Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Trinaestog vanrednog zasedanja Narodne Skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o broju prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 98 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 109 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje, u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Aleksandar Čotrić.
Hvala, gospođo predsednice. Poštovane dame i gospodo narodi poslanici, mislim da smo svi u Narodnoj skupštini Republike Srbije saglasni da je potrebno ostvariti dalje uštede u budžetu, odnosno smanjiti javne rashode i mislim da i javna rasprava o reformi političkog sistema i promeni Ustava potvrđuje da smatramo da je potrebno smanjiti broj narodnih poslanika u ovom domu, kao i smanjiti broj odbornika u lokalnim samoupravama. S tim u vezi je moje pitanje postavljeno Ministarstvu za državnu upravu i lokalu samoupravu, a odnosi se na broj agencija koje postoje u ovom trenutku u našoj zemlji. Dakle, interesuje me, koliko postoji agencija i koliko se na godišnjem nivou iz budžeta izdvaja za njihov rad? Prema nekim nepotpunim podacima, zato što ne postoji jedinstvena evidencija i gotovo je nemoguće utvrditi broj državnih agencija, ima ih preko 130. To je izuzetno veliki broj, to je ogromno opterećenje za privredu, ukupno za budžet. Smatram da je potrebno smanjiti toliki broj agencija, da ih je potrebno svesti samo na onaj neophodni broj, ako jedna Nemačka, znamo sa koliko novca u budžetu oni raspolažu i koliko Nemačka ima stanovnika, ima manje od 10 agencija, ako ih Slovačka ima manje od 15, ako ih i Hrvatska nema više od 30, mislim da je neophodno napraviti jedan odlučan rez, smanjiti broj agencija i svakako da treba izvršiti reviziju, utvrditi da li nam je, recimo, potrebna Agencija za utvrđivanje razloga pomorskih nesreća. Prema tome, u nekim informacijama je objavljivan podatak da se za njihovu delatnost na godišnjem nivou izdvaja preko 800 miliona evra. Nedavno je ministar Rasim Ljajić rekao da će smanjenjem broja narodnih poslanika u Skupštini za 125 biti ostvarena ušteda od dva miliona evra na godišnjem nivou. Znači, jednostavnom komparacijom ovih podataka koliko se izdvaja za rad agencija, jasno je gde je moguće ostvariti istinske uštede i kako dalje konsolidovati budžet i kako omogućiti građanima da ostvare viši standard, odnosno kako ostvariti obećanje da će uskoro plate i penzije biti vraćene na prethodni nivo. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Moje pitanje upućujem predsedniku Vlade Republike Srbije gospodinu Aleksandru Vučiću, a ono glasi – šta je plan ekonomskog razvoja grada Niša, juga i jugoistoka Srbije? Želim samo da podsetim predsednika Vlade da je pre tri godine u kampanji za republičke izbore i pre godinu i nešto dana, kada su bili ponovljeni republički izbori, građanima Niša, juga i jugoistoka Srbije, obećan bolji život, više radnih mesta. Imamo situaciju da tri godine nakon vršenja vlasti ove skupštinske većine i ove Vlade u gradu Nišu ima preko 36% nezaposlenih, što je oko 40.000 radno sposobnih ljudi, da za zadnje tri godine je samo povećan porez na imovinu od 50 do 300%, da su poskupele komunalne usluge, da je najavljeno poskupljenje električne energije od 12%, da će poskupeti, kako čujemo, u gradu Nišu i voda za jedno 10% u narednom periodu, da je cena grejanja preko gradske toplane povećana toliko da su ljudi počeli da se spontano okupljaju, organizuju i da protestuju na ulicama jer ne vide način kako da izađu iz problema u koje su zapali. Građani Niša su odgovorni i savesni ljudi koji izmiruju svoje obaveze, ali se oni nalaze u situaciji da nemaju od čega da plate komunalne troškove, nemaju od čega da izdržavaju svoje porodice jer, kao i svuda u Srbiji, i u Nišu su smanjene i plate i penzije za 10% kod budžetskih korisnika. S druge strane, povećanje komunalnih troškova, velika nezaposlenost, kažem, koja iznosi preko 36%, to je jedna od najvećih nezaposlenosti u Republici Srbiji, i to u gradu koji je drugi ili treći, nekad je bio drugi, ali je sada treći po veličini, tako da ljudi ne znaju kako da sklope kraj sa krajem. Opravdano nezadovoljstvo građana Niša mora da se reši. Okupljanje na ulicama je nedopustivo, ali nemaju drugi način. Zato insistiram da predsednik Vlade kaže koji je plan ekonomskog razvoja Niša, juga i jugoistoka Srbije, jer samo otvaranje novih radnih mesta, upošljavanjem ljudi će oni moći da izmiruju svoje obaveze prema državi, prema lokalnoj samoupravi. Ljudi se plaše sudskih izvršitelja, plaše se gubitka onoga što im je jedino ostalo, a to je stambeni prostor. U gradu Nišu se desilo pre nešto više od mesec dana da je čovek sa porodicom izgubio kuću. Hvala Bogu i dobrim ljudima grada Niša koji su skupili novac i uspeli da mu povrate kuću, tj. da isplate dug prema distribuciji, tako da ta porodica nema problema gde će dočekati zimu. Ali, građani Niša iz straha od takvih procesa koji mogu da ih zadese, bune se i traže isključenje sa gradske toplane, da ne bi došli u situaciju da sudski izvršitelji kucaju na vrata. Koliko ja znam, više stotina građana Niša je podnelo zahtev za isključenje sa daljinskog grejanja. Veći deo tih zahteva je odbijen od strane toplane i ljudi su počeli da se bune. Pitam predsednika Vlade, pošto suština problema nije da li je cena ovolika ili onolika, to će stručne službe, ljudi koji se bave ekonomijom, da kažu da li je to opravdano ili nije, suština problema je što ljudi ne rade i nemaju čime da plate to što je njihova obaveza. Žele, ali nemaju čime da plate. Zato ponavljam pitanje – šta je plan ekonomskog razvoja grada Niša, šta je plan ekonomskog razvoja juga i jugoistoka Srbije? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Olena Papuga. Izvolite.
Hvala. Moje pitanje postavljam ministru Aleksandru Vulinu, a odnosi se na Zakon o finansijskoj podršci porodice sa decom, koji još uvek nije ušao u skupštinsku proceduru, a navedeni ministar Vulin je obećao da će to uraditi u što kraćem roku. Hoću prvo da kažem da je kampanja „P/Bravo za mame“ počela 8. marta 2014. godine ispred Narodne skupštine Republike Srbije, u kojoj je tada učestvovalo 250 mama i porodilja, trudnica, koje su razgovarale sa narodnim poslanicima. Toga se svi dobro sećamo, jer su se te mame slikale i sa nama i podržale smo ih. Naime, sporan je bio član 13. tog zakona, koji se odnosio na isplatu plata trudnicama i mamama, u stvari, na postupak uplate sredstava, gde bi država na sebe preuzela tu obavezu, a poslodavac bi prijavljivao i odjavljivao porodilju na početku i kraju odsustva, umesto svaki mesec. Tri organizacije – Srbija u pokretu, Centar za mame i Udruženje roditelja su mobilisale mame u periodu od maja do jula 2014. godine, organizovale su razgovor sa nama, poslanicima i od nas 158 poslanika i poslanica su razgovarali i slikali se sa mamama. Razgovori su se odnosili na izmenu Zakona o finansijskoj podršci porodici. Posle toga su koordinatorke ovog projekta razgovarale i sa ministrom Vulinom i tadašnjim ministrom Krstićem i pozvale da učestvuju u radnoj grupi koja bi pripremila izmene Zakona o finansijskoj podršci porodici, kao što je bilo navedeno. Radna grupa se do sada nije sastala, nije imala precizan dnevni red, nisu bili koncizni zaključci, a sve sa utiskom odugovlačenja. Tek na zimu, između 2014. i 2015. godine, uvrštena je izmena člana 13. u skupštinsku proceduru, ali izmene Zakona koje je ministar Vulin obećao, još uvek nisu stigle na dnevni red. Izmena Zakona o finansijskoj podršci porodica sa decom, zbog koje je i vođena ta kampanja „P/Bravo za mame“ se nije dogodila, uprkos obećanju nas 159 poslanika, ministra Vulina i tadašnjeg ministra Krstića koji više nije ministar pa ne možemo da ga okrivljujemo. Tom kampanjom se zahtevalo da se zakon promeni, kako bi se omogućila direktna isplata plata porodiljama iz budžeta Republike Srbije, a ne sa računa poslodavaca. Na taj način bi se prekinula loša praksa velikog kašnjenja ovih plata. Kao što sam rekla, formirana je radna grupa, koja se nije sastala, pa zato pitam ministra Vulina – kada će njegovo ministarstvo predložiti izmene Zakona o finansijskoj podršci porodica sa decom? Da li će to stići do septembra i da li ta radna grupa ima nameru da se sretne sa mamama i da zajedno usaglase i naprave taj zakon i izmene Zakona o finansijskoj podršci porodicama?
Zahvaljujem. Vrlo loše se čuje u sali, i zbog buke, a i ozvučenje je katastrofa, zato molim mali napor da svi govorimo u mikrofon. Svakim danom je sve lošije i lošije. Videćemo da se nešto uradi u letnjoj pauzi, ako je moguće. Izvolite, reč ima Gordana Čomić.
Imam dva pitanja za ministra odbrane, Bratislava Gašića, koja se tiču informacija koje nedostaju, a vezane su za tragediju koja se završila smrću sedam ljudi 13. marta ove godine u akciji misije spasavanja helikopterom. Prvo pitanje je ministru Gašiću – na osnovu kojih informacija, na osnovu čijih informacija i na koji način dostavljenih njemu informacija je doneo odluku o pokretanju spasilačke misije helikopter? Drugo pitanje – ko je, u kojoj službi, u kom odeljenju i s kojim ovlašćenjima menjao plan leta helikoptera, kada je helikopter već bio u vazduhu i na putu prema nekom od odredišta nakon završetka spasilačke misije? Oba ova pitanja sam već postavljala ministru Gašiću. U odgovoru koji mi je dostavljen, stoji jedna rečenica da se odgovori nalaze u izveštajima koje su uradile dve komisije, što nije tačno. Neko od nas ne čita izveštaje, ili se neko od nas usuđuje da se ruga proceduri i nadležnostima koje imamo i mi narodni poslanici i svaki ministar, bez obzira u kom resoru u Vladi Republike Srbije bio. Ni u jednom od izveštaja, ni u jednoj od informacija, nema podatka ko je obavestio ministra Gašića, na koji način, kojim protokolom, da su se stekli uslovi da on donese usmenu odluku o spasilačkoj misiji i spasavanju bebe iz vozila koje je zarobljeno odronom? Sve drugo ima – i kršenje protokola usmenim odlučivanjem, i neinformisanje načelnika Generalštaba, i telefonsko pozivanje generala Bandića, i telefonski nalozi za pokretanje misije. Ali, nema ključne informacije – ko je rekao ministru Gašiću da su se stekli uslovi za pokretanje spasilačke misije? Ni u jednom izveštaju, ni u jednom podatku dostupnom o istrazi. Druga informacija koja nedostaje u oba izveštaja – ko je menjao plan leta? Sve što piše u izveštajima, piše o meteorološkim uslovima za sletanje letelice, odnosno helikoptera na aerodrom „Nikola Tesla“, ali nema informacija ko je kontaktirao službe leta na aerodromu „Nikola Tesla“ kao civilnom aerodromu, ko je menjao plan leta tokom odvijanja spasilačke akcije? I, da se tragedija spasilačke misije helikopter 13. marta nije završila smrću sedam ljudi, ova dva pitanja bi zahtevala odgovor. Opaska da su ta dva pitanja predmet istrage ne stoji, pošto su oni deo celine koje podrazumevaju odgovori u oba izveštaja koje su uradile komisije. Ako ministar ne želi da odgovori i ako smatra da jednom rečenicom, da se odgovori nalaze u izveštaju, može da se ruga poslaničkom pitanju, onda je to takođe odgovor. Nažalost, loš odgovor. Hvala vam.
Da li još neko želi da postavi pitanje? Reč ima narodni poslanik Žarko Mićin.
