala. Evropske integracije ostaju naš strateški spoljnopolitički prioritet. Mi smo, kao što verovatno znate, ako se ne varam, Jadranka će me ispraviti, bili prva zemlja koja je rekla da prihvata novu metodologiju koja je predložena od strane francuskog predsednika Makrona. Od tada je ministarka Joksimović vodila zaista stalni, kontinuirani dijalog sa predstavnicima Evropske unije i Evropske komisije o toj metodologiji. Dobili smo sada i nacrt te metodologije. Imale smo prošle nedelje ili pre dve nedelje ministarka Joksimović i ja dobar razgovor sa komesarom Verheljem o novoj metodologiji i o očekivanjima Republike Srbije, ali i Evropske unije, naravno, o našem napredovanju tokom 2021. godine. Nova metodologija praktično treba da posluži, onako kako ja to razumem i da probam lako da objasnim građanima Republike Srbije, da bi sam pristupni proces bio brži, lakši za razumevanje i kako se ni bi vodilo poglavlje po poglavlje, već kako bi otvarali čitave klastere na istu temu ili u istoj oblasti. Tih klastera ima šest. Mi očekujemo, mislim spremni smo za otvaranje makar jednog klastera u ovoj godini, ali opet sa druge strane moram da napomenem da je i sam apetit, meni se čini, Evropske unije za proširenje nešto manji usled korona virusa. Evropska unija, naravno, i za to treba da imamo razumevanja, ima svoje probleme, druge prioritete u borbi protiv korona virusa. Mi imamo već spremnih pet pregovaračkih pozicija za otvaranje. Nismo praktično i otvorili sva poglavlja iz tog klastera jedan fundamentals ili osnove, kako god pravilan prevod bio. Mi imamo već spremnih pet pregovaračkih pozicija za otvaranje. Mi smo praktično i otvorili sva poglavlja iz tog klastera 1. fundamental ili osnove, kako god je pravilan prevod. Možemo i da idemo na otvaranje dva klastera. Spremni smo, dalje provodimo reforme i poseban fokus kao Vlada imamo na oblast vladavine prava. Tu radimo i na reformi pravosuđa i na efikasnijem pravosuđu. Narodna skupština Republike Srbije je takođe izuzetno mnogo radila u ovom sazivu i na izboru novih sudija u sudovima. Tu rešavamo veliki problem vršilaca dužnosti predsednika sudova. Ukoliko se ne varam, imamo još nekih 16 sudova gde imamo v.d, što je takođe u postupku. To se ne tiče izvršne vlasti, ali mi to pratimo zato što je to važno da bi mi pokazali zaista taj napredak u oblasti vladavine prava. Ono što možemo da uradimo u oblasti slobode medija smo zaista na tome mnogo radili, i usvojili Akcioni plan za medijsku strategiju i formirali Radnu grupu za implementaciju tog Akcionog plana i medijske strategije. Formirali radnu grupu za bezbednost i zaštitu novinara. Mi imamo stalne sastanke, potpredsednica Vlade, resorni ministar Maja Gojković i ja imamo jednom mesečno sastanke sa tom radnom grupom da vidimo kako Vlada može dodatno da pruži podršku. Sutra je upravo sledeći takav sastanak. Otvorili smo na njihov zahtev i na njihovu inicijativu SOS liniju za prijave napada, pretnji, uvreda novinarima. Na njihovu inicijativu smo uvrstili i novinare i medijske radnike u prioritetne kategorije za vakcinisanje proti korona virusa i po tome smo jedna od retkih zemalja koja je prepoznala medijske radnike kao prioritetnu kategoriju. Radimo na platformi za prijavu nasilja i za sve informacije za prijavu nasilja. U saradnji sa OEBS-om radimo na analizi Krivično-pravnog zakonika kako bi eventualno uveli još jednu kategoriju u Krivični zakonik, a to je napad na novinara. Tako da je mnogo inicijativa. Pripremamo sastanak i molbu za sastanak Vrhovnim kasacionim sudom kako bi oni iz ugla medija, novinara rekli šta misle da moglo da bude bolje u radu pravosuđa. Zaista nekako dajemo sve od sebe. Ima tu još mnogo prostora da se radi, ali ja, i naravno Jadranka, sa pažnjom pratimo čitavu ovu debatu danas u Evropskom parlamentu, u vezi sa napretkom Srbije. Mi smo spremni, to nam je jedan od ključnih prioriteta, rekla bih, u regionalnu stabilnost, ključni spoljnopolitički prioritet. Nastavljamo da radimo, a sada kako će sve to dalje da teče, zaista u najvećoj mogućoj meri zavisi od država članica EU. Hvala.
