Po Poslovniku, na zvršnu reč bi imaju pravo predsednici ili predstavnici poslaničkih grupa. Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS (drugo javljanje).
Dame i gospodo narodni poslanici, koristim još jednu priliku da dokažem da je ovo jedan marketinški zakon, kao i većina do sada usvojenih zakona. Istina, ovaj ima dodatno opravdanje u tome da bi i bez donošenja ovog zakona došlo do otežanog rada državnih organa na zakonitoj realizaciji nekih prava obezbeđenih i do sada Zakonom o društvenoj brizi o deci. Ali, zakon najavljivan i propagiran sa mnogo pompe u našoj javnosti, kao zakon koji konačno finansijski pomaže porodice sa decom, ne traži obezbeđivanje dodatnih sredstava u budžetu Republike Srbije. Kad sagledate prava koja su do sada imale porodice sa decom, istina sadržana u jednom zakonu koji je u svom imenu sadržavao reč "dete", toliko dragu reč u Srbiji i toliko neophodnu, kad sagledate oba zakona, utvrdićete da će biti samo manje prava, pa može Vlada da se pohvali da će ostvariti i suficit u budžetu zato što usvaja jedan novi zakon kojim se neka prava trajno ukidaju. Do sada je pravo namaterinski dodatak imala, svaka majka, a pomoć za opremu novorođenčeta svaka majka za svako dete. Do sada, po čl. 23. i 24. Zakona o društvenoj brizi o deci, treće dete je imalo pravo na besplatan boravak u predškolskim ustanovama. Da podsetim one koji su zaboravili, da uputim one koji to nikada nisu ni znali, dosadašnji zakon je sadržavao jednu malo glomaznu odredbu, ali je bila neophodna u vreme kada je donošen, pa je, recimo, trećim detetom smatrano treće i svako sledeće dete u opštinama ili u delovima opština i naseljima u kojima je negativna stopa priraštaja stanovništva. Bilo je jasno šta smo hteli tim predlogom zakona i pokušavali smo da taj cilj ostvarimo, a cilj u Srbiji su porodice sa troje dece. Predlagač zakona izbacuje ta prava i za predškolski uzrast predviđa određena prava samo za decu bez roditeljskog staranja, za decu ometenu u razvoju i za decu smeštenu u ustanovama socijalne zaštite. Predlagač zakona se nije potrudio da ide dalje. Nije se potrudio, a imao je vremena godinu i po dana, koliko DOS vrši vlast nad građanima Srbije, da sagleda problem, ne sa stanovišta opozicione stranke koja sve traži i sve obećava i sve može da da, nego sada sa stanovišta vlasti koja ima budžet, koja ima obaveze iz budžeta, koja ima sponzorstva, donacije, prigrljena od celog sveta i pobedila zato što je imala ljubav celog svetai obećanja celog sveta da će ne samo našoj deci, nego svakom građaninu Srbije, pojedinačno, posebno biti mnogo bolje. Nije se potrudio predlagač zakona da problem rešava, da rešava problem sela, staračkih domaćinstava na selu. Zašto? Zato što će desetine hiljada bivših radnika u industrijskim gigantima, pa čak i u državni službama biti prinuđeno da se vrati na selo sa otpremninom koja njegov radni vek i radni staž u radnom veku pokriva sa dve nemačke plate, odlazi na selo više bez ikakvih prava. Sada ta majka, kad rodi dete, onog časa kad joj je prestao radni odnos nema više nikakvih dodataka i nikakvih nadoknada.Ona je sada majka koja ne zaslužuje materinski dodatak, a dete koje se rodi u porodici u kojoj ljudi nisu zaposleni je dete koje ne zaslužuje dečiji dodatak. Da bi dete koje je rođeno na selu ostvarilo dečiji dodatak, roditelji moraju da imaju ostvareno pravo na zdravstvenu zaštitu. Podigla se na bunu cela Srbija da vam dokaže da nema obaveze invalidskog, penzijskog osiguranja, zdravstvene zaštite, nego samo dobrovoljnosti. Ova vlast, ova monetaristička vlast, ova nehumana vlast, ima vremena da sluša naloge, a nema vremena da procenjuje. Molim vas, za vaše dobro, želim vam dobro, želim vam da mirno odete sa vlasti; to je nešto najlepše što može čovek da vam ovog časa poželi. Za vaše dobro, ja vas molim da prošetate Srbijom bez pratilaca, bez blokiranja ulica, bez pražnjenja ulica kada prolazi neko od vas i da čujete šta narod misli i šta vam narod govori. Na vašu žalost, dobacujte nisu to vapaji što narod dobacuje, nego psovke i škrgutanje zubima. Pet dana, umesto da razmišljam o tome kako da vas ubedim da pomognete deci, čekam da čujem ime nekog Srbina koga ćete da izručite u Hag. Zaposlili ste hiljade novinara da dežuraju ispred jednog ili drugog kabineta i da prenose vaše svađe i prebacivanja odgovornosti, jer svi biste vi voleli da srpski junaci idu u Hag, samo biste želeli da smete posle toga da idete slobodno ulicom i da kažete - ma, to onaj, onaj je to uradio, onaj drugi, onaj drugi deo DOS-a. Naravno, onaj drugi će reći - to je onaj prvi deo DOS-a; i to je sada posle svih izveštaja jasno. Ako već ne možete državu da vodite ponosno, kao slobodnu zemlju, ako vas članstvo u UN obavezuje da ležite, klečite, puzite, molite, ako tako shvatate vlast, neka vam bude. Svako ko pobedi na izborima ima pravo da vrši vlast onako kako je on shvata. Ovaj zakon nije politički zakon. Koristili biste ga vi u političke svrhe da ste u opoziciji. Koliko vas bi mi sada dobacivalo, da smo i vi i ja u opoziciji,da tražim malo više prava za decu. Koliko vas je promenilo svoja shvatanja samom činjenicom da mora da glasa za Vladu. Koliko vas se intimno uopšte ne slaže sa smanjivanjem prava deci i majkama, a glasaćete, čak ćete i poneti karticu kolege koji je odsutan, da bude samo kvoruma i da slučajno ne propadne još jedan zakon. Koliko vas razmišlja o ovom zakonu koji je po hitnom postupku, bez vremena za razmišljanje o tom zakonu, bez vremena za pisanje amandmana, uvršćen u dnevni red kao druga tačka dnevnog reda, a stupiće na snagu 1. juna 2002. godine. Kakav je to stepen hitnosti u ovoj našoj državi, imamo li preča posla... (Predsedavajuća: 10 minuta i 30 sekundi.) ... završavam, izvinjavam se, nisam video, imamo li preča posla od rasprave po hitnom postupku o Predlogu zakona, koji umanjuje prava ili pak ne donosi nova prava, a stupiće na snagu 1. juna 2002. godine. Neka vam to služi na čast.
Da li još neko od predsednika ili predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Da, narodni poslanik Borislav Pelević, predstavnik poslaničke grupe SSJ.
Poštovani građani Srbije, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, uvažena gospođo ministre, šef poslaničkog kluba SSJ gospodin Dragan Marković je, čini mi se, najbolje okvalifikovao ovaj zakon - marketinški zakon. Očigledno je da je počela predizborna kampanja i da se ide na to da se zadovolje porodice koje imaju decu. SSJ neće glasati za ovaj zakon, zato što smatramo da je zaista marketinški i da u principu ništa ne menja i ne poboljšava položaj porodica koje imaju decu. O tome govori, praktično, obrazloženje ovog zakona u kome piše da nisu potrebna dodatna sredstva u budžetu da bi se realizovao i primenio ovaj zakon. U obrazloženju takođe piše da je najvažnije opredeljenje ovog zakona da se poveća značaj populacionog elementa u okviru finansijske podrške porodici. Ne bih se složio sa tim. Potpuno se slažem sa predlagačem ovog zakona da se Srbija nalazi u veoma teškoj situaciji i da je pad nataliteta i te kako zabrinjavajući. Podsetiću samo na reči najvećeg autoriteta za porodično pravo u Jugoslaviji, a rekao bih i u Evropi i u svetu, profesora doktora Marka Mladenovića. Ustvrdio je ćemo, da ukoliko se ovakavpad stope nataliteta nastavi u Srbiji, za 25 godina biti manjina u sopstvenoj zemlji, a da ćemo za 100 godina kao Srbi živeti u enklavama. On je to ustvrdio na osnovu obimnih i ozbiljnih istraživanja nataliteta u Srbiji. Međutim, ovaj zakon taj problem ne rešava. Ovaj zakon samo preliva sredstva iz šupljeg u prazno. Ovaj zakon ne stimuliše porodicu da ima više od jednog deteta. Nemam ništa protiv što albanske i muslimanske porodice imaju više dece i što je kod njih pozitivna stopa rasta nataliteta; imam protiv toga što država ne čini upravo ništa da se poveća natalitet kod srpskog naroda. Mislim da je zakonodavac, odnosno predlagač ovog zakona ispustio istorijsku šansu da drugačijim zakonom povede borbu protiv pada nataliteta u Srbiji, borbu protiv bele kuge. Ovaj zakon to ne može rešiti. Prihvaćen je princip univerzalnog sprovođenja mera na celoj teritoriji centralne Srbije i Vojvodine, kaže predlagač. Da li to znači da mi više Srbiju ne posmatramo kao jedinstvenu državu? Da li to znači da je Vlada Srbije odlučila da Vojvodina bude posebna država u državi Srbiji? Prvi put se dešava u nekom predlogu zakona da se centralna Srbija pominje kao posebna i Vojvodina kao posebna. To nije dobro. To ide na ruku separatistima u Vojvodini. Tako se stvari ne mogu rešavati. Mislimo da je roditeljski dodatak kao nova mera jednokratne podrške porodici, uvedena da bi postala i u sadržinskom i u materijalnom smislu glavni instrument populacione politike, to nećepostati. Slažem se da će svaka porodica biti obradovana kada dobije za treće dete 3000 maraka, 90.000 dinara, ali na šta će utrošiti taj novac - na plaćanje struje i naraslih troškova života. Pare se brzo potroše, a dete ostaje i valja ga ljuljati i valja ga hraniti i oblačiti. Dakle, ne rešava se ovim roditeljskim dodatkom problem finansijske podrške porodici koja dobija drugo, treće ili četvrto dete, jer sve te porodice žive veoma loše i sve te porodice će taj novac, koji se dodeljuje na ime jednokratne pomoći, potrošiti za ono što je već potrošeno u porodici - to je vraćanje dugova, plaćanje struje i svih ostalih naraslih troškova života. Ovde, takođe, piše da je visina roditeljskog dodatka značajna, da bi bila uzeta u razmatranje pri individualnom vrednovanju prednosti i nedostataka rađanja deteta. Tako se ne rešava problem bele kuge i tako se ne rešava problem pada nataliteta kod srpskog naroda. To sigurno nije tako. Piše da će delovati psihološki pozitivno, ne samo kao i svaka nova mera koja se uvodi u sistem, već i putem toga što pojedinac u trenutku rađanja deteta prima određenu sumu novca, umesto da je prima u malim iznosima tokom većeg broja godina. Nije tačno. Bolje je da je dečiji dodatak bio veći, da porodica zna da ima jedan pristojan dečiji dodatak za svako dete, da ga ima redovno i da je to siguran izvor prihoda. Jer, već sam rekao,ono što se dobija jednokratno, to se potroši u druge svrhe, sigurno ne za opremu deteta, sigurno ne za njegovo školovanje i sigurno ne za njegovo napredovanje u detinjstvu. Dakle, nije dobro. I nije dobro što je država odlučila da cenzus bude 2.750 dinara po članu porodice. Šta se dešava? Ako čak i oba roditelja rade, (što je retkost u Srbiji, ali recimo da je tako), i imaju po 6.000 dinara, to je 12.000 dinara, i ako je njih četvoro u porodici, znači dva roditelja i dvoje dece, to je, 12 podeljeno na četiri, 3.000 dinara. Takva porodica, nažalost, nema pravo na dečiji dodatak. A, da li se može preživeti sa tim parama? Ne. Da li je to stimulans za rađanje trećeg deteta? Nije. Sasvim sigurno nije. Osim toga, šta znači ograničenje dečijeg dodatka na 900 dinara? To je 30 maraka mesečno, i pod veoma strogim uslovima dobijanja dečijeg dodatka. I šta smo dobili? Pre nekoliko meseci smo ovde razgovarali i usvojeni su i materinski dodatak i pomoć za opremu novorođenčeta. Danas će se to ukinuti. Zašto? To samo znači da predlagač, odnosno Vlada konfuzno radi i konfuzno deluje, kada samo u nekoliko meseci menja stvari. Prvo usvajamo materinski dodatak, danas ga ukidamo. Usvajamo nadoknadu za opremu deteta koje je novorođeno, danas tu nadoknadu ukidamo. Šta to znači? Prelivanje iz šupljeg u prazno. Ovde se kaže da će prilagođavanje ove mere zahtevima socijalne politike usloviti sledeće - prvo, zadržava se finansijski cenzus, kako bi se obezbedilo da pravo na dečiji dodatak imaju samo porodice sa nižim primanjima. To je dobro. To je pozitivno. Ali, takođe smatram, iz primera koji sam naveo, da je 2.800 dinara po članu porodice veoma malo i nije stimulativno za rađanje trećeg deteta. Zaista nije. Zato smatram, uvažena gospođo ministre, da ste ispustili istorijsku šansu da nam danas prezentirate zakon koji bi zaista poveo ovu državu u borbu protiv bele kuge. Jer, opasnost od bele kuge je velika. Mi je možda, u ovom trenutku, ne vidimo, jer smo zaokupljeni drugim problemima, ali to je tihi rat koji se godinama vodi protiv srpske nacije, rat koji ćemo izgubiti ukoliko se ova država ne uhvati u koštac sa našim neprijateljem, neprijateljem sadašnjosti i budućnosti - sa belom kugom, sa padom nataliteta. Ovakvim zakonom taj problem nećemo rešiti i zato, i samo iz tih razloga, Stranka srpskog jedinstva će glasati protiv ovog predloga zakona. Zahvaljujem na pažnji.
Da li još neko od predsednika ili predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Radojko Petrić, predstavnik poslaničke grupe SPS.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, poštovana gospođo ministre, mislim da smo se na kraju ove rasprave u načelu uverili da ovaj Predlog zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom znači korak unazad u odnosu na dosadašnji Zakon o društvenoj brizi o deci. Izuzimajući roditeljski dodatak, koji se uvodi kao nova mera pomoći porodici sa dvoje do četvoro dece, koja predstavlja podsticajnu meru priraštaju stanovništva i instrument populacione politike, ostale odredbe u dobrom delu predstavljaju pogoršanje dosadašnjeg stanja. Umesto poboljšanja uslova za zadovoljavanje osnovnih potreba dece, uvode se nova ograničenja i restrikcije. Umesto da se merama populacione politike obuhvate sve porodice sa decom, ili bar veći broj, predlog Vlade je da se taj broj znatno smanji. Umesto obezbeđenja više sredstava za ove namene, ona se planiraju na dosadašnjem nivou,u stvari, u manjem, kada se osvrnemo koje je sve propise donela ova vlast, koji posredno utiču na smanjenje obezbeđenja sredstava za pomoć porodicama sa decom. Zašto se predlaže ukidanje materinskog dodatka? Pravo na materinski dodatak imala je svaka majka koja nije bila u radnom odnosu, znači koja nije bila zaposlena; imala je to pravo za prvo troje dece u porodici, i to u trajanju od 365 dana od dana rođenja deteta. Pa, kako pomoći porodice sa decom na selu, gde niko nije zaposlen. Zadržimo taj materinski dodatak, sigurno će se pozitivno odraziti na ukupno stanje. On se plaća u visini dečijeg dodatka za treće dete. Kako je sada Vlada predložila, dečiji dodatak iznosi 900 dinara mesečno, što bi ukupno za 12 meseci iznosilo 10.800 dinara. Ovo su relativno skromna sredstva, ali za porodicu gde je majka nezaposlena puno znači. Ovaj materinski dodatak za nezaposlenu majku puno znači i u psihološkom pogledu, da vidi da, pored porodice, materinstvo ceni i društvo u celini. Zašto se predlaže ukidanje pomoći za opremu novorođenčeta? Ta je pomoć isplaćivana porodicama za prvo troje dece. Isplata je vršena jednokratno, po rođenju deteta, i to u skromnom iznosu, negde oko 3.800 dinara. I kod isplate dečijeg dodatka uvode se nove restrikcije, povećava se cenzus za ostvarivanje prava za isti. Šta znači - predviđeni limit od 2.750 dinara po članu? Zar četvoročlana porodica sa dvoje dece i primanjima od 11.000 dinara mesečno može da podmiri elementarne potrebe dece? Vlada kao da zatvara oči pred činjenicom da veliki broj radnika ostaje bez posla. Zašto se ne predviđa da te porodice zadrže bar pravo na dečiji dodatak? S obzirom u kakvom se ekonomskom položaju nalazi najveći broj porodica sa decom, neophodno je predvideti da dečiji dodatak, kao što je bilo pre nekoliko godina, pripada detetu ne samo do 19, nego do 26 godina, ako se nalazi na redovnom školovanju, ako je na studijama, na višoj školi ili fakultetu. Ne želi valjda niko da se stvori takvo stanje da se na višim školama i fakultetima mogu školovati samo deca imućnih roditelja. Zašto se u smislu pomoći porodici sa decom ne predlaže ukidanje poreza na dečije potrepštine, počev od pelena i osnovne opreme pa do dečije odeće, obuće i školskog pribora. Zašto se isplata roditeljskog dodatka predviđa samo za porodice koje ostvaruju pravo na zdravstvenu zaštitu preko Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje? Šta učiniti sa nezaposlenima u porodicama, i porodicama u selu. Posebnu pažnju zaslužuje to da se na bolji način reguliše pravo na finansijsku podršku porodica za prvo dete. Trenutno takvih porodica u Srbiji ima 400.000. Nelogično je što se ne predviđa isplata roditeljskog dodatka za prvo dete. Tu anomaliju u predlogu zaista treba ispraviti. Pa, zna se da su baš porodici za prvo dete potrebna najveća sredstva za nabavku opreme i ostalo. Treba predvideti da roditeljski dodatak za prvo dete iznosi bar minimalno 30.000 dinara, ako je za drugo 50.000, za treće 90.000 i četvrto 120.000; tim pre, kada se zna da se u porodicama sa prvim detetom teže ostvaruje pravo na dečiji dodatak, s obzirom da se prihod deli na samo tri člana. U smislu borbe protiv bele kuge Vlada čini promašaj što ukida posebnu zaštitu trećeg deteta u porodici sa troje dece. Naime, dosadašnjim zakonom bilo je regulisano da je, nezavisno od materijalnog položaja, porodica za treće dete imala pravo na sve tri pri nadležnosti. Misli se u prvom redu na dečiji dodatak. Ujedno, podsećam da je i Zakonom o radu uvedena restriktivna mera kod rođenja trećeg deteta, u smislu smanjenja porodiljskog odustva radi nege deteta sa 25 meseci na svega 12. Ne može se pravdati ni prilaz Vlade što isključuje posebne stimulativne mere podsticaja prirodnog priraštaja stanovništva na područjima opština, odnosno delova opština sa negativnom stopom prirodnog priraštaja. O ovome su socijalisti posebno vodili računa i to je primenjivano kod sticanja prava na dečiji dodatak, materinski dodatak i pomoć za opremu novorođenčadi, a u prvom redu odnosilo se za treće i četvrto dete. Nije prihvatljiv Vladin predlog da na ostvarivanje prava finansijske podrške porodici sa decom utiču prihodi kao što su naknada za tuđu negu i pomoć, otpremnina u slučaju otkaza radnog odnosa, misli se otkaza od strane poslodavca, naknada za telesno oštećenje, materijalno obezbeđenje iz oblasti socijalne zaštite, socijalnih programa i drugo. Takođe je restriktivno što je propisano uslovljavanje prava na finansijsku podršku porodice sa decom raspolaganjem sa nevelikom površinom poljoprivrednog zemljišta. Posebno je nepravično što se ne pravi razlika kakvog je kvaliteta zemljišta i gde se nalazi, koja je to klasa i da li je zemljište na brdsko-planinskom ili u ravničarskom području. To bi bilo kao kada bi propisali cenzus da treba da imate neku količinu metala, a da niko ne postavlja pitanje koji je to metal, da li je to čelik, gvožđe ili zlato. Ipak se i suviše kabinetski prilazilo izradi ovog propisa. Takođe, mislim da je veoma bitno da na kraju napravimo jedan osvrt šta treba učiniti posle rasprave koja je vođena u prošli četvrtak i danas. Poslanička grupa Socijalističke partije Srbije, ceneći sve istaknute činjenice, ističe na kraju sledeće - imajući u vidu izuzetno ozbiljno stanje opadanja prirodnog priraštaja stanovništva ispod proste reprodukcije, kao i da je ovo strateško pitanje za budućnost Srbije, smatra da ovom poslu treba prići obuhvatnije i studioznije. Potrebno je napraviti sadržajniji i obuhvatniji propis kojim se reguliše širi program pomoći porodicama sa decom i obezbeđuju odgovarajući izvori finansiranja. Zato socijalisti danas predlažu da se ovaj predlog zakona povuče i uradi novi u smislu napred datih sugestija.
Da li još neko od predstavnika ili predsednika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Reč ima ministar Gordana Matković.
Kratko, pre nego što se pređe na glasanje, da još jednom istaknem osnovne elemente koji pokrivaju ovaj zakon. Dakle, pokrivaju u osnovi pre svega četiri prava: ono koje je vezano za naknadu zarade za vreme porodiljskog odsustva i odsustva radi nege deteta; roditeljski dodatak kao jedno novo pravo, koje je sve one mere koje su bile populacione ili imale populacioni elemenat u Zakonu o društvenoj brizi o deci, koncentrisao u jedno pravo. Naravno, mi se moramo kretati u okviru Zakona o budžetu i naravno da ne postoje dodatna sredstva koja su potrebna za izvršenje ovog zakona, pošto ste vi kao Skupština izglasali taj Zakon o budžetu i onda se njegovih okvira moramo držati. Ono što bih htela posebno da naglasim u okviru roditeljskog dodatka, to je da na njega imaju pravo sve majke, znači bez obzira da li se one nalaze na selu ili u gradu. Pošto se više puta insistiralo na tom aspektu da majke koje ne rade nemaju naknadu zarade za porodiljsko, pošto i sam naziv naknada zarade za porodiljsko odsustvo podrazumeva da žena mora da radi, smatrali smo - imajući u vidu, kao što je gospodin iz poslaničke grupe SPS govorio, da ako imate pravo na materinski dodatak, što znači da ste nezaposlena majka, onda je to iznos od 1.100 dinara koji se dobija mesečno - da je mnogo značajnija ta jednokratna mera koja podrazumeva da, bez obzira da li ste na selu ili gradu, dobijate 50, odnosno 90, odnosno 120 hiljada dinara jednokratno. Što se tiče toga za šta će porodice to potrošiti, da li je jednokratno ili se dobija u više tranši, naravno na njima mora biti ta odluka za šta i kako će da troše i da li će trošiti za dobrobit deteta ili ne. Kada je reč o dečijem dodatku, onoga što on više nema, te elemente populacionog, dakle ne povećava se iznos dečijeg dodatka sa povećanjem reda rođenja deteta u porodici i to je znači sada pre svega mera socijalne politike. Ono što je posebno važno naglasiti, to je da se u svakom momentu, znači kada vam se smanje prihodi možete prijaviti za dečiji dodatak. Rešenje nije kao ranije, koje je postojalo u okviru Zakona o društvenoj brizi o deci, da se prijavljujete samo na osnovu prihoda koji su ostvareni u poslednjem kvartalu prethodne godine, jer za mnoge porodice predstavlja problem ako im se u toku godinu dana promeni materijalni status. Takođe, ponovo pravo imaju i hraniteljske porodice i porodice koje su usvojile decu. Iznos za samohrane roditelje, decu bez roditeljskog staranja, decu ometenu u razvoju, ali za hraniteljske i starateljske porodice je 30% veći i, naravno, ovi iznosi se indeksiraju troškovima života. Poslednja grupa mera odnosi se na naknadu boravka dece u predškolskim ustanovama. Znači, pošto su populacine mere, odnosno one koje treba da imaju demografski efekat, koncentrisane u jedno, u roditeljski dodatak, onda treće dete nema kao ranije pravo bez obzira na materijalno stanje porodice. Svi znate mnogo bolje od mene na lokalnom nivou, da se dešavalo da ljudi dolaze džipom i ostvaruju pravo na besplatan boravak u predškolskim ustanovama, da je to zaista u našim uslovima nedopustivo, mada ono što treba da nadoknadi država ne mora uvek da izaziva revolt, ali zbog toga je upravo važno da se razdvoje mere socijalne od mera populacione politike. Na kraju, još jednom da kažem da se ne može očekivati da ovakva jedna mera koja treba da ima demografske efekte reši populacione probleme u Srbiji, ali je ona, duboko smo uvereni, efikasnija od onih mera koje su postojale u ranijem sistemu.