Zahvaljujem se predsednice. Poštovana predsednice Narodne skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, hteo bih da postavim pitanje Ministarstvu za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja i gospodinu ministru Aleksandru Vulinu. Naime Skupština grada Novog Sada je u junu ove godine usvojila plan generalne regulacije naseljenog mesta Veternik u kome je između ostalog definisala lokacije za izgradnju 276 stanova za izbegla lica sa područja Bosne i Hercegovine i Hrvatske. Ovaj plan je urađen na osnovu Memoranduma o saradnji između grada Novog Sada i Komesarijata za izbegla i raseljena lica kojim se predviđa rešavanje njihovih stambenih problema. Međutim, usvajanju ovog plana prethodila je bestidan politički motivisana kampanja od strane onih koji ne žele da se reše problemi izbeglih lica, pri čemu su iznošene sramotne reči i neistine da će se na tom mestu graditi stanovi za azilante i druge laži da bi se podbunio narod protiv izgradnje ovih stanova. Upravo kako bismo građanima novosadskog naselja Veternik dali prave informacije, prošle nedelje je održana jedna tribina u mesnoj zajednici Veternik, na kojoj su prisustvovali gospodin Miodrag Linta, naš kolega narodni poslanik i predsednik Udruženja izbeglih lica, predstavnici Komesarijata, gospodin Milan Novaković, narodni poslanik, takođe naš kolega i moja malenkost i tada smo puna tri sata razgovarali sa građanima i odgovorili na sva pitanja. Na toj tribini se pokazalo da su građani Veternika bili predmet nečije manipulacije i laži i da su to ljudi koji su tolerantni i imaju razumevanja za potrebe izbeglih lica i prihvataju da se ovi stanovi izgrade na tom mestu. Takođe, pored toga što je širila ovakve laži među građanima Veternika, DS je na čelu sa Bojanom Pajtićem čak imala hrabrosti da u medijima prozove i gradonačelnika Miloša Vučevića i optuži ga da on nije prstom mrdnuo da iskoristi novac za rešavanje pitanja, stambenih pitanja izbeglih lica. Međutim, istina je sasvim drugačija. Grad Novi Sad na čelu sa gradonačelnikom Milošem Vučevićem je obezbedio uslove da se stanovi izgrade, za razliku od prethodnog režima koji, ne samo što je pomagao u širenju laži, nego zaista nije prstom mrdnuo da reši probleme ovih lica. Zašto ovo kažem? Zato što imam informaciju da od 2009. godine u budžetu Republike Srbije postoje sredstva za rešavanje stambenih potreba izbeglih lica koja su po osnovu konkursa Komesarijata raspoloživa za gradove i to u proseku oko 50 miliona dinara godišnje, a strašno je to što tadašnja gradska vlast od 2009. do marta 2012. godine nije povukla niti jedan dinar tih sredstava, pa čak su im trebale dve godine da usvoje Akcioni plan što je bio uslov za povlačenje ovih sredstava. Da bih pokazao da prethodna gradska vlast na čelu sa DS nije brinula za izbegla lica i zaista nije prstom mrdnula da im pomogne, postavljam sledeće pitanje, kolika su sredstva po osnovu konkursa za dodelu sredstava na ime pomoći za ekonomsko osnaživanje porodica izbeglih i interno raseljenih lica na njihovoj teritoriji od strane Komesarijata za izbegla lica, bila na raspolaganju lokalnim samoupravama 2009, 2010, 2011. i 2012. godine, i da li je tačno da je grad Novi Sad Akcioni plan usvojio tek 2010. godine, iako je 2008. to mogao da uradi? Da li je grad Novi Sad u periodu od 2008. do 2012. godine kada je većinu činila DS, učestvovala na konkursima Komesarijata za izbegla i raseljena lica i pri tom osnovu, povukla sredstva iz tog programa za rešavanje pitanja izbeglih lica. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Mogu da otvorim raspravu dalje? Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Jovana Jovanović, dr Dijana Vukomanović, Branko Ružić i Zlata Đerić. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima – PREDLOGA ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POLICIJI Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam pozvala da današnjoj sednici prisustvuju ministar unutrašnjih poslova Nebojša Stefanović, sekretar MUP Milorad Todorović, savetnik ministra unutrašnjih poslova, Milena Vuković, pravni savetnik za normativne poslove u Sekretarijatu MUP, Nataša Milidragović i glavni policijski inspektor u Upravi kriminalističke policije Milan Andrić. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici, kao i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove. Primili ste izveštaje nadležnih odbora, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milan Petrić.
U članu 1. smatramo da reč „evropskih integracija“ je višak u suštini, zato što je već opisano u prethodnoj reči međunarodnih institucija. U svakom slučaju mislimo da ne treba davati tome neki prioritetni značaj i smatramo da zadaci ne bi trebalo tako da se kvalifikuju. Smatramo da je prethodna formulacija, da se odnosi na čitav svet i da nema potrebe za nekim posebnim davanjem značaja na tom delu. Hvala.
Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Borisav Kovačević. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove, prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Čikiriz. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, ja sam podneo amandman, na član 2. u situaciji kada nema predloga direktora policije, šta onda radi ministar. Moje je viđenje da naravno, Direkcija policije svakodnevno ministru unutrašnjih poslova dostavlja izveštaje kompetentnih, stručnih i ovlašćenih lica o stanju bezbednosti i adekvatne procene. Ono što je procena, nije nešto, što je egzaktno. Znači, neko može proceniti da treba dati predlog da ministar preduzme određene mere, na delu teritorije Republike Srbije, koje su između redovnog i vanrednog stanja, kada dođe u opasnost i ugrožavanje bezbednosti ljudi i imovine u većem obimu, ali naprosto, bez obzira na stručnu procenu, može izostati formalno taj predlog direktora policije, pa naprosto šta raditi u toj situaciji? Pretpostavka je da to neće da se desi, ali je moguće i da se desi. Zbog toga sam ja podneo ovaj predlog, bez mog rigidnog stava da sam ja u pravu.
Izvolite, ministar ima reč.
U načelu, prihvatajući ono što je u raspravi rečeno i u tome sam se, tim jednim delom složio sa vama, prihvatanjem amandmana gospodina Kovačevića, smatramo da, pošto je on izneo jedan sličan stav i rekao da je ovo pitanje koje je suštinsko, političko pitanje, da ministar treba da pokrene inicijativu, a direktor policije faktički propiše mere i način upotrebe policijskih snaga, prihvatanjem toga, mada mislim da je suštinski prihvaćena i vaša zamisao. Hvala.
Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, akademik Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović, Snežana Malović, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik Goran Bogdanović.
Hvala gospođo predsednice, poštovani ministre i saradnici MUP i poštovani narodni poslanici, poslanička grupa Boris Tadić SDS-ZZS-ZS, podnela je amandman na član 2. stav 1. gde se dodaje i glasi: „ministar je dužan da u roku od tri dana od dana izdavanja naloga iz stava 1. ovog člana podnese izveštaj nadležnom odboru Narodne skupštine o zadacima čije je izvršenje naložio i rezultatima koji su postignuti“. Mi smo želeli da ovim amandmanom ministar unutrašnjih poslova u kratkom roku izvesti nadležni odbor Narodne skupštine o zadacima čije je izvršenje naložio i rezultatima koji su postignuti tim ciljem. Naime, radi se o situaciji koja je po svojoj prirodi vanredna i visokorizična, te zbog toga zahteva hitnost u postupanju, ali zahteva da i zakonodavna vlast ima mehanizam posebne kontrole nad radom izvršne vlasti u ovakvim situacijima, naročito kada se ima u vidu iskustvo sa poplavama u maju 2014. godine i njene posledice. Obrazloženje koje je dato povodom odbijanja ovog amandmana, kao verujte, mi smo, znali smo kada smo podnosili ovaj amandman, da postoji nadležni odbor i da taj nadležni odbor može da zaseda, ali smo upravo, ovo što sam rekao iz nekog iskustva, tražili smo da oročimo da za tri dana zaseda odbor i da ministar izvesti pre svega o rezultatima. Ponavljam, ovo nije politička, već bezbednosna kontrola policije, kako bi se u kriznim situacijama postigao što širi konsenzus izvršne i zakonodavne vlasti. U plenarnom delu, ja sam vas razumeo kada sam govorio o ovom članu, da ćete prihvatiti i stvarno ne vidim razlog zbog čega ovo nije prihvaćeno, jer prosto namera je bila samo da imamo što bolju kontrolu i kao što sam rekao, u plenarnom delu, da postoji mogućnost zloupotrebe i da ne bi došlo do te zloupotrebe, imajući u vidu kakva je naša politička situacija, mi smo predložili ovo. Hvala.
Reč ima ministar Nebojša Stefanović.
Smatram da ne može doći do zloupotrebe zato što se ovim članom ne daju nikakva drugačija, niti nova prava ni ministru, ni direktoru policije. Angažovanje policijskih snaga i u ovom trenutku i bez ovog člana zakona su u polju nadležnosti ministra i direktora policije koji mogu iskoristiti svoje pravo da angažuju sve policijske kapacitete za sve što ih zakon i Ustav ovlašćuju. Dakle, nema novih prava kojim bi se ovim omogućila zloupotreba. Što se tiče Odbora, Odbor za unutrašnje poslove i bezbednost u svakom trenutku može tražiti od ministarstva nad kojim ima nadležnost da zaseda i da odgovori ministarstvu, odnosno ministar na svako od ovih pitanja. Dakle, Odbor ima pravo da od nas zatraži da se u roku od sat vremena sastanemo i da razgovaramo o pitanjima koji se tiču ove materije, dakle mi na to ne možemo ko ministarstvo da utičemo, to je suverena odluka Odbora, tako da je mehanizam kontrole potpuno čvrst u parlamentu.
Reč ima Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Koristim vreme ovlašćene poslanice poslaničke grupe DS. Za podršku amandmana koji su podnele kolege sa punim razumevanjem da kontrola zakonodavne vlasti nad izvršnom postoji, i da je zaista moguće kako ministar kaže da Odbor zahteva ili izveštaj ministra ili direktora policije ili koga god Odbor za unutrašnje poslove i bezbednost smatra da je potrebno, ali amandman ima smisla zbog toga što se ovde radi o sasvim posebnim situacijama, sa mojom nadom da ovaj član zakona nikada neće biti primenjen. To je jedan od retkih slučajeva kada ću glasati za zakon sa nadom da član o tome da postoje indicije, događaji koji pokazuju da je došlo do povećanja rizika po stanje javne bezbednosti, ugrožavanje bezbednosti ljudi da on prosto nikada neće biti primenjen, jer se neće steći takve okolnosti, ali se to odnosi na talačke krize, na razne stepene terorističkih akcija, na otmice, na situacije kada su ugroženi infrastrukturni objekti kao što su aerodromi ili objekti koji se snabdevaju vodom, strujom, itd, dakle, kada postoji ozbiljan rizik od javne bezbednosti i ako se već ikada utvrdi da direktor policije ima osnova da predloži ministru izvršavanje zadataka adekvatnih nastalim okolnostima, onda bi bilo dobro da u tom slučaju postoji i zakonska obaveza ministra, odnosno Vlade da o svemu tome izvesti u najkraćem mogućem roku i Odbor. Ponavljam, uz puno razumevanje da to odbor može da uradi i ovako i onako, ali uz nadu da ga nikada nećemo videti primenjenog u praksi. Dobro je da ovde porazgovaramo o potrebi da mi kao zakonodavna vlast imamo dve funkcije, jedna je ovu koju ispunjavamo i današnjim danom raspravom i debatom u pojedinostima o donošenju zakona, a druga je kontrola izvršne vlasti. To je dobro za izvršnu vlast, svaku, mnogo više nego što je nekakva posebna uloga parlamenta. Hvala.
Hvala. Ministre, tražite repliku? (Da.)
Kratko. Evo samo želim da kažem da je i u Zakonu o odbrani kada se dogodi ovakva situacija zakon predviđa da ministar unutrašnjih poslova i ministar odbrane predlažu, da kažem, preduzimanje određenih mera. Ono što sam ja istakao i želim da ponovim još jednom, i u ovom trenutku, dakle, pre usvajanja ovog zakona, ministar unutrašnjih poslova može da naloži bez ikakvih problema i bez ikakvih zakonskih smetnji angažovanje svih jedinica MUP do poslednjeg čoveka, da ih povuče sa godišnjih odmora, da apsolutno sve kapacitete, tehniku i ljude pošalje na mesto na koje smatra da oni mogu biti poslati. Ovim se samo preciznije definiše i pored Zakona o odbrani ubacuju u Zakon o policiji, da kažem ovakva vrsta definicije, što mislim da je dobro da je normiramo i da tu neku, da kažem diskreciju svedemo na zakonsku normu i ovim značajno poboljšamo kontrolu. Ja mogu sada da prihvatim da ovaj član zakona, na primer, povučemo. Ja i dalje kao ministar, odnosno svaki ministar unutrašnjih poslova će imati ista ovlašćenja da angažuje sve snage policije na osnovu svoje procene ili bezbednosnog rizika, za šta je ministar ovlašćen da donosi i da da nalog direktoru policije da sve snage policije angažuje na određenom delu teritorije da bilo kome ne položi bilo kakav račun, osim onog, da kažem, što je redovna kontrola i odbora i Vlade, itd. Dakle, ovim se ne uvodi mogućnost zloupotrebe, ovim se mogućnost zloupotrebe smanjuje, a izveštaj prema odboru može biti podnet u bilo kom trenutku kada odbor to zahteva, tako da smatramo da bi u slučaju neke vanredne situacije koja onemogućava da ministar u roku koji je predložen pošto je, na primer, na terenu ili je vanredna situacija takve vrste da ne može da se da odgovor na to pitanje, onda bi došao u situaciju da krši zakon, a nije realno da se ispuni ono što je, da kažem u ovom članu predviđeno. Samo iz tog razloga.
Reč ima Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala poštovana predsednice. Poštovani ministre, mi se slažemo da ovaj član 2. i novi član 11, 14a zakona treba da se uvedu u Zakon o policiji i nije to sporno, nismo mi ovim amandmanom na neki način polemisali ili želeli da na bilo koji način kažemo da ne treba da se normira, kako ste vi rekli, i ovim zakonom šta ministar policije i na koji način može da uradi i na koji način da angažuje sve policijske snage kada situacija, kada postoji rizik po stanje javne bezbednosti. Ono što smo mi želeli i to želimo u kontinuitetu, da ojačamo kontrolnu ulogu parlamenta i naš amandman je da se odbor, nadležan odbor Skupštine, u ovom slučaju to je Odbor za odbranu i unutrašnje poslove u roku od tri dana obavesti od strane ministra koji su to zadaci bili zadati policiji, zbog kojih rizika i na koji način je nešto urađeno u tom kratkom roku. Ono što mi stalno pokušavamo kroz razne zakone, kontinuitetom amandmanima, pokušavamo da ojačamo kontrolnu ulogu parlamenta. Vi ste odgovorili, postoji već mogućnost po zakonu i po Poslovniku da parlament traži taj izveštaj, ali mi želimo da to bude ne pravo, nego zakonska obaveza, zato ovaj amandman predlažemo. Možemo da se složimo da li je taj rok koji smo mi stavili od tri dana možda prekratak u nekim situacijama, ali nekad ja mislim da je primeren, evo ova situacija koja se desila u Makedoniji pre nekoliko meseci, vi ste brzo reagovali, sami ste se angažovali, policija se angažovala. Nije na sreću bilo prelivanja tih bezbednosnih rizika na teritoriju Republike Srbije, ali je možda bio dobar trenutak da se odbor recimo u tim danima sastao i čuo od vas izveštaj i preko odbora i građani Srbije bili upoznati sa nekim stvarima, tako da ne vidimo problem ni da se u ovom zakonu ovo nađe, kao ni u drugim zakonima. Razumem, da kažem, kao što mi insistiramo na nekim stvarima, uglavnom od Vlade uvek je odgovor – ima to, postoji mogućnost, može odbor da traži. Nažalost, praksa je pokazala ne ove vlade nego i u nekom ranijem periodu, ja ću se složiti da parlament ne može na pravi način da ostvari svoju kontrolnu ulogu, da je često podređen izvršnoj vlasti. Mi se sada borimo da se to promeni i na ovom mestu ova Vlada nema razumevanja, nisu imale ni druge, ja evo vode kažem bez bilo toga da sada nešto specijalno krivicu svaljujem na vas, mi principijelno smatramo da treba ojačati kontrolnu ulogu parlamenta i da je ovo jedan od tih načina. Hvala.