Hvala. Ministarka Joksimović. Izvolite.
Dobro, osnovne elemente je predsednica Vlade iznela, još samo, dužna sam da kažem, nekoliko važnih stvari, da bi građani razumeli. Dakle, ta nova metodologija nije napravljena zbog Srbije, ona je napravljena pre svega zbog Severne Makedonije i Albanije, kao zemalja koje trebalo da uđe u pristupni proces, i to se odlagalo, kao što znate. Neki signali prema zapadnom Balkanu u prošloj godini nisu bili pozitivni, ni prema kome sa zapadnog Balkana, ali pandemija je, i dosta je stvari poremetila. Međutim, ono što je važno reći to je da su predsednik Vučić i premijerka Brnabić prihvatili novu metodologiju u trenutku kada niko nije ni znao kako će ona da izgleda, ni kako će se ona primenjivati, čime smo mi pokazali kao Vlada, dakle, i predsednik i Vlada, veliko poverenje prema dobrim i iskrenim namerama EU, u pogledu kredibilnosti, verodostojnosti čitavog procesa i pokazali da smo zaista partneri u tom procesu, i očekujemo naravno, da će i EU, kao važan partner Srbije u mnogim segmentima, ali pre svega kao strateški partner u pristupnom procesu pokazati da je takođe, bila ozbiljna oko nove metodologije. Mi smo neku razradu, kao što ste vi rekli, otprilike, već i dobili. Ta razrada sada ide na usvajanje među državama članicama, koje će verovatno još da imaju izvesnih upita, možda nekih izmena itd. Suština nove metodologije jeste, da formalizuje nešto što je do sada bila činjenica, a to je da je pristupni proces duboko i visoko politički proces. To je politički proces, to nije tehnokratski proces. On je u jednom trenutku upao u čistu tehnokratiju, i to prilično sklerotičnu tehnokratiju, ali taj proces, znate, tehnokratski se završava onog trenutka kada završite sa skriningom. Šta su skrininzi? Vi znate, to je Srbija već odavno uradila, uporedna analiza. Dakle, legislativnog okvira u svim, u svim aspektima pristupnog procesa, i to je Srbija odavno uradila. Nakon toga smo radili i primenjivali staru metodologiju pregovaranja po pojedinačnim poglavljima, sada su poglavlja grupisana u šest klastera po srodnosti i ona bi trebala da daju jednu novu dinamiku i novi zamajac. Ali, suština je u političkom vođenju procesa. To znači, da će i ovaj, dakle, dom u kome večeras sedimo i raspravljamo imati veću ulogu u procesu evropskih integracija. Osluškivaće se sve što se govori o evropskim integracijama, način na koji se govori o evropskim integracijama. Pratiće se sve što zvaničnici Vlade govore i rade. Da budemo vrlo otvoreni oko toga i ne samo prema Srbiji, dakle, prema svima u regionu. Očekivanja će biti veća, zahtevi će biti politički sigurno veći, ali mi smo na taj proces pristali zato što mislimo da u krajnjoj liniji zaista dobar za naše društvo. Da li EU sada ima problema? Ima, ima ceo svet problema, ali ne bismo mi ni uspeli mnoge stvari da uradimo da nismo bili u pristupnom procesu. Ipak je EU naš najvažniji spoljno politički ali i spoljno-trgovinski partner, najveće investicije na kraju i regionalna stabilnost u dobroj meri zavisi i od uspešnosti evropskih integracija svih u regionu. Nova metodologija formalizuje neke stvari koje su i do sada bile, kao činjenica ali koje se nisu tako nazivale. Veći će biti upliv država članica, dakle, u