Pošto više nema prijavljenih za reč, zaključujem načelni pretres i stavljam na glasanje Predlog zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom, u načelu. Za 128, protiv 55, uzdržanih nema, nije glasalo 17, od ukupno 200 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila Predlog zakona o finansijskoj podršci sa decom, u načelu. Otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radojko Petrić, Joca Arsić i Živodarka Dacin. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Živodarka Dacin.
Poštovano predsednišvo, gospođo ministre, poštovane kolege narodni poslanici, u ime poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije podnela sam amandman koji kaže da se u članu 4. stav 1. u tački 2) brišu podtačke: (2) koja kaže - naknade za rad hranitelja; (4) - materinskog dodatka; (5) - naknada za tuđu negu i pomoć; (6) - naknada za telesno oštećenje; (7) - naknada za vreme nezaposlenosti; (8) - materijalnog obezbeđenja ostvarenog po propisima iz oblasti socijala ne zaštite; (10) - otpremnina u slučaju prestanka potrebe za radom zaposlenih usled tehnoloških, ekonomskih ili organizacionih promena ostvarenih u godini dana pre podnošenja zahteva i (11) - naknada po osnovu socijalnih programa. Pošto smo jutros na klupama dobili obrazloženje, moram da kažem da apsolutno ne mogu da prihvatim obrazloženje koje je Vlada dala i koje kaže da Vlada ne prihvata navedeni amandman iz razloga što su prava iz ovog zakona, koja su uslovljena prihodima porodice, prava definisana kao socijalna mera, čiji je cilj ujednačavanje nejednakosti u životnom standardu porodica sa decom. Ovde Vlada ponovo dokazuje da zapravo misli na sebe i svoj budžet, a ne na decu, kakvu bi trebalo ovaj zakon da ima svoju svrhu. Zašto to kažem - apsolutno svako od nas zna, ako se radi o posebnom dodatku i pravu na naknadu za tuđu negu i pomoć, da su to sredstva koja porodica ne može da opredeli i da nameni deci, nego jednostavno da su i ta nedostajuća sredstva potrebna, uz dodatak prihoda iz porodice, da bi se angažovalo lice koje može da neguje nekoga. Zamislite čak nekoga ko je sam, ko nema nikoga svog, pa je potrebno da angažuje drugog čoveka i da ga plati, a da ne govorim o tome ukoliko se radi o naknadi za telesno oštećenje. Zaista smatram da je neprimereno da ovaj amandman ne bude prihvaćen i da sve to bude pravdano zaštitom, kako je to prevelika brigaza decu ove vlade. Apelujem zaista na sve poslanike da prihvatanjem ovog amandmana, koliko - toliko, koriguju nepravdu iz Predloga ovog zakona.
Da li neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? Ima reč zamenik predsednika poslaničke grupe SRS, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Amandman grupe narodnih poslanika treba prihvatiti ili je bar trebalo da Vlada ne odbaci a priori amandman grupe narodnih poslanika. Mogla je da prihvati ili da da svoj amandman, pa da otkloni neke nelogičnosti, koje će dodatno prouzrokovati otežanu političku situaciju u zemlji. Naime, pravo na roditeljski dodatak uslovljeno je sada ostvarivanjem otpremnine u slučaju prestanka potrebe za radom zaposlenog usled tehnoloških, ekonomskih i svih drugih prilika koje se dese u preduzeću. I sada, zamislite roditelja, hranioca porodice, koji ostaje bez posla, uzima otpremninu koja je najčešće u visini od 4.000 maraka, a baš toliki je godišnji iznos za četvoročlanu porodicu da on neće imati pravo te godine na dečiji dodatak. Kako uključiste taj kompjuter da tačno izračuna u dinar da svi oni koji ostaju bez posla, zato što nemate više posla za njih, zato što ne umete da organizujete posao, gube i pravo na dečiji dodatak? Zašto tone kažete radnicima, kada dobijaju otkaze i uzimaju otpremninu, zašto im ne kažete - evo ti otpremnina, ali taman ti dajemo toliko da pređeš limit i da više za godinu dana tvoja deca nemaju dečiji dodatak? U tu kategoriju svrstali ste i naknadu za telesno oštećenje. Znači, dokazujete da vam je humanost poslednja tačka u redosledu po kome vrednujete ljude. Kada se čovek onesposobi, kada više ne može da privređuje i kada dobije naknadu za telesno oštećenje, njegova deca ne mogu da ostvare pravo na dečiji dodatak. Pa, ako je i od DOS-a, premnogo je.
Da li još neko želi reč od ovlašćenih učesnika? Reč ima ministar Gordana Matković.
Ako pogledamo koji su prihodi na osnovu Zakona o društvenoj brizi o deci i koje su naknade do sada uzimane u obzir, videćemo da u ovom predlogu zakona u tom smislu nema ništa novo. Naravno, naknade, sve one koje ste vi pominjali, kad je reč o onim prihodima koji su se cenili prilikom donošenja rešenjao dečijem dodatku, postojale su i u ranijem zakonu. Ono što je činjenica to je da ima smisla neke od ovih prihoda isključiti, ali naravno, ono što tu predstavlja problem je što su, nažalost, na različite načine ljudi dobijali prava na određene naknade, koje, kao što svi znamo, nisu uvek zaista značile naknadu za ono zašta to u naslovu naknade stoji. Dakle, kada bi se u ovoj zemlji zaista tačno znalo da je nešto za telesno oštećenje i da je nešto neka invalidska naknada, kada bi svi ljudi koji zaista imaju pravo na to samo mogli to da ostvaruju, onda bismo mogli takve neke prihode i da isključimo. Međutim, kao što znate, rešenja su donošena na različite načine i u tome je, sigurno ćete se složiti, bilo mnogo propusta, i prosto bi se onda one porodice, u kojima takvi prihodi ne postoje, stavile u neravnopravni položaj. Kad je reč o otpremnini i naknadi za socijalne programe, pored toga što su takođe postojale u prethodnim zakonima, porodice koje rade možda nekada za manju platu u odnosu na ono što su otpremnine doveli bismo u neravnopravni položaj. Prema tome, išli smo na to da se mora voditi računa o svim prihodima i rashodima. Kao štoznate, negde oko 600.000 dece u Srbiji prima dečiji dodatak. To je stanje koje je još od 2000. godine nasleđeno. To je jako veliki broj i činjenica je da mala pomeranja u sagledavanju šta su prihodi, šta su cenzusi, mogu dovesti do velikih promena u tom smislu da nekoga dovodite u manje ili više ravnopravni položaj. Hvala.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Ima reč narodni poslanik Radojko Petrić, predstavnik poslaničke grupe SPS.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, poštovana gospođo ministre, mislim da obrazloženje koje je dala Živodarka Dacin zaista zaslužuje pažnju, a to je posle objasnio i poslanik Nikolić, da stvarno treba prihvatiti amandman. Jer kako u javnosti braniti da na ostvarivanje prava na pomoć porodice sa decom utiče ako neko ima u kući teškog bolesnika i prima naknadu za negu i pomoć, a svi znamo da je ta naknada za negu i pomoć nedovoljna, plus drugi problemi koji su skopčani za takve bolesnike. Ili, pitanje naknade za telesno oštećenje. Nije nimalo prijatno to iznositi, ali uzmimo slučaj da je radnik izgubio ruku, dobija po tom osnovu neku naknadu, ne može da privređuje, a njegov drugi komšija ili drug može i popodne nešto da privredi i da još nešto obezbedi od prihoda itd. E sada, to utiče, zbog toga što je po tom osnovu ostvario neko pravo ili po osnovu socijale, pa na jednoj strani dobija pomoć, kao porodica koja zaslužuje socijalnu pomoć - to niko ne želi, svaka porodica ima dostojanstvo i uvek bi se odrekla te pomoći, da to ne prima - sada joj se po tim kriterijumima obezbedi neka pomoć, a na drugoj strani joj se mnogo više uzme, jer što ne stiče pravo da obezbedi podršku po ovim drugim osnovima, što bi inače imala. Prema tome, smatram da su razlozi zaista ubedljivi, da ovaj amandman treba prihvatiti.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Ako ne, stavljam na glasanje amandman na član 4. koji je podnela grupa poslanika. Za 55, protiv 105, uzdržana dva, nije glasalo 39, od ukupno 201 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanički klub SRS podneo je amandman na član 4, koji ću ja obrazložiti, pre svega zbog toga što smo i u načelnoj raspravi potencirali da se zalažemo za podršku svakom detetu, bez obzira na materijalno stanje porodice, a naravno za dodatne stimulacije porodica sa decom čija je socijalna situacija takva da to zahteva i naročito dece koja su hendikepirana ili ometena u razvoju. Zbog toga smatram da je ovo ključni amandman koji bi mogao da ispravi ovu nepravdu, ukoliko zaista želimo da utičemo na populacionu politiku u zemlji i da onda svaki roditelj ima pravo na roditeljski dodatak, bez obzira na to da li je prvo, drugo, treće, četvrto ili peto dete. Jer, ne zaboravite, mnogi roditelji odustaju od roditeljstva zbog ekonomskih prilika u kojima se nalaze, nerešenog stambenog pitanja recimo, bez zaposlenja su i tome slično ili preskoče ono fertilno doba kada je najzdravije rađati. Ako krenu sa 35 godina da rađaju, naravno odluče se samo za jedno dete koje mi ovim zakonom ne stimulišemo. Amandmanom na član 4. smo predložili da ovi prihodi koji utiču na ostvarivanje prava predviđenih ovih zakonom, a to su naknada zarade za vreme porodiljskog odsutva, odsustva radi nege deteta, roditeljski dodatak i dečji dodatak, da ti prihodi to kao najvažniji, utiču na ostvarivanje prava za podršku materijalno ugroženim porodicama sa decom, porodicama sa decom koja su ometena u razvoju i dece bez roditeljskog staranja, a utvrđuju se ovako kako je i predlagač predvideo u prosečnom mesečnom iznosu na osnovu ostvarenih prihoda u prethodna tri meseca kada je podnet zahtev. Vidite, roditeljski dodatak, koji ovde izgleda nešto značajnija cifra, jednokratno je davanje. Za drugo dete 50.000 dinara. A vi svi znate, ili ste roditelj, ili ste bake i deke, koliko košta samo kada jedno novorođenče dođe u kuću da pokupujete sve to što vam treba; pa još ako je zimski period, ako plaćate struju ovako kako je mi plaćamo - ako je račun 3.500 dinara, ako ste toliko potrošili, vi na kraju platite 7.700 jer vam obračunavaju angažovanu struju, znači ukradu vam to i dodaju porez onaj od 20% - pa će uglavnom roditelji te pare potrošiti za to da dodatno zagreju decu ili malo dete onoliko koliko treba, a neće uticati na to da to bude bitna pretpostavka da država pokaže zahvalnost roditeljima i da ceni to što su se odlučili da rode još jedno dete. Ja shvatam ovaj roditeljski dodatak kao jedan takav čin države: hvala vam što ste izrodili još jedno Srpče, što nas ima više za jedno, dvoje ili stotine u toku jednog dana. Ne znam da li je omaška, čini mi se da nije, ali kod ovih prihoda koji se nabrajaju ovde u članu 4. u stavu 1. tačka 2) podtačka (4) imamo i materinski dodatak, koga više nema, kao i (5), naknadu za tuđu negu i pomoć. Znate, vi ste ovde kod obračunavanja ukupnih prihoda, na osnovu kojih roditelji imaju pravo na recimo dečji dodatak, ovde u članu 2, rekli ko se sve smatra porodicom, odnosno da porodicu u smislu ovog zakona čine roditelji, staratelji, hranitelji, usvojioci i deca, kao i srodnici u prvoj liniji, a u pobočnoj do drugog stepena srodstva. Mnogo je porodica u našoj zemlji, mnogo je mladih ljudi koji ne mogu da se osamostale i koji žive sa svojim roditeljima. Ti roditelji najčešće imaju bedne penzije, ali i te bedne penzije utiču na ta ukupna primanja, na osnovu kojih se naravno onda smanjuje broj korisnika dečjeg dodatka. Još ako su bolesni, pa imaju naknadu za tuđu negu i pomoć, to je nešto značajnije za njih, ali oni imaju i trošak za tu tuđu negu i pomoć, to ne može onda da bude kriterijum da budu roditelji kažnjeni da nemaju pravo na dečji dodatak. Da ne govorim o naknadi za telesna oštećenja i o ovoj otpremnini u slučaju prestanka potrebe za radom, o kojoj je govorio gospodin Tomislav Nikolić. Zbog toga vas molim da malo porazmislite o amandmanu na član 4, da ga Vlada prihvati i da tako ispravimo nepravdu, ukoliko hoćemo da postignemo cilj, koji je navodno samim nazivom zakona ovde postavljen, a to je - Predlog zakona o finansijskoj podršci porodica sa decom. Tvrdim da se ne podržavaju porodice sa decom, već eventualno porodice koje su socijalno ugrožene, i to restriktivno. Bilo bi dobro da nam je predlagač u obrazloženju rekao koliko to porodica sada koristi ovo pravo i da bismo to mogli da uporedimo nakon donošenja ovog zakona. Tvrdim da će rashodi Vlade, tj. budžeta za ove namene biti manji, da porodice neće imati bitnu podršku donošenjem ovog zakona.
Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, onome ko prati raspravu pažljivo, a ne vidim mnogo među vama koji ćete glasati za zakon da ima pažnje, mora dodatno da se objasni zašto je podnet amandman. Naime, SRS pokušava amandmanima na Predlog zakona da sprovede deo svog programa koji je u pogledu dečjih dodataka potpuno jasan: dečji dodatak svakom detetu; članom 4. predvideti dodatne podsticaje porodicama koje imaju decu, ali su socijalno ugrožene, deci koja su ometena u razvoju i deci koja su bez roditeljskog staranja. Pošto nećete prihvatiti amandmane da se ove podtačke, kojih ima 12, redukuju na one koje zaista predstavljaju neke prihode u porodici, onda bar prihvatite da to budu kriterijumi za dodatnu finansijsku podršku porodicama sa decom, odnosno deci po tri osnova, a da se uopšte ne dovodi u pitanje hoće li svako dete imati dečji dodatak ili ne. Ovde, naime, predlagač dolazi u kontradikciju, sam sebi skače u usta zato što po hitnom postupku traži da se donese zakon za koji i sam kaže da ne donosi nikakve razlike, evo recimo u jednom od najbitnijih članova, u članu koji opredeljuje hoće li neko ostvarivati pravo ili ne, posle je sve tehnika i računanje. Predlagač loša rešenja ovog zakona pravda time da su i u prethodnom zakonu postojala isto tako loša rešenja. Zaista mogu da očekujem od predlagača da zakaže tačku dnevnog reda koja će glasiti - kritika zakona o društvenoj brizi o deci, pa da onda čujemo kritike od predstavnika vlasti i od predstavnika opozicije, da se raziđemo i da radimo nešto ozbiljno i korisno. Ali, da ovde razmatramo novi predlog zakona i da se onome ko ukazuje da predlognije dovoljno dobar da obrazloženje da je tako bilo i u prethodnom zakonu, to Narodna skupština ne može da prihvati. Zato stoji ova petokraka iznad predsednika Narodne skupštine, zato što je vaše obrazloženje - postojala je i u prethodnom režimu. Hoće li to da se menja ili neće, to je posebno pitanje. Ako se menja, ako se društvena briga o deci menja, nije bila dobra, bila je komunistička, ideološka, banditi su to radili, onda dajte zakon iz koga će se videti da više nije ideološka, da ne rade više to kriminalci, da ne rade banditi i da su deca potrebna Srbiji. Mi smo tokom jedne od prethodnih sednica čuli obrazloženje da taj zakon nije pomogao natalitet. Ništa to ne znači. I ovde u obrazloženju predlagač kaže da finansijska podrška ipak pokazuje da najbolje može da pomogne pospešivanju nataliteta. Ako neki zakon nije pomogao, da tražimo rešenja koja će ga popraviti tako da pomogne, a ne da se zadržavamo na starim rešenjima. Neprihvatanjem amandmana na ovaj član vi tvrdite da porodica, koja se izdržava od strane države po specijalnom socijalnom programu, ta sredstva mora da prijavi kako bi se procenilo hoće li sada dobiti i dečiji dodatak za decu ili ne. Znate ko je obuhvaćen takvim socijalnim programima - onaj ko baš ništa nema. Sad, kad mu država obezbedi izvesnu sumu ili na neki drugi način ga pomogne, to mu ulazi u osnovicu za utvrđivanje da li ima pravo na dečiji dodatak ili ne. Pa, zaista to nema smisla.
Da li još neko od ovlašćenih učenika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman na član 4. Za 43, protiv 103, uzdržan jedan, nije glasalo 45, od ukupno 192 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Toma Bušetić, Joca Arsić i Nebojša Jović i narodni poslanik Nataša Jovanović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosioci amandmana žele reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS podnela sam amandman na član 5. Predloga zakona. Taj član glasi: "Prava predviđena ovim zakonom, koja su uslovljena materijalnim položajem, mogu se ostvariti ukoliko podnosilac zahteva, odnosno članovi njegove porodice ne poseduju novčana i druga likvidna sredstva (akcije, obveznice i druge hartije od vrednosti) u vrednosti većoj od iznosa 30 dečijih dodataka po članu porodice u momentu podnošenja zahteva". Obrazloženje Vlade Republike Srbije, uz odbijanje amandmana da se član 5. briše, koji je umnogome sporan, a nameravam da vam to detaljno objasnim kroz realnu sliku iz života, a ne kroz pisanje zakona i članova zakona koji nemaju veze sa stvarnošću, jeste da Vlada ne prihvata navedeni amandman iz razloga što su prava predviđena ovim predlogom zakona, a koja su uslovljena materijalnim položajem, prava koja imaju pre svega dimenziju socijalne mere, dakle dečiji dodatak. A posedovanje novčanih i drugih likvidnih sredstava (akcije, obveznice i hartije od vrednosti) poboljšava materijalni položaj porodice. Zamislite, zbog toga ne mogu ti ljudi, koji poseduju ove papiriće, da ostvare svoja prava. Kad bi ministar bila "Alisa u zemlji čuda" i kad biste vi poverovali u sve one laži i obmane koje svakodnevno plasirate sa ekrana državne televizije i drugih elektronskih i štampanih medija, možda bi neko od porodica u Srbiji poveravao da je ovako nešto moguće da je moguće da funkcioniše u Srbiji, pod vašom vlašću, tržište hartija od vrednosti; da je moguće da neko prima dividendu za akcije koje je upisao u nekom preduzeću zbog toga što je radio određeni broj godina - 30 i više godinau proseku u preduzećima koja su izvršila prvi krug svojinske tranformacija - a za 35 godina teškom mukom stečenih akcija radnog staža u tim firmama koje su sada sve propale ili su gotove da idu u stečajni postupak taj upis akcija je od 12 do 15 hiljada nemačkih maraka. Da li neko od vas, verujem da vi to možete, jer vi sve možete da poverujete, pa čak i da imate toliku drskost i da narod ubeđujete da je to istina, ali da li bilo ko u Srbiji može da poveruje da te akcije koje imaju tu fiktivnu vrednost, papirološku, od 12 do 15 hiljada maraka, nekome nešto znače. Da li neko može da poveruje šta je sa obveznicama za tzv. staru deviznu štednju,da li je uopšte moguće da se iznos od stare devizne štednje i za penzionere - koje ste ojadili sa smanjenjem penzija samo za januar mesec od 12,7%, a nameravate da i dalje snižavate iznos penzija kroz možda još i veći procenat, ne znam šta će vam pasti na pamet - da li iko može da poveruje da svi ti ljudi imaju nekakve vajde, što bi rekao naš narod, od ovih obveznica i hartija od vrednosti. Ne može, zato što tržište hartija od vrednosti ne funkcioniše, ne može zbog toga što im se ne isplaćuje nikakva dividenda. Onda se postavlja jedno sasvim logično pitanje - kako je predlagač zakona mogao ovako nešto da ponudi Narodnoj skupštini na usvajanje, a da zna koji su to dodatni prihodi, da nam to gospođa ministar objasni, kakvom računicom se došlo do toga da je materijalni položaj porodica, koje ove fiktivne papiriće poseduju, poboljšan kada ne primaju dividendu i kada se tačno ne zna procenat na osnovu koga će njima da se obračunava prosek primanja po članu domaćinstva, jer ste vi ovde dali taj jedan limit da je to 2.750 dinara, to je pomenula i gospođa Gordana Pop-Lazić, da bi mogli da ostvare pravo na dečiji dodatak. Kako ćete vi sada jednom radniku iz bilo kojeg ugostiteljskog, hotelijerskog preduzeća u Srbiji, iz cementare koju ste privatizovali za mnogo manju vrednost koja se meri u desetinama miliona dolara, da objasnite da on ne može za svoje dete da ostvari dečiji dodatak zato što on negde kod kuće u nekoj fioci poseduje obveznice i hartije od vrednosti, koje ne vrede ništa. One uopšte neće ništa ni vredeti pod vašom vlašću zbog toga što, ne samo da u onim firmama gde nije vaš lični interes, a pre svega Zorana Đinđića i Aleksandra Vlahovića, kočite proces svojinske transformacije, a u drugima, koje su i te kako profitabilne, puštate svoje pipke i grabite za sebe. Kako ćete to onda mnogobrojnim ojađenim radnicima u Srbiji da objasnite, onima koji navodno poseduju nešto, a u stvari ne poseduju ništa.
Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Toma Bušetić, u ime podnosilaca amandmana.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SPS podneo sam amandman na član 5; smatram da ovaj član treba brisati. Zašto ga treba brisati? Zato što su odredbe ovog člana veoma restriktivne. Restriktivne su, jer i obveznice i akcije veoma često mogu da imaju samo formalnu vrednost; i obveznice, i hartije od vrednosti i akcije nemaju faktičku vrednost. Mislim da iz tih razloga treba brisati ovaj član. On na neki način malo podseća i na neka druga prava, prava, na primer, vezana za naknadu tuđe nege i pomoći, iako se ta prava odnose pre svega na PIO. Imamo veoma čest slučaj da lica koja su veoma dobrostojeća u finansijskom pogledu, ne mogu ova prava ostvariti iz nekih razloga. S druge strane, lica kojima je ta pomoć i te kako potrebna, opet iz formalnih razloga, nedostajućih dokumenata na primer, ta prava ne ostvaruju. S druge strane, smatram da ovaj član treba brisati iz razloga, što postoji niz članova u ovom zakonu koji su veoma restriktivni. Primera radi, i član 19. koji govori o dečijem dodatku je i te kako restriktivan, jer se tu govori o tome da sva ona lica koja imaju prihode preko 2.750 dinara, lica koja imaju prihode preko 3% od prosečnog katastarskog prihoda na zemljištu od jednog hektara ili na okućnici od 50 ari, nemaju pravo na korišćenje ovog prava (a radi se o dečijem dodatku). Imajući sve ovo u vidu, da brojni cenzusi postoje u narednim članovima, svakako ovaj cenzus vezan za član 5. treba eliminisati na taj način što bi se član 5. izbrisao.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Da, narodni poslanik Tomislav Nikolić, pa narodni poslanik Radojko Petrić.