Reč ima Momir Stojanović. Izvolite.
Ja se ne slažem da se ovaj amandman prihvati iz nekoliko razloga. Pored lepog objašnjenja ministra, razlozi koji su za ne prihvatanje ovog amandmana, vidim da se insistira da se ovaj amandman prihvati. Motiv jeste jačanje kontrolne funkcije parlamenta, ali gde je granica između kontrolne funkcije parlamenta i ometanje izvršnih organa u vršenju svojih obaveza ili funkcija. Prvi razlog zato što MUP i ministar podnose izveštaje, redovne izveštaje Odboru za odbranu i unutrašnje poslove u kojima će biti i opisana, objašnjena i pojašnjena jedna takva situacija kada se naređuje hitna upotreba jedinica. Drugi razlog jeste zato što i u opisu sadašnjih obaveza ministra i direktora policije jeste da oni mogu to ovlašćenje da primene. Treće, što to postoji već u Zakonu o odbrani, Zakonu o Vojsci Srbije, takva jedna situacija u kojoj ministar odbrane može da naloži upotrebu dela snaga o tome da u definisanom roku obavesti nadležnog. Četvrto, što bi ukoliko prihvatimo ovaj amandman, onda bi imali praksu, ne daj Bože, da ukoliko bude više situacija, a ne možemo isključiti, više takvih situacija da ministar bude u prilici da naredi upotrebu snaga, u skladu sa ovim članom, onda bi se mi kao Odbor zamajavali stalno sa izveštajima, koje inače ministar podnosi Vladi, sa izveštajem da li je ministar ispravno postupio, da li su razlozi za postupanje bili opravdani, da li je postojao plan, koji su efekti angažovanja jedinica policije, i jednostavno, iz toga bi proistekla politizacija i ometanje rada MUP, jer bi ono kako kome iz Odbora se prohte,zahtevao da ministar dođe i referiše o konkretnoj upotrebi snaga. Ja sasvim mislim da je predložena zakonska regulativa adekvatna i ovaj amandman neprihvatljiv, jer duboko poštujem jednu od funkcija parlamenta, a to je kontrolna funkcija, ali mislim da se u ovim predlozima amandmana ta kontrolna funkcija na neki način politizuje, degradira i ne služi svojoj svrsi. Hvala.
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Da li želite reč? (Da.)
Hvala. Član 3. se bavi načinom angažovanja, prvo podelom i definicijom, onda i načinom angažovanja specijalne jedinice i posebnih jedinica policije. Da ga ne čitam, pošto je dug, moj amandman se ticao poslednjeg stava, koji je glasio – predlog za angažovanje sadrži bezbednosnu procenu i plan koji može biti dostavljen i naknadno ukoliko to nalažu razlozi hitnosti. Moj amandman je predlagao da se taj stav promeni i da glasi – predlog za angažovanje sadrži bezbednosnu procenu i plan aktivnosti. To znači da se ne dozvoli mogućnost da se naknadno piše plan aktivnosti i bezbednosna procena. Obrazloženje je na dve strane. Ne bih da ga čitam celo, ali mislim da je potpuno jasno da ako angažujete specijalnu jedinicu ili posebne jedinice, da je to hitna situacija, ali naravno da morate da imate i bezbednosnu procenu zašto ih angažujete i plan aktivnosti kako ih angažujete. To sam rekao u načelnoj raspravi, ponoviću i sada, da sam siguran, da znam pouzdano da MUP Srbije ima dovoljno stručnih ljudi koji to mogu da urade u bilo kojoj situaciji, sa bilo kojim mogućim iznenađenjem u roku koji se meri desetinama minuta. Ne postoji ni jedna situacija u kojoj može da se upotrebi specijalna jedinica ili posebne jedinice a da treba manje vremena. Ako treba manje vremena, onda nema upotrebe. Ta situacija se desila i nema više pomoći. Prema tome, moguće da se to uradi, a šta dobijamo time? Dobijamo time, pre svega, policajci koji su izvršioci tog naređenja, te upotrebe, oni dobijaju, prvo jasnu, u pisanoj formi, definiciju šta treba da rade. Koristim i onih pet minuta, predsednice. Znači, oni dobijaju u pisanoj formi to šta treba da rade. Nema nikakve mogućnosti da dođe do bilo kakve zloupotrebe bilo sa vrha, u bilo kom delu lanca komande, jer se tačno zna zbog čega je angažovana jedinica i kako treba po planu da deluje. Nema nikakve sumnje. Ako se bilo šta desi što izlazi iz redovne situacije, taj plan aktivnosti i ta bezbednosna procena će biti osnovni tekst, mesto osnova za to da se proceni ko je radio svoj posao kako treba, a ko je eventualno pogrešio, a ko je eventualno tražio zloupotrebu. Amandman je, ministre, odbijen i to je vrlo interesantno, jer smo i na konsultacijama imali blisko mišljenje oko toga, a ne samo to, nego ste vi rekli u načelnoj raspravi, citiram ministra – gospodin Živković je predložio jednu izmenu koju ću ja isto prihvatiti, koja je isto bila dosta dobra. Tu se radi o tome. To se nije desilo, nego je Odbor podneo amandman na taj član, na taj stav, gde ga je podelio u dva stava, i to nema veze sa Ministarstvom. To ima veze sa Odborom, to su trikovi. To je kao nešto je urađeno. Znači, Odbor je dao amandman koji glasi, znači: „Dosadašnji stav 7. koji postaje stav 8., se zamenjuje stavom 8. i 9. koji glase – predlog za anagažovanje sadrži bezbednosnu procenu i plan aktivnosti. U slučaju aktivnosti plan aktivnosti može biti dostavljen i naknadno“.A originalni tekst Predloga zakona glasi – predlog za angažovanje sadrži bezbednosnu procenu i plan koji može biti dostavljen i naknadno, ukoliko to nalažu razlozi hitnosti. Znači, malo smo se igrali, red reči u rečenici je promenjen i napravljene su dve rečenice. Ovaj predlog amandmana ima samo jedan cilj i mislim da bilo ko ko je ikad razmatrao ili, ne dao Bog, koristio specijalne jedinice za bilo koje posebne namene, u slučaju hitnosti, zna zašto je neophodno da postoji bezbednosna procena i plan aktivnosti, da je to dobro za sve učesnike u tom komandnom lancu odlučivanja bez bilo kakve mogućnosti da se bilo šta posle toga desi. Ovako, govorim otvoreno, može da nam se desi da nekom padne na pamet da predloži ministru da angažuje specijalnu jedinicu ili posebne jedinice iz razloga koji nema nikakve veze sa onim što jeste posao policije. Ministar unutrašnjih poslova apsolutno ne mora da bude ekspert za policiju. Ministar unutrašnjih poslova je političar, svuda u normalnom svetu, pa i ovde. Nije njegov posao da bude ekspert, da zna tačno kad treba, za šta treba, koliko treba, koji je plan. Za to postoje stručnjaci, koji treba to u pisanoj formi da predlože ministru, koji daje saglasnost na osnovu odobrenja ili naređenja koje daje direktor policije. To je zaštita ustavno-pravnog poretka, zaštita izvršne vlasti, zaštita građana, zaštita policajaca u svim nivoima odgovornosti i po celom lancu komandovanja. Ja mislim da amandman koji sam predložio treba prihvatiti, ne samo zato što je ministar to već rekao u načelnoj raspravi, nego zato što amandman daje jedno potpuno dobro, nije savršeno, naravno, ali vrlo dobro rešenje za zaštitu od bilo kakve mogućnosti zloupotrebe ili zlonamernog tumačenje neke upotrebe specijalne jedinice i posebnih jedinica.
Izvolite.
Mi smo u načelu, prihvatajući amandman odbora, prihvatili da se predlog za angažovanje da on sadrži bezbednosnu procenu plana aktivnosti. Međutim, ukoliko se dogodi situacija koja se dogodi u ovom trenutku i zahteva da se specijalna jedinica pokrene odmah da bi sprečila veću štetu po bezbednost Republike Srbije, mi bi morali da ih zadržimo dok se ne uradi bezbednosna procena. Bezbednosna procena ne može da se uradi za dva minuta, ne može da se uradi ni za deset. Možda će trebati dva ili tri sata. Drugo je ono što operativno radi specijalna jedinica. Komadant jedinice i njegova bezbednosna podformacija unutar jedinice će izraditi, da kažem, u hodu, kao što to rade specijalne jedinice, jer one i služe za brze intervencije i intervencije u kojima se normalno ne bi postupalo, jer da je to redovna operacija, onda ne bi ni bilo potrebe za nekom hitnošću. Znači, ministar je uvek tu da obrazloži razloge hitnosti. Drugo, naše specijalne jedinice u poslednjih mnogo godina ne vidim da su bile negde angažovane mimo zadataka, pošto se tome poklanja posebna pažnja, s tim što treba imati u vidu da našim Predlogom zakona, specijalna jedinica postaje samo jedinica, i to je jedinica koja će imati u odnosu na ceo MUP manje od 1% zaposlenih. Ako govorimo o mogućnosti, pa mi možemo da angažujemo policijsku brigadu kao posebnu jedinicu, koja ima hiljadu ljudi, gde ne treba nikakvo obrazloženje ili bezbednosna procena. Možemo da angažujemo žandarmeriju, koja ima 3.600 ljudi, koja je formacijski mnogo snažnija jedinica od specijalne jedinice, za koju ne treba bezbednosna procena i bilo šta slično po ovom zakonu, ali moramo za specijalnu jedinicu, koja broji tristotinak ljudi, e, za to je vrlo važno, jer oni ne mogu drugačije da deluju u hitnim situacijama. Prosto, to ne može da stoji u slučajevima hitnosti. Ukoliko dođe do angažovanja specijalne jedinice, to se radi upravo zbog tih razloga da se nešto brzo, hitno, efikasno reši, pogotovo kada se radi o terorističkim izazovima, talačkim situacijama, ili o upadu u, recimo, narko-laboratorije, gde obično policija nema dovoljno iskustva i obuke da uspešno i bez povreda po pripadnike policije izvrši takvu vrstu upada. Kada postoje, naravno, kada je to redovna aktivnost koja se planira po nalogu tužilaštva suda,UKP, itd, onda postoji dovoljno vremena da se uradi i uvek se radi obiman za svaku aktivnost, uvek sam bio upoznat, postoji vrlo detaljan elaborat, plan upotrebe jedinica, plan rada, bezbednosne provere, sve ostalo što se radi. Kada to treba da se uradi, kažete – mora da se uradi u narednih 10 minuta, mora da se pokrene zato oni služe, zato se u slučajevima hitnosti ovo može dostaviti.
Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Rekao sam da ministar unutrašnjih poslova ne mora da zna šta radi policija, jer to mu nije struka, bilo koji, ne govorim o konkretnom, ali mislim da aktuelni ministar nije shvatio član 20. zakona. Upravo ste rekli da na osnovu ovog člana nema potrebe da se pravi bezbednosna procena i plan upotrebe posebnih jedinica. To nije tačno. To vam piše u zakonu. Pogledajte čl. 6. i 7. Znači, ne treba samo za specijalnu, kao što ste vi rekli, koji ima manje od 0,1%, nego treba i za žandarmeriju, i za helikoptere, treba za jedinicu za zaštitu ličnosti. Prema tome, ministre, niste dobro čitali zakon, jer da ste dobro čitali zakon, onda biste shvatili da se to odnosi i na ove jedinice, a onda sam siguran da biste prihvatili ovaj amandman, kao što ste rekli u načelnoj raspravi. Prema tome, ako se potrudite još malo da pročitate, barem ovaj član, siguran sam da ćete shvatiti da je moj amandman neophodan da bi zakon bio dovoljno dobar i da bi mogao da bude na korist, sreću i uspeh rada srpske policije.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsednice, poštovani ministre, mislim da ovo treba razmotriti sa dužnom pažnjom, s obzirom da je moj kolega sa nesumnjivim iskustvom, koje nije stečeno u služenju bezbednosnim snagama, nego komandovanje bezbednosnim snagama. Dakle, to nije iskustvo iz predvojničke i vojničke obuke koje nije bilo. To je iskustvo iz života. On se veoma dobro razume u bezbednosne procene, plan aktivnosti i u hitnost, nesumnjivo. To treba ceniti. Imam i dokaz. Kaže ovako – 5. oktobra prethodni govornik, poslanik, bio je neposredni realizator podele naoružanja i municije duge cevi najekstremnijim pojedincima u Skupštini Grada Beograda sa namerom da se krene u konačni obračun sa paravojnim i parapolicijskim formacijama koje je Milošević imao uz sebe. Izveštaj OB Treće armije, 17035-1 od 9. novembra 2000. godine. Dakle, na licu mesta podela naoružanja specijalnim jedinicama za specijalne namene, ali gle čuda, neki od njih, pojedinci koji su pripadali tim na brzinu osnovanim specijalnim jedinicama su bili pripadnici tzv. surčinskog i zemunskog klana za koje smo čuli onog trenutka kada je ubijen bivši premijer od strane ta dva klana i, naravno, kada je premijer ubijen na njegovo mesto je došao moj kolega. Takođe, moram da vas podsetim da postoji osnovana sumnja da je iz tog naoružanja od pripadnika tih posebnih specijalnih kriminalnih jedinica zemunskog i surčinskog klana ubijen Momir Gavrilović, regularni pripadnik bezbednosnih snaga koji je upravo upozorio na sumnjive poslove te na brzinu…
Poslaniče, vrednujem to što govorite, ali bih vas ljubazno zamolila da govorite o amandmanu.