pripremu izveštaja o napretku same zemlje. Naravno, podrazumeva se Evropska komisija jer i same države članice, ne zaboravite naravno, da države članice imaju i svoje neke možda i bilateralne agende, imaju i neke svoje različite pristupe. Tako da videćemo na koji način će sve to da se odvija. Ono što je važno, to je da je Srbija spremna na bilo koju vrstu metodologije. Mi smo pokazali da smo efikasna zemlja, da smo solidarno društvo, otporno društvo. Pokazali i u vremenu najveće pandemije da smo uspeli da se organizujemo, da smo uspeli da zaštitimo zdravlje naših građana, da obezbedimo sve što je neophodno. Naravno, očekujemo da će i Kovaks mehanizam uskoro početi dakle za pristup vakcinama i kupovinu vakcina iz Kovaks mehanizma uskoro početi da se primenjuje i za nas sa zapadnog Balkana, ali Srbija je svoj deo posla uradila. Pokazali solidarnost sa svima u EU. Pokazali solidarnost sa susedima u regionu. Brojne reforme iz oblasti vladavine prava i pored pandemije otpočeli i sprovodimo. Moram samo još da vam kažem da će oblast vladavine prava koji je o do sada bio ključni sada biti dodatno naglašen, dodatno merena i dodatno, da kažem, politički sigurno interpretirana. To je ono što je činjenica. Da li je to lakše, da li je to teže? Ja mislim da za Srbiju to nije nešto što nismo već iskusili ali mislim da će se političko vođenje procesa pojačati. Mislim da je Vlada, a i premijerka je to već rekla, spreman na to. Imamo inače već dosta spremnih stvari u reformskom procesu u okviru klastera. Pitali ste za Međuvladinu konferenciju. Međuvladina konferencija će postati najviši nivo strateškog, političkog dijaloga između kandidata i EU. Ona bi trebalo da se održi po najavama kako je otprilike bilo čini mi se i dogovarano, da do kraja juna negde, do kraja Portugalskog predsedavanja bude održana visoka politička Međuvladina konferencija gde bismo precizirali sve ono što su zaista najvažniji elementi primene nove metodologije ali i u koliko taj „nonpejper“ o vladavini prava koji se očekuje negde, recimo u maju mesecu, pokaže dovoljan napredak. Mislim da napretka u Srbiji u oblasti vladavine prava ima i to značajno, onda bismo možda mogli da idemo i na otvaranje nekog od klastera. Mi intenzivno radimo na proceni svih grupa, pregovaračkih poglavlja po klasterima. Posebno za klaster tri – inkluzivni rast i kompetitivnost i klaster četiri – zelena agenda digitalizacija i transportno-infrastrukturno povezivanje. Prema tome što se nas tiče spremni smo, restrukturirano Ministarstvo za Evropske integracije. Pregovarački tim će biti zapravo tim za podršku pregovorima Vladi Republike Srbije sa koordinatorima klastera iz resornih ministarstava, čime ćemo mi pokazati političku posvećenost procesu i evo mogu samo još da kažem i Narodna skupština će i te kako imati svoj deo posla i vrlo često, u predmetu naših razgovora budu upravo aktivnosti Narodne skupštine. Vi ste inače predsednica Odbora za evropske integracije u parlamentu tako da ćete i vi imati više odgovornosti i više posla. Hvala.
Hvala. Elvira, ali pošto se nalazimo na samom isteku ovog roka, možete da kažete, ali ne znam da li će imati vremena za odgovore. Prema tome imate to pravo, ali vreme govori drugačije. Ajde brzo.