Očigledno je da će sva kampanja ovog dela DOS-a koji nudi ovaj predlog zakona biti usredsređena na decu. Zato, čitav ovaj karavan koji obilazi Srbiju (koja je, tobož, na dobrom putu) slika se isključivo sa decom, i to decom u osnovnoj školi, maloletnom decom sa kojima nešto premijer raspravlja i odlučuje. Zato bi i ovaj zakon trebalo da prođe bez rasprave opozicionih poslanika, a da prava rasprava o ovom zakonu počne kada novinari krenu da ga hvale, slave i dižu u nebesa. Da malo detaljnije protumačimo ovaj član za koji i narodni poslanici SRS traže da bude obrisan. Prava predviđena ovim zakonom koja su uslovljena materijalnim položajem (a skoro sva su uslovljena materijalnim položajem) mogu se ostvariti ukoliko podnosilac zahteva, odnosno članovi njegove porodice, ne poseduju novčana sredstva (izbacujem deo o kome je govorila Nataša Jovanović, a to su akcije, obveznice i druge hartije od vrednosti), u vrednosti većoj od iznosa od 30 dečijih dodataka po članu porodice. Oduvek sam mislio da je posedovanje novca, ne samo kod kuće nego i u banci, tajna, kao i da postoji tajnost uloga. Sada nam zakonodavac otvoreno kaže - ako imate novac, nećete imati dečiji dodatak. Pitam zakonodavca, kako će utvrditi ko ima novac? Znam ja da je jako intrigantno to što je izjavio guverner NBJ, da očekuje dagrađani Srbije, oni ojađeni, opljačkani, ostavljeni, od strane prethodne vlasti, bedni, siromašni,9 milijardi maraka treba da zamene, a već je oko 5, 6 milijardi zamenjeno, i to do 1. maja ove godine. Onda ste hteli da razmišljate - 9 milijardi maraka,to je 270 milijardi dinara, ako ima dva miliona porodica u Srbiji, to bi bilo negde oko 135.000 dinara po porodici i eto vam da nijedna porodica u Srbiji, prosečna, a uvek govorimo o prosecima, neće imati dečiji dodatak. Sve je to lepo, ali ubeđen sam da vi ne možete da upadate ljudima u kuće, da istresate slamarice, da sečete dušeke, da pritiskate uza zid domaćina i dečicu da otkriju gde im stoje pare i koliko imaju para. Drugi način da onaj ko vodi pravnu državu utvrdi koliko građani novca imaju kod kuće, ne vidim. Drugi način da onaj ko vodi državu utvrdi koliko građani novca imaju u bankama, ne vidim, izuzev da gospoda iz banke štampaju listinge o svojim štedišama i dostavljaju direktno ministru koji brine o porodicama i o našoj deci. Izuzev da žandarmerija, crvene beretke (ionako više nema policija šta da radi), dobiju reone, kuće, označeno krstićem u čiju će kuću da upadaju, da pretresaju, a u čiju kuću neće; da se napravi racija i da se utvrdi koliko ko ima para. Vama, koji dobacujete, kažem da mi je žao što to nismo radili, da možda nismo bili ni spremni. Sada vrlo dobro znam u čije kuće je trebalo da upadamo na vreme; garantujem vam, upadaćemo kada pobedimo.
Reč ima narodni poslanik Radojko Petrić, predstavnik poslaničke grupe SPS. Da li se posle narodnog poslanika još neko javlja za reč? Izvolite.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, poštovana gospođo ministre, mislim zaista da ima mnogo razloga što su poslanici SPS i SRS podneli predlog da se ovaj član briše. Čuli smo objašnjenja. Želim da ukažem na još nekoliko razloga, zbog čega ovaj amandman treba prihvatiti i brisati ovaj član. Naime, prvo pođimo od toga koji je to iznos? To je iznos od 30 dečijih dodataka po članu porodice, znači to je 37.000. Drugim rečima, za tročlanu porodicu to je 84.000. To je vrednost potrebna da kupi jednu sobu, tj. nameštaj da opremi dnevnu ili spavaću sobu, prosečan nameštaj. Po ovom zakonu smatra se da je ta porodica imućna i zato ne treba da koristi ova prava za podsticaj da se pomogne porodici. Mislim da je to apsurdno i neodrživo. Drugo pitanje, kako kontrolisati da li neko ima taj novac? Hoćemo li stimulisati štednju ili destimulisati? Svuda se u svetu stimuliše štednja, da bi se prikupila sredstva da se ulaže u privredu, u razvoj itd. Ovom merom mi destimulišemo štednju, jer ko će da nosi pare u banku, a najviše štede te sitne štediše - kada se u masu skupi to je značajna stavka za podsticaj privrednog razvoja. Sa ovim činimo jedan korak, da jednostavno destimulišemo štednju, da niko ne nosi u banku da štedi. Dalje, da li ćemo praviti razliku ako neko ima ista primanja, pa je neko dobar domaćin, ekonomiše i čuva da nešto malo uštedi. A onaj drugi troši, ide u kafanu, pije itd. Drugo, kako znati u kojoj banci građanin štedi novac. U svakom gradu i u malom mestu ima više banaka. Kako da proverimo u kojoj banci štedi? Drugo, da li mi uzimamo u obzir da je štednja i ulog zagarantovan, u smislu tajnosti. Da bi dobili podatak da li neko ima na računu i koliko ima, to može da traži samo sud, sem ako se ne želi promeniti propis. Znači, želimo da sledimo ono što postoji svuda u svetu, a to je i do sada bila praksa, da je stanje na računu u banci moglo da se dobije samo na zahtev suda. Molim vas, pogledajmo koliko se garantuje tajnost štednje. Uzmimo npr. u svetu kada hoćete da odete u banku, na šalter, da je linija povučena na dva metra od šalterskog službenika, pa može samo jedna osoba da priđe i opšti sa bankarskim službenikom, da onaj iza njega ne može da čuje da li on podiže novac, da li uplaćuje novac, koliko ima para na računu. Ide se čak dotle da je i kada kupujete kartu na železničkoj stanici sledeći putnik udaljen dva metra od šaltera, da ne zna da li vi putujete za Podgoricu, Suboticu ili Niš, a mi hoćemo ovde sada da se maltene na ulici zna koliko koji građanin ima štednje i ostalog. Mislim da je ovo zaista apsurdno i da je neodrživo. Neću govoriti o deonicama; da je rečeno - samo na dividendu, prihod koji se ostvari od zarade, po osnovu onoga što čovek ima od akcija, deonica, to je u redu, ali oporezovati nekoga što ima samo papir koji ne donosi nikakvu korist - isto je apsurdno. Zato zaista mislim da bi bilo dobro da gospođa ministar ustane i kaže da Vlada prihvata ovaj amandman, da se ovo briše. Hvala.
Da li još neko želi reč? Reč ima ministar Gordana Matković, izvolite.
Pošto su ovo prava koja su ustanovljena materijalnim položajem porodice, ne može se uzimati samo ono što su tekući prihodi. Mora se uzeti u obzir i ono što je imovina. I, na određen način, ukoliko posedujete ta novčana sredstva, ukoliko posedujete akcije od vrednosti, svi mi znamo ka čemu se krećemo i znamo šta znači ako je neko radnik neke fabrike u kojoj poseduje akcije od vrednosti koje može prodati na tržištu, naravno da će se pravilnikom bliže određivati šta to zapravo znači, kao uputstvo onim službama koje prikupljaju ove dokaze, ali je sasvim sigurno da ne treba da se stavlja u isti položaj porodica koja nema ništa i ona porodica koja poseduje nešto što može da proda ili unovči. Hvala.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 50, protiv 88, uzdržanih nema, nije glasalo 53, od ukupno prisutnog 191 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman, su zajedno podneli narodni poslanici Joca Arsić, Živodarka Dacin, Sreten Mitrović i Dragan Jovanović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko od podnosilaca amandmana želi reč? Izvolite, reč ima Sreten Mitrović, u ime poslaničke grupe SPS-a.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SPS-a, podneo sam amandman na član 9. stav 1. da se iza tačke 6) doda nova tačka koja glasi: "7) Naknada troškova boravka u predškolskoj ustanovi za svako treće i četvrto dete, bez obzira na materijalni položaj porodice". Ovo rešenje predloženo amandmanompredstavlja još jednu podsticajnu meru povećanja prirodnog priraštaja, a istovremeno je i veća podrška porodicama sa troje, odnosno četvoro dece, bez obzira na materijalno stanje porodice. Zato predlažem da se ovaj amandman prihvati, jer znamo da je veoma mali broj porodica koje danas, kada je reč o finansiranju školske dece, mogu to da ne osete, naročito ako prethodno imaju dva deteta ili troje dece na školovanju, odnosno da i četvrto dete, koje je u predškolskoj ustanovi, ne bude u teškoj materijalnoj situaciji. Zato predlažem da se ovaj amandman prihvati, samim tim što je u prethodnom zakonu isto važilo, da je treće i četvrto dete imalo besplatno finansiranje u predškolskoj ustanovi. Hvala.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Izvolite, reč ima narodni poslanik Borislav Pelević, predsednik poslaničke grupe Stranke srpskog jedinstva.
Dame i gospodo narodni poslanici, Stranka srpskog jedinstva će podržati ovaj amandman grupe poslanika, jer smatramo da predstavlja pravi doprinos rastu nataliteta kod srpskog naroda. Već sam govorio o tome da preti opasnost od bele kuge. Ukoliko predlagač ovog zakona prihvati ovaj amandman, mislim da ćemo time dati skroman, mali, ali ipak doprinos rastu priraštaja kod srpskog naroda u Srbiji i zato će Stranka srpskog jedinstva glasati za ovaj amandman. Hvala.
Da li još neko želi reč? Izvolite, gospođa ministar Gordana Matković.
Kada smo formulisali ko bi trebalo da ima naknadu boravka, dakle besplatan boravak sa aspekta roditelja za decu u predškolskim ustanovama, pre svega se vodilo računa koja su to deca za koju je važno da idu u predškolsku ustanovu, a da inače ne bi išli ukoliko država ne bi nadoknađivala te troškove. To su: ili deca koja su u nezavidnom materijalnom položaju, pa roditelji za to ne bi mogli da izdvajaju; ili deca bez roditeljskog staranja, za koje je posebno važno da budu integrisana u vršnjačke grupe; ili deca teško ometena u razvoju, za koje je takođe posebno važno da budu uključena u sistem predškolskog obrazovanja. Na taj način smo zapravo smatrali da je demokratski efekat ove mere, koja je nekada postojala, mali, pošto one porodice koje nisu siromašne nemaju taj problem, za njih to ne predstavlja problem da plate boravak deteta u predškolskoj ustanovi, a za samo dete, dakle ako ne potiče iz ovih porodica koje sam nabrojala, nije od posebnog značaja i nisu oni koje bi država trebalo da podstakne da budu uključeni u vršnjačke grupe.
Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim narodne poslanike da se izjasne glasanjem. Za 48, protiv 97, uzdržanih nema, nije glasalo 49, od ukupno 194 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Petar Mišić podneo je amandman na član 9, kojim je predložio da se doda novi stav 4. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja prihvatili su ovaj amandman, s tim što je Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja predložio da se u tekstu amandmana izvrši pravno-tehnička redakcija tako što će se iza reči "Opština" staviti zapeta i dodati reči "odnosno grad", sa čim se saglasio podnosilac amandmana i predstavnik Vlade. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li izvestilac Zakonodavnog odbora prihvata pravno-tehničku redakciju koju je predložio Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja? Pošto nemamo prisutne u sali ni predsednika ni zamenika predsednika Zakonodavnog odbora, pitam da li podnosilac amandmana želi reč. Ukoliko bi predsednik ili izvestilac Zakonodavnog odbora prihvatio ovu pravno-tehničku redakciju, amandman bi postao sastavni deo Predloga zakona. Ovako, idemo u proceduru rasprave u pojedinostima. Da li neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman na član 9. poslanika Petra Mišića, kojim se dodaje novi stav 4, a koji su prihvatili Vlada i odbori. Za 123, protiv dva, uzdržanih nema, nisu glasala 72, ukupno 197 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila amandman na član 9. Napominjem da je isti narodni poslanik podneo još jedan amandman na član 9, što je suprotno odredbi člana 142. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, prema kojoj narodni poslanik ne može da podnese više amandmna na isti član predloga zakona, tako da se Narodna skupština o tom amandmanu ne može izjašnjavati. Narodni poslanik Tomislav Nikolić, povreda Poslovnika.
Očekivao sam raspravu o amandmanu na član 9. istog poslanika, da bih ukazao na ovu povredu Poslovnika. Vi ste zaista ukazali na povredu Poslovnika, ali vaše obrazloženje ne mogu da prihvatim. Nije sednica Narodne skupštine ni mesto, ni vreme na kome se utvrđuje koji amandman može da se uvrsti u proceduru, a koji ne. To se radi onda kada narodni poslanik podnese amandman. Da vam to kažem na primeru Srpske radikalne stranke. Svaki put nas Služba pozove i ukaže nam, čak i na ono na šta imamo pravo jer je već ostvareno takvo pravo za druge poslaničke grupe, da je Poslovnik povređen i onda treba da se opredelimo hoćemo li da to spojimo u jedan amandman, odustajemo ili već šta će biti. Vama je Služba propustila dva amandmana jednog narodnog poslanika na isti član Predloga zakona i vi nas sada ovde izveštavate da je jedan amandman prihvaćen, drugi ne može da uđe u proceduru, a Vlada se o njemu izjašnjavala. Hoćete li već jednom da prestanete da se igrate vođenja sednica Narodne skupštine? Ne mogu da uđu u proceduru dva amandmana, čak ni iste poslaničke grupe na jedan član, a nekmoli jednog poslanika na isti član. Sada kada je procedura kompletna, završena, kada je jedan amandman prihvaćen, vi za drugi kažete da ne može da uđe u proceduru. Ako nema ko da vam to radi, obratite se Srpskoj radikalnoj stranci, daćemo vam dobrog pravnika da vas uvek upozori na vreme, da vaš autoritet, autoritet onoga koji vodi sednice Narodne skupštine, ne dođe u pitanje.
Informaciju o tome da je drugi amandman narodnog poslanika i da ne može biti predmet procedure, dužna sam kao predsedavajući da dam po članu 84. stav 2. da ne bi bilo nedostatka informacija, te da svi poslanici mogu obavljati svoja prava, dužnosti i obaveze. Narodni poslanik pita otkud znamo koji je. To su prava, obaveze i dužnosti predsedavajućeg i zato o tome obaveštavam Narodnu skupštinu. Zahvaljujem se narodnom poslaniku koji želi da živim 1.000 godina, zajedno ćemo, svi ćemo zajedno. Na član 10. amandman je podneo narodni posalnik Zlatan Jovanović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, žao mi je što je gospođa Matković izašla i nije trenutno tu, jer imam konkretan predlog. Predlažem da se ovaj zakon povuče iz procedure, kako da se doradi i da se jedan kvalitetniji tekst vrati Skupštini na razmatranje i eventualno usvajanje. Pre nego što se osvrnem na amandman koji sam podneo na član 10, kratko ću se osvrnuti na član 6. koji je prošao, ali jednostavno moram da se osvrnem na to, jer se u tom članu navode uslovi koje mora ispuniti eventualni korisnik ovih prava. U članu 6. stav 2. se kaže: "Izuzetno od stava 1. ovog člana, prava predviđena ovim zakonom koja su uslovljena materijalnim položajem mogu se ostvariti ukoliko podnosilac zahteva, odnosno članovi njegove porodice, koji ostvaruju dohodak od poljoprivrede ne poseduju nepokretnosti, osim odgovarajućeg stambenog prostora koji odgovara potrebama pojedinca, odnosno porodice, drugih nužnih ekonomskih zgrada u poljoprivrednom domaćinstvu i zemljišta u površini do jednog hektara po članu porodice". Zamislite sada jednu porodicu u pasivnim krajevima u okolini Užica, a takvih krajeva ima dosta u Srbiji, recimo u okolini Priboja, Prijepolja, Nove Varoši, Bajine Bašte i drugih mesta, zamislite porodicu koja ima četiri hektara neobradivog zemljišta, pašnjaka i takva porodica koja nema drugih prihoda ne može po ovom zakonu ostvariti prava koja ovaj zakon daje. Ne može ih ostvariti jer ima površinu od četiri hektara zemljišta, a napominjem da se radi o neplodnom, neobradivom zemljištu. Mislim da je to apsurdno i da bi ovaj zakon iz tih razloga, pored drugih koji su već ovde navedeni, trebalo povući i doraditi. Što se tiče amandmana na član 10. koji sam podneo ispred Srpske radikalne stranke, moram da citiram član 10. da bi građani mogli da shvate o čemu se radi. Naime, radi se o oblasti - naknada zarade za vreme porodiljskog odsustva, odsustva sa rada radi nege deteta i odsustva sa rada radi posebne nege deteta. To je jedno od prava koje se ovim zakonom nudi, odnosno ostvaruje. U članu 10. se kaže: "Naknadu zarade za vreme porodiljskog odsustva, odsustva sa rada radi nege deteta i odustva sa rada radi posebne nege deteta ostvaruju: 1) zaposleni kod pravnih i fizičkih lica (u daljem tekstu: zaposleni kod poslodavca) i 2) lica koja samostalno obavljaju delatnost". Moj amandman predviđa da se posle tačke 2) doda nova tačka 3) koja glasi - "lica koja nisu u radnom odnosu". Drugim rečima, Srpska radikalna stranka želi da se izbegne diskriminacija koja se vrši upravo ovim članom, da ovo pravo ostvare i nezaposlena lica i lica koja žive na selu, žive od poljoprivrede. Razumeo bih ovaj predloženi član da mi u ovoj zemlji imamo deficit radne snage da mi na ovaj način kažnjavamo one koji ne žele da se zaposle, a imaju mogućnosti i uslove za to. Naprotiv, mi u ovoj zemlji nemamo deficit radne snage, već suprotno od toga, imamo ogromne viškove radne snage,koji su posebno izraženi posle dolaska DOS-a na vlast, otpuštanjem 1.000 radnika sa njihovih radnih mesta. Zamislite, jedno od prava koje ovaj zakon nudi ne mogu da ostvare oni koji nisu u radnom odnosu. Takođe je posebno bitno naglasiti da ovo pravo naknade za porodiljsko odusustvo ne mogu da ostvare žene na selu. Mi bi trebalo ovim zakonom posebno da stimulišemo žene na selu, žene koje žive od poljoprivrede u tim domaćinstvima, da se opredele na rađanje dece, da se seoske porodice ojačaju. Sela su nam opustela, izumrla, ne možemo ih oživeti na drugi način i moramo to stimulisati, a mi suprotno od toga, bolje rečeno predlagač ovog zakona nasuprot tome vrši diskriminaciju i žene na selu ostavlja bez ove naknade. Znam šta će biti odgovor gospođe Matković. Biće odgovor da je roditeljski dodatak koji ovaj zakon uvodi kao jednu novinu, mnogo veći dodatak i mnogo značajnija sredstva predviđa i da su ona namenjena i tim ženama na selu i onim nezaposlenim. Međutim, takav odgovor ne prihvatam, jer mi, jednostavno, nije jasno zbog čega se vrši ta diskriminacija, podela na zaposlene i nezaposlene, pogotovu što se po članu 32. ovog zakona ova sredstva obezbeđuju u budžetu Republike Srbije. Znači, njih ne izdvaja poslodavac za zaposlene, već budžet Republike Srbije, a u taj budžet sredstva uplaćuju i poljoprivrednici i svi ostali građani ove zemlje. Hvala.
Da li još neko želi reč? Ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, suvo gledajući, usko gledajući, formalistički gledajući, Vlada može dati ovakav odgovor na ovaj amandman. Naime, naknadu neostvarene zarade za vreme porodiljskog odsustva ili za vreme nege deteta zaista treba obezbediti, odnosi se na one koji rade. Ali, postavlja se pitanje - da li mi samo formalistički gledamo na problem u državi ili hoćemo da jedan problem rešimo? Koliko je žena na selu koje ne rade, a privređuju možda do samog dana porođaja i pomažu svojoj porodici da ostvari veće prihode sa zemlje; koliko je žena u gradovima koje ne rade, a ostvaruju prihode, zavisno od obrazovanja. Neko se bavi vođenjem knjiga, neko radi u prodavnici, neko na ulici prodaje cigarete. Mnogo je mladih žena koje na ulici prodaju robu i na taj način pomažu budžet svoje porodice, nemaju platu, nemaju prihode, i majke su kad se porode. I šta sada? Ne može više da pomogne porodici, donela je jednog građanina Srbiji, a vi kažete - e, pošto nisi bila u radnom odnosu, nemaš nikakvo porodiljsko odsustvo, nemaš ni naknadu zarade, samo zato što nisi radila do momenta dok se nisi porodila. Postavlja se sada jedno drugo pitanje - a šta ćemo u porodici u kojoj majka ne radi, otac je zaposlen? Kao što znate, roditelj, bilo koji roditelj, može da odsustvuje sa rada radi nege deteta. Da li će poslodavac reći roditelju - ne možeš da ostvariš naknadu zarade za odsustvovanje sa rada zbog nege deteta, žena ti je nezaposlena. Hoćemo li još dodatno da diskriminišemo ženu koja ne radi, na sve moguće načine? Da se oseti beskorisnom, suvišnom, samo zato što je rodila jedno, a daj bože dvoje, troje dece. Nisu ta deca radost i bogatstvo samo za porodicu u kojoj su se našla. Ona su radost i bogatstvo za Srbiju, i nema veze u kojoj su porodici, u porodici siromašnih, bogatih, u srpskoj, mađarskoj, rusinskoj, slovačkoj, bilo kojoj porodici. Dete je radost za državu u kojoj se rodilo. Hoćemo li da majke rađaju decu? Ne možemo svim majkama da obezbedimo posao, ali možemo da obezbedimo prava koja je neće diskriminisati kao ženu, neće se osećati postiđenom, zato što jedno vreme ne može da privređuje. Svi je u kući gledaju popreko. Još će ispasti da je i to dete dodatni teret za porodicu. Moraju da mu se obezbede pelene, mora da mu se ugreje soba, pa kada počnu knjige, koje su oporezovane, nemojte onda da se pitate - zašto u srpskim porodicama nema dece? Nemojte onda da pitate - zašto u selu Božurnja, podno Oplenca, u jednom od najbogatijih šumadijskih sela, četvoro dece idu u školu,od prvog do osmog razreda? Nemojte ništa onda da se pitate, nego kako bude, kako vodenica promelje, od takvog brašna neka se mesi hleb. Ali, imate priliku, i ovo govorim za vaše dobro, ne verujete vi meni, da vam želim dobro, ali tako sam vaspitan da svakome želim dobro. Donosite dobre zakone, donesite predlog zakona za koji možemo i mi, srpski radikali, ovako tvrdi kakvi jesmo, da glasamo, Srbija će vam na tome biti zahvalna.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč ? Ima reč ministar, gospođa Gordana Matković.
Ovo nije naknada za porodiljsko odsustvo, ovo je naknada zarade za vreme porodiljskog odsustva. Znači, pošto nije reč o naknadi za porodiljsko odsustvo, nego o naknadi zarade, naknada se prema Zakonu o radu, član 69. određuje - naknadu zarade može da ostvari samo lice koje je zaposleno. Dakle, ovi članovi zakona se odnose i pozivaju se na Zakon o radu, koji je formulisao kada se može dobiti odsustvo, a ovim zakonom se reguliše kolika je ta naknada za to odsustvo sa rada. Prema Zakonu o radu, to se može odnositi samo na zaposlena lica. Ako je reč o demografskim aspektima, onda postoji roditeljski dodatak, koji nije vezan za radni odnos. Pošto je zarada vezana za radni odnos, onda se ta naknada zarade može obezbediti samo za zaposlenu majku. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) [[Poslanik iz sale traži repliku.]] Nemate pravo na repliku, ministar je dala obrazloženje za član zakona koji brani, da ostane takav kakav je. Nije rekla ništa neistinito, ili uvredljivo. Ako nema više prijavljenih za reč, stavljam amandman na član 10. na glasanje i molim narodne poslanike da se izjasne. Za 39, protiv 104, uzdržanih nema, nije glasao 51, od ukupno 194 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Joca Arsić, Živodarka Dacin i Dragan Jovanović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li u ime grupe poslanika neko želi reč? Ima reč narodni poslanik Joca Arsić.