Ja govorim o amandmanu koliko je govorio i predlagač. Govorim o posebnim specijalnim jedinicama i iskustvu predlagača koji je na takav način na brzinu, za nekoliko sati…
Znam, poslaniče. Vi imate poseban tretman kod mene. Nije problem, ali o amandmanu molim vas. Ja vrlo dobro čujem šta govorite. Ako ćemo da se usredsredimo na današnji rad, onda o amandmanu.
Kaže, predlog za angažovanje sadrži bezbednosnu procenu i plan aktivnosti. Govorim o iskustvu predlagača o planu aktivnosti i bezbednosnoj proceni koju je izvršio 5. oktobra tako što je podelio naoružanje kriminalnim grupama i ta dela i nedela do današnjeg dana nisu procesuirana. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, replika.
Ja sam mogao da se javim i povodom povrede Poslovnika, ali nisam. Znači, naravno da ne želim da komentarišem izlaganje prethodnika koji je pod vašim posebnim tretmanom i potpuno se slažem da on treba da bude pod posebnim tretmanom, makar vašim, ali ta hrpa neistina i laži, koje su ovde izrečene, uvreda, vi niste reagovali nijednog trenutka. Vidim da su tu neki bili zadovoljni. Pojavio se posle puno decenija osmeh na licu, jer su čuli jednu neopevanu, pa znate koja reč ide iza toga, i bili ste zadovoljni time što slušate jednu apsolutnu laž koja je ponovljena 100 puta. To govori o vama. To govori i o predsedavajućoj koja se pravila da ne čuje šta se dešava. Ako je bilo ko uradio ono za šta me je prethodnik optužio, taj je trebao odavno da bude u zatvoru. Ako nije, sada treba da bude u zatvoru. Posle ove diskusije, mudra većina ili treba da mi ukine imunitet i da me prisutni policajci odvedu gde treba ili treba da dobijem kolektivno izvinjenje za ono što se ovde sluša. Ja godinu i po dana slušam poslanike koji su pod posebnim tretmanom, citiram predsednicu, ali postoji neka granica i ta granica će da svedoči o tome da li je ovo hram srpskog parlamentarizma ili većina koja ovde sada postoji ima ovoliko prava da se zove demokratskom većinom.
Hvala. Prihvatam kritiku na svoj račun, a kolege će svako za sebe. (Marijan Rističević, s mesta: Replika.) Koliko sam razumela i čula, poslanik Živković se obratio meni i kolektivno grupi poslanika. (Marijan Rističević, s mesta: Pogrešno sam protumačen.) Dobro ste protumačeni. Član 104. stav 3. mora da važi neki put i za vas. Nemojte se pozivati na Poslovnik u ovom momentu… (Marijan Rističević, s mesta: Poslovnik.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 107. Povreda Poslovnika od strane predsednice Skupštine i druga povreda zato što je dozvolila da se još jednom povredi Poslovnik, jer sam ja ovde određen kao lice sa posebnim tretmanom. Izgleda da ja taj poseban tretman imam, ali ne u pozitivnom smislu. Dakle, sve što je drugim kolegama, nisam protiv, iz opozicije dozvoljeno, meni nije. Ne znam po kom osnovu je dobio pravo na repliku, a ja nisam, ali ovaj poseban tretman je posebno uvredljiv. Što se mene tiče, ja sam poseban tretman često imao, a imao sam ga u vojsci koju prethodnik nije služio, ali ja ovde držim izveštaj. U jednom mogu da se slažem, kako bi povratili dostojanstvo Narodne skupštine, da ono što je on rekao…
Poslaniče, niste dobili pravo na repliku i zloupotrebljavate je.
Ja govorim kako je povređeno dostojanstvo.
Rekla sam da imate poseban tretman, jer sebi dozvoljavate ono što drugi poslanici ne mogu sebi da dozvole.
Da li mogu da dovršim?
Ne možete da završite repliku.
Upravo ste dokazali zašto imam poseban tretman i tražim da se o ovoj povredi Poslovnika glasa.
Apsolutno će se glasati. To je vaše pravo, ali poslaniče morate shvatiti da postoji 250 poslanika i da su ovde svi jednaki i u svojim obavezama, kao i u poštovanju dostojanstva parlamenta, što u ovom trenutku ne činite. Reč ima narodni poslanik Momi Stojanović. Izvolite.
Hvala. Ja bih da se vratimo predloženom amandmanu. Zahtevati da angažovanju specijalnih jedinica, specijalnih antiterorističkih jedinica u raznim kriznim situacijama, plan i procena nije prihvatljiv iz dva razloga. (Marijan Rističević prilazi stolu predsedništva.)
Nemojte prilaziti sada. Nemojte prilaziti. Niste dobili dozvolu.
Prvi razlog je hitnost. Ne može … Da li mogu da nastavim?
Ako vam omogući to poslanik Rističević, svakako. Zamolite kolegu da vam omogući da diskutujete. Ima sve svoje granice. Sačekajte samo da poslanik izađe napolje pa ćete nastaviti. Vratiću vam vreme. Izvolite.
Dva su osnovna razloga zašto ovaj amandman nije prihvatljiv. Prvo, zato što se radi o hitnosti i svako odlaganje, pravljenje procene i plana, a da pri tome u raznim situacijama antiteroristička jedinica ne reaguje vrlo hitno, bi imalo katastrofalne posledice. Drugi ključni razlog što specijalna antiteroristička jedinica u miru ima razrađene planove od talačkih situacija, od oslobađanja, uklanjanja eksploziva. Znači, za razne situacije za koje je namenjena specijalna antiteroristička jedinica ona već poseduje planove u miru i samo postupa po tim planovima. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. U raspravi o oba amandmana na član 3. teksta predloga, izmena i dopuna zakona, prvo mislim da je dobro što je Odbor podneo amandman na osnovni predloženi tekst i taj amandman u celini doprinosi poboljšanju celog teksta izmena i dopuna u celini. Ja bih volela kada bi moglo da se deo amandmana koji je podneo narodni poslanik Zoran Živković takođe uvrsti, ali da rečenica koju ja smatram prvom u odborskom amandmanu, izuzetno važnom, je da se rukovođenje odgovornosti u direkciji policije zasniva na načelu jednostareštinstva i subordinacije. To pokazuje da Odbor i predlagač, dakle izvršna vlast zaista dobro sarađuju, jer ovo poboljšava rešenje. Ono o čemu bi trebalo razmisliti nema izmena, naravno više u prihvaćenom amandmanu Odbora, ali ova dva stava koja je narodni poslanik Zoran Živković spominjao kao jezičko razdvajanje definišu vrlo važan protokol za događaje na koje, ponavljam, ja ne bih volela da ni ovaj član ikad bude primenjen, iz mnogo dobrih razloga i ne bih volela da ikad iko zbog situacije o kojima je ovde bilo reči prave bezbednosne procene i plan aktivnosti nikada više, a rugati se možemo uvek. Dakle, predlog za angažovanje sadrži bezbednosne procene i plan aktivnosti. Tu je i kolega poslanik Momir Stojanović u pravu. Jedinice to imaju. To im je sadržaj posla. U slučaju hitnosti, plan aktivnosti može biti dostavljen i naknadno. I ovo je stav koji može da proizvodi male dileme - koliko naknadno, kome se dostavlja naknadno, kako se pravi, šta je hitnost za bezbednosnu procenu? Ja ću namerno dati, unapred se izvinjavam pripadnicima Ministarstva i ministru, pojednostavljen primer, znam kako ide subordinacija i kako idu protokoli, ali da bi se razumelo zašto se zadržavamo, primer je pojednostavljen. Ako, daleko bilo, imate eksploziju na terenu naftne industrije ili azotne ili hemijske industrije vi prvo morate da znate da li je u pitanju tehnološkim procesom, nedovoljnom paskom zaduženih za bezbednost došlo do nesreće koje se dešavaju ili je u pitanju teroristički akt, što je isto moguće u današnjem svetu. Namerno govorim pojednostavljeno. Ja ovaj član, ova dva poslednja stava, gledam kroz tu situaciju, jer svaki zakon gledam kako se odnosi na nekoga imenom i prezimenom ili na prostor na kome će biti primenjen. Znači, šta se dešava u trenutku kada je Ministarstvo alarmirano da se eksplozija dogodila? Koji je protokol? Da li je hitnost? Jeste. Da li ima plan aktivnosti? Po subordinaciji ide, zna se koje jedinice odmah idu na teren po prirodi stvari bez posebne odluke ministra, jer nam je svima pred očima eksplozija u hemijskoj industriji ili u naftnoj industriji, sve jedno. Ponavljam, daleko bilo. Ko pravi bezbednosnu procenu? Koliko to traje? Ko će da pravi plan aktivnosti u jednom ili u drugom slučaju? Ja znam da je odgovor da se to rešava podzakonskim aktima i protokolima unutar sektora kojim će se rukovoditi po starešinstvu i subordinaciji, ali samo pokušavam da najviše zbog onih koji slušaju ovu raspravu da objasnim da proces utvrđivanja hitnosti nije ni najmanje jednostavan, bez obzira na stručnost, da postoje redovni planovi bezbednosti i ja tu mogu samo da dam pohvale pripadnicima MUP, jer jednostavno ne možete da nađete situaciju da su manjkali u primeni redovnih planova bezbednosti ili da su manjkali u koordinaciji. Ali, s obzirom da ovde jasnije definišemo, to je jedino moj doprinos. Ne tražim poseban odgovor na to ma kako će se to raditi, ali samo pokušavam da osvetlim realnu situaciju, deo života na koji se ova dva poslednja stava, koja nama mogu izgledati jezički ili ne odnose, da ne govorim o tome da postoji plan bezbednosni mera i aktivnosti za čvorove kao što su aerodromi ili objekti. Na kraju samo da dam možda i malo komičan primer. Bilo je nekoliko slučajeva i to je potpuno rutinska stvar, da vam padne sistem kontrole leta i imate neke situacije da nemate letove nad nebom Srbije, jer se to dešava. To je rutinska stvar. To nije ni za plan mera bezbednosti. To nije ni hitnost, ali mogu da postoje situacije kada mora ministar u saradnji sa ministrom odbrane da zaista zabrani let, pošto smo imali i takve situacije. Dakle, dva mala stava, koja se odnose na hitnost, na procenu bezbednosti i na to kad se dostavlja plan aktivnosti u suštini u sebi ima strašno mnogo situacija za koje ja znam da postoje i znanje i spremnost u okviru Ministarstva, ali takođe mogu da proizvedu, bez jasnih protokola i podzakonskih akata nepotrebne zabune. Nisam sigurna da će do toga doći zato ću glasati i za jedan i za drugi amandman, jer smatram da odborski amandman zaista na dobar način poboljšava tekst Predloga izmena i dopuna zakona. hvala vam.
Mogu da vam dam samo repliku.
Hvala. Ja cenim ono što ste rekli. To je korektno, ali hoću samo da vam kažem, dakle, u vašem primeru koji ste vi dali predlog, naravno, prvo bi izašla u takvom slučaju, neka nadležna policijska uprava, koja bi uputila dovoljan broj policijskih službenika po proceni da budu na licu mesta. Naravno, izašao bi u ovakvom slučaju Sektor za vanredne situacije, neko ko je zadužen za kontrolu tečnosti, zapaljivih materija, eksplozivnih materija itd, ko bi dao procenu u smislu da li se radi o eksploziji koja je učinjena namerno, da li je podmetnuta ili se radi o nekom tehničkom kvaru kao uslov eksplozije. Međutim, nekada morate i preventivno delovati. Nekad pošaljete jedinicu, a šta ako je terorizam. Vi ako utvrdite to za tri sata, možda je kasno i dok su u izrade svi planovi i procene, dok se utvrdi, a mi ne pošaljemo jedinicu, posle će prvo pitanje biti – izvinite, da li ste vi amateri koji ne možete da pošaljete ljude da reaguju u toj situaciji, da niste bili spremni za to? Nekada će se uputiti jedinica, pa je odlično da za 15 minuta pa da je vratimo da utvrdimo, ili za sat vremena, mnogo je manja šteta nego da je ne uputimo, a da se ispostavi, jel to je nešto za čim naravno, Sektor za vanredne situacije ne može da se izbori sa takvom vrstom terorističke pretnje. Međutim, izveštaji se i onako podnose onim licima koje jedinicama daju nalog ili saglasnost za upućenje, dakle direktoru ili ministru, odnosno direktoru i ministru u nekim situacijama. Tako da mi imamo, kao što to skupštinski odbor može raditi nad Ministarstvom, mi u svakom trenutku možemo zahtevati od jedinica takvu vrstu informacije. Ovde se samo radi o tajmingu, da im se da prostor da mogu da izađu da deluju, ali cenim ovo što ste rekli da ćete glasati za oba amandmana, tako da, mislim dasmo u suštini poboljšali osnovni tekst zakona. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić.
