DRUGO VANREDNO ZASEDANJE 27. februar 2012. godine (Prvi dan rada) (Sednica je počela u 10,30 časova. Sednicom predsedava Slavica Đukić-Dejanović, predsednik Narodne skupštine.)
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2012. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje 118 narodnih poslanika. Da bismo tačno utvrdili broj prisutnih poslanika u sali, molim narodne poslanike da ubace kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema. Konstatujem da nas ima 126, što znači da ima uslova za rad. Obaveštavam da su sprečeni da sednici prisustvuju narodni poslanici Esad Džudžević i Mladen Grujić. Saglasno članu 86. stav 2. i članu 87. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvala u roku kraćem od roka utvrđenog članom 86. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, i izuzetno za ponedeljak, dakle i mimo dana utvrđenih u članu 87. stav 1. Poslovnika zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge akata iz dnevnog reda koji je određen u zahtevu Vlade za održavanjem vanrednog zasedanja. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da sam pozvala da sednici pored predstavnika predlagača dr Mirka Cvetkovića, predsednika Vlade i ministra finansija, Milutina Mrkonjića, ministra za infrastrukturu i energetiku, dr Olivera Dulića, ministra životne sredine, rudarstva i prostornog planiranja, prof. dr Žarka Obradovića, ministra prosvete i nauke i gospođe Snežane Malović, ministra pravde, pozvala da sednici prisustvuju Nemanja Komazace, državni sekretar u Ministarstvu životne sredine, rudarstva i prostornog planiranja, Goran Radosavljević, državni sekretar u Ministarstvu finansija, Vuk Đoković, državni sekretar u Ministarstvu finansija, prof. dr Radivoje Mitrović, državni sekretar u Ministarstvu prosvete i nauke, Dušan Nikezić, državni sekretar u Ministarstvu finansija, Dušan Rakić, državni sekretar u Ministarstvu za infrastrukturu i energetiku, Radoslav Tomašević, pomoćnik ministra za infrastrukturu i energetiku, Jagoda Jeličić, pomoćnik ministra pravde, Mihajlo Gavrić, direktor Sektora za zaštitu životne sredine u Javnom preduzeću "Elektroprivreda Srbije", Aleksandar Kocić, savetnik u Ministarstvu finansija, Aleksandar Kocić-Ranđelović, savetnik u Ministarstvu finansija, u upravi za javni dug, Aleksadar Simović, savetnik u Ministarstvu finansija u upravi za javni dug i pozvala sam Višnju Kuzmanović, savetnika u Ministarstvu finansija u upravi za javni dug. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici u saziv Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2012. godini, koji je sazvano na zahtev Vlade, saglasno članu 106. stav 3. Ustava Republike Srbije i članu 148. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, dostavljen vam je zahtev za održavanje Drugog vanrednog zasedanja sa određenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Kao što ste mogli da vidite za Drugo vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 2012. godini određeni je sledeći D n e v n i r e d 1. Predlog zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist Societe General banka Srbija a.d. Beograd, Erste GCIB Finance i B.V. Amsterdam, UniCredit Bank Srbija a.d. Beograd i AiK banke, a.d. Niš po zaduženju Galenike a.d. Beograd, koji je podnela Vlada, 2. Predlog zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist Komercijalne banke a.d. Beograd po zaduženju Akcionarskog društva za vazdušni saobraćaj "JAT" Airways" a.d. Beograd, koji je podnela Vlada, 3. Predlog zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist Unicredit Srbija a.d. Beograd za izgradnju Aneksa hangara 2, dovođenje u radnu funkciju održavanja i opravke za već osvojeni tip aviona Boeing 737 NG i opremanje u cilju osvajanja održavanja i opravke aviona tipa Airbus 320 po zaduzženju "Jat-Tehnika" d.o.o Beograd, koji je podnela Vlada, 4. Predlog zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist Hypo Alpe-Adria bank a.d. Beograd i Societe Generale banka Srbija a.d. Beograd za izminjivanje obaveza Građevinske direkcije Srbije d.o.o. Beograd, po osnovu Ugovora o kreditu za izgradnju stambeno-poslovnih objekata na lokaciji kasarne "Stepa Stepanović" u Beogradu, koji je podnela Vlada, 5. Predlog zakona o davanju garancije Republike Srbije korist Japan International Cooperation Agensy po zaduženju Javnog preduzeća "Elektroprivreda Srbije", Beograd, koji je podnela Vlada, 6. Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji između Republike Srbije i Evropske investicione banke "Grad Beograd most na Savi/A, Grad Beograd most na Savi/B i prilazni putevi", koje je podnela Vlada, 7. Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji (EPS Projekat za male hidroelektrane) između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj, koji je podnela Vlada, 8. Predlog zakona o potvrđivanju Okvirnog ugovora o zajmu F/P 1739 između Banke za razvoj Saveta Evrope i Republike Srbije, koji je podnela Vlada, 9. Predlog zakona o potvrđivanju ugovora o zajmu za kredit za povlašćenog kupca za prvu fazu Paket projekta KOSTOLAC-B POWER PLAN PROJECTS između Vlade Republike Srbije kao zajmoprimca i kineske Export-Import banke kao zajmodavca, koji je podnela Vlada. 10. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu između Vlade Republike Srbije kao zajmoprimca i Vlade Republike Azerbejdžan kao zajmodavca za finansiranje izgradnje deonica Ljig-Boljkovci, Boljkovci-Takovo i Takovo-Preljina autoputa E-763 u Republici Srbiji, koji je podnela Vlada, 11. Predlog zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora između Republike Srbije i Evropske investicione banke i Narodne banke Srbije "Apeks zajam za mala i srednja preduzeća i preduzeća srednje tržišne kapitalizacije II/C", koji je podnela Vlada, 12. Predlog zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora (Unapređenje objekata pravosudnih organa) između Republike Srbije i Evropske investicione banke, koji je podnela Vlada, 13. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Japana u vezi sa Projektom za izgradnju postrojenja za odsumporavanje za termoelektranu "Nikola Tesla", koji je podnela Vlada, 14. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o ekonomskoj i tehnološkoj saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Azerbejdžan, koji je podnela Vlada, 15. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Evropske organizacije za nuklearna istraživanja (CERN) u vezi sa davanjem statusa pridruženog članstva kao etape koja prethode članstvu u CERN-u, koji je podnela Vlada. 16. Predloga zakona o potvrđivanju Okvirnog sporazuma između Republike Srbije i Banke za razvoj Saveta Evrope o finansiranju projekta "Obrazovanje za socijalnu inkluziju", koji je podnela Vlada, 17. Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju izmešu Republike Srbije i Evropske unije o učešću Republike Srbije u Akcionom programu za celoživotno učenje (2007-2013), koji je podnela Vlada, 18. Predlog zakona o potvrđivanju amandmana na član 1. i 18. Sporazuma o osnivanju Evropske banke za obnovu i razvoj, koji je podnela Vlada, 19. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o vazdušnom saobraćaju između Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije, koji je podnela Vlada, 20. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o saradnji u oblasti pomorskog saobraćaja, koji je podnela Vlada, 21. Predlog zakona o potvrđivanju Protokola o dugotrajnim organskim zagađujućim supstancama iz Konvencije o prekograničnom zagađivanju vazduha na velikim udaljenostima iz 1979. godine, koji je podnela Vlada, 22. Predlog zakona o potvrđivanju Protokola o teškim metalima uz Konvencije o prekograničnom zagađivanju vazduha na velikim udaljenostima iz 1979. godine, koji je podnela Vlada, 23. Predloga zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Evropske unije o uspostavljanju okvira za učešće Republike Srbije u operacijama Evropske unije za upravljanje krizama, sa izjavama Republike Srbije i država članica Evropske unije o odricanju od tužbi, koji je podnela Vlada, 24. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Evropske unije o bezbednosnim procedurama za razmenu i zaštitu tajnih podataka, koji je podnela Vlada, 25. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Slovačke Republike o saradnji i uzajamnoj pomoći u vanrednim situacijama, koji je podnela Vlada, 26. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma izmešu Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Turske o međusobnoj zaštititi poverljivih informacija i materijala razmenjenih u okviru saradnje u oblasti vojne industrije, koji je podnela Vlada, 27. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Kabineta ministra Ukrajine o saradnji u oblasti odbrane, koji je podnela Vlada. Dostavljeni su vam zapisnici sednice Jedanaestog vanrednog zasedanja, Treće sednice Drugog redovnog zasedanja, Pete sednice Drugog redovnog zasedanja i Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Pošto današnjoj sednici prisustvuje većina od ukupnog broja narodnih poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa navedenih sednica (član 88. stav 5. Poslovnika). Obaveštavam vas da je proverom u Službi za poslove Administrativnog odbora utvrđeno da tom odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na navedene zapisnike, pa prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Zapisnik sednice Jedanaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, održanoj 7, 8, 26, 29. septembra i 26. decembra 2011. Molim narodne poslanike da se izjasnimo. Od 131 narodnog poslanika, 122 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik sednice Jedanaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, održane 7, 8, 9, 26. septembra i 29. decembra 2011. godine. Stavljam na glasanje zapisnik Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, održane 22, 23, 24, 28. i 30. novembra i 1. i 5. decembra 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, 116 je za. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, održane 22, 23, 24, 28. i 30. novembra i 1. i 5. decembra 2011. godine. Stavljam na glasanje zapisnik Pete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, održane 15, 16, 20, 21, 22, 23. i 26. decembra 2011. godine. Molim da pritisnete odgovarajući taster. Od 128 poslanika, 120 je za. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Pete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, održane 15, 16, 20, 21, 22, 23. i 26. decembra 2011. godine. Stavljam na glasanje zapisnik Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, održane 26, 27, 28. i 29. decembra 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od 128 poslanika, 122 je za. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, održane 26, 27, 28. i 29. decembra 2011. godine. Poštovani narodni poslanici, narodni poslanik Nada Kolundžija je na osnovu člana 92. stav 2. člana 157. stav 2. i člana 170. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije predložila da se, kao što ste dobili u predlogu, zajednički, načelni i jedinstveni pretres o tačkama o kojima sam vas upravo obavestila realizuje na dva dela. Prvi i drugi deo. Da li narodni poslanik gospođa Nada Kolundžija želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika Nade Kolundžije. Molim da se izjasnimo. Od 127, 125 glasalo je za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Prelazimo na rad po dnevnom redu. Prelazimo na zajednički, jedinstven načelni pretres prvog dela tačaka današnjeg dnevnog reda. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički, načelni jedinstven pretres o ovim tačkama dnevnog reda, dakle od 1. do 13, a pre otvaranja zajedničkog načelnog jedinstvenog pretresa, podsećam vas da shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova i da se raspodeljuje tako da poslaničkoj grupi Za evropsku Srbiju pripada jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslaničkoj grupi SRS - jedan sat, osam minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Ujedinjeni regioni Srbije - 28 minuta i 48 sekundi; poslaničkoj grupi Napred Srbijo - 25 minuta i 12 sekundi; poslaničkoj grupi DSS - Vojislav Koštunica - 24 minuta; poslaničkoj grupi SPS - JS - 18 minuta; poslaničkoj grupi LDP - 14 minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi; poslaničkoj grupi Manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslaničkoj grupi PUPS - šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi ni jedne poslaničke grupe imaju pravo da govore svako po jednom do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam da je SPS – JS ovlastila gospodina Zorana Kasalovića da predstavlja ovu poslaničku grupu, kao i DSS ovlastila gospodina Milana Dimitrijevića, takođe je poslanička grupa SRS ovlastila narodnog poslanika Dejana Mirovića. Saglasno članu 157. stav 2. i članu 170. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist Societe General banka Srbija a.d. Beograd, Erste GCIB Finance i B.V. Amsterdam, UniCredit Bank Srbija a.d. Beograd i AiK banke, a.d. Niš po zaduženju Galenike a.d. Beograd, koji je podnela Vlada; Predlogu zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist Komercijalne banke a.d. Beograd po zaduženju Akcionarskog društva za vazdušni saobraćaj "JAT" Airways" a.d. Beograd, koji je podnela Vlada; Predlogu zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist Unicredit Srbija a.d. Beograd za izgradnju Aneksa hangara 2, dovođenje u radnu funkciju održavanja i opravke za već osvojeni tip aviona Boeing 737 NG i opremanje u cilju osvajanja održavanja i opravke aviona tipa Airbus 320 po zaduzženju "Jat-Tehnika" d.o.o Beograd, koji je podnela Vlada; Predlogu zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist Hypo Alpe-Adria bank a.d. Beograd i Societe Generale banka Srbija a.d. Beograd za izmirivanje obaveza Građevinske direkcije Srbije d.o.o. Beograd, po osnovu Ugovora o kreditu za izgradnju stambeno-poslovnih objekata na lokaciji kasarne "Stepa Stepanović" u Beogradu, koji je podnela Vlada; Predlogu zakona o davanju garancije Republike Srbije korist Japan International Cooperation Agensy po zaduženju Javnog preduzeća "Elektroprivreda Srbije", Beograd, koji je podnela Vlada; Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji između Republike Srbije i Evropske investicione banke "Grad Beograd most na Savi/A, Grad Beograd most na Savi/B i prilazni putevi", koje je podnela Vlada; Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji (EPS Projekat za male hidroelektrane) između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj, koji je podnela Vlada; Predlogu zakona o potvrđivanju Okvirnog ugovora o zajmu F/P 1739 između Banke za razvoj Saveta Evrope i Republike Srbije, koji je podnela Vlada; Predlogu zakona o potvrđivanju ugovora o zajmu za kredit za povlašćenog kupca za prvu fazu Paket projekta KOSTOLAC-B POWER PLAN PROJECTS između Vlade Republike Srbije kao zajmoprimca i kineske Export-Import banke kao zajmodavca, koji je podnela Vlada; Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu između Vlade Republike Srbije kao zajmoprimca i Vlade Republike Azerbejdžan kao zajmodavca za finansiranje izgradnje deonica Ljig-Boljkovci, Boljkovci-Takovo i Takovo-Preljina autoputa E-763 u Republici Srbiji, koji je podnela Vlada; Predlogu zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora između Republike Srbije i Evropske investicione banke i Narodne banke Srbije "Apeks zajam za mala i srednja preduzeća i preduzeća srednje tržišne kapitalizacije II/C", koji je podnela Vlada; Predlogu zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora (Unapređenje objekata pravosudnih organa) između Republike Srbije i Evropske investicione banke, koji je podnela Vlada i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Japana u vezi sa Projektom za izgradnju postrojenja za odsumporavanje za termoelektranu "Nikola Tesla", koji je podnela Vlada. Gospodo narodni poslanici, u 12.00 časova ćemo imati predstavnika predlagača, pa ćemo nastaviti sa radom. Određujem pauzu do 12.00 časova. [[Posle pauze.]] Nastavljamo sa radom. Dame i gospodo narodni poslanici, pitam da li dr Oliver Dulić, ministar životne sredine, rudarstva i prostornog planiranja želi reč, kao predstavnik predlagača? (Da.) Izvolite.
Zahvaljujem se. Dame i gospodo narodni poslanici, pred vama je jedan set ratifikacija različitih sporazuma koji značajno treba da poprave i da dovrše projekte u mnogim oblastima našeg života. Kao predsednik Ministarstva životne sredine, rudarstva i prostornog planiranja nešto više da vam danas kažem o razlozima zbog čega je važno da se donese zakon o davanju garancije Republike Srbije u korist Hipo-Alpe-Adria Banke i Societe Generale Banke kada je u pitanju dovršetak izgradnje stambenog kompleksa "Stepa Stepanović" u Beogradu, a na račun građevinske direkcije Srbije. Verujem da ćemo tokom dana imati prilike da razgovaramo i o drugim projektima i očekujem da će tokom današnjeg dana nekoliko mojih kolega ministara takođe prisustvovati raspravi po ostalim temama. Kao što znate, svetska ekonomska kriza je dramatično pogodila ekonomiju svih zemalja sveta. Dramatičan pad je bio upravo u oblasti nekretnina i u građevinskom sektoru. Tokom 2010. i 2011. godine upravo zbog te krize, zbog izuzetno velikog pada tražnje na tržištu nekretnina i pada aktivnosti u građevinskom sektoru, bez posla je samo u Evropi ostalo pet miliona građevinskih radnika. Nažalost, taj negativni trend nije zaobišao i našu zemlju. Mi smo tokom 2009. godine, predviđajući da će trend u građevinskom sektoru biti negativan, kao Vlada Republike Srbije doneli odluku da reagujemo i da delujemo kroz poseban zakon, a to je Zakon o pomoći građevinskoj industriji i kroz pokretanje nekoliko velikih projekata koji bi trebalo da uposle građevinsku operativu. Tada je zamišljeno da Republika Srbija postane aktivni učesnik u građevinskim delatnostima u Srbiji, što dugo nije bila gotovo nekoliko decenija, i tada se po hitnom postupku formiralo nekoliko velikih i kompleksnih projekata. Možda najveći i najizrazitiji od njih je bio upravo iskorišnjeće vojnog zemljišta na prostoru kasarne "Stepa Stepanović", odnosno nekadašnje kasarne "4. juli", zarad izgradnje velikom stambenog kompleksa. Pored toga smo tokom 2010-2011. godine pokrenuli 250 građevinskih projekata širom Srbije i ovih dana očekujemo pokretanje postupka socijalne stanogradnje, izgradnje 1700 stanova u 12 gradova na teritoriji Republike. Zahvaljujući svim ovim projektima, uspeli smo da nakon izuzetno velikog pada u građevinskom sektoru i nakon izuzetno negativnih statistika koje smo imali, da u 2011. godini, upošljavajući građevinsku operativu, postignemo dobre rezultate i završili smo 2011. godinu sa ukupno 17% rasta u građevinskom sektoru i po tome smo jedna od retkih zemalja u Evropi koja je imala rast u građevinskom sektoru tokom krizne 2011. godine. Projekat pomoći građevinskoj industriji u uslovima svetske ekonomske krize je uspeo do sada da uposli negde 80 hiljada građevinskih radnika koji svakako ne bi imali posla i sigurno ne bi imali posla da nije bilo ovih projekata. Uposlili smo nekoliko stotina velikih građevinskih preduzeća i hiljade malih građevinskih preduzeća. Značajno smo uposlili kapacitete u proizvodnji građevinskih materijala i postigli efekat koji je zacrtan kada je ceo projekat zamišljen i kada je ceo projekat od samoga početka realizovan. Napominjem da je celokupan projekat pomoći građevinskoj industriji realizovan u najkraćem mogućem roku i da je upravo aktivnost građevinskih preduzeća na lokaciji kasarne "Stepa Stepanović" i širom Srbije najbolji odgovor na sve one kritike koje su u početku bile oko nesposobnosti države da ovakve projekte vodi ili dovođenje u znak pitanja da li država treba da reaguje i da bude aktivan učesnik u građevinskim aktivnostima ili je to nešto što treba prepustiti privatnom sektoru. Odmah da kažem, ideja i plan države nije da bude stanograditelj i u budućnosti. Država treba da ostane značajan i aktivan partner u izgradnji socijalnih stanova, a većina aktivnosti operative, kada je u pitanju stanogradnja, treba da se prepusti privatnoj inicijativi. Takođe, donošenjem Zakona o javnom-privatnom partnerstvu otvorena je mogućnost da u budućnosti država ostane aktivan učesnik u aktivnostima u građevinskom sektoru kroz modele javnog-privatnog partnerstva. Verujem da ćemo u budućnosti nekoliko takvih modela moći da predstavimo. Razlozi zbog čega je neophodno da se ovaj kredit realizuje su u tome što je potrebno da se prikupe dodatna finansijska sredstva da bi se ovaj projekat kompletno zaokružio finansijski. Nama je za dovršetak ovog projekta koji je vredan negde oko 250 miliona evra neophodno da iznađemo još nekoliko desetina miliona evra. Upravo zbog toga što su sve poslovne banke imale veoma striktne uslove i donele odluke da prekinu aktivnosti u projektnom finansiranju u stanogradnji i bilo kakvih drugih finansiranja kada je u pitanju aktivnost u prometu nekretnina bilo je neophodno da se iznađe dodatnih 35 miliona evra koji su potrebni da bi se ovaj projekat završio. Iz tog razloga bilo je neophodno da se ova sredstva obezbede. Ova sredstva su obezbeđena kroz kredite koje je država Srbija, odnosno Građevinska direkcija, uzela od ove dve banke. Ukupna vrednost svih ovih kredita je oko 35 miliona evra. Hoću odmah da kažem da ovo nisu krediti koji se uzimaju zarad javne potrošnje. Danas ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije samo faktički donosimo odluku o davanju garancija za realizaciju ovih kredita, koji će biti realizovani kroz model projektnog finansiranja, gde nijedan budžetski dinar neće biti utrošen u izgradnji ovih stanova, nego će ti sanovi biti prodati po tržišnim cenama i sav novac koji se na taj način u prihoduje će biti vraćeni građevinskoj direkciji, odnosno, neće biti bilo kakav segment javne potrošnje koje bi opteretio budžet Republike Srbije. Upravo iz razloga da se ovaj projekat uspešno finalizuje pozivam vas da za ovaj zakon glasate, kao što vas pozivam da glasate i za sve druge zakone koji su današnja tačka dnevnog reda. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem ministru Duliću. Da li neko od izvestioca nadležnih Odbora želi reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno, predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Narodni poslanik gospodin Čedomir Jovanović. Izvolite.
Gospođo predsednice, poštovano predstavništvo, dame i gospodo narodni poslanici, nisam se javio da govorim kao šef poslaničke grupe. Znate šta, imamo ovde pred sobom 13 zakona, ministar Dulić je govorio samo o jednoj. Da li može neko da preuzme dovoljno odgovornosti i parlamentu objasni zašto treba da zaduži zemlju u iznosu od gotovo milijardu evra, makar tako što će nam ponuditi neke argumente? Možemo da polemišemo oko argumentacije sa kojom je izašao gospodin Dulić, ali imamo oko čega da polemišemo. Ko nam je sagovornik za JAT? Ko je sagovornik za "Galeniku"? Ko je naš sagovornik za preostalih 12 zakona, koje treba u okviru jedne tačke dnevnog reda da prodiskutujemo? Prosto, zamolio bih vas da nam obezbedite normalne uslove za rad, u suprotnom, ovo je monolog. Prilično besmisleno, a vrlo je ozbiljna situacija. Nemam ništa protiv da i gospodin Dulić to obrazloži. Bilo je situacija kada su, istina, resorno nenadležni ministri tako nešto radila, ali neka makar ministar pročita te zakone i neka kaže javnosti zbog čega se zemlja zadužuje. Rekao je za ovaj svoj zakon i oko toga možemo da se složimo ili ne, ali je zanimljivo da čujemo argumentaciju za ove druge kredite koje treba da odobre. To je suština predstavnika Vlade na sednici, a ne prosto prisustvo nekoga ko će pro forme otvoriti sednicu i potom je napustiti.
Gospodine Jovanoviću, na način kako je to uobičajeno, pozvala sam predstavnike predlagača i pročitaću vam obraćanje gospodina Cvetkovića koje kaže da nas obaveštava da su za predstavnike Vlade u Narodnoj skupštini prilikom razmatranja navedenih predloga zakona određeni: gospodin Oliver Dulić, ministar životne sredine rudarstva i prostornog planiranja, Snežana Malović, ministar pravde, Milutin Mrkonjić, ministar za infrastrukturu i energetiku i Žarko Obradović, ministar prosvete i nauke. Verovatno da će ministri u različitim delovima tokom dana biti ovde, tako da predlog Vlade je da ovlašćeni predlagači apsolutno aktivno učestvuju u radu. Reč ima ministar Dulić. Izvolite, gospodine ministre.
Slažem se sa vama, gospodine Jovanoviću. Rasprava bi svakako bila kvalitetnija da su ovde i moje kolege ministri. Ono što mogu da kažem to je da će oni tokom dana doći. Očekujemo da će doći i ministar Žarko Obradović, očekujemo da će doći u Skupštinu i ministar Milutin Mrkonjić. Oni će doći uskoro i ja sam danas ovde. Molim vas jednu stvar, uvek onaj koji dođe, a dođe zato što je to njegova obaveza, zato što to Poslovnik nalaže, ali dođe i da bi ispoštovao ovaj dom, on uvek dobije grdnju i dobije kritiku na račun onih koji nisu tu. Molim vas da, prosto, kada ministri budu došli, sa njima debatujete i polemišite o drugim temama, danas sam došao da branim konkretno jedan zakon, da branim argumente i razloge zbog čega je potrebno da se da garancija države. Naravno da ćemo odgovoriti na sva pitanja. Hvala.
Zahvaljujem. Da li neko od predsednika odnosno ovlašćenih predstavnika želi reč? (Čedomir Jovanović, sa mesta: Replika.) Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospođo, javio sam se da bih odgovorio ministru Duliću. Nemam nameru da vas kritikujem zbog vašeg prisustva. Prosto, ovde smo došli u 10,00 časova, napravili smo pauzu do 12,00 časova, imali ste neke obaveze, ali su spojene tačke, gospodine Duliću. Spojene su tačke dnevnog reda. Trinaest zakona je pred nama, a vi branite jedan. Da li ste vi naš sagovornik za "Galeniku"? O tome nemožete ništa da kažete. Čak ni ne želim da vama sručim tu "Galeniku" na leđa. Gde je direktor "Galenike"? Zašto zadužujemo "Galeniku"sa 60 miliona evra? Zašto je drugačija kamatna stopa i marža na kredit koji uzimamo za "Galeniku" od onih koje uzimamo za "Elektroprivredu", od onih koje uzimamo za pomoć preko vašeg Ministarstva građevinskoj industriji? Prosto, kada se objedine tačke dnevnog reda onda je preduslov normalne rasprave i diskusije, ako treba da bude normalna, da imamo sa kim da razgovaramo o tome. Milijardu evra jeu pitanju sa prosečnom kamatnom stopom koja je pet puta veća od rasta društvenog proizvoda o kojem možemo da maštamo. Samo se o tome radi. Obezbedite nam nekog ko može da nam bude sagovornik o ovim drugim pitanjima ili da diskutujemo o vašem zakonu. Vi prosto ne možete o tome, možete kolegijalno da kažete – Vlada o tome raspravlja i to je to. Ovo je moglo da bude i tehničko pitanje, ali da dođe predsednik Vlade i da nam objasni zašto se to sada radi.
Reč ima narodni poslanik Zoran Kasalović.
Uvažena predsednice, uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, članom 16. stav 4. Zakona o javnom dugu propisano je da se garancije Republike Srbije daju u formi zakona. Mi smatramo da je ta odredba dobra, jer ona pre svega obezbeđuje raspravu u parlamentu i javni uvid u zaduživanje Republike Srbije, što je svakako dobro i korisno za sve građane Republike Srbije. Socijalistička partija Srbije – Jedinstvena Srbija smatraju da je zaduživanje za kapitalne investicije, ulaganje u realni sektor, u proizvodnju, zatim za refinansiranje nekih obaveza koje su mnogo nepovoljnije u odnosu na one koje možemo ostvariti, smatramo prihvatljivim, jer se njima pre svega stvaraju i preduslovi da se iz sopstvenih prihoda u budućem periodu ti krediti vraćaju i zbog toga želimo da podržimo u načelu sve predloge zakona o davanju garanciju i potvrđivanju ugovora i sporazuma koji su predmet ove načelne rasprave, a ima ih 13. Pre svega želim nešto više da kažem o Predlogu zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist grupe banaka, poslovnih banaka "Socite General" "Unicredit Banke" "Erste Banke" i "AIK Banke" po zaduženju AD "Galenike". Moje kolege će u nastavku rasprave nešto više govoriti o drugim predlozima zakona koji su predmet ove načelne rasprave. Bitan preduslov za davanje ove garancije po zaduženju AD "Galenike" navedenim poslovnim bankama pre svega je predviđeno davanje ove garancije u Zakonu o budžetu Republike Srbije za finansiranje kratkoročnih obaveza do 70 miliona evra, što znači da je prilikom rasprave o budžetu vođena rasprava i o ovoj temi i da se parlament već o tome u neku ruku izjasnio. Akcionarsko društvo "Galenika" kao jedini domaći proizvođač lekova svakako da ima veoma značajno mesto u sistemu zdravstva jer od rada "Galenike" zavisi i normalno snabdevanje našeg tržišta lekovima koje bi, prema nekim predviđanjima, moglo da obuhvati i 50% potreba naših tržišta. Zbog toga je to trenutno jedna od najvažnijih tema, odnosno pitanja u našem zdravstvu, o čemu se više puta javno izjasnio i sam resorni ministar zdravstva gospodin Stanković. Naravno bi da neka vrsta neplaniranog poremećaja ili velikog problema u radu "Galenike" bio veliki problem i nije teško pretpostaviti da bi najveći gubitnici i jedini gubitnici krajnji bili pacijenti koji bi bili u opasnosti da ostanu bez lekova ili sa lekovima uz veoma visoke i neprihvatljive cene. Zbog toga mislim da treba reći i nekoliko stvari, kada je u pitanju rad "Galenike", i to da je u toku prošle godine "Galenika" proizvela 22 deficitarna leka, kao na primer, jedan od njih je "heparin", koji naravno uvek mora biti prisutan u bolnicama za bubrežne bolesnike i evo, na ovom primeru se možemo uveriti koliki bi problem bio za ove teške bolesnike. Poslujući gotovo tri kvartala bez bilo kakve vrste kredita i zaduživanja, "Galenika" je dobavljačima izmirila dug od 2,5 miliona evra, uspela je da napravi reprogram u pregovorima sa 18 banaka, čime je obezbeđena u toku godine redovna isplata zarada za preko 2.000 zaposlenih u "Galenici" i sproveden povoljan socijalni program. Međutim, "Galenika" se suočava i sa ozbiljnim poteškoćama, pre svega u vidu nenaplaćenih potraživanja, pre svega od veledrogerija, koja su negde u junu mesecu prošle godine iznosila oko 115 miliona evra, da bi se nekom vrstom osmišljenog pristupa naplati taj dug sveo na nekih 85 miliona evra, ali su naravno oni još uvek značajni i nisu samo problem "Galenike", jer je to jedan krug u kome se nalazi država Republika Srbija prema veledrogerijama, preko fondova i naravno da se o tome mora voditi računa. S druge strane, treba reći da će se sredstvima ovog kredita u iznosu 70 miliona dinara izvršiti refinansiranje kratkoročnih obaveza od 40 miliona evra, koja su po znatno nepovoljnijim uslovima u odnosu na aranžman koji je predviđen ovim zaduživanje AD "Galenike" sa grupom poslovnih banaka, i na taj način te kamate koje su bile, dakle, za ove kratkoročne obaveze od 40 miliona evra, kretale su se negde u rasponu od 28%, 35, 36 i 40%, a ovaj aranžman kreditni, o kome mi danas govorimo, nakon sprovedenog postupka javnih nabavki za finansijske usluge, predviđa grejs period od dve godine sa rokom vraćanja od pet godina, fiksnu kamatu, nominalnukamatnu stopu, koja je varijabilna uz tromesečni euroribor plus fiksna kamata marža koja iznosi 6,95%, naknada za odobrenje kredita od 0,25% ukupnog iznosa kredita, potvrđuje da je ovaj aranžman znatno povoljniji od ovoga kojim će se refinansirati ove kratkoročne obaveze. Nema sumnje da će ovaj aranžman obezbediti pre svega pun kapacitet proizvodnje našeg domaćeg proizvođača lekova, što će u srednjem roku obezbediti snabdevenost tržišta domaćim lekovima po najpovoljnijim uslovima. AD "Galenika" će pored refinansiranja ovih nepovoljnih kratkoročnih obaveza izmiriti hitne obaveze prema inostranim i domaćim dobavljačima i na taj način, ubeđeni smo, stvoriće preduslove da iz budućih prihoda u narednih sedam godina vrati ova sredstva. Zbog toga, pre svega što će u krajnjoj instanci na dobitku biti pre svega pacijenti, poslanički klub SPS izražava potpunu podršku ovom predlogu zakona, kao i ostalim zakonima koji su predmet ove načelne rasprave, o kojima će moje kolege govoriti u nastavku rasprave. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine Kasaloviću. Reč ima narodni poslanik Milan Dimitrijević.
Gospođo predsednice, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, govoriću o 7 do 8% ovog paketnog zaduživanja Srbije, zato što prosto ne postoji dovoljno vremena da se govori o svim stvarima i o novom zaduživanju Republike Srbije, za koje sam siguran da nema granica. Danas u Skupštini raspravljamo o još jednom javnom dugu koji je nastao čini mi se u vreme od 2008. godine do danas. Ustavni osnov postoji. Zakon o javnom dugu govori da se o tome može doneti odluka. Pravno gledajući, sve je u redu. Ali, šta to nije u redu? Nije u redu to da se građanima Srbije tovari na leđa još jedno zaduživanje, 70 miliona evra, iako su oni kroz doprinos o zdravstvenom osiguranju već te lekove na izvestan način plaćali. Nije u redu da građani Srbije otplaćuju kredit. Zašto bi građani Srbije bili taoci jedne neodgovorne SPS politike i jednog neodgovornog vođenja državnog preduzeća? Da pođemo redom, da vidimo gde su ti poremećaji i da bi građani Srbije shvatili da su dovedeni u situaciju da moraju da otplaćuju još jedan kredit od 70 miliona evra. U nekoliko navrata, gospodine ministre, javnost Srbije sam sa ove govornice upozoravao i postavljao pitanje bivšem ministru zdravlja i sadašnjem ministru zdravlja – da li Srbiji preti nestašica lekova? Od bivšeg ministra zdravlja dobijao sam nemušte odgovore ili odgovor nije ni postojao, a od sadašnjeg ministra zdravlja sam dobio odgovor da nestašice nema, da je neće ni bit i da je tržište Srbije potpuno opskrbljeno i lekovima sa svetskim materijalima. Podsetiću vas samo na jedan detalj. U vojnoj regionalnoj bolnici prošle godine je hirurški blok štrajkovao zajedno sa pacijentima. Zbog čega je štrajkovao? Zato što nije bilo osnovnih sredstava, nije bilo anestetika, nije bilo sanitetskog materijala, gaze, flastera, i ostalih stvari, infuzivnih rastvora, pa su se hirurzi zaključali u tom zdravstvenom centru i nisu hteli da izađu dok im Republika Srbija ne obezbedi sredstva da mogu da rade. Osnovno pitanje koje se ovde postavlja – da li u ovoj sali postoje protagonisti ovog zaduživanja, odnosno javnog duga "Galenike"? Mislim da postoji. Gospođo predsednice, vi ste 2009. godine potpisali jedan ugovor o tehničkoj saradnji sa "Galenikom", poslovno-tehničkoj saradnji sa "Galenikom". Onda ste bili opomenuti od Agencije za borbu protiv korupcije, pa ste podneli ostavku. Da li ste primali nadoknadu za tu poslovno-tehničku saradnju? Mediji kažu da je ta naknada iznosila negde oko 700 evra. Dakle, evro po evro, poslovno-tehnička saradnja jedna za drugom, trećom i polako dođosmo do cifre da je taj javni dug narastao na 70 miliona evra. To se dešava u zemlji kada ne postoji nikakva kontrola protoka novca kroz republičku kasu u zdravstvenom osiguranju. Mi kao poslanici dobijamo budžet Republike Srbije, gde postoji jedna zbirna cifra koja iznosi skoro dve milijarde evra, od čega Republički zavod prikuplja sva ta sredstva, deli plate zdravstvenim radnicima, podmiruje materijalne troškove, kupuje lekove i one na teret zdravstvenog osiguranja i one koji se dele bolnicama i domovima zdravlja. Osnovno pitanje je - da li u okviru tog budžeta, mi kao poslanici imamo bilo kakva prava, bilo kakve mogućnosti da raspravljamo o finansijskom planu RZZO? Nema, gospođo predsednice, nikakve mogućnosti. Primamo k znanju, a pošto je to tako i takav odnos između izvršne vlasti i Vlade Republike Srbije, koja određuje direktore RZZO iz zakonodavne vlasti, da izvršna vlast dominira nad zakonodavnom, dešavaju se ovakve stvari. Posledica toga je loš život građana. Posledica toga je i vraćanje ovog duga od 70 miliona evra gde se daju garancije. Navešću vam nekoliko primera. Gospođo predsednice, i gospodine ministre, pa ćete videti koliko je ovaj izveštaj o finansijskom planu RZZO besmislen. Kada pogledate rashode za lekove koji idu primarnoj zdravstvenoj zaštiti i lekove koji idu bolničkim ustanovama, dakle, sekundarnom i tercijalnom nivou, dolazite do jedne poražavajuće cifre. U primarnoj zdravstvenoj zaštiti ti lekovi su nepune četiri milijarde dinara, a u sekundarnoj skoro 25 milijardi dinara. Oni lekovi koje pacijenti podižu po apotekama, za koji, u većini, daju participaciju, ti troškovi iznose 23,5 milijarde dinara, a struktura takvih troškova i šta se plaća, potpuno je nepoznata. Pored toga, pored takvog načina poslovanja, dešavaju se i sledeće stvari. Dakle, u toj firmi, za koju sam rekao na početku da je vode SPS kadrovi, desilo se da je "Galenika" platila "Statuu mislilaca" čak 30 hiljada evra. Dakle, građani Srbije možete videti, možete zauzeti pozu mislioca, ali sigurno nećete dobiti nagradu "Galenike" u iznosu od 30.000 dinara. Suočiće se sa nestašicom lekova i dalje, sa nemogućnošću lečenja, da vam neko uskraćuje i overavanje zdravstvenih knjižica, da svrstava u kategoriju onih ljudi koji su potpuno obespravljeni. To je stanje u Srbiji. Tako je kad društveno preduzeće ne zaključuje ugovore sa uvoznicima oko uvoza lekova, nego plaća proviziju 4,5% dobavljačima kakav je "Velefarm". Na ovu sumu, na ove milijarde koje sam malopre pročitao, provizija od 4,5% je pozamašna. I odmah pitanje, s obzirom da je "Galenika" partijski plen - gde ta provizija odlazi? Na kakvo finansiranje? Čije finansiranje? U ime koga finansiranje, a sve sa grbače ovog napaćenog naroda? Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, nije loša situacija u zemlji, imajući u vidu ozbiljnost onih koji je vode, da ne raspravljamo o tako velikom zaduženju najsiromašnije evropske zemlje. Možda bi imalo smisla mučiti ministra pitanjem kamatnihstopa na kredite koje država uzima, ili makar, odgovor na jednostavno pitanje – da li uopšte znate, gospodine Duliću, koliko u zbiru iznosi iznos kredita za ovih 13 garancija koje danas treba da odobrimo i na takav način omogućimo nesmetano funkcionisanje našeg privrednog sistema? Znate li, gospodine Duliću? Mislite da je uredu da predstavnik Vlade dođe u Parlament pred poslanike i da čak i ne zna koliki je zbir kredita koje danas treba da odobrimo u zemlji koja je prekršila sva pravila svojih javnih finansija, prevarila MMF, upravo zbog toga što nije mogla da poštuje politiku javnih finansija i kontrole svog zaduživanja? Gospodine Duliću, vi ste ovde predstavnik Vlade koja sedam do 10 dana pre raspisivanja izbora, od parlamentarne većine koja se više nikada neće sastati, očekuje da odobri zaduženje u iznosu od 620 miliona evra, milijardu i 60 miliona dolara i 28 milijardi 252 miliona jena. Gospodine Duliću, nešto ispod dve milijarde evra. Ovde pred sobom imam odgovor MMF na ekonomsku politiku naše Vlade. Gospodine Duliću, to je ona institucija kojoj pre svega dugujemo kakvu takvu finansijsku stabilnost u zemlji. To je ona institucija koja je društvu garantovala ozbiljnost koju nije mogla da pruži aktuelna vlast. MMF je prekinuo svoj aranžman sa našom zemljom, povukao novac koji je garantovao monetarnu stabilnost, održivost našeg kursa, upravo zbog toga što nije bio spreman da dalje razume politiku vlasti koja misli da sa njom treba da prestane, prestankom mandata, treba da prestanei svaki normalan život u Srbiji. Da li postoji jedna zemlja u Evropi koja se zaduživala ritmom i obimom zaduživanja naše Srbije? Ne postoji, gospodine Duliću. Da li postoji i jedna Vlada u Evropi koja svesno krši pravila koja je prethodno samo uspostavila? Tu mislim, recimo, na javni dug. Da li postoji jedna normalna stranka na planeti koja bi pristala da glasa za zaduženje od gotovo dve milijarde evra, uz neverovatne kamatne stope, a da ne postavi jednostavno pitanje odgovornosti? Zašto vi socijalisti govorite o "Galenici"? Vi tu "Galeniku" vodite. Umesto poslanika u Skupštini, valjda bi trebali da govore poslovni rezultati te kompanije. Kakvi su oni? Manje ili više, onakvi kakvi su poslovni rezultati iz svih drugih javnih preduzeća, koja su u ime formiranja vladajuće koalicije transformisana u partijski plen. Gde vam je, naše poštovane kolege iz SPS, doskorašnji direktor "Galenike"? Jer, Mrkonjić mene šalje u zatvor da se ne bi postavilo pitanje odgovornosti socijalista koji su zbog zatvora pobeli iz Srbije. Nasledili ste tu kompaniju sa plusom od 6,5 miliona evra 2008. godine, od kadra za koji je odgovorna DSS. Mislim da sam ja kritičniji prema DSS nego što ste vi ikada bili. Tadašnji direktor "Galenike" vam je ostavio plus od 6,5 miliona evra i dva pomoćnika. Posle dve godine, vi za sobom ostavljate rupu od 14 miliona evra, 800 potpuno neopravdano zaposlenih novih ljudi, za 50% povećan fond plata i da ne govorimo o svim onim drugim besmislicama koje su toliko vulgarne, da o njima ne treba uopšte javno diskutovati. Ne može se Srbija strovaliti, a da niko za tako nešto ne bude odgovoran. Kao što se od istine nikad nije pobeglo od prošlosti, neće se pobeći ni u budućnosti. Ova zaduživanja su katastrofalna, ne zbog toga što "JAT" tehnici nije potreban hangar i ne zbog toga što ne treba učiniti sve kako bi se spasila "Galenika", ne mislim da ste za to vi odgovorni, i ne zbog toga što nije potrebna nova termocentrala, i ne zbog toga što nam nije potreban most na Savi, nego zbog toga što taj novac nestaje, zbog visoke cene koju plaćamo odbijajući da promenimo stare navike i staru politiku. Tu je, gospodine Duliću, tema o kojoj možemo da razgovaramo. Zašto je naša građevinska industrija propala? Kakvi su efekti zakona koje smo usvajali? Da li znate i za jednu zemlju u kojoj građevinska industrija može normalno da se razvija, ako su privredne okolnosti i ambijenti, poslovna klima toliko pogrešni kao što su u Srbiji? U Srbiji bi i"Epl" propao i "Gugl" bi propao i "Mercedes" bi propao, to kažu privrednici, a ne političari. Hajde da pokušamo da vidimo gde je rešenje za tešku ekonomsku situaciju u dva istovremena delovanja. Utvrđivanje odgovornosti i sankcionisanje za kriminalne rezultate u javnim finansijama i sa druge strane formulisanje nove politike. Šta nam ta nova politika nalaže? Poštovanje onoga što je neminovno i onoga od čega, koliko god to pokušavali da učinite, ne možete pobeći, ni kao jedna vladajuća koalicija, niti će bilo koja druga biti u stanju od toga da pobegne, privatizacija javnog sektora, transformacija javnog sektora, napuštanje politike populizma i demagogije, jer nije tačno da će struja biti besplatna. Ona je besplatna u političkim obećanjima. Ovde se vidi koliko je visoka njena cena. Nije tačno da su putevi besplatni. Oni su veoma skupi i na njihovu cenu i visinu te cene, između ostalog, utiče i politikanstvo političara koji su odgovorni za činjenicu da smo raskinuli jedan poslovni projekat, a mislim na onu čuvenu koncesiju o auto-putu da četiri godine nismo ništa uradili, a da se sada zadužujemo pod neverovatnim uslovima u Azerbejdžanu, da bi u izbornoj kampanji izveli mašine i na takav način prevarili još jedanputa građane u Srbiji. Treba napraviti razliku između ovih preduzeća i kompanija koje su žrtve neodgovorne politike. Naša obaveza je da sa tom politikom raskrstimo. Kakva je ekonomska slika Srbije? Užasna. To nije isključivo posledica ekonomske krize koja potresa svet. Indeksi na berzama su jači nego što su bili 2008. godine kada je kriza eksplodirala. To je podsticaj one politike koja je odbijala sugestije naše stranke, uveravajući Srbiju kako će nas kriza zaobići, pa će pozitivno, pošto nas zaobilazi, delovati na našu ekonomiju, da bi na kraju "Vol strit" ili bilo koja druga svetska berza u našem društvu bili predstavljeni kao krivci za javašluk, čist kriminal, političku neodgovornost i licemerje. Ako ne možemo da utičemo na sposobnost Grčke u servisiranju sopstvenih dugova, na spremnost Evrope da se dogovara i rešava svoje unutrašnje probleme, moramo biti sposobni da utičemo na samo društvo i situaciju u kojoj se nalazi Srbija, u svim ovim situacijama u kojima apsolutno rešenje zavisi od naše spremnosti da tako nešto uradimo. MMF je napustio Srbiju, povukao sredstva kojima je garantovao stabilnost, recimo, kursa dinara. Nije tačno da je politika koja nam je ovde servirana kroz ovo lakonsko očekivanje davanja apsolutne garancije jedina politika koja vodi do rešenja. Ne, povlačenje politike iz privrede, izbori, formiranje odgovorne vlasti, transformacija javnog sektora, privatizacija onih sistema koji treba da budu privatizovani, formiranje korporacije u onim sektorima u kojima želimo da sačuvamo uticaj države, pre svega elektroprivreda, i još jedanputa, jasna odgovornost za ono što je u ekonomiji Srbije urađeno. Mi imamo, recimo Nacionalni savet za infrastrukturu. Kakvi su rezultati rada tog saveta? Da li je u tom savetu i jedan inženjer? Da li ima bilo koga ko je bio angažovan u privredi, makar privredno? To su anomalije o kojima govorima. Ne treba ljudima govoriti neistinu. Ovi krediti se ne uzimaju da bi se očuvala njihova radna mesta. Ovi krediti se uzimaju da bi očuvale izborne platforme do samog dana glasanja. Ko će vratiti ovo? Ona privreda koja nema pravo na podršku države, privatni sektor. Videli smo, u Galenici su se ljudi zapošljavali, a u Srbiji je rasla stopa nezaposlenosti. Realno, ona je preko 30%, ne 24. Gde su ostali ljudi bez posla? U privatnom sektoru, tamo gde se stvara gotovo 90% BDP Srbije. Ko se spasava ovim kreditima? Javni sektor. Onaj koji je akumulirao dugove u iznosu od 45% društvenog proizvoda Srbije i probio tu granicu. Neke procene su 51%. Onaj javni sektor koji je odgovoran za propadanje dinara, onaj javni sektor koji vi niste reformisali zbog toga što niste bili sposobni da vodite politiku koja je potreba našeg društva. U tom smislu ekonomska politika države se ni po čemu ne razlikuje od neke druge politike, ali u drugim politikama, recimo kosovskoj, postoje oni koji su zainteresovani da se taj problem reši u većoj meri od sposobnosti koje su na našoj strani, pa ga rešavaju, upravo onako kako smo i mi svojevremeno sugerisali. Niste imali previše sluha za ono što su vam govorili 2010. godine kada se ovde vodila rasprava o odluci Međunarodnog suda pravde. Da li je tako koleginice Kolundžija? Mi smo jedina stranka koja je u parlamentu rekla – ne odbacujte tu odluku. Da li grešim kada kažem se upravo na odluku koju je ovaj parlament odbacio mi pozivamo kada navodimo ključni argument našeg diplomatskog uspeha u borbi za očuvanje KiM u Srbiji? Kao što tada niste znali šta radite, ne znate ni danas. Kao što smo danas u pravu, bili smo u pravu i u prošlosti. Šta je redosled poteza koji je nužan? Pošto nema čak ni sagovornika, dozvolite da zaključimo da možda ova tema nije ni važna za Vladu. Predlažem da se izjasnimo o zakonu gospodina Dulića, a o svim ovim drugim zakonima nema čak ni sagovornika koji bi odgovorio na pitanje recimo kamatne stope. Kolika je, gospodine Duliću, kamatna stopa za most na Savi? Kolika je kamatna stopa za kreditno zaduženje od Japanske države? Kakve su marže? Iz čega će se vratiti ti krediti. Šta ćemo sa EPS u kome je prosečna mašina stara 38 godina i koja funkcioniše zahvaljujući neverovatnom požrtvovanju i ličnoj sposobnosti ljudi koji su angažovani u tom sistemu, ali bez ikakve podrške i sistemskog pristupa same države. Mi čak nemamo ministarstvo za energetiku, a zadužujemo se samo po jednom projektu više od milijardu dolara. Ko će se baviti tim poslom? Isti oni koji se bave "Galenikom", socijalisti. Hoćemo da promenimo nešto tu ili ćemo verovati da ovako može u nedogled, da će biti neke nove vlade koje će uzeti neki novi kredit. Neće. Nama su naši krediti otpisani pre 10 godina, dve trećine. Te kredite nam je ostavila politika koja je u svojoj suštini identična ovoj koja sada traži nove kredite, ona koja nije bila spremna da menja društvo, nego mu je povlađivala. Mi se po mnogim pitanjima ne slažemo, ali sam siguran da ovde niko u ovoj sali nije spreman da preuzme ličnu obavezu na osnovama na kojima se od nas očekuje podrška za obavezu koju će preuzeti naša država. U narednih deset godina procenjuje se da nam neće stopa rasta preći više od 3% u proseku. Kako ćemo vratiti, recimo, kredit koji uzimamo sa 6,5% marže plus tromesečni euribor koji se kretao u poslednjih 12 meseci od 1 do 1,6. Pa, mi ćemo imati duplo veću kamatu od najmaštovitije procene rasta BDP u narednih deset godina. Gde su danas oni koji su nas finansijski upropastili u prošlosti? Nema ih nigde. Oni su oslobođeni tereta koji je ostao na leđima građana Srbije. Ovakvim zaduživanjem se ne glasa za pomoć kompanijama koje treba da se razvijaju. Ovakvim zaduživanjem se direktno se osuđuje na ekonomsku propast naše društvo i građani koji su taoci politike koja im ni jednog trenutka nije ispostavila stvarni račun za ono što radi. Zbog ovog dana penzije će u Srbiji padati, dinar će biti slabiji, plate u javnom sektoru neće moći da se isplate, baš kao što je jasno da su ovoliki minusi u našoj privredi direktna posledica one tvrdoglave politike koju smo kritikovali pre tri, četiri godine kada smo tražili suštinske promene i reforme. Od svega onog što se nalazi na dnevnom redu, mi osećamo jedinu obavezu u vezi sa predlogom zakona o potvrđivanju garancije koju Srbija daje Japanu. To je jedina garancija u kojoj je predviđen grejs period od 15 godina i u kojoj ne postoji kamatna stopa. Praktično je ona svedena na troškove administrativnog servisiranja kredita 0,6%. Sve drugo je za nas neprihvatljivo. Novi ljudi u EPS, novi ljudi u Galeniku, novi ljudi u JAT, novi ljudi u infrastrukturu Srbije, nova politika, odgovornost za štetu koja proizilazi iz stare, pa ćemo onda moći ozbiljno da razgovaramo. Što se tiče građevinske industrije, gospodine Duliću, vi znate da su oni od početka bili kritični, neke vaše mere nisu bez efekta, da nije bilo Zakona o pomoći građevinskoj industriji u krizi verovatno ne bi imali ni te kompanije koje imamo, gde postoje očigledni problemi i dalje taj sistem ne može sam sebe da zatvori. Uzimaju se sredstva da bi se izmirile obaveze prema izvođačima, da bi se započeli neki novi projekti. Ne može, gospodine Duliću, da se gradi nešto u zemlji koja samu sebe ruši na svakom koraku. I to, mislim da je i vama vrlo dobro jasno. Naravno poruka našoj javnosti, koliko god ona bila nezainteresovana za naše rasprave ovde, za politiku koja se na ovakav način plaća ona je odgovorna ne u meri u kojoj su odgovorni političari koji su je formulisali, ali svakako zbog toga što nije bila spremna da se te politike na jasan način distancira. Pred nama su izbori, neka na tim izborima ljudi razmisle o posledicama politike koja ne misli čak ni da treba da saopšti argumente o zaduživanju o gotovo dve milijarde evra po jednoj tački dnevnog reda.