Poštovano predsedništvo, poštovana gospođo ministre, poštovane kolege poslanici, amandman na član 11. podnela je grupa poslanika SPS. Prvi stav tog člana glasi: "Naknada zarade za lice iz člana 10. stav 1. tačka 1) ovog zakona utvrđuje se u visini zarade za puno radno vreme i standardni učinak koju bi to lice ostvarilo da radi, a najviše do pet prosečnih mesečnih zarada u Republici." Amandman grupe poslanika glasi da se iza reči "radi" stavlja tačka, a preostali deo teksta se briše. Znači, briše se ovo limitiranje, do najviše pet prosečnih mesečnih zarada u Republici. Amandman smo stavili iz tog razloga da ove zarade, odnosno naknade zarada, ne treba da budu limitirane. Obrazloženje Vlade i Ministarstva je da se ovaj amandman odbija, zato što su doprinosi i porezi limitirani petostrukim iznosom prosečne mesečne zarade. Znači, da ostane kao što je i dato u Predlogu zakona. Mi smatramo da ovo obrazloženje, odnosno ovaj stav nije dobar, da ovu naknadu ne treba limitirati, a da to što su porezi i doprinosi petostruki, takođe nije dobro. Mi smo slične amandmane imali i kada se usvajao zakon koji reguliše ovu materiju, na koji se poziva Vlada i koji je ugrađenu stav 1. ovog 11. člana, tako da taj deo o ubiranju prihoda bude identičan i kod ovog dela kada se tiče naknade. Mislimo, pošto se često obrazlaže da budžet nema dovoljno sredstava za isplate i servisiranje budžetskih obaveza,da donošenjem ovog zakona da neće (u obrazloženju je rečeno) biti većih zahvatanja nego što je to do sada bilo, na bazi prava koja su ovim zakonom predviđena, odnosno predlogom ovog novog zakona neće biti većih, da tako kažem, uzimanja iz budžetske kase. Smatramo da treba prihvatiti ovaj deo amandmana - da se ne limitira, a takođe treba i ovo ograničenje, koje je potpuno besmisleno, da neko ko ima primanja preko petostrukog iznosa, preko 30 i nekoliko hiljada, da ne bude oporezovan, da se briše i da se oporezuje svako ko ima prihode, onoliko koliko ih ima. Ako nema tog limita kod oporezivanja prihoda, onda ćemo dovesti u ravnopravan položaj sve ljude koji zarađuju. Ovako, onaj ko zarađuje do 30.000 dinara plaća doprinose, ko zarađuje preko 30.000 dinara ne plaća doprinose i poreze na svoju platu,odnosno plaća do iznosa do 30.000 dinara, a preko 30.000 ili 32.000 dinara uopšte ne plaća doprinose. Mislimo da to nije korektno, da mi stimulišemo one koji imaju, a ne stimulišemo one koji nemaju. Iz tih razloga smatramo da ovaj deo ne treba da bude stimulisan da treba da se blagovremeno izvrše izmene i da se ovaj deo koji limitira poreze i doprinose izmenom zakona ne limitira, već da se na takav način može deo, ne sigurno sve, ali jedan solidan deo prava iz ovih davanja može da kompenzira i iz tih prihoda kojisigurno nisu mali, a ima jedan veliki broj ljudi koji imaju ove zarade, a ne znam šta to boli i ovu skupštinu. Ona sigurno nije u ovom delu do ograničenja, do pet prosečnih ličnih dohodaka, daleko je ispod, a neće nas ništa poslanike da košta ovo oporezivanje, nego one koji imaju više. U tom smislu smo i predložili da se ovo ne limitira. A ovu diskusiju prihvatite kao jednu inicijativu za izmenu poreskih propisa tako da ovaj deo prihodni, deo za oporezivanje, uopšte ne limitirate u ovom prihodnom delu. Hvala vam lepo i nadam se da ćete ovaj amandman prihvatiti.
Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo obavešteni od predstavnika predlagača da je ovo socijalni zakon, da želi da pomogne porodicama kojima je finansijska podrška neophodna, a evo u tumačenju amandmana, naših amandmana na ovaj član, saznajemo da u stvari to predlagaču zakona uopšte nije bilo bitno. Predlagač zakona kaže da će naknadu zarade za vreme porodiljskog odsustva imati lice koje ima petostruko veću zaradu od prosečne zarade u Republici. Mi tražimo tu naknadu za nezaposleno lice, za onoga koji nema ni jednostruku, ni dvostruku, ni trostruku, ni četvorostruku, pa ni petostruku zaradu, a po zakonu imaće je i lice koje ima dvadesetostruku prosečnu platu. On plaća na petostruki iznos doprinose i vi ćete mu isplaćivati porodiljsku nadoknadu, odsustvo sa rada radi nege deteta, iako je očigledno da njemu, ne da nije potrebna finansijska podrška, to mu je pravo iz radnog odnosa, ali da mu nije toliko potrebna kao onome koji ne radi, koji nije imao primanja ni pre porođaja i koji neće imati nikakvih primanja ni posle porođaja. U budžetu Republike Srbije zaista su minimalna izdvajanja za ove nadoknade. Ne mogu da se porede sa procentima za opremanje policije, finansijske policije ili ko zna kojih službi. Možda su čak i mikronski troškovi u odnosu na te troškove, a možda je to pet blindiranih automobila godišnje, pa da ostvarite sva prava koja tražimo ovim amanmanima. To je ono što mene najviše boli. Svestan sam da su veliki iznosi, da je to nešto što budžet ne može da istrpi, pa niko od nas ne bi bio toliko lud da traži nešto što država ne može da podnese. Ova država uskoro neće imati penzionere, 63 godine života, ko će od nas još neku godinu uživati pravo na penziju, hoće li ili neće, 65 ste vi predvideli svojim zakonom i još kad im smanjite ovako penzije, kao što sada za 12% smanjujete, a marka devalvirala u Srbiji, očigledno da jedan kanal kroz koji je oticao deo budžeta polako presušuje, zatvara se, penzije više, za godinu - dve pod vašom vlašću, neće biti nikakav trošak. Em će narod da pomre od gladi, em ne može ni da dočeka da ode u penziju. Hajde to preusmerite, taj potočić ulijte u dečje dodatke, da ulažemo u decu. Možda je nehumano reći, ali sam uvek pre za to da ulažemo u decu nego u penzije.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? Ako se niko ne javlja za reč, stavljam na glasanje amandman. Za 42, protiv 109, uzdržanih nema, nije glasalo 45, od ukupno 196 narodnih poslanika. Konstatujem da amandman nije usvojen. Na član 11. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanikMiroljub Veljković. Da li se podnosilac amandmana javlja za reč? (Nije u sali.)Da li se neko od ovlašćenih učesnika za raspravu javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 35, protiv 108, uzdržan jedan, nije glasalo 54, od 198 narodnih poslanika. Konstatujem da amandman nije usvojen. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Čedomir Jovanović. Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja prihvatili su ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Rajko Baralić, Branko Ružić i Hranislav Perić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko od podnosilaca amandmana želi reč? Izvolite. Reč ima narodni poslanik Hranislav Perić.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničkog kluba SPS ja, gospodin Rajko Baralić i Branko Ružić podneli smo amandman na član 14, koji predviđa finansijsku podršku porodici za rođenje drugog, trećeg i četvrtog deteta. Za prvo dete nije predviđena finansijska podrška. I pored toga što porodica za prvo dete neće dobiti podršku, već će izgubiti i dosadašnja stečena prava, postoji mogućnost da se za prvo dete ne dobije ništa, ni po jednom osnovu. Mora se naći rešenje da se obezbedi finansijska podrška i za prvo dete, iz više razloga: što će mnogo stvari koje u startu treba da se obezbede za prvo dete koristiti drugo, treće i četvrto dete. Porodica koja pod teškim finansijskim uslovima čuva prvorođeno dete, teško će se odlučiti za drugo, treće i četvrto dete. Ako se radi o istim parama koje su i do sada deljene, onda je trebalo uraditi pravedniju i bolju podelu i raspodelu, na primer, za prvo dete 30 hiljada, za drugo 50, za treće 80 i za četvrto 100 hiljada. Kako će roditelji objasniti sutra svojoj deci, kada im budu pričali. Moći će da kažu prvom detetu - za tebe mi država nije pomogla da te očuvam; a drugom će reći - za tebe sam dobio novac da te čuvam. Zbog toga predlažem da ovaj amandman usvojite i da prvo dete ima pravo na finansijsku podršku.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Radojko Petrić.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, poštovana gospođo ministre, mislim da amandman koji je podnela grupa poslanika SPS-a i koji je ovde objašnjavao poslanik Hranislav Perić ima puno smisla da bude prihvaćen. Zaista zaslužuje pažnju da se na bolji način reguliše pravo porodica na finansijsku podršku za prvo dete. Status ovih porodica u materijalnom pogledu, prema predlogu Vlade, znatno se pogoršava. Ne mogu da se ne osvrnem na jedno, po mom mišljenju, pogrešno obrazloženje dato od strane Vlade, gde se kaže da se "emotivne i psihološke potrebe mogu zadovoljiti sa jednim detetom". Znači li to da su emotivne potrebe manje ili nema za drugo, treće ili više dece. No, da se vratim na amandman kojim se predlaže regulisanje prava da se porodici obezbeđuje roditeljski dodatak i za prvo dete. Kod porodica sa prvim detetom obično su najveće potrebe na početku. Baš to što je kolega Perić govorio, na početku je potrebno mnogo da se uloži, počev od opreme, od kreveca, od drugih stvari, a istina je da se one mogu kasnije koristiti za drugo, treće ili za narednu decu. Šta to znači da porodica nema pravo na ovaj roditeljski dodatak: ako je tročlana, po jednom članu 2.750. To znači da ta porodica koja ima prihode od 8.150 dinara mesečno ne može koristiti pravo na roditeljski dodatak. Da li je to humano, da li se tu obezbeđuje podrška toj porodici? Zaista se ne obezbeđuje, a takvih porodica oko 400 hiljada, danas smo čuli, ima u Srbiji. Posebno ako se uzme u obzir da se ovim zakonom ukida i pomoć za opremu novorođenčeta. Jedino što je pohvalno, to je da se uvodi ovaj roditeljski dodatak, ali, nažalost, vidimo da on nije predviđen za prvo dete. Iz tih razloga, mislim da je razumno, da je dobar predlog, daje dobar amandman da se prihvati i da se obezbeđuje isplata roditeljskog dodatka u nekom manjem iznosu nego što je za drugo, treće ili naredno dete, da to bude neki razuman iznos, ali da se prihvati kao princip da se roditeljski dodatak obezbeđuje i za prvo dete.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, kao predstavnik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SRS podržava predloženi amandman. Pokušaću ukratko da analiziram ono što je napisano u obrazloženju pojedinih odredbi predloženog zakona. Tu, pretpostavljam, ministar u Vladi Republike Srbije ili neko iz stručnih službi kaže sledeće: "Iskustva iz mnogih razvijenih zemalja, nezavisno od značajnih razlika u ekonomskim, društveno-političkim i vrednosnim sistemima, ukazuju da materijalne beneficije koje rastu sa povećanjem broja dece u porodici imaju neuporedivo veći pronatalitetni efekat od onih koje su konstantne". Naime, Vlada pokušava na takav način da opravda svoju odluku ili svoje rešenje iz nacrta, a kasnije predloga zakona, da ne postoji roditeljski dodatak na prvo dete, već samo na drugo, treće i četvrto, kao što ga iz neobjašnjivih razloga nema ni za peto dete. Poslanička grupa SRS je pokušala to da ispravi u sledećem članu, dajući amandman na član 15. predloženog zakona. Ovaj amandman je dobar iz nekoliko razloga. Naime, čini mi se da postoje neki čisto materijalni razlozi koji to vrlo jednostavno opravdavaju. Navešću to iz sopstvenog primera. Imam sina od četiri godine, a sad bi trebalo da se rodi, verovatno, žensko dete, da dobijem ćerku. Bez obzira na to, ne moram da kupujem novu kadicu, ne moram da kupujem hiljadu novih stvari koje može dete da nosi, sve ono što je ostalo od sina. Kome se rodi prvo dete mora da se izlaže ogromnim troškovima i pitanje je koliko oni koji imaju neuporedivo lošiju materijalnu situaciju od nas, imajući u vidu naša primanja, naše plate, dok ih, razume se, predsednik Narodne skupštine ne otme pojedinim poslanicima, kako ti ljudi i na koji način mogu to da kupe, kako da obezbede sve. Ne razumem se, da budem iskren, Živodarka Dacin je o tome dobro govorila, dam ženi i ona kupi šta treba, one šampončiće, kreme, razna čuda, ali znam da to mnogo košta i znam da to obični građani koji imaju platu tri, četiri, pet, šest ili sedam hiljada dinara teško sebi mogu da priušte. Zato bi bilo neuporedivo važnije da se to uradi za prvo dete, posebno u situaciji kada imamo ovako katastrofalno ekonomsko stanje, kada imamo ogroman broj otpuštenih radnika, ljudi koji žive sve teže, koji nemaju više konstantna primanja. Da bi se odlučili da imaju svoju porodicu, da imaju svoje dete, mora im država pružiti neku šansu, pružiti im makar nešto što će im garantovati da će njihovo dete moći da živi životom dostojnim čoveka. Obrazloženjem u samom tekstu, u kome se kaže da se "emotivne i psihološke potrebe mogu ostvariti sa jednim detetom", upravo Vlada Srbije kao da želi da kaže našem narodu, našim građanima - nemojte da imate dvoje, troje i četvoro dece, jer možete da zadovoljite svoje emotivne i psihološke potrebe sa jednim detetom. Svog sina volim najviše na svetu, ali se nadam i siguran sam da ću za kojih desetak dana i svoju ćerku da volim jednako koliko i njega. Nisam zadovoljio svoje emotivne i svoje psihološke potrebe sa jednim detetom. Voleo bih da se na takav način obraćamo narodu i građanima Srbije i da tako govorimo. Ali, posebno je važno zbog onih koji tek stvaraju svoju porodicu, koji tek treba da dobiju prvo dete, da se njima pomogne. Posle prvog deteta je sve lakše. Onda ljudi vide i osete, to znam iz iskustva, da nema ništa važnije od dece. Onda može da vam radi ko šta hoće u državi i možete da imate milion problema, nema ništa lepše i ništa normalnije i sve probleme vam reši kad dođete kući, vidite svoje dete i onda vam je sve svejedno, sve drugo vam je potpuno nevažno. Zato je najbitnije da se prihvati ovaj amandman, da pomognemo rađanje prvog deteta koliko i drugog, trećeg i četvrtog, a bilo bi dobro da je to predviđeno i za peto dete, da nam to ne bude nešto što će nam se dešavati jednom u hiljadu ili jednom u dve hiljade slučajeva. Siguran sam da bi na takav način država imala, ako hoćete, ne samo pojedinac za zadovoljenje svojih emotivnih i psiholoških potreba, već država, svoju ogromnu korist. Država mora strateški da razmišlja, država mora strateški da planira. Ukoliko ne budemo prihvatili ovakve amandmane i ukoliko ne budemo pristupili ovakvim merama, plašim se da ćemo za nekoliko desetina godina biti manjina u sopstvenoj zemlji i da će nam onda opet, kao neko danas na Kosovu i Metohiji, govoriti - a čije su to ovce, nisu to srpske ovce, nije to ni vaša zemlja. (Predsednik: Vreme.) Da bismo to predupredili, pozivam vas da prihvatite ovaj amandman, pozivam sve narodne poslanike, poslanička grupa SRS će ga prihvatiti. Da nisu ovako teški ekonomski uslovi i da nema svakodnevnog otpuštanja radnika, da nema sve veće socijalne bede u Srbiji, možda bi bilo i moguće bez ovoga. Ovako je ovaj amandman još potrebniji nego što bi inače bio.
Hvala. Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Da.) Reč ima ministar za socijalna pitanja, gospođa Gordana Matković.
Znači, još jednom da se naglasi: roditeljski dodatak nema funkciju socijalne mere. Vi ste potpuno u pravu, prvo dete daleko najviše košta. Kao što smo ranije imali kod dečijeg dodatka, da se iznos dečijeg dodatka povećavao sa redom rođenja deteta, iako svi znamo da funkcioniše princip ekonomije obima, pa što imate više dece koje se kasnije rađaju, manje košta, jer se može koristiti kolevka, odeća od prethodne dece itd. Dečiji dodatak se povećavao iz tih razloga populacionog efekta koji je trebalo da postigne. Znači, sada je taj isti princip primenjen na roditeljski dodatak. On nije socijalna mera i ne treba da nadoknadi roditeljima troškove, u tom slučaju bi morao da bude najveći za prvo dete. I ne samo da postoji za prvo dete, nego da bude najveći za prvo dete, jer naravno kasnije dete, koje se rađa kao drugo i treće dete u porodici, manje košta. Znači, nije to njegov cilj. Njegov cilj nije da nadoknadi troškove, nego cilj je da podstakne rađanje drugog, trećeg i četvrtog deteta, jerto su ona deca koja u Srbiji nedostaju da bi se demografska slika poboljšala. Znači, kada gledamo broj dece koja se rađaju kao prvo dete u porodici, često nažalost i jedino, broj te dece je dovoljan u poređenju sa drugim zemljama i u poređenju sa onim šta predstavlja neki biološki potencijal ovog društva. Naravno, kada isključimo one koji se ne odlučuju uopšte na rađanje iz različitih razloga. Nedovoljno je upravo zbog ove dece, koja su drugog, trećeg i četvrtog reda rođenja. Zbog toga je namera ove mere ne da nadoknadi troškove, nego da podstakne rađanje i da olakša materijalnu situaciju porodice kada se odluči na rađanje drugog, trećeg i četvrtog deteta. Zato ona nije uslovljena nikakvim, onim materijalnim, cenzusom koji postoji kod dečijeg dodatka.
Zahvaljujem. Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 44, protiv 119, uzdržanih nema, nije glasalo 31, od ukupno 194 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Blažić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo, podneo sam amandman na član 14. stav 1. Član 14. predviđa: "Roditeljski dodatak ostvaruje majka za svoje drugo, treće i četvrto dete, pod uslovom da je državljanin SRJ, ima prebivalište u Republici Srbiji i ostvaruje pravo na zdravstvenu zaštitu preko Republičkog zavod za zdravstveno osiguranje". Taj deo od Republike Srbije, predviđen je da se briše. Znači "i ostvaruje pravo na zdravstvenu zaštitu preko Republičkog zavoda". Dato je obrazloženje zašto se amandman odbija i mislim da gospođa Matković ovo obrazloženje nije videla, pa ću ga pročitati. Obrazloženje glasi: "Vlada ne prihvata navedeni amandman iz razloga što ovo pravo treba da koriste roditelji koji ostvaruju pravo na zdravstvenu zaštitu i tako obezbeđuju osnovnu zdravstvenu zaštitu novorođenčeta". Molim vas, osnovna zdravstvena zaštita svakog novorođenčeta je obezbeđena i to je njegovo pravo, bez obzira da li njihov roditelj ostvaruje pravo na zdravstvenu zaštitu. To je jedna stvar. U nastavku teksta: "Te i ova mera usmerava sve roditelje da odgovorno brinu o zdravlju svoje novorođene dece". Molim vas, roditelj koji ne brine odgovorno o zdravlju svoje novorođene dece, verovatno može da bude samo zdravstveni problem i takav roditelj ne može objektivno da brine o zdravlju novorođene dece. Svaki drugi roditelj, to se podrazumeva, brine o zdravlju. Znači da je ovo obrazloženje pomalo čudno. Ako se ovde misli, a verovatno se misli na poljoprivrednike koji nisu platili porez, pa na taj način ostvaruju pravo na zdravstvenu zaštitu, a automatski se oduzima pravo njihovoj deci koja se rode da imaju pravo na roditeljski dodatak,kao i majkama, onda to nije fer. Nije fer pre svega da se država prepucava preko prava novorođenog deteta sa poljoprivrednikom koji, recimo, nije platio porez. Država mora da ima neke druge mehanizme kako neke ljude koji ne ispunjavaju svoje obaveze,privolida to reše, ali nikako to da oduzima osnovna prava predviđena za decu. Mislim da moramo decu stvarno zaštiti na svaki mogući način, a ne ulazeći uopšte u neku demagogiju ili u neku priču o tome. Očekujem da je ovaj amandman potpuno jasan i da treba da bude prihvaćen.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Da.) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS za ovu tačku dnevnog reda.
Molio bih vas da upristojite poslanike u drugom redu, koji izgleda nemaju šta da rade, nemaju pametnija posla i ne znaju za šta su dušli u Narodnu skupštinu. Siguran sam da i narod koji ih je birao ne zna koga je izabrao. Dame i gospodo narodni poslanici, slušao sam pažljivo malopređašnji odgovor ministra, gospođe Matković. Moram da primetim jednu stvar, gospođa ministar je tačno rekla da možda ovaj zakon ne bi trebalo da sadrži posebne elemente socijalne politike. Ali, moram da ukažem na jednu činjenicu, posle toga ću se vratiti na član 14. i amandman gospodina Blažića. U Srbiji danas prosečna porodica ima 0,9 dece, ako hoćete, a kod Šiptara, recimo, na Kosovu i Metohiji je to 6,6. Mi znači nemamo ni jedno dete po porodici. To pokazuje odnosno demantuje vašu malopređašnju tvrdnju i bilo bi dobro, bilo bi veoma važno da podstaknemo bračne parove da krenu u stvaranje svoje porodice, majke da rađaju decu i vidimo da nam je čak važno da postoji to jedno dete. To jedno dete je više od proseka Republike Srbije. Ne smem ni da pomislim koliko u tom procentu učestvuju, ako već govorimo nacionalnom interesu srpskog naroda, neki drugi narodi koji imaju neuporedivo veći priraštaj, neuporedivo veći natalitet nego mi Srbi. Onda možete da vidite da li je to kod nas Srba pitanje i 0,8. Zato bi bilo dobro da se to radi i sa prvim detetom. Što se tiče ovog amandmana, ovo je verovatno ključni amandman na ovaj zakon, iz prostog razloga što on pokušava da izbriše i potre jedan deo prvog stava člana 14, a koji govori o tome da pravo na roditeljski dodatak nemaju oni koji ne uživaju pravo na zdravstvenu zaštitu preko republičkog organa za zdravstveno osiguranje. Obrazloženje koje su pisale stručne službe, siguran sam, nemušto je i neodgovorno sačinjeno. Nemušto i neodgovorno zato što se tu kaže da svi roditelji moraju da odgovorno brinu o zdravlju svoje novorođene dece, a pod onima koji ne brinu odgovorno, zamislite, smatraju se svi oni koji, ne svojom krivicom, nemaju zaposlenje, te ne mogu da ostvaruju prava na zdravstvenu zaštitu. Dakle, oni koji su, recimo, u Kragujevcu, Boru, Beogradu ili bilo kom drugom gradu u Srbiji dobili otkaz, nemaju zaposlenje, nemaju pravo na zdravstvenu zaštitu i oni su neodgovorni prema svojoj deci. Tako bar kaže Vlada Republike Srbije u svom obrazloženju. To je ono što ne može da se prihvati, bilo bi dobro i pozivam gospođu ministra da izađe za ovu govornicu i da kaže ko su ti koji nemaju pravo na roditeljski dodatak, koje su sve kategorije stanovništva koje ne uživaju pravo na zdravstvenu zaštitu, da ljudi znaju ko neće imati pravo na roditeljski dodatak, da znaju zašto i one izbeglice, zbog kojih su vam bila puna usta divnih i lepih reči po dolasku na vlast, ne uživaju pravo na roditeljski dodatak, zašto zemljoradnici ne uživaju to pravo. Zašto to pravo ne uživaju svi oni koji ostanu bez zaposlenja. Dakle, to je pitanje za ministra i bilo bi dobro da se kaže zašto se na takav način vrši diskriminacija, ne samo roditelja već i dece, jer će neko, prema obrazloženju Vlade Srbije, navodno odgovorno brinuti zato što je tobož negde zaposlen, a neko zato što je dobio otkaz ili zato što ne može da dobije zaposlenje, ni u kom slučaju ne može da bude odgovoran. Bar tako u svom obrazloženju saopštava Vlada Republike Srbije. Ukoliko gospođa ministar prihvati ovaj amandman, odnosno Vlada Republike Srbije, to će biti nešto što će u značajnoj meri poboljšati ovaj zakon. Siguran sam da i gospođa Matković misli isto što i mi. Da li može da prihvati ili ne, to ćemo da vidimo, ali sam siguran da misli da bi bilo dobro da se prihvati ovaj amandman, jer ne mogu da verujem da bi bilo ko želeo da odustane od davanja mogućnosti, od davanja prava na dodatak svim roditeljima, a ne samo onima koji su zaposleni i koji uživaju pravo na zdravstvenu zaštitu. Hvala.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč o amandmanu? Izvolite, šef poslaničke grupe DOS gospodin Čedomir Jovanović.
Gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, činjenica je da mi u raspravi o ovom zakonu, pogotovu u pojedinostima, ne možemo da izbegnemo onu vrstu politizacije koja ničim neće doprineti rešavanju problema koji su ozbiljni i koji neće biti otklonjeni čak ni primenom ovog zakona. Prvo, čini mi se da je ovde zloupotrebljen protest zemljoradnika i da će nešto tako samo po sebi dobiti najkvalitentiji odgovor na drumovima Mačve, ali što se tiče tih kritika koje se vezuju za resorno ministarstvo Vlade Republike Srbije, a proistekli su navodno iz namere Vlade Republike Srbije, odnosno ministarstva, da se uskrati nekome pravo na zdravstveno osiguranje. Moram vas podsetiti da je jedan od zahteva zemljoradnika upravo neobaveznost zdravstvenog osiguranja i da je jedna od tačaka sporova između Republičke vlade i ministarstva, odnosno zemljoradnika sa druge strane upravo insistiranje Vlade na obaveznosti zdravstvenog osiguranja i obaveznosti uplate zemljoradnika u Republički fond zdravstvenog osiguranja, odnosno socijalne obaveze prema državi. Što se tiče onih drugih kategorija koje nemaju pravo na zdravstveno osiguranje, odnosno na roditeljski dodatak, tačno je da to izbeglice nemaju, odnosno one izbeglice koje dobiju naše državljanstvo steći će time svoje pravo i Savezno ministarstvo unutrašnjih poslova svakodnevno radi na tome, ažurira spiskove, izdaje državljanstva, ali mi nismo društvo koje je u stanju da unapred kaže da će isplatiti svakome roditeljski dodatak, a da pri tome neće insistirati, između ostalog, i na onome što je član ovog zakona jasno predvideo, a to je na pravu osiguranika koje proističe iz prebivališta, prijavljenog prebivališta na prostoru Republike Srbije, i državljanstva SRJ. Mislim da se isto tako mora jasno ukazati na ono što jeste suštinska ingerencija ovog zakona, koja se pre svega tiče poboljšanja uslova, ali svakako ne na onaj način na koji to pokušavaju kroz amandmane da urade predstavnici opozicije. Mislim na uslove i okolnosti pod kojima se vrši, između ostalog, i ona vrsta društvene obaveze koju država mora da sprovede. Mi smo kao nova vlast nasledili zakašnjenje u isplati dečijih dodataka od dve godine, kašnjenje u isplati nadoknade za materijalno obezbeđenje porodice od 26 meseci, kašnjenje u isplati nadoknade za tuđu pomoć i negu 32 meseca, kašnjenje u isplati penzije zemljoradnicima od tri godine. Ne kažem da je to bila vaša politička namera, ali su to bile posledice politike koja je zemlju dovela u nepodnošljivu situaciju. Tako nešto zajednički moramo promeniti, između ostalog i kroz konstataciju da ovo društvo može platiti samo onoliko koliko proizvede. To je u ovom trenutku naš maksimum. Pažljivo vodimo brigu o svim socijalno ugroženim kategorijama stanovništva. Nezaposleni su zaštićeni i mislim da se kroz ovaj zakon nigde ne provlači ta vrsta nekorektnosti prema ljudima koji ostaju bez posla ili koji se trenutno nalaze na birou, s obzirom da su oni zaštićena kategorija stanovništva i pred Republičkim fondom zdravstvenog osiguranja i pred resornim ministarstvom. Dakle, politizacija, bez neke preterane potrebe, bez puno smisla, jer je jasno da je ovo maksimum koji država u ovom trenutku može učiniti, i da ćemo vrlo brzo, nadam se, živeti u sređenom društvu, koje će moći da primenjuje standarde koji su karakteristični, recimo, za države Evropske unije.
Zahvaljujem. Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pozvao sam ministra, ili kako je predsednik Skupštine zove - ministarku Matković, da ona izađe i kaže koje su to kategorije lica koje neće imati pravo na roditeljski dodatak, a izašao je za govornicu Čedomir Jovanović i rekao sve ono što je tačno, samo pogrešno protumačivši. Naime, potpuno je tačno, i Srpska radikalna stranka se zalagala za to da osiguranje bude dobrovoljno i neobavezno. To smo tražili 1996. godine ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije, podnosili amandmane. Taj amandman poslaničke grupe Srpske radikalne stranke ni 1996. godine nije prihvaćen. Ali, upravo zbog toga, baš zato što smo to tražili, tražimo da zbog činjenice da neko ne uživa pravo na zdravstvenu zaštitu, a neko da, ne postoji ovakva diskriminacija i segregacija roditelja - da li će da imaju pravo na roditeljski dodatak ili neće. To je razlog za, a ne razlog protiv da se prihvati ovaj amandman. To je ono o čemu smo mi govorili. Ovde nije bilo nikakve politizacije. Govorili smo samo o zemljoradnicima, kao o jednoj kategoriji. Besmisleno je da o politizaciji govore oni koji su sve pretvorili u politizaciju, koji više ne mogu ni o fudbalu ni o košarci da govore, a da to nije politika i da neko od njih nije u sve to upleten. Mi smo ovde govorili o zakonskim rešenjima koja su veoma važna, o našim amandmanima koji mogu da promene suštinu zakona. Pozivam ministra da izađe i odgovori na ovo o čemu smo govorili. Siguran sam da će odgovor biti mnogo drugačiji. Što se tiče pitanja izbeglica, tačno je, bilo je mnogo problema u prethodnoj vlasti. Neko je namerno i smišljeno sprečavao da se pruži mogućnost i da državljanstvo Srbima izbeglim sa prostora Srpske Krajine, Republike Srpske ili nekadašnje hrvatske ili bosansko-hercegovačke federalne jedinice. Ali, takođe je tačno da i danas, i posle mnogo zaklinjanja, taj proces ne da ide sporo nego pužećim korakom, ako je to moguće uopšte pravilno reći. Pa, valjda je bilo moguće do sada toliki broj izbeglica upisati u knjigu državljana SRJ. Prošlo je godinu i po dana od kada je formirana nova savezna vlada, DOS-ovska savezna vlada, a, još najveći broj izbeglica nije upisan. Ako neko kaže da je jednak odnos prema Srbima izbeglicama i nekima drugima, iz ovog zakona ćemo potvrditi i pokazati da nije, i ne bunimo se zbog ove norme već zbog odnosa prema našim ljudima. Pročitaću vam ovu normu, reč je o stavu 4. člana 17. koji se odnosi na dečiji dodatak. Tu se kaže: "Strani državljaninkoji radi na teritoriji Republike Srbije ostvaruje dečiji dodatak, ako je to određeno međunarodnim sporazumom, pod uslovima predviđenim ovim zakonom." Dakle, može i strani državljanin, ali ne postoji nijedna norma koja se odnosi na Srbina izbeglog zato što ga je proterala ustaška vojska, Alijina vojska, ili bilo čija, koji je morao da se nastani ovde, na teritoriji avnojevske Srbije. Ne postoji slična norma. To je ono što smo mi tražili od ministra da objasni. Tražim od Vlade Republike Srbije da prihvati ovaj amandman i da preporuči narodnim poslanicima da prihvate ovaj amandman. Siguran sam da bi to bilo mnogo bolje i za sam ovaj zakon, da se ne bi moglo govoriti da je to samo marketinško rešenje, već da je nešto od onoga što je opozicija na ozbiljan način tražila od Vlade i prihvatila.
Reč ima ministar Gordana Matković.
Ne radi se o izbeglicama. One imaju pravo na zdravstvenu zaštitu. Znači, brisanjem ovog dela - kako ste vi predložili amandmanom, da se isključi ovo što je predviđeno kao uslov vezano za zdravstvenu zaštitu - ne eliminišu se i ne uključuju izbeglice, zbog toga što one imaju pravo na zdravstvenu zaštitu; oni zapravo po osnovu državljanstva, sada odgovaram na taj deo, ne mogu da ostvare ovo pravo. Kada je reč o zemljoradnicima, ono što su zemljoradnici tražili, to je dobrovoljno penzijsko i invalidsko osiguranje; nikad nisam čula da su tražili dobrovoljno zdravstveno osiguranje. Ne bih sada ulazila u to, pošto nije nadležnost našeg ministarstva, ali je jako važno da postoji taj osnov po kome će se dete moći zdravstveno osigurati i koristiti sve ono što je važno da se u jednoj civilizovanoj zemlji kroz zdravstvenu zaštitu za dete obezbedi. Zemljoradnici su tražili dobrovoljno penzijsko osiguranje i sigurna sam da dobrovoljno zdravstveno osiguranje neće tražiti i nisu ni tražili.
Pošto više nema prijavljenih za reč, stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 44, protiv 106, uzdržanih nema, nije glasalo 44, ukupno 194 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Goran Cvetanović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Goran Cvetanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srpska radikalna stranka je podnela amandman na član 15. Član 15. predloženog zakona glasi: "Roditeljski dodatak isplaćuje se jednokratno za jun 2002. godine i iznosi za drugo dete 50.000 dinara, za treće dete 90.000 dinara i za četvrto dete 120.000 dinara." Amandmanom Srpske radikalne stranke predloženo je da se u članu 15. stav 1. menja i glasi: "Roditeljski dodatak isplaćuje se jednokratno za jun 2002. godine i iznosi za prvo dete 50.000 dinara, za drugo dete 90.000 dinara, za treće dete 120.000 dinara i za četvrto dete 150.000 dinara." Znači, razlika je upravo u tome što ovim predloženim zakonom prvo dete uopšte nije obuhvaćeno. Značaj prvog deteta može da se posmatra sa mnogo aspekata. Može da se posmatra zbog toga što je generativni period za svaku ženu otprilike najbitniji oko 22 godine, upravo treba stimulisati da žene rađaju u tom vremenskom periodu. Pošto je trudnoća jedno specifično stanje i samim tim se u narodu kaže - drugo stanje, upravo je hormonski bilans promenjen kod žene, promenjena je psiha, i u svakom slučaju nepoznato je stanje zato što se radi o prvoj trudnoći; baš iz tog razloga žena ima traumu, jer ne zna kako će taj porođaj krenuti, da li će fiziološki da krene ili će, kao što se često dešava, da pođe fiziološki, a kasnije pređe u neku traumu,znači, kako će krenuti taj porođaj, kako će se završiti i da li će majka adekvatno da neguje dete kada se prvi put porodi. Ono što je velika trauma i ono što je, nažalost, velika istina - oko 20% populacije u Srbiji se leči od steriliteta. Razni su uzroci kod žena, da li zbog nemogućnosti ovulacije ili zbog toga što je došlo do abortusa pre nego što se žena prvi put porodila, i otprilike, statistički posmatrano, 50% je razlog muški sterilitet, a 50% je razlog ženski sterilitet. Upravo zbog tog steriliteta (a ja ću da vam kažem da je cena veštačke oplodnje oko 5.500 maraka i mnogo puta je potrebno da se ti pokušaji ponove) porodice koje se leče od steriliteta, kada na njihovu sreću i na sreću građana Srbije dođe do prvog deteta, već su imale velike troškove. Žao mi je što ministar nije prisutna tu i da čuje sve ovo, verovatno bi drugačije reagovala, mada moram da priznam da je jedina osoba u Vladi koja pažljivo sluša narodne poslanike i koja pokušava da stručno komunicira sa poslanicima, za razliku od drugih predstavnika Vlade, ali je činjenica da se ona upravo brani i kaže da ovo nije socijalna kategorija, prvo dete. Samo ću da podsetim da je Gordana Matković ministar za socijalna pitanja i da i te kako treba da vodi računa o socijalnom statusu svih građana Srbije.
Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, ovlašćeni predstavnik SRS.
Dame i gospodo, obrazloženje koje je Vlada dala odbijajući ovaj amandman odnosi se na nedostatak sredstava u budžetu. Kažu da je nemoguće to pokriti sredstvima budžeta, koji smo mi, tj. vi, skupštinska većina ovde, usvojili. Da vas podsetim samo - u toku rasprave po omnibus zakonu, kada smo govorili da su to ogromni troškovi za državu, vi ste nas podsećali na to da postoji rebalans budžeta i da možemo da očekujemo rebalans budžeta. Zašto iz ovog razloga ne možemo da računamo na taj rebalans budžeta, pogotovo što propisujete zakonom da će pravo na roditeljski dodatak imati deca rođena tek od 1. juna ove godine, znači za polovinu godine, i može da se napravi neka projekcija koliko je to dece. Ponovo potenciramo, ako je ovo populaciona mera, a ministar neprestano govori da je to populaciona mera, onda ne treba praviti razliku između prvog, drugog, trećeg ili svakog narednog deteta. Svako dete je podjednako važno i treba stimulisati roditelje na rađanje. Prema tome, ono što sam rekla obrazlažući i svoj amandman na član 4) - roditeljski dodatak treba da bude akt zahvalnosti države što građani doprinose na taj način ostvarivanju nacionalnog interesa broj dva u ovoj zemlji, a to je borba sa belom kugom.
Da li se po ovom amandmanu prijavljuje još neko za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 40, protiv 104, uzdržanih nema, nije glasalo 50, ukupno 194. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 15. amandman su podneli narodni poslanici Toma Bušetić, Rajko Baralić i Vladimir Garčević. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li predstavnik podnosilaca amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Rajko Baralić.
Poštovani predsedniče, gospođo ministre, dame i gospodo narodni poslanici, kolega Toma Bušetić, Vladimir Garčević i ja, u ime SPS smo podneli amandman na član 15. koji glasi: "Roditeljski dodatak isplaćuje se jednokratno i iznosi za prvo dete 30.000, drugo 60.000, treće 120.000 i četvrto 150.000 dinara." S obzirom da Vlada i Narodna skupština nisu prihvatili amandman na član 14, pretpostavljam da neći ni ovaj, zato što se praktično radi o materijalizovanju prava koje je bilo predviđeno članom 14, ali bih hteo da kažem da obrazloženje koje je dala Vlada ne prihvatamo. Vlada ne prihvata navedeni amandman iz razloga što je roditeljski dodatak definisan kao populaciona mera, a istraživanja vezana za našu zemlju pokazuju da nije neophodno stimulisati rađanje prvog deteta, koje je pre svega motivisano visokom vrednošću deteta u individualnom sistemu vrednosti itd. Mi ovde pokušavamo da naglasimo da je rađanje prvogdeteta u porodici najvažniji događaj za porodicu uopšte i da, kao što su kolege iz drugih stranaka danas govorile, iz SPS takođe, jeste najvažnije da porodica, između ostalog, i finansijski bude spremna da prihvati novog člana kako dolikuje, i da se u svemu porodici omogući da normalno funkcioniše kada prinova dođe u porodicu. To je suština. Znači, možemo da govorimo ovde o različitim varijantama, o tome da li može ili ne može, ali suština je zaista ovo što govorim. Govorio je i kolega Vučić, i drugi danas ovde. Zaista je kupovina opreme za novorođenče veliki izdatak i potpuno je normalno da kod rađanja prvog deteta država interveniše, na način kao što je predloženo ovim ili nekim drugim amandmanima, svejedno. Svi smo na istoj talasnoj dužini, jedino smo se razlikovali u visini predloženih sredstava. Moram, nažalost, da kažem da živimo u uslovima kada državna televizija na jedan način koji nije primeren favorizuje promiskuitetnost, nerađanje, da se takođe u formi zaštite, odnosno prevencije od side, na način koji takođe nije primeren i prenaglašen je, reklamiraju kontraceptivna sredstva, i čitav niz drugih stvari, koje čini državna televizija, nije u skladu sa nacionalnim potrebama i sa strategijom jedne države, da se poveća natalitet. Takođe, Srbija je država u kojoj je nasilni prekid trudnoće iz nemedicinskih razloga skoro najliberalniji u Evropi. Takođe, Srbija je državakoja se po broju nasilnih prekida trudnoće iz nemedicinskih razloga kod maloletnica, svrstava u red onih država gde je ovaj broj, nažalost, najveći. I treća stvar koju želim da kažem - ukoliko bi sva deca koja se rađaju bila planirana, ne bi se rodila ni polovina od tog broja. To je suština, to govore istraživanja. Dakle, potrebno je i same roditelje ponekad prevariti da na svet dođe nova beba. To je suština. Mislim da svi treba da učinimo sve što možemo i da se složimo oko ovog pitanja. Treba stimulisati, treba podsticati rađanje prvog deteta u porodici. Mislim da oko toga treba da postignemo saglasnost. Ja znam, naravno, da je glasanje za ovaj amandman direktno opterećenje budžeta za velika finansijska sredstva, 400.000 porodica bi na taj način ostvarilo pravo. To jesu velika sredstva, ali, ukoliko bismo se dobro potrudili, mogli bismo da ih nadomestimo ili rebalansom budžeta ili preraspodelom u okviru postojećeg budžeta. Znamo da po Zakonu o budžetskom sistemu, i još nekim drugim zakonima, ministar finansija ima diskreciono pravo da u toku jedne godine vrši preraspodelu sredstava sa pozicija, a da se za takve stvari ne mora raditi rebalans. Zbog svega što sam rekao,zbog potrebe koja jeste suštinska i zbog našeg shvatanja celog ovog problema, molim vas da prihvatite ponuđeni amandman. Zahvaljujem.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 50, protiv 107, uzdržan jedan, nije glasalo 28, od ukupno 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Stevan Kesejić. Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Stevan Kesejić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 16. koji se odnosi na podsticaj mera populacione politike, a u odgovoru Vlade koji sam dobio, da ne prihvata ovaj amandman, govori se o materijalnom podsticaju. Dakle, očigledno je da ovde nisu u odgovoru bili dosledni ministar Gordana Matković i Vlada, jer smo čuli ovde da se ovaj član odnosi isključivo na mere populacione politike. Vlada odgovara da se pogađa uži krug korisnika i kaže da materijalni podsticaj nije od značaja. Međutim, stav poslaničke grupe SRS je da sva deca, novorođena deca i bebe, treba da budu jednako tretirana u ovoj državi i da se ne smeju zapostavljati. Dakle, ne sme se zapostaviti nijedno dete. Kao što su moji prethodnici iz poslaničke grupe SRS govorili o diskriminaciji prvorođenog deteta, a zatim i dece koja su rođena posle četvrtog deteta, kao i o diskriminaciji one dece, onih roditelja koji nisu zdravstveno osigurani, tako se može govoriti i o diskriminacijiroditelja, odnosno beba, novorođenčadi, koje su, ni krive ni dužne, rođene od strane roditelja koji pripadaju, kako vi ovim predlogom smatrate, bogatom sloju građana Srbije. I to je diskutabilno pitanje - da li je ta osnovica prava mera, ili smatrate da ova država treba da bude siromašna i da je to limit do koga poreska osnovica može da bude u Srbiji. Iz toga se najbolje može videti kuda nas vodi put Srbije i na kome smo putu, jer, praktično, ne priznavajući određene slojeve građana, odnosno roditelja, pokazujemo da se globalna politika DOS-ovske vlasti prenosi i na socijalne momente, odnosno na populacionu politiku, koju ste vi zagovarali, i navodno borite se protiv bele kuge. Na ovaj način, Vlada Srbije, u odgovoru na amandman 16, pokazala je da je to samo jedna vrsta marketinga i da joj ni na kraj pameti nije da u stvari pospeši, odnosno da poboljša mere populacione politike. Nama, srpskim radikalima, svejedno je o kojoj se grupi roditelja radi, da li su to siromašni roditelji, da li su to političari, ili su to mafijaši i kriminalci. Dete nije krivo zbog toga što je rođeno u jednoj od takvih porodica i zbog toga ne treba da odgovara. Ja želim svakome od ministara iz Vlade da i njegovo dete (odnosno roditelj), takođe dobije jednu od tih mera koja će biti u skladu sa populacionom politikom Vlade Srbije, koja se samo deklarativno zalaže za populaciju i poboljšanje nataliteta, a iz ovoga zakona se vidi da to nije tako.
Da li se još neko prijavljuje za reč? Narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SRS podnela je ovaj amandman, a sada ću objasniti zašto je taj amandman dobar i zašto bi bilo poželjno da ga poslanička većina prihvati. Naime, gospođa ministar je malopre, obrazlažući zašto ne može da prihvati jedan od amandmana poslaničke grupe SRS, rekla da se ovim zakonom sprovode mere populacione politike, a ne bilo kakve druge socijalne mere. Onda, već u 16. članu imamo još jednu negativnu diskriminaciju, upravo po socijalnom šavu, po socijalnom uzorku - oni koji imaju toliko i toliko, neće dobiti pomoć države. Malopre, kada smo govorili o troškovima koje imaju roditelji za prvo dete, ministar nam je rekla - ali, ovo nisu socijalne mere, ovo su mere populacione politike i mi ovim tražimo od roditelja da imaju što je moguće više dece, odnosno do četvrtog deteta, pošto za peto dete nije predviđen nikakav roditeljski dodatak. Dakle, takva vrsta kontradiktornosti u obrazloženju Vlade Srbije, u obrazloženju njenog predstavnika, njenog ministra, morala bi da se izbegne. Zato vas pozivam da prihvatite ovakav amandman SRS. Neće on mnogo koštati Vladu, odnosno budžet Republike Srbije, odnosno poreske obveznike Republike Srbije, zato što nema veliki broj ljudi sa ovolikom poreskom osnovicom. Ali, zašto bismo izdvajali roditelje na takav način, zašto bismo govorili - ti si taj koji imaš pravo, a ti si taj koji nemaš pravo, ili je jedno dete, odnosno jedan roditelj nešto važniji, a drugi roditelj je malo manje važan, odnosno malo više bismo voleli da ovaj dobije drugo, treće i četvrto dete, nego ovaj drugi, zato što ovaj ima malo više para od njega. Mislim da je, ako se radi o merama populacione politike, potpuno svejedno za državu Srbiju ko će rađati tu decu. Važno je da te dece bude. Nama sva deca moraju da budu jednaka, ali i svi roditelji jednaki, bar da im roditeljski status ne rušimo, da im roditeljska prava ne budu različita, da u nečemu svi budu jednaki - i oni koji imaju više, i oni koji imaju manje, i oni koji nemaju gotovo ništa. Ako ćemo da donosimo neke nove mere socijalne politike, neke nove socijalne zakone, onda bi imalo smisla unositi ovakve odredbe, ali bi onda morali da se prihvate svi prethodni amandmani koje je podnosila i SRS i neke druge poslaničke grupe. Dakle, to je suština. Ne može se u 14. članu pozivati na tu socijalnu komponentu, odnosno reći - nema ovde socijalne komponente, ovde su samo mere populacione politke, a u 16. članu na najdirektniji način pojedine ljude, samo zato što od nekih imaju više, uskraćivati za određena prava. Pozivam ministra i Vladu Republike Srbije da sugerišu poslaničkoj većini da prihvate ovaj amandman poslanika Stevana Kesejića, a istovremeno još jedanput molim ministra Vlade Republike Srbije da izađe i da nam kaže, ako nije tačno ono što smo govorili i ono o čemu smo polemisali, ako je u pravu gospođa Matković, neka mi onda kaže zašto je uopšte potrebna ova odredba - ostvaruje pravo na zdravstvenu zaštitu, preko Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje. Ako mi nismo u pravu, zašto je ta odredba uopšte potrebna. Recite nam onda ko su ti za koje je to pravo ograničeno ili ko su ti kojima se to pravo uskraćuje, da to konačno čujemo. Ceo dan, nekako mi se čini, preganjamo se i pokušavamo da saznamo ko su oni koji nemaju prava na roditeljski dodatak. Izađite i kažite nam ko su ti i zašto ova norma stoji, zašto ovakva odredba i dalje stoji. Ili, ako nema tih kojima je uskraćeno, tih zbog kojih se takvo pravo eventualno ograničava, da se prihvati takav amandman SRS i onda ćemo reći - odlično, nema nikakvih ograničenja, nema nikakve negativne diskriminacije. Ovako, plašim se da smo slušali neku vrstu političkog izvrgavanja, političkog izbegavanja da se na kaže ono što je suština, a ipak će biti onako kako smo mi to konstatovali u našem predlogu amandmana koji, nažalost, nisu prihvaćeni.
Reč ima gospođa Gordana Matković, ministarka za socijalna pitanja.
Dakle, kao mera populacione politike roditeljski dodatak ne bi trebalo da ograničava nikog u smislu materijalnog položaja. Međutim, mi smo ipak smatrali da bi se, imajući u vidu to u kakvoj se situaciji zemlja nalazi i do koje mere smo ograničeni, ali i do koje mere postoji veliki broj ljudi koji teško živi, davanje sredstava za te svrhe ljudima koji imaju izuzetno visoku poresku osnovicu (a da podsetim da je reč o poreskoj osnovici koja je veća od 12 miliona dinara) smatralo na neki način neodgovarajućim trošenjem para poreskih obveznika, pošto se jedino na taj način pare mogu skupiti. Činjenica je da to na budžet ne bi imalo efekta, pošto je takvih ljudi u Srbiji veoma malo, ali mislim da je isto tako činjenica i da za te ljude to, sasvim sigurno, ne bi predstavljalo nikakav podsticaj za rađanje, što jeste osnovni ili najvažniji smisao i svrha ove mere.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 49, protiv 92, uzdržanih nema, nije glasao 31, ukupno 172 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Milorad Mirčić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana želi reč.
Suština amandmana koji je podnela SRS je u sledećem: da se deci preko navršenih 19 godina, a koji su na redovnom školovanju, omogući dečiji dodatak. Za prvi deo amandmana smo čuli objašnjenje koje nije ni malo ubedljivo. To je na amandman koji je ispred SRS podneo gospodin Blažić. Ovde preovlađuje jedna stvar ili, bolje reći, jedna dilema, a to je objašnjenje da se Vlada jasno opredelila da povuče jasnu crtu razgraničenja između socijalne i populacione politike. Vidimo, u samom Predlogu zakona i iz obrazloženja, da dominira prelivanje socijalne i populacione politike. Logika stvari govori da se u ovakvoj situaciji, u socijalnoj krizi u kakvoj se nalazi ova država, koja je iz dana u dan sve veća i veća, prvenstveno zahvaljujući onima koji su na vlasti, ne može jasno razgraničiti i odvojiti socijalna od populacione politike. I u mnogo razvijenijim zemljama to ne uspeva, pa, prema tome, uzaludno je i sada to raditi. Ovo su populističke metode kojima se služi Vlada, kako bi pridobila privremeno neke jeftine političke poene. Šta je suština iza ove tvrdnje? Suština je da ako se isplaćuje dečiji dodatak koji je u visini 900 dinara onima koji navršavaju preko 19 godina, a na redovnom su školovanju, to nije veliki izdatak za državu, pogotovo kada imamo u vidu, a ministarka to neće ovde sa govornice da potvrdi, da je većim delom u proteklih godinu i po dana dečiji dodatak isplaćivan iz međunarodne pomoći. Čemu onda izlišna objašnjenja i obrazloženja od strane ministra, da će budžet biti dodatno opterećen. Mora se jasno reći - ili su to bile ranije medijske manipulacije, ili jesmo ili nismo dobijali tu međunarodnu pomoć koja je prvenstveno, većim delom, bila namenjena za isplatu dečijih dodataka. To su strani donatori koje ste vi na sva zvona preko svih svojih medija hvalili kako su dobrotvori, kako, eto, ne bi mogli da isplatimo dečije dodatke, ne bi socijalna davanja mogla da obezbedi Vlada Srbije, da nije međunarodne zajednice i njihovih dobrotvora. Sada se obrazloženje daje da bi to dodatno opteretilo budžet i, maltene, indirekto se okrivljuju poslanici u ovoj skupštini zato što su usvojili takav budžet. Nemojte zamenom teza da prebacujete odgovornost na nekog drugog, u ovom slučaju na Skupštinu. Ili je Vlada sposobna ili nije. Vlada je trebalo da kaže u obrazloženju zašto ne prihvata konkretno ovaj amandman SRS. U slučaju da se dodeljuje dečiji dodatak svima onima koji su navršili preko 19 godina, a redovno se školuju, to će biti dodatno izdvajaanje u visini toliko i toliko. Računamo da nećemo u narednom periodu dobijati međunarodnu pomoć, pogotovo pomoću koje treba da se rešavaju socijalni problemi, zato što ne možemo uhvatiti ili nahvatati dovoljno Srba, pa nam oni neće dati, i da bismo uštedeli, treba da uskratimo deci preko 19 godina stipendiju odnosno dečiji dodatak. To je suština. A ne da se zamajavamo ovde sa pričama i obrazloženjima, konkretno za ovaj amandman obrazloženje je - poziva se na obrazloženje na član 14, a u tom članu 14. poziva se na obrazloženje na član 11. Nemojmo se igrati nečeg što nije poželjno u ovoj skupštini.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč? Izvolite, reč ima ministar, gospođa Gordana Matković. Izvolite.
Ovde se u obrazloženju jasno kaže - detetom se smatra neko ko je mlađi od 18 godina (znači, nema pozivanja na druge amandmane). Kao i da je činjenica da se to mora rešavati kroz stipendije, da dečiji dodatak prosto nije primeren način za rešavanje tog problema. Kada je reč o međunarodnoj pomoći i donacijama, htela bih još jednom da naglasim - sve što je redovno isplaćivano, isplaćivano je iz budžeta. Sve ono što su bile obaveze koje su se nagomilale iz prethodnog perioda (kada je bilo reči o isplati obveznica za dečije dodatke, znači, prvi, drugi, treći, četvrti kupon koji su prevremeno isplaćeni) isplaćena je iz međunarodne pomoći. To je, znači, nešto što je preko onoga što je redovna obaveza budžeta. Takođe, iz međunarodne pomoći isplaćeno je ono što je bilo dodatno davanje. Znači, vodili smo jako računa baš o tome, u našem ministarstvu, da ne tražimo međunarodnu pomoć za nešto što je redovno, jer mislimo da se onda zapada u zamku zavisnosti i da onda ne zauzimate mesto u budžetu koje je važno, a da bi se mogle redovno isplaćivati obaveze i onda kada međunarodne pomoći nestane. Znači, postojao je dodatni dečiji dodatak u septembru iz francuske pomoći, postojao je dodatni dečiji dodatak za decu bez roditeljskog staranja iz pomoći Vlade Austrije. Postojala su isplaćivanja dečijih obveznica iz međunarodne pomoći, onoga što se moralo isplatiti po osnovu prvog, drugog, trećeg i četvrtog kupona, koji je takođe išao iz međunarodne pomoći. Sve ono što je redovno davanje, to je bilo davanje iz budžeta Republike Srbije. (Milorad Mirčić, sa mesta: Umanjeno je davanje iz budžetskih sredstava.)
Zahvaljujem vam se. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Izvinjavam se onima kojima je dosadno. Ovo govorimo uglavnom zbog naroda Srbije koji bi trebalo da čuje i zna. Trebalo bi, a mi smo to u ime poslaničke grupe SRS više puta danas isticali, ukazati na jednu interesantnu stvar, na jedan zanimljivi detalj. Naime, ministar Matković nam je više puta saopštila različite argumente. Ono što je zanimljivo, to su kontradiktornosti, kontradiktorne norme u odeljcima zakona koje ne mogu da opstanu u pravnom prometu. To je bilo ključno pitanje, a na koje nije odgovoreno. Međutim, što se tiče amandmana narodnog poslanika Milorada Mirčića, on ukazuje na jednu stvar koja je restriktivna u predloženom zakonu. Ukazuje na stvar da danas do 26 godine postoji dečiji dodatak samo za hendikepiranu decu, dok je za decu koja se redovno školuju, prema pređašnjim, odnosno i dalje pozitivnim propisima, sve dok se ovo ne usvoji, postojalamogućnost za dečiji dodatak. Međutim, zanimljivo je da u svom obrazloženju ministar Matković kaže da smo dobili međunarodnu pomoć za te dečije dodatke. Nije tačno da one daju neku veliku pomoć. Daju je za dečije dodatke, zato što su to relativno niski iznosi. Sve ostalo građani Srbije vide, kako ide međunarodna pomoć - daćemo jedan milion za dečije dodatke, ali daćete nam za 10 miliona maraka jeftinije cementare u Beočinu. A da ne govorimo o nekim drugim stvarima. Mislim da je veoma važno da se kaže da Vlada Republike Srbije svaki put ukazuje na nešto što će se tek desiti, na nešto na šta će se tek pozvati, kada smo imali pojedine norme i odredbe koje su bile neprihvatljive povodom Zakona o privatizaciji, kada smo imali pojedine norme povodom Zakona o radu. Uvek se kaže - ali, u toku su pripreme i doneće se novi socijalni program. Tako i sada. Nismo rešili problem dece koja se redovno školuju i imaju više od 18 godina, ali to ćemo da rešimo nekim drugim zakonom, jer oni prema međunarodnim konvencijama nisu više deca, stiču punoletstvo sa 18 godina, a negde stiču, doduše, i sa 21 godinom. Kod nas je to sve napravljeno, ne bi li se što brže izgubile sve obaveze države, ne bi li se izgubile sve vladine obaveze. Voleo bih jedanput, a siguran sam i svi poslanici SRS, da Vlada izađe sa nekim konkretnim rešenjima i konkretnim merama, kako da se određeni problemi koji prouzrokuju neka nova zakonska rešenja, kako da se ti problemi pre svega reše. Tek onda da idemo na nove zakone. Ovako, čini mi se da imamo makar 50 sporednih zakona u različitim oblastima, koji moraju da rešavaju probleme koje smo stvorili donošenjem tzv. sistemskih ili ključnih zakona iz pojedinih sfera ili glavnih oblasti društvenog života. To je ono što pokušavaju da kritikuju narodni poslanici SRS i pozivam poslaničku većinu da prihvati ovaj amandman. Hvala.
Hvala. Za reč se javila ministar za socijalna pitanja, gospođa Gordana Matković, izvolite.
Znači, samo jedna rečenica. Dosadašnji zakon kaže da dodatak na decu pripada deci najduže do 19 godina života, koja su na redovnom školovanju. Znači, nije reč o tome da se umanjuju prava koja su postojala u prethodnom zakonu.
Zahvaljujem. Pošto više nema prijavljenih za reč, stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 28, protiv 96, uzdržanih nema, nije glasalo 28, od ukupno 152 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Samo dva kratka obaveštenja: sednica Odbora za pravosuđe umesto u 18,00 časova, održaće se odmah po završetku sednice Narodne skupštine. Isto je i za sednicu Odbora za predstavke i predloge, pa umesto u 14,00 časova održaće se po završetku današnjeg rada.
Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da nastavimo rad u popodnevnom delu. Molim vas da, radi stvaranja uslova za rad Skupštine, utvrdimo kvorum. Izvolite. Imamo kvorum. Nastavljamo raspravu o Predlogu zakona o finansijskoj podršci porodicama sa decom, o pojedinostima. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Bora Stanimirović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Bora Stanimirović.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo poslanici, gospođo ministre, imam amandman na član 17. stav 6, 7. i 8, koji se odnosi na dečiji dodatak do 19 godina. Doduše i dosadašnje iskustvo je pokazalo, kao i dosadašnja praksa u primeni zakona, da su deca do 19 godina mogla da koriste dodatak za vreme redovnog školovanja. Bilo je razloga zbog kojih je to ukinuto, iako su ranije dobijali dodatak do 26. godine, s obzirom na stanje u zemlji, izolaciju Jugoslavije, bombardovanje. To je urađeno pre dve i po godine. Međutim, sada postoje uslovi da se ovo stanje izmeni, utoliko pre što ima dosta razloga, a osnovni je da deca osnovnu školu pohađaju u mestu boravka roditelja, da srednju školu završavaju, bar dve trećine njih, u mestu boravka roditelja, a da više od dve trećine, studenata zapravo, studira van mesta boravka roditelja, što je svakako jedan od razloga da je njima ova pomoć potrebnija više nego ostalima, polazeći od činjenice da su sada školarine visoke, da se mali broj studenata upisuje i finansira iz budžeta, a da to svakako utiče i na odnose koji se stvaraju u okviru samih škola. Polazeći od toga, a pogotovu kada se radi o ovom zakonu po hitnom postupku, koji neće stupiti na snagu do 1. juna, polazeći od samog naziva zakona koji predviđa finansijsku pomoć, možda bi najbolje bilo doneti zakon o nekom drugom obliku podrške koja bi na neki način uticala da se stanje promeni. Drugo, kada se radi o padu nataliteta, mislim da je veoma bitno da se sagledaju i ostale okolnosti koje bi mogle da doprinesu da se to stanje popravi. Znači, ne radi se samo o članu 16. i 17.nego i o ovim drugim članovima koje su kolege do sada navodile. Zbog toga predlažem da ovaj član glasi - da dečiji dodatak mogu da primaju sva deca ili odrasli najviše do 26 godina, ukoliko su na redovnom školovanju. To samim tim povlači i promenu stava 7. i 8, gde se samo menja broj, umesto 19 da bude 26. Hvala lepo.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 32, protiv 106, uzdržanih nema, nije glasao 21, od ukupno prisutnih159 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslaniciVladimir Garčević, Bora Stanimirović i Slobodan Pavlović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko od ovlašćenih podnosilaca amandmana želi reč? Izvolite, reč ima Slobodan Pavlović.
Poštovano predsedništvo, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, kao što ste čuli, grupa poslanika poslaničkog kluba SPS-a podnela je amandman na član 18. Predloga zakona, dakle na član koji, između ostalih, reguliše pitanje dečijeg dodatka, kao što je to bilo i u prethodnom slučaju, kada je moj uvaženi kolega dr Stanimirović podneo amandman na član 17, a pitanje dečijeg dodatka regulišu članovi sve do 22. Dakle, oni koji nisu čitali, a i zbog javnosti, želim da pročitam šta reguliše član 18. On reguliše šta se u smislu ovog zakona ili šta se u smislu ostvarivanja prava na dečiji dodatak smatra školovanje, pa se kaže da školovanje, u smislu ovog zakona, jeste obrazovanje u osnovnoj školi, odnosno obrazovanje u svojstvu redovnog učenika u srednjoj školi, koja je obuhvaćena mrežom škola čiji je osnivač Republika Srbija, odnosno SP Vojvodina, a u skladu sa propisima u oblasti obrazovanja. Grupa poslanika SPS-a je predložila da se u članu 18, iza reči "srednjoj školi" stavi zapeta i dodaju reči "višoj školi, odnosno fakultetu",- dok bi se preostali deo teksta a u skladu sa propisima u oblasti obrazovanja brisao, što bi praktično značilo da bi - pravo na dečiji dodatak, odnosno školovanje u smislu ovog člana imali učenici osnovnog obrazovanja, učenici redovnih srednjih škola i redovni studenti u višim i visokim školama. U odgovoru Vlade Republike Srbije se kaže da se ovaj amandman ne prihvata iz istih razloga, koji su navedeni u odnosu na amandman broj 17, to je amandman o kome je govorio moj kolega prof. dr Stanimirović. Moram da vas podsetim da Vlada u odgovoru, a ovo govorim i zbog gospođe ministarke, kaže - Vlada ne prihvata navedeni amandman zato što se međunarodnim konvencijama i našim pozitivnim propisima detetom smatra dete do 18 godina, odnosno punoletnost se stiče sa 18 godina. Pomeranje granice, kaže se dalje, na 19 godina u Predlogu zakona uslovljeno je završetkom srednjeg obrazovanja, osim za decu u odnosu na koju je produženo roditeljsko pravo zbog ometenosti u razvoju i za decu koja su iz opravdanih razloga produžila školovanje i osposobljavanje. Dalje se kaže da dečiji dodatak nije adekvatna mera materijalne podrške mladih iznad 19 godina i ovu grupaciju treba materijalno podržavati u okviru obrazovnog sistema i merama studentskog standarda. Dakle, kada smo predlagali ovaj amandman nismo ni polazili od ovih činjenica, jer su one za nas takođe nesporne. Znamo kada se stiče punoletnost, znamo šta znači sa 19 godina završiti srednju školu, znamo šta su međunarodne konvencije. Razloge zbog čega smo podneli ovaj amandman, a i amandman na član 17, u obrazloženju i u raspravi zakona u načelu izneo je magistar Radojko Petrić, koji inače zastupa našu poslaničku grupu, a pre svega se odnose na četiri stvari. Prvo, da smo mi ovakvo pravo dečijeg dodatka u prethodnom periodu imali i za lice do 26 godina, dakle i za studente na višim i visokim školama, kao podršku roditeljima i radi stvaranja materijalnih uslova da i oni mogu redovno studirati. Drugi razlog, da su ovim zakonom mnoga prava od ranije suspendovana, skraćena ili oduzeta, zbog toga su roditelji došli u ekonomski teži položaj. Pored toga zakon, tako sam razumeo predlog, tako sam razumeo i ovo što je gospođa ministarka korektno odgovarala, ipak ima socijalnu dimenziju, pored ove druge, pa smo smatrali da ima puno razloga i puno osnova da se ovaj naš amandman prihvati. S tim u vezi ne mogu da prozivam ministra (koja će to sama uraditi) da li ima ovlašćenja ili mogućnost da ovaj naš amandman prihvati, a apelujem na poslanike većine da prihvate ovaj amandman i na taj način daju doprinos i pomognu roditeljima koji imaju decu na školovanju, a zbog ukupne ekonomske situacije sami to nisu u stanju da čine.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na član 18. na glasanje i molim narodne poslanike da se izjasne. Za 50, protiv 112, uzdržanih nema, nije glasalo 18, ukupno 180 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandmanje podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto je moj kolega pre mene pročitao član 18. i na šta se odnosi, ne bih se na tome zadržavao. Amandman Srpske radikalne stranke jeste da se, u smislu ovog zakona, pod redovnim obrazovanjem prihvati više i fakultetsko obrazovanje. Zašto se Srpska radikalna stranka zalaže za takav metod? Reformama, koje je DOS započeo u ovoj zemlji dolaskom na vlast, može se svesti na to da dete maltene čim se rodi počinje da plaća porez. Počinje porez da plaća kroz pelene na koje ste uveli porez, na sredstva za higijenu na koje ste uveli porez, na dečiju konfekciju i galanteriju, na udžbenike i sveske, kako za osnovne, tako za srednje, kao i za više škole i fakultete. Samim tim mislim da je sasvim prirodno da jedan deo tih poreskih obaveza vratite deci, pa i studentima u toku njihovog školovanja. Po stavu i obrazloženju Vlade još u raspravi u načelu, kada je Srpska radikalna stranka predlagala ovakvo rešenje, ministar je to obrazložio da više i visoko obrazovanje mogu da se regulišu stipendijama. Sadapostavljam pitanje - kada će doći te stipendije na red? Prvo svi znamo da privatizacijom koju ste započeli veliki broj stručne radne snage ostaće bez posla, tako da novi poslodavci koji će doći, koji će najverovatnije biti iz inostranstva, neće imati interesa da ulažu sredstva u naše stručnjake i naše kadrove sredstva kroz stipendije. To je jedan od razloga. Drugo, moram da vam kažem da su čak i partizani kada su došli na vlast obrazovali (vaši, vaši i sada kada bi bio centralni komitet verovatno biste ispraznili ove klupe) Titov fond za građane koji ne mogu sami da finansiraju svoje školovanje. Sama iskustva sa Zapada koja bi trebalo da primenjujete, a ne samo da pišete zakone koje vam oni diktiraju, već da uzmete njihove i malo da ih proučite, takva su da, osim jednokratne pomoći koju roditelji dobijaju prilikom rođenja deteta, mnogi radnici bivaju oslobođeni raznih naknada za poreze koje zahvata država, tako da im se plata povećava, neto plata na istu bruto osnovicu. Mislim da je to sasvim prirodno. Ovako, ovom politikom koju ste započeli uvodeći ovakav režim dečijih dodataka, više školstvo i fakultet biće dostupni samo bogatima, a mislim da to u svakom slučaju nije u redu, jer ne znači da ako neko ima novaca i sredstava da se školuje, da je dobar stručnjak i da će doprineti ovoj državi.
Da li još neko od učesnika želi reč? Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe.
Gospođo Čomić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, bilo bi dobro da zaista nastavimo kao društvo da vodimo računa i o onim svojim građanima koji se, recimo, bave studiranjem, ali nekome od 18 ili 19 godina nije potreban dečiji dodatak. Njemu je potreban zakon o univerzitetu, kvalitetan univerzitet, radno mesto posle završenog fakulteta, stambeni kredit, država koja je deo međunarodne zajednice, a ne država koja je pod sankcijama ili u izolaciji. Nuditi umesto svega kao rešenje dečiji dodatak za nekoga ko ima 19 godina je tragikomično. Mi kao rešenje onim osobama koje zaslužuju takvu vrstu društvene brige nudimo stipendije, nudimo rešene uslove stanovanja u studentskim domovima, nudimo besplatno školovanje, ali im nećemo nuditi dečiji dodatak, jer oni tako nešto ne zaslužuju i time ne mislimo da kao vlast nešto tako tolerišemo. Dečiji dodatak pripada deci, u skladu sa međunarodnim konvencijama koje definišu doba od 18 godina kao doba punoletstva i tako će biti u Srbiji, dopadalo se to nekome ili ne. Studenti će dobijati studentske kredite, kvalitetan univerzitet i dobar posao posle toga, a dečiji dodatak, koji ni do sada nije bio kategorija kojom smo se mi kitali, neće biti ni ubuduće.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, predstavnik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, nije amandman narodnog poslanika Veroljuba Arsića govorio o bilo kakvoj izolaciji, o bilo kakvoj međunarodnoj zajednici, iako je teško danas u pravnoj nauci definisati taj termin. Postoji više različitih definicija i teoretičari i dalje ne mogu da se slože oko toga šta je to međunarodna zajednica, pa bi bilo prilično besmisleno da to rade oni koji mnogo manje znaju od onih koji su stručni za tu oblast. Što se tiče amandmana narodnog poslanika Srpske radikalne stranke Veroljuba Arsića, on je tražio nešto što postoji kao pravo po pozitivnom Zakonu o društvenoj brizi o deci. Nije izmišljao španska sela, nije nudio bog zna šta novo, već jedno rešenje koje je postojalo i koje još postoji, sve dok se ovaj zakon ne usvoji u našem pozitivnom zakonodavstvu, nešto što je bilo dobro rešenje. Mislim da mi danas govorimo o tom zakonu, a ne o nečemu šta bi sve srpski narod želeo, šta bi to studentima bilo potrebno, a šta ne. Ako neko misli da je studentima potrebno da plaćaju 60.000 dinara, da, dobro ste čuli, 60.000 dinara košta upis za samofinansirajuće studente na Pravnom fakultetu u Beogradu, ako neko misli da je to dobar zakon, ili unutrašnji pravni akt jednog od fakulteta, e onda ja mislim da to nije dobro, a siguran sam da većina građana Srbije i onih koji šaljusvoju decu na studije, to takođe ne misle. Svojevremeno sam još kao učenik u srednjoj školi, a kasnije na fakultetu, kao jedan od najboljih studenata, dobijao državnu stipendiju. Država je stipendirala, nisu to bili naročiti iznosi, ali je država htela valjda da kaže kako vodi računa o onima koji su najbolji đaci i studenti. Mislim da se zvala - stipendija za razvoj naučnog i umetničkog podmlatka Republike Srbije, ne znam da li to i danas još postoji. Ali, to nema nikakve veze sa ovim o čemu mi danas razgovaramo. I ponovo se vraćamo na ono što sam mislio da smo raščistili pre nego što je data pauza u 14,00 časova, govorio sam o tome da imamo sporedno zakonodavstvo, koje predstavlja veliki problem za našu zemlju. Imamo neuređen pravni poredak, neuređen pravni sistem u celini. Vi imate krivična dela ljudi, ne u jednom krivičnom zakonu, nego u 70 raznih zakona imamo krivična dela, o prekršajima da i ne govorimo, o privrednim prestupima da ne govorimo, umesto da imamo zakonik za celu oblast. Šta radimo u ovoj oblasti - imamo jedan Zakon o društvenoj brizi o deci, prilično dobar zakon; ne nešto što bi posebno značilo našim građanima, ali jedan solidan i korektan zakon. Sada taj zakon razgrađujemo, rušimo, jer se u prelaznim i završnim odredbama kaže - danom stupanja na snagu ovog zakona prestaju da važe ti i ti članovi Zakona o društvenoj brizi o deci; i sada u istoj sferi društvenog života imamo još jedan zakon koji se time bavi, pa se sada vi snađite koji ćete službeni list da pogledate, odnosno koji službeni glasnik da pogledate, u kom zakonu da tražite svoja prava, gde da nađete svoje obaveze, šta je ono što država vama čini, a šta je ono što dajete državi? To je ono što predstavlja ključni problem našeg pravnog poretka danas, a o tome, čini mi se, malo ko hoće da govori. I da kažem na kraju šta je suština, za one koji nisu pročitali ovaj amandman - mi, dakle, tražimo da se pod školovanjem, u smislu ovog zakona, podrazumeva obrazovanje u svojstvu redovnog učenika u srednjoj školi, koja je obuhvaćena mrežom škola čiji je osnivačRepublika Srbija, odnosno AP Vojvodina, da se tome samo doda - i redovan student na višim školama i fakultetima, i ništa više. Mislim da to nije veliko opterećenje za državu, posebno što se zaista radi o minimalnim iznosima, o nečemu što za državni budžet ne bi trebalo da predstavlja veliki teret, a na ovakav način samopokazujemo da postoje određene restrikcije, niko ne zna zbog čega. I sada, to možete uvek da objašnjavate floskulama ili praznom pričom - e, danas nas obožava svet, vidim kako nas obožava, vidimo svi; sutra će nam ovde doći "Solanini mali" da nam objašnjavaju kako nam je nestala država, kako ćemo da hapsimo jednog, drugog, trećeg ili petog, koliko je kila srpskog mesa isporučene, a od tih para nema nigde ništa i narod živi sve teže. Narod samo traži da živi normalno, da živi bolje, a ovaj zakon, da je marketinškog tipa, da je to razlog zbog čega se donosi, pokazuje činjenica da je, bukvalno, istrgnut, izvučen iz onoga što je spadalo u Zakon o društvenoj brizi o deci. Ništa novo nije doneto, osim što su neka prava roditelja, neka prava dece neuporedivo restriktivnija nego što su bila po pozitivnom zakonu. Hvala.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? Reč ima ministar, gospođa Gordana Matković.
Kao što je rečeno u načelnoj raspravi, jedan deo nadležnosti koji je vezan za predškolske ustanove preći će u Ministarstvo za obrazovanje i regulisaće se zakonom o predškolskim ustanovama. Dok se taj zakon ne donese, moraju ostati na snazi neki elementi iz Zakona o društvenoj brizi o deci, koji sada dolaze u nadležnost drugog ministarstva. Kad smo to razgraničenje napravili, videli smo da se ne može raditi na izmenama ovogzakona, nego da su to, zapravo, finansijska prava vezana za podršku porodici i zbog toga se ovaj zakon tako i zove. Kad je reč o dosadašnjim pravima, kad je reč o dečijem dodatku, po postojećem Zakonu o društvenoj brizi o deci, član 23. Zakona kaže: "Dodatak na decu pripada deci najduže do 19 godina života, ako su na redovnom školovanju." Znači, ako nisu na redovnom školovanju, ne pripada im ni do 19 godina života. Te dve stvari su povezane. I najzad, ono što jetakođe važno, to je da zaista postoji uverenje u našem Ministrstvu kad je reč o dečijem dodatku da to nije način, jer pravi način su zaista stipendije.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Ako ne, stavljam amandman na član 18. na glasanje. Za 47, protiv 119, uzdržanih nema, nije glasalo 27, od ukupno 193 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 19. amandman su, zajedno, podneli narodni poslanici Dragan Tomić, Ljubomir Mucić i Joca Arsić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li u ime grupe poslanika neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Dragan Tomić.
Gospodo narodni poslanici, član 19. govori o pravu na dečiji dodatak. To pravo na dečiji dodatak u Srbiji koristi najveći broj porodica. Svakako ga je i u ranijim godinama ostvarivao najveći broj porodica sa jednim detetom ili više dece. Mi se sada nalazimo u situaciji da ostavljanjem osnovice na 2.750 dinara dolazimo u situaciju da možda jedan broj porodica neće više biti u situaciji da ostvaruje ovo pravo. Naš predlog se odnosi na to da najniža osnovica iz prethodna tri meseca, u mesecu kada se ostvaruje pravo, bude polovina prosečne zarade u Republici Srbiji. To je realna kategorija, ona je promenljiva u svakom statističkom periodu i predstavlja realan pokazatelj, koji može dovesti do toga da najveći broj porodica, po realnim kriterijumima, ostvari ovo pravo. Mislimo da je katastarski dohodak ili prihod koji ostvare poljoprivredni proizvođači ovde ozbiljno ugrožen, jer ima kategoriju umanjenja za poreze i doprinose, a porezi u strukturi katastarskog dohotka su jako niski, ali doprinosi se ne obračunavaju na taj način i značajno opterećuju katastarski dohodak, odnosno opterećuju prosečnu zaradu. Ukoliko ovde dođemo u situaciju da na ovaj način obračunavamo, veliki broj porodica koji živi na selu ostaće bez mogućnosti da ostvari dečiji dodatak za jedno ili više dece. Predlažemo da se stav 2. briše, a da u stavu 1. idemo od polovine prosečne zarade u Republici Srbiji. Hvala lepo.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? Ako ne, stavljam amandman na član 19. na glasanje. Za 53, protiv 109, uzdržanih nema, nije glasao 31, od ukupno 193 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 19. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanikVitomir Plužarević. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja iZakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? Ako ne, stavljam na glasanje amandman na član 19. Za 40, protiv 107, uzdržanih nema, nije glasalo 45, od ukupno 192 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, prema oceni SRS, ovaj zakon ne može da dođe u grupu reformskih zakona. Podneo sam amandman na član 20; u tom članu rečeno je da se censuz utvrđen u članu 19. uvećava za 20% za samohrane roditelje, hranitelje, staratelje i roditelje dece ometene u duševnom razvoju. SRS ocenjuje da ovo nije dovoljno, što Vlada smatra da će sa ovim na parče nešto da zakrpi. Srpski radikali smatraju da Vlada treba u prvom redu da smanji cene komunalnih usluga, da smanji cene struje, koja je 200 i nešto posto porasla od 2, odnosno 5. oktobra 2000. godine, da je trebalo ukinuti porez na odeću i obuću, hranu i lekove dece, da je trebalo smanjiti i ukinuti poreze na udžbenike i učila, kao i davanja roditelja koja su vezana isključivo i imaju velikog uticaja na izdržavanje i vaspitanje dece. SRS smatra da je pogubno u ovom vremenu što, umesto da zapošljavamo radnike, stotine hiljada radnika se otpušta; u ovom trenutku imamo ogromno nezadovljstvo građana, aktuelnoj vlasti opada rejting, aradnici su na ulicama a sve nezadovoljniji,to srpski radikali mogu da vam kažu jer su na mitinzima svake nedelje, na kojima građani izražavaju ogromno nezadovoljstvo. U prilog ove moje tvrdnje govore i štrajkovi radnika u Srbiji u ovom trenutku, a pre svega železničari, bankari, hemijska industrija, metalna industrija, kao i stanje u poljoprivredi. Ove godine osetiće sena dečjoj zaštiti i dečjem standardu situacija u ovoj godini za poljoprivrednike nema ni regresa nafte, ni regresa đubriva, ni regresa repromaterijala, tako da je i poljoprivreda došla na prosjački štap. Mi, srpski radikali, ocenjujemo da ovaj zakon nije reformski, da se ovim zakonom samo želi prikazati u javnosti da aktuelna vlast nešto radi, a mi srpski radikali kažemo - uradite jedan dobar zakon koji će važiti za narednih deset godina. Ako uradite takav dobar zakon, dame i gospodo, a pogotovu vi iz vlasti, sigurno da će vam biti zahvalni građani Republike Srbije. Ali vam ne mogu biti zahvalni građani Republike Srbije, uzeli ste vlast, na vlasti ste, ali, kao što vidite, u ovoj godini će ostati milion i po radnika bez posla. Hvala vam.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? Ako ne, stavljam amandman... (Petar Jojić, sa mesta: Povlačim amandman.) Konstatujem da narodni poslanik Petar Jojić povlači amandman, čime on prestaje da bude predmet rasprave u pojedinostima. Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miomir Ilić i Dragan Todorović. Narodni poslanik Miomir Ilić želi reč kao podnosilac amandmana? Reč ima narodni poslanik Miomir Ilić. Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć.
Poštovani narodni poslanici, gospođo ministre, Socijalistička partija podnela je amandman na član 20. Predloga zakona, a amandman je vezan i sa članovima 19. i 22. Mislim da sam Predlog zakona, za koji predlagač smatra da je uneo novine i poboljšao materijalnu i socijalnu situaciju kod porodica sa decom i da stimuliše nove naraštaje, nije poboljšanje u odnosu na postojeće zakonsko rešenje. Ako uzmemo i neka zakonska rešenja koja su doneta vezana za prelazak sa neto na bruto zarade, ako uzmemo to da je u ovoj godini dat podatak da je prosečna plata u normalnom bruto iznosu 200 nemačkih maraka, onda ove cifre iz članova ovog predloga zakona i nisu tako perspektivne. Našim amandmanom na član 20. u kome se za samohrane roditelje, hranitelje, staratelje i roditelje deteta ometenog u razvoju, za koje je doneto tako u razrstavanju, a koje nije smešteno u stacionar, u socijalnu ustanovu, cenzus utvrđen u članu 19. ovog zakona uvećava za 20% -mi smo taj cenzus povećali za 10%, odnosno na 30%. Smatramo da je to potrebno jer porodice u okviru tog cenzusa imaju osnovu za sticanje ovog prava od 2.750 dinara, što je u odnosu na situaciju u kojoj se nalaze deca ovakvih roditelja, staratelja i hranitelja nedovoljnos obzirom na uvećane troškove koje ovakve porodice imaju tokom odgajanja deteta. Iz tog razloga mislimo da ovo nije nikakvo povećanje za budžet Republike Srbije, s obzirom na to da imamo i primere iz prakse, recimo naš premijer - koji je odgovoran za sprovođenje i kreiranje budžeta, a dobro znamo da je budžet Republike Srbije planiran u deficitu, a da ovakva sredstva za ovu kategoriju roditelja i staratelja nisu nikakvo povećanje - sada sa svojim saradnicima sprovodi skupu aukciju po Srbiji, gde se gro tih, ljudi i dece koje on posećuje nalazi u ovoj situaciji. Iz tog razloga smatram da je ovaj amandman je na mestu, da je ovo neznatno za budžet Republike Srbije i da ovaj amandman treba usvojiti. Hvala.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? Ako ne, stavljam amandman na član 20. na glasanje i molim narodne poslanike da se izjasne. Za 54, protiv 113, uzdržanih nema, nije glasalo 28, od ukupno 195 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS je podnela amandman na član 21. kojim se predlaže brisanje ovog člana. Razlozi za pisanje ovog amandmana su jedan jako loš predlog zakona, koji je toliko restriktivan da ukida i ona prava koja su do sada postojala. Restriktivnost se ogleda i kroz uslove za sticanje prava koja se daju po ovom predlogu zakona. Inače, lično bih hteo da pitam ministarku zašto je ovaj zakon donet po hitnom postupku, čemu žurba da se određena sredstva koja su u dosadašnjem zakonu bila garantovana građanima Srbije ukidaju, zašto se vrši presek 1.juna, a ne 31.decembra, kao što se obično vrši presek u nekom od zakonskih projekata. Ono što iritira, pogotovo mena kao Srbina sa Kosova i Metohije, to su čl. 18, 30. i 33. Zatim, kroz obrazloženje ovog predloga zakona, kroz objašnjenje pojedinih odredbi ovog zakona ponavljaju se stalno reči: "Centralna Srbija i AP Vojvodina". Šta je sa Kosovom i Metohijom? Kakva je sudbina nas Srba sa Kosova i Metohije. Zašto ovaj zakon ne važi za Srbe sa Kosova i Metohije? Zašto nas, gospođo ministarko, unapred otpisujete. Ukidate materinski dodatak, pomoć za opremu novorođenčadi, ukidate dodatak za treće dete. Koliko ste zahteva poslednjih godinu i po dana imali iz Kosovske Mitrovice, a nijedan niste pozitivno rešili. Na desetine porodica nije ostvarilo svoje pravo koje je zakonom bilo predviđeno. Mogu i da vam dokažem, imam za pojedine porodice i dokumenta. Razlog koji vi navodite za to što ukidate sve ove odredbe jeste, na primer, jedna vaša rečenica - "dolaze džipom u obdanište po treće dete za koje nisu platili obdanište". Sada vas pitam, koji su to podaci, kakva je to statistika, ko vam je dao te informacije da dolaze. Oni koji imaju džipove, malo je njih koji imaju treće dete. Mislim da su to pojedinačni slučajevi, a pojedinačan slučaj ne sme da bude uzorak za sve građane Srbije. Najvećem broju onih koji imaju treće dete je neophodna pomoć i mi smo dužni da im pomognemo da bar to obdanište ne plaćaju kao ostali. Međutim, vi i tu kategoriju sada ukidate zato što postoje takvi pojedini slučajevi a mislim da se takve porodice mogu prebrojati na prste jedne ruke, koje tako dolaze u bilo koje obdanište u Srbiji, a pogotovu u unutrašnjosti; ubeđen sam da ih nema. Iznosite pozitivnost ovog zakona kroz roditeljski dodatak i njegovu jednokratnu isplatu, kao da je to neki boljitak za naše porodice. Mogu da kažem da je to jedna obmana, jedna velika prevara ili, bolje reći, pljačka građana Srbije. Kad ovo kažem, navešću konkretan primer - zakonskim predlogom je određeno da se za treće dete dobija roditeljski dodatak u iznosu od 90 hiljada dinara. Ako mi sada tu cifru od 90 hiljada, koja se jednokratno isplaćuje, podelimo sa trenutnim iznosom dečijeg dodatka koji iznosi 1.150 dinara, kada se to podeli dobija se da vi unapred plaćate taj dečiji dodatak za dete do sedam godina života, a od sedam do 18 ta porodica biva zakinuta. Smatram da je za porodicu bitnije ako ima konstantan prihod od 1.150 dinara mesečno u sledećih 18 godina života, odnosno 19, koliko je ovim zakonom predloženo, nego to što ćete vi jednokratno dati za sedam godina unapred. To je neka moja procena kao matematičara ovog problema iz zakona. Na kraju, ono što me naročito iritira je što za sprovođenje ovog zakona nisu potrebna materijalna sredstva. Tvrdim da ima viška materijalnih sredstava. Gde se sada ta sredstva prelivaju? Ako zakidamo našim porodicama, a naročito deci, kome su onda namenjena ova sredstva koja će biti zakinuta ovim predlogom zakona u odnosu na prethodni zakon koji je važio do sada.
Da li se još neko javlja za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, predstavnik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SRS je pokušavala amandmanima na čl. 14, 16, 19. i 20. da utiče na izmenu loših zakonskih odredbi. Međutim, pošto to nismo uspeli, a svi amandmani poslanika SRS su bili očigledno pripremljeni, i usklađeni na jedinstven način, pošto bi celovito regulisali čitavu oblast, čitavu zakonsku materiju, zato ovaj amandman sam, izdvojen, ukoliko bi bio prihvaćen, ne bi značio nikakvo poboljšanje i ne bi predstavljao ništa za decu. U svakom slučaju, zato što vladajuća većina, vlast nije imala razumevanja da prihvati prethodne amandmane poslaničke grupe SRS, ovakav član 21. jednostavno mora da ostane, jer neko mora da vrši usklađivanje sa indeksom troškova života i to mora da bude republički organ uprave nadležan za ovu društvenu oblast. Zato poslanička grupa SRS povlači ovaj amandman. U međuvremenu moram da kažem da smo mi uzeli Zakon o društvenoj brizi o deci još jedanput, proverili sve ono što smo i o čemu smo govorili i, zaista, ako primenite ove cenzuse o kojima je malopre bilo reči, a čije su povećanje predviđali poslanici srpskih radikala, a i neki drugi u Narodnoj skupštini Republike Srbije, oni su prepisani. Vlada Srbije čak ni u tom pogledu nije imala nikakvih inovacija, ništa novo nije ponudila narodu i građanima Srbije, pa čak ni to da to za decu ometenu u razvoju ili hendikepiranu decu cenzus bude povećan sa 20 na 30%. To samo pokazuje kako se prave tehnički zakoni, kako se fabrikuju, ne bi li moglo narodu da se priča i da se građanima Srbije zamazuju oči kako teku reforme, kako će da žive mnogo bolje, a od tog boljeg života nema ništa. To je ostala prazna priča, obećanja koja nikada neće biti ostvarena. Dakle, kao što sam rekao, zbog toga što nisu prihvaćeni prethodni amandmani SRS, koji su ukazivali na to kako bi trebalo ovaj zakon da bude uređeniji i šta bi bilo u interesu naroda, šta bi bilo u interesu građana Srbije, ovaj amandman smo primorani da povučemo.
O povlačenju amandmana mora da se izjasni podnosilac amandmana. Konstatujem da je amandman na član 21. povučen, te on prestaje da bude predmet rasprave u pojedinostima. Na član 22. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Joca Arsić, Branko Ružić i Toma Bušetić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li se neko javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Branko Ružić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, sa mnom su moje kolege iz SPS-a Joca Arsić i Toma Bušetić podneli amandman na član 22. ovog zakona, sledećeg sadržaja: predložili smo da u prvom stavu, gde se kaže da "visina dečijeg dodatka za mesec jun 2002. godine, za prvo, drugo, treće i četvrto dete, (umesto 900 dinara) iznosi 1.000 dinara" i da se dodaju reči "po detetu", obzirom da u ovom prvom stavu nije definisano da li ovo znači da se tih 1.000 dinara, ukoliko se usvoji amandman, dodeljuje po jednom detetu ili za svo troje, četvoro ili dvoje dece. Što se tiče trećeg stava, u amandmanu smo definisali da iznos dečijeg dodatka, utvrđen u skladu sa stavovima 1. i 2. ovog člana, za samohrane roditelje, hranitelje, staratelje i roditelje dece ometene u razvoju, bude uvećan za 40% a ne 30%, kako ste vi definisali u ovom zakonskom predlogu. Što se tiče stava 5. ovog člana zakona koji kaže, da nominalni iznos dečijeg dodatka, u skladu sa stavom 1. do 4. ovog člana, utvrđuje ministar nadležan za socijalna pitanja, predvideli smo da stav 5. postaje stav 4, a da se stav 4. briše. Taj stav 4. kaže: Za dete za čije se obrazovanje ili rehabilitaciju potpuno ili više od 50% obezbeđuju sredstva iz javnih rashoda iznos dečijeg dodatka umanjuje se 50%. Obzirom da se odnosi na decu za čije se obrazovanje ili rehabilitaciju obezbeđuju budžetska sredstva, predložili smo da se ne umanjuje dečiji dodatak, jer su troškovi roditelja takve dece znatno povećani, imajući u vidu troškove obilaska te dece, pojačane ishrane, pojačane nege i tako dalje. Nadam se da ćete usvojiti ovaj amandman, a naročito kada imamo u vidu da je vašom politikom koju ste ovde prezentirali, ovih meseci, ukinut materinski dodatak koji se ranije primao 12 meseci. Zatim, ukinuta je jednokratna pomoć za opremu novorođenčadi, drastično je reducirano porodiljsko odsustvo - na tri meseca. Uvedeni su porezi na opremu za novorođenčad i dečiju hranu. Uz to, ovim zakonom je reduciran i broj korisnika ove finansijske potpore, obzirom da je cenzus koji ste ovim zakonskim predlogom predvideli restriktivan. Takođe, imajući u vidu da niste usvojili amandman SPS-a koji je definisao da cenzus bude polovina od prosečne zarade. Ovo sve govori u prilog tezi da bi, trebalo ukoliko želite da suštinski pomognete porodicama sa decom, a ne parcijalno, jednokratno i selektivno, da usvojite ovaj amandman. Međutim, naravno, vi to nećete učiniti. To će građanima dovoljno reći kakvu socijalnu i populacionu politiku vodite. Hvala vam.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na član 22. na glasanje. Za 47, protiv 117, uzdržanih nema, nije glasalo 28, ukupno 189 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vujić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana nije tu. Reč želi narodni poslanik Aleksandar Vučić, predstavnik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, molio bih vas za malo strpljenja, znam da čekate ove Solanine male, oni će sutra doći, neće danas, pa izdržite još sat vremena. Amandman narodnog poslanika SRS, gospodina Božidara Vujića, upravo je u skladu sa onim na čemu smo insistirali ovih nekoliko dana koliko traje rasprava u načelu i u pojedinostima povodom ovog zakona. A i tu, u obrazloženju odnosno u odgovoru Vlade zašto odbija ili ne prihvata amandman Božidara Vujića, vidi se neprincipijelnost Vlade Republike Srbije. Ko je to pisao, da li je to pisala ministar ili je to pisao neko od stručnih službi, potpuno je svejedno. Odgovor opet ide protiv onoga što je ministar jutros rekla. Naime, tu se kaže da ga Vlada ne prihvata iz razloga što se naknada troškova boravka u preškolskoj ustanovi za decu bez roditeljskog staranja uvodi kao socijalna mera i mera podrške samo onim starateljskim i hraniteljskim porodicama kojima su, pored realtivno slabog materijalnog statusa, zbog drugih kvaliteta poverena deca bez roditeljskog staranja. Apel SRS jeste da se briše stav 3. člana 23, da izjednačimo decu bez roditeljskog staranja, da na takav način izjednačimo i starateljske i hraniteljske porodice. Zašto bi bio kažnjen onaj koji ima nešto više, koji može sebi da priušti više, ako je već pokazao svoju velikodušnost i veliku ljubav prema deci time što je primio neko dete, time što ga izdržava, što ga odgaja, što ga vaspitava, što mu obezbeđuje prehranu. Sada, zato što nije baš tako siromašan kako je Vlada zamislila, on ne može da ima obezbeđena prava iz stava 1. člana 23. Dakle, to je suština amandmana narodnog poslanika Božidara Vujića, poslanika SRS. Pozivam vas da to prihvatite, jer čak stav 3. je u suprotnosti sa stavom 1. ovog člana zakona. Da bismo izbegli takve kontradikcije u jednom zakonu u našem pravnom poretku u celini, molim vas da ovaj amandman prihvatite.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Ako ne, stavljam na glasanje amandman na član 23. Za 35, protiv 105, uzdržanih nema, nije glasalo 43, od ukupno 183 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Petar Mišić podneo je amandman kojim predlaže da se izmene naziv ispred člana 24. i član 24. Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana nije prisutan. Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 30, protiv 108, uzdržan jedan, nije glasalo 45, od ukupno 184 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima Dragoljub Stamenković.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 24. stav 1. Predloga zakona glasi: "Deca predškolskog uzdrasta ometena u razvoju imaju pravo na naknadu dela troškova boravka u predškolskoj ustanovi koja se nalazi u mreži ustanova koju utvrđuje opština odnosno grad, u visini učešća korisnika u ceni usluge". Amandmanom koji je podnela SRS tražimo da se reči "dela" brišu. Tako bi amandman glasio: "Deca predškolskog uzrasta ometena u razvoju imaju pravo na naknadu troškova boravka u predškolskoj ustanovi". Dakle,ne - dela, nego - troškova. Vlada, u obrazloženju kojim odbija amandman, kaže - Vlada ne prihvata navedeni amandman zbog toga što u stavu 1. ovog člana brisanje reči - "dela" suštinski ne menja odredbu. Menja je suštinski, jer se radi o tome da u slučaju da se usvoji amandman SRS roditelji dece predškolskog uzrasta ometene u razvoju ne bi plaćali nikakvo učešće za boravak u predškolskim ustanovama, a u ovom slučaju, kako stoji u predlogu Vlade, u članu 24, oni plaćaju deo tih troškova. U stavu 2. koji glasi: "Pravo na naknadu troškova u skladu sa stavom 1. ovog člana ostvaraju deca ometena u razvoju, pod uslovom da je za njih ostvareno pravo na dečiji dodatak u skladu sa ovim zakonom". Poslanička grupa Srpske radikalne stranke traži da se reči"pod uslovom da je za njih ostvareno pravo na dečiji dodatak, u skladu sa ovim zakonom" brišu, pa bi drugi stav člana 24. glasio: "Pravo na naknadu troškova, u skladu sa stavom 1. ovog člana ostvaruju deca ometena u razvoju". Mi smatramo da roditelji dece ometene u razvoju imaju mnogo veće troškove i za lečenje, brigu, negu takve dece nego roditelji dece koja su imala sreću i mogućnost da budu rođena potpuno zdrava, da se potpuno normalno razvijaju, i da država mora na sebe da preuzme brigu i regresiranje boravka ovakve dece u predškolskim ustanovama. Uopšte, vrlo složenim načinom prezentirate javnosti vaše predloge zakona. Vi kažete - struja nije poskupela, samo se usklađuje cena. Kažete - grejanje ne poskupljuje, već se vrši korekcija tih cena. Ili - nema porasta troškova života, već se cene usaglašavaju sa cenama u okolini. Pa, tako i ovde. Znači, ono što tražimo je da tekst zakona bude čist, da se neke osnovne stvari uvaže i da konačno shvatimo da nisu svi roditelji imali sreću da čuvaju decu koja su potpuno zdrava. Imao sam takvu sreću, ali mnogi roditelji takve sreće nemaju i takvim roditeljima i takvoj deci treba pomoći da, u ovim složenim uslovima, u situaciji kada su primanja veoma mala, ili nikakva, a kada su troškovi života sve veći, na neki način i kroz razvoj i rad u predškolskim ustanovama sebe osposobe za kakav-takav normalan život. Deca koja na takav način budu pomognuta od države jednog dana će moći makar kroz obavljanje manje složenih zanata i poslova da postanu ljudi koji mogu sami o sebi da brinu, a na taj način će i u kasnijem periodu, kada odrastu, država imati manje troškove za njihovo izdržavanje.
Reč ima gospođa ministar Gordana Matković.
Samo bih skrenula pažnju na dve stvari. Treći stav kaže: "Predškolskoj ustanovi u kojoj se organizuje posebna grupa za decu ometenu u razvoju obezbeđuje se naknada troškova po detetu u visini učešća korisnika u ceni usluge". To je, da kažem, nešto što verovatno za većinu ljudi nije razumljivo. Ako su deca teže ometena u razvoju onda se za njih organizuju posebne grupe. Tu se nadoknađuju troškovi tih grupa. Znači, to je nešto što je pod Ministarstvom za socijalna pitanja bilo i ranije. Znači, sva deca koja su teže ometena u razvoju su ovim trećim stavom pokrivena. Što se tiče ovog dela, kako se to kaže u prvom stavu, prvi stav podrazumeva da se nadoknađuje onaj deo koji je korisnik plaćao u ceni usluge. Znači, za roditelja je to besplatno. Tumačenje pravnih službi je da se vrši nadoknada tog dela, što je jasno čim kaže - u visini učešća korisnika u ceni usluge; korisnik je, naravno, roditelj.