Naravno, posle ministra i posle mog uvaženog kolege Momira Stojanovića, gotovo malo mi je ostalo da kažem, ali moram napomenuti da član 3. odnosi se na član 20. izmena i dopuna Zakona o Policiji. Da su ovo izmene i dopune zakona, znači nije Zakon o Policiji, da amandman narodnog poslanika Zorana Živkovića ne treba prihvatiti, a amandman koji je predložio Odbor je sasvim jasan i sasvim precizan. Na svu sreću, pravnički jezik koji se koristi u ovom zakonu je jasan i precizan i on se odnosi na to da apsolutno nije sporno da predlog za angažovanje sadrži bezbednosnu procenu i plan aktivnosti i apsolutno nije sporno da u slučaju hitnosti plan aktivnosti može, ova reč „može“ je jako značajna sa pravnog aspekta, znači, reč „može“ podrazumeva da može biti dostavljeno i naknadno, što, naravno, znači da može biti dostavljeno i odmah. Postupci koji zahtevaju hitnu reakciju i hitno angažovanje policije su oni postupci koji zahtevaju da se reaguje sad i odmah. Plan procene bezbednosti i plan aktivnosti svakako jesu sastavni deo, ali ponekad, zarad bezbednosti i sigurnosti građana i njihove imovine, ovaj plan bezbednosti i sigurnosti, isključivo radi hitnosti, može da se dostavi i naknadno. Znači, ne – mora, nego – može. Pravnički jezik je izuzetno jasan, izuzetno precizan i zato amandman gospodina Živkovića nije svrsishodan.
Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Koristim vreme ovlašćene predstavnice poslaničke grupe. Proceduralno je pitanje, za sekretara i za predsednicu, jer nisam sigurna, a znam da delimo stav da je procedura kultura. Posle amandmana koji je trenutno u pretresu, koji je podneo Odbor, sledi amandman na isti član koji je postao sastavni deo Predloga zakona. Ako ovaj amandman, o kome govorimo, koji je podneo Odbor, sada ne postane sastavni deo Predloga zakona, onda, kada raspravu prođe amandman koji je postao sastavni deo Predloga zakona, amandman koji je podneo Odbor nema na šta da bude podnesen, jer je član promenjen, bojim se. Znam da će ministar prihvatiti, Odbor je dao, makar da imamo usmenu saglasnost da i Odbor za ustavna pitanja nema ništa, jer imamo dva različita amandmana, od kojih oba imamo saglasnost. Ni to nije problem, samo nisam sigurna da li proceduralno možemo da pređemo na amandman koji je postao sastavni deo Predloga zakona, a da se u Danu za glasanje glasa o ovom amandmanu ili da se pravi zastoj i ostalo.To je moje pitanje, samo proceduralno.
Ako sam vas dobro razumela, tvrdite da ne možemo da glasamo. Mi moramo da glasamo o svakom pojedinačno, a da li usvajanje narednog amandmana nešto kvari u suštini čitavog Predloga zakona, ne znam, nisam analizirala u tom smislu. Mogli bi da napravimo pauzu, kao što uvek pravimo, ali će to službe sada, koje prate sednicu, da pogledaju da li ima potrebe radi bilo kakvog usaglašavanja osnovnog predloga zakona sa onim što ćemo, najverovatnije, i usvojiti, jer i ja pretpostavljam da će ministar naredni amandman da prihvati. Eto, samo u tom smislu molim za razumevanje, a da službe to dobro isprate, jer kad nam dođu ovde sa tekstom predloga da znamo šta nam je činiti, da li da pravimo pauzu, pa da onda nadležni odbori izađu sa nekim usaglašenim amandmanom. Ali, ne znam dakle, šta sve možemo da menjamo. Hvala. Na član 3. amandman je podneo Odbor za odbranu i unutrašnje poslove. Molim ministra da se izjasni.
Prihvatamo amandman Odbora.
Hvala vam. Amandman je prihvaćen. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović, Snežana Malović, Slobodan Homen i Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala poštovana predsednice. Gospodine ministre, zahvaljujem se što ste prihvatili ovaj amandman, najavili ste to u načelnoj raspravi, kao i jedan deo našeg amandmana koji je, kao amandman Odbora, na član 4. i amandman na član 5. Drago mi je da smo imali razumevanja od strane Vlade i da ste uvažili naše konstruktivne predloge u najvećoj meri. Očekujem i kad dođe i sam zakon o policiji da ćemo imati saradnju na istom nivou. Hvala vam.
Hvala. Gordana Čomić, po ovom amandmanu sada, usvojenom? (Da.) Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Koristim vreme ovlašćene predstavnice Poslaničke grupe DS. O ovome je reč, znači, ovo je amandman na isti član kao i amandman Odbora, kao i amandman narodnog poslanika, kao i svi. Srećom, ja nemam amandman, pa ne komplikujem tim delom na ovaj član. Ovaj amandman je postao sastavni deo Predloga zakona. U tom amandmanu je odlukom, zajedničkom, i dobro je i sve je u redu, dodat stav 3. koji glasi – direkcijom policije rukovodi direktor policije. I nemam ništa protiv. Amandman koji je ministar prihvatio malo pre, Odbora, nema taj stav. Zato što se on odnosi na član 20. pre nego što smo se saglasili da je dobro da bude amandman prihvaćen sa trećim stavom. Dakle, nemam ništa protiv ni da se saglasimo usmeno da se u odborskom amandmanu dodaje treći stav, ni da bude pauza, samo da bude jasno da u Danu za glasanje ne bude protiv, ako uopšte vidim dobro. Jednostavno, nije mi jasno, zato pitam. Ne može da se odbije amandman pošto je on sastavni deo Predloga zakona postao.
Pa, da, amandmani ne mogu da se odbiju, oni su postali sastavni deo Predloga zakona.
Treći stav treba da bude ili dodat u amandman Odbora.
Tako je, a proceduralno, kako mi radimo, to znate. Napravi se pauza u samom glasanju, da bi se pojavio novi amandman koji usaglašava sve to.
U redu.
I tako će se pojaviti stav 3. ovde.
Zahvaljujem.
Reč ima ministar Stefanović.
Samo hoću da vam kažem, ovi amandmani nisu međusobno konfliktni, odnosno protivrečni. Oni su potpuno saglasni. U jednom se kaže, koji je gospodin Đurišić podneo, da direktor upravlja direkcijom policije, to je potpuno normalno, i drugi gde kaže, amandman Odbora, koji kaže da se rukovođenje i odgovornost u direkciji policije zasniva na načelu jednog starešinstva i subordinacije. Jedini tehnički problem, što može da se uradi kroz pravno-tehničku redakciju je stav. Samo stav, Da ne postaje stav 3, nego postaje stav 4, recimo. To je samo pravno-tehnička redakcija koja se uradi, jer se vidi da se radi o tehničkoj stvari. Jer se ne pominju uopšte iste norme. Ovde se govori - rukovođenje i odgovornost u direkciji policije zasniva se na čelu jednog starešinstva subordinacije, Tačka, kraj. A ovaj kaže – direkcijom policije upravlja direktor policije. Potpuno dva komplementarna stava. Samo je tehnička stvar što su oba amandman predvidela, jer postoje dva stava, da se ubacuje novi stav 3. koji glasi. Znači, ne može biti, niko nije mogao da pretpostavi usvajanje drugog amandmana, pa da kaže – stav 4. Dakle, to je pravno-tehnička redakcija koju Narodna skupština uradi i nema nikakvih problema.
U svakom slučaju, kažem vam, prate službe, prate pravnici, reći će nam šta nam je najbolje, da izađemo sa novim amandmanom ili to nije potrebno. Znači, znate koliko su iskusni ljudi tu. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vanja Vukić, Stefana Miladinović i Siniša Maksimović. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Vanja Vukić.
Ja se zahvaljujem, predsednice. Gospodine ministre unutrašnjih poslova sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, zahvaljujem se Ministarstvu unutrašnjih poslova i Vladi što su prihvatili jedini amandman SPS koji je podnela na ovaj Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o policiji, s obzirom da smo od ostalih amandmana odustali nakon korisnih konsultacija sa vama, a mislim da ta praksa treba da se nastavi i u budućnosti. Želja mi je da obrazložim nameru SPS vezano za predlaganje ovog amandmana. S obzirom da je Zakonom o policiji, članom 8. predviđeno da ministar može da zahteva izveštaje, podatke i druga dokumenta u vezi sa radom policije, zatim predstavnik policije ministru redovno i na njegov poseban zahtev podnosi izveštaj o radu policije i o svim pojedinačnim pitanjima iz delokruga policije, u ovo bi moglo da se uvrsti i obaveštenje o angažovanju pripadnika MUP, koje se donosi na posebne jedinice Ministarstva. Međutim, ovde se govori o redovnom izveštavanju. To redovno izveštavanje može da bude nedeljno, na deset dana, mesec dana ili šest meseci. Međutim, zbog specifičnosti posla kojim se bave posebne jedinice, a s obzirom da na angažovanje specijalnih jedinica vi dajete saglasnost, što znači da ste automatski obavešteni o njihovom angažovanju i svrsi angažovanja, SPS je podnela amandman na član 3, kojim se menja postojeći član 20. u stavu 6, gde se posle reči: „Posebne jedinice se angažuju na predlog rukovodioca nadležne organizacione jedinice uz prethodno odobrenje direktora policije“ taka zamenjuje zapetom i dodaju se reči; „koji je dužan da bez odlaganja obavesti ministra unutrašnjih poslova o njihovom angažovanju“. Smatram da ministar unutrašnjih poslova treba uvek da bude obavešten o angažovanju i specijalnih i posebnih jedinica MUP-a. Još jednom se zahvaljujem na prihvaćenom amandmanu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomoć.
Zahvaljujem. Ovo je drugi amandman koji je postao sastavni deo Predloga zakona. Samo da dodam da i amandman Odbora, o kojem smo saglasni, i ova dva koja su postali sastavni deo Predloga zakona zahtevaju proceduralnu intervenciju. Sadržinski su sasvim u redu i podržavam i da treba da se glasa, a ne treba jer su postali sastavni deo zakona. Ali, s obzirom da je došlo do usvajanja amandmana na različitim mestima, imamo problem sa proceduralnim stvarima. Ništa drugo. Hvala vam.
Hvala. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomoć i mr Aleksandar Jerkov. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. O ovom amandmanu sam u toku načelne rasprave imala opasku. Dakle, radi se o amandmanu koji je predložen u ovim izmenama i dopunama, a kao direktna posledica prihvatanja inicijative građana i ideje da se u slučaju prijave nestanka lica, gde postoji osnovana sumnja da je to lice žrtva krivičnog dela, da su policijski službenici dužni, u saradnji sa drugim nadležnim organima, sa udruženjima građana i sa građanima svim, odmah da postupaju. Nažalost, imamo ovaj amandman u proceduri zbog samih povoda, odnosno učestalih otmica, kidnapovanja dece i odraslih, a često sa smrtnim ishodima. Sa druge strane, srećom imamo ovaj amandman u proceduri, jer to znači da i mi kao Skupština i Vlada sluša šta je to što je zahtev građana za postupanje onih koji treba da ih štite, čuvaju i da im služe. To su prvenstveno pripadnici MUP, ali i svi mi drugi. U toj opasci sam rekla da ja znam da je pravničko tumačenje reči „odmah“ da je to trenutno, sada. Zna se i da je nepotrebno da bude u roku od 24 časa. Ovaj amandman je podnet i zbog činjenice da je dobro da ovde imamo svest da ovaj član uveden neće biti moguće odmah primenjivati bez izmena Zakona o krivičnom postupku. Tamo se pojavljuje rok od 24 časa i to je bio jedini motiv. I, rekla sam da prihvatanje ili ne prihvatanje ovog amandmana ne menja moju odluku da glasam za zakon, jer smatram da je dobar i način na koji smo došli do izmena i dopuna ovog zakona i da će biti dobro da bude u primeni. Ponavljam, opet sa nadom da kada je reč o nestancima maloletnih lica, da mogu samo da se nadam da nikad nećemo primeniti ovaj član, da nikada nećemo morati kao pripadnici MUP-a da reagujemo odmah, jer postoje sumnje da je u pitanju lice koje je žrtva krivičnog dela. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Adrijana Anastasov. Izvolite.
Poštovana predsednice, uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo poslanici, zaista uvažavam dobre namere podnosioca amandmana, ali smatram da zaista reč „odmah“ ne treba dodatno objašnjavati kroz ovaj amandman. Dakle, najkasnije u roku od 24 sata, reakcija policije treba biti momentalna i aktiviranje svih policijskih službi. Mislim da je tako bilo u prethodnih nekoliko slučajeva nakon monstruoznog ubistva Tijane Jurić. Smatram da su zaista ovi događaji pokazali da policija mora efikasnije i brže da radi svoj posao i nakon usvajanja ovog „Tijaninog zakona“ odmah po prijavi. Smatram da ne treba biti dodatno objašnjeno da to mora biti najkasnije u roku od 24 sata, ali, kažem, uvažavam koleginice i podnosioce amandmana zbog njihove odlične namere. Hvala.
Hvala. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović, Snežana Malović, Slobodan Homen i Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 4. amandman je podneo Odbor za odbranu i unutrašnje poslove. Ministre, da li prihvate ovaj amandman?
Vlada prihvata amandman Odbora.