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Hvala. Dnevni red koji danas imamo pred sobom je izraz krajnje nužde vlasti jer je reč o potpisanim ugovorima Vlade za koje nećete dobiti novac ako se ne ratifikuju u ovom domu ovde i jedini razlog zbog kojeg mi danas sedimo i razgovaramo o ovim zakonima i razlog zbog kojeg ste pristali da otrpite sve ono što ćemo vam argumentovano reći jeste novac i želja da opstanete zadužujući se još malo. Kad kažem još malo to u novčanom smislu nije ni malo-malo, ali u vremenskom smislu jeste zadnja prilika. Po dnevnom redu koji ste nam danas dostavili što kredita, što garancija gde ste primarni dužnici, ova vlada će samo na ovoj sednici koštati građane Srbije, otprilike milijardu i 350 miliona evra. Sve smo valute konvertovali u evro plus minus 3% razlike u kursu, ali današnja sednica i sutrašnja možda, sutrašnji rad, ali ovih 27 tačaka, zaduženje i sporazumi, vrednosno iznose milijardu 350 miliona evra. Ali, nisu svi jednake težine. Japanski kredit niko neće osporvati, čak i kredite kojima se ulaže u Elektroprivredu Srbije, pretpostavljam da neće osporaviti u punoj meri. Mnogi od nas se pitaju zašto se nije našaoi kredit za Agenciju za borbu protiv korupcije, za kupovinu one famozne zgrade čiji je vlasnik bila ova država, prodala je za milion i 200 hiljada evra, a kupila je, ili namerava da je kupi za Agenciju za borbu protiv korupcije u kojoj ona sada sedi u zakupu za 4,5 miliona evra i to od suvlasnika nekog ko se danas naziva supruga gospodina "Limuna" o čemu je štampa pisala. Da li smo bili dovoljno jasni u javnosti pa se taj kredit nije našao na dnevnom redu, to ne znam, ali samo tih 4,5 miliona nema u okviru ovih milijardu i 350 miliona, ali ima mnogih kredita koji otvaraju principijelno pitanje. Mene ovde u ovom trenutku mnogo ne zanima, mada ne mogu da ne prenebegnem činjenicu da Galeniku vodi SPS, da neko drugi vodi JAT, pa o njemu ne govorimo, ali principijelno mi imamo kao država problem neuređenog odnosa prema preduzećima čiji smo osnivač. Izvinjavam se gospodi socijalistima, njima će biti najneprijatnije, ali je principijelan primer upravo – Galenika. Ona za koju mi danas treba da damo garanciju i to od 70 miliona evra za refininasiranje postojećih kratkoročnih obaveza jeste preduzeće za koje ste nam u obrazloženju rekli da je zapalo u tešku situaciju prouzrokovanu, citiram – padom prodaje lekova, ali nemogućnošću naplate potraživanja koje zajmoprimac ima prema veletrgovcima lekova, ašto je ugrozilo sposobnost preduzeća da u roku servisira svoje obaveze. Ali, kada vam je 2009. godine u ovom istom domu postavljeno pitanje da li je tačno da je 9. decembra zaključen ugovor između Galenike i Velefarma, po kome Galenika treba Velefarmu da proda lekoveza milijardu i 100 miliona evra, da li je tačno da je ovaj ugovor zaključen dan uoči poskupljenja lekova? I da li je tačno da je rok plaćanja tih lekova 210 dana od dana isporuke? Postavljeno vam je i pitanje 19. marta 2009. godine, blagovremeno, zašto je ovakav ugovor zaključen, znači onaj koga ga postavlja već ima dokument u ruci, samo traži potvrdu od Vlade i kaže zašto je takav ugovor zaključen i kolika je to proizvodnja lekova Galenike za milijardu i 100 miliona evra? Da li je to uopšte neki ugovor koji ima realnu osnovu u interesu siromašnih građana Srbije da se snabdevaju jeftinim lekovima ili je po sredi nešto drugo? To je bilo pitanje. Odgovor je potpisao potpredsednik, prvi potpredsednik Vlade, zamenik predsednika, gospodin Dačić koji je rekao da je u skladu sa Zakonom o lekovima, itd, itd. Niti Ministarstvo trgovine i usluga, ni Ministarstvo zdravlja nemaju nadležnosti nad onim što je poslovna politika Galenike, niti citiram – mogu imati informacije koje se tiču ugovorenih odnosa samostalnih privrednih subjekata, odnosno oni ne znaju da li je zaključen i kakav sadržaj ugovora o prodaji lekova između A.D. Galenike i A.D. Velefarma, s obzirom da za to ne postoji pravni osnov ni obaveza proizvođača lekova i veledrogerija da navedenim ministarstvima dostavljaju zaključene ugovore. Ako Vlada ne zna da je njen osnivač zaključio ugovor u vrednosti od milijardu i stotinu miliona evra dan uoči poskupljenja, po kojem plaćanje lekova treba da bude 210 dana dugo. Otkud pravo Vladi kao osnivaču da građanima Srbije ispostavlja račun za garanciju za tu istu "Galeniku"? Možete li da budete kao Vlada osnivač samo u trenutku kada "Galenika" ima problem i kada ima određene obaveza prema isporučiocima a niste osnivači i nemate nikakva prava kao Vlada nad "Galenikom" čiji ste osnivač u trenutku kada ona preuzima obaveze. To me je tako podsetilo na rečenicu koju sam čule juče-prekjuče gde se jedan gradonačelnik brani, kada su ga optužili u izveštaju DRI da je napravio zakonski prekršaj i citiram ga: "I zamislite oni od nas traže da dokažemo da nismo krivi?" Pa to pravilo ste uveli u ovoj skupštini u svim postupcima, ali vam smeta kada vi kao vlast to treba da poštujete. Ovde se ravan obaveza i odgovornosti mnogo jasno vidi i ne može da se prenebregne. Imate li upravni odbor u "Galenici"? Vlada jel ima svoje predstavnike? Jel imate nadzorni odbor? Da li su oni dužni da vam dostavljaju izveštaj o tome kuda srlja "Galenika"? Kakve komercijalne i poslovne ugovore sklapa? Ili je bitno da se u 570 javnih preduzeća nađe 11800 uglavnom, partijskih kadrova koji godišnje koštaju državu, po proračunima nekih ekonomista, 155 miliona evra? Čemu služe ti upravni odbori? Čemu služi trošenje ovog novca iz budžeta za njihove naknade ako Ministarstvo trgovine i usluga i zdravlja nije bilo obavešteno šta se u "Galenici" dešava i ako jedan ovakav odgovor dobije poslanik koji je postavio pitanje od ove Vlade, iste ove Vlade, sa kojom danas razgovaramo o ovom kreditu? To je ono što kažemo, sada pričamo priču da je partizacija države. Ne može država da se povuče iz oblasti u kojima treba i mora da ima nadležnosti. Srbiji treba "Galenika". "Galeniku" treba sačuvati, ali ne treba dozvoliti da "Galenika" dođe na ove grane ovakvim ponašanjem za koje je neko bio još 2009. godine javno upozoren da se dešava sve i svašta. Ne može se država izvući iz oblasti gde mora da vodi računa o bezbednosti građana, o zdravlju građana, pa u jednom delu i obezbeđivanju uslova za stanogradnju, ali i u postojanju domaće avio-kompanije, ali ne tako da JAT-u date kredit, mi ovde garantujemo, a on to potroši na dospele obaveze i sada se pojavljuju spasitelji koji su opet prečicama i rentiranjem političkih prijateljstva došli do novca, umesto da otvoriti JAT na berzi i da kupuju ljudi. Ima jedan sloj ljudi u Srbiji koji je legalno došao do nekog iznosa novca i koji bi možda kupio akcije jedne takve kompanije. Zašto da država Srbija nema svoju kompaniju? Zašto bacate u burad bez dna i u burad koja imaju probušeno dno? I znate gde bacate taj novac. Ovde gde se upozoravate da ne radite to vi se pravite da ne čujete da ne razumete i kažete – nemamo nadležnosti, ni jednim zakonom to nije dozvoljeno, ali vam zakon, sada ću da vam kažem i koji, kažete ovako – ustavni osnov da garantujemo za "Galeniku" Republika može da da garanciju za izmirenje duga pravnih lica čiji je osnivač po članu 16. Zakona o javnom dugu. Da li vas taj član 16. Zakona o javnom dugu ili neki drugi zakon o javnom dugu obavezuje da vodite računa o mogućnosti privrede i građana Srbije da servisiraju dugove u koje ulazimo zbog toga što država ne kontroliše preduzeća u kojima je osnivač a za to ima mehanizme i za to ima imenovane ljude i za to trošimo novac iz budžeta, rekoh 155 miliona evra za blizu 12000 ljudi u upravnim i nadzornim odborima. Kažete došli su u lošu situaciju zato što im veledrogerije nisu plaćale. Čija je obaveza da razmišlja o donošenju zakona o rokovima plaćanja? Ko je ponovo napravio u Srbiji takav dužnički čvor koji se neće moći razvezati lako i koji jeste Damoklov mač koji visi ovoj privredi i državi nad glavom? Kako je moguće da jedno javno preduzeće duguje izvođačima radova kao što "Galenici" duguju veletrgovine a da to isto javno preduzeće ili lokalna samouprava sebe predstavlja uspešnim i to grandiozno uspešnim preduzećem, a sada ću preći na taj sledeći kredit. Znači, ne mogu da glasam za garanciju za "Galeniku", jer niste na vreme reagovali znajući šta se u "Galenici" dešava. Nas ne zanima da li vi držite telefonske sednice, da li možete međusobno da se gledate, nas zanima da sačuvate ono što državi Srbiji treba, jer kada nam treba lek za srce, pa ne možemo da ga nađemo, jer ne može da se uveze, kažu, proizvodi ga "Galenika", ali se dobija samo ispod ruke. Gde su to one crne, burne 90-te godine, ponovo se pojavljuju, na ulici i u apoteci. Čime ste se vi u međuvremenu bavili? Opstajanjem koalicije i isterivanjem mandata do kraja. Neka to građani cene, mene brine "Galenika" koja mora da opstane, "Galenika" koja ima preveliki broj zaposlenih, ali isto onako kako su u Vladi po onome što sam pratila na sajtu uprave za upravljanje kadrovima, koja je raspisala konkurs za 163 novozaposlena radnika, a da u isto vreme kaže da je svaki treći zaposleni u upravi, da ne radi ništa. Dakle, 163 novozaposlena ima Vlada po evidenciji koje su javno dostupne. To je isto radila i "Galenika", ovo nije izuzetak. Ovo je pravilo ponašanja i ono mora da se promeni. Odgovornost države prema građanima kao osnivača, pogotovu za ova i ovakva preduzeća. Dozvolili ste čak da u jedan od ovakvih kredita, a reč je o kreditu za Grad Beograd, most i prilaznice da ne detaljišem mnogo tehnički, da se garancija pretvori u direktan kredit. Dobili smo Zakon o potvrđivanju ugovora o garanciji gde je u stvari u obrazloženju napisano – biće rezervisana sredstva. Ne, biće, sredstva za ovaj zakon će biti obezbeđena u budžetu Republike Srbije, čak se ne kaže, ako padne na teret rata kredita Gradu Beogradu, pa je ne izmiri, budžet Republike Srbije ima rezervisana sredstva pa će od toga da upotrebi za vraćanje po garanciji tog dospelog kredita. Ne, čak piše u članu 2. garant u svojstvu primarnog dužnika, znači prvog dužnika, a što se ovo zove garancija, jer ovo je ugovor o kreditu, ljudi. Ovo bi vam profesor sa ekonomije dao peticu i rekao, ne pojavite mi se na ispitu za sledećih godinu dana. I to kaže, ne samo u svojstvu jemca, neopozivo i bezuslovno na prvi poziv mora država da plati, čak po zahtevu član 3. za prevremenu otplatu, čak ne kada dospe kredit, rata, nego prevremena otplata, pa kaže – garant, država Srbija se ovim putem neopozivo odriče prava na bilo kakav prigovor, a težina ovog papira je 90 plus 70 miliona u dva kredita koja su po ovoj nameni uzeta za Grad Beograd. Šta je interesantno, ugovor potpisao sekretar, grad koji ima da plaća nezakonito vaspitačice, pa se krije iza njih, a u stvari ima mnoga nezakonita trošenja kada nabavi ugalj, pa nema nikakve dokaze da se taj ugalj za škole zaista našao u nekom skladištu. Nema papira, jer to radi neka agencija, ali se krije iza vaspitačica, troši potpuno nezakonito i kaže, ja to mogu, ja sam dobrodušan, normalno, lako je biti galantan kad drugi plaća o tuđem trošku. Ovde se nakačio na budžet, lepo sa navodnom garancijom, gde smo primarni dužnici, ništa ne smemo da pitamo, sve odmah treba da platimo i to možda i ne bi bilo tako sporno, da vas pitam - od kada je to državni sekretar ovlašćen da potpisuje u ime Republike Srbije ugovor? Potpisano treba ovde samo ratifikovati. Šta je sporno? Sporan je izveštaj revizora koji je u svom izveštaju za 2010. godinu u vezi sa ovim kreditom i gradnjom mosta sa prilaznicama napisao sledeće: "Poštovani građani Srbije", odavno nisam pročitala nešto ovako zanimljivo, "plaćanja konsultantu iz kredita za koji mi garantujemo", u stvari smo primarni dužnici, znači, kreditni dužnici, "direktno se vrši iz kredita, koje daju međunarodne organizacije, u ovom slučaju Evropska banka za obnovu i razvoj, a direkcija vrši prenos obračunskog naloga u korist i na teret", samo da prođe preko naših računa. Direkcija grada Beograda je u 2010. godine na ime ispostavljenih faktura konsultantima koje su plaćane po odabiru, tamo nekoga uopšte ne znamo zašta i kako obračunala i platila obaveze po osnovu PDV u vrednosti od 46,7 miliona dinara, samo PDV. Šta je zanimljivo? Vi verujete, građani Srbije, da je mimo Ustava Srbije tenderska dokumentacija za ove usluge, za upravljanje i kordinaciju aktivnosti i upravljanje projektom samo na engleskom jeziku. U državi Srbiji sastavljena je samo na engleskom jeziku. Evidenciju o ostvarenim satima rada za konsultante ne potpisuju ovlašćena lica direkcije, već to čini sam konsultant. Pitam gospodina sekretara – da li mogu da podignem trošak svog putovanja, da mi neko od vas tu ne dostavi spisak gde ja treba da potpišem, da me vide fizički vaši ljudi da bi mogla da podignem trošak za dolazak. To je jedino što primam u Skupštini. Gde to ima da neko sam, da li vaši radnici mogu sami sebi da potpišu prekovremene sate? Da li postoji ovo negde u nekom preduzeću u Srbiji, po nekom kreditu? Konsultant sam sebi potpisuje i to sve vredi 450.563.557 evra, ne 160, ne 420. Sa onim što ste molili Ministarstvo finansija da vam otpišu PDV i onim što su obračunati, strana od 118 do 129 ne osporene dokumentacije koji je državni revizor utvrdio. Most sa prilaznicama košta 450 miliona evra koji se troše na ovakav način. Za ovo da vam garantuju građani Srbije da bi dobijali poklon za Novu Godinu lepo osvetljen u vrhu, a da se dole ne vidi blato. Izvinite i od odlazeće vlade je mnogo. O ostalom, u nastavku diskusije.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dejan Mirović.
Dame i gospodo, očigledno je da se radi o još jednom besmislenom, što ne reći suludo zaduživanju Republike Srbije od nekih milijardu i 500 miliona evra glavnice. Znači, ovde ne računamo kamate, a one bi onda dostigle ukupno zaduženje negde oko dve milijarde evra, kako je izračunao naš ekspert i poslanik Dušan Marić. U svakom slučaju, mi smo jedina stranka koja je apsolutno protiv EU. I u ekonomskom, političkom i u svakom drugom smislu smo protiv zaduživanja posebno kod Evropske investicione banke, Evropske banke za obnovu i razvoj, jer smatramo da te dve banke, kao jedna vrsta institucije EU, podstiču korupciju u Republici Srbiji. Naši sledeći govornici će to napomenuti za razliku od drugih partija koje govore o štetnosti ovih kredita, ali ne govore ko je generator tih kredita i ko šteti finansijskom sistemu Republike Srbije, a to su EU i MMF. Oni su ti koji zadužuju ovu zemlju upravo preko Vlade Republike Srbije. To treba jasno reći. SRS se ne boji i nema bilo kakve obaveze prema EU ili MMF da to jasno i glasno kaže. Dakle, radi se o jednom štetnom setu zakona ne samo za našu ekonomiju, nego i za naše građane, jer ove kredite će vraćati naši građani koji pune budžet preko poreza i drugih akciza i dažbina koje će se povećavati da bi se moglo vratiti ono što će se ovde usvojiti, nažalost, glasovima vladajuće većine. Pre svega, smatramo da je to štetno jer radi se o kreditima koji se daju, koji se uzimaju po lihvarskim kamatama. Mi to glasno i jasno kažemo. Videli smo, na primer, kredit od Hipo–Alpe–Adrija banke, od Unikredit banke ili od dve banke koje propadaju. To treba jasno reći, jer vi sigurno znate da je Hipo banka dobila ogromnu pomoć od austrijske države, negde oko dve milijarde evra, jer je loše poslovala, jer je bila prisutna korupcija u njenom poslovanju. Mi se sada zadužujemo, to jest vi se zadužujete kod takve jedne banke koja se duboko kompromitovala i koju je austrijska država morala da nacionalizuje, za kamatu od 7%. Marža je negde oko 6,19% i uračunava se euribor koji je već na tromesečnom nivou od 1%. Radi se o lihvarskoj kamati od 7% i to treba jasno i glasno reći. To nigde nije moguće, izgleda samo u Srbiji. Još jedan dokaz za ovu našu tvrdnju ili za tvrdnju u ekonomskom smislu, banke iz EU koje su dominantne na našem finansijskom tržištu iskorišćavaju slabost ove vlasti, slabost partija koje se zalažu za EU i nameću najveće kamate u Evropi, je kredit sa Unikredit bankom koji ovde razmatramo u okviru ovih 13 tačaka dnevnog reda. Konkretno, Unikredit banka je banka koja je najavila otpuštanje pet hiljada zaposlenih. Zatvaranje filijala po celoj istočnoj Evropi, ali gle čuda samo u Srbiji ta banka može da daje kredite sa lihvarskom kamatom od 7%, kao što je slučaj i sa Austrijskom bankom. To je sramota. To je nedopustivo. Vlada Republike Srbije i guverner Narodne banke moraju to da spreče. Moraju jednom da stanu na put takvom bez ikakvog stida i srama ponašanju banaka iz EU koje imaju ovde monopol i koje vrši uticaj na Vladu Republike Srbije, na tzv. opozicione partije i izgleda na guvernera. Što se tiče Predloga zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist Komercijalne banke, mi kao SRS izražavamo veliku zabrinutost ne samo zbog ovog kredita, nego zbog namere MMF da ucenjuje Republiku Srbiju, Vladu Republike Srbije da bi Evropska banka za obnovu i razvoj preuzela Komercijalnu banku. To je svima nama jasno. Zato je MMF otkazao dalji aražman i dalje pregovore da bi uništili ili da bi strane banke uzele jedinu preostalu srpsku banku, a to je Komercijalna banka. Mi jasno i glasno kažemo da smo protiv toga. Smatramo da ne samo Komercijalna banka treba da ostane u vlasništvu srpske države, srpskih građana, već smatramo da treba vratiti i druge banke koje su na jedan nelegalan, ne transparentan način i štetan po ekonomske interese Srbije prešle u vlasništvo banaka iz EU koje drže 70% finansijskog tržišta u našoj zemlji. Što se tiče ugovora o garanciji između Republike Srbije i Evropske investicione banke u vezi mosta na Savi od 160 miliona evra, mi nismo protiv infrastrukturnih objekata, nismo protiv građenja nekih objekata koji koriste svim našim građanima, ali smo protiv toga da se uzimaju krediti od evropskih banaka podne transparentnim uslovima, jer u ovom kreditu, u ovom zakonu koji imamo pred nama, uopšte se ne zna kakva je kamata. To je skandalozno. Kako je to moguće? Ko će odrediti te kamate? Sa druge strane, smatramo da je skandalozno da firme iz Slovenije, Austrije, iz EU grade mostove po Republici Srbiji, dok istovremeno naša "Mostogradnja", naš "Energoprojekt" i sve druge firme, koje su se proslavile kao ugledne građevinske firme po celom svetu, iz Srbije, ne mogu da dobiju taj posao. Treba glasno i jasno reći da je to posledica ponovo štetnih uslova koji se nameću i u ovim kreditima od strane Evropske banke za obnovu i razvoj, Evropske investicione banke, Međunarodnog monetarnog fonda i Svetske banke, kao i Nemačke razvojne banke. Te banke koje su pomenute u podzakonskom aktu, koji faktički stavlja Zakon o javnim nabavkama ad akta, u stvari podstiču korupciju u Republici Srbiji, podstiču nezaposlenost, podstiču pad građevinske industrije o kojem je govorio ministar Dulić. Verovatno ima dobru nameru i želi da se to podstakne, ali jednostavno to nije moguće pri ovakvom odnosu snaga gde je Evropska investiciona banka, Evropska unija, Nemačka razvojna banka faktički jača od Vlade Republike Srbije, a kamoli od naših preduzeća. U tom smislu imamo apsurdnu situaciju da pada zaposlenost u građevinskoj industriji, a da firme iz Austrije, Slovenije, Nemačke, Italije i Španije grade mostove kod Beške, na Savi i Žeželjev most u Beogradu. Do toga nas je dovela pogubna politička i ekonomska politika, da EU nema alternativu u političkom i svakom drugom smislu. Utom smislu mi posmatramo i glasaćemo protiv ovog zakona u vezi Mosta na Adi, jer smatramo da je taj most trebala da gradi ili "Mostogradnja" ili "Energoprojekt" ili bilo koja druga srpska građevinska firma koja je sposobna i smatramo da je često i sposobnija od firmi iz Austrije, Nemačke, Španije i drugih zemalja EU. Uostalom, pogledajte koliko su posla dobili naši građevinari u Sočiju, u Moskvi i na tržištu Ruske Federacije zato što su imali normalne, fer uslove, kojenemaju u svojoj domovini. To je sramota i to je apsurd do kojeg nas je dovela takozvana racionalna politika da EU nema alternativu. Naravno da ima, naravno da Srbija treba da se oslanja na svoje firme, na svoje snage i naravno na naše jedine iskrene prijatelje, a to su prijatelji u Ruskoj Federaciji. Takođe, što se tiče drugih zakona, oni takođe dovode do besmislenog zaduživanja, do zaduživanja koje je odavno prešlo takozvanu crvenu liniju od 45% bruto domaćeg proizvoda. To je svima jasno. To ne govorimo mi samo iz Srpske radikalne stranke, nego govore i nezavisni ekonomisti poput Mlađana Kovačevića i drugih, jer jednostavno, vi sigurno to znate i to zna i premijer da je BDP jednostavno nije realan i da je prenaduvan, jer se izračunava u tekućim cenama i faktički imate jednu vrstu precenjene valute, a u to se nije uračunalo i jedan rast cena koji je mnogo veći nego odnos između dolara i dinara ili između evra i dinara preko kojega se izračuna BDP. U tom smislu smatramo da je spoljni dug Republike Srbije i javni i pravni i ukupni, mnogo veći od 45% i da se približava onom evropskom standardu, takozvanom evropskom standardu od 80% od javnog duga. U tom smislu ne treba biti puno pametan da se predvidi šta će se dešavati u budućnosti ako se usvoje ovako štetni zakoni koji zadužuju Republiku Srbiju koja već ima spoljni dug od 24 milijarde evra jer, priznaćete, ako Republika Srbija nema hrabrost da i guverner i vlada uvedu jednu vrstu ekonomskog programa, kao što je bio na Islandu gde su se zabranili krediti indeksirani u stranoj valuti, onda je jasno da će doći do suverenizacije duga ili do preuzimanja privatnog duga od strane Republike Srbije, koji je sada već 24 milijarde evra. Šta to konkretno znači? Znači da će Republika Srbija doživeti sudbinu Mađarske, koja ima spoljni dug, pri sličnom broju stanovnika kao Republika Srbija, od 185 milijardi dolara. To je budućnost, to je evropska budućnost koja čeka Republiku Srbiju i koja će dovesti do onakvih događaja kao što se dešavaju u Rumuniji, gde su neverovatni socijalni nemiri upravo zbog zahteva Evropske unije i MMF da se uskrate davanja za zdravstvo i za socijalu. Ne želim ovde da vas podsećam šta se dešava u Grčkoj, gde je dug negde oko 500 milijardi dolara, ali to je potpuno jasno i potpuno predvidivo. U tom smislu, smatramo da podaci pokazuju da jednostavno ovakvo zaduživanje je štetno jer, kao što sigurno znate, iznos otplate spoljnog duga 2002. godine je bio 218 miliona evra, 2011. godine je bio 4,7 milijardi evra ili 12% BDP. To je katastrofa. Dakle, ako to prenesemo na konkretne podatke, na konkretnu situaciju, to znači da naši građani, naša preduzeća i svi oni koji žive u Republici Srbiji rade da bi očuvali socijalni mir u Austriji, u Italiji i u svim onim zemljama odakle dolaze ove banke kod kojih se zadužujemo pod ovako lihvarskim uslovima od 7%. To je činjenica i to je ono do čegaje dovela politika da EU nema alternativu. Takođe, nejasno je, ako već govorimo o iznosu spoljnog duga u koji će ući ovih milijardu i po ili dve milijarde, kao što kaže gospodin Marić, šta je sa dugovima "US Still". Premijer Cvetković nam nije objasnio da li oni postoje, ako postoje, da li ih je preuzeo američki investitor koji je pobegao iz Republike Srbije ili će to plaćati građani Republike Srbije. Zašto se ne uračunava u dug i dug prema MMF od preko jedne milijarde dolara? Zašto se ne uračunaju svi dugovi lokalnih zajednica? Nije valjda da su lokalne zajednice nešto odvojene od Republike Srbije? Dakle, potpuno je nejasno u kom obimu iznosi taj procenat između spoljnog duga i BDP. Tvrdimo da je on mnogo veći od 45% i ponavljamo da se on približava sramnom evropskom procentu od 80% od BDP. Takođe, što se tiče konkretnih zakona koje danas razmatramo, ponovo smatramo da je najgori kredit svakako ovaj od "Unicredit banke" koja, kao što smo rekli, otpušta oko 5.000 radnika po istočnoj Evropi, ali ovde očigledno ima najbolje uslove za poslovanje jer se radi o kreditu koji ima maržu od 6,49% i euribor na tromesečnom nivou od 1%. Ko bi to normalan prihvatio u ekonomskom smislu? Samo vlast koja izvršava naloge stranih banaka i EU. To je jasno kada se pogledaju ovakvi podaci i kada se pogleda i naknada za odobrenje kredita koji će plaćati u iznosu od 25.000 građani Republike Srbije. Takođe, što se tiče kredita "Hypo Alphe Adria bank", ponavljamo, ta banka je nacionalizovana od strane EU i jednostavno nije jasno kako je moguće da i Vlada Republike Srbije uputila u proceduru kredit koji ima maržu od 6% i euribor od 0,5%. Dakle, radi se ponovo o lihvarskom kreditu i ponovo se radi o spašavanju austrijskih banaka od strane Republike Srbije i građana Republike Srbije, što pokazujejednu vrstu podređenosti ove vlasti u odnosu na EU. Što se tiče Mosta na Adi, u članu 3. se kaže da se Republika Srbija odriče bilo kakvog prigovora u odnosu na zajmodavca. Šta to znači? To znači da će se vrlo lako ili vrlo verovatno ponoviti ona situacija kao kod Mosta na Beški. Šta se desilo tamo? Austrijska firma je prvo govorila 40 i nešto miliona evra vrednost radova, a sada traži 100 miliona evra. To su vaši prijatelji iz EU. To je ustvari korupcija i to je jedna vrsta lopovluka od strane EU, jer tražiti tako nešto nakon izvođenja radova je sramno. Vlada Republike Srbije treba da pokaže jednu vrstu dostojanstva i nacionalne odgovornosti da bi sprečila takve ucenjivačke zahteve od strane austrijskih banaka. Takođe, taj zakon je više nego loše napisan i u pravnom smislu. Ne znam ko je pisao te zakone, koje Ministarstvo, da li je to Evropska kancelarija Vlade Republike Srbije, ali ovde vidimo jedan apsurd i to će vam reći svaki pravni koji je pročitao bilo koju knjigu o EU, da se ovde pominje u članu 6. i u članu 10. evropska zajednica i sud pravde evropske zajednice. Odgovorno vam kažem, iako sam pripadnik partije koja je potpuno protiv EU, da tako nešto ne postoji. Postoji Sud pravde EU, postoji EU posle Lisabonskog ugovora, ali Evropska zajednica jednostavno ne postoji i svako ko je napisao takav zakon bi pao na ispitu iz prava EU. Dakle, to je sramota i to pokazuje dve činjenice da se radi o tipskim zakonima, o tipskim ugovorima, o prepisivanju i jednoj vrsti neusaglašenosti u Vladi Republike Srbije ili neznanju, neprofesionalnosti, kako god hoćete, ali to je sramota za vas. To je sramota za pravnika ili bilo kojeg činovnika koji je pisao ove zakone, jer jednostavno ne zna da više ne postoji Evropska zajednica, već EU od 2009. godine. I to pokazuje koliko je neozbiljno tzv. usvajanje evropskog zakonodavstva i da je to opet jedna vrsta obmane građana Republike Srbije, ne samo da nećemo živeti bolje, nego jednostavno, ni u pravnom smislu to nije ispravno. Takođe, što se tiče zakona Evropske banke za obnovu i razvoj koji se daje EPS-u u iznosu od 45 miliona, ovde vidimo deo "C" gde se navodi da će se davati podrška konsultantima. Kakvim konsultantima? Odakle su ti konsultanti? Iz EU, iz Srbije? Nažalost, iskustvo nam pokazuje da se radi o konsultantima iz EU, koji će se plaćati iz kredita koji će otplaćivati Republika Srbija, i to je suština kredita koji danas razmatramo i koji smo razmatrali ovih nekoliko zadnjih godina. Takođe, konsultantske usluge koje će se davati tim anonimnim konsultantima, za koje mi osnovano sumnjamo da dolaze iz EU, moraju biti u minimalnom iznosu od 10% od jedne tranše kredita. Jedna tranša kredita po ovom zakonu iznosi 100.000 evra, znači za svaku tranšu kredita će ići 10.000 evra tzv. konsultantima ili konsultantima koje će odrediti Evropska banka za obnovu i razvoj i koji će biti naravno iz EU. Naravno, tu je i marža, tu je i euribor i naravno dolazimo i do kredita koje Evropska investiciona banka daje malim i srednjim preduzećima. Ovde vidimo da nema ponovo kamate, ponovo se ne zna da li je fiksna ili varijabilna kamata, ponovo se ne zna ko će biti posrednik, a mi kažemo taj posrednik će biti Evropske banke iz EU koje drže 70% finansijskog tržišta i oni će zarađivati na ovim kreditima. I to je jasno, zarađivaće evropske banke, evropski konsultanti i to je zaduživanje pod maskom besmislene dogme da EU nema alternativu. Naravno, to je više nego štetno i to pokazuje i član 1. gde se navode posrednici za isplatu, za član 3. varijabilna ili fiksna kamata i član 9, koji navodi nekakve fantomske, ostale troškove plaćanja. Naravno, u tom kreditu ili okvirnom kreditu, ne znam kako da ga nazovem, ni u pravnom ni u ekonomskom smislu, na kraju imate formulare koji će određivati zahteve Republike Srbije za fiksnu ili varijabilnu kamatu, dokle, ne zna se. Dakle, zadužujemo se za 250 miliona evra, a ne zna se kakva je kamata. To je sramota. To je i u ekonomskom i u pravnom smislu sramota. Dakle, naš stav prema ovim kreditima je argumentovan, konstruktivan. Mi smo protiv njih. Smatramo da su oni uzeti pod jednom vrstom pritiska Evropske investicione banke, Evropske banke za obnovu i razvoj, MMF-a koji pokušava da otkupi i preuzme zajedno sa Evropskom bankom za obnovu i razvoj našu jedinu i zadnju srpsku banku Komercijalnu banku i mi ćemo u danu za glasanje biti protiv toga, jer smatramo da dalje zaduživanje, posebno zaduživanje pod ovakvim uslovima i u ovako teškoj ekonomskoj situaciji je štetno za Republiku Srbiju i njene građane. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Dajem reč narodnom poslaniku Velimiru Iliću.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, sve smo mogli očekivati, ali na jednoj od zadnjih sednica Skupštine Republike Srbije da se dogodi ovakva situacija nismo mogli očekivati i ovo je izneverilo i nas koji smo iz opozicije očekivali da će ipak ova Vlada ući u izbore znatno mirnije, ali kao što vidite i sami na današnjoj sednici, imamo dnevni red koji zadužuje državu Srbiju za milijardu 350 miliona evra. Danas treba da legalizujemo mnoge poslove koji su početi, nezavršeni, koji su rizični, sumnjivi, koji nemaju nikakvu zakonsku dokumentaciju, koji nekim kreditima koji su traženi, evo, kada pogledate spisak banaka od kojih su dobijeni, ne postoji jedna banka značajnija da nije uzet kredit. Sve banke su tu na gomili, a neko to sve treba da plati. Čovek kad posmatra Srbiju koja je prezadužena u ovom momentu i koja ne može nikako da iservisira kredite koji su do sada uzeti u mandatu ove Vlade, jer ova Vlada je zadužila preko šest milijardi i 200 miliona evra državu Srbiju, mi danas u jednom danu, u jedinstvenoj raspravi, sa veoma šturom dokumentacijom bez ikakvih dokumenata treba da zadužimo Srbiju sa milijardu 350 miliona evra. To neko mora da plati. Naravno, čuli smo u prethodnim diskusijama da ovde silne pare odlaze za neke konsultante, za neke ljude sumnjive. To su stotine miliona, da mi uopšte nemamo mehanizam kontrole. Ko su ti ljudi, šta rade, pod kojim uslovima, kako? Mi iz jednog papira koji ima jednu stranicu i sa deset rečenica zadužujemo državu stotine miliona evra. Znam ja, vladajućoj koaliciji gori pod nogama i ona želi da započne neke radove mesec dana, dva meseca i da se tu potroše silne pare koje će se mahom trošiti za izbornu kampanju, ali mi to sve treba ovde danas, odnos vi iz vladajuće većine da blagoslovite i da kažete da je to sve ispravno i da je to sve u redu. Gde ste čekali četiri godine mandata? Vi hoćete da nakucate onaj zadnji sat mandata, da sad počnete autoput, našli Azerbejdžan, našli neku cifru i kažete – napravićete autoput od Ljiga do Čačka. Napravićete autoput za 300 miliona evra, a jedan most na Savi košta po današnjim računima negde ispod 500 miliona evra. Znate li vi koliko ima na Rudniku nadvožnjaka, tunela i ostalo? Kako mislite to da izgradite i na koji način? Gde vam je dokumentacija, gde su argumenti? Gde je bio tender? Kako ste odredili cene? Bitno je da vi zadužite državu i nekim firmama ćete dati sredstva da se vidi da se tobože nešto radi. Ovo sa "Galenikom", ovo je smešno. Bez ikakve papirologije, bez ičega, 70 miliona evra. Vi sada na kraju mandata, kao Deda mraz, 10 miliona evra dajete za "JAT", rupe bez dna, pet miliona evra za neki avion da se popravi u "JAT tehnici", 35 miliona evra ćete dati, Dulić pravi nešto tamo Vojvode Stepe kasarna, neke vaše firme rade neke stanove. Dajemo i tamo nekih 35 miliona evra. Prema tome, 28 miliona evra dajete, samo ne znate ni vi kome dajete, niti vas to interesuje. Vidim da danas niste ni prisutni, to čitate. Vi ćete za to dići ruku i sve blagosloviti. Za Most na Adi dajete 160 miliona evra, nek se nađe Đilasu, trebaće čoveku, možda. Šta je to 160 miliona evra? Zamislite jedan most koji je na tenderu bio oko 100 miliona evra. Da li je vama jasno jedno – da cela obilaznica, prsten oko Beograda, čiji je projekat urađen, sa dva mosta na Dunavu, kod Vinče i ovaj Kinenski most o kome se priča ukupno košta 500 miliona evra po projektnoj dokumentaciji? A vi za ovaj mostić na Adi tolike pare dadoste, koliko košta cela obilaznica, prsten oko Beograda, sa dva mosta na Dunavu. Da li neko ima normalan u toj državi, u toj vladi, u gradu Beogradu, pa da zovu neke ljude i da pitaju – o čemu se ovde radi? Vi vidite i sami kako se gradonačelnik ponaša, njega uopšte ne interesuju državne institucije, kakva državna revizorna komisija. Ona mu je nešto napisala, a njega to uopšte ne interesuje. On kaže – ja radim po svome i to me uopšte ne interesuje šta oni pišu. Vi ćutite i glasate. Svi vi što budete glasali, odgovorni ste za ove pare. Odgovorni ste. Da li je neko podneo izveštaj o Mostu na Adi i šta se tu zapravo dogodilo? Nedavno sam, prolazeći, kada je pao onaj sneg od tridesetak santimetara, video zabranu da se penje na most autom. Stajao je znak – ne može. Kako vi mislite to da uradite i šta vi to pravite i čemu će to da služi? Prema tome, ova zaduženja o kojima se sada radi i koje ćete vi izglasati, jer vi imate 126, i to neće biti sporno, to će Srbiju u crno zaviti. Neko će ovo morati da otplati. Gospodo, ove će se pare potrošiti i to će biti jedna kampanja. Sada, u martu – aprilu će krenuti neki radovi, neke mašine, počeće nešto da kopaju, pet-šest kamiona će voziti. Jednom ste otvorili most Beograd-Čačak. Otvarali ste ga dva puta. Šta je sada problem? Sada ga otvarate i treći put. Znam da je kampanja i znam da vama treba para, ali ovo stvarno nema smisla. Ne zna se ni koja je kamata, ni pod kojim uslovima, ni ko je dao, ništa se ne zna. Pare će se ubaciti, pare će potrošiti i od toga neće biti ništa. Molim vas lepo, kako ste to stupili u kontakt sa Azerbejdžanom? Ko je odredio parametre? Koliko to košta? Kako da se napravi? Gde je bio tender? Gde je dokumentacija? Da li je prošlo to ovde u parlamentu, da mi o tome raspravljamo? Sećam se kada smo ovde radili koncesiju, u sitna crevca ste tražili svaku stranicu, svaku reč da se prikaže na internetu, da se vidi i da se razmotri. Tražili ste sve podatke i niste od toga hteli da odustanete. Danas vas ne interesuje ni jedan podatak. Pravite blanko auto-put i to će da košta, kao što pokušavate da gradite i metro. Potpisali ste i tu neki ugovor, a niko ne zna pošto, gde i kako. Ne mogu da shvatim da vi u Vladi budete toliko neozbiljni i vi, gospodo iz vladajuće koalicije, da to sve izglasate. Sutra će neko doći i pitaće vas – šta ste to radili? Kako ste trošili ova sredstva? Na koji način ste podizali kredite? Ko vam ih je odobrio? Ko su ovi konsultanti? Koliko je uzeo dečko koji je podigao užad za most na Savi? Koliko je naplatio proviziju i odakle? Molim vas, ponavljam, ceo prsten obilaznice oko Beograda po idejnom projektu koji je urađen, koštao je sa dva mosta na Dunavu, 500 miliona evra. Vama će most na Savi izaći preko 500 miliona evra. To je rupa bez dna. Pazite, on je sadržao dva mosta na Dunavu. Ne mogu da razumem da se vi ovde pojavite toliko neozbiljno i da radite, da gradite, da podižete kredite i da to sve stavljate na teret građana Srbije i da nemate nijedno objašnjenje za ovo što radite. Dajete milijardu u jednom danu, u jednom prepodnevu, u objedinjenoj raspravi. Vi u jednoj raspravi zadužujete Srbiju za 1.350.000.000 evra, a mislim da jedan normalan čovek ne može da shvati. O ovome smo trebali danima da raspravljamo, da vidimo, da pogledamo dokumentaciju, da ispitamo. Štaviše, ovde se predlagalo da za taj most na Savi se napravi neki anketni odbor u ovom parlamentu i da pogledamo šta se to tamo događa. Ovde dajemo odmah blanko 160 miliona. Duliću dajemo 35 miliona evra za naselje Stepa Stepanović. Kome pravimo stanove? Gde su tu i ko kupuje, kako, kod kojih banaka se ljudi zadužuju? Došli ste na kraju mandata, na kraju građevinske sezone, u sred zime kada je u zemlji vanredno stanje, kada ne može da se preživi, a kamo li da se gradi, a vi tolika sredstva hoćete da uložite, da date nekim vašim firmama. Ko su vam izvođači? Vaša preduzeća. Molim vas, nemojte da zaboravite Homenovog tatu, on je vrlo važan faktor u građevinarstvu Srbiju. Nemojte zaboraviti porodicu Trivan, oni su izuzetno važni u građevinarstvu. Kakav "Energoprojekt", kakav "Ratko Mitrović", kakav "Planum", kakav "Rad", kakav "Komgrap", "Pim", to pogasite, šta će vam to? Imamo mi sve, među nama. Vi tu lepo skupite ovo vaše, podelite im ove pare sada pred izbore, dajte im, a posle neka vam je Bog u pomoć, šta će oni uraditi i kako će uraditi. Ovaj most na Savi ste počeli da pravite kao grlom u jagode, sa nekih 100 miliona evra gurate jednu po jednu kreditnu liniju. Sada ste napucali, mislim negde na 450 – 460 miliona evra i gurate dalje. Prema tome, stvarno vas upozoravam da pazite šta radite. Ovo nema smisla. Ovo je prešlo sve granice pristojnosti. Izaći na jednoj sednici koja je poslednja pred izbore, koji se za neki dan raspisuju sa zaduženjem Srbije koja je i onako došla do crvene crte, sa 1.350.000.000 zaduženja, to je neozbiljno i za Vladu i za vladajuću većinu i zadužiti državu i potpuno uništiti generacije koje dolaze. Šta će da rade sledeće vlade? Kako da otplaćuju? Kako da završe ove poslove? Jednostavno, vi o tome ne razmišljate. Razmišljate da trajete do 6. maja, a šta će posle biti – ne znamo. Vama je bitno da napucate do zadnjeg dana mandat. Svaki dan je za vas važan. Zašto? Vaše firme rade, sredstva se prebacuju. Nemojte ovde da vam čitam spisak koliko ko ima firmi. Nemojte sada da vam ovde iznosim ko je sve povezan sa kime i koliko firmi radi, i kako se to sve odvija, i ko su vam konsultanti, i odakle su konsultanti, i ko urgira za ove kredite, i koje provizije uzima što vam obezbeđuje kredite itd. Nama se sa vama crno piše, mada su se dani odbrojali, počinje da se broji ono sitno kako se kaže, ali za nas će biti teško. Baš me je čudilo da danas, u toku prepodneva, vi bez imalo stida, bez imalo srama, dođete u parlament i donesete jednu stranicu koja je teška 1.350.000.000 evra, koje će građani Srbije morati da plate. Vi ćete dići ručicu, pritisnuti dugmence, izglasati i sve ovo ozvaničiti. Ovo će vama biti dobro za kampanju, imaćete tu rezervi koliko hoćete. Ne pitajte za cenu, samo da vam se glas da. Kud ćete dalje? Kud će Srbija? Slušajte, ja ne znam stvarno da li vi o tome razmišljate, ali neko će o tome sigurno razmišljati. Našli ste Vladu i Francuske i Japana, i jednu i drugu banku, Azerbejdžan, iskopali ste sve što postoji banaka, nema ništa. Pazite, pogledajte, sve ste ih pronašli i svima uzeli po malo i veli - hajde gurajmo na gomilu, da to završimo i uradimo kako valja. A koliko će ovih uloženih para zaposliti novih ljudi? Koliko će povećati izvoz? Koliko će biti punjenje budžeta iz ovih svih kreditnih linija? Nema od toga ništa. Ovo sve ide u jedno veliko preduzeće, vaše preduzeće. Tu će se neki naši prijatelji još više obogatiti. Kako vas nije sramota da ovaj most na Adi više stavljate na dnevni red? Kako vas nije sramota ako je ukupan kredit bio, razgovaralose o projektu od 100 miliona evra, da sad odjednom dižete neki kredit od 160 miliona evra i gurate tamo na gomilu? Pokupili ste jednu ekipu koja ne misli dobro Srbiji. Pokupili ste neke ljude koji imaju ime i prezime. Došli su tamo na taj most i oni vode glavnu politiku. Neki od njih idu i sa dva štapa, ne mogu da izađu, a vi ste ih aktivirali, oni senilni, ne znam šta im možete. Tako ste forsirali, gospodo, Lala Sekulića koji vas je zadužio, ocrnio, proizvodio lekove, snabdevao sve bolnice, Klinički centar, a sad je dobio amneziju mozga i sve zaboravio. Sad se brčka lepo na bazenu u svom hotelu i meditira. Šta god ga pitate, on ima amneziju i ne može ništa da se seti. E, vi ste mu tako nagurali lopatama para i evo gde nas je doveo i upropastio jednu opštinu lepu Ivanjicu, dali ste mu da bude gradonačelnik. Jedan ministar je odlazio kod njega, obećao mu i dao mu odrešene ruke. Evo, gde smo došli. I ovome ste na Adi ovde dali odrešene ruke. On radi šta hoće. Revizor ga ne interesuje, državne institucije ga ne interesuju, a vi ovde glasate i dižete ruku i to sve verifikujete šta se tamo događa. Prema tome, ovo je jedna teška situacija za Srbiju i smatram, gospodo iz vladajuće koalicije, da ne bi smeli nikako ovo da izglasate i prihvatite u poslednjoj sednici ovog saziva Skupštine Srbije. Ne bi smeli da stavite omču oko vrata srpskom narodu i budućim vladama na sednici koja je poslednja pred raspisivanje izbora i da Srbiju ovoliko zadužite i da ostavite jedan izuzetno veliki dug, da neko sutra neće znati šta će sa sobom, a vi ćete dati "befel" na sve ove malverzacije koje su ovde predviđene i koje su se pojavile. Ne možete da potrošite ruski kredit koji smo dobili zato što ne date projekte da radi državni institut CIP, nego dali ste Rosiću, vašem članu, koji ima dva, tri zaposlena i koji sve projektuju za Železnicu. On to ne može da projektuje, sve su podloge u CIP. Samo nek je vaš iz okruženja, od nekih stranačkih funkcionera i onda guraj, ljuljaj, ali Srbiji se dobro ne piše. Hvala vam puno.