Zahvaljujem. Ja ću nekako simbolično iskoristiti tri i dva minuta u tri minuta i onda posle mene i onako nećete imati vremena za komentar, ali pošto uvažena predsednica Vlade spomenula, mislim da sada, pošto ovog momenta objavljuju rezultate glasanja da će Evropski parlament je ovih dana, tačnije konkretno o Srbiji raspravljaju danas o Izveštaju zapravo Odbora za spoljne poslove Evropskog parlamenta u Srbiji koji je moramo to naglasiti nikada nije bio ovako obiman, ali nikada nije bio ni ovako politički nastrojen i kritičan. Mislim da je jako, jako čudan. Primedbe u potpunosti izlazi iz okvira pregovaračkih poglavlja. To nije izveštaj. Mnoge stvari nisu vezane za Evropske integracije Srbije. Vrlo je zastareli naprotiv, birokratske fraze su koje ne prepoznaju realnost Srbije. Jedan od najgorih primera koji ćete mi dozvoliti da baš konkretno prikažem je na primer tačka 41. koja apeluje na Vladu Srbije da građanima pruži sve relevantne informacije o pandemiji kao i vakcinama i dovode se u pitanje statistički podaci vezani za Kovid 19, dok smo čuli da smo mi zapravo trenutno, kada pričamo o procentu vakcinacije na milion stanovnika prvi u Evropi, sedmi u svetu, a kada pričamo o zemljama članicama Evropske unije procenti su mnogo niži, imaju mnogo više problema. Srbija je zemlja u kojoj građani mogu da biraju od četiri vakcine, tako da ima, ovo je samo jedan jedini primer jel ima jako puno kritika i ako mogu u ime poslaničke grupe SVM da naglasim da smo svi mi svesni da je ovaj Izveštaj u ovakvoj formi zbog političkih snaga u Evropskom parlamentu, zato što više i Pipilit i Evropska narodna partija, bez obzira da su naši koalicioni partneri mi u IPP sa njihovim dugogodišnjim partnerima nemaju većinu i upravo zbog toga je trebalo napraviti neki širi kompromis koji je ispao takav kakav je, ali da naglasim da su poslanici mađarskog FIDESA upravo zbog jako dobrog odnosa, kako FIDESA, tako i Mađarske i Republike Srbije, ako mogu tako da kažem ipak smo mi neki most su glasali protiv ovog Izveštaja, zato što smatraju da on zaista nije na mestu i zato što oni žele iskreno da pomognu što brže učlanjenje Republike Srbije u Evropsku uniju, ali mislim da je to u interesu svih nas pa tako i vojvođanskih Mađara, Mađarske nacionalne manjine koju mi ovde zastupamo i da kažem da Narodna skupština i posebno Odbor za evropske integracije Narodne skupštine je spreman da i dalje radi, naravno u saradnji uz koordinaciju sa predsednikom parlamenta i sa Vladom Republike Srbije na ispunjenju svih naših obaveza. Zahvaljujem.
Hvala. Ja samo želim da dodam Elvira, da ja sam iznenađen, što ste vi iznenađeni što je Evropski parlament usvojio ovakav tekst. Znate šta, ako imate kod Irene Vujović u oblasti zaštite životne sredine u tekstu Rezolucije stoji da su zabrinuti za životnu sredinu u Smederevu, Boru i ne znam gde još, Kolubari ili negde, gde su samo Kinezi. Znači u Beogradu se potrujte, a samo tamo gde su Kinezi, to je problematično. Ja tražim od vas Elvira da Odbor za evropske integracije zaseda i razmotri taj izveštaj i da nam podnesete predlog o tome. Možemo otvoreno da razgovaramo o svemu, a Srbija je suverena i nezavisna zemlja i mi ćemo sami donositi odluke o tome kako ćemo da radimo. Hvala vam puno. E, sada pošto nemamo više vremena, ja se izvinjavam niste stigli da odgovorite, ali završavamo rad i zakazujem dan za glasanje za tri minuta, u 19.06 sati. [[Posle pauze.]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, zamolio bih vas da zauzmete svoja mesta. Pre nego što pređemo na odlučivanje, samo da vas informišem da ću na Kolegijumu, koji budemo imali u utorak, predložiti da sagledamo i da analiziramo način funkcionisanja ove sednice postavljanja poslaničkih pitanja. Mislim da je mnogo korisnije i svrsishodnije koristiti određene poslovničke mogućnosti, na primer, koje postoje, a to je postavljanje poslaničkih pitanja po određenim tematskim oblastima i tako dalje. Mislim da treba razmotriti efikasnost ovoga sveta zato što od 180 minuta, 39 minuta su govorili poslanici, a 140 minuta predstavnici Vlade. Ja nemam ništa protiv, ali mislim da niste stigli… Najveća poslanička grupa nije stigla da postavi poslanička pitanja, što mislim da je zaista loše. Ovo sam samo hteo da vas informišem, mislim da bi trebalo nešto da uradimo i da ćemo razmotriti to na sednici Kolegijuma. Pre nego što pređemo na odlučivanje o tačkama dnevnog reda, potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 88. stav 5. Poslovnika, kvorum za rad u Danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim poslanike da ubace kartice u poslaničke jedinice. Hvala. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 196 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da prema tome postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na odlučivanje. Pošto sada prelazimo na odlučivanje o predlozima Zakona o potvrđivanju međunarodnih ugovora (tačka 1. i 2. dnevnog reda), podsećam vas da na osnovu člana 105. stav 3. tačke 3) i 6) Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuje javno zaduživanje i zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora, većinom glasova svih narodnih poslanika. Prelazimo na odlučivanje Prva tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu, Projekat izgradnje širokopojasne komunikacione infrastrukture u ruralnim predelima između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj, u celini. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 198, za - 196, nije glasalo - dvoje. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Odluke 1/2019 ESAA Zajedničkog komiteta od 31. jula 2019. godine, kojim se zamenjuje Aneks I Multilateralnog sporazuma između Evropske zajednice i njenih država članica, Republike Albanije, Bosne i Hercegovine, Republike Bugarske, Republike Hrvatske, Bivše Jugoslovenske Republike Makedonije, Republike Island, Republike Crne Gore, Kraljevine Norveške, Rumunije, Republike Srbije i misije privremene uprave Ujedinjenih nacija na Kosovu (u skladu sa Rezolucijom Saveta bezbednosti Ujedinjenih nacija 1244 od 10. juna 1999. godine) o uspostavljanju Zajedničkog evropskog vazduhoplovnog područja, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 199, za - 198, nije glasao - jedan. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da prema članu 105. stav 2. tačke 13) i 15) Ustava Republike Srbije, Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika bira sudije i vrši i druge izborne nadležnosti. Prelazimo na odlučivanje. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru zamenika Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti- za zaštitu podataka o ličnosti, u celini. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 199, za – 198, nije glasao – jedan. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog odluke. Dozvolite mi da u ime narodnih poslanika i u svoje ime čestitam Sanji Unković na izboru za zamenika Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti - za zaštitu podataka o ličnosti i da joj poželim puno uspeha u radu. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru sudija koji se prvi put bira na sudijsku funkciju, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 199, za – 199. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog odluke. Dame i gospodo narodni poslanici, pre zaključenja želim samo da vas podsetim da sam zakazao za utorak, 30 mart, u 10.00 časova sledeću sednicu: Prva tačka dnevnog reda – Predlog zakona o izmenama Zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova 2021. godine; Druga tačka dnevnog reda – Predlog zakona o muzejskoj delatnosti; Treća tačka dnevnog reda – Predlog zakona o izmenama Zakona o sudijama, Četvrta tačka dnevnog reda – Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o održavanju i rekonstrukciji putnih međudržavnih mostova između Srbije i Bosne i Hercegovine; Peta tačka dnevnog reda – Predlog odluke o proglašenju stare i retke bibliotečke građe za kulturno dobro od izuzetnog značaja i Šesta tačka dnevnog reda – Predlog odluke o prestanku funkcije predsednika Prekršajnog suda u Negotinu, Osnovnog suda u Kruševcu i Osnovnog suda u Novom Pazaru. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 102. Poslovnika Narodne skupštine, zaključujem Četvrtu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine u 2021. godini. Hvala puno.