Konstatujem da se prihvata amandman. Hvala. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomoć i mr Aleksandra Jerkov. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Radi se o amandmanu kojim se definiše kako se vrši bezbednosna provera. Član koji je predmet izmene i dopune definiše bezbednosne provere lica koje želi da se zaposli u MUP ili u nekom njegovom delu. On je podrazumevajući, radi se rutinski. Dakle, lice koje želi da se zaposli na svoj zahtev traži bezbednosnu proveru. Problem je ovaj član koji se dodaje, a koji glasi: „Bezbednosna provera vrši se i na osnovu zahteva drugog organa ili pravnog lica u slučajevima kada je propisana posebnim zakonom“, a naš amandman glasi da se dodaju reči: „koji nije u vezi sa zahtevom za zapošljavanje u Ministarstvu“. Zašto je podnet amandman i šta je cilj amandmana? Zbog toga što ovakav član, da se bezbednosna provera vrši na osnovu zahteva drugog organa ili pravnog lica, ostavlja nejasno da li lice o kome se vrši bezbednosna provera ima saznanja da se o njemu vrši bezbednosna provera. Ako se zapošljava, onda ima, zato što traži. Pod kojim uslovima vi tražite zakonom omogućavanje bezbednosne provere o licu, a da ono nema saznanja da o njemu vršite bezbednosne provere? Postoje dva slučaja, da to posebno stoji u bilo kom drugom zakonu, kako ovde piše, ili da je u pitanju istraga. Ako je u pitanju istraga ili bezbednosna pretnja, onda to ne treba da stoji u ovom zakonu. Ako je u pitanju ono što se meni čini, da je pred nama i predlog zakona o izmenama i dopunama ili novi Zakon o nacionalnim službama bezbednosti, onda razumem da će biti praćen kontekstom u tome ko je to, koji je organ ili pravno lice koje traži bezbednosnu proveru o nekom licu. Ovaj član ostavlja nejasno i da li se on odnosi na pripadnike MUP-a ili na bilo koga, a razlika je ogromna. I ako se odnosi na pripadnike MUP-a i ako se odnosi na bilo koga, tek tu onda možemo da imamo problem. Ja znam da ovako kako je napisano u Zakonu o policiji on ne može da proizvodi posledice koje su neželjene, zbog toga što je kontrola načina vršenja bezbednosnih provera omeđena drugim zakonima. Ali, smatram da je važno razjasniti kroz prihvatanje ili odbijanje ovog amandmana da se tačno precizira da oni nisu u vezi sa zahtevom za zapošljavanje u Ministarstvu, da se onda odgovori na pitanje o kojim licima se vrši bezbednosna provera. Da li lice o kome se vrši bezbednosna provera po članu 111a ima saznanja da se o njemu vrši bezbednosna provera i na koji način mu se to stavlja do znanja? Da li lice o kome se vrši bezbednosna provera, po članu 111a, ima saznanja da se o njemu vrši bezbednosna provera i na koji način mu se to stavlja do znanja? Da li se radi samo o pripadnicima Ministarstva unutrašnjih poslova ili o bilo kome i da li je ovaj član da se bezbednosna provera vrši na osnovu zahteva drugog organa ili pravnog lica, u slučajevima kada je propisana posebnim zakonom, da je vezana za lica koja su pod istragom koja podrazumeva bezbednosnu proveru? Dakle, ponavljam da amandman, prihvatanje ili odbijanje, nije relevantan za moju odluku da za zakon glasam. Znam da pripadnici Ministarstva unutrašnjih poslova, odnosno nadležne službe rade bezbednosne provere na osnovu svojih nadležnosti.
Prelazite na vreme grupe.
Da, hvala. Ono što nam treba, kao odgovor, je da li se to odnosi na bilo koga, da li se odnosi na pripadnike Ministarstva unutrašnjih poslova i da li se odnosi samo na organe koji su spomenuti u zakonima vezanim za bezbednosne provere i ko su pravna lica koja imaju prava da traže bezbednosnu proveru od Ministarstva unutrašnjih poslova? Hvala vam.
Reč ima ministar.
Veoma jednostavno. Dakle, na primer, u Zakonu o detektivskoj delatnosti, fizičko-tehničkom obezbeđenju, imate obavezu da se za određeno lice koje vrši tu delatnost uradi bezbednosna provera. Na osnovu Zakona o zaštiti podataka o ličnosti, dužni ste za svako lice za koje se vrši bezbednosna provera po ovom osnovu, a da se ne radi o postupku, odnosno istrazi, kao što ste rekli, što je definisano Krivičnom zakonom, odnosno Zakonom o krivičnom postupku, dužni ste da dostavite saglasnost tog lica i tu nema, a, ako, ali, dužni ste, i policija ne vrši bezbednosne provere ni za koga, niti će vršiti, bez dostavljene saglasnosti lica da se može izvršiti bezbednosna provera u cilju njegovog zaposlenja. Radi se o firmama za fizičko-tehničko obezbeđenje, radi se o Upravi carina, na onim poslovima gde je potrebno da lice koje se bori protiv krijumčarenja ima takvu vrstu bezbednosne procene, finansijskoj policiji i takvim institucijama. Dakle, ovim se zakonom samo daje mogućnost, odnosno precizira se način kako će se bezbednosna provera vršiti, na osnovu zahteva privatnih kompanija i pre svega usaglašava se sa Zakonom o detektivskoj delatnosti. Mi prosto imamo i obavezu da to usaglasimo. Do sada oni nisu imali pravo da od policije to traže, niti je policija imala način, možda ćemo mi moći da sada na taj način to naplatimo, jer mi trošimo neke resurse, kao što se često dešava. Juče smo i na Odboru raspravljali o tome. Mi smo preko 56.000 događaja obezbeđivali u prvoj polovini ove godine, 56.000 događaja. Da je izašao jedan policajac na te događaje i bio dvadeset minuta, to nešto košta. Negde je država obavezna da to uradi, u skladu sa Ustavom i zakonom, a za neke uslove koje pruža Ministarstvo unutrašnjih poslova, prosto ćemo morati da ih naplaćujemo, jer određene kompanije i lica ostvaruju korist od toga, ostvaruju profit, a Ministarstvo ima trošak, trošak obrade i to je vrlo prosto.
Zahvaljujem se, gospodine Stefanoviću. Gospođa Čomić, po amandmanu. Izvolite.
Zahvaljujem. Koristim vreme poslaničke grupe DS. Samo za potvrdu, dakle, i zahtev organa i pravnog lica za bezbednosnu proveru ide uz pismenu saglasnost lica o kome se provera obavlja. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, akademik Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović, Snežana Malović, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Izvolite, narodni poslanik Milan Petrić ima reč.
U članu 6. koji se tiče odlaska u penziju po navršenih 52 godine starosti i 30 godina rada u službi, mišljenja smo da bi tu trebalo dobrovoljnost imati ozbiljan kriterijum. Mislimo da po dobrovoljnom osnovu to bi bio dobar član zakona i da tu ne bi imali nikakvu primedbu. Međutim, ovde smatramo da, pogotovo u situaciji u kojoj se nalazimo sada trenutno i sa ovim najavama koje se, nažalost, protežiraju u novinama i koje pojedinci protežiraju, mislsimo da to iskustvo koje je godinama ulagano u naše pripadnike Službe bezbednosti, Službe policije, mislimo da bi bilo izuzetno korisno, kako su i kolege u klupama preko puta objašnjavale prekjuče, mislimo da ta logistika koja je njima već, da kažemo, naučena i kojom oni vladaju da bi bila izuzetno korisna za ove situacije. Takođe, ovaj amandman koji sam uložio je napisan – briše se. Inače, to je prvi amandman koji sam pisao – briše se. U suštini, nismo imali dovoljno vremena da se posvetimo tim problemima. Nakon kasnijih konsultacija koje smo obavili sa nekim pripadnicima službi policije, tu se nailazi na još jedan problem koji bih sada želeo ministru da predložim jer postoji mogućnost razdvajanja tih uslova. Ako, recimo, ostavimo uslov ili 52 godine starosti ili 30 godina staža, jer imamo situacije u kojima se u policiju pristupa sa 18 godina. Imamo te određene radnike koji sa 30 godina navršavaju svojih 48 godina starosti i kao takvi opet ostvaruju onaj jedan od karaktera za odlazak u penziju. Želeo bih i o tome da razmislite. Možda je to razdvajanje, jedna dobra pozicija, možda je to rešenje za ovaj amandmankoji bi dosta doprineo jer ukoliko je 30 godina stvarno puno za osobu da se bavi tim poslom, mislimo da sa svojih navršenih 48 godina i 30 godina staža može ostvariti jedan od uslova za odlazak u penziju. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar dr Nebojša Stefanović. Izvolite, gospodine Stefanoviću.
Jedini nam je problem tu kada razmatramo mogućnosti penzionog sistema. Mi smo mogli da propišemo i manje, 25 godina efektivnog staža i, recimo, 45 godina života. Mogli smo da je pošaljemo u penziju i sa 40 godina života. Ali, u principu, naš penzioni sistem to ne bi mogao da izdrži. Mi smo pronašli normu koja odgovara zaista realnim potrebama MUP-a, da su to ipak ljudi koji, a složićete se, 52 godine, ipak su to ljudi koji nemaju ni tako mali ni tako veliki broj godina, nisu baš ni oni koji su za redovno penzionisanje, za muškarce je u ovom trenutku potrebno 65 godina. Dakle, zbog posebnog angažovanja pripadnika policije i njihovih posebnih napora koje imaju tokom službe, mi smo predložili ovu meru kao neko rešenje koje je optimalno, nešto što u ovom trenutku zadovoljava i potrebe Ministarstva, a istovremeno omogućava da penzioni sistem to izdrži, odnosno da postoji dovoljno novca da se oni prevremeno penzionišu u punom kapacitetu. Dakle, oni ne gube ni dinar od svoje penzije, dok bi da u redovnim uslovima idete u prevremenu penziju to bilo moguće, ali plaćate penale i penzija može da vam se umanji, čini mi se, čak i do 30%, ne znam tačno kako piše u penzionom zakonu, što znači da bi vaša penzija bila dramatično manja da idete sa pet, šest, sedam godina ranije u penziju. Ovako, idete u penziju, imate punu penziju, država je zahvalna za ono što ste uradili za nju, potrebe MUP-a se ispunjavaju i penzioni sistem taj broj lica zaposlenih u MUP-u može da izdrži.
Zahvaljujem, gospodine Stefanoviću. Reč ima narodni poslanik Vladan Milošević.
Zahvaljujem se, gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, uvaženi gosti, drage kolege, smatram da ovaj amandman treba odbiti, prvo zbog toga što piše – briše se, bez predloga drugog. Drugo, mnogo sam se konsultovao oko ovog zakona sa pripadnicima Službe unutrašnjih poslova i video sam da je otprilike njihov stav da je ovo neki optimum i za odlazak u penziju i sa brojem godina staža i sa brojem godina starosti. Ako ti ljudi sa iskustvom tako misle, mislim da je ovo prava mera i ne vidim razloga zašto bi nešto drugo radili. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodine Miloševiću. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i mr Aleksandra Jerkov. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Amandman kojim se želi menjati član kojim se uvodi pravo na izuzetak trebao je da dva odgovora od kojih je jedan malopre ministar i dao. Dakle, uvođenje posebnog prava kojim se pravi izuzetak od Zakona o PIO za pripadnike policijske službenike koji imaju 52 godine života i 30 godina efektivnog radnog staža, je da je puna penzija to je važno. Pošto je član na koji sam podnela amandman podrazumevao da se to utvrđuje sa ministrom za rad. To ne bi smelo da se utvrđuje sa ministrom za rad nego ovim zakonom. Dakle, ko ima 52 godine i 30 godina radnog staža on mora da punu penziju. Ne može da odlukom drugog ministra da bude u dilemi da li mu se umanjuje ili ne umanjuje ili kako se to računa. Ono što smo koleginica Aleksandra Jerkov i ja takođe želele je nešto što će nas sačekati za koju godinu. Za nas koji pratimo evropske integracije i evroatlanske integracije dosta su jasne odredbe Zakona o posebnom penzionisanju, Zakona o izuzetnom penzionisanju kojih je bilo drastičnih u zemljama kao što su Slovačka, Češka i Rumunija i nešto blažih u zemljama kao što su Crna Gora, Hrvatska i Slovenija. Mi takvog zakona posebnog nismo doneli, a posebno o penzionisanju, ali će nas čekati. Tada ćemo imati ovu odredbu o kojoj govorim da policijski službenik koji je radio na poslovima koji zaslužuju izuzetak od Zakona o invalidsko-penzionom osiguranju da ne može da se bavi sličnim poslovima. Svi su morali da donesu takvu odredu, jer se dogodilo da odjednom imate neformalne, vrlo uticajne, dal konsultantske grupe, dal grupe koje rade paralelno sa sistemom, ali u svakom slučaju ni jedna od njih korisna za vladavinu prava u tim društvima. Kao i u slučaju prethodnih amandmana, ovo nije amandman koji prihvatanjem ili odbijanjem menja moju odluku. Zahvaljujem na odgovoru da policijski službenici koji će steći pravo po ovom zakonu da sa 52 godine odu u penziju, da će imati punu penziju. Nadam se da će primena ovog zakona, pošto je u pitanju poslednji amandman koji smo koleginica Aleksandra Jerkov i ja podnele, ja se nadam da će primena ovog zakona biti i efikasna, i detaljna, i temeljita, u delu i u članu kojim se definiše reorganizacija, formiranje specijalne atiterorističke jedinice i način subordinacije. Gledano iz ugla zakonodavca koji uvek pokušava da uvidi na koga se zakon odnosi ovo je taj član najvažniji u ovom zakonu, za sve one koji podrazumevaju članove bezbednosne mere i posebne planove aktivnosti u slučaju situacija koje niko ne voli da vidi u svojoj državi. Nadam da neće biti ni primenjivanja, a policijskim službenicima koji će po ovom zakonu sa 52 godine otići u penziju srećnu i mirnu penziju, i da ih zovete na godišnjice, i da ih zovete da vam pomognu iskustvom i radom u reorganizaciji policije u delu kako je sada isplanirano. Hvala.