Zahvaljujem. Pre nego što dam reč predsednici poslaničke grupe ZES, narodnoj poslanici Nadi Kolundžija, na osnovu člana 90. i člana 87. obaveštavam vas da pauza od jednog sata, koju svakog dana imamo, danas smo je već imali od 11.00 do 12.00 časova, te se preostali deo radnog dana nastavlja, a radićemo i posle 18.00 časova, ukoliko to bude zahtevao tempo rasprave. Narodna poslanica Nada Kolundžija ima reč. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, mi danas imamo pred sobom ratifikaciju finansijskih aranžmana i ono što je možda važno napomenuti, pre svega zbog građana Srbije i zbog nekih pokušaja ovde da predstave kako Skupština Srbije koristi zadnji čas kako bi na zadnjoj sednici, na nekakav čudan način zadužila Srbiju za pare koje se sada pojavljuju kao zaduženje. Istine radi, radi se o tome da su svi ovi aranžmani, da je Vlada potpisala ove aranžmane, neke 2010. godine, najveći broj 2011. godine, da većina ovih aranžmana zapravo predstavlja garancije Vlade Republike Srbije, a da su zajmoprimci ili društvena preduzeća ili grad ili druga pravna lica, da nije Republika Srbija ta koja se zadužuje svim ovim sredstvima. Ono što je takođe važno napomenuti, sva ova sredstva su prikazana u budžetu Republike Srbije za 2012. godinu. Dakle, ne radi se o nekakvim novim parama koje se sada ne vide u budžetu, a ovim ratifikacijama će se pojaviti kao nekakvi novi manjkovi. Ono što je takođe, po meni, važno, naravno, potpuno je razumljivo da treba biti obazriv kada je zaduživanje u pitanju i mislim da je pitanje odgovornosti svakoga ko posegne za pozajmicom da dobro razmisli pre svega za šta uzima tu pozajmicu i da li ta pozajmica dugoročno građanima donosi dobrobit. U tom smislu, uvek bih bila protiv toga da se zadužujemo za potrošnju i zato je važno posebno napomenuti za šta su ovi krediti i ovi finansijski aranžmani, zato što oni nisu namenjeni potrošnji, namenjeni su, pre svega, infrastrukturnim projektima i mislim da nema nikakve sumnje, da je potpuno besmisleno optuživati stranke koje će glasati za ove finansijske aranžmane, da to rade zbog izbora koji će se desiti za dva, tri meseca, jer uzimaju pare kako bi pokazale kako one tobože nešto rade. To je prosto nemoguće. Za dva, tri meseca ništa se neće desiti osim pripreme dokumentacije za sve ove projekte. Većina, neki su projekti već u fazi realizacije, kao što je most na Adi i aranžman koji se sada pravi vezano za izgradnju infrastrukture za taj most će biti nešto što će se nastaviti da se radi. Mislim da je previše politikantski tvrditi kako ovi aranžmani imaju veze sa izborima koji će se desiti za dva meseca. Oni ne mogu da se vide uopšte, što se građana tiče, oni će se videti u narednim ne samo godinama, već u narednim decenijama, zato što će omogućiti građanima da dobiju neke vrlo važne infrastrukturne projekte. Samo ću na kratko, zbog građana, da kažem za šta su namenjena ova finansijska sredstva, opet ponavljajući da su ovi ugovori potpisani u toku protekle godine i da se apsolutno ne radi o nekakvom pokušaju da se na brzinu u zadnji čas nešto provuče kroz Narodnu skupštinu. Većina ovih ugovora je u Narodnoj skupštini i čeka na ratifikaciju. Dakle, jedan od ovih aranžmana namenjen je za projekat izgradnje postrojenja za odsumporavanje za Termoelektranu "Nikola Tesla" on se finansira kreditima japanske agencije za međunarodnu saradnju. Dakle, strategijom ekološkom i zakonima koje smo mi doneli predviđeno je smanjenje zagađenosti vazduha zbog rada elektrana i ovo su sredstva koja su namenjena kako bi elektrana "Nikola Tesla" unapređena bila u tehnološkom smislu, kako bi smanjila zagađenje. Dakle, jedan drugi aranžman vezan je, to sam već pominjala za završetak mosta na Adi i mislim da građani Beograda najbolje znaju koliko im taj most znači i da svako onaj ko pokušava da obesmisli ili da predstavi taj most kao loš projekat, zapravo ima najveće neprijatelje u građanima Beograda, koji ne samo da su zadovoljni što je Beograd posle 40 godina dobio neki most, već su zadovoljni i zbog toga što će on omogućiti da Beograd, kao grad funkcioniše mnogo jednostavnije, pre svega imajući na umu građane. Ono što je takođe jedan od ovih aranžmana jeste, o tome je bilo reči i mislim da to ne treba ponavljati, to je aranžman za izgradnju stambeno-poslovnih objekata na lokaciji kasarne "Stepa Stepanović". Mi znamo koliko Beograd ima potrebe za stanovima, odnosno koliko građana u Beogradu ima nerešeno stambeno pitanje. Znamo da u vreme finansijske krize, u vreme kada je ekonomska kriza ovako snažna, kao što je sada, teško da oni građani kojima su stanovi najpotrebniji mogu sami da se izbore sa okolnostima i da obezbede sebi kredite kojima će doći do svog stambenog prostora i mislim da je odgovornost države da pokaže razumevanje i za takve građana sa jedne strane. Sa druge strane, naravno, ovaj projekat ima i drugu vrstu efekta a to je podsticaj domaćoj građevinskoj operativi. Svi smo hiljadu puta i čuli i sami ponavljali da je građevinska operativa u krizi i da ukoliko država ne pomogne da ovukrizu prebrodi, da preti opasnost da se čitav taj sektor u potpunosti uruši i da hiljade ljudi ostane bez posla, bez ikakve šanse da se kasnije zaposle, jer je teško zamisliti da, ukoliko se ceo sistem sruši možemo očekivati u nekom kraćem roku da se podignu nekakve nove građevinske firme. Jedan od ovih finansijskih aranžmana jeste i projekat koji unapređuje obrazovanje i stručnu obuku. Dakle, formiranje centara izvrsnosti u prioritetnim i istraživačkim oblastima, izgradnja bio-medicinskog istraživačkog centra u Beogradu, izgradnja i opremanje poljoprivrednog bio-tehničkog centra u Novom Sadu, izgradnja centra za nano nauke i nove materijale u Beogradu, formiranje naučno-tehnološkog parka u Nišu, izgradnja stanova za iznajmljivanje za mlade istraživače u Beogradu, Kragujevcu i Novom Sadu i finansiranje i tehnička podrška. Dakle, ovo je takođe, po meni, jedan od važnih dokaza da su svi ovi finansijski aranžmani imali razvojnu komponentu, pre svega, na umu da ništa nije trenutna potrošnja, da je sve ono što je predviđeno ovim aranžmanima zapravo potreba da se izgrade osnove za popravljanje infrastrukture u zemlji. Dakle, jedan od ovih finansijskih aranžmana je takođe aranžman za projekte finansiranja malih i srednjih preduzeća. Opet, svi oni koji smatraju da srpska privreda može da se razvija, pre svega razvijanjem sektora malih i srednjih preduzeća znaju da u ovim vremenima i nakon svega onoga kroz šta je Srbija prošla i kako joj se ekonomija raspadala 90-ih, a onda 2000. kroz proces privatizacije menjala svoju strukturu, izgubivši prethodno sva tržišta, ne stvarajući mogućnostu tako kratkom periodu da stvori neka nova tržišta. Dakle, pokazuje se da li Vlada ima odgovornost ili nema odgovornost upravo mereći po tome da li je spremna da pomogne ovom sektoru, pre svega omogućujući mu da opstane u ovim vremenima, ali i da napravi iskorak i da se dalje razvija, zapravo stvara pretpostavku za ono što jeste bazična ekonomija Srbija, a to jesu upravo mala i srednja preduzeća. Napomenuću još jedan od ovih finansijskih aranžmana. On se odnosi na izgradnju Koridora 11, dakle na izgradnju puta Ljig-Boljkovci. Radi se o izgradnji 40 kilometara puta i mislim da sada opet svi oni koji smatraju da je ovo nepotrebno zapravo imaju problem sa građanima koji žive u tim predelima i kojima će ovaj put omogućiti da budu bolje povezani, da ta veza bude tranzitna veza kroz Srbiju i mislim da moraju njima da objasne zašto misle da ovako nešto ne treba graditi. Dakle, ono što je za nas važno i zašta ćemo mi glasati za ove aranžmane, iako svaki put kada treba da se zadužimo, zaista treba ozbiljno da raspravljamo o tome da li su ta zaduživanja dugoročno u interesu građana Srbije. Dakle, da li im u budućnosti donosi bolje uslove za života, da li im donosi razrešenje nekih infrastrukturnih problema koje imaju decenijama i uvek, ukoliko se ta sredstva namenjena za takve projekte, mislim da bez obzira na političke razlike možemo da se saglasimo da takva vrsta zaduživanja tada ima punog smisla. Verujem kada bi smo prevazišli, da kažem, tu potrebu da se stranački obračunavamo da bi većina ovih projekata dobila podršku svih poslanika, zato što mislim da svi poslanici misle da ove projekte treba uraditi. Možda neko misli da postoje neka druga sredstva, ali bi bilo dobro da svi saznamo koja su to sredstva. Ali, ono što je, ponavljam ključno važno, ovde se radi o projektima za budućnost i nikakve priče o tome da su to pripreme za nekakve izborne kampanje zaista ne stoje, jer danas sredstvo koje ratifikujemo njima će raspolagati ne samo buduća vlada nego i vlade koje budu izabrane posle te vlade nakon četvorogodišnjeg mandata. Dakle, to su dugoročni projekti i oni obezbeđuju svakoj vladi da uradi infrastrukturne stvari koje su nesporno od interesa za život građana ove zemlje. Hvala.
Dvanaest minuta i 30 sekundi iskorišćeno od vremena ovlašćene predstavnice poslaničke grupe. Narodna poslanica Jorgovanka Tabaković je prijavljena. Želite repliku? Izvolite.
Zahvaljujem gospođo Čomić. Naši bi rekli, ako koza laže, rog ne laže. Ako imate pred sobom dnevni red onda ćete videti da je od 13 projekata o zaduživanju ili garancijama, njih 11 iz 2012. godine, a samo 2 o Galenici, i o unapređenju objekata pravosudnih organa Republike Srbije i Evropske investicione banke nose datum jedan 27. decembar 2011. i drugi projekat nosi datum 26. decembar 2011. godine. Svi su u vrlo kratkom roku od Vlade stigli do Skupštine i svi su iz 2012. godine, a taj o mostu na Adi je potpisan kao ugovor 25. januara 2012. Lično, apsolutno ne pristupan politički razmatranju ove teme i trudila sam se da principijelno govorim o problemima finansiranja nekih preduzeća gde se država kao osnivač ne ponaša dovoljno odgovorno, ne prihvatam da se kaže, da su to stari krediti koji su čekali, stare ratifikacije. Još jednom, garancija gde ste primarni dužnik, gde se od zajmoprimca uopšte ne traži ni tri dana da izvrši obavezu, nego direktno od vas, se ne može tretirati drugačije nego kreditom gde piše i niko nije rekao da ne piše, naprotiv piše da su u budžetu Republike Srbije obezbeđena sredstva i da će ova garancija nemati svojstvo garancije, nego kredita koji će se klasično izmirivati iz budžeta Republike Srbije. Hvala vam gospođo Čomić.
Narodna poslanica Nada Kolundžija, pravo na repliku. Izvolite.
Ja samo želim da kažem da su ovi aranžmani, bez obzira, kad je nama Vlada to uputila u skupštinsku proceduru. Većina ovih aranžmana je napravljena ranije. Dakle, samo sam to htela da napomenem. Dakle, da nisu, most na Adi je izgrađen. Dakle, ceo ovaj aranžman je samo nastavak jednog aranžmana koji je napravljen još mnogo ranije.
Da li se još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč u ovom delu sednice? (Ne.) Obaveštavam vas da su saglasno članu 96. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine do otvaranja zajedničkog načelnog i jedinstvenog pretresa, prijave za reč u pisanom obliku. Sa redosledom narodnih poslanika podnele poslaničke grupe SPS- JS, poslanička grupa LDP, poslanička grupa DSS, poslanička grupa NS, poslanička grupa SRS i poslanička grupa Za evropsku Srbiju. Prelazimo na deo sednice, gde reč dobijaju po redosledu narodni poslanici po prijavama za reč u zajedničkom načelnom i jedinstvenom Pretresu o predlozima Zakona iz tačakaod 1. do 13. dnevnog reda. Prvi prijavljeni narodni poslanik Milisav Petronijević, posle njega narodni poslanik Bojan Đurić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SPS - JS smatra da se ovih 13 predloga Zakona o davanju garancije zaduživanja, veoma osetljiva i ozbiljna pitanja. Imajući u vidu veliku svetsku ekonomsku krizu, imajući u vidu da su mnogo razvijenije zemlje problem zaduženosti u mnogo razvijenijim zemljama nego što je Srbija, imajući u vidu i strah građana Srbije da slično ne doživi i Srbija i naravno, imajući u vidu, a ova tema je podložna za širenje straha i smatram da je obaveza Vlade da detaljno o ozbiljnosti i osetljivosti pitanja, detaljno obrazloži i objasni o čemu je reč da bi građani Srbije znali tačno sve. Imajući u vidu kako mi mislimo da je davanje garancije zajmodavcu obaveza države koja preuzima da izmiri obaveze u ime zajmoprimca, ako on ne izmiri dug. Mi smatramo, naša poslanička grupa, kada se razmatraju predlozi zakona u vezi sa ovim, da je važno imati u vidu dve stvari. Prvo, zašta se zadužujemo, zašta se uzimaju sredstva, da li su ona namenjena za energetiku, poljoprivredu, da li su usmerena za ekonomski razvoj Srbije, što mi podržavamo ili su namenjena potrošnji, što ne podržavamo. I drugo pitanje za koje mislimo da je važno, da li država kada daje garanciju, da li ona ima garancije da će zajmoprimac vratiti taj dug. U tom slučaju, građani Srbije, ne bi imali obavezu da plaćaju taj dug. Dakle, hoće li generacije koje dolaze naslediti dugove, ili će ono za šta se mi zalažemo, naslediti i novu vrednost koja je ostala u Srbiji. Kada se sve to ima u vidu, naš ovlašćeni predstavnik grupe na početku rasprave izneo je stav poslaničke grupe, a mi ćemo podržati predlog ovog zakona. Ovde je bilo reči u obrazloženju ministra, kada je u pitanju naselje "Stepa Stepanović", drugih poslanika, o drugim nekim projektima i ja bi da provedem još dva zajma kroz ovu priču, da li su to zajmovi koji znače ekonomski razvoj, ulaganje u budućnost, da li donose novu vrednost, da li zapošljavaju ljude ili je potrošnja i da li se radi o firmama koje mogu da garantuju, da će se taj zajam vratiti. Samo kratko, naš ovlašćeni predstavnik na početku rasprave danas je dao detaljnije obrazloženje, za to što smatramo da treba odobriti, odnosno dati garanciju za kredit "Galenici", posmatrajući to iz dva ugla. Jedan, iz ekonomskog ugla, jer se radi o firmi koja će sama da otplaćuje od svojih prihoda taj zajam i obaveze, jer se radi o firmi koja je ušla u jednu situaciju, u vrzino kolo, gde oni kojima oni isporučuje lekove ne isplaćuju, a koji kupuju od veledrogerija, takođe ne plaćaju, pa taj dug iznosi 100 i kusur miliona evra, a sada je smanjen na 85. Naravno, iza toga teško mogu da se izmire sve obaveze. Kada bi to bilo tako realizovano, onda ne bi bilo potrebe za ovim kreditom. Drugi razlog o kome je govorio naš predstavnik smatramo da je strateški interes Srbije, da sačuva jednu takvu "Galeniku", koja je veliki, prestižni proizvođač lekova, a veliki i strateški interes Srbije jeste da ima takvu jednu farmaceutsku industriju. Ono što sam želeo da ukratko kažem, radi se o dve firme koje su na spisku za zajam, a o kojima nije bilo govora danas i ja ću se potruditi da u najkraćem kažem o čemu se radi. Jedno je, to je zajam koji uzima JAT Tehnika Beograd, u iznosu od pet miliona evra za koji se traži garancija države. JAT Tehnika je veoma uspešna firma, ona je zahvaljujući sposobnosti upravo organa upravljanja danas firma koja beleži odlične poslovne rezultate. JAT Tehnika je ušla u jedan ambiciozan projekat proširenja svoje delatnosti, prethodno je ovladala sve poslove vezano za boing 737 i sada je pred velikim poslom da preuzme održavanje er bas 320. A to je ogroman posao. Da bi tako nešto mogla da uradi, potrebno je da se postojeći veliki hangar proširi, da bi mogao da primi te avione i da bi mogli da se pored osposobljavanja, stvore uslovi da se takvi avioni opslužuju, odnosno održavaju itd. Time što će pored posla vezanog za boing 737 i er bas 320, to će biti vodeća firma u ovom regionu za tu oblast, a da je uspešna, pokazuje da JAT Tehnika kada se izdvajala iz JAT-a, 100% je radila za JAT, a 80% je učešće plata bilo u prihodu. Danas JAT Tehnika radi 50% za JAT, a 50% za evropske kompanije, a učešće plata koje su redovne je 40%. Ovim projektom kada se završi, znači da će JAT Tehnika biti regionalni lider u ovom poslu i 80% raditi za evropske kompanije. Dakle, garancija je državi da ulaže u uspešnu firmu, da ulaže u proširenje posla i garancija državi je da će ta firma vratiti taj novac. Dakle, garancija je državi da ulaže u uspešnu firmu, da ulaže u proširenje posla i garancija je državi da će ta firma vratiti taj novac. Drugo, na čemu želim kratko da se zadržim, to je firma "Privredno društvo termoelektrane i kopovi Kostolac". Radi se o jednoj firmi koja se bavi proizvodnjom uglja i proizvodnjom energije. Svi smo svedoci prethodnih dana kada je Srbiju zadesilo onakvo nevreme, onakvi uslovi da upravo sposobnost te firme, vitalnost, naravno, veliko požrtvovanje radnika pored "Kolubare" i "Tenta", uspeli su da sačuvaju energetski sistem Srbije i da omoguće da Srbija prođe kroz ove najteže uslove. Zašto se ovde novac koristi? Ovde se novac pozajmljuje za projekat revitalizacije dva postojeća bloka B1 i B2 od po 350 megavata i za projekat odsumporavanja za dva postojeća bloka, takođe B1 i B2 po 350 megavata. Ovaj drugi deo je nešto slično ili isto u stvari, što radi i "Tesla" u Obrenovcu. Inače, sve skupa je to deo jednog celovitog projekta razvoja Kostolca koji obuhvata i treći deo, a to je povećanje kapaciteta površinskog kopa drvno na 12 miliona tona godišnje sa izgradnjom novog bloka B3. Samo nekoliko napomena. Ovo je dakle prva faza,radi se o revitalizaciji dva bloka postojeća i odsumporavanju. Šta je tu značajno istaći? Revitalizacijom ova dva bloka, s jedne strane, produžava se život elektrane 20 godina, ali i dobijaju novi megavati. Kako? Tako što postojeći nisu nikada mogli u maksimalnom kapacitetu da budu iskorišćeni. Njihovom revitalizacijom povećava se, odnosno stvara se mogućnost da se kompletno ceo kapacitet iskoristi. To su ti novi megavati. Kada se to pretvori u pare to je čist neto prihod od oko 20 miliona evra za privredno društvo "Kostolac" koje je inače uspešna firma, koja pozitivno posluje. Dakle, ulaže se u energetiku značajnu oblast, stvara se nova vrednost, obezbeđuje stabilnost energetskog sistema, ali i zapošljava. Kako? Tako što pored revitalizacije, to znači i ulaganje u infrastrukturu u železnicu, u luku, puteve koji će koristiti. Sve to da bi se uradilo, a tako je ugovorom predviđeno, angažovaće se srpska radna snaga, srpska oprema u najmanje 47%. Kod drugih kredita nisu mogli ti uslovi da se postave. Koliko će srpska privreda u tome učestvovati, koliko će srpska radna snaga? Kada se pogleda možda je malo, ali je to 150 miliona evra koje se ulaže u to. Da bi neko napravio elektroopremu u Srbiji mora neko da se zaposli, mora neko da radi. Dakle, ima se u vidu da je to nova vrednost, a nije potrošnja. Inače Evropa ne daje pare za takve kredite, za takvu vrstu kredita ona daje samo za svoje članice, tako da još jedna potvrda da kredit koji se uzima za termoelektrane, kopove "Kostolac" je kredit koji se ulaže u razvoj, budućnost koji će doneti novu vrednost i zaposliti nove ljude. Zato mislim da treba ovaj primer istaći i podržati Predlog ovog zakona. Hvala lepo.
Trinaest minuta iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić, posle njega narodni poslanik Đorđe Milićević.
Uvažena potpredsednice, dame i gospodo narodni poslanici, na samom početku moram kroz nekoliko rečenica da se osvrnem na ono o čemu je ovde govorila gospođa Kolundžija. U ovom mandatu i u prethodnim mandatima, pogotovo u nekim po Vladu kriznim situacijama, kakva je i ova danas, bilo je svakakvih govora od strane vladajuće koalicije, ali ovoliko besmislenog, bezobraznog, kukavičkog u izlaganju šefa poslaničke grupe, ne mogu da se setim da se tako nešto dogodilo, barem ne u ovom mandatu. Bez obzira, inače to ne bih radio, ali s obzirom na to kako je govorila gospođa Kolundžija, što je nakon toga izašla iz sale prosto moram na neki način da odgovorim. Imam jednu vrlo konkretnu ponudu za gospođu Kolundžiju, ako ovo sluša negde u hodnicima ili u kabinetima ove zgrade. Da li ona prihvata ovakvu ponudu? Ako se ijedna mašina pojavi tokom ove predizborne kampanje, recimo na takozvanom Koridoru 11 i ako se na tim radovima pojavi bilo ko iz Demokratske stranke ili iz vladajuće koalicije, pozivajući se, između ostalog, i na ovaj kredit od Azerbejdžana koji danas uzimamo, ona će se povući sa izborne liste i povući će se iz politike. Mislim da je to fer ponuda. Ako se to ne dogodi, onda ćemo svi mi zaista ovde biti idioti, svi koji govorimo o tome da vladajuća koalicija kroz ove kredite i garancije teške 1,4 milijarde evra plus kamate, to je preko dve milijarde evra, da smo zlonamerni, da smo bezobrazni, da pokušavamo da uskratimo pravo na lečenje građanima ako pitamo zbog čega je "Galenika" dospela u ovakve probleme, da smo protiv ekologije, jer država pokušava da se zaduži za neki proces odsumporavanja itd. Da smo protiv toga da JAT tehnika, kako reče gospodin Petronijević, kao vrlo uspešna kompanija danas treba da uzme kredit da bi osvojila tehnološki proces održavanja er-basa A320. Znate šta, A320 nije nikakvo tehnološko čudo. To je avion koji se proizvodi, u komercijalnoj upotrebi je već 20 godina. Pošto vidim da ste vi verovatno prespavali tih 20 godina, kao i 20 godina propadanja JAT-A, "Kolubare", Elektrane "Nikola Tesla", "Kostolca" i svega drugog, samo moram na to da vas podsetim. Naravno da niko razuman nema ništa protiv toga da se JAT tehnika, na primer, razbija. Ako već govorite o toj fantastičnoj statistici JAT tehnike, o tome kako je udeo održavanja aviona danas mnogo manji nego pre nekoliko godina, onda budite pošteni pa recite koliko uopšte aviona JAT ima danas u upotrebi, a koliko ih je imao pre nekoliko godina. Taj pad održavanja ili procenta održavanja aviona JAT-a u ukupnim uslugama JAT tehnike delimično je posledica i toga. Poslednjih dana kada, recimo, gradonačelnik Jagodine povede 250 svojih sugrađana u posetu Beču i kada za to bude angažovano malo više aviona od onoga što je redovan avio-saobraćaj između Beograda i Beča, postoje ozbiljni problemi u funkcionisanju, između ostalog i JAT Ervajsa. Konačno, ako govorimo o kreditu za JAT, mi smo pre nekoliko meseci dali takođe jednu garanciju. Krajem 2010. godine, ako se ne varam, otišla je garancija za JAT od skoro 52 miliona evra. JAT je uzeo 52 miliona evra i nijedan evro od tog kredita za koji garantuju građani Srbije nije potrošio na ono za šta je taj kredit uzeo. Dakle, to je još jedan od primera kako se ovde laže Skupština Srbije, kako se lažu narodni poslanici. To priznaje menadžment JAT-a. Kompanije koju je Državna revizorska institucija samo u 2010. godini utvrdila da se na kriminalan način ponaša i da na kriminalan način posluje. Znate, u JAT Ervajzu postoje problemi čak i u postupku prijavljivanja dnevnog pazara. Dnevni pazar se ne uplaćuje u skladu sa zakonom. To kaže Državni revizor u izveštaju za 2010. godinu. To nije jedini problem u srpskim javnim preduzećima ili akcionarskim društvima koja su pod potpunom ili većinskom kontrolom države. Javno preduzeće "Putevi Srbije", monopolista koji se usput oglašava u gotovo svim domaćim medijima i na različite druge načine, čitav niz godina ne uplaćuje PDV. Dakle, vi imate državnu kompaniju, javno preduzeće koje ne uplaćuje PDV na naplaćenu putarinu i niko ništa ne može tom preduzeću. Ne kažem da je to krivica vaše partije. Mada vidim da su se partije, pre svega SPS, opredelile da brane uglavnom one kredite i garancije koje se sprovode u kompanijama za koje su zaduženi njihovi kadrovi. Mislim da na taj način grešite. Niste vi odgovorni za sve probleme koji su se pojavili u poslovanju tih preduzeća. Odgovorna je pre svega Vlada koja je formalni vlasnik tih preduzeća i koja je najodgovornija za njihovo funkcionisanje. Što se tiče te tvrdnje, mislim da je gospođa Kolundžija jednom rekla kako ćemo mi, zbog toga što kritikujemo Vladu koja se zadužuje pred same izbore, najveće neprijatelje imati u građanima Beograda ili građanima Srbije koji vide da taj novac odlazi na fenomenalne građevinske, graditeljske, infrastrukturne projekte. Moram da kažem da mi je žao zbog toga što je takva ambicija pre svega DS kao vodeće vladajuće stranke. Mislim da za njih nije dobro, ako imaju ambiciju da vode sledeću Vladu ili da učestvuju u sledećoj Vladi, da državu ostavljaju u ovakvom stanju. Ovi krediti će vrlo brzo doći na naplatu. Sve su kraći i ti periodi koji su određeni kao grejs period kada uzimamo ove kredite. To je već danas 12, 18, maksimalno 24 meseca. Ni jedno izlaganje poslanika vladajuće koalicije nije nam dalo odgovore na ključno pitanje - zbog čega se zadužujemo pod ovako zastrašujućim kamatama. Za većinu kredita kamate su zastrašujuće, one su gotovo na nivou onih fantastičnih prevarnih procenata koje su građanima kao kamate na štednju davale "Dafiment", "Jugoskandik" banke. Vi se zadužujete za "Galeniku" za 70 miliona evra i na to će se plaćati kamata nekoliko godina od preko 7,2 – 7,3%. Da li vi razumete kakva je to kamata za jednu kompaniju koja posluje na domaćem tržištu čija je ogromna većina kupaca sa domaćeg tržišta, to je pre svega država direktno ili posredno za svoj zdravstveni sistem, koja će naplaćivati svoje usluge, odnosno svoju robu u dinarima, a onda će pokušavati da servisira kredit za koji je kamata u evrima 7,2 ili 7,3%? Koja kompanija može to da izdrži? Gospodine Petronijeviću, bili ste bar pošteni. Vi ste bar jedini ovde rekli zapravo šta je suštinski razlog propadanja, gotovo kolapsa, "Galenike", a to je činjenica da "Galenici" gotovo niko ne plaća i da je najveći dužnik u tom sistemu zapravo država, odnosno državni fond. Mi smo ovde u oktobru i novembru mesecu prošle godine probali da pokrenemo raspravu o tome šta će biti sa 330 miliona evra? Mislim da je taj iznos bio u tom trenutku aktuelan duga koji postoji iz Republičkog zdravstvenog sistema prema bolnicima, domovima zdravlja, veledrogerijama i najvećem proizvođačima lekova. Šta se u međuvremenu dogodilo? Imali smo predlog ministra Stankovića koji je predlagao da se taj dug otpiše. Znate, otpis tog duga znači potpuni krah "Galenike" i svih drugih koji se nalaze u tom lancu. Imali smo drugi predlog iz Vlade pre nekoliko nedelja, ministra Ljajića, da se radnicima kojima poslodavci nisu uplaćivali doprinose, prosto, overi knjižica. Kada radniku overite knjižicu, a za to nije uplaćen doprinos, onda Republički fond zdravstvenog osiguranja za lečenje tog radnika koji se pojavi pred lekarom ili koristi neke lekove ne može da isplati novac dobavljaču lekova, domu zdravlja, lekarima, svima koji su uključeni u taj lanac. Tako možete držati sistem dva, tri ili šest meseci, ali nakon godinu dana, godinu i po dana dolazite u situaciju da se zadužujete za 70 miliona evra uz kamatu od 7,3%. Mislim da smo olako prešli preko nekoliko rečenica koje je rekao gospodin Kasalović. Sada privi put čujem da "Galenika" izgleda ima neke kratkoročne kredite koje plaća po kamatnoj stopi od 30 – 35, a mislim da ste u jednom trenutku rekli i 40%. Izvinite, onda postoji valjda neka odgovornost onoga ko je vodio tu kompaniju i ko se zadužuje po takvim uslovima? Da li negde na drugom mestu na tržištu u ovoj zemlji postoji kamatna stopa od 40%? Pretpostavljam da je na dinarske obaveze, ali sasvim svejedno, ogromna je čak iako je u dinarima. Da li postoji neka odgovornost? Da li je mogućnosti kredita ili garancija za ovaj kredit za "Galeniku" postojala i pre nekoliko meseci? Ovde se 28. i 29. decembra čitav dan pričalo o tome kako će možda tačka davanja garancija za kredit "Galenike" biti ubačena na dnevni red. To se nije dogodilo očigledno zbog nekih problema u vladajućoj koaliciji. Koliki su samo iznosi novca plaćani po tim kreditima od 40%, recimo, od 29. decembra do onog dana kada novac bude legao po ovom kreditu? Ko je odgovoran za to? Nedeljama je trajala pomama u javnosti, gospođa Kolundžija je učestvovala u njoj. Namicanje većine, namicanje 126 poslanika po svaku cenu samo da bi se održao mandat do kraja i da bi se navodno usvajali neki evropski zakoni. Da li su ovo evropski zakoni? Naravno da su ključni problemi u sferi politike koja danas zaostaje čak i za tim Azerbejdžanom. Neki mediji u regionu, naši mediji se naravno nisu time bavili, su juče objavili neke snimke sa protesta u glavnom grada Azerbejdžana povodom tvrdnja … Naime, Azerbejdžan tvrdi da je Jermenija izvršila u oblasti Nagorno-Karabakh genocid tokom devedesetih godina. Na tom skupu je bio i predsednik, veliki prijatelj našeg ministra Jeremića, veliki prijatelj ove države, čovek čijeg oca spomenik krasi Tašmajdanski park. Da li znate kakav je bio transparent na tom skupu – da se genocid u Nagorno-Karabakhu, da se genocid u Srebrenici, da se genocid koji se dešava danas u Siriji više nikad ne sme ponoviti. Da li ćete sada da protestvujete i protiv Alijeva zbog toga što tvrdi ono što je rečeno u presudi međunarodnih sudova, odnosno u rezoluciji Evropskog parlamenta, da se u Srebrenici desio genocid? Ne, to vam služi za unutrašnje političke obračune, a kada stiže novac, 300 miliona, 500 miliona uz povoljnu kamatu, onda ko daje taj kredit svašta može da priča i to nikom ovde neće smetati. To je ta vrsta licemerja, nedeljama pričate o nekoj fusnoti. Pa, ima i drugih dokumenata. Postoji i taj izveštaj MMF iz njihove misije. On ima jednu fusnotu, kaže da su to preporuke, zvanične preporuke misije koja je boravila u Srbiji od 2. do 9. februara ove godine. Pošto smo raspravljali pre nekoliko dana sa premijerom koji kaže da aranžman sa MMF nije obustavljen i nije propao, evo da citiramo – završetak prve revizije stendbaj aranžmana odložen je zato što budžet za 2012. godinu nije u skladu sa dogovorenim fiskalnim pravilima. Kada gospođa Kolundžija govori da su sva sredstva za ove kredite predviđene u budžetu, ona zaboravlja da budžet ima i prihodnu stranu, a ne samo rashodnu stranu, pa pošto će po svim projekcijama i MMF i fiskalnog saveta i Narodne banke, konačno i same Vlade, privredna aktivnost u Srbiji u 2012. godini biti manja nego što je bilo planirano, onda će i prihodi biti manji, pa će i deficit biti veći, pa će biti teže servisirati i u narednim godinama ove kredite, a većinu njih pod potpuno nerazumnim uslovima uzimate ili nudite građanima. Teško je naći pravu reč za ono što Vlada pokušava uradi ovakvom vrstom zaduživanja. Mislim da je najpribližniji izraz torbarenje. To je sada popularan izraz i u Hrvatskoj, za optužnice koje su bile vezane za finansiranje HDZ, govorilo se da je bivši direktor carina bio neka vrsta torbara koja ide od javnog preduzeća, pa pokušava da namakne reket za političku stranku. Ne kažem da vi to radite, vi idete od finansijera do finansijera, od kreditora do kreditora, od banke do banke, od zemlje do zemlje i pokušavate da pod bilo kojim uslovima koji su mogući namaknete onoliko sredstava koliko će vam biti dovoljno da u naredna dva ili tri meseca do izbornog dana stvarate ilizuju da je u Srbiji sve u redu, onda izmišljate i Koridor 11 i te mašine koje će se pojaviti, što vam je u jednom trenutku očigledno bio i ključni argument da ove sednice uopšte bude. Gospodin Mrkonjić, gospodin Dulić, oni će na tim gradilištima biti, danas ih u ovom parlamentu nema i sve će to nekako izdržati do 29. aprila ili do 6. maja, ali moje pitanje nije to, moje pitanje je šta ćemo 7. maja da radimo, bez obzira ko bude formirao sledeću Vladu, bez obzira na predizborno obećanje, bez obzira na 1244 ili 1389? Ključni brojevi u Srbiji su 111, jer je toliko kurs evra, 24 ili 25, jer je tolika nezaposlenost itd. Srbija danas ne živi u okolnostima u kakvima je živela 90-ih godina, iako je stepen kontrole medija mnogo oštriji i mnogo veći nego što je bio ikada u vreme Slobodana Miloševića. Danas građanima Srbije ipak ne možete da prodate vrstu magle i to na ovako jeftin način. Hvala.
Zahvaljujem. Vreme poslaničke grupe je iskorišćeno. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević, a posle njega narodni poslanik Milan Lapčević. Izvolite.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, na samom početku moram da kažem da bih se složio sa konstatacijom gospodina Petronijevića. Dakle, zaduživanje jeste jako osetljivo pitanje i veoma je važno da Vlada u periodu ekonomske krize pruži jasne garancije. Naravno da je u Republičkom parlamentu svaki zakonski predlog moguće politizovati uoči izbora i na taj način pokušati prikupiti političke poene, ali mislim da ovde treba da radimo, da na konkretan način govorimo o onome što jeste tema današnjeg dnevnog reda, što i jesu tačke dnevnog reda, a da izbornu kampanju vodimo onda kada za to dođe vreme. Pred nama je 13 izuzetno važnih zakonskih predloga u prvoj objedinjenoj raspravi, ne umanjujući značaj ijednog od predloženih zakonskih predloga, ali zbog vremena koje imam na raspolaganju, akcenat ću samo u nekoliko rečenica staviti na dva zakonska predloga. Najpre, još jednom želim da kažem da će poslanički klub SPS-JS podržati garancije od 70 miliona evra koje jesu neophodne za nastavak proizvodnje u "Galencii". U ovom trenutku prioritet prioriteta čini mi se upravo treba da bude to da Srbija ne sme da ostane bez lekova. Smatramo da "Galeniku" treba podržati jer je jedina domaća farmaceutska kompanija koja je osnovana 1945. godine, a proizvodi preko 171 lek i ima preko 2.600 zaposlenih radnika. A Srbija, ubeđeni smo, ima potencijala i treba da razvija vlastitu farmaceutsku industriju. Pre svega, jedan podatak, lek koji se proizvede u Srbiji, nekakvi statistički podaci kažu da je i do 150% jeftiniji od uvoznog. "Galenika" pokriva 20% tržišta, a shodno kapacitetima kojima raspolaže sigurno bi mogla i do 50%. U uslovima ekonomske krize "Galenika" je napravila jednu od najvećih fabrika u regionu investicija od 55 miliona evra, koje je "Galenika" finansirala iz sopstvenih izvora i kreditnih linija. Reč je o investiciji koja je urađena po neophodnim svetskim standardima i kojom su učetvorostručeni kapaciteti "Galenike". Ministar Stanković nije danas prisutan, nažalost, ali je pre nekoliko dana rekao da će upravo "Galenika" vratiti novac i garanciju o kojoj danas govorimo do 2018. godine, kao i to da je "Galenika" ispoštovala dogovor potpisan prošle godine sa Vladom Republike Srbije. Mi verujemo da će "Galenika" rešiti probleme u kojima se danas nalazi, jer to jeste u interesu i Srbije i u interesu građana Srbije. Nemamo ništa protiv, treba govoriti o problemima, o posledicama. Onaj ko ima odgovornost i ukoliko ima odgovornost, tu su nadležni organi, nadležne institucije, one su te koje treba da urade i da saopšte i da kažu da li postoji nečija odgovornost. Ali, znate šta, treba govoriti na pravi način i o uzroku. Treba sagledati šta je opšti interes u ovom trenutku. Zašto postoje problemi u "Galenici"? Maločas je bilo reči o tome. Tačno je, jedan od uzroka je i pad prodaje lekova, ali i dugovanja od vele drogerija. "Galenika" je proizvela čini mi se, kaže gospodin Stanković u izjavi koju sam mogao da pročitam pre nekoliko dana, za kratko vreme čak i 22 nova leka, 2.500 lekova za srčane bolesnike. Dakle, proizvela je lek, plasirala ga na tržište, ali nije mogla da ih naplati. Za ovakvu priču veoma su važna dva pokazatelja – koliko vele drogerije u ovom trenutku duguju "Galenici", koliko Republički fond za zdravstveno osiguranje duguje "Galenici". Tačno je da fond nema ugovor sa "Galenikom", ali ugovara potrebne lekove na recept sa apotekarskim ustanovama, a kao što ste čuli, u ovoj godini je plaćen tek jun prošle godine, kada je reč o dugovanju. Naravno, pi tome ne osuđujemo ni fond, jer budžet fonda jeste nedovoljan. On je negde oko 200 milijardi dinara. I da, 50% ide na plate zaposlenih u zdravstvu, na lekove, sanitet 55 milijardi dinara, a tu su i ostali troškovi zdravstvenih ustanova. Veoma kratko, kada je reč o drugom zakonskom predlogu, o kojem sam želeo da govorim nekoliko rečenica. Nakon potpisivanja ugovora o realizaciji prve faze paket projekta za revitalizaciju Termoelektrane Kostolac B, u vrednosti od 344,63 miliona dolara. Radovi počinju odmah, što je veoma važno. Ovim ugovorom, kao što je bilo reči, predviđeno je da isporuke kineske strane projekta iznose 53% vrednosti od ukupnog projekta, dok bi se 47% radova ukupne vrednosti, dakle 161,44 miliona dolara realizovalo angažovanjem srpskih kompanija, što je takođe od izuzetne važnosti. Rečeno je takođe šta je predviđeno i šta predviđa završetak projekta. Inače, ono što želim posebno da istaknem jeste da je Kostolac elektroenergetskom sistemu po nekim pokazateljima isporučio čak 6,2 milijarde kilovat časova električne energije, a na Kopu je proizvedeno negde oko 9,2 miliona tona uglja. Tokom protekle godine, za devet meseci tokom protekle godine ostvarena je neto dobit od oko 3,2 milijarde dinara i osnovni prihod od 15,4 milijarde dinara. Smatramo da one uspešne treba podržati da bi bili još uspešniji i naravno da treba ulagati u energetiku i na taj način stvarati stabilnost elektroenergetskog sistema. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Ovim je i vreme poslaničke grupe SPS-JS iskorišćeno. Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević, a posle njega narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, zaista je vrlo čudno, da ne kažem da skoro nije zabeleženo u praksi da na zadnjoj sednici jednog saziva parlamenta odlazeća Vlada nam potura desetine zakona u kojima se Srbija dodatno zadužuje za čitavih, precizno sam izračunao, 1,45 milijardi evra. Dakle, pored onih 5,7 milijardi evra, koliko nas je zadužila od 2008. godine, danas će kroz ovu raspravu, a za neki dan i kroz glasanje, ovaj parlament, odnosno vladajuća većina da se izjasni i da se Srbija zaduži dodatno skoro milijardu i po evra ili ukupno preko 7,1 milijardi evra. Ekonomisti su, računajući i analizirajući koliko se Srbija ukupno zaduživala prethodnih godina i kako je funkcionisala ova vladajuća koalicija, izračunali da se Vlada Mirka Cvetkovića zaduživala prosečno svakog dana za 4,7 miliona evra, odnosno 55 evra u sekundi, što je prosto neverovatna brojka. Struktura tog zaduživanja je bila različita, ali takođe kažu ti analitičari koji sigurno imaju uvid u strukturu zaduženja kabineta Mirka Cvetkovića kažu da su se te pozajmice uglavnom trošile na javnu potrošnju, na budžetski minus, pa je tako na plate u javnom sektoru otišlo preko 600 milijardi dinara, na penzije preko 900 milijardi dinara, na subvencije 180, na kamate 10 itd, a za kompletne projekte nije utrošena ni trećina sredstava, tačnije jedva nekih 50 milijardi dinara ili 500 miliona evra je uzeto kredita za izgradnju Koridora 10. Ako se uzme u obzir da je spoljni dug Srbije bio 2008. godine 8,7 milijardi evra i da je u periodu od 2000. do 2008. godine taj javni dug smanjivan za dva miliona evra dnevno ili 24 evra u sekundi, jasno se stiče slika o tome kakvu vladajuću koaliciju imamo u zadnje četiri godine i koliko je ovo štetočinska i potrošačka vlast. Ako pogledamo strukturu ovih dugovanja, odnosno ovih novih zajmova koji se predlažu na današnjem zasedanju, imamo razne kredite za koje se može reći da neki zaista imaju opravdanja, poput kredita prema japanskoj Agenciji za inostrana ulaganja za osumporavanje u Termoelektrani Nikola Tesla, takođe, i infrastrukturni projekti koji se tiču malih hidroelektrana i izgradnje novog postrojenja u Kostolcu B, ali zaista ne možemo da prenebegnemo činjenicu da se ovde dosta govorilo o tome da je potrebno da građani Srbije izdvoje iz svojih i onako stanjenih budžeta dodatna sredstva da bi "Galenika" uzela kredit od 70 miliona evra po neverovatnoj kamatnoj stopi od 7% plus euribor. Ako imamo u vidu da su skoro sve banke u Srbiji uglavnom strane, zaista ne vidimo ni jedan jedini rezon da bilo koja banka ulaže u privredu Srbije i da daje kredite firmama kako bi podstakla njihovu proizvodnju ili neki novi proizvod, ako već mogu da daju državi po ogromnim kamatama ili da kupujuod te iste države obveznice takođe pod ogromnim kamatama, dakle, sve je napravljeno kao jedan dobro zamišljeni mehanizam u kome će strane banke da plasiraju novac državi, da od nje uzimaju ogromne profite i da uništavaju domaću privredu, a samim tim i celokupnu finansijsku situaciju u ovoj zemlji. Čuli smo i argumente od mojih prethodnika zašto je potrebno da se pomogne "Galenici". Niko ne osporava tu činjenicu da "Galenika" treba kao domaća farmaceutska kompanija da opstane, da treba da imamo takvu kompaniju koja će proizvoditi domaće lekove, jer je to veoma unosan i veoma važan posao za ovu zemlju da ima sopstvene kapacitete za proizvodnju lekova, da ne bude zavistan ni od jedne druge, niti od strane kompanije, niti od bilo koje privatne kompanije. Zaista ne možemo da razumemo da su to jedini argumenti koji kažu da država treba da garantuje zajam od 70 miliona evra za ovu kompaniju, a niko ne želi da kaže kako je ova kompanija došla u situaciju da se mora zaduživati za ovoliki iznos kredita, kako bi preživela jedan težak krizni period. Tu su argumenti bili – ne plaćaju veledrogerije, rast kursa i ne znam šta sve ne, a niko nije pomenuo ono što je zaista činjenica, a to su ogromne pronevere u "Galenici" koje su još od 2008. godine, od postavljenja novog direktora evidentne, do prošle godine kada Vlada i vladajuća većina više nisu mogle da žmure na enormnu pljačku "Galenike", već su morale da sprovedu privremene mere i da smene prethodnog direktora, odnosno da postave novi menadžment. Kaže se da je samo u 2010. godini fond za plate narastao od 2,4 milijarde dinara u "Galenici" na 3,6 milijardi. To jasno govori da je za 50% samo u jednoj godini fond za plate porastao. Možete li da zamislite koliko je ljudi primljeno tamo, ili koliko su povećane plate, vrlo verovatno neopravdano, ako kompanije ne posluje pozitivno – kako je moguće da se poveća platni fond? Kako je moguće da se ogromne pare troše na skupoceni nameštaj, za skupocene automobile, na ogromne procente privatnim veledrogerijama i velikim kompanijama koje su u dilu sa tom istom državnom kompanijom za uvoz lekova, za prodaju lekova itd? Na stotine partijskih kadrova je ušlo u "Galeniku", dobilo je službeni automobil i poslato je širom Srbije da pravi stranačku kampanju, na osnovu troška države i "Galenike", koju sada mi treba da spašavamo. Slučajno je to SPS. Kaže se da je direktor postavljen kao visoki funkcioner SPS 2008. godine, da su u upravnom odboru takođe predsednik iz SPS i još jedan član. Naravno, tu ima i drugih koje ne amnestira njihova manjina, kao članstvo u upravnom odboru, a tu su i predstavnik iz DS i predstavnik iz G17 plus. Takođe je tu i predstavnik u nadzornom odboru i predsednik jednog sindikata, koji priča da nije imao ingerencije i nije znao šta se dešava u "Galenici", za šta mi nemamo razumevanja. Takođe, jedna od garancija koju će Srbija dati danas je garancija za izgradnju stanova na lokaciji "Stepa Stepanović" u visini od 35 miliona evra. Kada su ova dugovanja u pitanju i ove nove pozajmice, treba reći da izuzev kredita koji uzimamo od Japana, čija je kamatna stopa 0,6% godišnje ili od Kineza za revitalizaciju "Kostolca B" koji je, u principu, oko 3%, svi ostali krediti se kreću između 6% i 7% kamate plus euribor. To su zaista drakonske kamate, zelenaške, za kojim ne vidim ni jedan jedini rezon, niti bilo ko ovde, ni predstavnik predlagača, ministar Dulić, nisu ni jednom rečenicom pozabavili, koji je rezon i koja je logika da se Srbija zadužuje po ovako enormno zelenaškim kamatama? Finansiranje stanova u kasarni "Stepa Stepanović" je jedan od ovih kredita koji ćemo uzeti. Podsetiću vas da je to projekat tzv. fenomenalno smišljeni projekat ministra Dulića za spašavanje građevinske industrije Srbije u vremenima ekonomske krize. Taj zakon je donesen po hitnom postupku 2010. godine, negde sredinom 2010. godine i u tu svrhu je potrošeno više od 400 miliona evra, do današnjeg dana, a kaže se da će se po ovim poslovima i po tom zakonu nastaviti " tzv. pomaganje" građevinske industrije u Srbiji i u toku 2012. godine. Zašto će se to nastaviti. Potrebno je da se isfinansira predizborna kampanja vladajućih stranaka. Na desetine i stotine projekata izgradnje širom Srbije su sprovođene pod ovim zakonom, od tzv. pomoći građevinske industrije Srbije. Ko je te poslove mogao da dobija po ovom zakonu? Mogle su da dobijaju samo kvalifikovane firme. U prevodu, ovo kvalifikovano znači podobne firme partijskih moćnika iz vrhova DS, ali naravno i drugih vladajućih stranaka. Koliko su koštali i kakvi su ti projekti bili, koliko su oni koštali i da li su zaista pratili tržišnu vrednost? Čisto sumnjam. Na desetine takvih znam napamet, koji su sprovođeni i u Nišu i u okolnim gradovima gde su cifre bile toliko velike da vam se zavrti u glavi. Donošenjem ovog zakona koji apsolutno protivustavan, Vlada Republike Srbije i vladajuća koalicija su suspendovale Zakon o javnim nabavkama i na mala vrata, pogađajući se direktno, što bi se reklo onako narodski – oči u oči, sa podobnim izvođačima i podobnim firmama, podstakla je korupciju u Srbiji i nije ni čudo što je Srbija zadnjih godina pala po indeksu korupcije na 85 mesto na svetu. Ako se uzme u obzir sve ono što su prethodnici rekli i što su analitičari izračunali, da je Srbija već davno prezadužena zemlja, da je prešla magičnu granicu od 45% BDP ili 80% budžeta, gde se kaže da maksimalno može zemlja da se zaduži za dvostruki iznos izvoza, a taj dvostruki izvoz, a taj dvostruki iznos izvoza je davno premašen. Računa se da je Srbija zadužena tri puta više nego što može da izveze. Jasno se govori i jasno nam sluti da je zemlja u dubokoj dužničkoj krizi, da je i bez ovih novih zaduženja prezadužena i da će nova Vlada, za koju verujemo da će na izborima krajem aprila ili početkom manja dobiti mandat od građana Srbije, imati težak posao da se izbori sa ovolikom prezaduženošću, ali će morati jednu stvar da uradi – da istraži sve ove koruptivne radnje i sve ove pljačke koje su se desile u javnim preduzećima, a za koje sada uzimamo kredite kao država i garantujemo budžetom Republike Srbije da će biti vraćeni. Moraće da strpa u zatvor sve one koji su na bilo koji način suspendovali zakone ove države, u smislu javnih nabavki, i radili poslove na crno ili pogađanjem oči u oči, gde su silni milioni evra otišli u privatne džepove, a da to do današnjeg dana nije istraženo. Siguran sam da građani Srbije, bez obzira koliko su sluđeni medijskom kampanjom i potpunim mrakom u medijima, da će imati sluha da prepoznaju ko ih je doveo do prosjačkog štapa i čemu sve ovo vodi, i da će žestoko kazniti vladajuću koaliciju na narednim izborima. Hvala.
Iskorišćeno je 13 minuta od vremena poslaničke grupe. Pre nego što dam reč narodnoj poslanici Jorgovanki Tabaković, na osnovu člana 90. samo obaveštenje, s obzirom da su poslanici zainteresovani kako ćemo raditi do kraja današnjeg dana. Sada već možemo da procenimo da nam je za ovaj prvi zajednički načelni pretres po prijavljenim govornicima i po ukupnom vremenom koji postoji po Poslovniku potrebno još oko dva sata. Ako takav tempo rasprave bude, ako završimo prvi zajednički načelni pretres oko 17,00-17,15 časova, onda ćemo otvoriti drugi zajednički načelni pretres i današnji radni dan završiti zaključenjem rasprave o zajedničkom načelnom pretresu i druge tačke. Ako to tempo rasprave ne dozvoli, ako nam ova rasprava traje do 18,00-18,30 časova, onda ćemo naravno zakazati radni dan za sutra i onda bi sutra radili zajednički načelnički pretres. U sredu svakako radimo pretres u pojedinostima, pošto je po Poslovniku potrebno 24 časova da prođe od zatvaranja pretresa do otvaranja pretresa u pojedinostima. Narodna poslanica Jorgovanka Tabaković ima reč. Izvolite.
Zahvaljujem se gospođo Čomić. Nastaviću priču o ovih 13 zakona o zaduživanju i posebno ću da posvetim pažnju JAT-u, kao vrlo neracionalnom načinu da se potroše pare gde se presipa iz šupljeg u prepuno i tamo gde se preliva a niko se ne trudi da zadihtuje sve one prozore gde ulazi hladan vazduh, a pričamo o energetskoj efikasnosti i pričamo o gradnji zelenih kuća, ali ne pričamo o načinu kako da budžet zaštitimo od suvišnog curenja novca tamo gde to ne treba. Neću da kažem, neću govoriti ni politički, a kamoli politikantski, ali neka to procene oni koji me slušaju. Žao nam je "Galenike", što je zapala u dužnički čvor. Postavljam pitanje – da li građanin može da dođe u apoteku i da kupi lek a da ga ne plati bez recepta? Ne može. Mi smo se kao država Srbija pretvorili iz prosjaka sa štapom u prosjaka sa šeširom, nažalost svih nas, ali ne možete da isprosite lek u apoteci. Ne možete ni ako ste bolesni i zdravstveni ste osiguranik, nažalost imam iskustvo iz porodice da dobijete čak i pravo na lek koji kontinuirano treba da se dobije ili injekciju koja se prima ako nemate specifičnu vrstu bolesti koje su neki stručnjaci procenili da možete da dobijate na recept pa da taj lek, na primer vrlo skup, plaćate umanjeno. Kako to da se desi da bude rupa u naplati u "Galenici" u Republičkom zavodu za zdravstveno osiguranje ja imam samo dva moguća odgovora. Dva odgovora koja su stvarnost. To je da afere kojima se sada bave istražni organi, policija, sudstvo a jedna je iz Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje u toku procesuiranja, kako se to kaže, to su vakcine, jeste samo jedno od otkrivenih. U ovom domu pred vama sam otvarala problem novih zdravstvenih legitimacija, nenormalno visokih cena gde je opet neko trebao da bude dobar i da dobije proviziju, što da ne kažemo srpski, a na teret sredstva koja se prikupljaju iz doprinosa za zdravstveno osiguranje i iz Republičkog budžeta. A ko ne plaća doprinose za zdravstveno osiguranje? Pa danas smo čuli. Ovih dana saznajemo, onima kojima ne mogu da se overe zdravstvene knjižice, navodno se zakon poštuje, a to su neka preduzeća koja navodno država neguje, forsira a sve prebacujući teret nekom ranije, da je morao to da radi sa železnicama, sa "Zastavom" ili ne znam kime. Da li postoji jedan dan kada ćemo shvatiti da od tog dana mora da se poštuje zakon i da porez moraju da plaćaju svi i da niko ne može da dobije robu a da je ne plati ili se pravimo toliko naivni da ne znamo da se dužnički čvor u dobrom delu raspliće ako u Zakonu o PDV-u unesemo jednu jednostavnu prosto-proširenu rečenicu – pravo na povraćaj PDV-a po odbitku ima samo onaj ko je platio fakturu. Nemoj da mi kaže, gospoda iz poreske uprave, da ne znaju kako im fantom firme naplaćuju povraćaj PDV za fakture koje nikada nisu platili. Kao iz one dečije pričice koja se zove "menjaža", onaj fantastičan reklamni spotić sa B 92 – neko za ništa dobije nešto. Znači, za neplaćenu fakturu fantom firma dobije povraćaj 18% PDV zato što joj to zakon omogućava. Ko te zakone pravi? Ko ih predlaže? Ko drži ruke na očima i ne vidi kako se ti zakoni primenjuju? Vlast. Ne vi, gospođo, ne ja, to radi onaj ko odlično zna gde su pukotine u zakonu, gde su rupe i gde su zloupotrebe i kome može da se zažmuri na jedno oko i da se to lepo naplati. Ne bi veledrogerije dugovale "Galenici", niti bi bio taj dužnički čvor tako veliki, ako bi se samo ta rečenica ubacila u Zakon o PDV. Alineko to ne želi ni da vidi ni da zna. Šta je dalje naš problem? Zašto mi danas pričamo o tome da se MMF naljutio na državu Srbiju zato što hoćemo da dokapitalizujemo jedinu preostalu Komercijalnu banku, a pričamo o njoj jer njoj dajemo garanciju za kredit JAT-u. O tom kreditu želim da govorim, ali hoću o banci od koje smo uzeli kredit da kupimo zgradu u Briselu, banci za koju se hvalimo da je naša, gde25% imaju međunarodni neki finansijski fondovi. Sad kažemo – MMF je ljut na nas zato što hoćemo da dokapitalizujemo Komercijalnu banku i da sačuvamo svoje učešće. Nije tačno. niko nama ne kaže na koji način treba da dostignemo neke standarde koji se zovu budžetski deficit, privreda na određenom nivou, ali nas gledaju popreko i neće sa nama da pričaju ako to radimo kreditima i budžetskim deficitom, jer nam je to najlakše, jedino moguće i to je sva inventivnost i kreacija naših ekonomista i Vlade. Najlakše je reći – ispod crte se ne računa, uzeo sam pare dok sam bio kreditno sposoban napolju, u inostranstvu, sa deviznim predznakom, ali ja to čuvam kad mi bude zatrebalo, čuvam da isplatim penzije, a to što ide kamata i što su te penzije sve manje i manje za taj iznos kamate koji se plaća na novac koji je unapred uzeo naš vrli premijer, to on misli da neki ljudi ne razumeju. Međutim, Komercijalna banka nije problematična danas. Ona je problematična od 2009. godine, kada se omogućilo da se pod pričom da je kriza tu negde i da treba da sačuvamo jaku banku, potrebno dokapitalizovati inače najjaču domaću banku koja ima i najveću štednju i onda 2009. godine je ušao u dokapitalizaciju Komercijalne banke, Međunarodna finansijskakorporacija, Banka za obnovu i razvoj, Nemački investicioni fond, Švedski investicioni fond i mi smo uzeli obavezu da u sledeće tri godine dostignemo taj njihov nivo. Znate šta je zanimljivo? Da je te iste godine ukinut porez na primanja preko 40.000 dinarakoji je trebalo, na neki način, da stvori Vladi rezervu kojom će da izravna neprilike koje finansijska svetska kriza koja se prelila kod nas stvara ljudima sa manjim primanjima. Tu nismo priznali. Tu smo rekli – kriza više ne postoji, pa smo ukinuli taj porez, pa se više i ne kontrolišu primanja u upravnim odborima, ali smo ovde prihvatili obavezu da mi dostignemo nivo dokapitalizacije inače jake banke i danas se pravimo nacionalno osvešćeni, ekonomski osvešćeni, da mi ne damo tu našu komercijalnu banku. To je priča za one koji žele da poveruju. Svi ostali znaju da smo zabrinuti zbog ovolikih kredita zato što se u Srbiji povećavaju krediti i iznos kredita i kreditna zaduženost, ali se ne povećava sposobnost države Srbije da se ti krediti otplaćuju. To je problem. To je ono što smeta svakom poštenom profesionalcu i verujem da 99% poslanika će vam upravo tu primedbu izneti. Ne smeta nama što se zadužujemo za infrastrukturne projekte, ali nešto ih ne vidimo gde su. Kao NIP,klaviri i krečenje i šta sve ne beše, ali nešto nismo videli velike projekte od NIP. Od čega ćemo da vraćamo? U 2011. je tri milijarde obaveza, po vašem priznanju iz Vlade. Kad kažem vaše, mislim na vladajuću koaliciju, ukupni izdaci za otplatu javnog duga u 2011. godini iznose 3.122.000.000 evra. Znate da nam je budžet blizu devet milijardi. Znači, trećina budžeta je u 2011. godini išla samo na otplatu kamata i glavnica. Da li su tu svi krediti koji su uzeti u zemlji? Šta tretiramo domaćim, a šta starim kreditom? Da li kredit koji uzmemo u zemlji, ali ga uzmemo u evrima? To više niko ne zna. Tu se ni Narodna banka ni Ministarstvo finansija ne slažu kada nam daju podatke o tome. Kad dodate koliki minus stvaramo svakog meseca isplaćujući penzije, koje su prilikom formiranja Vlade podignute na nivo koji nije mogla da otrpi privreda, nije čudo što smo zabrinuti i ne paničimo, nego govorimo osnovano. Da li je u Srbiji povećana sposobnost otplate tih kredita, time što neko radi, nešto proizvodi, pa plaća radnike, pa ti ranici imaju plate koji nakupuju robe, plaćaju poreze, doprinose, pa se to sliva u taj prazan fond Republičkog zdravstvenog osiguranja ili u ovaj budžet iz kojeg otiče gde god može i kako god može da ne kažem prvo sa 137 ili više agencija i da kažem najdirektnije gde se ne štedi nijedan dinar, jer ne bi imali aferu ovu o kojoj danas govorimo u Republičkom zavodu, da je neko hteo da sasluša izmene i dopune Zakona o javnim nabavkama koje je predlagala jedna opoziciona stranaka i onaj ko kaže nemojte politikanskim, morao je isto tako uzvratno da se ponaša. Da prihvati zakon koji omogućava da država uštedi. I šta se dešava? Mi ovde imamo sad primedbe u javnosti koje su jednom delu, šta ja znam Vlada nije dala izveštaj, sada mogu da kažem o jednom delu su i osnovane. Znate, neko kaže najbolji prijatelji vam daju najskuplje kredite. Kažu, da dobili ste kredit od Kineza, ali ti krediti podrazumevaju 0,75%, troška i na onaj deo koji ne potrošite, pa dovode svoje radnike, troše svoju robu ništa naše ne koriste, pa zapošljavaju svoje radnike drže ih u barakama. Gde je tu neki posredni efekat tog infrastrukturnog ulaganja. Čak i otvoreno, na primer, gospodin Vesand Dežer kaže – oni su vam evropski krediti nego ove koje dobijate od Kine, Rusije ili ne znam koga, jer su oni uslovljeni, a ja kažem i španski kredit za tramvaje je bio takođe uslovljen ako neko da se seća, a papiri svedoče. Svako ko je u iznodici kao što je Srbija u iznodici, a sebe je svesno dovela u ovu iznudicu, prinuđen je da koristi takve nepovoljne kredite. Koliko su nepovoljni? Koliko ne zapošljavaju naše ljude Vlada se ne izjašnjava, jer joj nije stalo šta će građani o tome da misle? Šta želim da vam kažem – Zakon o javnim nabavkama ni direktive koje tretiraju javne nabavke ne uslovljavaju nijednu zemlju koja koristi strani kredit da angažuje samo njihove firme. To nije jednostavno tačno. I zakon koji je SNS predložila o javnim nabavkama tu direktivu je potpuno preuzelo iz zakonodavstva EU i čak je dozvoljeno pozitivna diskriminacija sopstvenih proizvođača. Ali, je na to pitanje Vlada mora ovde morala da izađe sa odgovorom, koliko god da je zauzeta telefoniranjem i dogovaranjem oko vladinih poslova ili oko izbora možda bi se mogla odbiti ona primedba da se ova vlada nalazi u poziciji zatvorenika koji udara glavom u zid i nova zaduženja bez ikakve suštinske kontrole jesu, nadam se da ti ljudi greše put u dvoranu kažu – gde se igra sirtaki. Rečeno je duhovito, ali zaista nije vreme za duhovitost i u vreme kad sam počinjala da se bavim poslaničkim poslom 1992. godine stečaj za državu je bio nemoguć. Danas, sa ovakvim načinom zaduživanja stečaj za državu postaje izvestan. Ne bih želela da se ovoj Srbiji desi da jednog dana neko kaže zgrada u kojoj treba kao narodni predstavnici da govorite, izvinite više ne služi toj nameni. Odlučili smo da bude turistički objekat za prikazivanje i da nam donosi prihod da bi vi mogli da izmirujete kredite koje ste uzeli, a niste osposobili privredu Srbije da te kredite vraća. Kako ću da vam dokažem da nismo osposobili privredu da te kredite vraća. Mi po treći put unazad osam meseci dajemo JAT-u, novac koji nas je uverio da taj novac koji dobija jednostavno ne troši za namene koje su predviđene, nego da vraća svoje stare dugove i izvesno je da i ovaj kredit koji je sada od Komercijalne banke planiran, pošto je onaj prethodni potrošen za svega desetak dana i to potpuno nenamenski, a kažemo – treba da vodimo računa o namenskom trošenju kredita, da imamo neku razvojnu banku koja će se time baviti itd. Vlada je čula šta se desilo za desetak dana su sve potrošili novine su o tome pisale, dva, tri teksta i svi su se ućutali i ponovo su stali na šalter i tražili novi kredit. Da podsetimo da je iz budžeta davana pozajmica JAT-u koja takođe neće biti vraćena. Da li je neko zaboravio da je JAT prodao upravnu zgradu, jedinoj uspešnoj kompaniji u ovoj državi, jednoj od retko uspešnih, Telekomu Srbija. A šta je uradio sa pilotskom školom i avionima i aerodromom u Vršcu? Predao je Agenciji za kontrolu letenja na ime prebijanja dugova. To je ona agencija koja je i danas naplaćuje monopol ove države i stavlja novac u sopstvenu kasu, mimoilazeći budžet onako kako su agencije, koja zove krivi toranj Pizi, prema kojem se svi upravljaju, nastavile da troše pare od građana, na monopolskoj poziciji, a mimoilazeći budžet. To što je poznato da se JAT godinama nalazi u lošem stanju i da je u velikim gubicima, moramo da je rezultat lošeg rukovođenja od strane nestručnih, neprijatno reći, partijski kadrova. To može da se vidi iz izveštaja revizora svake godine, jer da li vi verujete, postojao je izveštaj u kome kaže da revizor uopšte nije mogao da zauzme stav jer su podaci haotični, protivrečni i nepotpuni. I kad bi taj JAT mogao da dobije negde kredit, da mu ova država ne daje garanciju ili se nezauzme za njega svojim leđima. A šta su leđa ove države? Džep građana i budžet koji oni pune. JAT ima prilično i sporova sa otpuštenim radnicima koji dobijaju sporove zbog ne zakonitih otkaza. U NBS je to prošlo prilično nezapaženo jer je NBS imala para sa jedne strane, a sa druge strane Jelašiću ste omogućili da preuzme nadležnost nad svim sudskim sporovima koji se tiču posla NBS, pa čak i zaposleni nisu mogli da ostvaruju svoja prava zbog nezakonitih otkaza kao svi ostali, nego u okviru NBS, u JAT-u se i za to troši. Njima je isplaćena otpremnina za koju su obezbeđena sredstva iz budžeta, ali je postupak vođen tako nestručno pa su od strane suda rešenja poništavana. Nakon što su stotine radnika otpuštene kao ekonomski višak o trošku budžeta, rukovodstvo JAT-a je primilo stotine novih partijskih kolega u velikoj meri, rođaka, prijatelja, tako da danas po procenama JAT ima tri puta više radnika nego što mu je potrebno. A plate su, plate su preko dva puta veće od republičkog proseka. Neka me neko demantuje ako ne govorim istinu. Da li je neko odgovarao za ove propuste? Ili će odgovarati, makar zato što se ovde zalažemo za njih kao država i stajemo nekom garancijom za njih, videćemo. Ministar Mrkonjić je davno najavio da će pitanje JAT-a biti rešeno tako što će biti uzeti avioni od JAT-a, piloti i manji deo radnika, kao i linije i druga prava i da ta nova kompanija ne bi imala nikakvih obaveza za vraćanje dugova i kredita JAT-a. U ostatku JAT-a ostali bi samo suvišni radnici i svi dugovi i krediti. To je jedna Dinkićeva izmišljotina koja nigde ne može da prođe samo u Srbiji. Osnivanje nove kompanije, kako je tada najavljeno, u koju bi se preneli poslovi, avioni i deo radnika, a dosadašnjoj ostavili dugovi i višak radnika bez posla, to ne da nije u skladu sa zakonom nego nije u skladu sa obavezama koje imamo prema poveriocima, zato što oni neće da dozvole da budu tako oštećeni. Ko će na kraju da namiruje sve obaveze? Država i prema višku radnika i prema oštećenim poveriocima, što bi je koštalo po procenama negde oko dvesta i trista miliona evra. Ponavljam, da preciznog iznosa o stanju dugova u JAT-u nema. Postavlja se pitanje šta u opšte dobijamo ulaganjem državnog novca u jednu ovakvu kompaniju. Mislim da se otvara pitanje važenja dozvola za rad i prava na linije, jer suz dozvole i prava neprenosivi. To izgleda neko smeo sa uma. Izvesno da novi akt ne bi mogao da nastavi obavljanje prevoza na postojećim linijama i korišćenja slotova, dok se ne razreši pitanje njenog pravnog preuzimanja od stare kompanije, kod stranih vazduhoplovnih vlasti, dok se ne isplate sve te obaveze, tako da bi novi akt morao da pribavi sopstvene dozvole da bi mogao da vrši tu delatnost. Završiću deo priče o bacanju državnog novca u JAT još sa nekoliko rečenica. Stanje u JAT-u je odraz ukupnog haosa koje vlada u vazduhoplovstvu. Jedanaest godina unazad temeljito i temeljno i sistematski je uništavano sve što je u vezi sa vazduhoplovstvom. Smenjuju se rukovodioci na čelu najodgovornijih vazduhoplovnih organa koji sa delatnošću u kojoj se nađu sticajem okolnosti nemaju apsolutno nikakve veze u smislu obrazovanja ili iskustva. O dobronamernosti neću da govorim, reč je o rukovođenju kompanijama. Pokušaj da se ishitreno primene neki propisi Evropske unije izazvali su ogromne probleme, velike štete za domaće avio kompanije i vlasnike aviona, mnogi su brisani iz registra, srpskih registara aviona i upisali su se u registre drugih država i mislim da to Srbiji nikako ne može da bude i da joj služi na čast. Već punih pet godina u ovoj oblasti nema ni stranih ni domaćih investicija zato što postoje problematični propisi i nezakoniti rad i Ministarstva i Direktorata civilnog vazduhoplovstva. Dokaz je i da se primenjuje negde oko 50 propisa koji su zakonom stavljeni van snage, a u ovom domu sam vam pokazivala da je na osnovu nadležnosti Ministarstva za dijasporu nađen navodno osnov da se formira Direktorat civilnog vazduhoplovstva. U ovakvu kompaniju ne treba ulagati, jer država Srbija i da ima mnogo više od onog što ima, ne bi smela da ovako razbacuje novac. Hvala.
Dvadeset dva minuta i 45 sekundi iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Vladan Jeremić, posle njega narodni poslanik Miloš Radulović.
Dame i gospodo narodni poslanici, pa evo, danas kada se beleži taj istorijski minimum vrednosti dinara u odnosu na evo, slušamo i od poslanika vladajuće većine u Skupštini Srbije na ovoj verovatno poslednjoj sednici pred raspisivanje izbora i još verovatniji odlazak sa vlasti, neke neverovatne stvari o tome koliko je dobro zadužiti državu Srbiju i njene građane za još nekoliko stotina miliona dolara ili evra, svejedno. Potpuno je nesuvisla argument vlasti da je reč o projektima budućnosti ili ne znam kako je taj novac neophodan za normalno funkcionisanje pojedinih javnih preduzeća, jer mislim da je sada potpuno jasno da je reč o jednom običnom predizbornom upumpavanju novca u kompanije čije kase kontrolišu stranke vladajuće koalcije, a naravno sve to zarad jednog socijalnog mira i obezbeđivanja podrške birača na predstojećim izborima. Neki od konkretnih stvari, tiče se farmaceutske kompanije "Galenika", reč je ovde dakle, o potvrdama garancija od 70 miliona evra, kod nekoliko komercijalnih banaka i to kako se kaže za refinansiranje postojećih kratkoročnih "Galenikih" obaveza i kako bi se izbegla opasnost od potpune likvidnosti ovog upropašćenog preduzeća. Jedino je nedostajalo to je da se navede da je period upropašćavanja preduzeća ovih proteklih jedanaest godina. Tu je naravno i ugovor o zajmu za prvu fazu paket projekta Kostolac B itd, a ono što moram da priznam izaziva određenu nedoumicu kod mene jeste ovo zaduženje koje se tiče akcionarskog društva JAT Ervejz, za refinansiranje postojećih kratkoročnih obaveza, predviđen period otplate tri godine, uključujući period mirovanja od 12 meseci. Ono što je interesantno i siguran sam da se pre svega javnost koja prati rad Republičkog parlamenta seća da smo mi 2010. godine, dakle kao država dali garancije za krediti u visini od 51,5 milion evra, koji je JAT uzeo od Sosijete Ženeral i Unikredit banke, da je Zakonom o državnim garancijama, o davanju državnih garancija, koji je tom prilikom izglasan u Skupštini, taj pozajmljeni novac treba da bude potrošen za revitalizaciju vazdušne flote, a najmanje dva miliona evra je trebalo da bude izdvojeno za zakup dva nova vazduhoplova. Umesto toga, očigledno da je novac potrošen za ove stvar, zapravo potrošen je za vraćanje starih dugova, isplate plata, itd, ali je očigledno da se zbog toga niko nije nešto naročito potresao. Sada malo matematike nije zgoreg da pokaže kako to država posluje kao vlasnik. Po nekakvim prethodnim izjavama vrednost JAT-a u potrazi za strateškim partnerom iznosi 51 milion evra, odnosno tačno koliko je bilo potrebno za ovo navodno vraćanje dugova. Istovremeno, ovih sada 10 miliona evra za vraćanje daljih, dakle dugova, što znači da prethodni kredit nije otišao za razduživanje, već da se deo u visini od nedostajućih tih 10 miliona, slilo u neke druge tokove i da je ovo po svoj prilici tačno, pokazuje i ono što možemo da pratimo posredstvom medija pod kontrolom Demokratske stranke, koji su odmah, dakle po objavljivanju vesti o nenamenskoj potrošnji počeli da zamajavaju javnost sa tom praznom pričom o tome da bi nekad i srpski privrednici mogli da učestvuju u privatizaciji naše jedine avio-kompanije. Ni u jednom, dakle od tih izveštaja, koji su se u međuvremenu pokazali lažnim, jer su i ti tajkuni, a podsetiću reč je o Miškoviću, Beku i njima sličnima, demantovali da ozbiljnije razmišljaju o kupovini, a posebno za cenu iznad 25 miliona evra. Dakle, nigde se više ne spominje kredit od 51 i po miliona evra koji je očigledno završio u nekim drugim tokovima. Javnosti radi, treba istaći da Srbija ove godine treba da vrati bez malo milijardu evra, koje je zadužila prethodnih nekoliko godina, a da taj dug i dalje raste i ono što je posebno problem jeste da je mogućnost vraćanja svih tih kredita sve neizvesnija. Nije potrebno biti posebno ekonomski obučen da bi se shvatilo dakle, u kakvoj se situaciji nalazimo kao država i kao društvo, a oni koji se malo ozbiljnije bave ovim stvarima, vrlo lako dolaze do podataka da stopa servisiranja spoljnog duga Srbije, odnos visine godišnje otplate duga u odnosu na priliv, koji imamo kao država od izvoza robe i usluga, je dostigla nekih 35%, što je čak 10% više od nivoa koji se smatra maksimalno prihvatljivim. Prošle godine samo za vraćanje spoljnog duga javnog sektora izdvojeno je 620 miliona evra, ove godine će morati da se plati tačno 999 miliona evra, dok će u narednoj, znači u 2013. godini ukupan račun dostići čak milijardu ipo evra, a 2014. godine još nekih dodatnih milijardu i 400 miliona evra. Priznaćete cifre od kojih jedino što može da zaboli glava. Koliko je skupo zaduživanje, jasno je kada se uporede kamate, pogotovo ona od 7,25% koje država plaća na evro obveznice, koje je emitovala sa rastom od onih nekih 1,5 odsto koje očekuje po svoj prilici samo veliki optimisti. Srbija je dakle došla u situaciju da joj godišnje nedostaje 2,3 milijarde evra i to je jedna rupa koja se vrlo teško može zatvoriti, pogotovo smanjenjem budžetskog deficita ili možda obezbeđivanjem duga. Dakle, surova je istina, a činjenice pokazuju da je to tako, da je Vlada koju predvodi ekonomista Mirko Cvetković za ovo svoje vreme mandata, dakle, pozajmila bez malo 6 milijardi evra i to je više nego svih premijera, dakle u poslednjih 20 godina zajedno. Ono što je problem i što je ekonomski apsurdno to je, da u Srbiji očigledno je ključno, kako će se dobiti naredni izbori ili kako da se izađe pred birače, a ne razmišlja se dakle o pogubnosti generalno ekonomske politike, koja se vodi. Zaista je krajnje vreme da se izađe iz jednog nerealnog stanja i da se vratimo u tu surovu stvarno i još suroviju neposrednu budućnost, koja nas čeka i tokom ove, i narednih godina. Ako se krene od tog nekog realnog sektora ili konkretnije od poljoprivrede dolazi se do činjenice da je recimo pšenicom zasejano samo 464 hiljade 500 hektara što je negativan istorijski rekord, pa bi moglo da se dogodi da Srbija ograniči ili sasvim obustavi izvoz pšenice pa čak i da postane neto uvoznik. Gotovo je potpuno izvesno da će kupovna moć stanovništva i preduzeća u 2012. godini biti osetno smanjena i naravno realno je očekivati da će se sve to negativno odraziti na tražnju i proizvodnju industrijskih proizvoda. Svi ovi negativni efekti koji su samo posledica jedne pogubne ekonomske politike očekuje se naravno i zbog povećanja rasta broja nezaposlenih, povećanja broja penzionera i uz onaj realan pad plata i rast troškova života svakako da će uticati nepovoljno i na kupovnu moć i na industrijsku proizvodnju. Dakle, besparica, sve veća nelikvidnost, gomilanje gubitaka, sve skuplji krediti, sve će to i onako uticati na lošu situaciju u kojoj se nalazimo. Ono što bih još želeo u ovom trenutku da istaknem to je, dakle, da postoje neke stvari koje bi eventualno mogle da utiču na sprečavanje kolapsa, ali očigledno da ne postoji ni raspoloženje, ni želja da se tako nešto uradi. Jedna od tih teza i stvari o kojima smo mi u SRS govorili svakako se tiče i tog obezbeđivanja više subvencija za poljoprivredu i naravno kada je reč o stranim direktnim investicijama ne možemo se složiti sa tom dosadašnjom praksom plaćanja stranim firmama za svako novo otvoreno radno mesto, već jednostavno je preko potrebno da se unaprede uslovi privređivanja i da se popravi konkurentska pozicija Srbije. U tom smislu posebno je, dakle, značajno ono što se odnosi na mala i srednja preduzeća i tu bi naravno i reakcija države morala da bude znatno konkretnija, nego što je to sada bio slučaj. Ovako kad se podvuče jedna crta privreda i stanovništvo su u dužničkom ropstvu. Privreda duguje bankama preko 20 milijardi evra, stanovništvo blizu 600 milijardi. Ti međusobni dugovi privrede su ogromni i očigledno da se kola lome na onim najslabijim i najmanjima. Preko 22 hiljade malih i srednjih preduzeća i 40 hiljada radnji ima blokirane račune, 10 hiljada se nalazi u stečajnom postupku, a samo u poslednje dve godine je preko 44 hiljade malih firmi, dakle, to je taj privatni sektor koji bi trebao da bude nekakva perspektiva privrednog oporavka, je ugašeno i to je veliki problem. Izgubljeno je preko 400 hiljada radnih mesta, a ono što je frapantan podatak to je da država duguje privredi više od jedne milijarde evra. Milion ljudi je bez posla, svaki deseti stanovnik živi ispod granice siromaštva, znamo kakve su prosečne plate i penzije. Međutim, ne znamo kada ćemo doći do onoga što mi u SRS insistiramo, a to je ključno pitanje. Dakle, odgovornost za sve one promašaje koji su obeležili ovu proevropsku deceniju koja je za nama. Šta valja činiti? Naravno, pre svega jedan program oporavka koji je primeren situaciji, pre svega potpuna obustava i dalje izbegavanje tog tutorstva MMF i ostalih belosvetskih banaka i finansijskih organizacija, razvoj sektora male privrede, ali ovaj posao će očigledno sačekati Vladu u kojoj će SRS realizovati mere tog jednog, rekao bih, svekolikog oporavka Srbije. Hvala na pažnji.
Deset minuta i 50 sekundi iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Miloš Radulović. Vreme na raspolaganju je 11 minuta, a posle njega narodni poslanik Dragan Stevanović.
Zahvaljujem. Ovo je poštovani poslanici, poštovani građani Srbije praktično stečajna sednica do koje smo došli samo zahvaljujući nagodbama stranaka vladajuće koalicije. Da nije bilo toga ne bi se danas glasalo o članu Visokog saveta sudstva, o zamenicima tužilaštva, jer upravo ova nagodba je bila potreba da bi se došlo do ove sednice na kojoj se raspravlja o kreditnim zaduženjima koji po ovom dnevnom redu iznose milijardu i 459 miliona evra ili tačnije 145 milijardi i 900 miliona dinara. U okviru ovih kredita, mi imamo kredite za refinansiranje "Galenike", kredite za pojedine projekte koji će da ostanu najverovatnije samo nešto što će da bude pusta želja ovog saziva. Inače, ovu vladu od početka prati enormno zaduživanje na koje smo mi upozoravali, enormno povećavanje javnog duga na koje smo upozoravali i sa te strane poslanicima DSS je potpuno mirna savest. Mi smo upozoravali i za međunarodne institucije, kao i za sve građane Srbije, postoji velika rizičnost kod ovolikog zaduživanja i sve veća cena kredita. Kao posledica toga je došlo do toga da su krediti sada izuzetno skupi, da su kamate na te kredite nekomercijalne, odnosno komercijalne za one koji ih daju, predstavljaju izuzetan teret za građane. Istine radi, podsetiću vas da je samo u prošloj godini za izmirivanje obaveza po ranije uzetim kreditima plaćeno 4,07 milijardi evra, da za ovu godinu treba da platimo 3,8 milijardi evra, da 2013. godine za uzete kredite i pripadajuće kamate treba da platimo 3,4 milijarde evra i 2014. godine 3,7 milijardi evra. Svi stručnjaci upozoravaju na to da visina javnog duga već tamo 2015. godine može da pređe granicu od 60% BDP, što je opasnost za Srbiju, za građane Srbije, jer onda idemo u one zemlje koje su visoko zadužene sa visokom rizičnošću davanja kredita. To je posledica toga što vi nemate nikakvu viziju, nikakvu strategiju i što iz nedozvoljenih minusa izdržavate Srbiju, kao što je juče objavljeno u jednom dnevnom listu. Vaš program je bio program obmana i laži za građane Srbije. Obećali ste, podsetiću vas, 200 hiljada radnih mesta, veće plate, socijalnu politiku. Kao posledica tih obećanja imamo lažnih obećanja i vaše nesposobnosti da je preko 400 hiljada ljudi ostalo bez posla, preko milion ljudi koji žive ispod granice siromaštva, preko 50 hiljada ljudi čiji život zavisi od jednog obroka koji dobiju u narodnoj kuhinji. Nedostatak vizije, nespremnost i neznanje da samo iz novostvorene vrednosti može da se finansira potrošnja košta građane Srbije, da je samo za ove četiri godine javni dug porastao za čitavih 5,8 milijardi evra, a podsetiću vas da je na kraju 2007. godine javni dug u vreme Vlade Vojislava Koštunice bio 8,8 milijardi evra, da je za vreme mandata te vlade koja se odgovorno ponašala prema građanima smanji za 2,2 milijarde evra. Danas imamo, a na to nas upozorava i MMF, da je javni dug prešao magičnu granicu od 45%. Po Zakonu o budžetskom sistemu, Vlada je bila dužna, ukoliko javni dug pređe zakonske okvire, da Narodnoj skupštini, zajedno sa budžetom za sledeću godinu, dostavi i program za njegovo smanjenje. Vi to niste uradili. Umesto toga, Vlada, na čijem čelu je Mirko Cvetković, čiji je stožer DS, se u proseku, kao što je moj kolega Milan Lapčević rekao, zaduživala 55 evra u sekundi, odnosno dnevno 4,7 miliona evra, a samo ste se u zadnjoj, 2011. godini zaduživali 109 evra u sekundi, odnosno 9,5 miliona evra dnevno. To je, gospodo, ceh vašeg neznanja i obmana sa kojom ste izašli ped građane Srbije. Šta nas u ovoj godini čeka? Čekaju nas novi krediti sa mnogo većom cenom i nove garancije. Veća sada znamo da u ovoj godini dajete garancije za 318 milijardi dinara, uzimate kredite za 396 milijardi. To su pripremljeni predlozi zakona i onih koji su sada u proceduri, sa kojim ćete da opteretite građane Srbije. Nama je čista savest, poslanicima DSS, jer smo vas upozoravali na ogromno zaduživanje, na nezaposlenost, na socijalni položaj građana, na ogromnu nelikvidnost u privredi koja duguje preko 13 milijardi evra. Od bankarskih plasmana privredi preko 20% tih sredstava sada ne mogu da se vrate, samo se reprogramiraju i postavlja se onda pitanje kako banke dobro posluju? Zato što je Srbija "el dorado" za zelenaše, kamataše, koji koriste vašu nesposobnost i na taj način dodatno opterećuju građane. Još jedan zakon je trebao da se nađe u skupštinskoj proceduri danas, a to je zakon o rokovima plaćanja. Na to smo vas upozoravali. Upozoravali smo vas kako se ponašaju trgovinski lanci koji po godinu dana ne plaćaju svoje obaveze dobavljačima. U Srbiji je sada prosek 183 dana za izmirivanje obaveza. U EU kako joj zdušno trčite i težite je rok plaćanja 15 dana. Niste spremni da poštujete zakone koje donesete, niste spremni da uopšte stvorite normalan ambijent za život građana Srbije koji će i te kako da plaćaju cenu vaše nesposobnosti, neodgovornosti i vaših lažnih obećanja.
Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime SRS moram da se složim sa nekim od kolega koji su u prepodnevnoj raspravi rekli da je ideja o ovakvim zaduživanjima i o ovim kreditima zaista suluda. Pored toga što je ideja suluda, argumenti kojima je ona branjena danas u skupštini i od strane predstavnika vlade i od strane predstavnika skupštinske većine, oni su više nego smešni. Gospodine ministre, slažem se da je neko pred vas doneo papir sa statistikom u kojoj piše da, kako ste rekli, građevinska industrija, odnosno građevinski sektor ostvaruje rast od 17%. Verovatno to negde piše, neko vam je to izneo, ali ta ista statistika i život u Srbiji ukazuju na nešto drugo, ukazuju da industrijska proizvodnja u Srbiji pada, da raste broj nezaposlenih, da raste odnosno da pada izvoz naše proizvodnje i naše privrede, da pada vrednost dinara i da ne nabrajam šta se sve još dešava, tako da sve to što ste eventualno u prilog ovog kredita i smogli snage da u ime Vlade danas kažete, zaista, niti je jako niti je dovoljno. Cenimo to što iz Nemanjine 11 svi vide da se upošljavaju građevinske firme, da je 1000 malih radnji dobilo posao itd. Vas svakodnevnica i surova stvarnost demantuju. Demantuju vas ljudi koji više nemaju para ne da se leče i školuju, nego nemaju pare da jedu hleba svaki dan. Argumenti predstavnika skupštinske većine, tek su oni bili smešni. Šta to znači – ovi aranžmani su ranije potpisani, pa ste vi sada dužni da ih ratifikujete? To što su aranžmani potpisani, budžet Republike Srbije ne obavezuje, ali onog trenutka kada stisnete zeleno dugme za ove ratifikacije i za ove zakone, e tada počinju da teku obaveze Republike Srbije. Možda ste ih vi u ovim zakonima sakrili, ali bankari su mudri, pokvareno mudri, pa ćete čak i za novac koji ne povučete da plaćate penale. Nećete ih plaćati vi, nego će ih plaćati budžet Republike Srbije, javne finansije ove države. Šta to znači da su ovo garancije nego nisu krediti? Pa i garancije su deo javnog duga. I garancije opterećuju budžet Republike Srbije. Te garancije će neko eventualno pokrenuti u jednom trenutku, kao što ste u prošloj godini milijarde dinara opredelili za pokrenute garancije. U perspektivi će i za ove kredite biti pokrenute garancije. U šta nas uveravate, da će JAT ovakav kakav jeste biti sposoban da kreditira i servisira svoje dugove, da će to da radi "Galenika"? Kao što smo nekad osporavali to i za "Železnicu" i za neke druge, da javna preduzeća koja su zaista u takvoj ekonomskoj situaciji da nisu sposobna da vraćaju svoje dugove, argumenti su više nego smešni i više nego neozbiljni. Za osporavanje svega ovoga što ste danas pred nas izneli nećemo se služiti odgovorom MMF, dovoljno ima pameti u Srbiji i dovoljno je argumenata na svakom koraku u Srbiji da kažemo da Srbija više nije sposobna sa jedne strane da se zadužuje i da Srbiji više dugovi ne trebaju. Možda i trebaju za neke stvari, ali pod potpuno drugačijim uslovima. Gospodine ministre, pitao vas je danas neko da li znate koliki je iznos ukupnih zaduženja po ovim kreditima, odnosno ratifikacijama. Rekli ste da ne znate, nije ni bitno. Da li znate šta sa sigurnošću ne možete da utvrdite? Koja je prosečna kamata pod kojom će se ovi krediti vraćati. To nigde ne piše. To gotovo ni u jednom od ovih zakona nećete naći, to je problem. Problem je što se kamatne stope i obaveze budžeta Republike Srbije sutra kriju i ne objavljuju se. Čak verujemo da vi u Vladi to ne znate, da će vam to banke u jednom trenutku ispostaviti kao obavezu, a vi ste pred svršenim činom jer ćete glasati za ovo, ratifikovati ćete to danas. Ne možete se tako igrati sa državom. Jednostavno, ne možete, ali vi svoju praksu da promenite ne možete. Prolazeći kroz kuloar pre podne u ovoj Skupštini čuo sam jednog kolegu poslanika, nije bitno ni kome pripada ni koji je i parafraziraću ga. Da li znate šta je rekao? Zašto bi na kraju mandata bili drugačiji? Potpuno je čovek u pravu. On je to rekao u jednom drugom kontekstu, nevezano za ovu priču i ova zaduživanja, ali je potpuno u pravu. Za mandat od četiri godine vlast ni jedna pozitivna i dobra stvar nije mogla da okupi, ali ovakve stvari koje uništavaju našu ekonomiju i našu perspektivu, oko njih ste uvek saglasnost mogli da nalazite. Pogledajte šta vas je danas na cifru od 126 dovelo. Država nam se na KiM raspada. Otimaju nam KiM. Poruke prema Republici Srpskoj idu negativne. Ekonomija uništena. Mi raspravljamo o novim zaduženjima i vi pričate o svojoj političkoj odgovornosti i vi ćete sa argumentima zasnovanima na takvim činjenicama izaći sad pred građane. Šta ćete da im kažete? Šta ste i meni i vašim komšijama i svima ostalima ponudili, sprovodeći tu evropsku politiku u Srbiji poslednjih deset godina? Vas za sve argumente danas isključivo demantuje život, gospodine ministre i gospodo iz skupštinske većine, život koji nam na žalost vi režirate, režirate ga bolesnom evropskom politikom i možda ćete moći da nas zadužujete, ali iskreno se nadamo i u Boga se uzdamo do maja meseca. Posle maja meseca fiskalnu politiku vodiće nacionalno svesni, nadamo se, i politički odgovorni ljudi. Danas slušamo priču o "Galenici". Jutros je gospođa predsednik Skupštine rekla, braneći ovaj kredit – znate šta, "Galenika" ima potraživanja, 70 miliona. I to treba da bude argument da se država kao garant pojavi u ovoj priči? Što genijalci iz "Galenike" ili iz Vlade nisu ta potraživanja ponudili kao garanciju? Što zajmodavci ta potraživanja nisu prihvatili kao garanciju? Nisu, jer znaju koliko su naplativa. Umesto da ste svi vi zajedno rekli Vladi – pošaljite nam zakon kojim ćemo rešavati potraživanja i "Galenike" i svih ostalih javnih preduzeća, da danas o tim mehanizmima razgovaramo, vi ste se setili da potraživanja "Galenike" koristite kao argument da "Galeniku" opteretite novim kreditom. To je odvratno, to je zaista odvratno i bez ikakve ekonomske logike. Evo, mi smo hteli da budemo vrlo korisni i praktični ovaj put, kada je "Galenika" u pitanju. Znate li šta vam predlažemo? Pošto je u javnosti bilo mnogo reči o pljačkama i građana, predlažemo vam da se pozovete na jedan zakon koji danas vrlo često koristite, odnosno pozivate se sa zadovoljstvom i tretirate ga kao veliki uspeh ove Vlade i ove većine. Imate onaj zakon o otimanju imovine proistekle iz krivičnih dela, pa za te što kažete da su popljačkali "Galeniku", uzmite im imovinu, pa nju založite kao garanciju za kredit koji danas povlačite. Ko vam daje pravo da na nečije rasipništvo ili za nečije rasipništvo kao garanta stavljate mene, bilo koga od vas koji plaća porez u budžet Republike Srbije ili našu decu? Za to vam niko nije dao pravo. Neko će da pljačke, da zloupotrebljava, da baštini javno što nije samo njegovo, ali ćemo zato svi zajedno to da plaćamo. Možete, ali iskreno se nadamo i u Boga uzdamo, samo još do maja meseca i tu će biti kraj ovoj neodgovornosti i ovom rasipništvu. U tom kontekstu ću da vas podsetim na kredit za JAT. Pre godinu i po dana iz ovih klupa je došlo upozorenje poslanicima SRS koji su osporavali kredit od 51 milion. Da li sam upravu, gospodine Novakoviću? Vi ste predsedavali. "Videćete vi radikali šta će biti za godinu dana kada usvojimo kredit od 51 miliona". Šta se desilo? Nije smešno, gospodine Novakoviću, nadrljali smo. Potrošili su 51 milion onako kako ih Skupština nije ovlastila. Znate li šta kažu genijalci iz JAT? Kažu – nemojte vi iz Vlade da perete ruke, vi ste dali blagoslov na sve izmene plana potrošnje tih sredstava. Ko koga ovde laže? Obmanuti smo i vi koji ste za taj zakon glasali i mi koji smo osporavali nešto što je očigledno bilo drugačije u odnosu na ono što se dešavalo u tom JAT. Gde je vaš JAT danas? To je jedina kompanija koja čvrsto stoji na nogama, odnosno na zemlji, kako ste u šali to rekli. Zaduženiji je nego što je bio. Strateško partnera mu niste našli, a imovina koju ste mu procenili za postupak restrukturiranja ili privatizacije, ko zna koliko puta manja od stvarne. Trista miliona vrede samo slotovi koje ta kompanija ima. Šta vi nudite građanima Srbije? Nudite novu kompaniju u kojoj će učestvovati pola Vlade Republike Srbije, a polovinu će činiti konzorcijum nepristojno bogatih. U tom konzorcijumu najviše će da ima Milorad Mišković. Drugi je Miodrag Kostić, kralj šećera da vozi avione. To nam vi nudite. Ali, pre nego što se napravi nova kompanija, da se o trošku države JAT zaduži još 10 miliona. Zašto to da prihvatamo? Zašto to da podržavamo? Zašto niste našli ono što ste obećali pre godinu i po dana, strateškog partnera? Vi ste prijatelji sveta, vi ste evropska čeda. Vi negujete evropske vrednosti. Vas poštuju i uvažavaju. I ko zna na šta ste još spremni na štetu srpskog naroda i ove države da uradite da bi vas evropski licemeri tapšali po ramenu, a što vas oni više tapšu, naša ekonomija je sve uništenija i naša teritorija je sve manja, na žalost i na nesreću. Pod kojim uslovima uzimate ovaj kredit? Zamislite, dugoročan kredit koji će se vraćati tri godine. Objasnite mi šta su onda kratkoročni krediti, vi genijalci iz većine? Iz vlasti nema nikoga. Šta je to srednjeročni, a šta kratkoročni kredit, ako je dugoročni kredit tri godine? Vaš guverner Šoškić izađe na televiziju pa ubeđuje narod – sad ćemo mi da uradimo deevroizaciju, dinarizaciju kredita itd. Zašto uzimate kredit indeksiran u evrima, sa valutnom klauzulom o trošku države? Dosta više tog laganja. Dosta više poigravanja sa savešću, sa svešću i sa inteligencijom i naroda i pojedinaca koji o ovome eventualno imaju priliku da diskutuju ili da se kritički na ovo svrnu. Zaista je bruka. Slušamo malo pre gospođu Nadu Kolundžiju kako se brine o srpskoj privredi, pa imamo ovaj apeks zajma za mala i za srednja preduzeća i genijalna izjava – privreda se 90-ih raspadala, sada pretpostavljamo da cveta. Sada nam privreda cveta u režiji vašoj i vaše privatizacije i svega onoga što se dešavalo deset godina. Umesto da raspravljamo kako, kao što sam malo pre rekao, da "Galenika" naplati svoje dugove i potraživanja, mogli smo i ovim ljudima da izgradimo mehanizme, da oni naplaćuju svoja potraživanja, da vi kao vlast izmirite svoje obaveza prema njima. Najlakše je zadužiti se, pa ćete da im delite kredite o trošku države i građana Republike Srbije i vi ste veliki. Pod kojim uslovima i kojim kamatama? Ovde dve stvari treba reći. Prvo, banke u Srbiji su potpuno kapitalizovane da i bez ovog kredita finansiraju privredu. Pre par meseci usvojen je standard Bazel 2. Na osnovu tog standarda svi su morali da ispune dodatne kriterijume koji se odnose na rizike banaka i sve banke u Srbiji su to uradile i sve imaju dovoljno kapitala i bez ovih 100 miliona da finansiraju i mala i srednja i velika preduzeća. Zašto ih ne finansiraju? Zato što u Srbiji na prste jedne ruke možete da izbrojite preduzeća koja imaju bonitete da povlače kredite, a kad uđete u strukturu tih kredita za šta im trebaju, za likvidnost. U šta nas vi uveravate? Da će u Srbiji od ovih kredita neko da ulaže kredite u nove tehnologije, u nove procese proizvodnje. Ma nemojte. Pitam vas, nema nikoga iz Vlade, recimo, mogli bi ovi genijalci, poput Ćirića, da mi kažu, u Pčinjskom okrugu koje je malo ili srednje preduzeće sposobno da povuče jedan jedini evro na osnovu ovog kreditnog, da kažem, aranžmana, na ovu kamatu? Zašto preko poslovnih banaka, zašto da opterećujete kamate kamatnim maržama poslovnih banaka kada ste već savesna i odgovorna vlast i država? Zbog čega to? Zato što u suštini pomažete banke, niti mala, niti srednja preduzeća. Kako rogobatno zvuči ovo - srednje tržišne kapitalizacije, u državi sa najplićim tržištem kapitala na evropskom kontinentu - srednje tržišne kapitalizacije. Da li uopšte znate koliki je godišnji obrt na beogradskoj berzi? Dvesta miliona evra. Pa ljudi moji, kompanije koje imaju danas bonitete, da uzmu kredite, neće ni da ih uzimaju. Nema potrebe da ih uzimaju, obrću svoja sredstva ili im matice, eventualno, spolja šalju sredstva. Vi se poigravate i sa privredom, vi se poigravate i sa narodom, i naravno ,kad to sve saberete poigravate se sa državom. Ali vas ništa ne obavezuje, baš vas briga. Da ste pokazali trunku odgovornosti prema državi, danas ne bismo bili ovde gde jesmo i ne bismo živeli tako kako živimo. Branila je gospođa Nada Kolundžija kredit za Beograd, pa nam je tu rekla – znaju građani Beograda koliko njima taj most znači. Sad ćete vi iz DS da branite građane Beograda od opozicije u Republičkom parlamentu. Što ne objasnite građanima Beograda koliko ih istinski košta most? Sa koliko novca manje su taj isti novi most mogli da dobiju? Jel znate zašta? U obrazloženju u ovom zakonu piše, da se finansiraju krediti po ovim kreditnim linijama. Kaže da Evropska investiciona banka odobrava kredite uz minimalne godišnje kamate, prvenstveno za razvoj nedovoljno razvijenih regiona. Naravno, ko drugi, nego Beograd. Je li tako, gospodine Novakoviću? Pre svega Beograd. Zatim, modernizaciju saobraćajne telekomunikacije i energetske infrastrukture, pa sve ostalo ide, pa sada da ne nabrajam, balansirajući razvoj u EU, koja se između ostalog, raspada, koja ne zna šta će sama sa sobom i sa svojim problemima. Sad vas pitam - kako da podržavam ovo? Kako da podržavamo ono na teritoriji Republike Srbije, iako još svi mehanizmi za zaduživanje lokalnih samouprava nisu stavljeni u funkciju, jer ste usvojili zakone, ali još uvek se do kraja ne primenjuju. Dug lokalnih samouprava u odnosu na BDP je 2%, dug lokalnih samouprava. U celom ukupnom dugu lokalne samouprave, tri petine duga otpadaju na grad Beograd. Pa je grad Beograd zadužen 68 milijardi, a prvi sledeći grad milijardu i 800 miliona dinara. I vi se pozivate na uravnoteženi regionalni razvoj i vi pravite balans na nivou EU, odnosno Srbije kao dela evropskog kontinenta. Pod kojim uslovima ćete i šta piše ovde? Ne piše ništa. Ništa se iz ovoga ne može videti, šta će i koliko će suštinski Republiku Srbiju da koštaju pristupni putevi na mostu na Savi. Ono čime ću završiti, a što ne mogu a da ne pročitam,u jednoj rečenici, pored ostalog, u ugovoru za koji ćete glasati, poštovana gospodo iz većine i vi gospodine ministre iz Vlade pošto se na Vladi ovo usvojili, znate šta piše u članu 6.? Garant, koji je u ovom slučaju Republika Srbija - garant se ovim putem, pazite sad ovo, odriče svakog prava na uplatu ili obeštećenje od EU. Ko vam daje za pravo da nas odreknete prava na obeštećenje iz EU? I kao što vaša politika prema KiM za SRS akt izdaje, ovo je akt ekonomske izdaje. Ko vam daje za pravo da moju decu ili vašu decu oslobodite prava na neko obeštećenje iz EU? Šta vas briga, vi ćete glasati – za. Još tri-četiri meseca, pa posle šta koga briga i gde će i kako će da se radi i na šta će se novac trošiti. Poštovana gospodo iz vlasti, mi se iskreno nadamo da će ovaj zadah evropske politike od maja meseca da se raščisti i da će Srbija krenuti jednim novim, sebi posvećenim putem. Hvala.
Iskorišćeno je 20 minuta od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodna poslanica Lidija Dimitrijević, posle nje narodni poslanik Zoran Krasić.
Dame i gospodo narodni poslanici, započeću jednim poređenjem. Svoj prošlogodišnji rad je Narodna skupština Republike Srbije započela sednicom čija je prva tačka dnevnog reda bila davanje garancije, a druga tačka dnevnog reda zaduživanje. Ništa se nije promenilo ni u ovoj godini. Jedino što na početku ovogodišnjeg rada imamo prvih sedam tačaka koje se odnose na davanje garancija i nakon toga, na dnevnom redu, ima još šest tačaka koje se odnose na nova zaduživanja. Tačno je da smo pre nekih dvadesetak dana imali sednicu na kojoj se u toku jednog dana raspravljalo o izboru članova pojedinih tela, ali s obzirom na to da se tek danas o tome glasalo, praktično možemo današnji dan smatrati nekim početkom rada Narodne skupštine, ako izuzmemo rad narodnih poslanika u skupštinskim odborima. Ovako dug razmak od dana rasprave do dana za glasanje, govori sve o odnosima i o odgovornostima predstavnika vlasti. Imali smo prilike da se informišemo putem medija, da će Narodna skupština nastaviti rad, kako bi skupštinska većina izglasala reformske zakone koje traži EU. Ovo je dnevni red. Jesu li ovo reformski zakoni koje od ove vlasti traži EU? Jel oni traže da se Srbija ovoliko zaduži? Koja tačka dnevnog reda današnje sednice je reformski zakoni i šta se to u stvari reformiše? Ništa. Ovim se samo ispunjava forma, kako bi mogli da se uzimaju novi krediti, izdaju nove garancije za kredite, za koje postoji velika verovatnoća da će stići na naplatu garantu, tj. budžetu Republike Srbije. Što se tiče SRS, ponoviću naš stav, da nije dobro ovoliko zaduživanje građana Srbije, a još je gore usvajanje zakona u Skupštini za koje vlast kaže da su evropske agende ili reformske prema zahtevima EU. Srbiju ne treba uvlačiti u taj evropski projekat, jer građanima ne donosi ništa dobro. Ucene u vezi sa KiM, gubici na carinama zbog jednostrane primene SSP, samo su deo negativnih posledica slepo vođene politike. SRS ima svoje viđenje kako će se ova zaduživanja i izdate garancije odraziti na ekonomsku stvarnost u Srbiji. Ovo što predstavnici vlasti rade danas, jasno pokazuje da ne može ni jedan projekat da se u Srbiji realizuje bez dodatnih zaduživanja. Privreda je skoro uništena, samim tim, stanovništvo je osiromašeno i logična posledica toga jesu jako mali prilivi sredstava u budžet. Sa druge strane, potrebe su velike. Vlast je kao rešenje videla kredite. Iz godine u godinu se situacija nije popravljala, a dugovi tj. obaveze po kreditima su se nagomilavale. Uzalud su usvojene i izmene Zakona o budžetskom sistemu koje se odnose na fiskalnu odgovornost. Pomenutim zakonom, ustanovljen je, kao što znamo, Fiskalni savet. Važno je istaći da je Savet dao ocenu ispunjenosti fiskalnih pravila u 2011. godini i neka viđenja o dešavanjima u 2012. godini i narednim godinama. U toj oceni stoji da je javni dug na kraju 2011. godine dostigao 46,4 % BDP, što je iznad zakonske granice od 45%. Javni dug Srbije u 2011. godini je povećan za 2,3 milijarde, dok je njegovo učešće u BDP povećano za 2,2%. Prema analizama koje su uradili članovi Fiskalnog saveta, njihova očekivanja su, da je u 2012. godini neizbežan dalji rast javnog duga zbog niskog rasta i planiranog deficita od 4,2% BDP. Takođe, procena Fiskalnog saveta je da na kraju ove godine javni dug može biti 51% BDP. Baš su zabrinjavajuće prognoze Fiskalnog saveta, da će do 2015. godine moći da dostigne i 55%. Međutim, to nije sve, tome treba dodati i 5% zbog restitucije, što znači 60%, bruto društvenog proizvoda. Ono što predstavlja apsurd jesu pokušaji da se predstavnici vlasti opravdaju izjavama da su svi podaci kojima se argumentuje kršenje zakona u stvari netačni i da je problem u metodologiji, u načinu na koji se vrši merenje, da se u drugim državama obračuni vrše na jedan način, a kod nas na drugi. Jedna stvar je jasna, zakon koji se usvoji ovde u Srbiji, tu se i primenjuje po metodologiji koja se primenjuje kod nas. To je samo nevešt pokušaj da se opravda nešto zašta nema opravdanja. Kada je zakon usvajan metodologija je bila poznata. Činjenica je, i to treba otvoreno reći, da se radilo pogrešno i da je to razlog ovakvog stanja sa javnim dugom, a nikako ne treba tražiti krivca u načinu obračuna. Radilo se pogrešno kada je u pitanju proces privatizacije u kome je mnogo ljudi ostalo bez posla. Radilo se pogrešno jer su osnivane mnoge agencije i druga tela koja budžet izuzetno puno koštaju. Radilo se pogrešno sa javnim preduzećima. Podsetimo se samo da su se najveći gubitaši među javnim preduzećima ponašali kao najveći rasipnici. Gledao se uglavnom interes onih koji se dokopaju posla u njima, novac se trošio kako ne treba, a država je onda morala da njihove dugove otpisuje i da ih vraća umesto njih. Sa tako mnogo korupcije EU neće nikog, pa makar i mnogo godina bio kandidat za kandidata. SRS svaku garanciju vidi kao novi dug budžeta Republike Srbije, jer ne vidimo one kojima se garantuje, kao odgovorne koji će uredno servisirati svoje obaveze. Ovo naše viđenje zasnovano je na dosadašnjoj praksi. Sve ove greške i još mnogo drugih dovele su dotle da, sve ono što je potrebno, ne može da se uradi bez kredita. Jasno je da, ukoliko nemate infrastrukturu, ne možete da očekujete najezdu investitora, a infrastruktura košta. Kako bi bilo kristalno jasno, mi nismo protiv niti jednog projekta koji će na bilo koji način unaprediti kvalitet života građana Srbije, ali način na koji se oni finansiraju uništava svaku nadu da zaista bilo kada može doći do poboljšanja kvaliteta života u Srbiji, ogroman broj kredita, govorim generalno, ne samo o ovima koji su na današnjem dnevnom redu i sa previsokim kamatama, ali i troškovima obrade, što sve ukupno povećava javni dug. Dobro je da pogledamo obrazloženje pojedinih od aranžmana o kojima danas raspravljamo. Objašnjenje zašto ih je potrebno doneti po hitnom postupku. Potrebno je što hitnije pribaviti sredstva za refinansiranje postojećih kratkoročnih obaveza, kako ne bi došlo do potpune nelikvidnosti zajmoprimca. Ovo piše kod garancije za "Galeniku". Za potrebe refinansiranja postojećih kratkoročnih obaveza neophodno je zaključiti Ugovor o kreditu sa poslovnom bankom u što kraćem roku, kako zajmoprimac ne bi dospeo u docnju, čime bi se ugrozila sposobnost preduzeća da u roku servisira svoje obaveze – piše kod garancije za "JAT ervejz". Imali smo prilike da u toku današnje rasprave čujemo predstavnike vlasti koji kažu da ni jedan od ovih aranžmana nije za potrošnju, već za razvoj. Poučeni dosadašnjom praksom, sve garancije koje izdaje Vlada mi tretiramo kao potencijalni dug budžeta Republike Srbije. Napomenuću i da su predstavnici MMF koji je naveo ovu vlast na potpuno pogrešne korake, izašao sa stavom da budžet Srbije za 2012. godinu nije u skladu sa fiskalnim programom. Opet se srpski premijer i ministar finansija, čije je mesto danas bilo sa narodnim poslanicima, u Narodnoj skupštini, gospodin Cvetković je pokušao da opravda da to nije kritika, da garancije jesu predviđene u višem iznosu, ali da neće baš sve biti realizovane, ne zna se koje će biti realizovane, koje neće, i da će se navodno uklopiti u dozvoljeni obim. Problem koji je evidentan, kada se radi o javnom dugu, jeste – kako će se to vratiti kada realno sagledamo uslove u kojima se srpska privreda nalazi. Nije se ova vlast na vreme otarasila savetnika u liku misije MMF. Nije se oduprela ni izazovu da se zadužuje kod finansijskih institucija pod nepovoljnim uslovima. Većinu stvari koje je uradila pravdala je evropskim putem i evo dokle se stiglo. Nije bilo zrelosti da se Srbija vodi kao suverena zemlja koja će sarađivati sa drugim državama na bazi reprociteta, kao što postoji mogućnost i za saradnju sa Rusijom, Kinom, Belorusijom, zemljama Arapskog sveta latinske Amerike. Od tvorevine zvane EU treba bežati daleko, jer građanima Srbije ne nosi ništa dobro. Težeći ka članstvu u toj tvorevini došlo se do visokog javnog duga, zvanično prema podacima Fiskalnog saveta na kraju prošle godine, 46,4% BDP, stope nezaposlenosti koja je premašila 24%, do sve većeg broja korisnika narodnih kutija i siromašnih i sa druge strane jednog malog broja nepristojno bogatih. Jasno je čija je odgovornost za to. Zahvaljujem.
Jedanaest minuta i 25 sekundi iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, posle njega narodni poslanik Srđan Milivojević.
Gospođo Čomić, koliko je vremena? (Predsedavajuća: Dvadeset pet minuta i 45 sekundi.) Hvala. Gospođo Čomić, ja ću na početku da krenem sa petom kolonom koja je na vlasti od jula 2008. godine, pošto je to jedina zajednička tema za ovih 13 tačaka dnevnog reda. Znači, vezivno tkivo je peta kolona. Znači, 1,5 milijardi evra zaduživanja, što direktnog, što indirektnog, objedinjeno u okviru jedne rasprave, 13 tačaka dnevnog reda, pa nađite koliko je to prosečno stotina miliona po tački dnevnog reda, pa izračunajte koliko minuta ćemo da pričamo o svakoj od ovih tačaka u okviru ove teme i videćete da ste vi devalvirali i evro. Nekada se o svakoj od ovih tačaka pričalo po dva dana, da bi snaga argumenata ubedila, kako vlast tako i opoziciju, a naročito publiku, javnost, zašto je ovo rešenje najprihvatljivije i najbolje u ovom trenutku. Znači, nema više ubeđivanja, nema prostora za argumente, ostavljen je prostor za jednu sliku koja se zove očekivanje, nada, verovanje i u toj konfrontaciji verovanja i nade gospođi Čomić i moje argumentacije, uvek je na glasanju pobeđivala većina od 126 koja je delila istu nadu sa gospođom Čomić, a to je – Evropa nema alternativu. Međutim, statistika kojom se ova vaša vlast, gospođo Čomić, služi je ipak argumentacija. Ne sporim vaša nadanja, međutim, 400 hiljada radnih mesta više nema u Srbiji. Trista hiljada se povećao broj nezaposlenosti. Petsto hiljada ne mogu mesečno da serviraju kredite. Znam da ste vi verovali da to neće da se desi, ali ljudska inteligencija nalaže da se malo mućne glavom pa da se pronikne, da se vidi, da se ne prihvati baš sve zdravo za gotovo. Vidite, mućnuli glavom ovi u EU, pa sada niko u EU ne podržava EU, ali ovde je Kineski zid, poslednja linija odbrane EU. Zato vam kažem, pričamo u stvari o petoj koloni. Da smo prezaduženi, ja vam to pričam 10 godina. Toliko ste me iskažnjavali da nemam potrebe više to da ponavljam. Normalno, pa znam da je normalno da vi mene kažnjavate. Zašto to ne bi bilo normalno. To jeste normalno. Mi smo na potpuno različitim linijama. Vi ćete svaki zahtev iz Brisela, iz Vašingtona da ispunite, a ja neću okom da trepnem kada su oni u pitanju. Mene interesuju. Znam da je loše. Onaj koji nas je bombardovao, onaj ko nam otima Kosovo i Metohiju da nam misli dobro, hajte molim vas. Samo se vi nadajte. Argumentacija je nešto što mora da ima primat prilikom zdravog rasuđivanja gospođo Čomić. Rasuđivanje na nadama i verovanjimanije rasuđivanje, već uverenje. Ne uverenje lekara, nego verovanje. Kako je to krenulo gospodo poslanici? Hajde da vidimo kako je krenulo 2008. godine. Podeljena je bila politička scena, pa su rekli – radikali, DSS i SPS je protiv Evropske unije, oni će biti poraženi. E, 128 mandata se osvojilo. Šta kaže Vikiliks, gospodine Obradoviću, šest meseci pre izbora Dačić se sa Manterom dogovorio da vi pređete u ovaj demokratski blok… (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, s obzirom da se zalažete za argumentaciju, zamolila bih vas da to na svom primeru primenite, a o temi dnevnog reda.) Naravno, mora argumentacija se nalazi u Vikiliks mi se javlja. (Predsedavajuća: Upozoravam vas da u tom slučaju vi mene prisiljavate da koristim argument, kršite Poslovnik narodni poslaniče.) `Dobro, samo vam kažem kako je krenulo zaduživanje. Zašto je krenulo zaduživanje? (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, tema dnevnog reda. Molim vas da svu svoju kreativnu diskusiju ipak svedete na 13 tačka zajedničkog načelnog pretresa.) Samo pričam o ovih 13 tačaka. (Predsedavajuća: Ja ću moliti.) Komponenta koja spaja svih ovih 13 tačaka jeste patološka ljubav prema Evropskoj uniji. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, sada vas upozoravam, drugi put nakon ovog, izričem opomene, zbog toga što ne koristite argumente, a za argumente se zalažete i mene opominjete da su argumenti neophodni, da bi bilo dobro, da patološka ljubav nije argument. To je jedno stanje nepotrebne emocije. Tako da vas molim, argumente.) Gospođo Čomić, nisam uticao na vaše emotivno stanje nadam se? Mogu? Znam teško je uticati na vaše emotivno stanje. E vidite, gospođo Čomić, kada hoćete već o argumentima, pre 10 godina napravljen je jedan projekat za izgradnju postrojenja za odsumporavanje za Termoelektranu "Nikola Tesla". Taj projekat je, odnosno čak i ugovor je postojao sa domaćom firmom, zamislite u Srbiji postoje ljudi koji znaju ovaj posao da rade. Elektroprivreda je platila velike pare za taj projekat i to nije bio neki veliki problem da se realizuje. Ima to svoje ekonomsko i ekološko stanje, itd, itd. Ali, ne leži vraže, zaigra mali Đelić. Zaigra mali Đelić, napravi sporazum sa Japancima, sada imamo u ovom sklopu od 13 zakona dva koja se tiču odsumporavanja za Termoelektranu "Nikola Tesla". Gospođo Čomić, da vam sada neko objasni argumentaciju. Malo ekonomski i tehnološki osposobljen čovek sa ovoliko velikim srcem, punom ljubavlju prema Srbiji i srpskom narodu. Od naše elektroprivrede mogao bi da napravi ne zlatnu koku, nego farmu, da više ne postoji ni jedan problem u našem budžetu za dodatnim sredstvima. Nešto slično bi se desilo i kada bismo imali takvog jednog istog, a ne bivšeg dilera cigareta na čelu "Telekoma". Onda ne bi postojala potreba da se interveniše prema eventualnom obrazovanju, jer iz dobiti ta dva javna preduzeća moglo bi da se završi mnogo štošta. Znači, ipak je ovo tema ko koliko voli Srbiju, ko koliko poštuje Republiku Srbiju. Ko se skoncentriše da sve naše unutrašnje snage stavi u funkciju razvoja Republike Srbije. E sada, da se malo vratim na ono što vi želite da se priča o tome. Vidite, postoje neka fiskalna pravila. Vi ste napisali i vi ste izabrali ljude koji treba da budu u tom fiskalnom savetu. Oni pogledali neke papire i vide da postoji velika opasnost. Uz sve rizike, uz sva ograničenja, što kada se priča o bruto društvenom proizvodu daje se neka projekcija, neka slika, neka pretpostavka. Uz sva ograničenja i neizvesnosti, što veličina bruto društvenog proizvoda može da zavisi i od kursa i da preko njega se pegla itd, kao što se godinama peglalo. Ali, oni kažu – ove godine neće biti rasta bruto društvenog proizvoda. Oni vaši mentori iz inostranstva kažuEvropa ne može da računa na 1,5. Nula pet, bi bio izuzetno dobar rezultat. Kada to uzmu kao ograničenje u planiranju budžetske potrošnje ili uopšte javne potrošnje za 2012. godinu, oni kažu štednja, nema druge. Mora štednja. Zašto. Puca sistem, Ali, vi ne možete da napravite štednju. Pogledajte koliko je zinulo Duliću za ovo njegovo u Stepe Stepanovića. Ma nema veze to, kada se završi, tu će cena da bude jeftinija po metru kvadratnom, nego što su oni dali para za izgradnju. To je gubitak na supstanci. To vas ne interesuje. Vi želite za ova dva-tri dana da projurite kroz ovih 27 zakona i da dobijete mogućnost da trošite sredstva po budžetu.Zašto da trošite ta sredstva? Pa računajući da će još neka slika da zavlada u glavama ljudi kako bi eventualno u očekivanju početka razgovora o pridruživanju za članstvo 2389. godine neko izabrao proevropske stranke. Sada smo zatrpani očekivanjima i sada gospođo Čomić nešto što se slaže. A kada se slaže kod 15 agencija u odnosu na ukupno 20 agencija onda to ima veliki stepen verovatnoće. Znate šta kažu gospođo Čomić građani Republike Srbije za stanje u Republici Srbiji? Ne znate. Kaže se, ako je ocena jedan do pet, gospođo Čomić dali su vam 1,8. Ponavljali ste gospođo Čomić. Šta da radimo, morate na popravni. Na pitanje kakvo je stanje kod vas pojedinačno, građani Srbije kažu, između jedan i pet, 2,25, kod vas je četvorka, znam gospođo Čomić, zato vi volite EU. (Predsedavajuća: Ili da povežete ocene sa garancijom da će tako biti i u sledećem periodu ili o dnevnom redu. Neće, tu ste se nešto preračunali, sad ću da vam dalje kažem gde ste se preračunali. Sad ću da vam kažem gde ste se preračunali. Kakva su očekivanja vaših komšija za 2012. godinu? Kaže, biće bolje 16,2%. Biće isto, znači ništa ne valja. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, prekidam vas i usudim se da prekinem poslanika samo kad on krši odredbe Poslovnika. Dakle, istraživanja javnog mnjenja dovedite u vezu sa zajedničkim pretresom. Sa zaduživanjem? Upravo o zaduživanju i pričam. Ovo su sve građani koji pričaju o zaduživanju. Pa oni vas prepoznaju kao vlast koja je zadužila ovaj narod. Oni smatraju da ste vi zadužili državu. (Predsedavajuća: Molim vas o temi dnevnog reda. Ne bih vas prekinula da pričate o temi dnevnog reda. Nije moguće da ste vi taj kantar koji tačno zna šta pričam. (Predsedavajuća: Pažljivo vas slušam, ako to retko doživljavate, uvek vas pažljivo slušam i mogu da ponovim šta ste rekli. Usudim se da vas prekinem samo kad potpuno odlutate od teme dnevnog reda. Samo vi slušajte, ali bolje da me samo čujete. Nemojte da me slušate, pogrešićete. (Predsedavajuća: Sad vas upozoravam, tema dnevnog reda inače ćete vi mene morati da slušate. Dobro, ne treba da se zadužujemo jer ako se zadužujemo onda idemo prema Nato paktu, a 71% građana ne želi da čuje za Nato pakt, ne vidi Srbiju u Nato paktu. Znači, ovo je u velikoj suprotnosti sa interesima i očekivanjima građana Republike Srbije. Ljudi, pa vi nemate pravo da radite nešto protiv naroda, ovo je protiv naroda. Vi nemate pravo da radite protiv naroda da radite nešto protiv naroda. Ovo je protiv naroda. Vi nemate pravo da radite protiv naroda. Vi morate da se pridržavate Ustava. Sad ću gospođo Čomić, da vam kažem drugi deo ovog zaduživanja. Vidite, u ovih 13 zakona o zaduživanju nemamo ni jedan zakon koji se odnosi na Rusku federaciju, a 60% smatra da jedino Rusija na nas gleda u ekonomskom smislu da kažem sa nekim simpatijama. Mrštite se. Nemojte da se mrštite. Napravićete veliku grešku. Ovo zaduživanje gospođo Čomić, ima veze sa otimanjem KiMi kada postavite pitanja građanima Republike Srbije, da li ste za to da se uđe u EU, a da se preda KiM? Znate li koliko je građana za to? Devet zarez sedam posto, znači 9,7% građana bi prihvatili ove predloge zakona, a 76% ne želi da čuje. Pa, ja želim ljudi da zastupam 76% građana Republike Srbije. Ne sporim da vi zastupate ovih 9,7% građana Republike Srbije. Zastupajte. Ja samo želim da se to čuje gospođo Čomić. Ovi zakoni kažu – da vi niste ispunili ni jedno obećanje koje ste dali građanima 2008. godine. Da ste vi rekli 2008. godine da ćete da zadužujete državu, znate koliko bi glasova dobili? Nula. Vi ste dobili. Mogu tačno da vam kažem koliko ste glasova dobili, ali neću, da mi ne bi dali opomenu. Vidite, sad kada pitate građane da li je Vlada ispunila obećanja, kaže – potpuno 0,8%, Žarko 0,8%. Kaže – delimično 25,30 kaže – ni jedno obećanje nije ispunjeno 56%. Gospođo Čomić, želim da zastupam ovih 56%nemam ništa protiv 0,8% koje vi zastupate. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče sigurna sam da niko u tih 56% koje želite da zastupate ne bi vam odobrio da kršite pravila ove institucije, a ne odobravam vam ni ja. Dakle, o temi dnevnog reda. Poslednje upozorenje.) Gospođo Čomić, samo pričam o zaduživanju. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče ukoliko ne počnete da govorite o temi dnevnog reda onda ću vas ja zadužiti.) Ali, gospođo Čomić… `(Predsedavajuća: Molim vas o temi dnevnog reda, inače ću ja morati da vas zadužim prvom opomenom, pa drugom opomenom, pa tako dalje. Molim o temi dnevnog reda.) Gospođo Čomić, uopšte ne sumnjam u to što vi pričate, nemojte da se sekirate uopšte. Znam da vi to mislite što pričate. Znam da ćete vi to da uradite što ste rekli… (Predsedavajuća: I u pravu ste. Dakle, ovo je poslednje upozorenje za vreme koje vam je na raspolaganju ili ćete vreme do kraja iskoristiti za temu dnevnog reda ili će moje sledeće prekidanje biti zato da vam izreknem meru opomene zbog nepoštovanja Poslovnika.) Gospođo Čomić, nemojte da se sekirate. Ja se držim dnevnog reda. Trinaest zakona držim u levoj ruci. Svi su zakoni neko zaduživanje, da li garancija, da li potvrđivanje nekih sporazuma koji u suštini znače zaduživanje. Svima je jasno u ovoj Srbiji kada se govori o nekom zakonu o davanju garancija to je zaduživanje Republike Srbije, nije to klasična garancija. Ni jedno naše javno preduzeće osim "Elektroprivrede" po neki put nije izmirilo svoju obavezu pa su se uvek aktivirale garancije Republike Srbije, i to mi svi znamo. To je samo pitanje tehnike da li će ići direktno zaduživanje ili će da ide davanje garancije. Ovo sve ide na naplatu preko budžeta. Kad se kaže preko budžeta to znači po glavi stanovnika, porezi, takse sve moguće što država naplaćuje, služi za otplatu ovoga. Da li je nužno ovo? Da li postoji mogućnost da se obezbede bolji aranžmani? Mi nemamo odgovor na to pitanje. Mi imamo odgovor ako čitamo depeše iz Američke ambasade. Gospođo Čomić, u depešama iz Američke ambasade je napisano zašto se zadužujemo na ovaj način, a zašto se ne zadužujemo na drugi način, ali ja neću pošto ste rekli da ćete mi dati opomenu. Daću vam knjigu pa ćete da vidite. Amerikanci ne lažu. Nemaju potrebe da lažu. Uostalom to su vaši prijatelji, ajde sad kažite da lažu. Ne smete. Gospođo Čomić, ovih 13 zakona su najvažniji dokaz korupcije i kriminala. Ako meni ne verujete tvrdim vam da pedeset i nešto procenata građana Republike Srbije smatra da je Vlada Republike Srbije Cvetković-Dačić korumpirana. Preciznije 89,5% građana, to su oni koji smatraju da bez korupcije ne možete ni lek da dobijete, ni da odete kod doktora, niti bilo šta. Znam ako bih ja to pričao ovako to se vama ne sviđa, to možete da osporavate lepom pričom o tome kako je bilo ružno dok je Milošević bio predsednik SPS-a, Slavica Đukić Dejanović bila potpredsednik, a Ivica Dačić portparol SPS-a. Možete da napadate to slobodno, možete to i da pripišete meni. Žarko ja se ne ljutim. Nema potrebe da se ljutim. Slobodno to pripišite i Srpskim radikalima. I kad ste vi bili na vlasti 1992. godine i to pripišite nama nema veze, ali zaboravite na jednu stvar vreme nadanja i očekivanja je odavno prošlo sada je važno gospođo Đukić Dejanović da se objasni ljudima kakva je to slika koju oni vide. Kakva je to vlast koja u očekivanju nekih izbora zadužuje državu dve milijarde sa kamatama evra naravno, da bi progurala još nekoliko meseci, da bi eventualno još nešto se začepilo tamo, nešto sitno platilo, ali ta priča je ispričana, ali ta priča je ispričana. Svako ko je verovao DS je stradao to vam je jasno, svako ko je verovao zapadu je stradao. Ko je sa zapadom napravio dobar dogovor povodom državnih pitanja? Ma niko, nikada. Vi ste produkt zapada na vlasti, vi morate njima da verujete, vi morate njima da služite i morate da potpisujete sve i svašta i nema veze što kaže Hilari Klinton šta je. Ne, vi ćete u našoj javnosti dalje trla baba lan, i sada ćete 1. marta da pričate o statusu kandidata za članstvo, ma nema veze za početak pregovora, eventualno šta će da bude, kad će da bude. Znate da od toga nema ništa. Pa to je potpuno irelevantno za život. Pa to ne rešava ni jedan problem ove zemlje. Pa gde vam je ona narodna kancelarija predsednika Republike koja rešava efikasno sve probleme. Nema više narodne kancelarije, šta je sa njom? Povećale se narodne kuhinje, od kancelarije postala kuhinja. Pa to je evropski standard kod nas. Pa kako to izgledaju evropski standardi kad ih vi primenjujete u Srbiji? To je to zaduživanje gospođo Đukić Dejanović. Mogao bih ja sada o svakom od ovih zakona da vam kažem konkretno šta se krije, ne između redova. Mogao bih čak i po imenima da vam govorim i koferčići i ovi i oni, i službeni automobilčići i ko je predsednik kog Upravnog odbora, ko se koliko ugradio, ko je prebacio kom fudbalskom i sportskom timu itd, sve to ja mogu vama da ispričam, vi znate da ja to znam. Ali, nije danas važno to. Danas je važno što je vezivno tkivo za ovih 13 zakona. Vezivno tkivo za ovih 13 zakona je peta kolona u Srbiji. Vas ne interesuje Srbija, vas ne interesuje srpski narod, vas interesuje kako da zadržite pozicije – uzmi sve što ti život pruža. Koga da bude sramota? Ko je to rekao da me sram bilo? U "Galeniku" po lekove, ko zna da li će biti za koji mesec. To je vezivno tkivo. To mora da se žigoše na sledećim izborima. Na sledećim izborima narod pre svega treba da kaže šta misli o ovoj vlasti, ova vlast treba da položi račun za ovo. Ne samo da položi račun sa gledišta obećanja, nego onoga što je urađeno. Kažite šta je dobro urađeno? Nema ništa. Javiće se jedan primerak da nešto žvalavi posle, nema veze. Dva primerka će da žvalave, nema veze. I? I baš će biti dobro, rešićete sve probleme građana. Hajde sad napadnite na Miloševića, zaobiđite Slavicu Đukić-Dejanović, napadnite Miloševića, napadnite sve. Na taj način ćete da izlečite ovo stanje? Jeste, baš ćete da ga izlečite. Od vas narod nije očekivao to. Od vas je narod očekivao rezultate, ali rezultate za narod i za državu, a ne za privatne džepove. I ja neću da pričam o privatnim džepovima. A ovo vreme što prizivaju, čašćavam vas pa šibajte u EU.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević.
Poštovana gospođo predsednice, uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, danas raspravljamo o 13 veoma važnih i značajnih zaduživanja za Republiku Srbiju. Ima ljudi koji tvrde da je Srbija prezadužena zemlja, i zaista mi smo približili tom procentu od 45% javnog duga u odnosu na BDP. Danas kada govorimo o ritmu i obimu zaduživanja naše države važno je napomenuti i kazati, objasniti, građanima Srbije zašto se mi to zadužujemo, pogotovo kada se čuju neka opoziciona obrazloženja i obrazlaganja ovog zaduživanja koja kažu da su ovo predizborna zaduživanja, da su ovo zaduživanja u svrhu predizbornog marketinga, da je ovo stečajna sednica ovog saziva Skupštine i Vlade Republike Srbije. Naravno, treba kazati građanima Srbije, ovo su sve zaduživanja koja su bila planirana u budžetu za ovu godinu, ovo su sve poslovi koje neće raditi samo ova vlada već i sledeća vlada. Ne razumem zašto neki ljudi koji su iz Čačka, ne vole Čačak. Zašto neki ljudi ne vole Gornji Milanovac? Zašto neki ljudi u ovoj zemlji, u ovoj sali, smatraju da građanima Ljiga, Čačka, Gornjeg Milanovca, ne treba put, a u izbornoj kampanji su sabirali broj poginulih, licitirali materijalnu štetu koja je napravljena na Ibarskoj magistrali. Imali su prilike da pokažu sav svoj raskošni talenat, imali su prilike da pokažu koliko vole Srbiju, koliko vole Čačak, Gornji Milanovac, Rudnik, Topolu, imali su prilike da naprave taj auto-put. Mi ne pravimo auto-put na pomenutoj deonici da bismo dobili izbore, niti ćemo taj auto-put da natovarimo na leđa jednom kada ne budemo bili na vlasti. Sve ostaje na uslugu građanima Srbije. Sve što uradimo, što ostvarimo, mi kažemo uradili smo novcem Republike Srbije, nikad ne kažemo mi smo uradili, jer mi smo uradili onoga trenutka kad otvorimo sopstveni novčanik, kad sopstvenim sredstvima izgradimo auto-put. Moram za one koji pate od amnezije, a vi ste gospođo Đukić-Dejanović lekar i znate da je amnezija divna stvar, svakog dana čujete nešto novo a ništa ne boli. Ali za te ljubitelje amnezije, ja sam u sali, ovde su zapisnici i podsećanja šta su ljubitelji amnezije govorili, radili, šta su imali prilike da rade. Evo, za mog cenjenog prethodnika, koji me naziva petom kolonom, kada je on bio ministar trgovine, priznajem jesam bio petokolonaš, svaki dan sam bio peti u koloni za mleko, zejtin, šećer. Sad sam gospođo Đukić-Dejanović, sa vama, prva kolona i prvi smo u koloni koja ovu zemlju vodi ka evropskoj budućnosti. Čvrsto smo postavili taj putokaz, ali da bismo bili u toj EU, ne zato što to hoćemo mi ili Demokratska stranka, već zato što to žele građani ove zemlje, neophodno je da ovu zemlju uredimo približno makar da liči na evropske zemlje. Podsetiću te koji pate od amnezije na govor jednog velikog, po mojim shvatanjima i shvatanjima jednog velikog čoveka koji se čuo baš u ovom visokom domu, koji kazao: "Danas su čitavi regioni čija je istorija bogata međusobnim ratovima i razaranjima u zajednici bogatih i civilizovanih naroda. Oni se ne odriču svoje istorije i svojih posebnosti, ali žive zajedno, zajednički okrenuti budućnosti, prednosti ekonomskog povezivanja i kulturnog prožimanja. Zar mi to isto nismo učinili 1941. godine u zajedničkoj borbi za goli život, za punu nacionalnu ravnopravnost. Treba li da vratimo točak istorije nazad i da platimo cenu koju smo već platili? Zabludu ćemo plaćati siromaštvom, trovanju duha i položajem daleke periferije u Evropi". Ove velike reči izgovorio je Ante Marković, kada je obrazlagao svoj ekonomski program za koji je Vojislav Šešelj kazao da ima za cilj da ekonomski uništi Srbiji. Samo ću vas podsetiti nasledio je dug od 22 milijarde dolara i svi su ga optuživali da prekomerno zadužuje Srbiju, SFRJ, Hrvatsku, Bosnu i Crnu Goru, Sloveniju i Makedoniju. A onda smo imali jednu nemačku marku koja je vredela šest dinara. Dinar je mogao da se kupi u austrijskim bankama, dinar je mogao da se kupi u švajcarskim bankama. SFRJ je dobila ogroman kredit od SAD i vrlo brzo ta posrnula ekonomska zemlja postala je poštovani ekonomski partner. Nažalost, vi koji mi dobacujete ste imali drugačije ideje, drugačije planove i danas kada govorimo o zaduživanju Srbije, opet moram da vas podsetim – nemojte mrzeti ni građane Obrenovca koji će dobiti kredit, jer u Obrenovcu nisu glasali za vas. Razumem vašu ogorčenost. Nemojte imati nerazumevanja za građane Gornjeg Milanovca. Oni imaju potrebu da imaju autoput. Nemojte da ne volite građane Čačka. Oni imaju pravo da imaju autoput. Taj kredit od Azerbejdžana sa 4% kamate uzima se za njih. Nije tačno, kao što su kazali moji prethodnici iz druge političke stranke koji su računali koliko se na minut zadužujemo, da će i jedan od tih kredita biti iskorišćen u izbornoj kampanji. Tačno je da bi nam bilo manje potrebnih kredita da je onaj bager u Kolubari malo manje radio, makar jednu smenu da je preskočio. Kada već računate koliko smo se u sekundi zaduživali za vreme vlasti DS, onda izračunajte koliko je 120 miliona evra, koliko je nestalo u Kolubari, pa podelite sa godinu dana, pa ćete doći do cifre od 10 miliona evra dnevno. Onda nemojte da se pitate zašto polovina članova glavnog odbora jedne političke stranke sedi u Centralnom zatvoru i zašto im je lakše da sednicu glavnog odbora drže u Centralnom zatvoru, nego u Sava Centru. Kada optužujete i upirete rukom u Olivera Dulića zbog kredita od 35 miliona evra koji će dobiti Građevinska direkcija, izađite pred građene, pred mlade ljude ove zemlje koji imaju pravo na svoju budućnost, koji imaju pravo da sa 30 godina ne žive sa ocem i majkom, već imaju pravo da zasnuju porodicu i kupe stan na kredit. Njima objasnite zašto je to loše da se ti stanovi u naselju Vojvoda Stepa završe, pa se onda podsetite kako ste vi tvrdili da ćete napraviti 100 hiljada stanova solidarnosti, pa ste okrečili oba od 100 hiljada stanova solidarnosti kada ste završili svoj mandat. Morate da objasnite građanima Srbije zbog čega i zašto nije dobro da se u termo-elektrani Obrenovac konačno prekine sa prekomernim zagađenjem sumporom i zašto taj kredit od japanske Vlade nije dobar. Naravno, uvek će postojati povika opozicije da se Srbija prekomerno zadužuje i da nije u stanju da vrati svoj dug. Tačno je da smo mi mnogo zadužena zemlja. Opet vam kažem – malo više optimizma, malo boljih poruka građanima ove zemlje, jer dug je zaista zao drug. Mi se zadužujemo zbog toga što svake godine više potrošimo, milijardu i 200, 300, možda i 400 miliona evra, nego što zaradimo. Imamo ozbiljne ekonomske teškoće, ali u trenutku kada su posrnule ekonomije mnogo razvijenijih zemalja od Srbije, kada se Grčka našla na plećima, kada je potonula Irska, kada su baltičke zemlje pred ekonomskim slomom, kada taj ekonomski slom preti jednog trenutka i Mađarskoj, kada još uvek preti Italiji. Važna je poruka koju ću poslati građanima, koliko god se teško živelo u Srbiji, mi smo izbegli ekonomski slom ove zemlje i nismo doživeli ono što je opozicija priželjkivala. Svi oni koji su nam govorili, svaka sednica je počinjala – evo, sada kada raspišete vanredne izbore, evo, sada kada vam ističe mandat, moraju sada da se suoče sa činjenicom da je gospođa predsednica, gospođa Đukić Dejanović najavila redovne izbore, čije će raspisivanje biti 13. marta. Kao što su o svemu obmanjivali građane, od toga da ćemo prodati KiM zbog belog šengena, od toga da će otići Vojvodina zbog statusa kandidata, od toga da će zbog CEFTA sporazuma otići Raška oblast, od toga da će ne znam šta da se desi u ovoj zemlji, sve te vaše iluzije razbile su se i vi mi ličite na neke brodolomnike koji se voze na santi leda po onom okeanu i onda radosno poskakuju – spaseni smo, spaseni smo, evo ide Titanik, a to je za vas raspisivanje izbora. Vi koji kažete da se mi plašimo izbora, kao član "Otpora" jako dobro znam šta je strah. Strah je ono što sam video jutros u očima svojih političkih protivnika kada je gospođa Đukić-Dejanović kazala da će biti raspisani izbori jer nije lako redovno gubiti izbore. Možda je lako promeniti stranku, ali narod ne možete da promenite. Za kraj moram da vam kažem da će Srbija svoje dugove vratiti onog trenutka kada se uspostavi normalnija privredna klima u čitavom svetu. Ovog trenutka se nalazimo u fazi velike recesije. Niko od nas svoje domaćinstvo ne bi zaduživao. Svako od nas gleda da se u vreme krize domaćinski ponaša. Mi smo, koliko god to bilo teško, domaćinski vodili ovu našu zajedničku državu. Za kraj moram da vam kažem, vama koji dobacujete, buduća vlada će svakako morati da napravi i usvoji strategiju i to dugoročnu strategiju upravljanja spoljnim dugom, moraćemo da se ugledamo na iskustva Ante Markovića. Nije to tako davno bilo, pre samo 22-23 godine, kada je tadašnja SFRJ po mnogima bila ekonomski na kolenima sa 22 milijarde dolara duga, što je za to vreme bilo jako mnogo. Danas samo dve države koje su proistekle iz SFRJ, Hrvatska i Bosna imaju spoljni dug od 90 milijardi evra, ali tu sam da vodim računa o Srbiji i da brinem o Srbiji i zato vam dajem puna uveravanja, posle ovih izbora ova Vlada i vlada koja će nastaviti svoj posao neće imati problema da vrati taj dug jer Srbiji malo treba optimizma. Mnogo je bolje zaduživati se kod stranih komercijalnih banaka, nego kod Joce Amsterdama. Mnogo je bolje da se moste preko Ade pravi kreditom, nego da ga pravi Joca Amsterdam, Legija i drugi egzotični likovi koje neki političari prizivaju kao investitore. Na kraju svog izlaganja moram da kažem da u predvečerje kandidature za EU, kada Srbija samo što nije zakoračila u tu veliku porodicu evropskih naroda, moram da se setim prvog demokratski izabranog premijera, dr Zorana Đinđića, da podelim ponos članova DS na to što je upalio evropsku baklju i zato što danas konačno naziremo kraj tog puta kojim smo krenuli 2000. godine Možda je mnogo toga što nas pre 2000. godine deli, ali mnogo toga smo našli to nas u budućnosti povezuje i apsolutno sam siguran da će to što nas povezuje biti ono što će građani Srbije umeti da prepoznaju, uz činjenicu da ni jedan dinar iz ovih kredita neće završiti u privatnim džepovima, već će završiti tamo gde treba i niko neće to što je napravljeno tim kreditima natovariti na leđa i odneti. To ostaje građanima ove zemlje, to ostaje našoj deci i to ostaje kao spomenik jednog vremena, teškog vremena za koje sam apsolutno uveren da je za nama, ali sam apsolutno uveren da je to bolje evropsko vreme pred nama. Njega ćemo deliti zajedno i vi u opoziciji, koji ste protiv EU i mi u vlasti, koji smo za EU. Još jedanput koristim priliku da se zahvalim svima koji su verovali u tu evropsku ideju, a pre svega da još jedanput pomenem čoveka koji je upalio evropsku baklju i evropski svetionik, Zorana Đinđića. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković.
Gospođo predsednice, dame i gospodo, poštovane kolege, gospodine ministre, danas govorimo o setu zakona koji treba da doprinesu boljem životu građana Srbije. Upravo zato što nemamo rezervnu otadžbinu, već samo Srbiju, nakon vremena u kome smo preživeli sankcije, rat i sada, u vremenu svetske ekonomske krize, gledamo na koji način da stvorimo perspektivu pre svega za generacije koje dolaze iza nas. Jako teško je govoriti nakon nadahnutog govora kolege gospodina Milivojevića, ali sa nekoliko rečenica ću pokušati da se osvrnem na one predloge zakona koji su pred nama. Upravo zbog toga što smo zainteresovani da "Galenika" unapredi proizvodnju lekova, upravo zbog toga što smo zainteresovani da sačuvamo JAT kao nacionalnog avioprevoznika, upravo zbog toga što želimo da popravimo situaciju sa JAT Tehnikom i to izgradnjom aneksa hangara 2, da bi se doveo u radnu funkciju, održavanje i opravke za već osvojeni tip aviona Boing 737 i da se opremi u cilju osvajanja, održavanja i opravke aviona tipa Erbas 320, zbog toga danas i razmatramo ove predloge zakona, zato da bi bolje poslovali i da bi bili konkurentni i da bi i oni bili one firme na koje može da se nasloni naša Srbija koja će biti konkurentna i koja će davati dalju perspektivu. Pred nama je Predlog zakona o davanju garancije Republike Srbije upravo po osnovu ugovora o kreditu za izgradnju stambeno-poslovnih objekata na lokaciji kasarne "Stepa Stepanović" u Beogradu. Mislim da je nesporno da treba pomoći građevinsku industriju, da treba omogućiti izgradnju novih stanova, a oni koji se bolje od mene razumeju u ekonomiju kažu da građevinski dinar tokom godine se 12 puta obrne. Upravo zbog toga je potrebno dati dodatni impuls da se sa dve strane popravi situacija u Srbiji, da se da nova inekcija za građevinsku industriju i da se sa druge strane omogući stanovanje pre svega za mlade ljude pred kojima je zasnivanje porodice i rad na korist naše otadžbine. U pogledu završetka projekta gradnje mosta na Savi, mislim da je svima nama jasno da treba urediti i sve prilazne puteve i da treba unaprediti uopšte odvijanje saobraćaja na području naše prestonice, na području grada Beograda. To će dovesti ne samo do boljeg života građana Beograda, već i do daljeg smanjenja troškova upravo zbog danas otežanog prevoza na području grada Beograda. U pogledu Predloga zakona o potvrđivanju ugovora o garanciji EPS Projekat za male hidroelektrane, hoću da ukažem da ovaj projekat uključuje rehabilitaciju 15 malih hidroelektrana koje posluju u sistemu Javnog preduzeća EPS, kao i izgradnju sedam novih malih hidroelektrana na postojećim vodoprivrednim objektima. Upravo nakon rehabilitacije i izgradnje ovih hidroelektrana svim ovim rukovodiće se iz Užica. Ne samo iz Beograda, već i taj deo Srbije treba da ima svoj značaj u razvoju Srbije u budućnosti. Neki od predloga zakona nisu sasvim jasni za one koji posmatraju danas direktan televizijski prenos. Pa između ostalog, kada se kao tačka dnevnog reda pojavi Predlog zakona o potvrđivanju okvirnog ugovora o zajmu F/P 1739 između Banke za razvoj Saveta Evrope i Republike Srbije, ne znamo da se ovaj projekat sastoji od sledećih projektnih komponenata - od formiranja centara izvrsnosti u prioritetnim istraživačkim oblastima, izgradnje biomedicinskog-istraživačkog u Beogradu, izgradnje i opremanja poljoprivrednog biotehnološkog centra u Novom Sadu, izgradnje centra za nano-nauke i nove materijale u Beogradu, zatim, formiranje naučno-tehnološkog parka u Nišu, izgradnje stanova za iznajmljivanje za mlade istraživače u Beogradu, Kragujevcu, Nišu i Novom Sadu. U pogledu drugih predloga zakona koji su se našli pred nama, imamo i Predlog zakona o potvrđivanju sporazuma o zajmu, između Vlade Republike Srbije kao zajmoprimca i Vlade Republike Azerbejdžan kao zajmodavca, za finansiranje izgradnje deonice Ljig-Boljkovci, Boljkovci-Takovo i Takovo-Preljina, autoputa E 763 u Republici Srbiji. Mislim da ceo taj deo Srbije zna koliko znači realizacija ovakve jedne investicije, jer samo na deonici Ljig, odnosno Donji Banjani-Boljkovci treba da se izrade 22 mosta. Na sledećoj deonici Boljovci-Takovo treba da se izgradi projektovano 11 mostova i četiri mosta u okviru trupa puta izmeštenih lokalnih saobraćajnica. Na delu puta Takovo-Preljina radi se od 27 mostova, od toga 20 na trasi autoputa. Ovo pokazuje svu stratešku opredeljenost za izgradnju infrastrukture koja treba da doprinese daljem razvoju Srbije i kasnije realizaciji celog autoputa na Koridoru 11. U pogledu Predlogu zakona o potvrđivanju finansijskog ugovora između Republike Srbije i Evropske investicione banke i Narodne banke Srbije radi se o realizaciji zajma za mala i srednja preduzeća i preduzeća srednje tržišne kapitalizacije, a poseban značaj treba da bude za ona preduzeća u oblasti zaštite životne sredine, ekonomije, znanja, energetike, infrastrukture, uključujući zdravstvo i obrazovanje, industrije, trgovine i drugih usluga. Konačno, u pokušaju da ovako blic pomenem sve predloge zakona koji su danas na razmatranju, posebno bih ukazao na tri predloga zakona. Dva se tiču davanja garancije u korist, po zajmu sa japanskim partnerima i u pogledu unapređenja proizvodnje u Kostolcu. Mislim da nam je svima jasno zbog čega je Kostolacvažan u održavanju i razvoju energetskog sistema uopšte u Srbiji, a posebno bih kao Pančevac podvukao koliko je važno unapređenje u Termoelektrani u Obranovcu, znači, Termoelektrani "Nikola Tesla". Osim što je ovo u saglasnosti sa strateškim dokumentima Republike Srbije, mislim da je jako važno, osim konkretnih finansijskih efekata i efikasnosti proizvodnje, i to što se konačno planira odsumporavanje za Termoelektranu "Nikola Tesla". Svi mi koji smo imali i još uvek imamo određenih problema sa aerozagađenjem znamo koliko upravo proizvodnja u velikim industrijskim sistemima može da opterećuje životnu sredinu i koliko može da opterećuje vazduh, koliko može da opterećuje zdravlje ljudi, a pogotovo dece. Upravo znamo da kao nusprodukti proizvodnje u termoelektranama pojavljuju se ne samo sumpor, koji je neprijatnog mirisa, nego i azotni oksidi, ugljen-monoksid i praškaste materije, to su one sitne čestice koje stižu u pluća i koja tamo trajno ostaju, koje izazivaju razne bolesti raspiratornih organa, koje mogu da izazovu i kancerogena oboljenja i koje danas-sutra mogu da opterete opet budžet Republike Srbije u pogledu saniranja zdravlja kod ljudi. Upravo zbog toga smatram da imamo dovoljno razloga da u danu za glasanje podržimo ove predloge zakona. Konačno, s obzirom da dolazim iz Pančeva, a da je danas u okviru dnevnog reda i Predlog zakona o potvrđivanju finansijskog ugovora u unapređenje objekata pravosudnih organa između Republike Srbije i Evropske investicione banke, moram da kažem, a to svi imate u materijalu, na 72. i 73. strani materijala, osim značajnih projekata renoviranja Palate pravde, zatim, izgradnje novog objekta kao glavne kancelarije za tužioce, imajući u vidu i reformu pravosudnog sistema, zatim izgradnja novog objekta, krila na mestu postojeće zgrade Specijalnog suda u Ustaničkoj, ono što je za moje sugrađane važno, to je da u spisku podprojekata, znači u spisku 16 podprojekata, nalazi se i rekonstrukcija i poboljšavanje objekta za Viši sud u Pančevu i izgradnja objekta za smeštaj prekršajnog suda i ne samo zato što će time da se poboljša situacija u Pančevu, već upravo zbog toga što usvajanjem ovih 13 predloga zakona ćemo doprineti poboljšanju situacije u celoj našoj otadžbini u Srbiji. Zbog toga vas pozivam da u danu za glasanje podržimo ove predloge zakona.
Zahvaljujem, gospodine Mikoviću. U skladu sa članom 96. našeg Poslovnika, reč ima narodni poslanik Milan Dimitrijević.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Gospodina ministra nema, ali nadam se da će doći. Dame i gospodo narodni poslanici, čini mi se da je ova rasprava protekla u jednom nerazumevanju poslanika vladajuće koalicije o materiji. Da li je moguće da neko misli da smo protiv spašavanja "Galenike" ako kritikujemo kredit koji podiže Vlada? Kako je to moguće? Da li je moguće da se tako činjenice izvrću? Mi govorimo o nečemu sasvim drugom, a to sasvim drugo glasi ovako – postoji neverovatna brzina zaduživanja, da postoji neverovatna lakoća zaduživanja, a neko taj novac mora da vrati. Kad se bili opominjani zbog takvih stvari i kad vam je govoreno da je budžet Republike Srbije rasipnički, uništavajući i razarajući, tad se ovom salom orio smeh zbog takvih primedbi. Kada se uoče ovakve nepravilnosti i reaguje se nanjih, reakcija države je mlaka, jadna ili nikakva. Pošto je već jedan primer na građanstvu u vezi kredita oproban kao metod, a on glasi ovako – kada građani ne mogu da vrate onaj kredit jer su prezaduženi, jer su ostali bez posla, jer su im plate smanjene, onda im se ponudi kredit za refinansiranje, pa kada ne mogu i taj kredit da otplate, onda država angažuje u ime poverioca uterivača dugova, da plene građanima imovinu, ne bi li namirili poverioca. Bojim se da je i sa državom slična ili ista situacija, s tom razlikom što je potraživač ili poverilac tih dugova EU, a mislim da će uterivač dugova biti NATO pakt. Takva je situacija u državi Srbiji. Istovremeno, u državi buja korupcija, u svim oblicima, što sitna, što sistemska. Očekivao sam posle prvog dela rasprave, u prepodnevnom delu, da će predstavnik Vlade odgovoriti na neka pitanja, ali očigledno odgovore na ta pitanja predstavnik Vlade ili ih nije znao, ili nije umeo da odgovori na ta pitanja. Mi smo, gospodine ministre, bar ja sam govorio o kreditu vezano za otplatu dugova državnog preduzeća "Galenika" i mislim da ste vi upoznati, verovatno za razliku od gospodina Dulića, mada je on lekar, sa tim problemom. Vidite, gospodine ministre, dok je direktor "Galenike" bio gospodin Aleksandar Pravdić, on je na računu ostavio 32 miliona evra. Govorim o kraju 2008. godine. Kako je moguće da u roku od dve godine taj dug dođe na 14 miliona evra? Kako je to moguće? Spominju se u štampi razno-razne priče, te kursne razlike, te podizanje kredita za novu fabriku itd, ali se pri tome zaboravilo ili namerno prećutalo, da taj kredit ima grejs period za koji ne znamo koliki je. Kako je moguće da predsednik, odnosno direktor "Galenike" pre stupanja na tu funkciju bude predsednik Upravnog odbora jedne veledrogerske korporacije? Kako je moguće da u toj "Galenici" jedna statua nepoznatog autora bude plaćena 30.000 evra? Kako je moguće da se jednoj veledrogeriji plaća provizija 4,5% zato što "Galenika" ne kupuje lekove direktno od uvoznika, nego preko veledrogerije? Kako je moguće da bude kupljeno nekoliko automobila koji koštaju nekoliko desetina hiljada evra? Suština moje priče je ta, da ste takvom politikom i takvim ponašanjem natovarili građanima Srbije da vraćaju kredit. Zato postoji nestašica lekova. I kada se postavi to pitanje, ili se ne dobije odgovor, ili je taj odgovor bacanje prašine kompletnoj Skupštini i kompletnom narodu u Srbiji. Šta se dešavalo sa Torlakom? Koliko je kredita otišlo na Torlak? Dokle je on stigao? Vama je do tančina poznata afera vakcina. Zašto se te vakcine ne proizvode u Torlaku? Na kojim granama je Torlak? Vrlo niskim granama, gospodine ministre, upravo zbog ovakve politike. To su kadrovi SPS – direktor "Galenike", Upravni odbor, članovi Upravnog odbora. Odakle toliki dugovi? Na ta pitanja nisam dobio odgovor. Kada sam govorio o korupciji, izašlo je jedno istraživanje Svetske banke. Srbija je na trećem mestu u korupciji u zdravstvu. Gospodine ministre, Tadžikistan i Moldavija su ispred Srbije, jedine dve zemlje, a Srbija je na trećem mestu po korupciji – sistemski. Kada govorimo o tim stvarima, Vlada Srbije je odgovorila na evropski upitnik. To je pitanje i za poslanike vladajuće koalicije – u poglavlju 23 na pitanje 36 je odgovorila da je zdravstvo na prvom mestu po korupciji. Ovo je odgovor gde su dugovi izbog čega su nastali. Na kraju, zakoni koji su donešeni, Zakon o zdravstvenoj zaštiti, Zakon o zdravstvenom osiguranju, Zakon o komorama sadrže elemente koruptivnosti - izdavanje u zakup sobnog prostora, dopunski rad, uskraćivanje osnovnih prava na zdravstvenu zaštitu, ono što je garantovano i Ustavom i Zakonom o zdravstvenom osiguranju. Kakva je reakcija države? Nikakva. Potpuno je jasno šta je u pitanju. Kada pogledate prihode RZZO, uočavate jednu veliku nesrazmeru. Dok BDP pada u Srbiji i bude ispod nule, dotle rad RZZO raste. Kako je to moguće, gospodine ministre? Koja je to ekonomska logika? Koji to ekonomista može da kaže da je to u redu? Kada postavite pitanje kako se ta sredstva troše i na koji način, kojim kanalima, koliko zdravstvene ustanove dobijaju, koliki je broj zaposlenih u zdravstvenom sistemu Srbije, odgovora nema. Zato je stanje u "Galenici" takvo i zato kritikujemo ovaj potez Vlade, ne smatrajući pri tome da nije potrebno očuvati "Galeniku" kao resurs. Rekao sam vam da je u vreme vlade Vojislava Koštunice, kada je direktor "Galenike" bio gospodin Aleksandar Pravdić, ostavio je na računu 32 miliona evra, upravo iz razloga što smo mi smatrali da je "Galenika" strateški važna za Srbiju, zbog proizvodnje lekova. Nekome to očigledno nije bilo važno, nego je sa promenom vlasti doveo "Galeniku" na vrlo niske grane, da se proda onako kako su se možda prodavale šećerane – za dva ili tri evra. To je bio cilj te nove vlasti i to je nama potpuno jasno. Tako se ne odnosi prema državi. Ovde se od poslanika vladajuće koalicije, govorilo o Centralnom zatvoru i Glavnom odboru, ali znate, treba uvek poći od sebe i možda poći od činjenice – VIP salona na Aerodromu "Nikola Tesla" i zlatnim kašičica, koje su možda pretopljene u zlato u zlatari "Majdanpek".
Zahvaljujem. Da li još neko ko nije iskoristio pravo iz člana 96. Poslovnika, želi reč? (Ne.) Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, niti se bilo ko javio ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika, zaključujem zajednički načelni i jedinstveni pretres. Prelazimo na zajednički jedinstveni pretres o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o ekonomskoj i tehnološkoj saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Azerbejdžan; Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Evropske organizacije za nuklearna istraživanja (CERN) u vezi sa davanjem statusa pridruženog članstva kao etape koja prethode članstvu u CERN-u; Predlogu zakona o potvrđivanju Okvirnog sporazuma između Republike Srbije i Banke za razvoj Saveta Evrope o finansiranju projekta "Obrazovanje za socijalnu inkluziju"; Predlogu zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju izmešu Republike Srbije i Evropske unije o učešću Republike Srbije u Akcionom programu za celoživotno učenje (2007-2013) Predlogu zakona o potvrđivanju amandmana na član 1. i 18. Sporazuma o osnivanju Evropske banke za obnovu i razvoj; Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o vazdušnom saobraćaju između Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije;Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o saradnji u oblasti pomorskog saobraćaja; Predlogu zakona o potvrđivanju Protokola o dugotrajnim organskim zagađujućim supstancama iz Konvencije o prekograničnom zagađivanju vazduha na velikim udaljenostima iz 1979. godine; Predlogu zakona o potvrđivanju Protokola o teškim metalima uz Konvencije o prekograničnom zagađivanju vazduha na velikim udaljenostima iz 1979. godine;Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Evropske unije o uspostavljanju okvira za učešće Republike Srbije u operacijama Evropske unije za upravljanje krizama, sa izjavama Republike Srbije i država članica Evropske unije o odricanju od tužbi; Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Evropske unije o bezbednosnim procedurama za razmenu i zaštitu tajnih podataka; Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Slovačke Republike o saradnji i uzajamnoj pomoći u vanrednim situacijama; Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma izmešu Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Turske o međusobnoj zaštititi poverljivih informacija i materijala razmenjenih u okviru saradnje u oblasti vojne industrije i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Kabineta ministra Ukrajine o saradnji u oblasti odbrane. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam, povodom zajedničkog jedinstvenog pretresa po tačkama 14. do 27. dnevnog reda, pozvala da sednici, pored predstavnika predlagača, gospodina Žarka Obradovića i gospodina Milutina Mrkonjića, prisustvuju i prof. dr Radivoje Mitrović, državni sekretar u Ministarstvu prosvete i nauke, Miodrag Miljković, državni sekretar u Ministarstvu za infrastrukturu i energetiku, Ivan Mrkić, državni sekretar u Ministarstvu spoljnih poslova, pozvala sam Tanju Mišević, državnog sekretara u Ministarstvu odbrane, Jelenu Marjanović, pomoćnika ministra ekonomije i regionalnog razvoja, prof. dr Snežanu Pajović, pomoćnika ministra prosvete i nauke, dr Tinde Kovač-Cerović, pomoćnika ministra prosvete i nauke, Pavla Galića, pomoćnika ministra za infrastrukturu i energetiku, Zorana Vujića, pomoćnika ministra spoljnih poslova za bezbednosnu politiku, Danicu Bećanović, pomoćnika ministra životne sredine, rudarstva i prostornog planiranja, Predraga Marića, pomoćnika unutrašnjih poslova, načelnika Sektora za vanredne situacije, Milorada Todorovića, sekretara Ministarstvima unutrašnjih poslova, Nebojšu Starčevića, generalnog direktora Direktorata civilnog vazduhoplovastva Republike Srbije, Predraga Kraljević, zastupnika načelnika Upraveza međunarodnu vojnu saradnju u Ministarstvu odbrane, Slavicu Višnjić, višeg savetnika u Ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja, Vojina Jović, samostalnog savetnika u Ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja i Višnju Kuzmanović, savetnika u Ministarstvu finansija – Uprava za javni dug. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički jedinstveni pretres o predlozima zakona iz dnevnog reda po tačkama 14. do 27, a pre otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, a da se raspodeljuje tako daposlaničkoj grupi Za evropsku Srbiju pripada jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslaničkoj grupi SRS - jedan sat, osam minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Ujedinjeni regioni Srbije - 28 minuta i 48 sekundi; poslaničkoj grupi Napred Srbijo - 25 minuta i 12 sekundi; poslaničkoj grupi DSS - Vojislav Koštunica - 24 minuta; poslaničkoj grupi SPS - JS - 18 minuta; poslaničkoj grupi LDP - 14 minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi;poslaničkoj grupi Manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslaničkoj grupi PUPS - šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi ni jedne poslaničke grupe imaju pravo da govore jednom do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmahpodnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika, što je u skladu sa članom 96. stav 4. Poslovnika. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih po ovim tačkama dnevnog reda predstavljaju: narodni poslanik Donka Banović, poslaničku grupu DSS-Vojislav Koštunica; narodni poslanik Boris Aleksić, poslaničku grupu. Saglasno članu 170. stav 1, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres. Da li predstavnik predlagača želi reč? (Ne.) Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Gospođa Donka Banović, izvolite.
Hvala gospođo predsednice. Kao što ste i vi pročitali, građani su čuli, a i mi znamo da se u okviru ove tačke govori čak o 15. i 16. zakonskih predloga. Nemam vremena da se osvrnem na veliki broj tih predloga. Zato ću uglavnom govoriti o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i EU o uspostavljanju okvira za učešće Republike Srbije u operacijama EU za upravljanje krizama, sa izjavama Republike Srbije i država članica EU o odricanju od tužbi. S obzirom da ću uglavnom govoriti o ovom predlogu zakona, žao mi je što niko iz Ministarstva odbrane nije našao za shodno da danas bude u Narodnoj skupštini, kada se razgovara o ovom sporazumu. Na početku ste rekli da ste i te kako uradili svoju dužnost, odnosno pozvali ljude iz Ministarstva odbrane, ali oni nisu našli za shodno da danas ovde dođu. Ovaj sporazum koji je Republika Srbija potpisala sa EU je potpisan prošle godine, 8. juna 2011. godine i u ime Republike Srbije ga je potpisao Vuk Jeremić, ministar spoljnih poslova, a u ime EU Vensan Dežer. U sporazumu su navedeni svi uslovi pod kojima Republika Srbija može da učestvuje u raznim operacijama koje formira EU. Te misije ili operacije se formiraju kako bi EU upravljala krizama u raznim državama i regionima u svetu. U februaru prošle godine smo raspravljali o godišnjem planu upotrebe Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2011. godini. Na početku godine smo razgovarali o tome u kojim će sve multinacionalnim operacijama učestvovati građani Republike Srbije. Tada je ministar odbrane, gospodin Dragan Šutanovac najavio i potpisivanje ovog sporazuma, pa ću ja iz stenografskih beležaka pročitati šta je tim povodom on rekao o ovom sporazumu i učešću pripadnika Republike Srbije u misijama koje formira EU. On je tada rekao: "Ono što je novitet i što je predviđeno ovim planom, odnosno ovim sporazumom, a nadam se da će ući u realizaciju nakon potpisivanja sporazuma sa EU…" – što je učinjeno – "… to je mogućnost učešća u prvim misijama EU i to će svakako biti jedna od istorijskih činjenica, imajući u vidu da je bivša Jugoslavija i sadašnja Srbija participirala do sada uvek, jedino i isključivo u misijama UN. Te misije o kojima pregovaram jesu misije u kojima bismo mi učestvovali simbolično, dakle misijama EU, sa manjim brojem predstavnika naše vojske, ali simbolika je utoliko veća, što po prvi put učestvujemo u misijama koje se vode od strane EU.". Dakle, on je i tada nama govorio nešto što svi mi ovde jako dobro znamo, a to je da su građani Srbije učestvovali u misijama i operacijama koje su vodile UN, a nikada do sada u misijama koje formira da bi upravljala krizama EU. Mi iz DSS smatramo da tako treba da ostane, da snage i pripadnici, građani Republike Srbije treba isključivo da učestvuju u misijama koje predvode UN, a ne EU i NATO. U obrazloženju ovog sporazuma je takođe navedeno da EU, valjda da bismo bili impresionirani, ima blisku saradnju, kao da to mi ne znamo, sa organizacijama kao što su NATO, UN, OEBS itd, da u ovom trenutku postoje 24 različite operacije, da je sedam tih misija, vojnih misija, da je jedna civilno vojna, mešovita i da je takvih misija danas u svetu 16, koje su tzv. civilne misije. Takođe u obrazloženju smo dobili informaciju, nabrojane su te neke civilne misije, pa se tu navodi civilna misija EU koja se zove "Eufor", koja je u BiH, "Eupol kops" u Palestini, "Eum" u Gruziji, "Eudžast leks" u Iraku, "Eutm" u Somaliji i spominje se misija Euleks koja je najbrojnija, samim tim i najskuplja civilna misija koju je EU do sada formirala i rasporedila. Neke su procene da je čak danas negde oko 3.000 ljudi raspoređeno u našoj južnoj pokrajini, civilna je misija pa su tu sudije, policajci itd. To jeste svakako najskuplja misija, ali ta misija, prema planu Marti Ahtisarija, šta radi – gradi pravnu državu, pod znacima navoda, izgrađuje institucije republike Kosovo. U samom Evropskom parlamentu i u komisijama koje razmatraju rezultate misije Euleks do sada se govori o veoma slabim rezultatima, o tome da nema ni "p" od pravne države. Dakle, jedino je Euleks do sada bio veoma uspešan kada je u pitanju izgradnja nezavisnog Kosova. Što se tiče tog dela njihovog zadatka i cilja, tu su veoma uspešni. Dakle, iskustvo kako Srbija i građani Srbije imaju sa misijom Euleks na KiM bi zaista trebalo da bude dovoljan razlog da poslanici ove skupštine nikako ne glasaju za ovaj predlog zakona, odnosno za ovaj sporazum. Prihvatanje misije Euleks i raspoređivanje stručnjaka iz EU na teritoriji KiM je bilo velika greška koja je načinjena 2008. godine, kada je ova vlada i stupila na posao. DSS je uporno upozoravala, dakle od 2008. godine i tada smo upozoravali da ne sme Srbija da prihvati tu misiju zato što je njihov osnovni cilj, koji vidimo odlično rade, stvaranje i jačanje nezavisne države Kosovo. Tada ste vi, valjda da biste umirili građane Srbije i opoziciju, govorili o tome kako ste se vi dogovorili i Euleks je obećao da će biti neutralan kada je u pitanju status Kosova. Dakle, to je bila priča kroz medije za domaću upotrebu. Euleks ni u jednom trenutku nije ni obećao da će biti neutralan, niti je neutralan. To je projekat iz plana Martija Ahtisarija. Šta je ta misija Euleks obezbedila? Posle tri-četiri godine je misija Euleks obezbedila Albancima drugu državu na Balkanu. Šta je Boris Tadić, zajedno sa Euleksom i šta je njegov genijalni i maštoviti pregovarač koji se zove Borislav, tu je takođe velika ironija da je neko ko se zove Borislav tako lako se preda, šta je Eules zajedno sa njima doneo Srbiji? E, pa, srpskom narodu je Euleks zajedno sa ovom vlašću obezbedilo zvezdicu i obezbedilo je fusnotu. Dakle, Albanci dve države, Srbi su dobili zvezdicu i fusnotu. Ne znam da li znate, bilo bi smešno da nije tužno, da građani govore o toj zvezdici kao o pahuljici, zato što je Edita Tahiri izjavila juče da je to jedna pahuljica koja će nestati sa otapanjem snega. Dakle, ta zvezdica pored reči Kosovo je rezultat pregovora Borislava Stefanovića. Valjda su i oni čuli da ova vladajuća koalicija mnogo voli zvezdice, da ćemo sve da damo za one zvezdice na zastavi EU, pa kad mi vidimo zvezdicu, nema više problema, Srbi su zadovoljni. Dakle, tačno je da Srbija nije priznala Kosovo, ali je tačno da je Srbija priznala Kosovo sa zvezdicom i tako je dala saglasnost da se Kosovo zvezdica može učlanjivati u međunarodne i regionalne organizacije, pa je neki dan zamenik nekakvog ministra spoljnih poslova Kosova, koji se zove Petrit Selimi, rekao da će dogovor koji su Beograd i Priština postigli omogućiti da Kosovo postane punopravni član, dakle ne posmatrač, u 36 regionalnih inicijativa. Takođe, planiraju da ovaj postignuti model, ili formulu o regionalnom predstavljanju iskoriste za učlanjivanje i u druge međunarodne organizacije. Plašim se ako ova vlast još malo potraje, da ćete se vi izboriti da Kosovo postane i član UN. To je jedan od rezultata misije Euleks. Šta su drugi rezultati delovanja EU, odnosno misije Euleks na KiM? Na primer, Euleks se požalio Vladi Srbije da ne može da obavlja sve svoje aktivnosti, ili svoje aktivnosti na severu Kosova, da im je to onemogućeno, da Srbi koji žive na severu Kosova neće sa njima da sarađuju, da tu podižu nekakve barikade, itd. i onda Vlada Srbije odluči da angažuje srpsku žandarmeriju, ali pri tom im naravno obezbedi i fantomke, nemojte da ih zapamati neko, ili se oni stide, naravno da se stide toga što su uradili, ali onda da ne bi Euleks bio nezadovoljan, on može da funkcioniše na čitavoj teritoriji KiM, mi smo tu obezbedili žandarmeriju da rastera ljude koji danima i noćima sede na barikadama, čuvajući i svoje kuće i svoja dvorišta, ali boga mi čuvajući i to da ta administrativna linija ne postane i prava granica. Šta nam je još EU zamerila, šta nam još zamera Euleks, a mi ćemo to da požurimo da popravimo? Oni zameraju postojanje srpskih institucija na severu Kosova, oni te institucije nazivaju "paralelnim". Ja ih tako ne nazivam, ja ih nazivam srpskim institucijama. Oni nam to zameraju i traže da se i to popravi i imamo strašnih najava koje polaze iz ovog Doma da se na severu KiM neće održati ni parlamentarni ni lokalni izbori. Ako do toga dođe, onda će parlament Republike Srbije zaista i ukinuti srpske institucije na KiM. Dakle, ono što traži EU, što traži Euleks mi požurimo da ispunimo i ne vidimo koliko nas to sve košta. Ne treba ljutiti predsednike država članica EU. Nemojte da naljutimo Angelu Merkel, ili nedaj Bože Gvida Vestervelea, koji je noć uoči sramnog dogovora Borislava Stefanovića u Briselu sa Editom Tahiri bio u Beogradu da malo valjda pojača taj pritisak. Dakle, zbog neverovatne štete i pritisaka koju Srbija i njeni građani trpe od EU i njene misije koja se tako zove Euleks i koja vršlja i radi na KiM zadnje tri godine, DSS da je jedini put politički i vojni Srbije, put neutralnosti i da prema tome i ova narodna Skupština ne sme da izglasa ovaj sporazum. Hvala.
Zahvaljujem. Dajem reč, narodnom poslaniku Borisu Aleksiću.
Hvala vam gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, evo po običaju Vlada Republike Srbije je stavila veliki broj predloga zakona na dnevni red u okviru iste tačke. Mnogo od njih nemaju ama baš nikakve dodirne veze jedni sa drugima, a ovde imamo zaista važne dokumente koji se tiču, sa jedne strane, nauke, a sa druge strane tiču se široke oblasti bezbednosti Republike Srbije i međunarodnih vojnih saveza. Pravo je zaista čudo što niko iz Ministarstva odbrane nije došao jer kao što će SRS pokazati neki od ovih predloga zakona predstavljaju uvođenje Republike Srbije na mala vrata u NATO pakt. Mi ćemo to nedvosmisleno pokazati danas. Kada je u pitanju Predlog zakona o potvrđivanju sporazuma između Republike Srbije i EU o uspostavljanju okvira za učešće Republike Srbije u operacijama EU za upravljanje krizama imamo veliki broj odredbi i konkretnih činjenica koji ukazuju da se prihvatanjem ovog predloga zakona Republika Srbija polako približava i ulazi u zločinačku nato soldatesku koja izaziva krize širom sveta, a nakon toga pokušava da ih kontroliše, tj. da izvuče maksimum pljačkajući narode koje prethodno uništila njihova vojna sila. EU prati u stopu NATOpakt i to je zaista nesumnjivo. Ono što je veoma interesantno, misija Evropske unije za upravljanje krizama su i misije u Kongu, ali misija kako oni kažu na Kosovu, misli se na Euleks, ja vas podsećam da tužilac EuleksaAnita Amin, optužuje Srbe sa severa Kosova za terorizam, da Euleks promoviše Hašima Tačija, Hašima Tačija koji se u izveštaju Dika Martija navodi kao lice odgovorno za sve zločine narko mafije na Kosovu i Metohiji, a takođe, osumnjičen i za trgovinu ljudskim organima, tj. učestvovao je u trgovini ljudskim organima. Nema težih zločina od tih i Euleks promoviše tu zločinačku terorističku vlast, a sada će Republika Srbija i formalno započeti saradnju sa takvom jednom misijom, moguće i na samom Kosovu i Metohiji da bi pomogla Euleksu u stvaranju šiptarske narko države. To je prosto nezamislivo. Podsećam vas da se na teritoriji Kosova i Metohije nalazi i američka vojna baza Bonstil, gde je predstavnicima Evropskog parlamenta 2006. godine, koji su sprovodili istragu o tajnim zatvorima CIA bilo zabranjeno da je posete, da uđu unutra i da se uvere koga su sve Amerikanci držali u bazi Bonstil, koga su sve mučili, ubijali i šta su sve radili u Bonstilu. Imamo konkretne podatke, da su tamo takođe i srpski zatvorenici bili u više navrata, što je zaista zastrašujuće. Ali, evo konkretno o Predlogu zakona koji se tiče saradnje sa Evropskom unijom o upravljanju krizama. Na samom početku, u drugoj tački kaže se da Evropska unija odlučuje o tome da li će pozvati treće zemlje da učestvuju u operacijama Evropske unije za upravljanje krizama. Uslovi u pogledu učešća Republike Srbije u operacijama Evropske unije za upravljanje krizama treba da se utvrde naknadnim sporazumom, koga mi nemamo i ne znamo kako će da izgleda, što je veliki problem. Takav sporazum ne treba da utiče na samostalnost Evropske unije u donošenju odluka. Šta ovo znači? Evo polako ulazimo u tu pravnu materiju gde će Evropska unija odlučivati o tome kako će se upotrebljavati srpska vojska i šta će raditi srpski vojnici i civilni predstavnici, jer zavisi od toga da li je u pitanju civilna misija koja se tiče upravljanja krizama, ili vojna misija koja se tiče upravljanja krizama EU. U članu 3. status osoblja i snaga kaže se da Republika Srbija će biti dužna da odgovori na bilo kakve tužbe vezane u operacija EU za upravljanje krizama, koje potiču ili se tiču nekog člana njenog osoblja. Republika Srbija se obavezuje da će dati izjavu u pogledu odricanja od tužbi protiv svake države koja učestvuje u operacijama Evropske unije. Ovo znači, ako pripadnik neke strane vojske ubije nekog srpskog vojnika ili građanina Republike Srbije da će Srbija odustati od tužbe, da neće to čak ni pomenuti, da će naprosto preći preko toga. Da ne govorimo o eventualnom uništavanju imovine, itd. Dalje, utvrđuju se tajni podaci, Takođe, Republika Srbija će preduzeti odgovarajuće mere da bi štitila tajne podatke Evropske unije, ali pošto postoji poseban Predlog zakona o tome ćemo govoriti kasnije. Dakle, kao što sam rekao postoji civilna i vojna komponenta, interesantno je da se predviđan lanac komandovanja. To je član 6. – nacionalni organi prenose operativnu kontrolu na Evropsku uniju. Dakle, eto Vojsku Republike Srbije će da kontroliše, njome će da komanduje, recimo neki zločinac koji je učestvovao u agresiji NATO pakta 1999. godine i koji je ubijao građane Republike Srbije. Šef misije preuzima odgovornost i sprovodi komandu i kontrolu, to je tačka 4). Imamo takođe i finansijski aspekt. Ovde se utvrđuje u članu 7. finansijska odgovornost Republike Srbije, za bilo koju štetu koja se nanese u tim misijama. E, sada sa jedne strane Srbija se odriče o tužbi prema drugim državama članicama, a sa druge strane Srbije mora da plati eventualnu štetu koju njeni građani izazovu. Sada zamislite kako to izgleda. Takođe se uvodi jedna formula prema kojoj će se sredstva za misije EU izdvajati iz budžeta Republike Srbije, vezano za bruto nacionalni dohodak. Srbija se ovim obavezuje da će ogromna sredstva izdvajati i izdvajati i uplaćivati Evropskoj uniji, kako bi EU kontrolisala krize koje njene države članice izazivaju širom sveta. U Kongu je ubijeno 4.200.000 ljudi da bi kompanije iz Evropske unije imale materijal za proizvodnju mobilnih telefona, jer se tamo nalaze veliki rudnici tih minerala upravo. Dakle, 4.200.000 ljudi. Na KiM znamo svi šta su uradili, šta rade sa Srbima iz dana u dan, koliko je Srba stradalo, koliko je srednjovekovnih manastira uništeno, koliko je ljudi proterano. To su te misije Evropske unije i krize koje su oni sami izazvali. Takođe se potvrđuje u članu 10. lanac komandovanja vezan za vojne misije, gde se kaže izričito u tački 2) – da će nacionalni organi preneti operativnu i taktičku komandu i ili kontrolu nad svojim snagama i osobljem, na komandanta operacije EU. Takođe se iznova u članu 11. određuje finansijski aspekt i obavezuje Republika Srbija da uplaćuje Evropskoj uniji veliku količinu novca itd, i tako bliže. Na kraju, imamo jednu izjavu država članica EU, tekst izjave koji važi za Republiku Srbiju i šturo obrazloženje, ustavni osnov za donošenje ovog zakona, razlozi za donošenje ovog zakona i veliki broj misija EU, pre svega vojnih koji se ovde navode, pogledajte njihovu misiju u Gruziji. Oni tu namerno ugrožavaju interese Ruske Federacije, ta misija EU i sada Srbija treba da pomaže u tome. Da li je to kao onda kada su prodavali, kada su prozapadne vlasti u Beogradu prodavale oružje Gruziji? Dakle, pre nego što je Gruzija izvršila agresiju na Južnu Osetiju i Abhaziju, kada je Šutanovac ovde u Skupštini rekao, morala je Republika Srbija nekako da zaradi pare, Ministarstvo odbrane, tako što je prodavala oružje Gruziji da bi oni ubijali Ruse. Sada se vi takođe obavezujete da ćete pomagati takvim misijama EU u Gruziji, u Iraku, u Palestini, gde oni slede interese SAD-a potpuno. Da bi vam pokazali da su misije EU deo NATO pakta i da su koordinirane sa NATO paktom, mi ćemo koristiti dokumentaciju NATO pakta i Evropske unije, pre svega evropska strategija bezbednosti iz 2003. godine, koja izričito navodi da su SAD igrale i igraju ključnu ulogu u bezbednosti EU, a poseban značaj pripada NATO paktu. To je u uvodnom delu. Takođe, u njihovoj strategiji i bezbednosti navodi se da su transatlantske veze osnova svakog delovanja EU i da NATO pakt tu ima ključnu ulogu. Takođe se pozivaju na sporazum između EU i NATO pakta, kada su u pitanju vojne operacije i pravila Berlin plus. O tome ću kasnije da govorim, ali nadam se da ste razumeli. Kada su u pitanju sami propisi EU, a koji se tiču upravljanja krizama, takođe postoji niz dokumenata EU, pa i njihova strategija koja se tiče upravljanja krizama iz 2008. godine gde se takođe govori o nezamenljivoj ulozi NATO pakta, pre svega u okviru pravnog okvira, koji se tiče misije EU za upravljanje krizama. Kaže se da je okosnica tog delovanja NATO pakt, snage i kapaciteti NATO pakta, a to je na strani 21. Interesantno za vas, pošto verovatno to niste čitali, a mislim pre svega na predstavnike Ministarstva odbrane koji su to morali da uoče na starani 22. ovog dokumenta se govori o agresiji NATO pakta na SRJ 1999. godine. Kaže – da su članice EU interpretirale povelju UN tako da je dozvoljeno da se razmeste mirovne trupe na nekoj teritoriji, teritoriji neke države, bez eksplicitnog izričitog odobrenja Saveta bezbednosti UN. Pogledajte na šta vi pristajete kada donosite jedan ovakav zakon. Oni govore o kako kažu NATO bombardovanju 1999. godine, radi se o agresiji NATO pakta na SRJ i kažu da je ona imala široku podršku u EU. To se navodi u njihovom osnovnom dokumentu koji se tiče upravljanja krizama. Dakle, oni podržavaju ono što je NATO pakt uradio 1999. godine, a kako i ne bi kad su ključne zemlje EU učestvovale u tome. Interesantno na strani 28. ovog dokumenta koji je osnova za delovanje EU u upravljanju krizama, kaže se da u ovim operacijama upravljanja krizama je potrebno i da se mogu koristiti štabovi NATO pakta i infrastruktura NATO pakta. Dakle, uopšte nije sporno kod njih. Takođe, na strani 31. ovog dokumenta oni navode da se mogu koristiti i da je potrebno koristiti efektive NATO pakta u planiranju operacija koje se tiču upravljanja krizom. Dakle, sve što smo vam govorili, kada je u pitanju polako uvođenje Srbije u NATO pakt u tu zločinačku organizaciju, da čini ova vlada potvrđuje se nedvosmisleno na osnovu ovih dokumenata. Šta stoji u drugim odredbama koje je usvojila EU? Postoji deklaracija NATO pakta i EU koja je doneta u decembru 2002. godine, a koja se tiče i operacija upravljanja krizama. Kaže sledeće – dve organizacije pozdravljaju strateško partnerstvo između EU i NATO-a, a na području upravljanja krizama zasnovano na zajedničkim vrednostima, nedeljivosti naše bezbednosti, odlučnosti u borbi sa izazovima novog veka. Kako to izgleda videli smo 1999. godine? Dan danas građani Srbije umiru od posledica zračenja osiromašenim uranijumom i bacanja raznoraznih otrova koje je NATO pakt izručio na Srbiju 1999. godine, a podatke o tim otrovima možete naći u intervjuu španskog pilota Adolfa Luisa Delarosa koji je posvedočio o tome, jer je učestovao u toj agresiji. Pomenuo sam pravila Berlin plus. Šta kažu pravila Berlin plus? Dogovor Berlin plus zasniva se na saznanju da zemlje članice NATO pakta i EU na raspolaganju imaju samo jedan set oružanih snaga. Šta to znači? Nema dupliranja vojske, nema dupliranja komandi. Pristupanje EU vi polako ulazite u NATO pakt, jer se NATO pakt stara o bezbednosti EU tj. faktički upravlja nekakvim oružanim snagama EU. Dakle, EU u svim operacijama koristi kapacitete i sredstva NATO pakta. Obezbeđen je pristup EU NATO-im kapacitetima planiranja itd. Posebno se izdvaja saradnja na Balkanu, ključna saradnja između EU i između NATO pakta na Balkanu. Kako izgleda takva saradnja? To je jasno. Oni se iz petnih žila zalažu za stvaranje nezavisne države na KiM i rasparčavanje Srbije. Pored toga, oni brane najgore kriminalce, trgovce narkoticima, trgovce ljudskim organima na KiM, a kako i ne bi kada se iz NATO baze u Avganistanu snabdevaju šiptarski teroristi heroinom koji se dalje distribuira u Evropu. Lepo zarađuju pare, ogromnu količinu novca, ti kriminalci iz NATO pakta, šiptarski teroristi, separatisti i drugi. Na zvaničnom sajtu EU stoji da je jedno od ključnih operacija upravljanje krizama Kosovo. Inače, kada smo već kod Euleksa, zanimljivo je da se njihov sajt, internet stranica nalazi na serveru koji je u Albaniji što takođe može da vidi bilo ko poseti internet stranicu Euleksa. Znači, oni su apsolutno u funkciji stvaranja velike Albanije i da tamo nalaze prijatelje, a ne u Srbiji. Interesantno je da se iz budžeta Republike Srbije izdvajaju sredstva da se promovišu ovako loši zakonski predlozi, da se promovišu predlozi koji su suprotni nekim propisima Republike Srbije, pre svega Ustavu i proglašene neutralnosti. Tako je Dragan Šutanovac na svoj internet stranici objavio u broju 152 lista "Odbrana" "Pouke za crbiju". Znači, nije znao da napiše Srbiju, pa je napisao crbiju. Međutim, u samom tekstu je ispravljeno, nema te greške u tekstu "Neutralnost u 21 veku", "pouke za Srbiju". Dragan Šutanovac u listu "Odbrana" koji se finansira iz budžeta Republike Srbije ističe tj. njegovi stručnjaci da je neutralnost loša za Srbiju da se treba prikloniti NATO paktu i EU. To je taj stav, ali to je bilo za očekivati od ministra Šutanovca, jer je on pozdravio uklanjanje srpskih barikada na severu KiM. On je pozdravio prebijanje srpske dece, koja su čuvala barikade, od strane žandarmerije pod fantomkama. Šutanovac je to izgovorio 24. februara …
Molim vas, niko u Vladi Srbije, niti među poslanicima ne pozdravlja prebijanje srpske dece. Nemojte molim vas. Potpuno razumem da pošaljete političke poruke, ali vodite računa o dostojanstvu Skupštine.
Naravno, 23. februara žandarmerija je napala barikade i rasturila šatore i ljude koji su štitili barikade. Oni su imali navučene fantomke. Postoji veliki broj svedoka koji govori o tome, ima i video zapis. To je bilo 23. februara. Februara 24. Dragan Šutanovac pozdravlja tu akciju uklanjanja barikada u interesu Srba. Februara 25. stupa u akciju Hašim Tači koji prebija i hapsi Srbe u okolini Gnjilana i vezuje dete od 16 godina lisicama.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Nada Kolundžija ima reč. Izvolite.
Poštovana gospođo predsednice, uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, teško je polemisati sa onima koji 20 godina vode politiku izolacionalizma, konfrontacije sa svetom, suprostavljanje svemu onome što jeste danas savremeni svet. Pokušaj da Srbiju pretvore u izolovano ostrvo, u geto koje će biti u ratu u zavisnosti od toga kako procene da im je tog dana ili tog meseca, te godine neko najveći od mnogih neprijatelja u svetu. Mislim da nema nikakve potrebe polemisati sa tim. Rezultate te politike smo videli, građani je takođe znaju. Ono što je za građane Srbije važno jeste da podržavaju politiku koja će Srbiju dovesti u vezu sa svetom, koja će je sa svetom pomiriti, naći modalitete da Srbija svoje interese ostvaruje u svetu ma kako on nesavršen bio. Ako je interes Srbije da živi u mirnom okruženju i da bude deo procesa koji obezbeđuje stabilan razvoj i mir u regionu, onda je svakako pristupanje globalnim bezbednosnim konceptima jedan od ključnih interesa za sve građane Srbije. U tom smislu danas imamo nekoliko ratifikacija na dnevnom redu, ali vidim da je najveću pažnju i najozbiljniju zloupotrebu doživeo jedan dokument, Sporazum između Republike Srbije i EU o uspostavljanju okvira za učešće Republike Srbije u operacijama EU za upravljanje krizom. To je takođe jedan od bezbednosnih organizacija koja pokušava da, koristeći kapacitete svih zemalja, obezbedi jednake uslove za prosperitet i napredak svih tih zemalja i istovremeno obezbeđujući mir na čitavom prostoru na kom deluje. Interesantno je da je od strane onih koji smatraju da Srbija treba da okrene leđa prirodnom okruženju i, pre svega, EU i zemljama koje čine EU i potpuno podržavam i mislim da oni imaju pravo da kažu da se oni zalažu za nekakve saveze i posebne saveze sa nekim drugim zemljama, ali želim samo da ih podsetim da su u procesu pristupanja ovom sporazumu upravo i te zemlje za one za koje bi oni više voleli da smo bliski sa njima, a manje sa onima sa kojima te iste zemlje danas pregovaraju, te tako to isto čini i Rusija i Kina i mnoge druge zemlje, Indija, Japan itd. Dakle, ako već govorimo o tome da je za Srbiju ovakva vrsta savezništva loša, onda treba odgovoriti i na pitanje kako je moguće da je za Srbiju loša, a za sve zemlje koje žele da pristupe tom savezu je dobra. Kako je moguće da sve zemlje sveta nalaze svoj interes da pristupaju ovakvim bezbednosnim strukturama, a da postoje nekakvi nevidljivi samo pojedincima znani razlozi zbog kojih jedino i samo Srbija ne bi trebala da pristupi ovakvim savezima. Naravno, nemam nikakv problem oko toga što je neko zabrinut što misli da to možda nije dobro, ali je veliki problem ukoliko obmanjuje javnost. Dakle, ovde su iznete tvrdnje kako je Srbija prihvatila neravnopravan odnos u ovom savezu i sada želim da idem redom kroz tekst, jer mislim da je najbolji saveznik činjenica koja je ovde zapisana a ne kako neko preskače činjenicu, a govori o onome što on misli da zvuči dobro. Dakle, Republika Srbija može prihvatiti poziv EU, ne mora. Sledeći član 4. kaže da Sporazum ne treba da utiče na samostalnost EU u donošenju odluka i ne treba da prejudicira odluke Republike Srbije o njenom učešću. Dakle, na Srbiji je da odluči da li želi ili ne želi i da li procenjuje da je to u njenom interesu ili nije u njenom interesu da se priključi ovakvim savezima pošto EU donese odluku da pozove Republiku Srbiju da učestvuje u operaciji EU za upravljanje krizama i pošto Republika Srbija odluči da li će da učestvuje. Tako piše u tekstu. Dakle, Srbija odlučuje o tome da li hoće ili neće da učestvuje. Ono što je takođe ovde pogrešno preneto javnosti jeste ko komanduje i ko odlučuje. Status osoblja koje učestvuje u sedištima ili u komandnim elementima lociranim izvan država u kojima se izvode operacije EU za upravljanje krizama, biće regulisan aranžmanima između sedišta i odnosnih komanda, elemenata i Republike Srbije. Ne narušavajući Sporazum o statusu snaga, Republika Srbija ima nadležnost nad svojim osobljem koje učestvuje u operacijama EU za upravljanje krizama. Republika Srbija će biti dužna da odgovori na bilo kakve tužbe vezane za učešće u operacijama, ali Republika Srbija će biti nadležna za preduzimanje mera, posebno zakonskih ili disciplinskih protiv bilo kog člana njenog osoblja u skladu sa njenim zakonima. Dakle, neće niko drugi to raditi u njeno ime. Ovde se kaže da se Republika Srbija obavezuje da će dati izjavu u pogledu odricanja od tužbi, ali isto tako kaže u sledećem članu da se EU obavezuje da države članice EU daju izjavu u pogledu odricanja od tužbi. Dakle, ovde se govori o reciprocitetu i o partnerstvu u kojem obe strane imaju jednaka prava, jednake nadležnosti i jednake obaveze. Dakle, član 6, lanac komandovanja, tačka 2) svo osoblje ostaje pod punom kontrolom svojih nacionalnih organa. To je suština. Republika Srbija će imati ista prava i obaveze u pogledu svakodnevnog upravljanja operacijom, kao i države članice EU koje učestvuju u toj operaciji. Evropska unija će doneti odluku o završetku operacije nakon konsultacije sa Republikom Srbijom. Opet ponavljam, može biti politika nečija da se zatvorimo ovde i da ne komuniciramo sa svetom, da imamo jedan mali prozorčić i da kroz taj prozorčić gledamo na jednu stranu sveta i to je politika koju iznose oni koji je zastupaju pred građane. Građani su ti koju tu politiku ocenjuju i po svojoj prilici građani tu politiku ne podržavaju. Ono što ćemo vrlo brzo dobiti kao potvrdu jesu izbori na kojima će, to je sasvim očigledno, takva politika u Srbiji zauvek biti prošlost, ali nije sada problem u tome što se neko zalaže za tu politiku i što kandiduje takvu politiku pred građane Srbije, jer građani Srbije su sudije za takvu politiku i oni će o tome presuditi, problem je samo što u nedostatku argumenata za takvu politiku se pribegava falsifikovanju činjenica i pribegava se onome što su neistine. U tome jeste zapravo jedini problem kada su ovakve teme u pitanju. Dakle, lanac komandovanja, član 10, sve snage i osoblje koje učestvuje u toj vojnoj operaciji EU za upravljanje krizom ostaće pod punom kontrolom svojih nacionalnih organa. To ne može nikako drugačije ni da se čita niti da se tumači. Iz ovoga može da se izvuče jedan jedini zaključak, politika koja nema argumenata može jednom da prevari građane i prevarila ih je u prošlosti, možda može i drugi put, ali ne može bezbroj puta. Zato mislim da je jedino što je zaista nedopustivo ne to što neki pokušavaju obmanama i falsifikovanjem činjenica da steknu nekakav politički poen, ali ono što mislim da je zaista nedopustivo jeste da se ti poeni pokušavaju sticati tako što će se najbezočnije, bez ikakvog razloga optuživati ljudi koji vode odgovorno ovu zemlju, koji vode računa o tome šta su interesi građana Srbije i koji, na kraju krajeva, radeći taj posao dolaze ovde, pred parlament spremni da kažu – ovo je ono u šta duboko verujemo da je najbolje za građane Srbije. Biti izolovan, biti posvađan sa svetom nije nikakvo rešenje za građane Srbije. Biti deo jedinstvenog sistema, tražiti način da se sa tim svetom komunicira, da se u tom svetu pronalaze načini da se ostvaruju interesi građana Srbije jeste politika koja je odgovorna. Svaka druga politika, osim što je neozbiljna, ona nije ni odgovorna prema građanima kojima se nudi. Hvala lepo. (Boris Aleksić, sa mesta: Replika.)
Zahvaljujem. Gospodine Aleksiću, nemate pravo na repliku. Očigledno je da su izneta dva potpuno suprotna koncepta i nema razloga da jedni drugima bilo šta objašnjavate. Prelazimo na rad prema rasporedu narodnih poslanika koji su se prijavili za reč u ovom zajedničkom jedinstvenom pretresu. Dajem reč narodnom poslaniku Milici Vojić-Marković.
Hvala, gospođo predsednice. Molila bih samo da dobijem obaveštenje do kada je televizijski prenos. (Predsednik: Televizijski prenos je do 19,00 časova.) Hvala. Ova druga tačka koja se nalazi pred poslanicima Narodne skupštine Srbije je onako jedna prilična mešavina svega i svačega. Tu ima i nekih kredita i nije mi jasno zašto nisu stavljeni u ovaj deo prethodni, u prvoj tački, gde se govorilo samo o kreditima. Ima nešto što se tiče saradnje o vazdušnom saobraćaju, ima nekoliko tačaka koje se odnose na bezbednosne procedure za razmenu i zaštitu tajnih podataka između Republike Srbije i EU, ima nešto o obrazovanju, nešto o ekologiji. Tako da je u ovom zamešeteljstvu vrlo teško napraviti jedan racionalan pregled svega ovoga što ste vi ovde nama ponudili na ovom stolu. Najpre ću da govorim o ovim delovima koji se tiču ekologije, dakle, Predlogu zakona o potvrđivanju protokola o dugotrajnim organskim zagađujućim supstancama uz Konvenciju o prekograničnom zagađenju vazduha na velikoj udaljenosti iz 1979. godine, što je zanimljivo i drugi takođe iz 1979. godine, Predlog zakona o potvrđivanju protokola o teškim metalima, uz Konvenciju o prekograničnom zagađivanju vazduha na velikim udaljenostima, takođe iz 1979. godine. Ko bi pomislio da će se 1979. godine pričati o 1999. godini kada su nas naši saveznici, današnji prijatelji, tim teškim metalima i osiromašenim uranijumom toliko obogatili. Ekološka bajka o Srbiji kao čistoj i zelenoj zemlji, koja je donela veliki broj ekoloških zakona kojima treba da štiti životnu sredinu u Srbiji, koja ima posebno ministarstvo koje se time bavi, koje je formiralo bezbrojne direkcije koje bi trebalo ovim poslom da se bave, takođe bezbrojne fondove koji preuzimaju posao ministarstva, koji takođe treba ministarstvo da radi. Sve je to jedan veliki pravni okvir koji bi mogao da se posmatra u okviru ove ekološke bajke koju nam ministar Dulić priča već četiri godine, obilazeći gradove Srbije, nekad doduše u svojoj garderobi, a sada sve češće u novim kožnim jaknama, sa novim kožnim torbama, koje je kupio od novca građana Srbije, bez tendera. Pitanje je da li mu je potrebno, ovog trenutka, nisam sigurna da u ovoj hladnoći koja je bila ovde nešto ta koža može da mu pomogne. Dakle, sva ta ekološka bajka koja se priča građanima Srbije ima svoje i te kako veliko naličje i neće se završiti kao što se završavaju bajke nekim dobrim hepiendom za građane Srbije, a to o čemu ja govorim, a tiče se ove dve konvencije, sve se nalazi u onome što nam je upravo to ministarstvo i upravo taj ministar stavio na uvid, a to je izveštaj o stanju životne sredine u Republici Srbiji. Hoću da povežem ove dve konvencije i ovo što su činjenice koje se ovde nalaze, pa da vidimo kako te dve stvari možemo da ukrstimo i kako možemo da sarađujemo. Kada smo već kod tih ekoloških bajki, izgleda da danas ovde u ovoj Skupštini mnogi pričaju neke druge bajke i prosto je nemoguće da građani Srbije poveruju u bajku o stabilnoj zemlji kada je danas evro 110,19 dinara, kada je Vlada koja se zaduživala 55 evra u sekundi stigla do zaduženosti od 47% BDP. Izvinite to su podaci koji se pojavljuju od eksperata, dakle ne od Vlade, nego od eksperata. Ili, kada pričamo o ovoj bajci o borbi protiv korupcije, a dobijamo informacije od međunarodnih istraživačkih kuća, koje kažu da Srbija stalno pada na toj listi korupcije, sada je trenutno 85 na toj listi. Ili, kako da se poveruje u bajku o tome da se Vlada Srbije baš dobro snašla u ovoj krizi, a jedan milion građana gladuje, mnogi od njih se hrane u narodnim kuhinjama, a od tih milion je 400.000 dece? Ta bajka o 200.000 novih radnih mesta je već potpuno eksploatisana i završena. Eto, od tih zaduženja stalno govorim o bankama, a hoću da govorim o bajkama. Najnovija bajka je u ovoj zvezdici, fusnoti, kojom se kaže danas neko pretvara u pahuljicu koja se gubi u zimskim danima, ali zapravo o kojoj i te kako dobro govori komentar Hilari Klinton, još jednog osvedočenog prijatelja ove vladajuće koalicije, koja lepo kaže – ovim sporazumom Kosovo postaje nezavisna država koja ima pravo da predstavlja samu sebe i koja ima pravo da sklapa međunarodne ugovore. To kaže Hilari Klinton, a vi hajde recite da ona laže. Da se vratimo ovoj našoj ekološkoj bajci. Danas ratifikujemo ova dva predloga zakona koja imaju problem da se primene zato što imamo nekoliko istraživanja raznih ekoloških organizacija koje se bave ovom tematikom, jednu od njih je "Ekogea", koja kaže da teški metali, pepeo iz termoelektrana, otpadi iz klanica, a tu ću da stanem i da vas podsetim. Da li možda neko od vas gleda "Eko patrolu"? Volela bih da je ministar ovde, pa da malo popričamo, šta se dešava sa otpadima iz klanice? Jedna od poslednjih emisija "Eko patrole" je iz mog Kolubarskog okruga, iz jednog sela koje se nalazi blizu Uba, gde jedna fabrika mesa, jedna klanica koja se bavi prerađivačkim poslom, sve iznutrice i sav životinjski otpad donosi i izbacuje na jednu livadu, gde se skupljaju ljudi koji tom hranom posle, tim iznutricama od kojih su mnoge od bolesnih životinja, hrane pse, pa onda dolazimo u situaciju da mi kupujemo iz tih odgajivačnica pse, ne znajući šta nam nose i šta će da se dešava dalje. Dakle, mi imamo zakon koji jasno i precizno govori o tome kako se skladišti klanički otpad. Kako je moguće da se taj zakon ne primenjuje i da se u toj igri nalaze svi, uključujući i inspekcije, jer čovek koji je pokrenuo celu priču tvrdi da ima veliki pritisak od inspekcija veterinarskih da ćuti, da mu prete na razne načine. Neću da napomenem način na koji se tretiraju pesticidi u poljoprivredi i način na koji građani Srbije mogu da voze automobile koji su potpuno dotrajali i koji zagađuju sredinu. Istraživanje kaže da srpska industrija u Dunav godišnje izlije čak 72.000 tona azota i 7.000 tona fosfora, što Srbiju svrstava na treće mesto na top listi zagađivača ove velike reke. Naravno da otrovi koji se tu ispuštaju truju građane Srbije preko zemljišta i preko vode, ali o tome ništa niko ne govori. Moram da kažem podatak da se u Srbiji danas uz svu pompu koju prati Oliver Dulić, na svim medijima, plaćajući silan novac građana Srbije za predstavljanje njegovih bilborda i na razne kampanje koji predstavljaju rad njegovog ministarstva, koji je ustvari vrlo mali, da je skoro neprimetan, samo pet do 10% otpadnih voda se danas u Srbiji prečišćava. Sve ostalo se preko kanalizacije uliva u vode, koje posle toga koristimo za piće. Em imamo malo postrojenja za preradu i prečišćavanje vode, em se polovina od njih uopšte ne koristi. Najnovije koje se danas samo otvore, rade taj dan, dok ministar i njegovi pomoćnici dođu da se slikaju i nikada više ne rade. Mogu da vam govorim o pet koje su otvorene u poslednjih godinu dana. Važno je da je ministar tu, slikali su se, sada je sve uredu. U Srbiji postoji 375 kontaminiranih lokacija zemljišta, gde je vrednost zagađujućih materija u zemljištu iznad dozvoljene granice. Čak petina od ispitivanog zemljišta u pojedinim delovima Srbije sadrži jedan ili više zagađivača u količini većoj od maksimalne dozvoljene. Uopšte ne govorim o onim delovima koji su postradali od NATO bombardovanja. O tim delovima najbolje govori porast bolesti u ovoj Srbiji, ali o tome se niko ne doseti da govori javno. Ovo su podaci iz ovog izveštaja. Radi se o 17% uzoraka zemljišta iz okoline Beograda, dela Šumadije i Pomoravlja. U dolini Morave, to je ono što je zabrinjavajuće, zemljište je zagađeno niklom, hromom, arsenom i olovom. Koliko znam, tamo se živi od poljoprivrede. Zemljište u dolini Kolubare je opterećeno velikim koncentracijama olova, hroma i nikla. Takođe, poljoprivredno zemljište. Imamo li zakon o ovome? Ono malo poslanika koje ova oblast interesuje zna da mi zakone o ovome i te kako imamo, da su oni ovde doneti u paketima manjim ili većim, nikad se o njima nije govorilo otvoreno i precizno. Kakva je vajda od njih? Da li oni prepoznaju zagađivače? Zakoni prepoznaju, ali oni koji treba da sprovode zakone zagađivača ne prepoznaju. U zakonima kazne za zagađivače su jako velike, ali ih nema među onima koji su kažnjeni. Dakle, zakon se ne primenjuje. Sad je pitanje o kome hoću da govorim – vazduh. To je jedna od tema iz ove dve konvencije, odnosno Predloga zakona. Izveštaj o stanju životne sredine, ovaj na koji se ja upravo pozivam i koji je verovatno veliki, pa ljudi misle da ga mi ne čitamo, prepoznaje tri nivoa zagađenja, tri kategorije kvaliteta vazduha u Srbiji. Prekomerno zagađenje vazduha, i to se govori o vazduhu u Nišu, Novom Sadu, Boru, Užicu, Zrenjaninu. Zatim, umereno zagađenje - Beograd i Pančevo. Evo Pančevo je skočilo i više uopšte nije zagađen grad. To Pančevci naročito dobro znaju koliko nije zagađeno i koliko je ovaj izveštaj tačan. I zatim, neznatno zagađenje vazduha, odnosno tamo gde je vazduh čist. To su zanimljivi gradovi - Valjevo, Šabac, Kruševac, Vranje i najveći broj gradova u Srbiji. Dolazim iz Valjeva. Dok su bili ovi hladni dani kada je jako mnogo individualnih kotlarnica radilo, mogu da govorim i o hiljadama, građani Valjeva koji inače imaju čist vazduh, kako kaže izveštaj, mogli su da dišu jedino kao ribe, sa maramicama, a ceo grad se nalazio u potpunom oblaku smoga. Toliko o rezultatima i ovog što ovde piše. Da ne kažem o tome, da su me kao poslanika na medijama pitali – kako je moguće da živimo u takvom gradu a imamo tako lepe na papiru izveštaje? Rekla sam im – još jedna bajka gospodina Dulića, kao i ona bajka o tome, da u sred grada Valjeva, u centru grada Valjeva, treba napraviti otpad opasnog smeća. To je ta bajka s početka priče. Lepa je, ali je nema u Srbiji. Još jedan deo te bajke je moratorijum koji Srbija ima na nuklearnu energiju. Mi imamo do 2015. godine, čak i formalno, na papiru, moratorijum na nuklearke. Ko je ovlastio, pre ministra, a sada pretpostavljam da je državni sekretar, gospodina Škundrića, da pregovara u ime Srbije o gradnji nuklearke? Koga je ovlastio? U čije ime on to govori? To je prvi deo bajke gospodina Dulića. Nisam imala sreće da sačekam da čuje ovo, ali tu je gospodin ministar Obradović, jer drugi deo ove bajke se odnosi na obrazovanje. Jedna od tačaka koja se ovde pominje je i kredit Svetske banke za projekat obrazovanja za socijalnu inkluziju. Vi niste sreću imali, gospodine ministre, da budete na javnom slušanju, kada smo govorili o rezultatima koje je Radna grupa za prava deteta uradila, o tome kakvo je stanje u srpskim školama kada je inkluzija u pitanju. To je jedna od tema koja je bila i te kako zanimljiva velikom broju nevladinih organizacija, građana, udruženja roditelja, pa bogami i predstavnicima institucija, jer su bili i predstavnici Ministarstva prosvete, Ministarstva zdravlja i Ministarstvo socijale. Sve ono što smo mi tamo istakli kao rezultate, sve potpuno je moglo da potpiše, tako je bar rekla gospođa Tinde Kovač. Znači, ni jedna od stvari koju smo rekli, nije bila preuveličana, iako sam ja kao predstavnik opozicije vodila tu radnu grupu. Radili smo vrlo objektivno i nalazi do kojih smo došli su napravljeni, a mislim da postoji na sajtu Skupštine, ako vas to zanima i ako vam je to bitno da znate dokle se stiglo u primeni i na koji način je otežana infuzija u srpskim školama. No, pretpostavljam, da vi o tome jako mnogo znate. Ono što smo mi iz poslaničke grupe DSS rekli kada smo donosili Zakon o osnovama sistema, jeste da država nema para za tako skup projekat kao što je inkluzija. Tada ste nam rekli da su pare obezbeđene iz raznih kredita i da će one i te kako doprineti da napravimo taj veliki iskorak u demokratizaciji obrazovanja, što inkluzija jeste i mi je podržavamo iz sve snage. Samo, mi smo tu vrlo oprezni i voleli bismo da se ne završi priča o inkluziji, kao što se završila Gašina reforma i kao što su se završili silne priče oko tih velikih projekata, kada su se srušile same od sebe, kao kule od karata, jer prosto nisu bile održive. Sada se došlo do toga da je bilo malo novca. To su i same škole potvrdile, da one nemaju za sredstva, da se ne zna ko koga plaća u tome, da se ne zna zašto nema saradnika koji treba da rade na tome, da pojedine lokalne samouprave nisu formirale ni timove koji treba da se bave ovim, ni inter-resorne komisije. Znači, more je problema na terenu. To, pretpostavljam, treba da pokriju sredstva koja se nalaze u ovom kreditu. Bojim se da malo kasnimo sa tim sredstvima, jer inkluzija opstaje na vrhunskim učiteljima koji su prihvatili da nose teret na svojim ramenima. Sistem ne podržava inkluziju. Na tom skupu se došlo do zaključka – prosveta još nešto radi. Socijala nikakve veze nema sa prosvetom, iako je projekat takav da treba da nosi tri stuba. Zdravstvo tek nema pojma ni da postoji takav projekat. Bojim se da kasnite sa ovim kreditom. Bojim se da se u ovakve projekte ne ulazi grlom u jagode, kao što ste sada napravili. Sada da bismo napravili korak napred, moramo da pozajmimo još novca da bismo ga napravili. Bojim se da to nije dobar put. Ima još jedna bajka o besplatnim udžbenicima. Volela bih da tu bajku malo, ako možemo, pretresemo, pošto ste vi tu. Izgleda da neću imati priliku da ovaj zakon o udžbenicima vidimo pred Skupštinom. Do poslanika je došlo jako mnogo materijala. Imam nešto malo ovde kod sebe, što se tiče toga zbog čega se taj zakon donosi i zašto se menja, i šta treba da pokrije, šta treba da legalizuje. Kada smo donosili Zakon o mladima, tada smo legalizovali kancelarije za mlade koje su tri – tri i po godine radile u Srbiji. Ovim zakonom koji treba da bude donet, treba da legalizujemo besplatne udžbenike, jer očigledno je u tom domenu rađenu mnogo štošta što ne poznaju propisi i zakoni Republike Srbije. Recimo, taj projekat za ovu godinu državu košta milijardu evra, a može da ga košta 500 miliona evra. To je, priznaćete, ta ušteda koja bi možda mogla da ode u ovu inkluziju, da ne pozajmljujemo. Ovako stoje stvari. Ovde vi pokušavate da razdvojite udžbenik i radnu svesku. U ovom zakonu koji je i dalje nasnazi je radna sveska deo udžbenika, udžbeničkog kompleta. Ovi udžbenici koji su besplatni, nemaju pozitivno mišljenje Nacionalnog prosvetnog saveta i Zavoda za unapređenje, vaspitanje i obrazovanje. Ne možete da mi govorite o tome, evo ga, zavedeno, precizno. Čak predstavnici Nacionalnog prosvetnog saveta, koji pretpostavljam da znate da nisu bilo ko, tvrde i navode zbog čega su ovi udžbenici koje ste vi preporučili da se koriste, vrlo opasni i nekorektni, jer oni navedeni udžbenici ne omogućavaju ostvarivanje svih ciljeva i zadataka predmeta. Radi se o prirodii društvui matematici. U ovim udžbenicima postoje sadržaji koji ne odgovaraju uzrastu učenika. Navedeni udžbenici nisu usklađeni sa standardima kvaliteta udžbenika. Ne ispunjavaju sedam od osam propisanih standarda. Malo li je? Navedeni udžbenici ne ispunjavaju standard jedan. Sada ide i obrazloženje i sve dalje. Država je kupila neodobrene radne sveske, od prvog do trećeg razreda, pa sada na brzinu, ovim novim predlogom pokušava da legalizuje, predlažući da za radne sveske uopšte ne treba ničije mišljenje, nego one prolaze na taj način, ali zato za plakate, za mape, za postere je to mišljenje obavezno. Smatrate li da je radna sveska manje važna od toga? Ne mislim da je tako. Ako nešto nije odobreno, kako se radna sveska uopšte koristila u školama? Pretpostavljam da za sve građane ove zemlje, za sve privrednike važi isto pravilo. Postoji procedura, ta procedura mora da se prođe bez izuzetaka i stvar je jednostavna. Koristilo se tako što je Ministarstvo prosvete, a imam baš dopis, poslalo dopis školama u kojima dajem saglasnost na upotrebu. To ne postoji u zakonu i to zakon ne poznaje, vašu saglasnost. Da li to znači da postoje neki koji su iznad zakona? Ovo što sam rekla je mali deo nečega što je velika produkcija. Znači, mali deo velike korupcije - petsto miliona. Malo li je? Petsto miliona ovde, petsto miliona onde, eto vama svih novaca da ne moramo da raspisujemo kredite. Žao mi je što nećemo moći o ovome baš onako da razgovaramo, ali iskoristiću priliku, pošto ste vi ovde, da mi kažete šta je to što sam rekla da nije tečno. Hvala.
Zahvaljujem. Ministar dr Žarko Obradović ima reč. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovani parlamentarci, poslanici Narodne skupštine Republike Srbije, poštovane kolege, hvala vam na ovoj prilici da se obratim. Ionako sam mislio da govorim o zakonima koji su predmet vaše rasprave ali koleginica Vojić Marković me zamolila da joj dam odgovor na ovo jedno pitanje, što ću vrlo rado učiniti. Taj projekat od početka prati jedna kampanja da ne uspe. A zašto? Prozaičan je razlog novac. Novac, novac, novac, novac i samo novac. Zašto? Kada je profesor Mićunović promovisao ideju besplatnih udžbenika, a mi u Ministarstvu prosvete i nauke prihvatili, u stvari, tada je bilo Ministarstvo prosvete, da radimo ovaj projekat, suočili smo se sa velikim otporom pojedinih izdavača koji su shvatili darealizacija projekta znači manjak novca u njihovim kasama. Ne pitanje brige za decu, ne pitanje sadržaja, kvaliteta i ostalog, nego manje novca. Zašto? Ako projekat predviđa da se jedan udžbenik može koristiti tri godine, znači da sledeće dve godine taj se udžbenik neće ponovo štampati, sem ukoliko ne bude u takvom stanju da se ne može koristiti, o čemu odlučuju stručne komisije. I to je stvar vrlo prosta. Jer, manjak novca izaziva verovatno, ne verovatno nego i manje profita, pošto deo novca nije deo profita nego deo ukupnog poslovanja i onda su krenule vrlo čudne, različite priče o sudbini tog projekta i o tome šta treba činiti. Podaci koje ste vi pomenuli su verovatni podaci, uopšte ih ne dovodim u pitanje, samo je pitanje u kom kontekstu su oni izrečeni, zato što, primera radi, na zadnjoj sednici Nacionalnog prosvetnog saveta, kada se razgovaralo o besplatnim udžbenicima, nije bilo kvoruma, ako to nešto znači, a čim nema negde kvoruma, onda je pitanje i da li je utemeljeno to što se govori, koji su motivi i koji su motivi pojedinih članova da o tome govore na takav jedan način. Ono što je sigurno, pošto ste pomenuli puno toga vezano i za javne nabavke i ostalo, da se jedan izdavač žalio, izgubio je na Komisiji za javne nabavke, pa se apsolutno potvrdilo da ono što smo mi radili jeste utemeljeno u zakonu. Dva puta je vodio postupak protiv nas i oba puta je izgubio. Poslao je još dve žalbe. Pravosudni organi će reći svoj sud. Niste u pravu kada tvrdite da je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o udžbenicima i drugim nastavnim sredstvima ovde da bi nešto legalizovalo, nego je tu da bi unapredio zakon, jer mimo onoga o čemu vi govorite on sadrži još puno elemenata koji su sastavni deo izmena i dopuna tog zakona i voleo bih da Narodna skupština bude u situaciji da u redovnom zasedanju od 1. pa nadalje razgovara o još nekoliko obrazovnih zakona, uključujući i taj, pa onda ponovo da razmotrimo pitanje koje je na dnevnom redu. Moram reći da sam formirao jednu stručnu komisiju u Ministarstvu koje je vodio prof Aleksandar Jovanović, koji je bio prethodno predsednik Nacionalnog prosvetnog saveta, veoma ugledan, naočit čovek. Mislim da ga je Narodna skupština Republike Srbije izabrala u vreme druge skupštinske većine. Zamolio sam ga da nam pomogne u tom projektu gde su bili uključeni i učitelji i drugi stručni ljudi i u skladu sa zakonom nađena je mera u tome šta je sadržaj jednog kompleta, jer smo uočili da pojedini izdavači prodaju deci i roditeljima šta oni hoće, ne šta im treba, nego šta oni hoće. Za pojedine predmete, primera radi, u prvom razredu imali smo za srpski jezik pet knjiga, verovali ili ne, bukvar, čitanka, priručnik, gramatika, pet knjiga, pa kad saberete iz pet predmeta ili šest, plus ovi ostali predmeti, obavezni i izborni, onda nemojte pitati nas iz ministarstva, a mi jesmo odgovorni i za to, zašto đačka torba iznosi pet kilograma i zašto ima toliko udžbenika. Zavladala je jedna epidemija – prodajte đacima sve što možete, roditelji to moraju da kupe, pa su se roditelji dovodili u situaciju da samo dođe predmetni nastavnik i kaže – kupite ovaj komplet, ne udžbenike koji su kvalitetni, nego kupite ovaj komplet, pri čemu je možda jedan komplet bio od jednog izdavača za sve predmete i uopšte se nije znali da li su baš svi udžbenici u tom kompletu toliko kvalitetni kao što se mislilo da je, primera radi, srpski jezik ili za pripadnike manjina maternji jezik, matematika, svet oko nas ili nešto drugo, a onda je ta naša komisija utvrdila šta su kompleti. To je poslala učiteljima, da se oni opredele, da izaberu na nivou nastavnog veća jedan komplet, za svaki predmet najbolji udžbenik, predmet po izboru učitelja. Sad ja vas pitam – da li tu ima nešto nelogično? Naravno da nema. Da li ima nelogično u tome da u jednoj školi postoji jedan komplet udžbenika? Naravno da nema. Praksa je bila da ste imali dva odeljenja istog razreda, da imaju potpuno različite, da ne govorimo o tome da unutar porodice, ako su npr. brat i sestra išli u školu jedno za drugim, da nisu mogli naslediti te udžbenike, zato što je jedan učitelj imao jednog izdavača, a drugi učitelj imao drugog izdavača. Tržišna ekonomija. Svako se opredeljivao po svom nahođenju. Ispred toga je bila, nažalost, prozaična reč koja se zove marža, poštovana gospođo Vojić Marković i to je nešto što se zove praksa koja je bila utemeljena godinama unazad. Onda smo mi zajedno sa tom komisijom i sa savezom učitelja i sa drugim stručnim ljudima odredili šta je sadržaj jednog kompleta, to ponudi učiteljima, učitelji izabrali, mi platili. Da li tu ima nešto loše? Prošlog septembra 228.000 devojčica i dečaka je dobilo dva miliona tri hiljade knjiga na korišćenje. Verujete mi da oni bolje razumeju taj projekat, nego mnoge uvažene kolege, bez obzira na titulu koju nose. Zašto? Zato što te kolege imaju vrlo konkretan interes, pa se zaklanjaju iza krupnih reči, a iza toga stoji jedan konkretan interes. Prema tome, ne bojte se, ovaj projekat će živeti i dalje i sa budućom vladom, jer on ima svoju obrazovnu i socijalnu dimenziju. Kako to da je dobar mnogim đacima i mnogim zemljama širom sveta, a nije dobar nama. Nama ništa ne odgovara, čim pogađa nečiji interes. U Sloveniji postoji fond za udžbenike, postoji i drugi roditeljski fond, pa se tačno zna koliko daje država, a koliko će davati roditelji. Država vama daje ovo i ne dovodi se u pitanje bilo šta. Naslušao sam se svega i svačega. Kad smo predložili ove izmene i dopune zakona, čak su neki požurili unapred da nas toliko ocrne, da nisu vodili računa o tome da smo predložili izmene tog zakona od jednog do drugog tela i pre nego što je došlo u Skupštinu, pa su izlazili sa pet ili sedam dana zakašnjenja u medijima, da nam govore da udžbenik nije dobar zbog toga i toga, a to već nije bilo u tekstu koji je dostavljen Narodnoj skupštini Republike Srbijena izjašnjavanje. Naučili smo neka pravila igre. Čim smo počeli da uređujemo sistem, suočili smo se sa interesima, različitim vrstama interesa, pri čemu su svi oni puni krupnih reči i plemenitih ciljeva. Za nas je to vrlo prosto. Sećam se jedne rasprave koju smo imali, jednog javnog skupa gde je, sticajem okolnosti, pored profesora Mićunovića, mene i ostalih ljudi iz Ministarstva, bilo pozvano puno nevladinih organizacija, čini mi se da je bio i gospodin Đilas. Zanimljiva mi je bila reakcija jednog predstavnika udruženja roditelja, kaže – roditelji se ne pitaju. Postoji neka, bez uvrede, granica gde, u kojoj meri, kad, kako i koliko učestvuju roditelji u tome. Bilo bi logično da udžbenik bude sredstvo o kom se pitaju učitelji, a ne ostali i oni donose odluku. Gospodin Đilas je tada rekao – u redu, ako vam ne valja džaba, vi kupite. U čemu je problem? Problem je što će neko izgubiti profit, dve godine kada projekat živi i to je cela priča. Ne bojte se vi za zakonsku stranu, ima ko da brine. Oni izdavači koji brinu o svom profitu su vrlo ažurni da podnesu odgovarajuće tužbe organima, na stojeći na taj način da ospore projekat, ali ako je reč o sudu, sud radi svoj posao. Ako je reč o drugim, moram vam reći da su do sada svi osporili njihove navode. Žao mi je što nisam znao da ćete me to pitati, ali imam da kažem i strukturu, sve su to javni podaci pošto i vi koristite, koristim ih i ja. Da vidimo koliko gde radi i koliko novca su prihodi i koliko je obrt tih sredstava, pa ćete se onda suočiti sa jednom vrlo, vrlo zanimljivom, kako bi rekao situacijom i vrlo je jasno koji motivi govore iza vezano za pitanje kao šta je sudbina projekata. Znači, nemojte da brinete, projekta je u dobrom stanju, nastavićemo ga ove godine će biti četvrti razred. Narodna skupština će razgovarati o zakon, nadam se da će ga usvojiti skupštinska većina. Da će glasati za taj zakon, jer taj zakon je samo odnosno jednim delom postojećem tom projektu, ali ima i drugih pitanja koji su ovde, jer ima i pitanje koje se ne pominje u ovom projektu, pitanje i udžbenika za pripadnike manjinskih zajednica. Ko će to da štampa? Pošto izdavači beže od toga? Zašto nije profitno, vrlo prosto, nije profitno, jer to tako neko drugi treba da uradi. Ovo drugo obezbeđuje visok profit ako uzmete da ima 70 hiljada prvaka ili 900 hiljada đaka, a da je komplet koštao od 50 do 100 evra, izračunajte koliko je to, devet puta pet 45, od 45 do 90 miliona evra svake godine koštaju udžbenici, mimo svezaka, mimo pribora, mimo torbi, mimo onoga drugoga. I to je ta velika tajna koju navodno prati priča o besplatnim udžbenicima. Drugi uvek mogu sve, a mi ne možemo ništa. Zašto, zato što nekom ulazite u interes? Hvala, gospodine Krasiću. Vodiću računa o vremenu. Kad smo kod ovih drugih zakona vezanih za oblast obrazovanja, vi ste pomenuli Zakon o potvrđivanju okvirnog Sporazuma između Republike Srbije i banke za razvoj Saveta Evrope o finansiranju projekta obrazovanja za socijalnu inkluziju. Pa, moram vam reći da ovaj predlog zakona, odnosno projekat za socijalnoinkluziju ima dve komponente. Komponentu A i komponentu B. Da komponenta A se odnosi na izgradnju, renoviranju i opremanje domova. Da je naša, da je vrednost tog dela projekta 19.887.000 hiljada evra 0,21 koma 79 evra, da je naša namera da s obzirom da se i naša sredstva su sastavni deo ovog projekta, jer mora da se obezbedi i naravno infrastruktura i urediti prostor da bi se objekti mogli napraviti. Želim da kažem i vama i građanima Republike Srbije da će ovaj projekat, a planiran je da se završi do 2015. godine, podrazumeva završetak, obuhvatiće više gradova u Republici Srbiji. Podrazumeva se završetak studenskog centra, odnosno završetak izgradnje Studenskog doma u Nišu, onda doma učenika poljoprivredne škole u Svilajncu, to je završetak izgradnje Aneks za doma učenika, onda u Užicu izgradnja studenskog centra, rekonstrukcija izgradnje liftova u Studenskom gradu kao deo studenskog centra Beograda. Rekonstrukcija, adaptacija paviljona i centralnih kuhanja i sa restoranom Studensko odmaralište Beograd na Paliću. Proširenje smeštenih kapaciteta izgradnje Aneksa učeničkog doma i smešteni kapacitete izgradnje Aneksa učeničkog doma i smešteni kapacitet izgradnje Aneksa studenskog doma u Čačku, reč je o domu učenika srednjih škola i studenskom centru u Čačku. Nadogradnja i adaptaciji domu učenika srednjih škola u Beogradu, radna jedinica Karađorđe. U Novom Pazaru izgradnja studenskog centra u Novom Pazaru, studenskom centru Kragujevca izgradnja novog paviljona, domu učenika srednjih škola u Leskovcu, nadogradnja učeničkog doma u cilju dobijanja učeničkog kapaciteta za studente, dom učenika.. Mislim da treba da se zna zašta se pare troše. Pošto se u javnosti može čuti da se pare troše na ne znam zašta. E, sada vama čitam našta će da se troše, a ako ste raspoloženi, pročitaću vam i konkretne cifre. I onda ću olakšati posao i vama i revizoru da zna unapred našta idu pare koje će biti predmet ovog projekta. Zar nije cilj i vaš i predstavnika Vlade da građane upoznaju sa onim šta se čini za njihovo dobro. Onda nemojte dovoditi u pitanje moju želju da vas upoznam sa tim. Pošto se vi trudite da upoznate građane Republike Srbije sa onim što vi mislite da je važno, ja se sa druge strane trudim kao predstavnik Vlade da upoznam građane Republike Srbije sa onim što mislim da je važno. Isto kao oko besplatnih udžbenika. Mi ovde sučeljavamo svoja mišljenja, a u pozadini stoje određene interesne grupe i briga za decu. Sada, pitajte bilo koga, da kažem od Beograda, pa na dole, fantastično svi prihvataju i cene, poštuju odluku Vlade Republike Srbije o projektu besplatnih udžbenika, naravno i u Beogradu i Vojvodini, ali objektivno životni standard je bolji, platežne mogućnosti građana su veće i bolja je situacija u porodicama. Ali, takav je odnos, pri čemu pojedine i to ne zanima, a što bih ih zanimalo ako mogu javno da napadaju jedan projekat Vlade koji govori o onome da je Srbija stvarno država socijalne pravde, koliko god se to nekome sviđalo ili ne sviđalo. Znači, dom učenika srednjih škola u Kragujevcu, proširenje smeštajnih kapaciteta, u studenskom centru Subotica rekonstrukcija i adaptacija Studentskog centra. Biće izgrađeno, renovirano oko 30 do 40 hiljada kvadratnih metara iskorišćenog prostora. Ima sada puno, možda bi sada stvarno bilo pretenciozno da vam sve to čitam. Kada je reč o komponenti B, reč je o stručnom usavršavanju i obuci nastavnika, o obuci nastavnika i drugog osoblja. Reč je o unapređenju veština za 18 hiljada i 500 nastavnika i drugih nastavnika koji rade u vezi sa ranim obrazovanjem i vaspitanjem uključujući vaspitače u predškolskim ustanovama i učitelje i nastavnike u školama, direktora škola, psihologe, pedagoge, socijalne radnike i defektologe. Programi obuke su osmišljeni da uvedu promenu u stavovima u pogledu rada sa decom iz osetljivih grupa i decom sa posebnim potrebama. Tačno je planirano šta će se činiti itd, itd. Koristim priliku da vas upoznam sa još jednim važnim zakonom, odnosno sa predlogom zakona o kojem ćete se vi izjasniti. To je sporazum između Republike Srbije i Evropske organizacije za nuklearna istraživanja CERN u vezi sa davanjem statusa pridruženog članova kandidata koji prethodi članstvu u CERN-u. Moram vam reći, činjenicom da smo potpisali sporazum, odnosno predsednik Tadić je 10. januara ove godine, mi smo suštinski postali deo naučnog prostora Evrope i potvrdilo se ono što stalno govorimo da kvalitetne istraživače. Naime, grupa istraživača je iz Vinče, iz Instituta za fiziku ali i iz drugih univerziteta iz Beograda koji se bave ovom tematikom i u protekloj deceniji radilo unutar CERN. Potpisivanje statusa pridruženog članstva jeste jedna potvrda znanja i sposobnosti koje su oni posedovali i rezultata koje su postigli u projektu. Reč je o najvećoj istraživačkoj stanici, laboratoriji u svetu. Čak su i Amerikanci odustali od gradnje svoje istraživačke laboratorije kada su videli kolike su razmere CERN-a. Ono čime se oni bave je takvog karaktera da je objektivno označe za ceo svet. Mi smo praktično potpisivanjem tog sporazuma 10. januara, dan kada je predsednik Tadić to potpisao postali i zvanično deo evropskog naučnog prostora i pokazalo se da imamo itekako kvalitetno nauku. Mi ćemo se truditi, da iskoristimo pogodnosti sticanja statusa pridruženog članstva. Koliko je to važno i govori o našoj nauci samo da vam kažem da neke zemlje koje su članice EU, nisu članice CERN-a. Primera radi to je Slovenija i Kipar, a i oni koji će biti primera radi to je Hrvatska itd. Ne govorim da bih rekao da drugi nisu dobri, nego da smo mi kvalitetni i da zaslužujemo. Mi smo imali jedan razgovor sa njima, imaćemo sa ljudima koji su naši istraživači u CERN-u. Želimo da članstvo u CERN-u iskoristimo ne samo kao promociju naše nauke nego da koristimo rezultate do kojih se dođe u CERN-u da bi u različitim oblastima i naučnih istraživanja i života pomogli razvoju Republike Srbije. Tu je velika šansa objektivno i za naše privrednike jer ćemo moći da učestvujemo u projektima koje CERN finansira u meri kojoj visina našeg članstva, većina članstva je 80 miliona dinara. Ona zavisi kao visina članstva drugih zemalja od BDP te zemlje, ona da kažem varira. U svakom slučaju reč je o jedno strašno važnom sporazumu koji bi Skupština trebala da prihvati. I još nekoliko reči, pošto je ovde bilo, vi ste spomenuli nekoliko sporazuma, ali treba pomenuti da ima puno među državnih sporazuma ne samo sa EU, kao što se potencira nego i sa Rusijom, sa Slovačkom, sa Turskom, sa Ukrajinom, sa Azrbejdžanom u različitim oblastima. Oblasti odbrane, saradnji vojne industrije, pomoć u vanrednim situacijama, vezano za saobraćaj vazdušni, pomorski. Zanimljivo je da se među svim ovim predloženim zakonima nalazi i Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju između Republike Srbije i EU, učešću Republike Srbije u Akcionom programu za celoživotno učenje. Taj program, inače, postoji 2007 - 2013. Mi smo ga potpisali 21. decembra 2011. godine, znači pre nešto više od dva meseca. Poenta je što smo tim sporazumom na osnovu tog memoranduma mi, praktično, stekli mogućnost da učestvujemo u svim multilateralnim projektima, mrežama, pratećim merama. Ceo taj projekat je jako veliki i u pitanju su ogromni novci. Ukupan budžet za ove projekte je 6,9 milijardi evra. Mi smo održali, inače, konferenciju za štampu u Vladi Republike Srbije da upoznamo javnost sa mogućnošću da naše obrazovne institucije različitih nivoa, ali ne samo one, nego i institucije i organizacije koje su značajne za obrazovanje i nauku, kao što su i državni organi, lokalne samouprave, preduzeća, privredne komore, druge sektorske organizacije, instituti i drugi istraživački centri, nevladine i druge organizacije, da svi imaju mogućnost da konkurišu za ove projekte, da su projekti različitog vrednosnog iznosa od 150.000 za jednogodišnje projekte, do 600.000 za trogodišnje, znači projekti od jedne do tri godine, da mogu da podnesu pravna lica. Sve vrste projekata podrazumevaju u saradnji institucija iz više država, što je intencija, generalno, i u Evropi, da se što više sarađuje, razmenjuju podaci i korist je uporedne prednosti pojedinih zemalja, ili pojedinih institucija, u oblasti obrazovanja i nauka. Ono zašto je važan ovaj memorandum, jer unapređuje metodologiju izvođenja nastave i kvaliteta obrazovanja, saradnju obrazovnih institucija i tržišta rada, podstiče kreativnost kod učenika i predškolaca. Sve su to projekti kod kojih se može konkurisati, obuke nastavnika razvoju škola, uvođenje novih obrazovnih profila. Nama je ostavljeno da konkurišemo na te projekte. Mi smo krajem decembra bili pozvali sve obrazovne institucije da učestvuju i te podatke objavili na sajtu Ministarstva. Moram reći da mi je zadovoljstvo što se danas i ovaj zakon našao na dnevnom redu Narodne skupštine Republike Srbije, kao i ostali i nadam se da ćete ih usvojiti, pogotovo iz razloga, pošto je bilo dosta kritika u tome zašta se novac koristi. Ovih nekoliko projekata koje sam pomenuo i ovaj zakon o socijalnoj inkluziji navedeno je tačno do u dinar zašta će biti korišćeni, a ovim podrazumevasamo članarinu i celoživotno učenje, takođe, podrazumeva našu godišnju članarinu, da bi stekli mogućnost da apliciramo u projektima koji su strašno veliki sa stanovišta novca. Naravno, ostaje ono pitanje naše sposobnosti da učestvujemo u projektima i naravno nadam se da ih dobijemo. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Gospođo Marković, nema elemenata za repliku. Reč ima narodni poslanik Dušan Marić, izvolite.
Dame i gospodo, moj kolega Boris Aleksić je rekao da će po sporazumu o učešću Srbije u operacijama EU za upravljanje krizama snagama Srbije komandovati oficiri EU. Nakon toga predstavnik DS je 10 minuta objašnjavala da to nije tačno, da predstavnici SRS obmanjuju javnost, da će srpskim snagama komandovati srpski oficiri, čitala razne članove Sporazuma, ali nije pročitala najvažnije, to je član 10. Član 10. govori o lancu komandovanja i glasi: "Nacionalni organi će preneti operativnu i taktičku komandu nad svojim snagama i osobljem na komandanta operacije EU". To nije najgore. Najgore tek sledi: "koji ima pravo da prenosi svoja ovlašćenja". Ne kaže se na koga. Ne postoji nikakvo ograničenje. Može da prenese na oficira NATO pakta, a može u krajnjem slučaju i na oficira oslobodilačke vojske Kosovo. Prvi zakon, jedna od kriza kojom upravlja EU zajedno sa NATO paktom je upravo kriza na Kosovu. Prvi zakon o kome ću govoriti je Zakon o potvrđivanju okvirnog sporazuma između Republike Srbije i Banke za razvoj Saveta Evrope o finansiranju projekta "Obrazovanje za socijalnu inkluziju". Ovim zakonom Republika Srbija se zadužuje za novih 28 miliona 500 hiljada evra. Ako vladajuća većina usvoji, a nema sumnje da će usvojiti i ovaj zakon i zakone o kojima smo raspravljali u prvom delu sednice, to znači da će Srbija u sredu, u danu za glasanje, biti zadužena za novih 1.711.600.000 evra. Uračunao sam sve ove zakone, znači zadnji zakon koji sam uračunao, ovaj zakon o potvrđivanju okvirnog sporazuma o socijalnoj inkluziji. Znači, 25.500.000 evra. Ovo je, inače, 81 zakon o zaduživanju Republike Srbije o kojem raspravlja Skupština Republike Srbije u ovom sazivu. Usvajanjem ovog zakona, usvajanjem ovog zaduženja, ukupni iznos zaduženja Republike Srbije u ovom mandatu Skupštine, u mandatu Vlade Mirka Cvetkovića, iznosi 8.338.542.000 evra. Inače, u sredu kada ćemo glasati o ovim zakonima, navršiće se 1.330 dana mandata ovog skupštinskog saziva. Sad, ako ukupni iznos zaduženja ovih 8.338.000.000 podelimo sa 1.300, onda dobijemo rezultat da su poslanici vladajućih stranaka, DS, SPS, G17, SPO, Jedinstvene Srbije, PUPS i Nacionalnih manjina, svakog dana svog mandata. Znači, od 11. juna 2008. godine, građane Srbije u proseku zaduživali sa po 6.269.580 evra. Ako to podelimo sa 7.120.000 građana Srbije, to znači da ste svakog građanina Republike Srbije za tri i po godine zadužili za 1.170 evra novog duga. Ovde nije uračunato zaduženje poosnovu onog starog duga od 24 milijarde spoljnog duga i 17 milijardi unutrašnjeg javnog duga. Što je najgore, sa ovih 1.170 evra vi ste zadužili sve građane Srbije, čak i one tek rođene, zadužili ste više od milion nezaposlenih koji nemaju nikakva primanja i zadužili ste 700.000 ljudi koji po zvaničnim statističkim podacima žive ispod granice siromaštva, jer danas nemaju evro i po da kupe neke osnovne životne namirnice. Ako izglasate ovaj zakon o novom zaduživanju Republike Srbije za 28.500.000 evra, to znači da ste za tri i po godine svoje vlasti, svako domaćinstvo u Srbiji, a ima ih 2.497.000 zadužili za 3.339 evra. Ako usvojite sve zakone o kojima danas raspravljamo i kojima zadužujemo Republiku Srbiju za novih 1.711.000.000 evra, pa taj iznos dodamo svim zaduženjima od 11. juna 2008. godine, pa podelimo na 127 poslanika vladajuće koalicije koliko ih je u proseku glasalo za usvajanje ovih zakona, dobijemo jedan neverovatan podatak, da je svaki poslanik vladajuće većine, građane u proseku zadužio sa 65.657.811 evra, prava sitnica. Znate, ovih 28.500.000 evra, koji se odnosi na socijalnu oblast, možda i ne deluje previše opasno i zastrašujuće, međutim kada se sagledava u kontekstu ukupnog zaduživanja Republike Srbije pod vlašću Mirka Cvetkovića, onda je jasno da je i taj zakon neprihvatljiv. Znate, kada vlast za tri i po godine zaduži državu za 8.333.000.000 evra bilo bi logično da se u zemlji poboljša životni standard, da se pokrene proizvodnja, da se otvori nekoliko stotina hiljada ranih mesta, da se desetkuje nezaposlenost i broj siromašnih građana, kod nas u Srbiji se događa upravo suprotno. Stalno usvajamo nove zakone, stalno se zadužujemo, a u međuvremenu 300.000 radnika je izgubilo radna mesta, broj građana Republike Srbije koji žive ispod granice siromaštva je premašio broj od 700.000. Broj građana Republike Srbije koji živi ispod granice siromaštva je premašio brojku od 700.000, 730.000 ljudi traži spas iz bede u kojoj se nalazi u svakodnevnom kockanju, a 70.000 ljudi preživljava zahvaljujući narodnim kuhinjama. Zadnja računica, koju sam izveo sabirajući ova zaduženja, pokazuje da je svako dizanje ruku poslanika vladajuće koalicije prilikom glasanja o zakonima, o novim zaduženjima građane Republike Srbije koštao 810.590 evra novog duga. Znači, skrećem pažnju poslanicima vladajuće koalicije, pre nego što glasaju za usvajanje ovog zakona o zaduženju Republike Srbije za novih 28.500.000 evra da imaju na umu to, da je svako dizanje ruku novo zaduživanje za Republiku Srbiju u iznosu od 810.590 evra. Još jednom podsećam da javni dug Republike Srbije 17 milijardi evra, spoljni dug iznosi 24 milijarde evra i sa ovih današnjih 1.711.000.000 vi Srbiju sa obe noge nepovratno gurate u dužničko ropstvo. Srpska radikalna stranka neće da vam u tome pomaže i iz tog razloga mi ne možemo podržati ove predloge zakona. Što se tiče ovog sporazuma o bezbednosnim procedurama u razmeni i zaštiti tajnih podataka između Republike Srbije i Evropske unije, u pitanju je jedan iz niza sporazuma koji smo mi ovde usvojili, tačnije koji su usvojili predstavnici vladajuće većine, vladajućih stranaka, a koji odgovorno tvrdim predstavljaju uvredu, ne samo za nacionalno i državno dostojanstvo, već i za zdrav razum. Vi sporazum o razmeni i zaštiti tajnih podataka sa Evropskom unijom potpisujete u trenutku kada Evropska unija grubo kršeći Rezoluciju 1244 Saveta bezbednosti Ujedinjenih nacija, praktično, učestvuje u okupaciji Kosova i Metohije, u okupaciji dela državne teritorije Republike Srbije. Vi sa tom Evropskom unijom potpisujete sporazum o razmeni i zaštiti tajnih podataka. To je van zdravog razuma. Prvorazredni crni humor. Dželat davi žrtvu, a onda predloži hajde napravimo pauzu da se malo odmorimo da potpišemo sporazum o uzajamnoj saradnji u poboljšanju naše međusobne bezbednosti i kada potpišu taj sporazum dželat nastavlja svoj posao. Evropska unija preko misije Euleks čini bukvalno sve da zaokruži nezavisnost takozvane Republike Kosovo i da joj obezbedi međunarodno priznanje. Podsećam da su zemlje Evropske unije imale vodeću ulogu u razbijanju Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije, zatim u razbijanju Savezne Republike Jugoslavije, zatim u razbijanju Državne zajednice Srbije i Crne Gore, a sada zajedno sa Sjedinjenim Američkim državama udarnički rade na razbijanju Republike Srbije. Takođe vas podsećam da su zemlje te Evropske unije, sa kojima ćete vi razmenjivati i čuvati podatke, značajne podatke, značajne za nacionalnu državnu bezbednost, izazvale seriju ratova na području bivše Jugoslavije u kojima je poginulo 110.000 ljudi, 500.000 ljudi ranjeno, 2.000.000 ljudi raseljeno, ubijeno više od 43.000 pripadnika srpskog naroda. Takođe, podsećam da su zemlje Evropske unije učestvovale u okupaciji Republike Srpske Krajine, da imaju svoje učešće u najvećem etničkom čišćenju u Evropi posle Drugog svetskog rata u kojem je više od 600.000 Srba proterano iz Republike Srpske Krajine i Republike Hrvatske. Evropska unija ne posustaje u tom zločinu. Ona svim snagama i dan danas pomaže Hrvatskoj da sačuva rezultate etničkog čišćenja, da spreči povratak prognanog srpskog stanovništva i da spreči plaćanje štete, ratne, materijalne i nematerijalne štete. Vi sa takvom Evropskom unijom potpisujete ovakav sporazum. To je ignorisanje realnosti, ismejavanje realnosti. Podsećam da je ta ista Evropska unija učestvovala u bombardovanju Republike Srpske. Sećate se njihovih snaga za brza dejstva kako su granatirala srpsko Sarajevo i kako su učestvovale u operaciji "Maestral" kojima su hrvatska i muslimanska vojska u septembru 2005. godine okupirale 13 opština u Bosanskoj Krajini. Evropska unija je imala vodeću ulogu u bombardovanju Savezne Republike Jugoslavije. Stoički su nas bombardovali tri meseca. Porušili nam 300 mostova, škola, bolnica, ubili nam 3.000 ljudi, ranili 15.000 ljudi, ubili nam 73 dece. Naneli nam štetu koja se meri desetinama milijardi evra, drže pod okupacijom Kosovo i Metohiju, razbijaju Srbiju pobunjujući Sandžak, pobunjujući Vojvodinu, a vi sa njima potpisujete sporazum koji se tiče čuvanja važnih bezbedonosnih tajni. Evropska unija je odgovorna za progon 250.000 Srba sa Kosova i Metohije. Nakon što je brigu o bezbednosti Srba na Kosovu i Metohiji preuzela Evropska unija zajedno sa SAD na Kosovu i Metohiji su ubijena 1,004 srpska civila, 300 srpskih ljudi, u najboljoj životnoj dobi, su odvedeni u Albaniju da bi tamo bili iskasapljeni radi prodaje organa na svetskom tržištu. Sve ovo napominjem, apelujem na vas, apelujem na poslanike vladajućih partija da se dozovu pameti i da na kraju svog mandata pokažu minimum dostojanstva, da se usprave i da ne usvoje bar jedan od nekoliko desetina ponižavajućih zakona koje im je servirala Vlada Republike Srbije. Sledeći zakon o kojem ću da govorim jeste Sporazum sa Evropskom organizacijom na nuklearna istraživanja. Po ovom pitanju želim da ukažem samo na dve činjenice. Ova organizacija nikada, ni jednom jedinom reči, nije osudila bombardovanje Republike Srbije osiromašenim uranijumom. Znači, to da se zna. Podsećam vas da je NATO pakt priznao da je na Republiku Srbiju bacio 15 tona osiromašenog uranijuma, Vojska Srbije tvrdi da se radi o 35 tona, Vojska Rusije tvrdi da se radi o 90.000 projektila ukupne težine 45 tona. Jedna ovakva organizacija koja bi trebalo da bude savest Evrope, kada je u pitanju ova problematika, nijednom rečju nije osudila taj zločin. Samo na Kosovu, znači ne govorim o Srbima, govorim pre svega o Albancima, broj ljudi koji umiru od bolesti karcinoma je nakon ovog bombardovanja porastao za 100%. Imamo jedinu državu u Evropi koja je bila žrtva bombardovanja i to masovnog bombardovanja osiromašenim uranijumom, a ta država ne samo što nije stalni član ove organizacije, nego čak nije ni pridruženi član. To je još jedan u nizu apsurda i samim tim i sam ovaj predlog zakona čini apsurdnim. Sledeći Sporazum sa Turskom u međusobnoj zaštiti, slušajte molim vas, poverljivih informacija i materijala razmenjenih u okviru saradnje u oblasti vojne industrije. Pitam da li postoji neko u ovoj sali ko zaista veruje da će Turska koja je imala vodeću ulogu u ratu Bosne i Hercegovine protiv srpskog naroda, značajnu ulogu u ratu u Hrvatskoj, značajnu ulogu u agresiji NATO pakta na Saveznu Republiku Jugoslaviju, koja je glavni vojni savez iz SAD, koja uskoro preuzima bazu Bonstil i koja uskoro preuzima vodeću ulogu u okupaciji dela teritorije Republike Srbije podatke od značaja za vojnu industriju sakriti od svog saveznika SAD i drugih članica NATO pakta? U to samo lud može da poveruje. Znači, zašto usvajamo jedan zakon za koji znamo da se neće sprovoditi? Čisto forme radi da bi rekli usvojili smo 1.200 zakona i potpisali smo sporazum o jednoj vrsti vojne saradnje sa Turskom. Zadnji zakon na koji ću se osvrnuti, Zakon o Sporazumu i učešću Srbije u operacijama Evropske unije za otklanjanje krizama i odricanju tužbi. Ovde naziv zakona sve govori. Znači, operacija za upravljanje krizama. Fali samo jedan podatak -operacije za izazivanje kriza i upravljanje krizama. Ne radi se o operacijama za rešavanje kriza, što bi bilo logično. U tom slučaju bi bilo logično da Srbija pristupi ovom sporazumu. Inače, ovo je jedan formalni dokaz da zemlje EU izazivaju krize i upravljaju krizama, a kako to rade najbolje se vidi na primeru Kosova i Metohije, na primeru Republike Srbije. Zajedno sa Amerikom, EU je izazvala krizu koja je dovela do raspada SFRJ, do niza ratova sa strašnim posledicama. Ta kriza i dalje traje, a ovim sporazumom Republika Srbija se kandiduje da sve one loše stvari koje njoj EU čini u proteklih 20 godina, sada ona za račun EU čini drugim državama i narodima. Hvala.
Narodni poslanik Radiša Ilić ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama su više predloga zakona, tačnije rečeno konvencija, koje su objedinjene po principu koji ni nama nije jasan pošto su tu smeštena i nuklearna istraživanja, socijalna inkluzija, teški metali i zagađivanje vazduha, evropske banke, saradnja sa Turskom u vezi zaštite pojedinih podataka itd. Mislim da je jedan memorandum koji je uvršten u ovaj dnevni red, odnosno u ovu tačku od "životnog značaja" za građane Srbije. Vi, građani Srbije, koji ste ostali bez posla i vi koji ćete u penziju tek kad napunite 67 godina, zato što tako hoće EU, dobro razmislite šta će Srbiji doneti memorandum o razumevanju između Republike Srbije i EU o učešću Republike Srbije u akcionom programu za celoživotno učenje. Kao da nas neko ponovo podseća na Lenjinove radove - učiti, učiti i samo učiti. Iz svih ovih predloga zakona objedinjenih u ovoj tački moram da kažem da vrebaju neke opasnosti, ili vreba NATO ili vrebaju ogromni krediti ili vreba EU ili teški metali i otrovi i ne zna čovek šta je gore i opasnije po Srbiju. Ako neko zna šta je zajednički imenitelj svim ovim konvencijama i memorandumima koji su objedinjeni u ovoj jednoj tački, verujte da mu treba dati Nobelovu nagradu. U mojoj diskusiji ću se usredsrediti na dva protokola koji se tiču zaštite životne sredine. Ova prva konvencija koja se bavi teškim metalima po svojoj prirodi je deklarativnog karaktera i čitajući vidimo da se uglavnom bavi spiskovima kategorije i opisom proizvodnih procesa u kojima se kao nus proizvodi javljaju teški metali. Dvadeset i trideset godina posle toga, iako su ove konvencije obavezivale da se obezbede proizvodni procesi, skladišta otrovnog otpada, jalovišta ruda, dogodile su se takve katastrofe, takvi akcidenti čiji posledice nisu još sanirane i godinama će se još uvek osećati. U noći između 30. i 31. januara 2000. godine iz Rumunije je u Tisu ispušteno 120 tona otrovnog cianida i teških metala iz basena rudnika zlata u Rumuniji Baia mare. Tada je bukvalno uništen ceo ekosistem reke Tise, kao i okolnih pritoka, uključujući i dobar deo toka reke Dunav. Ovaj akcident na reci Tisi je po težini bio na drugom mestu, odmah iza one katastrofe u Černobilu 1986. godine. Ko je tada Srbiji nadoknadio štetu? Apsolutno niko. Možemo reći da tada Rumunija nije bila članica EU, dok je Mađarska oktobra 2010. godine bila članica EU, ali su verovatni prenebregnuti standardi koje je u oblasti ekologije Mađarska trebala da ispuni da bi pristupila EU, pa su ruinirani rezervoari prepuni otrovnog crvenog koncentrata, odnosno mulja iz fabrike aluminijuma, popustili i kontaminirali u vode Dunava. Takođe, ne zaboravimo da mnoge kompanije značajan deo profita i ilegalnog ostvaruju tako što ne troše sredstva za pravilno skladištenje i tretiranje opasnog otpada, pa samim tim i teških metala. Oni jednostavno taj otpad, ta jalovišta sa otrovnim koncentratima rasipaju po udaljenim predelima, po planinskim rekama ili, što je još gore, spaljuju taj otpad u visokim pećima, a to je, nažalost, njima omogućila država Srbija svojim zakonima, naravno, pod vidom upotrebe alternativnih goriva. Veliki broj amandmana na ovaj protokol se odnose na procedure koje zemlje potpisnice moraju preduzeti da bi se smanjila koncentracija teških metala u zemljištu. Kada sam već kod kontaminiranog zemljišta teškim metalima, da li znate za istraživanja EU, o kojoj mislimo sve najgore, o zagađenju poljoprivrednog zemljišta na Kosovu i Metohiji? Kosovo i Metohija je zagađena teškim metalima – hromom, niklom, olovom, živom, arsenom. Ovo govorimo zato što znamo da ćemo se jednog dana vratiti kad-tad na Kosovo. Dakle, to kažu eksperti EU, koji su i proizveli sav taj haos i bezvlašće na Kosovu i Metohiji, koje je dovelo do zagađenja. Najgore je to što niko ne snosi odgovornost, pošto Euleks, a tamo je opet zahvaljujući zelenom svetlu koje im je dalo Vlada Republike Srbije, niko, taj Euleks ne hapsi te zagađivače i te kriminalce na Kosovu i Metohiji. Taj Euleks upada u srpske kuće, maltretira, ubija, hapsi decu, stavlja im lisice na ruke. Imali smo prilike da vidimo to u medijima. Najgore je to što svi ti teški metali rečnim tokovima dolaze u centralnu Srbiju i ugrožavaju živote i zdravlje ljudi. Da vas podsetim, povećane koncentracijeteških metala izazivaju genetske promene, bolesti nervnog sistema, rak, sterilitet. Da li ima nešto gore od toga? U članu 11. u odeljku rešavanje sporova protokola o teškim metalima predviđeni su načini rešavanja problema i nadoknade štete. Ovo je posebno zanimljivo. Da li znate ko će da rešava te sporove? Međunarodni sud pravde u Hagu. Dakle, bez Haga ništa ne može. Ako budu sporove rešavali pravedno, pod znacima navoda, i vremenski kao njihove kolege u Haškom tribunalu, onda oni koji očekuju neku presudu što su zaliveni teškim metalima, mogu slobodno da rezervišu mesto na najbližem groblju. Mi se bavimo ovim protokolima i konvencijama kao da ćemo da spasavamo svet od propasti, a najveći zagađivači na svetu, pre svega SAD, ne pridržavaju se apsolutno nikakvih konvencija, ne samo u oblasti zaštite životne sredine, nego što se tiče svih konvencija koje postoje na ovom svetu. Nisu čak ni potpisnici KJOTO protokola, kojim se reguliše emisija štetnih gasova i štiti se ozonskih omotač. Pogledajmo današnje novine. Ne moramo da idemo ni u Rumuniju ni u Mađarsku ni u Ameriku, u Srbiji, u Zajači kod Loznice u krvi dete osnovac. Gospodine ministre, prilikom rutinskog sistematskog pregleda otkriveno je prisustvo olova. Šta onda radi država? Šta radi Ministarstvo zdravlja? Šta radi policija? Ko to ima pravo da truje našu decu? Da li ti ljudi imaju svoje ime? Da li imaju neku zaštitu? ko su uopšte oni? Rekao sam maločas do čega to dovodi, do pojave raka, teških oboljenja, anomalija, steriliteta. Odakle je došlo to? Palo je sa neba. Da li može neko da pohapsi odgovorne, to pitaju srpski radikali? Koliko takvih Zajača uopšte ima u Srbiji? Malo nam je uranijuma koje nam je NATO poslao 1999. godine prilikom NATO bombardovanja i sada nam ostaje da se trujemo i teškim metalima. Upravo se na olovo odnosi aneks 1. Protokola u kome se navode vrste teških metala i kojim je obuhvaćen član 3. stav 1. Iz ovih proteklih nekoliko godina imali smo prilike da pročitamo naslove na stotinama memoranduma, konvencija, protokola kojima se štiti sve na ovoj planeti. Čak mislimo da su i amebe obuhvaćene zaštitom, ali nikako da pronađem, da vidim konvenciju koja bi trebala da štiti građane Srbije od najcrnjeg genocida na kugli zemaljskoj, konvencije koja je trebala da sankcioniše one koji su nas zasipali uranijumskim bombama i nuklearnim otpadom iz aviona NATO pakta. Toga nema, neće ni biti, a nama ostaje da nemoćno beležimo porast broja obolelih od karcionoma, od kojih je najveći broj dece. U ovom drugom protokolu o dugotrajnim organskim zagađujućim supstancama u četvrtom odeljku se kao jedno od tehnika kontrole za smanjenje misije navodi spaljivanje otpada, a tu dolaze u obzir opasni otpad, medicinski otpad itd. Danas se pod vidom alterantivnog goriva, a tako su ukrštene otpadne gume, farmaceutski medicinski otpad, vrši spaljivanje opasnog otpada u visokim pećima, u cementnoj industriji, možda i u nekim topionicama. Ono što je kod nas normalno i po međunarodnim konvencijama, u razvijenim zemljama EU, recimo u Švedskoj nije. Evo jednog primera. Prilikom posete Švedskom parlamentu 2009. godine pitali smo kolege članove odbora šta oni u Švedskoj rade sa otpadnim gumama, pošto su nam ovde u Srbiji predstavnici izvršne vlasti rekli da se gume spaljuju u celoj zapadnoj Evropi kao alternativno gorivo. Kolege iz Švedskog parlamenta su nam odgovorile da se to kod njih ne radi i prikazali nam fotografije na kojima se vidi kako od otpadnih guma prave veštačke brežuljke, rekultivisane, gde se tokom zime sankaju deca, a nama kažu naši stručnjaci – nije to štetno, tako je u EU, to je obmana. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Božidar Delić ima reč.
Uvažena predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, želim u prvom redu da govorim o Predlogu zakona o potvrđivanju sporazuma između Republike Srbije i EU o uspostavljanju okvira za učešće Republike Srbije u operacijama EU za upravljanje krizama. Za SRS, kao i za većinu građana Srbije, ovaj zakon je apsolutno neprihvatljiv. Ovaj sporazume je još jedan korak ka približavanju Srbije NATO paktu i kakav je interes Srbije da učestvuje u operacijama krizama koje su izazvale te iste zemlje EU koje pored SAD prednjače uopšte u izazivanju krize u svetu? Kada govorimo o ove 24 vrste operacija, možete mi pomenuti koju god hoćete zemlju a ja ću vam reći koja zemlja je izazvala krizu. Američka strategija izazivanja i upravljanja krizama poznata je još iz devedesetih godina prošlog veka. Na našim prostorima je primenjena tokom razbijanja SFRJ, a zatim SRJ, a posebno je osećamo i danas u pokušajima da se oduzme i otme naša južna srpska pokrajina KiM. Nigde oni koji su izazvali krizu nisu istu rešili. Oni upravljaju krizom, smanjuju intenzitet aktivnosti i ako zemlja žrtva podigne glavu, oni je ponovo pokrenu i aktiviraju. I na našim prostorima, upravo kroz upravljanje krizom, ugasili su navodno plamen rata, ali su svugde ostavili žar, tako da uvek kad požele mogu ponovo da izazovu krizu, odnosno žar pretvore u plamen, odnosno izazovu novi rat. Srpska radikalna strankanema ništa protiv humanitarne pomoći, jer u Srbiji postoji humanitarna organizacija Crveni krst, koja je u sistemu međunarodnih organizacija Crvenog krsta i Crvenog polumeseca. Mi to podržavamo i sve aktivnosti koje su u tom domenu, ali ovo je nešto sasvim drugo. Ovde se radi o humanitarnim operacijama, poput "Milosrdnog anđela", što smo već osetili na svojoj koži. Sada treba da sa onima koji su nas bombardovali, koji izazivaju sve krize u svetu, učestvujemo pod njihovom komandom u operacijama upravljanja krizama u nekim drugim zemljama i da njihovim narodima namećemo rešenja koja nisu u njihovim interesima, već u interesima onih koji su tu krizu izazvali. Prošle godine smo bili svedoci tzv. arapskog proleća, krize koju su zarad svojih interesa izazvale SAD, uz svoje satelite Britaniju i Francusku. Trenutno to isto rade i u Siriji. Ono što je posebno žalosno je i činjenica da je Srbija učestvovala u izazivanju krize u Egiptu i Tunisu. Ovde u Beogradu su članovi Otpora obučavali aktiviste iz Egipta i Tunisa o načinima izazivanja nemira koji će eskalirati u krizu. Trenutno se, kao što znate, u Egiptu nalazi pet srpskih državljana koji čekaju suđenje zbog ugrožavanja bezbednosti Egipta, jer im je bilo malo što su obučavali aktiviste u Beogradu, već su otišli direktno u Egipat da pomognu u operativnom rukovođenju i izazivanju nemira. Oni su ipak naši građani, ali ne očekujem da će biti osuđeni, jer iza njih stoji Amerika i biće proterani, kao što je to inače i ranije rađeno kada su oni u pitanju. Ovaj sporazum ima dva dela – odredbe o učešću u civilnim operacijama za upravljanje krizama i drugog dela, učešće u vojnim operacijama za upravljanje krizama. Međutim, ako se čita sporazum, može se zaključiti da se ove dve vrste operacija mogu izvoditi pojedinačno jedna ili druga, ali najčešće se izvode zajedno, odnosno paralelno. Meni je malo čudno da se u članu 6. koji govori o civilnim operacijama za upravljanje krizama u tački 4) upotrebljava termin vojišt, koji je potpuno iz domena vojne terminologije i koji svakako ne bi trebalo da se nađe u ovom delu gde se govori o sporazumu o civilnim operacijama. Međutim, ovo samo potvrđuje ono što sam već unapred rekao, da se ovde radi o namerno izazvanim krizama u interesu pojedinih zemalja EU, a posebno da ne govorim kada su u pitanju SAD. Da li je ovaj sporazum potreban Srbiji? Da li treba da šaljemo svoje kontigente, bilo civilne ili vojne, u druge zemlje, da najčešće protivno volji tih naroda i tih zemalja radimo za interese zemalja koje su izazvale krizu, koje vode krizu prema svojim interesima i planovima i to sve radimo u lancu komandovanja EU, gde mi pod svojom punom kontrolom i komandom imamo svoj nacionalni kontigent, što je s jedne strane logično, ali to je i potpuna farsa. Komandanti operacija su iz EU, oni određuju zadatke nacionalnim kontigentima, što se vidi kada se pročita član 6. za civilne operacije i član 10. za vojne operacije. U razlozima za donošenje zakona kažete, citiram – bezbednosna strategija EU potvrđuje doslednost EU svetskom poretku, zasnovanom na adekvatnom multilateralizmu i međunarodnom pravu. Pa to je tek potpuna farsa. Upravo EU i Amerika su potpuno zgazile međunarodno pravo, a mi smo to opet osetili na svojoj koži. Da samo podsetim narodne poslanike da smo u ovoj skupštini nekoliko puta pokrenuli pitanje učešća naše parlamentarne delegacije kao posmatrača na skupštini ODKB (Organizaciji dogovora o kolektivnoj bezbednosti). Jedna tako benigna inicijativa od strane Ruske federacije nije prihvaćena, iako niko čak i od predstavnika vladajuće koalicije navodno se tome nije protivio. To se ne rešava već tri godine, a ovamo hoćemo ad hok da šaljemo naše vojnike i policajce da ugrožavaju bezbednost drugih naroda zarad interesa EU. To ne može, tako makar misli SRS i takav svoj stav iznosi pred građane. Hteo bih da kažem još o dva predloga zakona, i to Predlog zakona o potvrđivanju protokola o teškim metalima uz Konvenciju o prekograničnom zagađenju vazduha na velikim udaljenostima, iz 1979. godine i Predlog zakona o potvrđivanju protokola o dugotrajnim organskim supstancama uz Konvenciju o prekograničnom zagađenju vazduha na velikim udaljenostima, takođe iz 1979. godine. Gospodo, da smo ove sporazume potpisali negde u to vreme ili kako se tamo kaže, do 1985. godine, mi verovatno danas o tome ne bi diskutovali i verovatno bi to bilo u redu. Međutim, danas su za nas ovi sporazumi apsolutno prevaziđeni. U prvom sporazumu se govori o teškim metalima. To su metali čija gustina prelazi 4,5 grama po santimetru kubnom i onda se govori prvenstveno o kadmijumu, olovu i živi. Sve što je rečeno o ovim teškim metalima je u redu i prihvatljive su mere koje se predlažu da bi se opasnost od njihovog delovanja dovela na neku manju meru. No mi u Srbiji imamo jedan daleko veći problem sa teškim metalom, čija je gustina dvostruko veća od olova. Radi se o uranijumu i njegovom izotopu – uranijum 238, kako mi to kažemo osiromašenom uranijumu, koji su Amerikanci 1999. godine bombardovali Srbiju i time u Evropi prvi put primenili, slobodno se može reći, atomsko oružje. Time nisu bombardovali samo Srbiju, već su bombardovali i Evropu i Balkan. Širenje ove radioaktivnosti i njihovih čestica neće zaustaviti državne granice. Posledice ovoga vidimo svakog dana. Broj umrlih od leukemije i raka je dvostruko veći nego što je bio pre 1999. godine. Šta će nam ovim sporazumi kada je teritorija Srbije zauvek zagađena? Vreme raspada uranijuma 238 je 4,7 milijardi godina. Da pokušam da vam to objasnim slikovitije, makar što se tiče naših gledalaca. Od rođenja Hrista, pa da kažem do danas, za tih 2000 godina je na zemlji živelo 80 generacija ljudi. Da bi se radioktivnost uranijuma 238 smanjila za 50%, na zemlji bi trebalo da živi 187 miliona generacija. Neka u svakoj generaciji umre samo po jedan čovek, možete videti kakve su razmere tog zločina koji je učinjen u Srbiji. U Srbiji su već umrle i čitave jedinice, posebno rezervnog sastava, jer je njega lakše pratiti, koje su se borile na teritoriji KiM. Pred ovim činjenicama padaju svi argumenti iz ovih sporazuma. Zbog toga SRS ih neće ni u kom slučaju podržati. Hvala.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Zoran Krasić ima reč.
Gospođo Đukić, koliko imam vremena? (Predsednik: Imate još 23 minuta.) Sasvim dovoljno. Gospodine Obradoviću, da se malo hvalim, jer ove najnovije ankete kažu da građani Republike Srbije dele stavove sa SRS. Ako dozvoljavate, građani Republike Srbije na prvo mesto kao prijatelje stavljaju Rusiju, Kinu, Makedoniju, Rumuniju, Grčku, nesvrstane. Sve je sa više od 50% Kada je u pitanju anketa u pogledu neprijatelja, na prvom mestu su SAD. To se uklapa sa ovim što je gospodin Delić pre mene pričao, Radiša Ilić i gospodin Dušan Marić. Na drugom mestu je Velika Britanija. Na trećem mestu su Nemačka, Francuska, Hrvatska i naravno NATO pakt. Znači, to je percepcija građana. Jasno im je, prijatelji su nam upravo one zemlje za koje SRS kaže da su prijateljske. Sećate da smo potpisivali neke sporazume u ovoj zgradi, tamo 2000. godine sa Rusijom i Belorusijom, na bazi čega imamo i specijalni status. Vidite, mogu da se stave na sto razni sporazumi, mogu da se izraze lepa očekivanja, ali ono što je percepcija građana, gospodine Obradoviću, poklapa se sa stavovima SRS. U SAD, u Velikoj Britaniji, NATO paktu, pa sada ako hoćete – Nemačka, Francuska, tj. EU, to je okosnica EU, oni u tome vide neprijatelje Srbije i srpskog naroda. Ovo je vrlo važno zbog nekoliko tačaka dnevnog reda koje se nalaze u ovoj objedinjenoj raspravi, gde se nalazi 14 predloga zakona. Vidite koliko su važne ove države, kada ste ih svih 14 stavili u jednu tačku dnevnog reda. To sa gledišta diplomatskih odnosa jeste malo nepoštovanje, ali vam ne zameram, sretan sam što niste stavili 37 tačaka dnevnog reda. Ranije smo imali 37 tačaka dnevnog reda u okviru jedne jedinstvene rasprave. Kada sam već tu kod tih anketa i onoga što je nesporno što se tiče agencija koje se bave istraživanjem, vidite, kod građana Republike Srbije još nije jasno ko su nam prijatelji i neprijatelji kada su u pitanju neke države. Recimo, kada je u pitanju Turska, 33% građana smatra da su nam prijatelji. To je verovatno zbog ovih serija, a 34% smatra da su nam neprijatelji, dok 33% nezna. Kada je u pitanju EU, 28% kaže – prijateljski su raspoloženi prema nama, 39% EU doživljava kao neprijatelje i 32% ne može da kaže da su prijatelji niti neprijatelji. Gospodine Obradoviću kada postavite građanima Republike Srbije pitanje – da li u Srbiji postoji opasnost od separatizma? Da kaže 67%. Što se tiče ove parole – EU nema alternativu, ko to podržava? Podržava 10,5%. Onako, slaže se sa tom inicijativom – 20%. Ne slaže se sa tom inicijativom – 19,3%. Protivnici te parole – 35,30%. Da li EU predstavlja štetu za Republiku Srbiju? Da kaže 22%, 21% se slaže sa tom konstatacijom, a kažu da nije štetna za EU samo 17,20%. Da vam ne čitam dalje ove ankete, iz toga treba da proizađu neki zaključci, kakvo je raspoloženje građana Republike Srbije. Mi iz SRS možemo biti zadovoljni sa rezultatima ove ankete, jer vidimo da sve ove godine koje smo na političkoj sceni proveli zastupajući stavove da Srbija nema alternativu, da srpski narod nema alternativu, napokon dolazi do građana Republike Srbije da shvataju zašto se zalažemo i videćemo to, to sada nije toliko bitno, ali očekujemo dobru komunikaciju. Gospođo Đukić-Dejanović, ne znam da li ste bili na početku. Gospođa Kolundžija je pričala o ovoj tački dnevnog reda i ono što je dominiralo njenom raspravom jeste politika koja laže. Pričala je i gledala je u mene. To je bila asocijacija da SRS vodi politiku laži. Vidite, anketa kaže da baš i ne lažemo, da se to slaže sa građanima. Međutim, zaboravila je samo jednu stvar, da ona politika koja je obećala 250.000 novih radnih mesta i zapošljavanje, nije postigla te rezultate. Ona politika koja je rekla – i EU i Kosovo, nije postigla rezultate, znate? Ona politika koja je pričala o boljem standardu, nije postigla rezultate. To nije sada moje mišljenje. Znate da sam ja mnogo oštriji u tim kritikama, ali to je vaša statistika pokazala, registrovala, Zavod za statistiku. Znači, 500.000 radnih mesta više nema, ne postoji 500.000 budućnosti. Povećan je broj nezaposlenih za 300.000. Gospodine Obradoviću, čini mi se da 15.000 visokoobrazovanih čeka na birou, ili 22.000. Možda 22.000, pobrkao sam, 158 magistara nauka, jeli tako beše? Čak i tri doktora nauka su nezaposleni. Ovo malo, ne znam kakav je ovo prevod – celo životno učenje. Šta to znači? Postoji li poluživotno, delimično životno učenje ili ovo – učiš dok ne umreš? Gospodine Obradoviću, smanjite vi te kurseve i te stvari, mi imamo visokoobrazovni kadar koji nije zaposlen. Ne treba ništa da ulažemo, već je država uložila u njihovo obrazovanje, i veštine, i sposobnosti. Naš narod je toliko inteligentan. Dovoljno je da mu date kompjuter, za tri dana ima da nauči da radi na njemu i bolje ima da radi nego ovaj Srđan Milivojević, on gleda u ekran i samo se smeje nešto. On misli to je ogledalo. Naš čovek je inteligentan, aman ljudi. Kako vam nije jasno? Sad kažete tu se daju neke velike mogućnosti. Slažem se, hoćete da demonstrirate neku drugu politiku, to je politika - EU nema alternativu. To je politika - verovatno ćemo dobiti status kandidata za početak razgovora. A kada će da krenu razgovori? Pa, ko to zna. Turci čekaju, jadnici, dve generacije odoše u penziju čekajući. Jadni Makedonci već i zaboravili, izradovali se prve godine, posle toga rekli – ma diži ruke, od ovoga, nema ništa. Ali dobro, nije to najveći problem ovog seta zakona koji se donose. Rekoste malopre da se vi socijalisti borite za socijalnu pravdu, to su ove besplatne knjige. Najveći borac za socijalnu pravdu je Dušan Bajatović. Jadnik krvari, ne može podigne tolike plate koje uzima. Ne znam, pišu po novinama, milion i 200, milion i 300 mesečno. Žarko bi voleo da ima makar 50%, ali nema. Nažalost, on je ministar, nije direktor Javnog preduzeća. Pa, nemojte toliko za socijalnu pravdu da se borite. Bolje kad se ne borite za socijalnu pravdu. Sada najvažnija stvar koja se tiče ovog kompleta zakona, mora ovde da se kaže, ima ovde i dva ugovora sa Ruskom Federacijom koju, naravno, radikali podržavaju, to se podrazumeva. Bez obzira na ove kritike koje se mogu izraziti u pogledu ovih konvencija koje se tiču ekologije, koje verovatno treba da se dograde, da se usavrše, sa gledišta načelne politike one jesu prihvatljive, ali sa gledišta posledica koje mi trpimo ovde, one su uvredljive za nas, to moram da vam kažem. General Delić je samo deo tih podataka je izneo, a kada biste imali prilike da čitate podatke dr Kovačevića koji ispred države vodi ove stvari, da vam on objasni šta je osiromašeni uranijum, gde se nalazi i kakve su posledice, verovatno ne biste imali toliko oduševljenja povodom ovih predloga ovde. Sada dolazimo na ovo što je verovatno najvažnije da se prikrije. Imamo ovde dva sporazuma koja je potpisao ovaj što je 2002. godine dobio otpremninu, samo da ne radi više u državnoj službi, Šutanovac, pa ga Tadić postavi za ministra odbrane. Nema razlike između EU i NATO pakta. Ko to priča da postoji neka razlika? Nema razlike. Ne znam odakle vama pada na pamet ideja da u toj politici EU nema alternativu, toliko daleko da odete. Moram da vam objasnim jednu stvar, gospodine Obradoviću, u junu mesecu 1999. godine, postojao je plan Ahtisari – Černomirdin. SRS je bila protiv tog plana. Sve stranke su bile za taj plan, one koje su bile u vlasti i one koje su u opoziciji i one koje čak nisu bile ni u Skupštini. Na bazi tog plana doneta je Rezolucija 1244. Donošenjem Rezolucije 1244 u stvari se ostvarilo ono u najboljoj veri, povodom čega su se partneri dogovorili. Da partneri nisu imali garanciju da će to da se poštuje onako kako je napisano, niko ne bi potpisao taj plan. Isto kao i Dejtonski sporazum. U dobroj veri da to što je napisano važi, ugovorne strane su priznale i potpisale. Šta se dešava kada posle nekoliko godina jača ugovorna strana kaže – to mene više ne interesuje? Onda svaki razuman čovek izvlači zaključak da tom partneru ne sme više da veruje, jer da ga je taj partner jedan put prevario, drugi put prevario, treći put prevario i uvek te vara i to je taj odnos sa EU. Dobrosusedski odnosi i sada filozofsko pitanje – da li je zvezdica ili pahuljica? Gospodine Obradoviću, sećate se, 2006. godine je moralo da bude UNMIK-Kosovo. Ukoliko dođu presvučeni teroristi kao poslanici njihove nezavisne ili one, srpska delegacija napušta skup. Da li je tako bilo, gospodine Obradoviću? Sve skupove smo napuštali u inostranstvu. Nismo hteli da sedimo u sali gde oni dolaze. Ako je UNMIK, u redu. Na početku nisu uvodili te teroriste u funkciji političara prelaznih institucija. Danas smo došli, u koju situaciju? Tadić kaže Tačiju – gde si pobratime? Tako je. Zbog čega? Zbog EU. Zbog čega? Predpristupnih fondova, da se zgrabi. Nemojte ljudi, država je mnogo ozbiljna stvar. Sada da objasnimo neke stvari, kako smo u stvari došli u tu situaciju. Evo, gospodine Obradoviću, SPS, DSS i SRS su od strane Borisa Tadića 2008. godine optuženi da su antievropske stranke, pred izbore, da li se sećate, gospodine Obradoviću? Mi dobismo 128 mandata. Sećate se, Vučić je objavljivao tajne razgovore što ste imali sa Lilićem. Kako se ne sećate? Bilo u "Pravdi", kad ste vi Liliću rekli – ja sam sa Borisom to ovako. Doneću vam ja, u knjizi objavljeno, nemojte da se sekirate. Zašto bih ja nešto izmišljao? Znate da se ne bavim tim stvarima. (Predsednik: Najbolje se vi sećate komunikacije sa gospodinom Vučićem. Držite se dnevnog reda.) Gospođo Đukić, ja se najbolje sećam komunikacije sa vama. Samo da objasnim neke stvari, gospođo Đukić-Dejanović. Čekajte, 128 mandata, gospođo Slavice. Sada smo mi objavili, Vikiliks mi javlja, depeše iz američke ambasade, demanter kaže – Dačića sam ja obradio da mora da pređe na ovu stranu. Šta se desilo? SPS je preneo 20 mandata kod Srđana Milivojevića, pa ste onda vi formirali ovo, stranka neprijatelja Srbije, SNS, i tamo imate ovog obrazovanog, celoživotno učenje. Više nije građevinski tehničar. Znate li šta je danas rekao istražnom sudiji? Menadžer ekonomije, kako čovek napreduje. Samo je potrebno da u 58. godini života progledaš. Onda je otišla Nova Srbija jer su se ovi uplašili da ćete ih uhapsiti, ne vi, nego ovi i onda smo mi ostali na 57, DSS ostao na 20 i Srbija je postala proevropska. Nije proevropska. Neće ni posle ovih izbora da bude proevropska, nego će biti srpska. Kažem vam, 2008. godine nije dobila, koncepcija EU nema alternativu, 2012. godina ima do nogu da bude potučena. Jeste videli šta kažu na ova istraživanja? Vaši birači više veruju EU, nego što su protiv EU, SPS, ali PUPS i SNS, i dalje je većina protiv EU, ali oni ne znaju da su i Krkobabić i Toma za EU. Oni ne komuniciraju među sobom. Birači misle nešto, a ova dvojica teraju. Njih baš briga. Ja ovo pričam da sutra ovolike oči otvaraju za koga glasaju. Ko jednom prevari, taj stalno vara. Vidite šta kaže vaš Dačić juče, on bi da se bije sa ovim šiptarima što su mu uhapsili policajce i to sad deluje prihvatljivo, ali EU nema alternativu, rekao mi Barak Obama kad sam bio na doručku. Samo da napravimo koordinate da se zna gde je ko, kako, koliko je to važno, koliko nije važno, da čovek uludo ne baci glas, a očekujući nešto, dobije nešto drugo. Tu moramo da budemo vrlo oprezni. Moramo, ako poštujemo Ustav Republike Srbije, da iznesemo jedan opšte obavezujući stav. Republika Srbija može imati prijatelje samo u onim državama koje nisu priznale nezavisno Kosovo. Svi oni koji su priznali nezavisno Kosovo, sa njima moraju da zahlade odnose, smanje nivo. Kad pravite sporazum sa EU, 22 države EU su priznale nezavisno Kosovo i od toga ne odstupaju. I u svim pričama, razgovorima, dogovorima uvek Tačijevo Kosovo ima primat nad Republikom Srbijom. Jel beše velika afera oko organa, pa ko će da reši, pa da li istražitelj UN, da prepustimo Euleksu i oni da jure Tačija, pa nemojte molim vas. Ali, vi razgovarate sa njima, vi dogovarate. To je taj problem. A sada ove operacije kako da se ublaži stav onih pet članova EU? Opet se pravi greška kao što je napravljena decembra 2008. godine, iz čista mira ste pozvali Euleks i Euleks je ušao sa predsedničkim pismom decembra 2008. godine da bi posle šest meseci taj isti koji je pozvao Euleks rekao – au, pa nisu statusno neutralini, oni su pristrasni. A onda u ovoj Skupštini skoči jedan dilber pa kaže – što vaši Rusi nisu stavili veto? Kako će da stave veto kada je predsednik Srbije tražio Euleks. Kako beše sa generalnom skupštinom? Ovde izglasasmo jednoglasno tekst rezolucije itd. 70 i nešto država, Vuk Jeremić obišao zemljinu kuglu šest puta, izlobirao, svi će nas da podrže ima 70 država koje ima da se posvađaju sa SAD u Generalnoj skupštini. Zašto? Zato što je on načelno pitanje, zalazi u međunarodno pravo itd.Pred početak Generalne skupštine SMS poruka, lepa Keti, lepom Tadiću da se promeni da ide zajednička rezolucije EU i Srbije i u jednom delu te rezolucije pregovarački proces. Gde u Rezoluciji 1244 piše o pregovorima? U Rezoluciji 1244 piše da su naši partneri za razgovore o suštinskoj autonomiji i širokoj samoupravi UN Savet bezbednosti. Kako to? Nadali se, očekivali su. Očekuješ nešto od nekoga ko ti je milion puta konkretno pokazao primerom da ne poštuje ništa što je potpisao, već samo svoj interes. I mi sad ulazimo u ova dva zakona, te bezbednost, te saradnja, te mi ćemo sada sa njima krize da definišemo itd. oni će baš nas da pitaju za krize. Sećate se 2007. godine, radikali kada su izašli sa stavom – vi iz EU, ako smatrate da EU ne može da postoji bez Srbije kao člana, evo odmah nas primite. Donećemo sve zakone na engleskom jednim glasanjem, ali nemojte da nas mrcvarite i nemojte da nam otmete KiM. I šta se desilo oćutali i rekli – nikada vi nećete biti članovi EU, bićete šargarepa, prut, motka, pritka itd. itd. ali nikada nećete biti članovi EU, pogotovo ne sada kada ni oni sami sebi ne znaju kako da začepe rupe, jer su bušni sa svih strana, jer i Nemačka primarna emisija novca ne može da izdrži. Znate vi kako je to sa primarnom emisijom i kod njih je primarna emisija zaigrala. Odakle tolike milijarde? Samo iz štamparije. Neke njihove dobiti itd. ma pustite tu priču. Evro je odigrao svoju ulogu. Preko evra cela Evropa je platila troškove ujedinjenja istočne i zapadne Nemačke i kraj. Šest meseci je to lepo zvučalo, dve marke jedan evro, posle šest meseci ono što je bila marka sada je evro i poklopili stvari i završili posao, ali mi verujemo. Mi verujemo. U šta verujemo? Biće dobro, desiće se nešto, nećemo da radimo a pare će da nagrnu, jest đavola. To samo u Srbiji može da se veruje. Zahvaljujem.
Vreme je i da završite. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković. Izvolite.
Gospođo predsednice, gospodine ministre, dame i gospodo, uvažene kolege i koleginice narodni poslanici, narodne poslanice, mi sada raspravljamo o 14 predloga zakona o potvrđivanju sporazume, memoranduma i protokola i upravo samo razmatranje ovih predloga zakona potvrđuje da iz dana u dan ugled naše države, ugled Srbije raste. Mi smo, kako vidimo iz predloženih zakona postali kandidati za izvoznika a ne za uvoznika bezbednosti. Između ostalog, EU sa nama, sa našom državom praktično potpisuje sporazum o uspostavljanju okvira za učešće Republike Srbije u operacijama EU za upravljanje krizama. To je velika legitimacija za nas koji smo do juče bili na onom području koje je predstavljalo bure baruta i gde se nije znalo kako će se završiti sa svim tim tenzijama koje postoje, a ovog trenutka postali smo važan, znači uvažen partner i Evropi i svetu. Ovaj, predlog zakona je samo jedan od brojnih predloga zakona koji smo razmatrali danas i činjenica je da ovog trenutka imamo preda nama čitav niz predloga zakona koji treba da unaprede život građana u Srbiji. Bilo bi pretenciozno kada bih danas se detaljnije upuštao u same prednosti Zakona o potvrđivanju okvirnog sporazuma između Republike Srbije i banke za razvoj Saveta Evrope o finansiranju projekta obrazovanja za socijalnu inkluziju, pored prisutnog ministra, ali ovde se radi o povećanju pristupa i poboljšanju uslova života u držanim domovima, o izgradnji, renoviranju, opremanju za učenike srednjih škola i studente univerziteta, kao i poboljšanju kvaliteta predškolskog, osnovnog i srednjeg obrazovanja, kroz realizaciju programa stručnog usavršavanja i obuke za nastavnike i druge zaposlene. U samom memorandumu o razumevanju između Republike Srbije i EU o učešću Republike Srbije u akcionom programu za celoživotno učenje od 2007 do 2013. ovim predloženim zakonom potvrđuje se memorandum od izuzetnog značaja za učesnike obrazovnog procesa na svim nivoima u Republici Srbiji jer omogućava uključivanje u savremene tokove, sticanje sopstvenih iskustava, ali i uvid u iskustva drugih i pre nego što Srbija postane kandidat za članstvo u EU. Sve će to doprineti bržim evropskim integracijama, bržem harmonizovanju naših propisa sa evropskim i bržem korišćenju svih prednostikoje nam se otvaraju poboljšanjem i ubrzanjem procesa evropskih integracija. Mi danas razgovaramo o predlozima zakona gde su nam partneri i Azrebejdžan, i Japan, i Kina, i Rusija, i EU, i Turska, i Slovačka, i međunarodne institucije, a između ostalog, ali ne kao poslednje i Evropska organizacija za nuklearna istraživanja CERN i to u vezi sa davanjem statusa pridruženog članstva kao etape koja prethodi članstvu u CERN. Mislim da je i to potvrda sveobuhvatnog procesa koji je nezaustavljiv u Srbiji da postanemo deo Evrope, da postanemo deo razvijenog sveta i upravo sveobuhvatnosti današnjeg raspravljanja ovde u najvišem domu u Srbiji, u parlamentu Srbije, u Narodnoj skupštini potvrđuje svih ovih 27 predloga zakona da smo praktično na korak do Evrope, odnosno da smo još danas Evropa. U tom smislu pozivam sve vas koleginice i kolege narodne poslanike da u danu za glasanje podržimo ove predloge zakona i da učinimo još jedan korak u približavanju Evropi i obezbeđivanju boljeg života građanima Srbije.
Zahvaljujem, gospodine Mikoviću. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević. Izvolite.
Poštovana gospođo predsednice, uvaženi gospodine ministre, ja ću vrlo kratko, pošto izgleda moj kompjuter ozračio gospodina Krasića, pa je pobegao, ali želim samo da dve stvari napomenem za kraj ovog izlaganja. Preko 750 zakona i drugih akata usvoje ovaj saziv, pod vašim predsedavanjem, vaših kolega i naravno, ovu su verovatno poslednji dokumenti koja ovaj saziv usvaja u ovom obliku i ovoj formi. Nažalost, neće svi glasati za ovaj zakone i mislim da je uzalud apel, kolege Srđana Mikovića, poslanicima opozicije i gospodinu Zoranu Krasiću da glasaju za ovo, jer kome oči nisu pomogle neće ni trepavice. Ali, želim samo jednu stvar da napomenem, na kraju današnjeg dana, na kraju ovog zasedanja, hoću samo da pročitam s kim sve potpisujemo ove Ugovore sa EU, sa Evropskom federacijom, pa ponovo sa EU, pa onda, sa Vladom Republike Turske, kabinetu ministra Ukrajne, pa ponovo sa EU i veoma važan sporazum sa Evropskom organizacijom za nuklearna istraživanja CERNOM. Sada želim samo da napravim jednu paralelu. Setite se gospođo predsednica kada smo ušli u ovu salu i kada su počeli predsednički izbori, tadašnji kandidat Zorana Krasića, Tomislav Nikolić je kazao, kad ja pobedim na izborima sviraće se ovde Ruska himna, a ovo će biti jedna gubernija. Srbija je danas republika, svira se "bože pravde", na početku svakog zasedanja i potpisuju se ugovori i sa Rusijom i sa EU i veoma sam ponosan na ono što smo zajedno uradili na svih 750 zakona i opštih akata koje smo usvojili, jer kada za jedno 50 godina neko drugi bude ušao u Biblioteku i vi, i ja i moje kolege i gospodin ministar, bićemo ponosni na svaku reč i na svaki akt koji smo ovde usvojili na svako slovo zakona koje smo izglasali, jer to će biti časno, pošteno, odgovorno, profesionalno, ali pre svega, zarad evropske perspektive naše dece. U to ime vam se zahvaljujem i želim vam srećan put u Evropu.
Izvolite, reč ima gospodin ministar Žarko Obradović.
Poštovane kolege, narodni poslanici, makar vi vredni koji ste ostali u sali do kraja ove rasprave, želeo bih i vama i građanima Republike Srbije da se zahvalim što su imali strpljenja da prate ovu raspravu. Naime, kada se raspravlja o Predlogu zakona koji podrazumevaju ratifikaciju ili određene garancije države, po prirodi savesti misle da su to teme koje nisu interesantne. Međutim, i te kako su interesantne, zato što su važne za život građana Republike Srbije. Potpuno sam ubeđen da će ratifikacijom ovih sporazuma koji su predmet ovih ugovora, objektivno saradnja Srbije sa dotičnim zemljama biti unapređena ili će biti primenjena rešenja koja objektivno, koja će unaprediti kvalitet života građana Republike Srbije. Želeo sam da vam na kraju kažem i kao ministar prosvete i nauke u Vladi Republike Srbije nekoliko reči vezano za ove sporazume iz oblasti obrazovanja i nauke. Dobro je primetio kolega Miković, mi činimo mnogo toga u ovoj oblasti, što nekako ostaje van domašaja javnosti, nekako pozitivne vesti nisu interesantne. Podrazumeva se da je to priroda našeg posla, pa se onda i podrazumeva da radimo, ali se uvek, to sam primetio, svi začude kada objavimo da smo nešto uradili, a danas je u raspravi bilo i neko pitanje da li će se sredstva utrošiti na pravi način, odnosno da li se išta radi. Moram vam reći, jer ovo jeste objektivno prilika da se i pri kraju mandata kaže nešto vezano za prosvetu i nauku, nauku u onom delu gde je kolega Đelić vodio tri godine veoma uspešno i obezbedio značajna finansijska sredstva za opremanje instituta širom Srbije ali objektivno je učinio jedan značajan korak za dalji razvoj nauke, jer su usvojena neka rešenja koja su objektivno bila inicijalnog karaktera, pa su vrlo svesno izazvala potrebu naučnih radnika da zadovolje određene standarde, a samim tim i njihovo veće angažovanje i to je dovelo do rezultata. Mi nismo slučajno zvezda u usponu po broju citata, nismo slučajno potpisali ovaj ugovor. Godinama unazad se radilo da bi došli do finalizacije nečega što Skupština treba da ratifikuje. Ja sam prilikom razgovora u Ženevi sa direktorom CERNA, gospodinom Holerom rekao da kada ratifikujemo ovaj ugovor, da ću ga kao resorni ministar zvati da poseti našu zemlju, a mi ćemo se onda potruditi da mu stvarno pokažemo istraživačke centre koje posedujemo i da na delu vidi ono što je imao priliku da vidi, odnosno ovde u Srbiji, u šta se uverio u Ženevi, da mi imamo vrlo sposobne istraživače koji mogu da budu ravnopravni učesnici svakog istraživačkog projekta. Želim da kažem još nešto, za ove četiri godine, zahvaljujući sredstvima Evropske unije, objektivno, ali još više našim domaćim, što se nekako prenebregava, mi smo uspeli u Ministarstvu da napravimo 26 novih škola, novih pet đačkih domova, uspeli smo da napravimo dva nova studentska doma, da povećamo broj studenata koji su briga države. Po prvi put u istoriji obrazovnog sistema Republike Srbije, finansiramo doktorske studije po novom ciklusu, tri godine, imamo 1.680 doktoranata, to je već značajna kadrovska baza, plus nekoliko stotina doktoranata koje Ministarstvo nauke u prethodnom mandatu, dok se nismo udružili, takođe finansira. Osnovali smo pet državnih fakulteta, odeljenja u Medveđi i Bujanovcu, državni fakultet u Vrnjačkoj Banji, državne fakultete pri Vojno medicinskoj akademiji, obezbedili smo za decu u Srbiji, za 228.000 đaka ove godine, a onda i prethodne dve i po godine, za tadašnje prvake, odnosno učenike prvog i drugog razreda, kompletne besplatne udžbenike. Samo ove godine je podeljeno na dva miliona tri hiljade knjiga, a možete misliti šta će to značiti kada više razreda bude obuhvaćeno. Uredili smo pitanje obrazovanja naše dece u inostranstvu, uveli smo standarde visokoškolskih institucija, uradili sijaset drugih stvari, da ne pominjem zakonodavni okvir, pet zakona. Dakle, tri su u skupštinskoj proceduri i očekujem da će početkom marta i oni biti predmet usvajanja. Deo smo evropskog prostora, visokog obrazovanja, deo smo naučnog obrazovanja i formalno, jer na neki način, mi smo potpisivanjem ugovora, odnosno predsednik Tadić, potpisivanjem tog ugovora je praktično uveo Srbiju, ako mogu reći, u status pridruženog člana, a to mu dođe kao neki status kandidata i mi ćemo i u naučnom delu moći da koristimo sve one pogodnosti koje CERN daje. Ja ovo pominjem, ne da bih se hvalio kao ministar, jer uvek će biti kritičara, a njih treba da bude, jer u obrazovnom sistemu koji ima 900.000 đaka, koji ima 250.000 studenata što u privatnim, što u državnim visokoškolskim ustanovama, a gde ima 80.000 predškolaca, uvek ćete naći primera koji će reći, nije sve to tako, ima i sličnog. Tako je, ali smo mi imali i hrabrosti sa tim lošim stvarima u obrazovnim sistemu da se suočimo, da pogledamo u lice problem koji stoji pred nama i da ga rešavamo, kao što je i nedovoljni nivo obrazovanosti. Primera radi mi smo sada na piza testovima, zadnji koji su rađeni smanjili stopu funkcionalne nepismenosti sa 51 na 32,19, a čitalačku pismenost smo podigli za 40 poena, za matematičku i fizičku sedam, osam poena i to sa stanovišta indeksa zemalja OECD, uzima se kao dobar pokazatelj da je zemlja krenula napred. Ima puno toga d a se radi i potpuno sam ubeđen da će i ovi zakoni koji će se usvojiti, bar u delu koji se odnosi na prosvetu i nauku, apsolutno značiti i jedno i drugo u oblasti. Sve ono što radimo, a to je suština, svaka vlada vodi svoju politiku, ali postoji nešto što je iznad svake politike, a to je država i briga o državi bi trebalo da bude zajednička, briga svakog poslanika i svakog člana Vlade i da postoji jedan kontinuitet u onome što činimo da bi Srbiju učinili kvalitetnijom zemljom, odnosno da bi imali budućnost, ulaganje u obrazovanje, to nije deklarativno zalaganje, nego stvarno ulaganje u budućnost. Čini mi se da je kolega Krasić pomenuo neke godine pre, a sada se strašno skraćuje vreme od nekog naučnog pronalaska do njegove implementacije. Ono što smo mi učili pre 20-30 godina, ne samo da nije deo nastavnog plana i programa, nego čak i ako je nešto zadržano, pitanje je šta će se od toga koristiti i to ima svoj smisao. Čini mi se da je kolega Krasić pomenuo neke godine pre. Sad se strašno skraćuje vreme od nekog naučnog pronalaska do njegove implementacije u praksi. Ono što smo mi učili pre 20, 30 godina više ne samo da nije deo nastavnih planova i programa, nego čak iako je nešto zadržano, pitanje je šta će se od toga koristiti i to celoživotno učešće i te kako ima svoj smisao. Ovaj Memorandum o celoživotnom učenju u stvari jeste otvaranje vrata nama, kao zemlji da možemo da učestvujemo u svim projektima koje EU nudi. Ako je budžet između 2007. i 2013. godine bio 6,9 milijardi evra, onda možete pomisliti koje su to mogućnosti. Mi nekako stižemo sada na kraju tog ciklusa, jer smo potpisali 21. decembra 2011. godine, ali smo makar imali mogućnost za 2012. i 2013. godinu. U sledećim godinama, pogotovo sa sticanjem statusa kandidata, što ja očekujem, nama se pružaju velike mogućnosti da učešćem u različitim projektima obezbedimo, ako hoćete, i dodatni kvalitet za obrazovni sistem i dodatna sredstva. Postoji veliki interes obrazovne i naučne javnosti Republike Srbije da ovi sporazumi budu prihvaćeni. Pozivam sve poslanike Narodne skupštine Republike Srbije da u danu za glasanje prihvate sve sporazume. Naravno, ja sam najviše zainteresovan za zakone iz oblasti obrazovanja i nauke, ali mislim da će prihvatanjem ostalih sporazuma i te kako imati svoj smisao sa stanovišta budućeg razvoja i željenog razvoja Republike Srbije. Hvala vam.
Zahvaljujem gospodine ministre. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, niti onih koji bi po članu 96. Poslovnika uzeli učešće u radu, dozvolite da zaključim zajednički jedinstveni pretres o tačkama dnevnog reda koje smo raspravljali, odnosno od 14. do 27. tačke dnevnog reda. Da vas obavestim da će Narodna skupština u danu za glasanje odlučivati o navedenim predlozima zakona. Takođe vas obaveštavam da ćemo sa radom nastaviti 29. februara u 10,00 časova. Zahvaljujem na učešću u radu, zahvaljujem ministru i njegovoj saradnici što su aktivno učestvovali i vidimo se u sredu u 10,00 časova. Prijatno.