Da li se još neko javlja za reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, predstavnik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, trebalo bi, i naravno to ne činim iz demagoških razloga, već zato što mi se čini da svaki poslanik to treba da na takav način oseća, da posebno vodimo računa kada je reč o deci ometenoj u razvoju i da pazimo na svaku reč, na svako slovo, da izvršimo svuda pravno-tehničku redakciju gde je ona potrebna, kako bismo u njihovom interesu, najboljem interesu, doneli zakon. Naime, član 24. govori o naknadi troškova boravka u predškolskoj ustanovi za decu ometenu u razvoju. MinistarMatković se malopre osvrnula na treći stav ovog člana, u kome se kaže da se predškolskoj ustanovi u kojoj se organizuje posebna grupa za decu ometenu u razvoju obezbeđuje nadoknada troškova po detetu u visini učešća korisnika u ceni usluge. Te posebne grupe se ne obrazuju tako često. Zašto posebno razdvajati decu ometenu u razvoju. To je mala kategorija našeg stanovništva. Mali je broj takve dece. Nema potrebe posebno ih i naročito razvrstavati. Drugo, mi imamo veliki problem, ne znam koliko ste upoznati, siguran sam da mi ministar neće dati da pogrešim, da danas u Srbiji nemamo srednju školu za decu ometenu u razvoju, koja su mentalno očuvana, već ta deca idu, verovali ili ne, čak u Podgoricu. O tome, na žalost, očigledno nismo dovoljno vodili računa. Današnja vlast još manje, i zato tražimo, nema tog pravnika, evo neka izađe neko od pravnika iz DOS-a, ne moram to ja da govorim kao neko ko je pravnik, besmisleno je da stoji ovo - dela, u prvom stavu, gde se kaže da deca predškolskog uzrasta ometena u razvoju imaju pravo na naknadu dela troškova. Čak i da ste u pravu, gospođo ministar, to"dela" bi bilo suvišno, bilo bi rogobatno, bilo bi pravnički neutemeljeno da nema svog suštinskog značaja. Dakle, zato, ukoliko vi mislite da je u pitanju samo pravno-tehnička redakcija, pozivam vas da prihvatite amandman narodnog poslanika SRS Dragoljuba Stamenkovića,posebno zbog stava 2. kojim se ponovo na izvestan način ograničava pravo na naknadu troškova - to ostvaruju samo deca ometena u razvoju, pod uslovom da je za njih ostvareno pravo na dečiji dodatak. Ako neko pređe onih 2.750 dinara ili ne ostvari pravo na dečiji dodatak, e onda opet neće imati ovo pravo, iako je reč o detetu ometenom u razvoju. Zato vas pozivam da prihvatite amandman narodnog poslanika Dragoljuba Stamenkovića, predstavnika poslaničke grupe SRS. Siguran sam da se ni vi, niti bilo ko drugi iz poslaničke većine neće pokajati. Uostalom, mislim da smo podneli veliki broj veoma dobrih i veoma ozbiljnih amandmana. Danas nijedan od tih amandmana nije prihvaćen. Evo, bar na ovom primeru treba da pokažete svoju dobru volju i da ovaj amandman poslaničke grupe SRS prihvatite.
Da li se još neko od ovlašćenih predlagača javlja za reč? (Niko.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 37, protiv 116, uzdržanih nema, nije glasalo 36, od ukupno prisutnih 189 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 25. amandmanje podneo narodni poslanik Dragan Čolić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Dragan Čolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 25. stav 1. treba da stoji: "Deca predškolskog uzrasta bez roditeljskog staranja u ustanovama socijalne zaštite, deca sa smetnjama u razvoju u ustanovama socijalne zaštite i predškolskim ustanovama imaju pravo na organizovan vaspitno - obrazovni program u trajanju od tri do pet sati dnevno". Ovo pravo ne sme da se vezuje za materijalni položaj porodice. Predloženo rešenje je mnogo restriktivnije u odnosu na postojeće, pa je kao takvo neprihvatljivo. O kakvoj se finansijskoj podršci porodici sa decom radi, kada se deca dele, grupišu, kada se prave razlike. Mi, srpski radikali, smatramo da deca predstavljaju najveće blago i radost, i sva su nam podjednako važna i draga, pa ne bismo da učestvujemo u takvoj ujudurmi da neka dobijaju manje, a neka više. Zašto su neka rešenja u predloženom zakonu restriktivnija od postojećih? Kako Vlada Republike Srbije može da me uveri da zaista želi dobro u ovoj sferi? Ta ista vlada koja je surovo uvela poreze na najelementarnije dečije potrebe - hranu, obuću, odeću, školski pribor. Rođenje deteta i sve ono što mu je u prvim danima neophodno košta oko 1000 maraka. Da li takvi uslovi stimulišu mlade bračne parove da imaju što više dece? Mišljenja sam da je ovaj predlog zakona marketinški potez Vlade i stvaranje iluzije da Vlada nešto radi i da se ozbiljno angažuje u sferi socijalne politike. Građanima Srbije je sve jasno i nećete ih prevariti, jer blagodeti vaše vladavine mnoge porodice u Srbiji, nažalost, osećaju i ispaštaju. Ovaj predlog zakona neće ništa kvalitativno promeniti u ovoj sferi, već će selektivnim pristupom dodatno pogoršati položaj porodica, a deca neće biti podjednako tretirana. Mišljenja sam da je ovaj zakon potreban Vladi kako bi pred ogorčenim građanima Srbije simulirala brigu o deci i da bi, eventualno, smanjila budžetske troškove pri ispitivanju prava velikog broja korisnika. Zahvaljujući Vladi mnogi radnici, očevi i majke, ostali su bez posla, a deca bez elementarnih uslova za život, uskraćena za mnoge životne radosti onda kada im je radost življenja najpotrebnija. Mi, srpski radikali, želimo i borimo se da svako dete ima ravnopravan status, zalažemo se za racionalnu i pravednu socijalnu politiku. Za nas, srpske radikale, deca predstavljaju najveće blago i radost i sva su nam podjednako vredna i draga, a vi DOS-ovci se zalažite i dalje za homoseksualne brakove i gej parade. Istorija će vas, nažalost, i po tome pamtiti.
Reč ima gospođa ministar, dr Gordana Matković.
Gospodine Čoliću, ovo pitanje se uopšte ne reguliše ovim zakonom. Pitanje vaspitno - obrazovnog programa u godini pred polazak u osnovnu školu, u trajanju od tri sata dnevno u školskoj godini se ne reguliše ovim zakonom. Zato u obrazloženju piše ono što piše.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, predstavnik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, na član 25. predloženog zakona narodni poslanik Dragan Čolić podneo je amandman u kome se kaže da se taj član i stav 1. menja i glasi: "Deca predškolskog uzrasta bez roditeljskog staranja u ustanovama socijalne zaštite, deca sa smetnjama u razvoju u ustanovama socijalne zaštite i predškolskim ustanovama imaju pravo na organizovan vaspitno - obrazovni program u trajanju od tri do pet sati dnevno". Vlada je obrazložila da se ta pitanja uopšte ne uređuju predloženim zakonom. Šta je bio smisao ovog amandmana, objasniću u dva primera. Naime, stav 1. člana 25. kaže da deca predškolskog uzrasta iz materijalno ugroženih porodica, kao i deca bez roditeljskog staranja i deca ometena u razvoju koja nisu ostvarila pravo u skladu sa članom 23. i 24. ovog zakona imaju, u zavisnosti od materijalnog položaja porodice... Naš je cilj da to pre svega ne zavisi od materijalnog položaja porodice, što se provlači kroz ceo zakon, gde nije više reč o merama populacione politike, već posebnim merama socijalne politike, iako je to ministar pokušala više puta da negira i demantuje, ali očigledno da samo obrazloženje Vlade Republike Srbije je to do sada više puta demantovalo. Poslanička grupa Srpske radikalne stranke je podnošenjem većeg broja amandmana na predloženi zakon pokušala da izmeni jedan Predlog zakona koji nije dobar, Predlog zakona koji je morao da bude mnogo drugačiji, ako hoćete pravno - tehnički uređeniji, ali istovremeno zakon koji je morao roditeljima i deci da garantuje neuporedivo veća prava nego što su oni dobili ovim zakonom. Prepisivanjem, pa čak stavljanjem restriktivnijih odredaba od onih koje danas postoje u pozitivnom Zakonu o društvenoj brizi o deci (pokazuje se da je to samo izmišljanje jednog novog zakona, davanje njemu drugačijeg imena) i malim uskraćivanjem prava našoj srpskoj porodici, Vlada ne želi da izbegnemo opasnost od bele kuge i očigledno nema ozbiljne namere u sprovođenju drugačije populacione politike. Zašto sam rekao da ću navesti i drugi primer i zašto je važan ovaj amandman narodnog poslanika Dragana Čolića? U vašim novinama DOS-ovskim (čast izuzecima, možda jednim dnevnim i nekim nedeljnim novinama), piše sledeća stvar - reč je o prijavi protiv direktorke specijalne škole u Vranju, izvesne Verice Stevanović, a uzgred nemam pojima o kome je reč tačno. Zašto je to važno? Važno je zato što je prijavljeno da ta deca imaju svog logopeda, da deca ometena u razvoju imaju svog logopeda, a ta deca nisu imala svog logopeda, zato je važno da se zbog takvih stvari kaže i jasno stavi u zakon kakve su obaveze, kakav mora biti obrazovno - vaspitni rad. Ne znam zašto bismo to izbegavali i zašto ćemo zbog obrazovno - vaspitnog rada da pravimo još jedan zakon, pa ćemo imati 10 sporednih zakona i niko živi neće znati u kom zakonu će moći tačno da sagleda koja su mu prava i obaveze. Poslanička grupa Srpske radikalne stranke učinila je sve da vas uveri da prihvatite neke izmene, da prihvatite neke naše amandmane. Do sada nismo imali tu sreću i gotovo sam uveren da će i na ovom poslednjem amandmanu poslanika srpskih radikala rezultat biti isti. Žao mi je što dobrom delu, da ne kažem većini, od vas nije stalo ni da čuju naše obrazloženje i naše objašnjenje. Znam ja, gospodine Mićoviću, da vam je više stalo da slušate ove Solanine male, sutra će oni, ali, izvinite, nama je važno i o ovome danas da govorimo. Ako hoćete, prihvatite ovaj naš amandman, a ako ne, nemojte. Poslanička grupa Srpske radikalne stranke će glasati protiv ovakvog zakona.
Za reč se javio narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik poslanike grupe DOS.
Gospođo Čomić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, teško je razumeti šta je ovde zapravo bila namera predlagača amandmana. Da li da se stara o deci koju pominje u svom amandmanu ili da iskoristi ovu skupštinsku govornicu, kako bi još jednom ostvario neku vrstu političke koristi kritikujući vlast. U članu zakona koji se tretira ovim amandmanom jasno se kaže da resorno ministarstvo, odnosno Vlada Republike Srbije, odnosno država preuzima kompenzaciju troškova koji se javljaju u onoj oblasti koju je ovaj amandman tretirao kroz jedan neprihvatljiv način. Znači, s obzirom da je jasno da se ne može kroz ovaj zakon ostvariti takva vrsta nadležnosti, jer je veoma jasno da je reč o ustanovama koje formiraju i o kojima se staraju opštine, odnosno gradovi. Država svoje obaveze ispunjava tako što regresira troškove, a onaj ko misli da je potrebno dodatno zakonski urediti ovu oblast, treba da predloži zakon, a ne besmisleni amandman, kojim se samo ovde oduzima vreme i još na jedan ponovo nekorektan način politizuje segment života, koji sam po sebi ne bi smeo da bude predmet tako ostrašćenog stranačkog nastupa.
Reč ima ministar, gospođa Gordana Matković.
Ovo je važno da se kaže zbog korisnika - verovatno nisam bila dovoljno precizna. Znači, svi članovi Zakona o društvenoj brizi o deci koji se odnose na vaspitno - obrazovni program u godini pred polazak u osnovnu školu, u trajanju od tri sata dnevno u školskoj godini ostaju da važe dok Ministarstvo prosvete ne bude donelo zakon o predškolskim ustanovama i ne bude preciziralo. U tom smislu sam rekla da ovaj zakon ne uređuje taj deo, pošto taj deo ostaje da važi, do njegove definitivne regulacije u okviru predškolskih ustanova. U tom smislu to ne reguliše ovaj zakon [[Poslanik Aleksandar Vučić traži repliku.]]
Osnov za repliku - izlaganje narodnog poslanika Čedomira Jovanovića, dao je komentar. Ima reč narodni poslanik Aleksandar Vučić, replika na izlaganje narodnog poslanika Čedomira Jovanovića.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SRS u Narodnoj skupštini Republike Srbije, čini mi se, i danas, i prethodnih dana, i prethodnih meseci, bez obzira na hajku koja se vodi protiv srpskih radikala, bez obzira na potpunu zabranu da se srpski radikali pojave u bilo kom elektronskom mediju na centralnom nivou u Beogradu, a ta zabrana važi samo za Srpsku radikalnu stranku, pustiće i neke druge opozicione stranke, na kašičicu, ali nas ni za živu glavu, bez obzira na sve pritiske, bez obzira na sve falsifikate i izmišljotine, na sve klevete, nijednog trenutka nismo pokazivali nikakvu vrstu ostrašćenosti, niti smo govorili kako ćemo vam uzvratiti jednoga dana. Ne pada nam na pamet. Ništa u mom istupu, niti u govoru poslanika SRS, nije bilo ostrašćeno, niko ništa nije izmišljao. Ja sam rekao jednu stvar o kojoj očigledno niko nije želeo da vodi računa. Žao mi je što gospođa ministar na to nije obratila pažnju, to je bila suština primedbe srpskih radikala i narodnog poslanika Dragana Čolića, a to je ovaj centralni deo stava prvog člana 25, u kome se opet govori o zavisnosti od materijalnog položaja porodice, to je ono na čemu smo, čini mi se, u deset ili petnaest amandmana danas insistirali, to je ono o čemu smo govorili, to je ono što je, ne samo programsko opredeljenje SRS, već mi se čini i neštošto bi trebalo da važi za sve poslaničke grupe, za sve narodne poslanike u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Naravno, razumem i vas, kao politički protivnici tražite mogućnost da ukažete na neku našu nelogičnost, da ukažete na nešto gde bismo mi možda pogrešili, ali tamo gde se to desilo, gde je bilo nelogično ili neusklađeno sa prethodnim članovima ili stavovima, gde smo podnosili amandmane, sami smo, zato što su nam prethodni amandmani bili odbijani, te amandmane povlačili, tako da smo i te kako vodili računa i dobro znali kada je i kojem amandmanu mesto da se nađe pred poslanicima; i, razume se, smatrali smo da narodni poslanici treba da pruže podršku tom amandmanu. A najlakše je poslaničkoj većini da je to ne interesuje, jer znate u kojim uslovima i za koje vreme smo morali da napišemo ovolike amandmane, koliko smo radili na tome da te amandmane napišemo. Najlakše je smejati se, nipodaštavati tuđi rad, nipodaštavati tuđe angažovanje i reći - to što vi radite, to radite da biste napadali nas kao političke protivnike. Ne zaboravite da parlament ima u korenu reči latinski, francuski i italijanski, značenje - pričati, govoriti. Za to služi Narodna skupština Republike Srbije, a ne za neke druge stvari, ali šta ja da radim. Hvala vam.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Ako ne, stavljam amandman na član 25. na glasanje i molim narodne poslanike da se izjasne. Za 35, protiv 121, uzdržanih nema, nije glasalo 36, od ukupno 192 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Đura Lazić, Rade Bajić i Stevan Ž. Gudurić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li u ime grupe poslanika neko želi reč? Ima reč narodni poslanik Stevan Ž. Gudurić.
Poštovana gospođo Čomić, gospođo Matković, koleginice i kolege narodni poslanici, sa mnom su moje kolege Đura Lazić i Rade Bajić, iz poslaničke grupe SPS, smo podneli amandman na član 26. U članu 26. stav 1. kaže: "Ministar nadležan za socijalna pitanja propisuje bliže uslove i način ostvarivanja prava na: naknadu zarade za vreme porodiljskog odsustva, odsustva sa rada radi nege deteta i odsustva sa rada radi posebne nege deteta; roditeljski dodatak", itd. Predložili smo da se reči "bliže uslove" brišu, zato što bliži uslovi za ostvarivanje prava na poverene naknade treba da su propisani zakonom, a ministar može utvrđivati način ostvarivanja. Ukupno posmatrano, poslanička grupa SPS će na kraju ove rasprave glasati protiv ovog zakona, s obzirom da smo tražili osnov zašto bismo bili - za. Mislim da je zakon ukupno odmaknut od života, jer, znate, drugo i treće dete se obično rode posle prvog, i koliko razumem život, danas bi mlade bračne parove trebalo stimulisati da rode prvo dete, pa kad budu rodili prvo, onda ćemo pričati posle o drugom i trećem, a danas su uslovi takvi da se teško opredeljuju da rode prvo dete. Hvala lepo.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u rasrpavi želi reč? (Ne.) Ako ne, stavljam amanamdn na glasanje i molim narodne poslanike da se izjasne. Za 45, protiv 122, uzdržan jedan, nije glasao 29, od ukupno 197 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 37. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Đura Lazić, Milan Janković i Joca Arsić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li u ime grupe poslanika neko želi reč? Ima reč narodni poslanik Đura Lazić, kao predstavnik grupe poslanika, podnosilaca amandmana na član 37.
Poštovano predsedništvo, uvažena gospođo ministre, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, očekivao sam da će zaista ovaj predlog zakona, uz uvažavanje nekih amandmana, predstavljati pravi podsticaj populacionoj politici u našoj zemlji. Međutim, posle krutog držanja predstavnika Vlade, gospođe ministra, i neprihvatanja određenih amandmana, koji su mogli da eliminišu neke nedostatke, zaista mi ovaj zakon liči na jedan prozirni marketing, kako reče jedan kolega. Naš amandman se odnosi na član 37. u petom delu, prelazne i završne odredbe. Mi predlažemo da se u ovom članu, u stavu 5, iza reči "kasnije", stavi zarez i doda sledeći tekst: "kao i za dete koje je na dan stupanja na snagu ovog zakona navršilo sedam godina". Ovim predloženim tekstom amandmana želeli smo na neki način da ublažimo ili da eliminišemo jedan diskriminatorski odnos prema deci, bar da u nekoj meri pomognemo deci preko ovog novog poglavlja roditeljskog dodatka koji je uveden ovim predlogom zakona, da se ovaj roditeljski dodatak ne odnosi samo na decu koja se rode posle stupanja na snagu ovog zakona, nego da se odnosi i na decu koja na dan stupanja ovog zakona na snagu imaju manje od sedam godina. Na taj način mislim da bismo pomogli i mladim roditeljima koji imaju jedno ili dvoje dece, a kasnije nameravaju da imaju treće i četvrto. Na taj način bi ih zaista stimulisali na planu povećanja broja dece, a na ovaj način mislim da ćemo samo destimulisati populacionu politiku u našoj zemlji. Kolega Kragović me je podstakao jednom rečenicom oko Kosova i Metohije. Zaista, u nekoliko članova zakona pominje se Autonomna Pokrajina Vojvodina, a nigde Kosovo i Metohija. Mene i ne čudi to kada znam za činjenicu da je od juče počeo popis stanovništva u Republici Srbiji, a da se ta radnja ne obavlja na Kosovu i Metohiji i da se ne obuhvataju oni ljudi, mislim na Srbe i na nealbance koji žive tamo, a žele da se popišu kao građani ove zemlje. Kada njih ne obuhvatamo, onda mi nije čudno da se ne pominje Kosovo i Metohija u Predlogu ovog zakona.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? Ako ne, stavljam amandman na član 37. na glasanje. Za 44, protiv 135, uzdržanih nema, nije glasalo 19, od ukupno 198 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 38. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radojko Petrić i Joca Arsić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li u ime grupe neko želi reč? Da, narodni poslanik Radojko Petrić ima reč kao podnosilac amandmana na član 38.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, poštovana gospođo ministre, u ime poslaničke grupe SPS, zajedno sa kolegom Jocom Arsićem, podneo sam amandman na član 38. Predloga ovog zakona. Naime, amandmanom smo predložili da se, pored ostalih odredbi i kako je predložila Vlada, zadrže odredbe člana 19. i 20. Zakona o društvenoj brizi o deci. Konkretno, to je predlog da se i dalje porodicama sa decom plaća materinski dodatak i pomoć za opremu novorođenčeta. Podsećam da je pravo na materinski dodatak imala svaka majka koja nije bila u radnom odnosu, znači ona koja nije bila zaposlena. Imala je to pravo za troje dece i to u trajanju od 365 dana od dana rođenja deteta. Pravo na materinski dodatak imala je majka i za četvrto dete, ako je imala prebivalište na području opština ili delova opštine gde je bila prisutna negativna stopa priraštaja stanovništva. Mesečna isplata kretala se u visini dečjeg dodatka za treće dete. Kako je usvojen predlog Vlade, mislim, kako smo ga usvojili da od 1. juna ove godine dečji dodatak iznosi 900 dinara, to bi usvajanjem amandmana ukupna isplata materinskog dodatka za godinu dana za nezaposlenu majku iznosila oko 10.800 dinara. Iako se radi o relativno malim sredstvima, ona za porodicu gde je majka nezaposlena puno znači, a u stvari još više znači, kao što smo to istakli danas u raspravi u načelu, u psihološkom pogledu, da nezaposlena majka zna da je cenjena, i to ne samo u porodici, nego da je cenjena i u ukupnom društvu, da se ceni taj njen doprinos i materinstvo. Drugim delom amandmana se predlaže da se zadrži plaćanje pomoći za opremu novorođenčeta. Pravo na pomoć za opremu novorođenčeta imala je svaka majka za prvo troje dece u porodici, a i za četvrto ako je majka stanovala na području gde je izražena negativna stopa priraštaja stanovništva. Pomoć za opremu novorođenčeta iznosila je oko 3.800 dinara i zaista to ne bi bilo opterećenje ni za javnu potrošnju, ni za budžet da se to i dalje zadrži. Mislim da se na osnovu rasprave koja je vođena prošlog četvrtka i danas, mogao izvesti zaključak da je neophodno učiniti više napora u demografskoj politici i obezbeđivanju više podsticajnih sredstava za povećanja prirodnog priraštaja stanovništva. Prihvatanjem ovog amandmana i zadržavanjem plaćanja materinskog dodatka nezaposlenim majkama, kao i plaćanja opreme novorođenčeta, to bi se u jednom manjem delu i postiglo. Zahvaljujem.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na član 38. na glasanje. Za 47, protiv 135, uzdržan jedan, nije glasalo 16, od ukupno 199 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima i odlučivanje o podnetim amandmanima, da li predstavnik predlagača, dr Gordana Matković, ministar za socijalna pitanja, želi završnu reč na osnovu člana 140? Reč ima gospođa ministar, dr Gordana Matković
Možda samo nekoliko stvari još jedanput da se naglase, zašto je ovo išlo po hitnom postupku, pošto je to jedno od pitanja koja su se postavljala. Da bi zakon stupio na snagu od 1. juna, da bi prava mogla da se ostvaruju, potrebno je vreme da se ljudi prijavljuju, a vi znate da postoji veliki broj korisnika i potencijalnih korisnika ovih prava, tako da mora da postoji odgovarajuće vreme. Ne može sve stupiti na snagu 1. juna i onda da počne odmah da se isplaćuje. Druga stvar koju je važno naglasiti, bilo bi dobro da postoji veći broj mera, da postoje veća davanja, da su cenzusi povoljniji, ali postoje budžetska ograničenja i postoji nešto što je namenjeno za ovu oblast. Znači, ono što je bila namera Ministarstva, to je da se ta sredstva koja su na raspolaganju koriste na što efikasniji način i da dovedu porodice koje su korisnici ovih sredstava u što ravnopravniji položaj, koliko je to moguće. Hvala vam.
Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Stavljam na glasanje Predlog zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom, u celini. Za 142, protiv 52, uzdržanih nema, nije glasalo šest, od ukupno 200 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom. Ovim završavamo današnji rad i sednicu nastavljamo sutra u 10,00 časova, nastavkom redovne sednice trećom tačkom dnevnog reda i raspravom o Polaznim osnovama za preuređenje odnosa Srbije i Crne Gore. Hvala vam.