Zahvaljujem gospođo Čomić. Reč ima narodni poslanik dr Vesna Rakonjac. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, poštovani gosti iz MUP-a, ne slažem se sa ovim delom da radnik Ministarstva unutrašnjih poslova koji je otišao u zasluženu penziju sa 54 godine života ne može da se bavi dopunskim radom i dok je u penziji. Svakako postoji već zakonska regulativa koja jasno kaže kojim poslovima oni mogu da se bave? Pa, tako ih nećemo svakako očekivati da pripadnika antiterorističke jedinice osnuje konsultantsku kuću za protivteroristička dejstva i da angažuje ljude i da pravi paralelne jedinice tog sistema. Ili, zamislite molim vas, izgleda trivijalno, ali da jedan saobraćajac zakupi privatnu raskrsnicu i na njoj da reguliše saobraćaj. To svakako nisu poslovi koje možemo očekivati da će da rade ove osobe. Zašto ne bismo angažovali osobu koja je 20 i više godina provela u radu sa prilikom obučavanja pasa da uz dopunsko angažovanje i dopunsku edukaciju osnuju agenciju koja će se baviti obukom recimo za pse vodiče i da tako uštedimo i unapredimo naš sistem. Postoje mnoga časna zanimanja koje osobe svojim iskustvom, radom i znanjem mogu da obavljaju, pa i razne konsultantske kuće, pa i razna udruženja. Prema tome, nemojmo ih onemogućiti da rade taj posao. Zašto neko ko je proveo 20 godina kao saobraćajac, aktivno radeći taj posao ne može da osnuje, recimo, jednu konsultantsku kuću, savetodavnu kuću koja neće biti paralelna sistemu. Prema tome, trebamo im omogućiti da rade da svoja iskustva prenose mladim ljudima i da budu radno angažovani dok god mogu da rade kao što to mogu da rade lekari, ekonomski, pravnici, advokati. Hvala.
Zahvaljujem dr Rakonjac. Reč ima dr Predrag Mijatović. Izvolite gospodine Mijatović.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo, s obzirom da je ovo poslednji amandman i dosta je od toga i koleginica Rakonjac pre mene rekla što sam imao nameru da kažem, tako da ću u svakom slučaju biti vrlo kratak. Smatram da ovaj amandman nije primeren, odnosno mislim da dovodi u potpuni neravnopravni položaj radnika policije, jer onog momenta kad radnik policije sa 30 godina radnog staža i 52 godine života stekne pravo na penziju on se u potpunosti mora izjednačiti sa svim ostalim građanima Republike Srbije koji su stekli pravo na penziju. Prema tome, ako se drugim građanima koji su se bavili nekim drugim poslovima ne zabranjuje da nastave da se bave svojim nekim poslovima, bilo da je inženjerski, advokatski, bilo kakvi drugi, mislim da u tom slučaju ne bismo smeli ni da radnicima policije zabranimo da se bave nekim poslom koji je na izvestan način sličan onom poslu kojim se bavio u policiji. U svakom slučaju, postoje neka ograničenja gde su neki možda tajne službe i tako dalje, to je već regulisano drugim zakonima, ali i ono što je i gospođa Rakonjac rekla, ima mnogo toga čime se ti radnici mogu baviti. Samim tim, uneti to u zakon da im se zabranjuje, apsolutno ih dovodi u neravnopravni položaj sa ostalim građanima Srbije koje su regularno penzionisani. Hvala lepo.
Zahvaljujem gospodine Mijatović. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić, po amandmanu. Izvolite.
Zahvaljujem. Zbog argumentacije o neravnopravnom položaju pripadnika koji se ovim zakonom stavljaju u izuzetak da mogu da idu u penziju sa 52 godine života i 30 godina staža, to je neravnopravno za sve druge koji idu u penziju sa 63, 65 i sa 40 godina staža. Zato pravite izuzetak kojim uvodite da su neki ravnopravniji od drugih. Pripadnici službe, pripadnici MUP policijski službenici s punim pravom se stavljaju u to da smo svi jednaki pred penzijskim uslovima, da su neki jednakiji zbog prirode posla kojim se bave. Nemam ništa protiv, naprotiv, za odluku da se ljudima koji su, a zato što provode na tim poslovima 30 godina, da im se kaže zakonom hvalašto štitiš, čuvaš i služiš. Mi znamo kakav je to napor i zato ideš u penziju sa 52 godine. Ali, ako ti dajem pravo da ideš u penziju sa 52 godine zato što ti je posao takav, da štitiš, čuvaš i služiš, ja govorim slični poslovi, postoje ozbiljni razlozi zašto je dobro da ovakva odredba bude. Onda nemoj da se baviš sličnim poslovima posle. Jer time odredbu koja ja smatram dobrom, da poslovi policijskog službenika Ministarstva unutrašnjih poslova posebne, dakle, znam ja da se to ne odnosi na sve pripadnike Ministarstva unutrašnjih poslova, ti poslovi su izvor, da su oni ravnopravniji pred odlukom o odlasku u penziju po sili zakona nego neki drugi koji su ovde spominjani. Ja vas molim da pažljivo upotrebavate izraze ko je ravnopravan, ko je neravnopravan, zbog toga što ovakva argumentacija pokazuje da kao da mi uvodimo sve druge ljude koji treba da idu u penziju u neravnopravan položaj u odnosu na pripadnike Ministarstva unutrašnjih poslova, što nije tačno. Apsolutno nije tačno. Ali, zato što im je posao kojim se bave osnovni razlog da budu u položaju da idu sa 52 godine u penziju, ja kažem – nemoj da se baviš sličnim poslom. I to je stvar, ja ću biti u prilici, potpuno sam sigurna, da kolege koji to spore, za koju godinu da im čitam stenograme, zato što će tada podržavati moj amandman. Ali, tako je sa „sic transit Gloria mundi“ – ko neće da sluša, on ponavlja, pa kad dođe vreme da sluša, onda podržava nešto što ja na vreme upozoravam. Savetujem Vladu da prihvati, jer ćemo do toga doći pre ili kasnije. Hvala vam.
Zahvaljujem gospođo Čomić. Reč ima dr Vesna Rakonjac.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Poštovani ministre, poštovani predstavnici Ministarstva unutrašnjih poslova, čuli smo da su policajci privilegovani ovim zakonom. Nisu privilegovani. Plata koju zarađuju je plata sa više od sedam kora. Posao je gori nego rudarski. To znaju oni koji su članovi porodice, koji imaju porodicu i u porodici policajce. Prema tome, nisu oni povlašćeni ni u jednom jedinom trenutku. Idu u zasluženu penziju zato što to njihov posao zahteva, po statistikama koje govore da policajci imaju kraći životni vek nego drugi stanovnici iste životne dobi na drugim profesijama. Prema tome, njima zaslužno pripada penzija tako kako je zakonom regulisano. Ali, nemojmo da im onemogućimo, ja bih zamolila kolege da se malo utišaju…
Molim kolege da dozvole da gospođa Rakonjac završi izlaganje.
Ali nemojmo da im onemogućimo da se bave poslovima koji su u skladu sa njihovim zvanjem, sa njihovom stručnom spremom i nakon što odu u penziju. Ovde trebamo da napravimo jednu razliku. Oni ne idu u invalidsku penziju. Oni idu u penziju koju su zaslužili prema zakonu o osobama koje imaju beneficirani radni staž. Prema tome, oni mogu potpuno ravnopravno, kao i drugi građani, da obavljaju dodatnu delatnost nakon odlaska u penziju. A kada dođe vreme da napravimo zakon kojim će to biti regulisano za pripadnike Ministarstva unutrašnjih poslova, onda ćemo sesti, razgovarati i napraviti dobar evropski zakon. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar dr Nebojša Stefanović.
Nisam nameravao da se javim, ali, povodom ove tačke ima nekoliko stvari koje želim da istaknem. Juče smo na Odboru razgovarali o nekoliko stvari koje su važne. Pre svega, kad pogledate broj lakih i teških telesnih povreda koje se dogode u jednoj profesiji, shvatićete da su policajci ti koji su izloženi tome u svom svakodnevnom radu. Dakle, od jednog derbija, održavanje javnog reda i mira na ulici, sličnih aktivnosti, vi imate ljude koji su povređeni, bilo kamenicom, bilo da ih je neko odgurnuo, udario, itd. Naravno, nisu strane ni upotrebe različitih vrsta oružja, pa i vatrenog oružja. Sreća je što nemamo često vest o tome da je neko od policajaca tragično stradao ili je teško povređen. Ali, takve stvari se dešavaju u ovoj profesiji. I zato ljudi moraju da shvate, kada tražimo za njih prevremeno penzionisanje, i to samo dve godine pre njihovog redovnog penzionisanja, ne tražimo nekakvu spektakularnu privilegiju. Plus što je to potreba službe. To je potreba Republike Srbije. A oni ne mogu da obavljaju funkciju, pogotovo uzevši u obzir specijalne jedinice. Nije ljudski da te ljude, posle svega što su uradili za svoju zemlju, stavljamo na radna mesta na kojima ili treba neko da im učini da bi ostali tu do penzije a da suštinski ne daju svoj doprinos, ili da ih stavimo na radna mesta za koja oni nisu osposobljeni i nemaju dovoljno znanja da obavljaju te poslove. Zato smatram da ovo nije bilo kakva vrsta diskriminacije, a što se tiče radnog mesta nakon završetka ovog procesa, i drugi zakoni koji se bave, recimo, detektivskom delatnošću, čak možemo da kažemo da bi bilo i pozitivno da policijski službenici rade u tim kompanijama, zbog poznavanja zakona, iskustva u primeni policijskog ovlašćenja i obuke koju su do tada imali.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić.
Zahvaljujem. Uvaženi ministre, kolege poslanici, poštovani građani Srbije, ja sam Milija Miletić i dolazim iz najlepše opštine Svrljig, pored najlepšeg grada u Srbiji, Niša, i normalno da ću podržati ovaj zakon i sve ovo što je sada govorio ministar Nebojša Stefanović i dr Vesna Rakonjac, jer ja dolazim iz porodice gde je moj otac bio policajac, čovek koji je časno i pošteno radio svoju službu i radio svuda gde je trebao da bude. Kao sin čoveka koji je non-stop bio na terenu, u svim delovima naše Srbije gde je bilo potrebe, znam kako se radilo i kako se radi. U potpunosti podržavam ovaj zakon da ljudi, policajci, ljudi koji su ceo svoj radni vek bili na terenu, radili veoma teške i opasne poslove, da odu u penziju ranije. Ali, ljudi koji imaju 52 godine, pa i više, posle toga mogu da u skladu sa svojim mogućnostima, zdravstvenim i psihofizičkim, rade sve poslove, pa zašto to ne bi mogli da rade i policajci, ili neki drugi iz te struke koji su otišli u penziju, kad mogu da rade medicinari, medicinski tehničari, farmaceutski tehničari, itd. Recimo, kada neki farmaceutski tehničar ode u penziju, radi u bilo kojoj privatnoj apoteci, a čovek koji je završio srednju školu, farmaceut, ne može da radi? Zato ja kažem – ako može svaki radnik koji ode u penziju da radi i kao penzioner, zašto to ne bi mogao policajac koji je služio ovoj zemlji i radio one najteže stvari koje su trebale? Zato podržavam ovaj zakon u potpunosti i pozivam sve poslanike da odbacimo ovaj amandman.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić. Izvolite.
Moram strpljivo da sačekam da se završe ovacije kolegi poslaniku Miliji i da ne bi ostao bez odgovora, sa tako vatrenim govorom i sa tako vatrenom podrškom. Farmaceutski tehničar ne ide u penziju sa 52 godine, nego sa 65. Narodni poslanici dobacuju – nema veze. Kako da vam kažem? Nemojte da vičete da nema veze. To je uvreda za policajce. Jeste uvreda za policajce ako vičete da nema veze što on ide u penziju sa 52 godine, jer on ide sa 52 godine u penziju zbog vrste posla kojom se bavi 30 godina. I treba da ide sa 52 godine. Da li će vas uveseljavati da poredite neuporedivo? Da li ćete smatrati razlogom za odbijanje amandmana to što su farmaceutskom tehničaru koji ode u penziju sa 65 godine ugrožena prava time što ja predlažem amandman da policajac koji ide u prevremenu, idu u svoju punu penziju, s pravom ide? To je na vama, ja bih samo da podsetim da sam već rekla dva puta i da ponovim treći put, o ovome ćemo opet razgovarati. Nadam se da ćete sa istim veseljem, ali ne iz istih razloga kojim podržavate kolegu narodnog poslanika Miliju iz Svrljiga reagovati i na usvajanje vrlo slične odredbe, ako u međuvremenu ne budete zaboravili da je nešto ovde rečeno. Sklonost u ovoj Skupštini da nema veze šta se govori je opasna aktivnost jer mi ovde koristimo poziciju javne reči i javne moći da podelimo svoj argument, da podelimo činjenice i svoj stav. Zato bih volela da svi mi pre nego što utvrdimo da je svejedno da li si farmaceutski tehničar ili policajac koji je 30 godina radio u spremanju za antiterorističku jedinicu pa onda radio tamo, da drugi put dobro promislimo šta poredimo, zašto i sa kojim ciljem. Ovacije je uvek lako zaraditi i to kolegi narodnom poslaniku dobro polazi za rukom. Hvala.
Zahvaljujem gospođo Čomić, mada bih vas molio, gospodin Milija Miletić je narodni poslanik Narodne skupštine Republike Srbije i nije tamo neki Milija iz Svrljiga, tako da vas molim da drugi put sa uvažavanjem se obraćate narodnom poslaniku. Reč ima ministar dr Nebojša Stefanović.
Ja želim da se zahvalim i svim narodnim poslanicima koji su govorili u prilog policijskim službenicima, ne samo o zakonu naravno, već o onim ljudima koji obavljaju ovaj težak posao i samo sam hteo da kažem, postoji jedna krucijalna razlika, odmah lako uočljiva, da ne ulazimo u stručnu elaboraciju, kada pogledate razliku između farmaceutskog tehničara i policajca. Kada uđete u apoteku nema, srećom, na zidovima apoteke slika poginulih farmaceutskih tehničara. Kada uđete u policijsku stanicu ima tih slikai shvatite koliko je ljudi dalo svoje živote za ovu zemlju da bi građani bili sigurni i bezbedni i u tom smislu ove funkcije su zaista ove profesije neuporedive, zbog toga ovim ljudima dajemo mogućnost da posle 30 godina službe, u teškim uslovima, u godinama koje nisu bile lake za Srbiju, a srećom idu sve bolje i bolje, dajemo ovu priliku koja nije diskriminacija za druge, već prilika da Srbija kaže hvala ljudima koji su polagali i život za nju. Hvala.
Zahvaljujem dr Stefanović. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Replika, vrlo kratko. Samo želim da kažem i gospodin ministar je to već rekao, ja sam napomenuo farmaceutski tehničar, ne sa namerom da nekoga omalovažim. Svi znamo kada kažu da je čisto – da je čisto kao u apoteci. Sa druge strane, svi ljudi koji rade do 63, odnosno do 65 godina, oni rade neke poslove koji nisu teški, opterećujući, a sa druge strane, po sili zakona 65 godina u penziju. Policajac koji ide u 52 godine u penziju ili drugo ovlašćeno lice koje radi u policiji, tih 13 godina, jeste da je 30 godina radio mnogo teške poslove, siguran sam da će imati veće snage i mogućnosti da neke poslove radi nego neko ko je u 65 godina. To je moj argument i mislim da je ovaj zakon dobar i da ga trebamo izglasati.
Zahvaljujem gospodine Miletić. Reč ima dr Vesna Rakonjac.
Uvaženi predsedavajući, ovog puta ću govoriti samo sa stanovišta struke. Znači struka je procenila da određena zanimanja zbog težine posla koji radnik obavlja imaju beneficirani staž. Balerine imaju beneficirani radni staž. Zar trebamo da im zabranimo da otvore baletske škole? Lekari koji su zaposleni u hitnoj pomoći imaju beneficirani radni staž. Zar trebamo da im zabranimo da obavljaju svoju delatnost? Kao što sam rekla, policajci koji su pripadnici posebnih jedinica, antiterorističkih jedinica i drugih specifičnih jedinica, inače ne mogu da se bave u privatnom aranžmanu tim poslovima. Oni koje ste naveli kao primer u zemljama zapadne Evrope, ako su se bavili takvim poslovima, to se onda zove korupcija. To ima takav naziv. Mi ćemo napraviti zakon kada dođe vreme da dobro uposlimo naše penzionisane policajce u skladu sa zakonom da budu na korist građanima i da budu jednostavno časni građani koji su uvaženi do kraja svog života. Hvala.
Zahvaljujem gospođo Rakonjac. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dušica Stojković, Sonja Vlahović, Sanja Nikolić, Vladimir Petković, Miloš Tošanić i Aleksandar Marković. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodna poslanica Sonja Vlahović. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, želim da se zahvalim u ime svojih kolega i u svoje ime Vladi, uvaženom ministru na prihvatanju amandmana. Mi smo podneli amandman da ovaj zakon stupi odmah na snagu, jer za jedan ljudski život minut je bitan, a dan. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i celini. Poštovani narodni poslanici, s obzirom da je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem četvrtak 16. jul 2015. godine, sa početkom u 12,15 časova kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda sednice Trinaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Zahvaljujem gospodinu Stefanoviću sa saradnicima. [[Posle pauze.]] Poštovani narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje, potrebno je da utvrdimo kvorum. Molim poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 157 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja i da postoje uslovi za odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o pretvaranju prava korišćenja u pravo svojine na građevinskom zemljištu uz naknadu, u načelu. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 162, protiv – osam, uzdržanih – nema, nije glasalo devet od ukupno prisutnih 179 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Podsećam vas da su sastavni deo Predloga zakona postali amandmani narodnih poslanika. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Stavljam na glasanje. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 174 od ukupno prisutnih 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Zoran Živković i grupa od pet narodnih poslanika poslaničke grupe Demokratske stranke. Stavljam na glasanje. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 177 od ukupno prisutnih 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 181 od ukupno prisutnih 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Olgica Batić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 176 od ukupno prisutnih 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Zoran Živković i grupa od pet narodnih poslanika poslaničke grupe Demokratska stranka. Stavljam na glasanje. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 174 od ukupno prisutnih 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Dubravka Filipovski i Velimir Stanojević. Stavljam na glasanje. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 180 od ukupno prisutnih 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 180 od ukupno prisutnih 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Zoran Živković i grupa od pet narodnih poslanika poslaničke grupe Demokratska stranka. Stavljam na glasanje. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 175 od ukupno prisutnih 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 179 od ukupno prisutnih 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podnela grupa od devet narodnih poslanika poslaničke grupe Boris Tadić – SDS, ZZS, Zeleni Srbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 177 od ukupno prisutnih 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Suzana Spasojević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – osam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 178 od ukupno prisutnih 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Obrad Isailović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – jedan, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 185 od ukupno prisutnih 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Dubravka Filipovski i Velimir Stanojević. Stavljam na glasanje. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 181 od ukupno prisutnih 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 172 od ukupno prisutnih 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Olgica Batić i narodni poslanik Balša Božović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 16, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 170 od ukupno prisutnih 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – deset, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 177 od ukupno prisutnih 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Miodrag Nikolić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 182 od ukupno prisutnih 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – osam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 179 od ukupno prisutnih 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Zoran Živković i grupa od pet narodnih poslanika poslaničke grupe Demokratska stranka. Stavljam na glasanje. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 174 od ukupno prisutnih 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Miodrag Nikolić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 184 od ukupno prisutnih 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Živković, narodni poslanik Balša Božović i grupa od pet narodnih poslanika poslaničke grupe DS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 174 od ukupno prisutnih 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Goran Ćirić, Vesna Martinović i Aida Ćorović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 174 od ukupno prisutnih 188 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Živković i grupa od pet narodnih poslanika poslaničke grupe DS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 175 od ukupno prisutnih 188 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Živković i grupa od pet narodnih poslanika poslaničke grupe DS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 176 od ukupno prisutnih 188 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Živković i grupa od pet narodnih poslanika poslaničke grupe DS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 179 od ukupno prisutnih 188 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Živković i grupa od pet narodnih poslanika poslaničke grupe DS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 175 od ukupno prisutnih 188 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 179 od ukupno prisutnih 188 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Balša Božović i, sa ispravkom, narodni poslanik Olgica Batić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 174 od ukupno prisutnih 188 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 175 od ukupno prisutnih 188 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 15. amandman je podnela grupa od devet narodnih poslanika poslaničke grupe Boris Tadić - SDS, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 175 od ukupno prisutnih 188 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 16. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Živković i grupa od pet narodnih poslanika poslaničke grupe DS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 15, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 173 od ukupno prisutnih 188 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 16. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Dragan Jovanović. Predstavnik predlagača prihvatio je ovaj amandman na sednici Narodne skupštine. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 170, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 18 od ukupno prisutnih 188 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 177 od ukupno prisutnih 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Živković i grupa od pet narodnih poslanika poslaničke grupe DS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 175 od ukupno prisutnih 189 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 177 od ukupno prisutnih 189 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Goran Ćirić, Vesna Martinović i Aida Ćorović i grupa od devet narodnih poslanika poslaničke grupe Boris Tadić – SDS, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 175 od ukupno prisutnih 189 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Balša Božović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 182 od ukupno prisutnih 189 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanici Goran Ćirić, Vesna Martinović i Aida Ćorović zajedno su podneli amandman kojim predlažu da se posle člana 19. doda novi naziv člana i član 19a. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 15, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 174 od ukupno prisutnih 189 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman je podnela grupa od devet narodnih poslanika poslaničke grupe Boris Tadić - SDS, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 177od ukupno prisutnih 189 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Živković i grupa od pet narodnih poslanika poslaničke grupe DS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 177 od ukupno prisutnih 189 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Živković i grupa od pet narodnih poslanika poslaničke grupe DS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 175 od ukupno prisutnih 189 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 182 od ukupno prisutnih 189 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Grupa od devet narodnih poslanika poslaničke grupe Boris Tadić - SDS, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije, podnela je amandman koji predlaže da se posle člana 22. doda novi član 22a. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 15, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 174 od ukupno prisutnih 189 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o pretvaranju prava korišćenja u pravo svojine na građevinskom zemljištu uz naknadu, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 166, protiv – 13, uzdržanih – nema, nije glasalo 10 od ukupno prisutnih 189 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o pretvaranju prava korišćenja u pravo svojine na građevinskom zemljištu uz naknadu. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENI ZAKONA O OTKLANjANjU POSLEDICA POPLAVA U REPUBLICI SRBIJI Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni Zakona o otklanjanju posledica poplava u Republici Srbiji, u načelu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 172, protiv – devet, uzdržanih – nema, nije glasalo osam od ukupno prisutnih 189 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila Predlog zakona u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je zajedno podnela grupa od devet narodnih poslanika Poslaničke grupe BORIS TADIĆ – Socijaldemokratska stranka, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 177 od ukupno prisutnih 189 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – osam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 181 od ukupno prisutnih 189 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je zajedno podnela grupa od devet narodnih poslanika Poslaničke grupe BORIS TADIĆ – Socijaldemokratska stranka, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 175 od ukupno prisutnih 189 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 170, protiv – 14, uzdržanih – nema, nije glasalo pet od ukupno prisutnih 189 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi zastupanja zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni Zakona o otklanjanju posledica poplava u Republici Srbiji u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 171, protiv – 14, uzdržanih – nema, nije glasalo četiri od ukupno prisutnih 189 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmeni Zakona o otklanjanju posledica poplava u Republici Srbiji. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POLICIJI Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o policiji u načelu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 181, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo osam od ukupno prisutnih 189 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dvoje, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 184 od ukupno prisutnih 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Čikiriz. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 181 od ukupno prisutnih 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je zajedno podnela grupa od devet narodnih poslanika Poslaničke grupe BORIS TADIĆ – Socijaldemokratska stranka, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 15, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 171 od ukupno prisutnih 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 175 od ukupno prisutnih 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i mr Aleksandra Jerkov. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 15, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 172 od ukupno prisutnih 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je zajedno podnela grupa od devet narodnih poslanika Poslaničke grupe BORIS TADIĆ – Socijaldemokratska stranka, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 174 od ukupno prisutnih 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i mr Aleksandra Jerkov. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 178 od ukupno prisutnih 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – jedan, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 186 od ukupno prisutnih 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i mr Aleksandra Jerkov. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 173 od ukupno prisutnih 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje Predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 170, protiv – 11, uzdržanih – nema, nije glasalo šest od ukupno prisutnih 187 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o policiji u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 183, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo troje od ukupno prisutnih 187 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o policiji. Prelazimo na odlučivanje o povredama Poslovnika na koje su ukazali narodni poslanici. Povodom ukazivanja narodnih poslanika na povredu Poslovnika Narodne skupštine, podsećam vas na odredbu člana 103. stav 6. Poslovnika, prema kojoj ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine, odnosno predsedavajućeg, narodni poslanik smatra da je povreda učinjena, može zahtevati, bez prava na obrazlaganje, da se Narodna skupština, bez pretresa, o tome izjasni u danu za glasanje. Saglasno navedenoj odredbi Poslovnika, prelazimo na odlučivanje. Narodni poslanik Marko Đurišić, na sednici 13. jula 2015. godine, u 10,20 časova, ukazao je na povredu člana 157. Poslovnika Narodne skupštine. Stavljam na glasanje ovu povredu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – dva, uzdržanih – nema, nije glasalo 170 od ukupno prisutnih 183 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Jovan Marković, na sednici 15. jula 2015. godine, u 14,50 časova, ukazao je na povredu člana 106. Poslovnika Narodne skupštine. Stavljam na glasanje ovu povredu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 168 od ukupno prisutnih 175 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Janko Veselinović, na sednici 15. jula 2015. godine, u 15,35 časova, ukazao je na povredu člana 106. Poslovnika Narodne skupštine. Stavljam na glasanje ovu povredu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 168 od ukupno prisutnih 172 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov, na sednici 15. jula 2015. godine, u 15,50 časova, ukazao je na povredu člana 27. Poslovnika Narodne skupštine. Stavljam na glasanje ovu povredu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 161 od ukupno prisutno 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Zoran Babić, na sednici 15. jula 2015. godine, u 15,55 časova, ukazao je na povredu člana 107. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine. Stavljam na glasanje ovu povredu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – sedam, uzdržanih – nema, nije glasalo 159 od ukupno prisutnih 169 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Jovan Marković, na sednici 15. jula 2015. godine, u 16,40 časova, ukazao je na povrede članova 107. i 109. Poslovnika Narodne skupštine. Stavljam na glasanje ovu povredu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – jedan, protiv – osam, uzdržanih – nema, nije glasalo 160 od ukupno prisutnih 169 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Marijan Rističević, na sednici 16. jula 2015. godine, u 11,00 časova, ukazao je na povredu člana 107. Poslovnika Narodne skupštine. Stavljam na glasanje ovu povredu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – šest, uzdržanih – nema, nije glasalo 157 od ukupno prisutnih 169 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje i odlučivanje o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 102. Poslovnika, zaključujem sednicu Trinaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini.