Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Dvadeset četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 90 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 128 narodnih poslanika. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici, niko to nije prijavio. Saglasno članu 86. stav 2. i članu 87. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da je ova sednica sazvana u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uz saziv sednice Dvadeset četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu, koja je sazvana na zahtev 158 narodna poslanika, dostavljen vam je zahtev za održavanje vanrednog zasedanja sa određenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Za sednicu Dvadeset četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu, određen je sledeći: D n e v n i r e d: 1. Lista kandidata za člana Saveta regulatornog tela za elektronske medije koje je podneo Odbor za kulturu i informisanje. Prelazimo na rad po dnevnom redu. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Shodno članu 192. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres o Listi kandidata za člana Saveta regulatornog tela za elektronske medije. Da li izvestilac nadležnog odbora, narodni poslanik Mirko Krlić, želi reč? Izvolite.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Poštovani narodni poslanici, kako bi bilo efikasnije ovo što treba da vam saopštim u ime Odbora, ja ću pročitati, jer ima dosta podataka veoma važnih što se procedure tiče. Ukratko ću vas upoznati sa postupkom predlaganja kandidata za izbor članova Saveta regulatornog tela za elektronske medije koji je Odbor za kulturu i informisanje sproveo. Pre svega, podsećam vas na činjenicu da su tadašnji članovi Saveta REM-a Goran Peković i Đorđe Vozarević podneli ostavke na tu funkciju. Članom 15. Zakona o elektronskim medijima propisano je da mandat člana Saveta između ostalog prestaje podnošenjem ostavke Narodnoj skupštini u pismenoj formi, u kom slučaju mandat člana Saveta u stvari prestaje dostavljanjem same ostavke. Postupajući u skladu sa članom 10. stav 1. Zakona kojim je propisano da nadležna služba Narodne skupštine objavljuje javni poziv za predlaganje kandidata za člana Saveta najkasnije 15 dana od dana podnošenja ostavke Narodnoj skupštini u pismenoj formi, odbor je na sednici, održanoj 22. januara 2020. godine, doneo odluku o pokretanju postupka predlaganja kandidata za izbor članova Saveta regulatornog tela za elektronske medije. Odbor je takođe utvrdio da pravo na predlaganje kandidata imaju ovlašćeni predlagači, nadležni odbor Skupštine AP Vojvodine, Udruženje izdavača elektronskih medija, Udruženje novinara u Republici Srbiji. S obzirom da su to članovi Saveta REM-a, koji su izabrani na njihov predlog u stvari podneli ostavke i tako zakon propisuje. Ističem da su, postupajući po tački 5. Odluke, a u skladu sa članom 10. stav 1. Zakona o elektronskim medijima, tekst javnog poziva za predlaganje kandidata za izbor članova Saveta regulatornog tela za elektronske medije, objavili 22. januara 2020. godine u „Službenom glasniku“ Republike Srbije, a 23. januara iste godine, na internet stranici Narodne skupštine i u dnevnom listu „Politika“. Na osnovu člana 10. stav 2. Zakona o elektronskim medijima, ovlašćeni predlagač ima rok od 15 dana, odnosno do 7. februara da odboru dostave predloženi predlog kandidata za člana Saveta REM-a, koji mora biti obrazložen. Predlog dva kandidata za člana Saveta REM-a koji se bira na predlog nadležnog odbora, odnosno Odbora za kulturu i informisanje Skupštine AP Vojvodine dostavljen je u zakonskom roku u sredu 5. februara 2020. godine. Predloženi su kandidati Slobodan Cvejić i Slaviša Grujić. Što se predloga Udruženja izdavača elektronskih medija, Udruženja novinara u Republici Srbiji tiče, svoje predloge su dostavili sledeća udruženja: Grupacija radio-difuzije, Udruženje za kreativnu industriju PKS, koji su za član predložili Jakšu Šćekića. Udruženje elektronske medije Srbije KOMNET koje su za člana predložili Aleksandra Simića, Društvo novinara Vojvodine koje su za svog člana predložilo Biljanu Ratković Njegovan i Udruženje novinara Srbije koje je predložilo Višnju Aranđelović. Odbor je na sednici održanoj 10. februara razmotrio sve podnete predloge kandidata kao i dokaze koje su uz predloge priloženi, zaključio da svi kandidati i organizacije koje su podnele prijavu ispunjavaju uslove propisane Zakonom o elektronskim medijima, tako da je na osnovu člana 10. stav 5. Zakona o elektronskim medijima utvrđena lista kandidata kao i lista organizacija koje zajedno čine jedinstvenog ovlašćenog predlagača Saveta REM-a. Takođe, ova lista objavljena je na veb sajtu Narodne skupštine. S obzirom na činjenicu da su udruženja izdavača elektronskim medija, udruženja novinara u Republici Srbiji predložili ukupno četiri kandidata, bilo je neophodno da Odbor odredi datum održanja sastanka udruženja radi utvrđivanja zajedničkog predloga kandidata za člana Sveta REM. Odbor je to učinio tako što je uputio poziv svim udruženjima da prisustvuju sastanku koji je održan 10. februara 2020. godine u 18,00 časova u domu Narodne skupštine. Poziv da prisustvuju sastanku su se odazvala sva udruženja koja su ovlastila po jednog svog predstavnika koji je prisustvovao ovom sastanku i zastupao ih prilikom utvrđenja konačnog predloga dva kandidata za člana Saveta REM. Posebno skrećem pažnju da su udruženja izdavača elektronskih medija, udruženja novinara u Republici Srbiji utvrdila konačan predlog dva kandidata za člana Saveta REM dogovorom. Postoji mogućnost i preglasavanjem, međutim u vrlo kratkom roku došlo je do dogovora što je olakšalo posao i samom Odboru. Udruženja su predložila Biljanu Ratković Njegovan i Višnju Aranđelović kao kandidate za svoje članove REM. Sticajem okolnosti i ako to nije zakonski predviđeno ispunjena je rodna ravnopravnost, tako da imamo dva kandidata i dve kandidatkinje i zaista mi je zadovoljstvo da smo i na taj način ispunili da REM bude rodno ravnopravan. Napominjem da je Odbor na sednici održanoj 11. februara 2020. godine obavio javni razgovor sa svim predloženim kandidatima za člana Saveta REM-a, odnosno sa kandidatima koji su oba ovlašćena predlagača predložila saglasno članu 11. stava 8. Zakona. Na ovoj sednici Odbora kandidati su imali prilike da se predstave dok su svi članovi Odbora kao i drugi zainteresovani narodni poslanici imali priliku da kandidatima postave pitanja vezana za njihovo profesionalno iskustvo, rad u struci, odnosno u tome kako vide svoj budući rad u Savetu REM. Ono što moram posebno, na samom kraju reći, jeste da zaista prilikom izbora ovih kandidata, pa mogu reći i svih kandidata i onih koji nisu prešli prvi krug, zaista smo imali izuzetne biografije i mogu vam reći, ne znam u kom pravcu će ići danas rasprava, ali ko god da bude izabran od ovih kandidata ispunjava sve uslove i to su i svojim biografijama, a ljudi koji poznaju stanje u medijima i poznaju o kakvim se ličnostima radi, sigurno mogu potvrditi. Takođe želim da vam saopštim i ako se to nekim poslanicima ponekad ne dopada imali smo zahtev od strane CESID-a da prisustvuju našoj sednici i naravno odobrili smo taj zahtev i CESID nije imao nikakvu primedbu na proceduru. To je potvrdio čak i na svom sajtu. Kako smo u ovom sastavu Odbora, bojim se blizu kraja, jer smo obavili sve svoje zadatke, ne znam da li će biti više prilike i biti više sednica Odbora za kulturu i informisanja, želim samo da se pre svega zahvalim predsednici Skupštine i predsedniku naše poslaničke grupe koji su me predložili na ovu funkciju. Bila mi je zaista čast i ponos da predsedavam Odboru sa ljudima koji su dali sve od sebe kao članovi i zaista mi zdušno pomogli da ovaj posao na najbolji način obavimo koji je izazvao dosta polemike u javnosti, posebno ovaj posao oko izbora članova REM, kao i druge zadatke koji su bili pred nama. Zahvaljujem se poslanicima koji su 39 sednica gotovo uvek bili redovni. Naravno tu je bilo i nekoliko poslanika iz opozicije, a i drugim narodnim poslanicima koji su prisustvovali sednicama Odbora za kulturu i informisanje i dali svoj doprinos u svim dosadašnjim raspravama. Hvala još jednom svima.
Hvala. Molim ovlašćene predstavnike poslaničkih grupa da se jave, oni koji imaju nameru da govore. To znači niko ne želi. Mogu da pređem na listu. Poslanici, ne znam da li ste me čuli, ali pitam da li neko od predsednika poslaničkih grupa ili predstavnika želi da govori? Reč ima narodni poslanik Vladimir Đurić. Izvolite.
Hvala predsedavajuća. Danas biramo dva nedostajuća, odnosno zamenjena člana Saveta regulatora elektronskih medija i na sednici i ovim povodom želim da istaknem neka načela kada su mediji u pitanju. Sloboda medija, naime presudna je za razvoj demokratije, a Regulator elektronskih medija je telo koje treba da obezbedi da mediji izvrše tu svoju važnu društvenu ulogu. Pravo građana na celovito, pravovremeno i istinito informisanje zagarantovano je Ustavom, a novinarska struka demokratiju razvija kroz profesionalno, objektivno i relevantno informisanje. To bi tako barem trebalo da izgleda. Sloboda medija nije, kada ne jednoj strani imate državne medije pod kontrolom vlasti koji favorizuju vlast, a onda pokušavate da uspostavite privatne medije kako bi i druga strana imala svoje propagandno glasilo. To nije sloboda medija i to nije informisanje, to je propaganda. I naše društvo bi trebalo da zna i građani da osete tu razliku. U našem društvu, inače jako malo informisanja, skoro sve je isključivo propaganda, na žalost. Jedna od većih zabluda našeg društva je da privatni mediji imaju pravo na slobodniju primenu propisa i profesionalnih načela, jer javno informisanje je delatnost od javnog interesa, i zato obaveza pridržavanja zakona jednako važi za sve medije bez obzira na vlasništvo, privatno ili državno, domaće ili inostrano. Ako zakoni propisuju primenjivanje profesionalnih standarda, to mora i jednako važiti i u tržišnoj konkurenciji i za privatne i za državne medije. I to su načela kojih se na žalost srpsko društvo i srpsko tržište pružalaca medijskih usluga, srpsko-medijsko tržište ne pridržavaju. Izbori u Srbiji u velikoj meri postali su medijski advertajzing biznis i tu imamo kampanje, čije vrednosti prevazilaze i po sedam, osam miliona evra, gde preko pet miliona evra odlazi na oglašavanje. Ja ću zamoliti predsedavajuću da pokuša da umiri kolege poslanike, da isključe svoje mobilne telefone. Hvala. Dakle, imamo izborne kampanje koje su u Srbiji medijski advertajzing biznis u vrednosti od preko 7,8 miliona evra, gde po pet, šest miliona evra odlazi na oglašavanje, a od toga po najviše na televizijama sa nacionalnim frekvencijama i te izborne kampanje su veliki generator prihoda medijskog biznisa u Srbiji i sprega politike i medija se tim velikim novcem samo učvršćuje. To je u potpunom sukobu sa napred navedenim načelima slobode medija i to ruši i ugrožava srpsku demokratiju. To na žalost, nije ni novina, a nije ni specifičnost aktuelne vlasti, to smo imali unazad svih 30 godina, jer ni jedna srpska vlast nije spremna svojevoljno obuzdati svoju težnju za svevlašćem i neće negovati mehanizme koji sprečavaju svevlašće sadašnje ili neke buduće vlasti u Srbiji, pa se tako ni jedna srpska vlast neće dobrovoljno odreći uticaja na medije ili dobrovoljno ostvariti i postići istinsku nezavisnost pravosuđa ili istinski suzbijati korupciju. Ono što nam u ovoj borbi kao građanima preostaje i što može pomoći, jesu iskustva evropskih razvijenih demokratija koje su se od ovih bolesti davno izlečile i pritisak spolja i iznutra, izbrisala i od građana. Stranka moderne Srbije je predlagala u predizbornom dijalogu uz posredovanje Evropskog parlamenta da se otvori rasprava o nekoliko stvari koje se tiču finansiranja političkih aktivnosti, a konkretno kada je reč o medijima, onda pre svega u domenu troškova oglašavanja. Predlagali smo da se zabrani komercijalno oglašavanje i da se troškovi kampanja limitiraju, da se spreči, da izborna kampanja bude nadmetanje bogatih sa siromašnima u trošenju. Ni sadašnjoj ni bivšoj vlasti predloženo, naravno, ne odgovara, i jedni i drugi imaju interesa da izborne kampanje budu zapravo festival trošenja novca, javnog novca, novca iz budžeta, novca građana Republike Srbije. Ova pitanja na žalost ostala su za postizborne faze dijaloga koji će se održavati nakon predstojećih izbora i dalje, naravno, uz posredovanje Evropsko parlamenta, koje je od presudne važnosti, jer mi sami ova pitanja ne umemo i ne želimo da uredimo. Ovo je samo deo pitanja srpskog političkog izbornog i medijskog sistema koji treba dodatno urediti, a zašta nije bolo političke volje unazad 30 godina. Na navedene predloge, ja bih dodao još nešto, to je isto jedna od stvari gde očekujemo od Saveta regulatora elektronskih medija i njegovih članova koje danas biramo da daju svoj stručni doprinos, a to je predlog da se propiše pravo proglašenim izbornim listama na besplatno oglašavanje tokom kampanje. Već sam naveo da dobrih primera ima u praksama razvijenih evropskih demokratija i da je to nešto na šta možemo računati u osvajanju i u odbrani medijskih i svih drugih sloboda. Dakle, da oglašavanje izbornih učesnika ne bude komercijalna stvar sa ograničenim budžetima i basnoslovnim trošenjem i rasipanjem novca, već da se javnim servisima i privatnim pružaocima medijskih usluga propiše obaveza dodele besplatnog reklamnog prostora izbornim učesnicima i naravno, uz naknadu novca privatnim. Tako nešto imamo u Nemačkoj. Primera radi, po članu 7. državnog Zakona o radiodifuziji političko oglašavanje i reklamiranje je zabranjeno osim u izbornoj kampanji, a svi javni servisi i to konkretno, osim Radio Bremena, Berliner Branderburga i …, obavezni su da odrede vreme za izborno oglašavanje besplatno. U pogledu emitera sa javnom frekvenciojom, recimo, ZDF nemački je na to obavezan po članu 11. posebnog zakona i takođe mora da obezbedi besplatno vreme za političko oglašavanje, proglašenim izbornim listama i kandidatima i to na izborima za Bundestag i na izborima za, recimo, Evropski parlament. Emiteru u okviru mreže ARD obavezani su na isto to svojim lokalnim propisima i ta zakonska obaveza omogućavanja besplatnog oglašavanja odnosi se i na izbore za lokalni parlament i odnosi se i na privatne emitere kojima se naknada troškova obezbeđuje kasnije iz budžeta, za obezbeđeno reklamno vreme. Svi nemački propisi, na primer, za sve izborne nivoe zabranjuju objavljivanje izlaznosti na dan glasanja pre zatvaranja birališta. Anketa javnog mnjenja mogu da objavljuju, ali uz obaveznu naznaku reprezentativnosti i dužni su da dokumentuju da su ankete koje objavljuju zaista reprezentativne, dužni su verifikovati tačnost sopstvenih komentara o izborima i naglasiti na ekranu da se radi o redakcijskim stavovima. Znam da će mnogi reći da Srbija nije Nemačka, da se stvari kod nas ne mogu jednostavno prepisati odande, ali to su, kako da vam kažem, sve izgovori, kao što su izgovori i zablude, da će se EU raspasti, da od nas imaju prečih briga, Bregzita i slično, da nas briselska birokratija koči, a da smo mi tobože uradili sve što je do nas, a nismo ni blizu. Kada je reč o kandidatima ja bih se osvrnuo posebno na kandidata za članstvo u Savetu REM, kojeg predlaže nadležni organ AP Vojvodine. Naime, kamere snimatelja Televizije Novi Sad, Slaviše Grujića, koji je jedan od dva kandidata, su decembra 1989. godine, u Temišvaru napravile prava reportažna remek dela, kada su pod pucnjavom i u revoluciji koja je bila u toku napravili snimke koji su direktno iz reportažnih kola Televizije Novi Sad išli uživo na „CNN“ i odatle obišli svet. To je ono što kod medijskih radnika pravi razliku u odnosu na druge, jer slobodni mediji važni su i da bi građani dobili tačnu informaciju, kako su se od tada do danas razvijale srpska i rumunska država i srpsko i rumunsko društvo. Godine 2001. Srbija i Rumunija imale su jednak BDP po glavi stanovnika. Danas ovaj važan pokazatelj ekonomskog razvoja zemlje u Rumuniji je skoro duplo veći nego u Srbiji. Znači, skoro duplo veći nego u Srbiji! To je cena koje srpsko društvo plaća za sve svoje politike nacionalnih zabluda u prethodnim decenijama i to je tačan podatak koji građani treba da čuju kada im se priča da je srpska privreda „balkanski ekonomski tigar“ koji ima najveće stope rasta u Evropi, jer ti podaci prosto nisu tačni. Tačan podatak je da je za 20 godina Rumunija postigla BDP po glavi stanovnika, duplo veći od Srbije, a da smo pre 20 godina bili po ovom ekonomskom parametru na istom nivou. To je tačan podatak i to slobodni mediji treba građanima da prenesu i to je ono što očekujemo da bude cilj u radu članovima Saveta REM koje ćemo danas izabrati. Stranka moderne Srbije podržaće kandidata Slavišu Grujića, kog je za mesto u Savetu REM predložio nadležni organ AP Vojvodine. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nataša Mihajlović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Kao ovlašćeni u ovom prvom javljanju biću vrlo kratka. Želim samo još jednom da ponovim da današnjim izborom dva člana Regulatornog tela za elektronske medije, vladajuća koalicija još jednom vrlo jasno pokazuje svoju spremnost i rešenost da odgovorno ono što je do nje uradi kada je reč o unapređivanju izbornih uslova, ne samo zakona koji se tiču izbora, nego da izađe u susret onome što jeste bila glavna zamerka, a to je rad REM i nedostajući članovi, to smo uradili na jednoj od proteklih sednica. Ova dva člana koja danas biramo jesu kandidati nakon što su dva člana na lični zahtev podneli ostavke na to mesto. To je bio jedan od zahteva tokom razgovora međustranačkog razgovora uz posredovanje evroparlamentaraca. Jako je važno da ponovimo i prepoznao spremnost i odgovornost parlamentarne većine da se i rad REM unapredi u smislu izbora svih članova. Važno je, takođe, napomenuti zbog javnosti da je Savet Regulatornog tela za elektronske medije mogao da donosi odluke za koje je potrebna dvotrećinska većina, čak i kada ih je bilo šest. Naravno da je bolje da takvo nezavisno telo radi u punom sastavu. Završetkom tog procesa to je u potpunosti i omogućeno, a to da li će REM raditi bolje svoj posao zavisi isključivo od članova REM, zakon o njihovim nadležnostima i onome šta im je posao je vrlo jasan. Na njima je da u potpunosti poštuju sve ono što im zakon kao takav daje u zadatak. Ono što jesu možda objektivne nemogućnosti koje zakon nije prepoznao biće rešene u nekom narednom sazivu, budući da je nova medijska strategija usvojena, što praktično znači da će novi saziv vrlo brzo menjati i set medijskih zakona kako bi medijski zakoni bili u potpunosti usklađeni i sa novom medijskom strategijom. I medijska strategija, i izmene i dopune Zakona o medijima su takođe još jedan pokazatelj brzine medijskih reformi budući da smo 2014. godine, doneli zakone iz oblasti medija po prvi put u potpunosti usklađene sa standardima EU. Nova strategija je samo još jedan prostor i mogućnost da se i ti zakoni unaprede uvažavajući sve ono što je praksa pokazala kao realan prostor za boljitak u skladu sa razvojem te oblasti, ali i razvojem uopšte. Na ovo mesto ću još jednom da ponovim i da se nadovežem na kolegu koji je govorio pre mene. Reforma medijske sfere u Srbiji od 2000. godine tekla je sporo i uz niz problema koji su pratili i izradu zakona i njegovu primenu vlasti su odbijale da se odreknu i formalnih i neformalnih mehanizama kontrole nad medijima, to je istina i činjenica koju moramo da ponavljamo, ne samo da bismo pokazali razliku u odnosu na to prošlo vreme, već i zato što je poznato da mi imamo kratko pamćenje, a onda kada nam se sve ono što nismo radili kada je bilo vreme vrati kao bumerang, onda se pitamo kako se i šta se to desilo i odjednom je REM problem. Ne, REM je problem od samog svog nastanka. Dakle, na delu je bila jedna apsolutna nespremnost da se medijska scena uredi i uskladi sa evropskim standardima, a potpuno u interesu javnosti. Podsetiću još jednom, to često ponavljam i u plenumu, ali i na sednicama Odbora za kulturu i informisanje čiji sam član, da je Zakon o radiodifuziji, kojim je praktično uvedeno nezavisno regulatorno telo u oblasti radiodifuzije usvojen još 2002. godine, da je do 2009. godine menjan četiri puta i da je praktično Republička radiodifuzna agencija tada, a danas regulator elektronskih medija, faktički je počeo sa radom tokom 2005. godine, nakon dve izmene zakona. Dakle, nedostatak odgovarajuće zakonske regulative omogućio je i političku i finansijsku zloupotrebu medijskog prostora, ali i nesmetano emitovanje neadekvatnih medijskih sadržaja. Tek 2009. godine, počela je da radi stručna služba za analizu i nadzor u okviru Republičke radiodifuzne agencije. Mnogo smo kasnili u procesu evrointegracija u oblasti medija. Tome u prilog govori i podatak da je tek 2010. godine, u junu, usvojen Zakon o elektronskim komunikacijama u skladu sa Regulativom EU iz 2002. godine. Treba li još nešto reći o tome, dakle, sa osam godina zakašnjenja? Kao što rekoh, na članovima REM je da potpuno nezavisno i u skladu sa najboljim interesom javnosti i svojim profesionalnim spremnostima i umećima najbolje rade povereni posao. Mi smo juče usvojili i Finansijski plan i Izveštaj za rad regulatornog tela. Dakle, svi apsolutno uslovi koji su bili zakonski, zakonska obaveza naša, su tu. Na REM je da pokaže spremnost sa svoje strane i, budući da smo kao što rekoh usvojili Finansijski plan i Izveštaj rada Regulatora za elektronske medije, još jednom ću samo da ukažem na, takođe, jednu činjenicu koja ne ide u prilog načinu na koji je REM do sada radio. Članovi Saveta REM, ne samo jedna članica, žena iza koje se kriju ostali članovi, već i predsednik Saveta regulatora mora da komunicira više sa građanima i sa javnošću i da objasni šta je ono što jesu nadležnosti regulatora, šta nisu, šta može i mora da se uradi kako bi onda mogli zajednički da unapređujemo i zakonsku regulativu. Dakle, članovi REM moraju da komuniciraju više sa građanima i da javnosti objašnjavaju ono što im javnost zamera kao nedovoljno dobar način rada. Imam još vremena kao ovlašćena, ali mislim da je za početak dovoljno. Tokom načelne rasprave govoriću još o radu REM i izboru dva člana. Od četiri kandidata izabraćemo dva, tako da bi za ovo prvo javljanje, izlaganje bilo toliko. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski.
Zahvaljujem, predsedavajući. Drugarice i drugovi, dame i gospodo, danas na dnevnom redu imamo izbor dva nova člana REM. Ono što svi očekujemo od toga jeste da REM počne da radi na drugačiji način, nego što je radio u prethodnom periodu. Kako u politici kažu da nije baš sve onako kako izgleda, nego obično malo drugačije, mi iz Pokreta socijalista smo imali stav da Đilas, Šolak i ta kompanija napadaju REM od avgusta meseca vrlo intenzivno i pre toga, samo i isključivo iz tog razloga zato što im upravo sastav REM koji je bio apsolutno odgovara. Regulatorno telo za elektronske medije koji je ćutao, žmurio na ponašanje kablovskih operatera, prvenstveno mislim na SBB, na rad takozvanih. a mi ih zovemo kvazi-prekograničnih televizija je nešto što je moglo da bude samo i isključivo u interesu te grupacije. Verovatno po onoj staroj: „Da se Vlasi ne bi dosetili“, onda su oni krenuli da napadaju REM, a u stvari REM je radio toliko loše u prethodnom periodu da je to bilo isključivo i samo na štetu građana Republike Srbije i isključivo i samo na štetu nacionalnih televizija, nacionalnih medija koji su uredno registrovani u Republici Srbiji i Republici Srbiji plaćaju porez. Činjenica jeste da nikada nije dobro da jedno telo nema pun svoj sastav i ono što je bila, tako da kažem, obaveza ovog parlamenta, koja i kroz razgovore koji su se jesenas vodili oko poboljšanja izbornih uslova, je ispunjena u decembru mesecu, a to je bilo da se taj sastav, na osnovu predloga ovlašćenih predlagača, popuni do punog broja. Sada se ukazala potreba da i zbog podnetih ostavki se ponovo popune i do tog potrebnog broja. Ako se ne varam, sada smo, posle ostavki koje su podnete, spali na broj od sedam. Znači, opet nemamo REM u punom sastavu sve dok se ne bude odlučilo šta sa predlozima koji su danas na dnevnom redu. Dakle, REM možda nekom izgleda i zvuči kao agencija koja nije tako ni važna, koja nije tako ni bitna, ali ja moram reći da je izuzetno važna i ključna je uloga REM kada je u pitanju način funkcionisanja televizija i onoga što rade kabl operateri u Republici Srbiji. Nije važno da li pojedine kvazi-prekogranične televizije, koje i dalje, po mom dubokom uverenju, potpuno nezakonito rade u Republici Srbiji, jer jedna prosta stvar, koja je apsolutno logična svakom građaninu Republike Srbije, prosta je i jasna svakom pravniku u Republici Srbiji, da ne može postojati reemitovanje ako ne postoji i emitovanje. Ja ću vas podsetiti da međunarodna konvencija koju je Republika Srbija preuzela, podrazumeva mogućnost reemitovanja programa potpuno neizmenjenog koji se emituje u nekoj od zemalja EU. Ovde to, jednostavno, nije slučaj. Dakle, N1 televizija program koji preko SBB plasira građanima Republike Srbije takav program ne emituje nigde više, osim u Republici Srbiji. Na silna poslanička pitanja koja su iz ovog doma postavljena i kada se podvuče crta, mogli smo da dođemo do sledećih zaključaka: N1 televizija je registrovana u Luksemburgu, tamo se ništa ne dešava oko tih programa, niti se sklapaju, niti se proizvode, niti se emituju u Luksemburgu. Imaju svoje neke nazovi ispostave u kojima se kao program prepakuje u Sloveniji, gde postoje tri vrste programa i prave se tri vrste programa za područje Republike Srbije, za područje BiH i, ako se ne varam, za područje Republike Hrvatske. To znači da program koji se preko SBB plasira građanima Srbije od kvazi-prekogranične televizije, nigde osim u Republici Srbiji nije dostupan nikome od gledalaca u EU. Ja zaista ne razumem ovakav nedostatak koordinacije nadležnih državnih organa ili to treba čak da pripišem nekim odgovorima koje smo dobili od REM. Naravno da REM ne treba po svaku cenu da štiti domaće, tako da kažem, televizije i medije. Naravno da ne treba da ih štiti više od onoga što zakon to očekuje od REM, ali ni u kom slučaju pitanje reemitovanja ne treba da relativizuje i da ga, umesto pravnog pitanja, pokušava da svede na tehničko pitanje. Jedan od odgovora koji nam je stigao iz REM, a pravo da vam kažem meni je to kao advokatu u razno-raznim postupcima mnogo jasnije zašto je to činjeno, kaže da je za reemitovanje dovoljno da se signal pošalje do Slovenije i iz Slovenije vrati nazad i da se onda radi o reemitovanju. Niti mi možemo da utvrdimo da li je taj signal uopšte šetao do Slovenije i nazad, niti to može da utiče na pravni status i definiciju emitovanja i reemitovanja kao uslova da ta televizija može da radi na način na koji radi u Republici Srbiji. Da ne samo ona, nego „N sport“ i još neki drugi kanali iz Istre, iz iste grupacije, rade na štetu građana Republike Srbije, govori upravo podatak da takva ili takve kvazi prekogranične televizije za razliku od svih nacionalnih operatera i svih domaćih medija nisu dužne da podnose izveštaj o broju reklama koje su emitovale, nisu dužne da vode računa o broju reklama koje emituju, a sve domaće nacionalne televizije su kontrolisane strogo i nadzirane od strane REM, što i treba da bude, i s tim se slažem. Ali, nedopustivo je da REM žmuri i omogućava da neko ko se u Srbiji vodi kao gubitaš, što je možda i više u ovom trenutku pitanje za poresku upravu, silna novčana sredstva iz Republike Srbije, kablooperater izbacuje u Luksemburg, a N1 televizija ovde se vodi kao gubitaš po svim svojim izveštajima i što je još opasnije u privrednom poslovanju koristi tuđi PIB kada daje svoje podatke. Niko ništa do sada nije ozbiljno preduzeo da se ovo reši. Da li je tome doprineo i ovakav stav REM? Ja zaista mogu da im pripišem ozbiljan deo odgovornosti da oni svojim nekim stavovima dovode u zabludu nadležne državne organe i štite nezakonito poslovanje na štetu građana Republike Srbije od strane kvazi prekograničnih televizija. Da ne pomisli bilo ko da imam bilo šta lično protiv N1 televizije, verujte da nisam u prilici ni da gledam njihov program, tako da me zaista i ne zanima šta rade i da li kritikuju vlast ili ne kritikuju, šta o bilo kome od nas govore, na koji način izveštavaju. To je njihovo pravo. Ali, da rade nezakonito na teritoriji Republike Srbije, to je nešto što me apsolutno kao građanina ove države dotiče. Postavljali smo mi ovde i još neka pitanja na koja nismo dobili odgovor, a pitanje je bilo usmereno na to da smo došli do podataka da se dešavalo da su „Telekomovi“ kablovi naglo presecani, prestajali sa radom, nisu bili u mogućnosti da vrše distribuciju signala do građana Republike Srbije, do svojih pretplatnika, a da su vrlo brzo stizali baš na ta mesta zastupnici SBB, nudili svoje usluge, ekspresno uspostavljali linije. I gle, nekim čudom, u tom periodu ljudi koji su u „Telekomu Srbije“ bili zaduženi za tu vrstu poslovanja postajali su radnici SBB. Pričali smo o tome u ovom domu. Ja to ponovo podsećam. Podsećam sve državne organe koji su dužni da o ovome vode računa da je i ovakvo saznanje za njih formalno-pravno krivična prijava ili prijava koju su dužni da ispitaju, od MUP, javnog tužilaštva, poreske uprave itd. Da se vratimo REM-u. Mislim da smo utvrdili način rada, ponašanje REM, i ne bih da ovo baš bude tumačeno na drugi način, ali stvarno moram da konstatujem da se to, nažalost, u Republici Srbiji dešava. Sve te neke agencije i nezavisna tela koja su birana od Skupštine i tamo gde su oni koji rade u tim regulatornim telima plaćeni tri ili četiri ili pet puta više nego ministri u Vladi Republike Srbije, predsednik Republike Srbije, o poslanicima da i ne govorim, vrlo brzo pogube kompas u vremenu i prostoru. Da li pomisle da zato što su toliko plaćeniji da su postali neka nadsila? Nisu. Nije trenutak, jer su izbori pred nama, vidi se da predstavnici EU, na čelu sa Tanjom Fajon, na svaki način žele da stvore poziciju da se u Srbiji izbori nakon sprovođenja proglase nelegalnim ili bar nelegitimnim i da to bude jedna vrsta dodatnog pritiska na Vladu, koja bude posle tih izbora formirana. Zato možda nije ovog trenutka momenat razmišljati o ozbiljnoj promeni zakonskih prerogativa, koji određuju rad REM, njihov izbor, a nadasve kontrolu nad radom REM i mogućnosti njihove smene i razrešenja od najvišeg doma u Republici Srbiji, odnosno povećanja ingerencija Republičke skupštine i olakšavanja procedure da članovi REM ili kompletan REM ukoliko ne radi u interesu građana, naravno da to ne može biti samo hir skupštine u nekom trenutku. Tu treba da budu jako dobro kvalifikovani uslovi da ne bi došlo do nekakve neravnoteže, ali nedopustivo je da oni koji su izabrani od parlamenta, postanu gotovo nedodirljivi, ma šta radili i ma kako radili. Moram da kažem da nisu radili u skladu sa interesima građana Republike Srbije, da nisu ispunjavali svoje zakonske obaveze na način na koji ja mislim da su to dužni da rade. Iskreno rečeno, podržaćemo predlog odbora, poštujući stav njihov, jer smatram da su između predloženih kandidata pravili odgovarajuću procenu koga će predložiti, u krajnjem ishodu, za izbor, poštujući proceduru koju je ova Skupština donela. Ali, ja se ozbiljno bojim da ni ovaj izbor od nova dva člana REM neće poboljšati rad REM i da neki novi saziv Skupštine, nakon završenih izbora, jedna od prioritetnih stvari, mora uzeti u rad, a to je da se zakonska regulativa vezana za rad REM i smenljivost lakšu, u slučaju da ne rade kako treba kada je REM u pitanju, obezbedi i omogući. Iskreno rečeno, meni lično, dosta je tih kombinacija, marifetluka, žmurenja pred kvazi-evropskim direktivama, a isključivo i samo na štetu građana Republike Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, nije sporna podrška kada je reč o izboru za članove REM-a, jer smatram da su resorni Odbor, predsednik Odbora i članovi Odbora odgovorno i ozbiljno odradili svoj deo posla i ispoštovali proceduru i svakako da će predloženi članovi imati podršku poslaničke grupe SPS. Kada je reč o zakonodavnoj regulativi, o kojoj je govorio kolega Komlenski, u tome se u najvećem delu slažemo i smatramo da to mora i treba da bude prioritet, kada je reč o nekom narednom skupštinskom sazivu. Ono što želim da kažem danas, a vezano je za REM, vezano je za medije u Srbiji, dakle, mislim da već nekoliko meseci unazad u Srbiji traje jedna hajka i histerija koja je usmerena od jednog dela opozicije prema REM-u. Razlog tome jeste, pre svega, nemanje političkih ideja, nema političkog programa, nema konkretnog političkog programa, ali suštinski razlog je potreba da se vrate unazad osam godina i da uređuju, da se bave uređivačkom politikom medija u Srbiji, kada je moglo da se čuje samo jedno mišljenje. Kada govorimo o REM-u, pri tome se, čini mi se, zaboravlja ona suštinska i osnovna stvar, a to je da mi kao predstavnici političkih stranaka, poslaničkih grupa, kao poslanici, kao neko ko ima legitimitet i poverenje građana i ko je dobio mandat od građana da obavlja jedan odgovoran i ozbiljan posao, treba da pomogne rad nezavisnih regulatornih tela, da ojača i osnaži rad nezavisnih regulatornih tela, a ne da nezavisna i regulatorna tela gura u politički ring i iskoristi ih za sopstvene potrebe i za sopstvene ciljeve. Naš posao je, dakle, da podržimo REM u onome što je najvažnije, da radi po zakonu, a ne da tumačimo zakone onako kako svakome pojedinačno odgovara i da tražimo i da insistiramo konkretno i od REM-a da krši te iste zakone. Regulatorno telo za elektronske medije nije politički subjekt, REM nije učesnik na parlamentarnim, niti bilo kojim drugim izborima, niti bilo kojim političkim procesima, niti REM može da odlučuje ko će pobediti, niti ko će izgubiti na narednim parlamentarnim izborima. Nema REM obavezu ni da prati izbore u Srbiji i mislim da, odnosno, potpuno sam ubeđen da to nije definisano ni u jednom zakonskom okviru, ispravite me, predsedniče Odbora, ako grešim, ali će po nalogu, naravno, Vlade Republike Srbije, po nalogu OEBS-a, po nalogu ODIR-a ovoga puta pratiti celu izbornu kampanju. Interesantno je da već nekoliko meseci se i na Fakultetu političkih nauka, tokom razgovora na Fakultetu političkih nauka, ali i u okviru međustranačkog dijaloga razgovara o REM-u, a da pri tome se niko nije obratio REM-u. Tek pre nekoliko dana, dakle, onog trenutka kada je čitava priča završena i kada su donete određene odluke, kada su prihvaćene određene preporuke, nakon međustranačkog dijaloga i nakon razgovora koji smo vodili na Fakultetu političkih nauka imamo situaciju da određeni broj evropskih parlamentaraca poseti REM. Evropski parlamentarci su posetili REM i govorili o tome kako, podsetiću vas, postoje dve paralelne zemlje, dve paralelne institucije i paralelni mediji. Pa, kako to nema slobode medija u Srbiji, ako postoje nekakvi paralelni mediji? Podsetiću vas, to su isti oni evropski parlamentarci koji su izrazili zabrinutost za demokratijom u Srbiji, za slobodom medija u Srbiji i mi smo im vrlo jasno rekli – nema potrebe da brinete za demokratiju u Srbiji, demokratija se ostvaruje na izborima i jedino izbori mogu da promene politički kurs Srbije, a mi smo svi zajedno učinili sve što je u našoj moći da imamo daleko bolje izborne uslove od onih koje smo imali od 2008. godine do danas. Što se tiče slobode medija, znate, pomalo je licemerno da bilo koji evropski parlamentarac danas govori o slobodi medija, a 2011. godine, kada smo imali izveštaj Verice Barać, u kome je vrlo precizno, eksplicitno definisano i rečeno da postoji ozbiljna zabrinutost za slobodom medija u Srbiji, nismo čuli ni jednog evropskog parlamentarca. To sam pitao i gospođu Fajon, ona mi kaže da tada nije bila izvestilac, ali je bila predstavnik Evropskog parlamenta. Mogla je bar tada nešto da kaže o slobodi medija u Srbiji. Inače, ko se danas, kada govorimo o tom delu opozicije, bavi slobodom medija u Srbiji, ko postavlja pitanje da li postoji sloboda medija u Srbiji? Zapravo, kao što ih ne zanimaju izbori, jer bojkot je jedino što im je preostalo, znaju da su izbore unapred izgubili i da ne mogu predstavljati alternativu vladajućoj koaliciji, tako ih ne interesuje ni sloboda medija u Srbiji. Interesuje ih taman toliko da to bude uslov i razlog da se ne pojave i ne izađu na parlamentarne izbore. Vrhunac farse je u tome da se slobodom medija bave upravo oni čije političke pristalice fizički nasrtale na novinare i to samo iz jednog razloga, jer su novinari postavljali pitanja koja im ne odgovaraju, isti oni predstavnici tog dela opozicije koji su izbacivali novinare sa konferencije za štampu jer im ne odgovara njihovo prisustvo. Da li su to isti oni koji su protivzakonito bili vlasnici tabloida i koji su preko svojih marketinških agencija ucenjivali medije, zarađivali na svakom sekundu nacionalne televizije, odnosno televizije sa nacionalnom frekvencijom? Da li su to isti oni koji su slali policiju u novine koje objave nešto o njihovim brljotinama u periodu kada su imali odgovornost i većinski deo vlasti u Srbiji? Isti oni u čije vreme nije moglo da se čuje apsolutno nijedno drugačije mišljenje osim njihovog. Da li su to oni koji su vrlo jasne slali poruke ko treba da bude gost u informativnim emisijama na javnom servisu i na koji način treba da se uređuju te iste emisije, koje su uređivačku politiku RTS-a uređivali motornom testerom? Isti oni koji su blokirali sve prilaze, zapravo ulaze Javnog servisa. Oni koji imaju taman toliko hrabrosti da ne odgovore na novinarsko pitanje ili da dođu pred REM i da kažu samo jedno – želimo da ugasite TV Pink, želimo da se uhapse glavni i odgovorni urednici određenih dnevnih listova. Sad ja postavljam pitanje zašto? Zato što misle drugačije od njih, zato što iznose ono što je istina u Srbiji? Pa, valjda je istina interes svih nas. Neće se istorija u Srbiji kada govorimo o medijima ponoviti u onom svom najgorem obliku. Sloboda mišljenja, sloboda govora i sloboda izražavanja su osnovni postulati jednog demokratskog društva kakvo Srbija danas jeste. Nije tačno da se bave slobodom medija jer im je stalo do slobode medija, jer im je stalo da učestvuju na parlamentarnim izborima. Bave se slobodom medija iz jednog prostog razloga, da bi imali svoje ljude u REM-u, da bi imali svoje ljude u RTS-u. I sve vreme kada smo tokom međustranačkog dijaloga i razgovora na Fakultetu političkih nauka, bar u onom delu u kojem su učestvovali, govorili o medijima, govorili o REM-u, govorili o RTS-u, to je bio jedini cilj. Kada kažu – nema nas u medijima, ja želim da iznesem samo nekoliko podataka. Dakle, podaci su vezani i ovo su relevantni činjenični podaci do decembra prošle godine, koji demantuju konstataciju od strane pojedinih predstavnika dela opozicije da nisu prisutni u medijima, 135 strana pres-klipinga u poslednjih šest meseci, zaključno sa decembrom prošle godine, demantuju da ovaj deo opozicije nije zastupljen u Javnom servisu. Sa svakog protesta „jedan od pet miliona“ je RTS izveštavao u svim informativnim emisijama. Iz novinarskog ugla, da se svake nedelje izveštava o događaju na kojem nema apsolutno ništa novo, nema novih zahteva, ovde ima veliki broj novinara među poslanicima, pa mi recite da li je to vest, kada nemate nijedan novi zahtev, kada je sve manje ljudi? Da je deset puta više ljudi, da je reč o novim zahtevima, verovatno bi to i bila vest. U svim debatnim emisijama su predstavnici opozicije učestvovali ravnopravno sa predstavnicima vladajuće koalicije. Recimo, u Ujedinjenom Kraljevstvu, prema zakonu Ujedinjenog Kraljevstva, na koje se oni vrlo često i nekada vrlo rado pozivaju, u debatnim emisijama ne mogu da učestvuju oni koji nisu bili učesnici poslednjih izbora. Sad ja postavljam pitanje – a gde je to taj nazovite Savez za Srbiju dobio legitimitet, na kojim izborima? Na kojim parlamentarnim izborima, na kojim lokalnim izborima? Na poslednjim lokalnim izborima nisu učestvovali ne zbog bojkota, nego zato što nisu mogli da naprave liste na lokalnim nivoima, odnosno opštinama i gradovima gde su održani vanredni lokalni izbori. Gde je to Savez za Srbiju dobio legitimitet da bi bio, ovo smo pitali i predstavnike Evropskog parlamenta, da bi bio deo izveštaja Evropske komisije? Pazite, Savez za Srbiju je deo izveštaja Evropske komisije. Odakle legitimitet? I recite posle da taj izveštaj najvećim delom i nije politički pristrastan. Šta je bio zahtev onih koji sebe nazivaju „Jedan od pet miliona“? Da pet minuta budu prisutni na RTS. To sasvim dovoljno govori o bezidejnosti politike koju vodi taj, nazovite, deo opozicije. Što se mene lično tiče, ja bih im dao i 10 i 15 i 20 minuta, ako je to put i način da izađu na izbore, pa da vide koliko konačno vrede, jer mislim da njihovo veće prisustvo u medijima daleko više govori o njima nego ovako kroz monolog u skupštinskom holu putem konferencije za štampu. Mi smo tokom razgovora na Fakultetu političkih nauka i međustranačkog dijaloga u parlamentu slušali brojne zahteve i moram da podsetim da su neki od zahteva bili, recimo, da se formira Nadzorni odbor Narodne skupštine Republike Srbije. Odmah smo rekli da smo za, ali smo postavili takođe pitanje – zašto Nadzorni odbor nije formiran od 2000. godine? Zašto 2016. godine, kada je predsednica Narodne skupštine Republike Srbije uputila poziv svim poslaničkim grupama, nisu poslati predlozi, ako im je toliko stalo do Nadzornog odbora Narodne skupštine Republike Srbije? Evo, formirali smo i uvažili, naravno, predloge opozicije. Takođe, rekli smo, želite da menjate urednike RTS. Nemamo ništa protiv, učinite to. Ova vladajuća koalicija nije postavila ni jednog urednika RTS, ali nemojte da govorite o tome kako vas nema i kako niste prisutni u debatnim emisijama na javnom servisu. U krajnjem slučaju, smatrate da vas nema dovoljno u javnom servisu, pa evo prilike. Sednice Narodne skupštine se prenose direktno na Javnom servisu. Želite da budete prisutni, dođite u skupštinsku salu, pokažite svoju snagu i pokažite da ste alternativa vladajućoj koaliciji. Kada je reč o REM-u, rekli smo vrlo jasno da se ne mešamo u rad REM-a, ali prihvatamo ono što je definisano zakonom koji smo usvojili u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Dakle, ne ono što je napisano shodno evropskoj praksi, najboljem evropskom zakonodavstvu, svaka čast Evropi, svaka čast evropskim parlamentarcima, ali ovo je Srbija, ovo je Narodna skupština Srbije, a mi imamo zakonodavni okvir koji vrlo jasno i precizno kaže kako i na koji način biramo članove REM-a. Upravo zbog te procedure koja je ispoštovana, mi ćemo kao poslanički klub podržati ovaj predlog koji je uputio odbor plenumu na razmatranje. Takođe, na predlog Radne grupe Vlade Republike Srbije, održali smo i javnu raspravu o zastupljenosti medija tokom izborne kampanje i ono što se nama čini, čini nam se definitivno da jedan deo opozicije želi da se bavi uređivačkom politikom medija i zaista govorite o ne slobodi medija u medijima. To vam je kukate o medijima u medijima i kažete da vas nema u medijima, a sve vreme ste prisutni u medijima i govorite o ne slobodi medija. Mi nismo zastupnici teze, kao taj deo opozicije kada govorimo o medijskoj slici Srbije, da je medijska slika dobra ako smo prisutni u medijima, da je medijska slika loša ako nas u medijima nema, jer smatramo da svako u Srbiji treba da radi svoj posao, a da mediji trebaju i moraju da budu autonomni u odlučivanju. Takođe, recimo, 2009. godine bili smo deo vladajuće koaliciji i nismo glasali za izmene i dopune Zakona o javnom informisanju kao poslanička grupa, bez obzira što smo bili deo vladajuće koalicije, jer smo smatrali da takve izmene i dopune treba da sačuvaju nečiji lik i delo i da takve izmene i dopune i jesu udar na objektivno i profesionalno novinarstvo. Strategija o privatizaciji medija, mislim, je doneta negde posle 2000. godine i želeli ste i u tom periodu kapitalizam, dobili ste kapitalizam. Postavlja se pitanje – odakle danas potreba da se bavite privatnim sektorom? Dozvolite, komercijalni mediji su upravo to – privatni sektor. Mi smatramo da je interes vlasništva primaran. Takođe, i privatni mediji se bave i prate istraživanje javnog mnjenja, i privatni mediji sagledavaju rezultate izbora i znaju koliko koja politička opcija vredi i znaju šta je vest u Srbiji, ali isti ti mediji ne mogu da doprinesu da neko nema 50% ili da neko ima više od 5%. To što imate manje od 5% ili nemate 3% koliko je od pre nekoliko dana cenzus, to nije naš problem i ne možemo vam u tome pomoći. Mislim da smo imali dobar razgovor tokom debate koju smo vodili sa predstavnicima opozicije, sa predstavnicima medija sa nacionalnom frekvencijom i mislim da je to jedan odgovoran i ozbiljan pristup i da je potpuno logično da neposredno pred parlamentarne izbore imamo razgovor o zastupljenosti u medijima na relaciji upravo vlasti, opozicije, predstavnika medija i neke stavove koje smo tada definisali i izrekli reći ću i danas. Slažemo se u potpunosti kada je reč o Pravilniku o radu javnog servisa. To je ono što je i REM predložio. Slažemo se kada je reč o preporukama koje treba uputiti komercijalnim emiterima. Slažemo se kada je reč o ravnomernoj zastupljenosti, ali kada govorimo o ravnomernoj zastupljenosti, naša molba je bila da govorimo o tematskim debatama, jer to je način na koji političke stranke mogu da pokažu i prikažu svoje programe, ali mogu ujedno da pokažu i prikažu i predstave ljude koji će biti garant realizacije tih programa i izrazili smo zabrinutost zbog jedne stvari koja mislim da je veliki problem i koja će tek postati veliki problem, imajući na umu to da informacija jeste veoma moćno oružje a to su lažne vesti. To je nešto čemu mora biti suprotstavljena druga informacija ili drugačiji argument, a nikako pretnje, nasilje i sukobi. To je izazov na koji moramo da pripremimo, pre svega, svoje građane i slažemo se u potpunosti sa nečim, dakle, kada govorimo o ravnomernoj zastupljenosti, za nas je potpuno logično da izborne liste koje učestvuju na parlamentarnim izborima treba da učestvuju u debatama. To i jeste prilika da pokažu svoje programe, da pokažu šta je sa čime izlaze pred birače. Dozvolite, izborne liste onih političkih opcija koje su za bojkot i koje ne učestvuju u izbornom procesu, na koji način te izborne liste da budu zastupljene tokom izborne kampanje u medijima? Još jednom, na samom kraju, dakle, poslanička grupa SPS podržaće o kojima danas govorimo kada je reč o sastavu REM-a. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Vukadinović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Ipak je došla ova tema na dnevni red – izbor članova REM-a. Bavili smo se dosta REM-om poslednjih meseci na Odboru za kulturu, pa i ovde u plenumu, čuli smo različite stvari i, kao što sam negde rekao već, na prvi pogled to je jedna od retkih tema oko kojih postoji odnos i stav prema REM-u, jedna od retkih stvari oko postoji konsenzus ili bar prividni konsenzus među poslanicima i među pripadnicima vlasti i opozicije. Naime, i jedni i drugi su nezadovoljni njihovim radom, što u ovom konkretnom slučaju ne znači da oni rade dobro. Obično kada su i jedni i drugi nezadovoljni vama, to znači da ste dobri, pogotovo ako ste regulatorno telo, onda bi to trebao da bude jedan od simptoma i signala da to telo funkcioniše ispravno. Međutim, mislim da je ovde reč nečem drugom i da je u suštini REM bio tema koji je svesno ili nesvesno prihvatio da prima udarce i da bude simbol nezadovoljstva medijskom slikom. Formalno gledano oni jesu najodgovorniji, jer su njihove nadležnosti relativno velike i svakako neposredno, kada je reč o medijskoj sferi. Međutim, mislim da su se oni opredelili, da li u dogovoru sa vlastima ili ne, za taktiku onog ježa. Naime, oni su odlučili da se mešaju u svoj posao, da se ne mešaju mnogo u svoj posao i najčešće nisu radili ništa i prepuštali su medijsku sferu stihiji, a to onda indirektno znači vladajućoj stranci, vladajućoj poziciji, zbog toga što je njihov udeo u medijskoj sferi apsolutno i neproporcionalno najveći. Znači, oni emiteri, sad govorim o elektronskim televizija, pogotovo sa nacionalnom frekvencijom su u potpunosti poslednjih godinu dana, potpuno i bukvalno, pod kontrolom vladajuće stranke. Njihova nadležnost, tj. s pravom je neko istakao u dosadašnjoj raspravi ne tiče se samo Javnog servisa. Mi nekako najčešće govorimo o državnoj televiziji Javnom servisu, ne, nadležnost REM-a se odnosi na sve javne emitere i one lokalne i regionalne i nacionalne, uključujući i privatne, znači, uključujući i privatne sa nacionalnom frekvencijom. Naravno, kad je reč o Javnom servisu, odnosno javnim servisima onda je njihova nadležnost najveća. Bilo kako bilo, za nekog sa strane, malo posmatrača, čitava ova naša rasprava i fokusiranost na REM deluje malo apstraktno, niti baš malo ko zna šta je tačno REM i od čega je skraćenica, jedva su i ono RRA zapamtili građani, a na stranu što većina ljudi, većina nas, običnih građana, misli da dobro, to informisanje, to je nešto što se podrazumeva, to nije nešto neposredno utiče ili od čega zavisi njihov život, ili što bi, da parafraziram dvojicu kolega svojevremeno tamo dvehiljaditih godina koji su sada, jedan je u vlasti, jedan je u opoziciji, obojica su živi, su rekli da se patriotizam ne sipa u traktor, odnosno, drugi je rekao da se patriotizam ne maže na hleb. Tako dobar deo građana, mislim da nisu bili u pravu, uzgred budi rečeno, ali svejedno, dakle, jedan deo građana misli da se mediji, sloboda medija ne maže na hleb, ne sipa u traktor, tj. ne utiče direktno i neposredno na njihove živote. Ali, to je zapravo optička varka. Naravno da to da li će biti preneto i kako će biti preneto i šta je neko iz vlasti ili opozicije, ne daj Bože rekao, odgovorio nekome iz vlasti, to se pošteno govoreći, najvećeg dela, najvećeg broja građana ne tiče i ne zanima ih mnogo, osim ako je nešto zanimljivo, nešto malo bizarno, ili nešto što malo podseća na rijaliti. To ih se ne tiče. Ali, Boga mi, kada mediji, ili većina medija, ili glavni mediji, ne prenesu i ne objave, ili lažno objave da je voda u njihovom gradu zagađena, ili npr. da je neka epidemija izbila, ili nešto slično, ili kada nešto krivo izveštavaju o npr. štrajku u kojem oni učestvuju, onda ih se i te kako tiče, onda se i te kako setimo pa kažemo, jao kako lažu, kako mobu to da ne objave. Hoću da kažem, i te kako je važna sloboda informisanja, i te kako važno objektivno i nepristrasno informisanje, i ako se na prvi pogled čini da je to nešto što zanima samo novinare, medije i možda neke političare i neke koji se medijima bave. U tom svetlu, dakle, ako smo se složili da je važno, ovaj izbor i popuna članova REM-a važna. Mislim da se sa eventualnim izuzetkom jedne teme, doslovno jedne teme, o kojoj neprestano govore predsednici vlasti da njima nije smetala uloga REM-a, tj. ne mešanje REM-a u svoj posao i prepuštanje medijskoj sferi, kažem sem jedne teme o kojoj neprestano vode slušamo od njih. Mislim da je sve važno i da loše što se nije mešao REM u svoj posao. Mislim da je on bio, to ću otvoreno reći, pod kontrolom, ili Savet REM-a, ili bar većina njihovih članova pod direktnom ili indirektnom kontrolom vlasti. To se vidi iz toga načina na koji su ove ostavke podnesene, i kako su ostavke podnesene, i kako su, kao što sam već rekao na sednici Odbora, najavljene krajem decembra od strane posrednika iz Evropskog parlamenta, koji su pomenuli 3+2, tj. da će pored tri nedostajuća člana REM-a biti izabrana još dva, koji će u međuvremenu podneti ostavke. I, gle čuda dva člana su zaista podneli ostavke krajem januara i evo, mi sada prisustvujemo, treba da popunimo njihov broj. Gospodo draga i kolege, i dragi gledaoci, zar postoji direktniji, očigledniji dokaz i primer kontrole uticaja vlasti na Savet REM-a, od toga da su dva člana podnela ostavke, zato što je najavljeno da će biti podnete ostavke, da bi se izašlo u susret evropskih posrednika. Ako su podnosili ostavke na zvonce, onda su verovatno i glasali na zvonce, odnosno u skladu sa pritiskom iz vlasti. Zato sam upozoravao da ne ponovimo greške, jer nije stvar u ličnostima, u personalnom rešenju, nego su potrebne autonomne ličnosti koje će moći da se suprotstave, kao prvo da se mešaju u svoj posao, a onda i da se suprotstave volji, ili interesu ili onoga ko ih je predložio, predlagača, i naravno, većine koja će ih izglasati ovde u Narodnoj skupštini. To je smisao nezavisnih regulatornih tela. U protivnom, zaista je bolje što sam ja predlagao ponekad, pa se onda ljutile neke kolege iz civilnog sektora na mene, u protivnom zaista je bolje da onda stvar vratimo na ministarstvo, pa barem znamo ko je kriv, koga hvalimo i koga kudimo, ako stvari ne funkcionišu dobro. Oni su rekli – ne, nipošto, to je evropska praksa, potreban nam je nezavisni regulator itd. Ali, da bi nezavisni regulator bio zaista regulator, on mora da bude zaista nezavisan, a to znači da njegovi članovi moraju da budu zaista autonomni, nezavisne ličnosti. U protivnom, dobijamo još goru situaciju kada imate ministra ili ministarstvo koji odlučuju, jer kao što rekoh, onda bar znate adresu na koju se žalite, koga krivite ako nešto nije dobro u medijskoj sferi. U tom smislu, to liči pomalo na pranje ruku, ako vi prepustite tu sferu kvazi nezavisnom regulatoru. Stoga, je zaista velika odgovornost ličnosti koje se biraju i koje će doći na mesto ovih koji su sada podneli ostavke, da li zbog osećaja odgovornosti ili zbog nekog političkog, neću reći pritiska, ali sugestije političke, to može svako da zaključi za sebe. Kako god, ja ću, da nema nikakve dileme podržati predlog iako verujem da su svi predlozi i formalno, svakako kompetentni, ja ću podržati predlog reprezentativnog Udruženja novinara Srbije, prosto zato što misli da je ono najšire i najreprezentativnije telo kada je reč o ovom izboru jednog člana kojeg oni predlažu. Ne govorim personalno, niti znam dovoljno kandidata, niti imam neke zamerke personalno na njih, ali onda ću suditi po širini reprezentativnosti, da kažem medijskoj, javnoj težini predlagača. U ovom slučaju, to je Udruženje novinara Srbije i podržaću njihov predlog. Mislim da bi to trebalo i drugi da učine. S tim, što evo, sada lično u svoje ime, izražavam žaljenje što i UNS i NUNS nisu smogli snage da naprave zajednički predlog, tada bi on imao još veću težinu, ali i ovako naravno ima i npr. evo, ponudiću jedno ime bez dopuštenja, možda će mi se i zameriti, npr. gospođa Ljubica Gojgić, svi znate o kome je reč. Mislim da je jedna od naših najboljih, ako ne i najbolja politička novinarka, da je zamole da se prihvati te dužnosti, pa neka odbije. Uzimam nju samo kao paradigmu. Ima još sigurno takvih ličnosti. Dakle, ličnosti za koje možemo sa velikom verovatnoćom da pretpostavimo da se neće povinovati pritisku, da neće glasati na zvonce, da će moći da sudi po savesti. Nekada se i pogreši kada glasate i sudite po savesti, ali to je smisao postojanja nezavisnih regulatornih tela. Bez toga, postoje ta tela samo u transmisiji vlasti i kao što rekoh, još je i gore nego kada vlast direktno vrši posao, jer onda barem moraju da vode računa o tome, jer znaju da će biti prozvani i okrivljeni. Još samo par reči o ovoj temi o kojoj se dosta govori, koju vladajuća koalicija i predstavnici vlasti neprestano pominju, kada govori o svom nezadovoljstvu radom REM-a, onda napominju to reemitovanje, pominju televiziju „N1“, pominju SBB i tu imaju more primedbi. Nemam ništa protiv da se REM pozabavi time, pored svega drugog i svih drugih stvari kojima se nije bavio do sada. Znači, neka se pozabavi i time. Ali, osnovano sumnja, tako reći, siguran sam da ne bi bilo tih zamerki, niti ovih sada dilema i kritika koje slušamo i na račun SBB i na račun televizije „N1“, da je recimo program te televizije naklonjen vlasti, odnosno vladajućoj političkoj opciji, da hvale, kao što hvale svi drugi svaki potez Vlade, ministara, naravno i predsednika. U tom slučaju, verovatno se ne bi ovoliko ovde poslanici i neki drugi bavili time i uslovima pod kojim oni emituju program. Ponavljam, istražite sve, proverite, dovedite u sklad sa zakonom. U vašim rukama su nož i pogača, ali nemojmo da se zavaravamo, nemojmo da se obmanjujemo, da je taj program onakav kakvi su programi svih drugih televizija sa nacionalnom frekvencijom, ne bi se ovde toliko bavili tim formalnim, proceduralnim stvarima vezanim za emitovanje ovog programa. Pri čemu, opet da se ne lažemo, reč je o značajnom kablovskom operateru i značajnoj televiziji, ali operateru koji ipak ne pokriva više od polovine, sada možda čak i nešto manje, jer ranije je bilo i nešto više od polovine kablovskog prostora. Drugim rečima polovina građana koji se informišu preko kabla ne može da prati program te televizije. Znači ne može, sve i da hoće. Na stranu što imate dobar deo Srbije koji nama kabl, nego se preko zemaljskih sistema informiše. Tako da vi pričamo o jednoj televiziji kojom u najboljem slučaju može sve i na oko trećine teritorije, a koja se demonizuje i koja se proglašava kao centralna stvar, pa se onda polarizuju, pa se prave maltene mitinzi, pa se onda polarizuju pa se prave maltene mitinzi, protesti, za i protiv, da li je to najveće zlo i pošast koja se nadvila nad medijskim nebom Srbije, ili je to svetlo lučonoša svetionik slobode i slobodne misli. Generalno ja sam tu na strani, a mislim da to misli i većina građana ove zemlje. Neka se svi vide, ne želim da se mešam u komercijalni spor dve kompanije, neka se omogući i jedan i drugi sistem, kablovski mogu da nude sve televizije, sve programe, pa neka građani gledaju, a tu mislim i na ove sportske ali to je tek, većinu građana realno to više i zanima, od ovih političkih programa, ali svejedno. Nemojte da se kao vodi teški ekonomski rat, navodno oko ekonomskih interesa, da je on stvarno ekonomski interes, onda bi se oni trudili i jedni i drugi da vam ponude što bolju i kvalitetniju i jeftiniju uslugu, a ja baš ne vidim da te usluge padaju da cene tih usluga padaju. Znači, kao što rekoh, ponavljam, siguran da daje programsko izveštavanje, da je dakle, program drugačiji ove televizije o kojoj govorimo, ne biste se ovde toliko bavili time pod kojim uslovima oni emituju ili reemituju program, drugim rečima, ne smeta jednom na svim televizijama ili praktično svim televizijama, a fokus je na jednoj koja pušta drugačije mišljenje. Da li su oni objektivni i jedni i drugi, dajte svima da mogu sve da vide, pa neka građani onda presude. Dakle, zašto mi sada ovo radimo i usvajamo i popunjavamo ova mesta naprasno upražnjena? Zbog toga što je vlast u ovim razgovorima to obećala , ne opoziciji ne građanima, nego evropskim posrednicima. To je i činjenica. Oni, naravno, ti evropski posrednici, njima se to učinilo zgodno da mogu u svom izveštaju da kažu, evo ispunili smo većinu zahteva. Evo, vlast je popustila u nekim stvarima. Ja ne vidim neko veliko popuštanje, ako jedni poslušnici budu zamenjeni drugima, i zato se nadam da ovi članovi koje ćemo izabrati danas kao i one koje smo izabrali krajem decembra će shvatiti težinu odgovornosti i neće se ponašati po tom kriterijumu, jer taj način poslušničkog glasanja i poslušničkog ponašanja, na kraju i završavam time, mada imam još nekoliko minuta, ali šteti i vlasti i samoj vlasti koja tu praksu inauguriše. Ja se nadam da su u vladajućoj koaliciji toga svesni. U jednom trenutku kada se pretera sa spinovanjem, sa manipulisanjem, sa jednim dimenzionalnim izveštavanjem, onda vam niko više ne veruje čak i kada kažete istinu, čak i kada ti mediji u nekom trenutku objave nešto što je tačno za svoje političke protivnike, više im se neće verovati i onda dolazite u situaciju da imate ono što se kaže, drveni šporet, ili staklenu sekiru, koja izgleda kao prava sekira, ali njome ne može ništa da se seče. Dakle, u interesu je i čitavog društva, najmanje opozicije, ali i vlasti, da se medijska sfera makar i naknadno, makar i zakasnelo, makar i nedovoljno, što je moguće više reguliše u tom svetlu ovaj REM ima svoju ulogu, ali nemojmo je apsolutizovati i nemojmo sada da mislite da će jedan potez, jedna mera ili jedno glasanje moći tu suštinski da promeni stvari, ako ne postoji politička volja, pre svega kod vlasti, da se te stvari promene. U protivnom, imajte na umu ovo što sam rekao, imaćete kontrolu možda apsolutnu medijsku, ali vam više niko neće verovati, čak i onda kada budete govorili istinu. Hvala.
Po Poslovniku, narodni poslanik Đorđe Komlenski.
Zahvaljujem predsedavajući. Dozvolili ste povredu člana 107. Poslovnika. Naime, komentarisanje u Skupštini i davanje ovakvih izjava u nekakvom poslušničkom glasanju, a upućeno još od osobe koja je govorila pre mene, je ne dvostruka, to je uvreda za ovaj parlament na enti. Neko možda i čuje zvono, ali neko bi trebalo da ga nosi oko vrata. Hvala.
Smatram da nisam prekršio povredu Poslovnika. Ne želite da se Skupština izjasni o tome. Reč ima narodni poslanik predlagač, Mirko Krlić. Zatražite kolega reč.
Ja mislim da ste vi bili dužni da prethodnog govornika, s obzirom da je u pitanju TV ličnost, analitičar koji se vrlo često pojavljuje na televiziji, da je nedozvoljeno da više puta pravi gramatičke pravopisne greške, i ponavlja reč – podnešene, podnešene, podnešene. To vrlo negativno utiče i na đake i na studente i ja kao prosvetni radnik moram tu primedbu da stavim vama. Hvala.
Kolega Jokiću, smatram da nisam prekršio Poslovnik, ne mogu ja nekoga da naučim gramatici, to radi učiteljica, još kada ima 6 ili 7 godina. Reč ima narodni poslanik Mirko Krlić, predlagač.
Hvala gospodine predsedavajući. Ja u ovom trenutku moram da reagujem, mada ima dosta komentara a ja se jesam na početku zahvalio svim članovima Odbora na saradnji, pa i ovima iz opozicije, i ovde je jedan od poslanika koji je bio aktivan i zbog toga mu hvala. Ovo što implicira redovno stvaranjem atmosfere kako i odbori, Narodna skupština i ova vlast vrši apsolutnu kontrolu nad medijima, pa i nad samim REM zaista je potpuno neubedljivo i potpuno prazno. Ja ću samo jedno reći, na utvrđivanju recimo ovih kandidata da bi znali svi narodni poslanici isti član Odbora je prvo za predlog Privredne komore Srbije rekao kao i sada sa puno autoriteta, kako se radi o klasičnoj nameri da se jedna fantomska organizacija koja se ne bavi i koja ne predstavlja medijska udruženja, ima svog kandidata, što samo implicira time da se već vladajuća stranka dogovorila, ko će biti taj član REM. Onda se dogodilo da smo mu pročitali preko 20, 30, a postoji preko 50 elektronskih emitera koji jesu članovi Privredne komore i imaju svoju sekciju u Privrednoj komori i imaju pravo na predlog. A, onda je došla ispravka pa isti narodni poslanik rekao - pa dobro nije fantomska, nego je režimska, jel je jasno je da će kandidat udruženja koga ste izmislili biti u stvari izabran. I dogodilo se da taj kandidat nije prošao drugi krug. Sada bi bilo pristojno za svakog pristojnog čoveka, posebno za narodnoga poslanika da se izvini i da kaže, evo stvarno sam pogrešio. Zar je toliko teško to reći, kao što sada ponovo tvrdite kako je Javni servis pod kontrolom vladajuće stranke. Reći ću vam još jedan argument. Apsolutni evropski rekorder u najgledanijoj emisiji Javnog servisa, "Dnevnik 2" 16 puta direktnog učešća u emisiji, kao gost za godinu dana je Vuk Jeremić, apsolutni evropski rekorder. Naravno o rezultatima možemo govoriti i na koji način, nogom je otvarao vrata drugog dnevnika. Aleksandar Vučić u 2019. godini, evo tražim podatak iz RTS-a da nije nijednom direktno bio gost u Dnevniku, a podsetiću vas da je 16 godina isti glavni urednik, da je ista uređivačka politika. Pa kako onda možete samo da objasnite da je Javni servis pod apsolutnom kontrolom vladajuće stranke. Naravno, kritikovati uvek je lako. Ono što jeste suština, mi smo suštinski izmenili REM, 60% REM-a su novi ljudi. Ako to nije promena, ja ne znam šta je promena. Znači potpuno novi ljudi su danas u REM. Da li će oni svoj zadatak obaviti mnogo bolje nego ovi prethodni i da li ćemo biti zadovoljni od toga zavisi mnogo i ono o čemu je govorio gospodin Komlenski, i potpuno se slažem da je zakonska regulativa nešto što mora da se izdefiniše što se REM tiče. Takođe, i kritike gospodina Milićevića u pravcu da REM mora bolje definisati sva svoja ovlašćenja, stoji. Prema tome još jednom, nije teško reći izvini kada niste u pravu.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Vukadinović. Pravo na repliku. Izvolite.
Zaista nije teško biti fin, nije teško izviniti se, mada se to jako retko praktikuje u ovom Domu. Kada bi to bio kriterijum meni bi se do ponoći ovde trebalo… neka posebna sednica zakazati da bi stigla sva izvinjenja koja sam zaslužio i koje mi se duguju. Ali, u vezi sa ovim konkretnim što je rekao predsednik Odbora, odnosno gospodin Krlić, da sam ja zaista rekao ono što je činjenica, da ja ne znam za tog predlagača, jedno je da li su članovi koji ga čine ili članice koji ga čine poznate, naravno da jesu, to su sve, više-manje poznati mediji i uglavnom svi pod kontrolom vlasti, i to ponavljam i sada, sam predlagač, Privredna komora, neki Sektor za kreativne industrije, zaista je bio nepoznat. Kako je došlo do ovog Predloga? Nismo mi na Odboru to izglasali, nego su prosto po zakonu set predlagači okupili, pa su se dogovorili da to budu dva ova kandidata koja su došla i koji su kandidati Udruženja novinara, što je mislim u redu. Dakle, što mislim da je u redu da budu kandidati Udruženja novinara. Da li su oni dobro izabrali, nije njihova stvar, tiče se svih nas, ali nije nešto što… mislim, možemo da konstatujemo, odgovornost će biti na njima koji su predložili te kandidate. Dakle, na neki način sam bio u pravu. Vidi se i po tome što se taj predlog povuče, možda baš zato da ne bi delovalo previše prorežimski. Bilo kako bilo, ja nemam nikakav problem da kada pogrešim da se izvinem i da priznam grešku, ali mislim da kolega Krlić, evo, dajem vam pravo na repliku i priliku, nemojmo se zaluđivati da je medijska situacija dobra, nemojte podatkom koji ste izvukli, možda je tačan, možda nije u gostovanju, ne znam koga u nekom dnevniku uživo da prikrivamo činjenicu da se masovno, dakle, da se masovno koriste mediji svi sa nacionalnom frekvencijom za promovisanje vladajuće stranke i takve sedam, osam godina. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Po Poslovniku. Izvolite.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, član 107. dostojanstvo Narodne skupštine. Malo pre je govornik rekao - ne znam koga, izvukli ste podatak itd, a sedeo u prvom redu na osnivačkoj Skupštini i partije Vuka Jeremića. Dakle, vrlo jasno je kolega Krlić rekao da se radi o Vuku Jeremiću, da je gostovao 16 puta u „Dnevniku“ RTS. Vrlo je bio jasan. Ono što gospodin Krlić, iz džentlmenskih razloga ili ne zna kojih drugih, nije hteo da kaže da je urednik Dnevnika bila Nataša Jeremić. Dakle, kolegi pre mene, Nataša Jeremić, supruga Vuka Jeremića. Dakle, ona je uređivala, bila je jedan od urednika „Dnevnika“ RTS, a njen suprug, Vuk Jeremić, se pojavio 16 puta uživo u „Dnevniku“ RTS, pokušavajući da zabašuri taj podatak. Prethodni govornik koji je sedeo na osnivačkoj Skupštini Vuka Jeremića i koji čini mi se sedi u klubu koji pripada i zastupa klub koji pripada, između ostalog i partiji Vuka Jeremića i mislim da je tu Sanda Rašković Ivić itd, je grubo pokušao da obmane Narodnu skupštinu. On uporno ovde pokušava da kaže kako vlast kontroliše neke medije. On kao vlasnik, suvlasnik ili kao voditelj na privatnoj slobodnoj televiziji, da nam kaže koliko puta su vladajući poslanici gostovali u toj njegovoj emisiji, u toj njegovoj slobodnoj televiziji, recimo, gospodin Orlić, gospodin Martinović, moja malenkost, gospodin Atlagić itd. Njihov je rezon sledeći - naše privatne televizije i naše privatne časopise nemojte da dirate, ali mi tražimo da dirate one druge privatne medije i da uterujete našu slobodu drugim privatnim medijima. Hvala. Ne tražim da se glasa.
Smatram da nisam prekršio navedene odredbe Poslovnika. Reč ima narodni poslanik Mirko Krlić. Izvolite. Vi, kao ovlašćeni i kao predlagač imate pravo da govorite koliko dugo želite.
Hvala. Vidite, postavljeno mi je pitanje - da li su sjajni odnosi uopšte medijskom prostoru u Srbiji? Uvek može biti bolje i tu ćemo se uvek složiti. Međutim, samo bi morali da, recimo, iznesemo podatak da za godinu i po dana se u nekom prostoru, nekom medijskom prostoru i nekoj državi otvori preko 250 novih medijskih kuća, danas u Srbiji može ko god hoće i ko god ima para da otvori radio stanicu ili da otvori i da se medijski registruje. Da li je to jedan od načina slobode? Ne znam. Ali znam da za slobodu medija čija su puna usta, čuli smo Vuka Jeremića, danas najviše govori Đilas, govori profesor Veljanovski, govore takvi ljudi koji su ne dominirali medijskim prostorom, koji su jednostavno imali medijski prostor u svojem ličnom vlasništvu. Jako dobro znate da niko nije mogao da kupi sekunde direktno od RTS ili ako je mogao da ih kupi, onda je morao duplo više da plati, nego ako to ide preko Đilasove privatne firme. Sve to vreme je jedan isti, Lj. Stefanović, glavni odgovorni urednik, kao najodgovornije lice što se tiče bar javnog servisa koji jeste uvek u meti kada se priča o medijskim strategijama. Prema tome, ja ne mogu ništa drugo da vam kažem nego da mislim da zaista treba puno poraditi na još većem usavršavanju naše medijske slike i zbog toga je velika nada, zbog toga naša želja, zbog toga jeste ono što vi zovete popustljivost prema nekom stranom faktoru jeste želja da ono telo koje se zove REM i koje bi moglo da uspostavi određenu kontrolu i koje tražimo da jednostavno doprinese usavršavanju, tj. poboljšanju medijske slike funkcioniše na drugi način, pa je zato ova suštinska promena. Probajte jednom da gledate neke stvari sa pozitivne strane, mi nemamo porodične veze ni sa kim, ni u javnom servisu, niti bilo gde drugde. Gospodin Marijan Rističević je najbolje oslikao kako je to stanje izgledalo. Znači, nogom otvarati najgledaniji prostor, „Drugi dnevnik“ RTS, zaista samo specijalnima je moglo biti dopušteno, a oni su danas najveći borci za slobodu medija, oni govore o slobodi medija. Slažem se, neka govore i o slobodi medija neko ko zaista o tome ima da kaže, onaj koji je slobodu medija potpuno uništio, koji je javni servis stavio pod noge, koji ga je opljačkao finansijski danas je glavni govornik o slobodama i oslobađanju javnog servisa.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Đorđe Vukadinović. Pravo na repliku. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine Krliću, oko nekih stvari ćemo se mi i složiti, to nije sporno. Ne mislim da je automatski slaba pozicija nekoga, ako kažeš da je nešto tačno od onoga što je rekla druga strana. Na kraju krajeva, vi ste priznali indirektno da sam ja u pravu da stanje u medijima nije dobro. Moram da kažem dve stvari. To koliko se otvara novih medija, sa ili bez navodnika, svakog meseca i tako dalje, to je jedan par rukava. Svako može da stavi mobilni telefon u sobu i da se snimi i da otvori svoj kanal na internetu. Ne može to da se izjednačava sa televizijom sa nacionalnom frekvencijom, pa ne bi postojale te televizije, ne bi plaćale toliko dažbina, troškova i svega drugog, da to nije nešto što utiče malo drugačije od privatnog kanala koji svako od nas pojedinaca može da otvori. Što se tiče pitanja koje nam je postavljeno, ali naravno u drugačijoj formi, ali poslovničkog pitanja, na koje ne mogu da odgovorim, vrlo konkretno, na tom malom, znači, malom internet kanalu na kojem imam emisiju sada, od poslednja četiri gosta dva su bila predstavnici vlasti, dva su bili predsednici vladajuće koalicije i sede ovde, tj. ne sede u ovom trenutku, ali upravo sede ovde u Narodnoj skupštini vladajuće stranke, dva od četiri. Kada dolaze i kada mi gostuju, ne možete uvek tako matematički, naravno, da bude, kada mi gostuju neko iz opoziciji onda se trudim da, s obzirom na ovu dilemu koja postoji, jedan bude neko ko podržava bojkot, da bude drugi koji je protiv ideje bojkota od strane opozicije. Tako je mali doprinos o objektivnom i slobodnom informisanju, mali primer, mala ilustracija. A toj, inače, maloj i slobodnoj televiziji, internet televiziji ne daju kabl sa sednica, ni veliki, ni jedni ni drugi, za sada ga ne primaju u kabl, iako imate stotinu kablovskih kanala, pa se čini šta bi falilo da ima i jedan više. Bilo kako bilo, dakle svako od nas treba da da doprinos koliko može, bilo da raspravljamo o Narodnoj skupštini, bilo sa kojim aspektom o medijskoj sferi, ja taj doprinos dajem. Hvala.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, opet član 107. Radio-televizija Srbije je u punom uređivačkom sastavu u kojem je bio i pre promena 2013. godine, a gospodin Vukadinović uporno hoće da dokaže kako ova vlast utiče na medije. Da li se neki medij prikazuje na internetu ili nekim drugim načinom učestvuje u programima, na neki drugi način prenosi svoj signal itd, to je njihova stvar. Dakle, SBB ih ne pušta u kabal, to je njihov odnos sa SBB, to je neka privatna stvar, ali ukoliko je žena Vuka Jeremića urednik RTS i ukoliko je Vuk Jeremić bio 16 puta uživo u dnevniku RTS i sada u istom sastavu uređivačkom taj RTS, sa Bujoševićem, sa suprugom Borka Stefanovića, itd. uporno želi da pokaže kako mi, eto, uređujemo RTS. Navešću svoj primer. Trebao sam da gostujem u emisiji „Upitnik“ jednom, jednom za 20, 30 godina, jednom da gostujem uživo u „Upitniku“. Moji politički protivnici su trebali da budu Nenad Čanak i Đorđe Vukadinović. I, gle čuda, ujutro pred emisiju, obavešten sam da se ja izbacujem. jer ne odgovaram. Moji politički protivnici su uslovili, jedan ili obojica, da neće da učestvuju ukoliko učestvujem ja u toj emisiji i debati i RTS je doneo odluku, gle čuda, u korist vlasti tako što su mene izbacili, a njih dvojicu ostavili. Toliko o neslobodi medija i toliko o uticaju vladajuće većine na medije u Srbiji. Ostaje ono što ja govorim i šta je povreda dostojanstva, da mediji koji lepo pišu o njima, poput Nova, N1, koji 99% programa posvećuju opoziciji, to su slobodni mediji, ali oni koji ne posvećuju toliko pažnje njima, već nekome drugome, e onda su to neslobodni mediji. Hvala. Ne tražim da se glasa.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srpska radikalna stranka je ranije upozoravala na rad i funkcionisanje ovog regulatornog tela još u periodu dok je, kako neko reče ovde, bilo u istoriji, a zvalo se RRA. Mi smo rekli da nije to uloga nijednog tela, pogotovo regulatornog kada su u pitanju mediji. Pred istorija svega ovoga je period kada se pristupilo tzv. formatiranju medija. Formatiranje medija je počelo tako što su radio amateri prvi došli na red. Za one koji nisu u ovoj oblasti, to je da svi radio emiteri, primera radi, budu uniformisani na taj način što, recimo, imate emisije u kojima je dozvoljeno maksimalno tri do pet minuta govora, a onda idu tri muzičke želje ili puštanje muzike i tako sve radio stanice funkcionišu kada je u pitanju ne samo Srbija, nego kada je u pitanju region. Taj posao u ime tzv. Evrope radili su niko drugi nego ljudi iz Hrvatske i Slovenije. To su operativci koji su… i dan danas neki od njih su u Srbiji, rade to isto, samo su u pitanju elektronski mediji. Zamislite kakva je njihova želja i namera bila u startu? Da neko dođe iz Hrvatske i da donese nešto što je kada su u pitanju mediji, medijska scena, emitovanje radio ili nekog drugog programa, da je njemu želja da to bude dobro i da bude u sklopu evropskih standarda. To samo može da pomisli i poveruje onaj ko je naivan. Uz njih uvek ide logistika. Logistika, zna se, sastoji se, pre svega, od onih koji su dobro obučeni ne u sferi medija i medijskih procesa, nego u sferi obaveštajnih delatnosti. Mi srpski radikali, znajući to, na vreme smo upozorili. Možda stil, možda način kako su to srpski radikali govorili nije odgovarao tadašnjem sastavu vlasti, kao što ne odgovara i ovom sastavu, kada smo rekli da REM treba ukinuti onog trenutka kada je popustio pod pritiskom bivšeg zamenika direktora CIA da otvori svoju privatnu televiziju i to je bilo potpuno jasno. Pored svih zakonskih regulativa, pored svih normativa, dozvolilo se da bivši zamenik direktora CIA otvori svoju privatnu televiziju. Svako normalan trebao je da sa velikom dozom rezerve pristupi tom poslu, uopšte registracije kada je u pitanju bilo kakav medij, a u ovom slučaju televizija. Šta se desilo? Desilo se da je to bio početak svega onoga što sada gledamo, a to je da se javnost deli oko toga da li nešto što je nelegalno, što je suprotno zakonu može da funkcioniše zato što je to populističkom metodom opšte raspoloženje, kako oni kažu, u narodu. Kada je u pitanju zakon, to je stavljeno u stranu. Šta je radio ovaj regular, kako se to u zakonu kaže u daljnjem tekstu? Oni su ćutali, što bi se reklo – hrabro ćutali, i onda su počeli da razmišljaju o tome kako bi i na koji način mogli da se politički aktiviraju, uključe u čitavu tu raspravu, u čitavu tu prepirku između jednog medija, odnosno jedne agencije koja sada stoji iza tog medija. S druge strane, ne treba kriti vlasti. To je trajalo sve do onog trenutka dok nije se zbog izborne kampanje uz sve ovo umešala EU preko Evropskog parlamenta. To je nešto što je dodatno doprinelo da mi srpski radikali budemo još utemeljeniji u svojoj tvrdnji, da sve se u Srbiji radi pod pritiskom i kada su u pitanju mediji i kada je u pitanju medijski prostor. Samo treba pritisnuti vlast na određeni način i ona će da prihvati. To je i bukvalno. Na takav način se i odvijalo sve vezano za tzv. pripreme za izbore. U Srbiju su došli evropski parlamentarci, delegacija Evropskog parlamenta, gde čak jedan član je bivši parlamentarac… (Vladimir Orlić: Dva.) Hvala, kolega Orliću. Dva su. U međuvremenu je možda i ovaj dobio neku zaslužnu penziju, možda učestvovao u nekoj drugoj akciji kada treba uništavati, pa ga odlikovali, ali dva su, što je još veća sramota i bruka. Zamislite, bivši parlamentarac se pojavi u Srbiji da on posreduje kada je u pitanju politička scena Srbije i kada je u pitanju dalje funkcionisanje medija? To retko gde ćete da sretnete da bivši… bilo je ono ranije – kandidat za poslanika, za senatora, koji je bio kandidat 15 - 20 godina, ali pojavljivao se ovde, pa ga koristili ovde kao da je poslanik ili kao senator, a ovde je bivši poslanik Evropskog parlamenta. Na čelu te delegacije je aktivni poslanik, a to je ova Tanja Fajon. Kakva je njihova uloga bila? Njihova uloga je bila da izvrše pritisak na vlast u Srbiji da prihvati sve uslove, bez obzira što se ušlo u izbornu godinu. Sve uslove, naravno, za održavanje izbora, koja je metoda već viđena metoda, već nama srpskim radikalima i srpskoj javnosti poznata metoda, to je da su oni dodatno polarizovali Srbiju, odnosno političku scenu Srbije, pa onda razgovaraju sa predstavnicima, pre svega, onih koji predstavljaju vlast, poneki je prisutan tu koji je fingirao opoziciju, a sa druge strane pored tog sastanaka u toku dana idu da pregovaraju sa onima koji su, uslovno rečeno, opozicija. Čitav rat je i suština početka rata u BiH je počeo tako što su ti međunarodni pregovarači, posrednici, upravo koristili slične metode. Nije ovo poređenja radi, nego samo da bi javnosti bilo jasnije, tako što su razgovarali prvo sa jednom stranom, u BiH to je bila srpska strana, a onda su išli da razgovaraju sa onom drugom stranom koju su sačinjavali muslimansko-hrvatski političari. Oni su posredovanjem doprineli da se odnosi još više zategnu da ne može više da bude nepodnošljiva atmosfera politička. Šta su ovde radili? Ista metoda. Sastanu se u zvaničnim prostorijama sa predstavnicima vlasti, onda odu po beogradskim kafanama da bi se sastali sa predstavnicima opozicije. Onda oni tumače šta je vlast na sastanku rekla i šta vlast želi, a pri tome daju instrukciju, u ne malom broju slučajeva, ovima što izigravaju opoziciju šta sve treba da urade kako bi dodatno ucenili vlast. I ko trpi? Trpe građani Srbije. Trpi javnost u Srbiji. Kada smo mi, srpski radikali, jasno i decidno rekli - treba ih najuriti; mnogi su nam zamerili. Zašto neko da posreduje? Zašto taj razgovor na kome smo mi insistirali od 2016. godine nije vođen ovde u parlamentu, u okviru tačke dnevnog reda, da raspravljamo o tome? Jesmo li vam govorili da treba Javni servis, pogotovo kada je u pitanju upravljanje Javnim servisom, treba korenito da se promeni? Tada smo rekli, sadašnji kontrolni organ Javnog servisa koji se zove RTS ne odgovara volji građana. Ali, što vas boli briga, to je evropski servis. To je servis koji je u evropskim tokovima. Njih ne interesuje Srbija. Rekli smo vam, treba svaki novi saziv da razmatra ko će biti na čelu tog Javnog servisa. Niste to prihvatali. Ostavili ste čoveka koji je još o DS. Nije on ostao zato što je bio u DS, nego zato što su ga doveli Amerikanci isti ovi koji na divlje otvaraju televizije po Srbiji. Ne smete Bujketa da dirnete, nego ste mu produžili radni staž, mada je po svim zakonima Srbije trebalo da ide u penziju. Krlić tačno zna da u maju treba da ide u penziju. Pa da li ide u penziju ili ne, ali nesposoban je čovek. To je još jedan dodatni razlog da čovek koji je pred penziju ne može na tako odgovornoj funkciji, čovek koji je pristrasan. Rekli smo da u sastavu tela koje treba da kontroliše i upravlja sa radom Javnog servisa treba da bude odslikan sastav Skupštine. Zašto? Zato što je to volja građana. Srazmerno broju poslanika, svaka parlamentarna stranka ili poslanička grupa treba da ima svog predstavnika u takvom jednom telu. Ali, vama se nije menjalo. Vi ste pod okriljem evropskih trendova, evropskih standarda dovodili kvazi stručnjake, postavljali ih na ta mesta, a onda nije čudo što se okreću protiv vas. Kada govorite koliko je ko zastupljen na tom Javnom servisu, mi srpski radikali imamo puno pravo da protestvujemo. Nas uopšte nema. Nama otvoreno na tim emisijama govore voditelji da nismo poželjni, otvoreno nam govore na Javnom servisu, ne nama srpskim radikalima, da se razumemo, to je broj građana koji je dao poverenje politici SRS, kao što je dao poverenje SNS. Ne može niko da ignoriše, ne može niko da prelazi preko te volje i raspoloženja građana, da li su oni glasali za ovu ili onu političku opciju, ali od toga nema ništa. Mi smo rekli – dajte Javni servis koji se finansira dobrim delom iz sredstava države, dajte ono što je značajno, strateški bitno kada su u pitanju mediji, strateški bitno za Srbiju, dajte da se stavi pod kontrolu parlamenta. Više vam odgovara da to bude van kontrole. Više vam odgovara da pojedinačni ili neki kolektivni, manje kolektivni interesi budu zastupljeni na tim medijima. Mislite da će to večno? Neće. Bilo je perioda, podsećanja radi, kada je glavni i odgovorni urednik, sada već odavno rashodovana kao novinar, otvoreno rekla da dok je ona na RTS, za Vojislava Šešelja nema mesta na RTS. Nije dugo trajala, ne zato što je apostrofirala Vojislava Šešelja, nego zato što ti koji su je doveli, videli su sa kime imaju posla. Kada je u pitanju REM, vi ovde koristite promene koje su iznuđene. Te promene su nastale tako što su ovi i evropski parlamentarci tražili da se promeni odnos broja članova u REM, da oni koji uopšte nisu parlamentarna stranka, oni koji uopšte nisu učestvovali na izborima, imaju svoje predstavnike i popustili ste. Popustili ste i dozvolili da nešto što je presedan, postane gotovo pravilo. Vi ste dozvolili da vam partija koja je kupljena od strane Vuka Jeremića, koja je kupljena od strane Dragana Đilasa, diktira uslove pod kojima ćete da vodite ovu državu. Zašto? Zato što se oni nude toj EU. Ništa oni ne rade različito od vas, nego se oni nude da će mnogo brže, bolje uraditi ono što je zahtev EU, a zahtev EU nisu reforme u medijima samo. Zahtev EU je potpuno jasan. Pa valjda vam je promena ove metodologije prijema u EU sada potpuno jasno dao do znanja šta traži EU od Srbije, odnosno od onih koji vode Srbiju. Traže priznanje Kosova i Metohije. Traže priznanje Kosova kao države i ovi se nude. Trče u Brisel, trče pojedinim čelnicima evropskih zemalja da kažu da će oni to da urade. To su samo nijanse razlike, ali vi ste naseli na to i počeli ste da vodite raspravu. Ono što je veoma čudno, ovde je na dva mesta koja su upražnjena zbog ostavki, a ostavke su iznuđene, treba, konkurišu četiri čoveka, četiri lica konkurišu koji na osnovu stručne spreme, na osnovu iskustva zadovoljavaju sve uslove. Znate kako vam to izgleda uprošćeno gledajući? To vam izgleda kao kada UEFA vuče žreb za učešće u Kupu evropskih šampiona ili nekom evropskom kupu i onda stavi one kuglice, videli ste, to su one ping-pong kuglice, i svi misle da je to najrealnije, najobjektivnije. Malo ljudi zna, evo Moma Čolaković je ovde kolega koji ima iskustva u tome, malo ljudi zna da određene kuglice koje su favorizovane, noć pre toga su držane u frižideru da budu različite temperature. Ovo mi izgleda kao da ste stavili kuglice i sad sve nas vrtite u tome kako ćemo mi ovde da raspravljamo o pojedincima. Jednu stvar ste zaboravili. Na vama je odgovornost koga god izaberete. Ima još nešto čudno za mene lično. Razgovore sa ovim kandidatima obavljali su članovi Odbora, što je potpuno prirodno i u skladu sa funkcionisanjem Skupštine, ali zamislite u kakvu situaciju dolaze ovi ljudi koji su u najvećem broju stručni, neke od njih lično znam. Morali su da odgovaraju na pitanja i na sve ostalo onim ljudima koji nemaju blage veze o ovoj oblasti. To nešto asocira na period samoupravnog socijalizma, kada smo kao svi koji su završavali fakultet počeli da radimo i bili pripravnici. Pripravnički rad smo polagali, verovali ili ne, pred kvalifikovanim i nekvalifikovanim radnicima. Nisu imali pojma. Sada to isto se sprovodi, samo na nivou Skupštine. Doduše, ima i ona u narodu – ne mora svako da bude babica ili ginekolog da bi imao dete. I to postoji, što je potpuno logično. Ali, ovde se radi o veoma značajnoj stvari. Nije ovde lično u pitanju znanje ili neznanje, ovde je u pitanju rad regulatornog tela koje samo fingira da reguliše situaciju u medijima, ništa više. Samo je fingiranje. Rade vam ovi sa zapada, odnosno iz EU šta god hoće. Kada se malo pobunite, kada se ugledate malo na predsednika Srbije, kada ovde dignete glas, kao što je protiv ove Tanje Fajon, videli ste kako vas udare, što bi se reklo, po ušima. Odmah vam spuste tonalitet i počinjete da se izvinjavate Tanji Fajon. Jedan od poslanik vladajuće većine je rekao najiskrenije, možda malo nespretno, ali je rekao istinu – nema dobre namere, kako će biti dobra namera? Vi imate sad situaciju, ako pratite, ako gledate televiziju, kada ide reklama na jednom kanalu, prebacite, skoro na svim drugim kanalima idu reklame. Posle određenog perioda, bez obzira da li je informativni, da li je sportski program, nema veze, posle određenog vremena počinju da se emituju reklame. Šta vam je to? To vam je uslovni refleks. Tako se to kod čoveka postiže, da u određenom vremenskom periodu čekate određenu informaciju i da dođete u taj stepen, u taj stadijum da sve ono što je saopšteno u tom i tom minutu prihvatate, ono što je van toga, to vam je sumnjivo. To je to formatiranje, tako se to radi. Vi ovde vodite raspravu i nadgornjavate se sa pojedincima, pa i sa nama srpskim radikalima. Shvatite, ovaj posao je veoma, veoma važan za sudbinu Srbije, a ne za vaše lične neke kadrovske kombinatorike.
Hvala, gospodine Mirčiću. Reč ima Mirko Krlić, predlagač. Izvolite.
Neću komentarisati ovaj politički deo govora. Razumem da počinje izborna kampanja i da su svaki minut i svaki sekund važni. I sa njim u nekom delu možda mogu da se lično složim ili ne složim, ali on nije bitan. Samo bih izneo nekoliko bitnih stvari koje su ovde provučene, a radi javnosti mora se znati. Svaki član REM-a bira se na poseban način i to vi jako dobro znate. Napravili ste atmosferu kao da političke partije, tj. ova Skupština ili poslaničke grupe biraju članove REM-a, što apsolutno nije tačno. Samo se jedan član bira na takav način, gde poslaničke grupe predlažu predstavnika. Što se tiče toga da oni samo na osnovu biografije postaju članovi tako važnog tela, reći ću vam, samo za ovog koga biraju elektronski mediji i novinarska udruženja mora, znači, on mora dobiti podršku najmanje 500 članova da bi jedno udruženje bilo reprezentativno, da bi moglo da ga predloži, a što se tiče emitera, najmanje 50, u stvari najmanje 30 organizacija koje čine organizaciju, da može da kao emiter, elektronski emiter predloži kandidata. Znači, kandidat da bi bio predložen mora da ima nekoliko hiljada. Na primer, ako UNS ima preko 2.500 samo članova i predlaže kandidata, a podrže i ostali, znači, to je preko četiri, pet hiljada članova koji podržavaju konačnog kandidata do koga se došlo, tj. do dva kandidata do koja se došlo dogovorom, bez preglasavanja. Prema tome, ne možemo reći da se radi ni o kakvoj biografiji, niti o bilo kakvom političkom izboru, moramo biti svesni. Ako sumnjamo u 2.500 članova UNS-a, ako sumnjamo u 500, 600 članova Društva novinara Vojvodine, ako sumnjamo u sve elektronske emitere koji su predložili ove kandidate, onda je to neka druga priča, recite im to lično. Ako su svi pod uticajem samo jedne političke stranke, mi smo moćniji nego što smo ikada mogli da zamislimo.
Hvala, gospodine Krliću. Pravo na repliku ima Milorad Mirčić. Izvolite.
Gospodine Krliću, drago mi je što ste se vi većim delom složili sa ovim što sam ja izneo u ime SRS, ali suština je sledeća. Još Staljin, Josif Visarionovič Staljin je rekao: „Nije bitno ko glasa, nego ko broji“. Ovde je bitno ko glasa u Skupštini, a to što su predlozi, nagledali smo se mi toga. Naravno, ne može sve da bude baš tako da crv sumnje stalno potkopava da je sve namešteno, ali ovde imate kandidata koga predlaže AP Vojvodina. Nemojte, gospodine Krliću, sad da me ubedite da nije tu politička dimenzija, da nije tu doza politike. Nije valjda da ćete nas da ubedite da tamo gde ima SNS većinu, da taj odbor će predložiti nekog drugog, a ko nije, ko ne odgovara toj političkoj partiji. Uzimam primer. Gledajte, mi srpski radikali ne zameramo što je to tako. Najveća odgovornost je na SNS i onaj ko snosi odgovornost treba da ima prava i to je potpuno jasno, ali nemojte baš toliko da izigravate, što bi se reklo, čednost. Još objašnjavate meni, meni i nama radikalima objašnjavate da je to sve bez politike. Ima političke doze. Kamo lepe sreće da i ovi ostali koji su tamo, da imaju neku odgovornost. To što se tiče udruženja novinara, samo da vam kažem, lično sam imao jednog druga koji nije imao pojma sa muzikom, a kamoli da svira, ali se dosetio, stavio je ploču i napisao muzičar. Tako i novinari, neki, naravno, čast onima koji su časni i čestiti. Broj članova ne govori o kvalitetu. Može neko udruženje da ima hiljade i hiljade članova a da nijedan suštinski nije profesionalac. O tome se radi.
Hvala, gospodine Mirčiću i hvala što poštujete vreme za repliku. Reč ima Mirko Krlić. Izvolite.
Samo kratka intervencija. Tačno je da jednog člana u ovom slučaju bira Odbor za kulturu i javno informisanje AP Vojvodine. To im po zakonu i po sistemu kako je REM napravljen pripada. Imamo jedan predlog jedne političke opcije, druge političke opcije, ali ću vas samo podsetiti da smo mi ovde u ovoj Skupštini izabrali predstavnika REM-a koji je apsolutni predstavnik opozicije, dugogodišnja opoziciona poslanica, a da SNS i većina nije imala svoj predlog. Jednostavno, nismo želeli da u ovom trenutku ostavljamo tu priču iza sebe, kako sve stavljamo pod kontrolu i da zaista nema nikakvih suštinskih promena. Evo, suštinska promena je utoliko da smo toliko slobodni da možemo prepustiti to regulatorno telo, jer ovde je najvažnije ono o čemu je govorio gospodin Komlenski, zakonska regulativa. Ako zakonsku regulativu ispoštujemo, onda ćemo ispoštovati sve ostalo. Da li je REM najbolje moguće rešenje? Ono jeste i pokazuje se u zemljama sa najrazvijenijom medijskom strukturom i slikom da je REM jedan od načina kako regulisati javno informisanje. Naša ideja i velika želja je da smo ovim promenama napravili korak napred. Ako ne, brzo ćemo dobiti drugačiji odgovor, a i doći će neka druga većina koja će možda ovo bolje uraditi od nas.
Hvala. Reč ima Milorad Mirčić. Izvolite.
Ono što je nepobitna činjenica, to je da je sve ovo nastalo posle, uslovno rečeno, razgovora sa evropskim parlamentarcima, sa ova dva već bivša evropska parlamentarca i ova koja je bila na čelu tih bivših parlamentaraca. Sve je ovo nastalo posle tog razgovora. To ne može u pravom smislu reči da se smatra razgovorom, jer ako prihvatite sve što vam izdiktiraju, onda to nije razgovor. To možda jeste dogovor gde oni imaju odlučujuću ulogu. Vama bih poverovao za ovo što ste govorili oko predstavnika opozicije, ali, gospodine Krliću, treba javnost da zna da je to član LDP. To je isto kao kad bi rekli da je, recimo, neko od vaših koalicionih partnera predložio, pa ste usvojili njegov predlog, i to je opozicija. Nemojte baš toliko daleko da idete. Liberalno demokratska partija da je nekom opozicija iz vladajuće, pa nemojte baš tako. Da je to tako, njihov lider, te partije, odavno bi se našao pred istražnim organima. Ne, nego ste našli jednu formu, ali nije suština u ovome da vi i ja raspravljamo sada ovog trenutka, suština je da vidimo šta je krajnje rešenje, šta je to dobro za Srbiju. Ako mi fingiramo, kao što je regulatorno telo, kao što su regulative zakonske kada je u pitanju elektronski mediji, kada su u pitanju mediji, onda će se to vratiti jednog dana kao bumerang, ne vama koji ste sada većina, to je promenljivo sami znate, vratiće se Srbiji. Mnogo veći znalci u ovoj oblasti, mnogo lukaviji ljudi stoje iza ovoga. Nije zamenik direktora CIA, bivši zamenik direktora CIA došao u Srbiju, baš mu palo na pamet, veliki je publicitet i velika je gledanost te njegove televizije. Ne, nego to ide, to su emisari koji dolaze pre onoga što sledi, a mnogo je gore.
Hvala, gospodine Mirčiću. Reč ima dr Vladimir Orlić. Izvolite. Replika.
Kao ovlašćeni. Hvala. Da, vrlo zanimljiva rasprava, dame i gospodo narodni poslanici, i ne bi bilo ispravno da na samom početku ne podsetim, kada pričamo o REM-u, kada pričamo o stanju u medijima, kada pričamo o izboru dva preostala člana Saveta REM-a, pre svega mi govorimo na temu unapređenja izbornih uslova u Srbiji. Zašto? Zato što je ovo poslednja preostala mera, obratite pažnju, na spisku svih onih mera koje su rezultat našeg međustranačkog dijaloga koji smo svi zajedno vodili u Narodnoj skupštini Republike Srbije za one koji su to zaboravili ili to i dan danas ignorišu. Dakle, pod svodom Narodne skupštine vodio se taj razgovor i izvedeni su ti zaključci. Ovo je poslednja mera. Ovde imam taj papir sa zaključcima koje smo zajedno napravili tom prilikom. Pod rednim broje 17. stoji – imenovati 3 plus 2 člana REM-a. Danas i onog momenta kada budemo glasali, kad se glasanjem izjasnimo o predlozima, kada kompletiramo Savet, mi smo realizovali, ispunili poslednju dogovorenu stvar. Sve ostalo završili smo do današnjeg dana. Ako treba da se podsetimo šta to sve podrazumeva, nikakav problem mi sa time nemamo, naprotiv. Mi smo, da znate dobro i da razumete, ponosni na činjenicu da smo mi unapredili izborne uslove u Srbiji bolje, kvalitetnije nego ikada iko, nego ikada iko od kada je višestranačje u ovoj zemlji. Ovakve izborne uslove imali niste. U smislu toliko su dobri, u smislu toliko su dobri, a ponajbolje za one koji, da nismo ove mere mi sproveli, ne bi verovatno imali čemu da se nadaju na izborima. To su svi oni koji su živo zabrinuti za pitanje a zašto sada imamo bolje i kvalitetnije izborne spiskove nego ikada, a zašto je danas formiran Nadzorni odbor za koji su vikali 20 godina treba nam, treba nam, treba nam, bili u prilici da ga formiraju, a nisu se našli dužni da ga formiraju ni jedan jedini put, ali vidite mi jesmo. To je odgovor na pitanje istih onih koji su pričali upravo o REM-u, evo ovom REM-u koji je tema danas, kako je to uzrok svih njihovih životnih, političkih i svih drugih problema i šta bi? Još jednom da vas podsetim, realizujemo poslednju stavku na spisku. Izabrali smo već tri člana REM-a krajem prethodne godine, a evo danas razgovaramo o još dva. Ne postoji ni jedan jedini aspekt izbornog procesa koji nije unapređen, i to značajno unapređen, i još jednom, ako treba da se podsećamo, ima toga gde god da zagrebete i kad je reč o tim biračkim spiskovima, i kada je reč o radu RIK, zar nisu ispunili jednu od obaveza, završili obuke instruktora krajem prethodne godine? Danas ti ljudi koji su te obuke prošli, a nikada se tako nije radilo, obučavaju sve one koje su delegirale poslaničke grupe ili političke stranke koje nemaju poslaničke grupe, rade sa desetinama hiljada ljudi koji će da sprovode izborne radnje u praksi, koji će neposredno da budu zaduženi da izborni proces bude bolji nego ikada. (Nemanja Šarović dobacuje.) Učestvovaće i oni koji vole da dobacuju iz klupa. Tako je, imaće priliku da daju svoj doprinos na svoj način, ne mora samo dobacivanjem. Pošto se brinu za to da li mogu da izađu iz frižidera, kako sam čuo, neka izađu slobodno. Dakle, apsolutno sve smo uradili i više od onoga što nikada niko nije našao za shodno. Sećate se sigurno, taj Nadzorni odbor, pričali smo tada, pet članova smo birali na predlog poslaničkih grupa iz ove Skupštine ovde. Koliko je od tih pet izabrano na predlog različitih opozicionih poslaničkih grupa? Tri, većina. (Nemanja Šarović dobacuje.) I ovi što vole da dobacuju imali su svoj predlog i taj njihov predlog je usvojen. Ovi drugi koji vole da kažu da su svi mediji pod kontrolom vlasti, doduše, nemojte da pričate o ovima koje držimo mi i nemojte da pričate o ovima gde smo urednici mi i koje uređujemo mi, ali sve sem toga, to nešto što ostane, sve je pod kontrolom vlasti, pa kada ih pitamo – dobro, otkud onda da ste vi gosti u svim tim drugim medija, onda prebace priču na nešto drugo – ma, ne, to je u stvari više pitanje REM-a, nije pitanje što sam ja bio tamo, nemojte da me pitate što sam bio, ja ću da tvrdim da nisam bio nikada. Znaju dobro i jedni i drugi, imali su pravo da učestvuju, da kandiduju svoje ljude i te kandidate, ko god da ih je predložio, ko je prihvatio da u tome učestvuje, mi izglasasmo. U pravu je predsednik nadležnog odbora, kada smo se izjašnjavali o tri člana Saveta REM krajem prošle godine, jednog jedinog davala je kao svoj predlog Skupština, odnosno odbor na predlog poslaničkih grupa i političkih stranaka. Tog jednog jedinog mi smo opet izglasali, mi kao većina, na predlog opozicione poslaničke grupe. Toliko je strašna naša kontrola i… (Nemanja Šarović dobacuje.) … toliko se strašno bojimo vas koji volite da dobacujete iz klupa, pa moramo nešto mnogo da kontrolišemo. Danas mi razgovaramo o još dva predloga. Jedan je došao iz Autonomne pokrajine Vojvodine, njihovog nadležnog odbora, drugi je predlog Udruženja novinara. Dakle, ne, ne, neka slobodno viču, ja i ne očekujem ništa drugo do da ti isti viču svaki put kada mi odavde govorimo, drugačije bi bilo samo prijatno iznenađenje, ali da ne očekujemo čuda. Kada mi to kompletiramo, dame i gospodo narodni poslanici i vi građani Srbije koji ovo slušate, da znate, imaćemo od ukupno devet članova REM-a pet potpuno novih ljudi. Dakle, gospodin Krlić je lepo rekao, a gospodin Vukadinović klimnuo glavom, koliko sam video, pet od devet potpuno novih ljudi. Šta vam onda to znači? Da li to onda znači da mi pokazujemo da od nečega strahujemo, da imamo neku strašnu potrebu da bilo šta kontrolišemo? Ne, sve suprotno. Kada nas optužujete, a optuživali ste, jel tako, a niste, gospodine Vukadinoviću, izgovorili reči – izvinjavam se zbog toga, pričali ste malopre – ne mislim da je nešto loše da se čovek izjasni kada čovek nešto pogreši itd, itd, ali da to završite i zaključite sa rečima – i zbog toga se izvinjavam što sam optužio vas u skupštinskom odboru, vas iz SNS da hoćete nekog svog kandidata preko Privredne komore da, na silu Boga, izglasate. To ne rekoste. Dužni ste to da izgovorite, jer ste vi optuživali druge za to, a to se, kao što vidite, desilo nije. Onda kaže neko – REM ste vi držali pod kontrolom sve vreme, ali samo nikako da nam objasni kako to, kako to kad je taj isti REM nama zabranjivao, našoj stranci zabranjivao, našim predloženim listama u kampanji zabranjivao izborne spotove, a mi ih držali pod kontrolom, je li? Kome su to drugom radili? Da li znate da su radili vama nekad? Ja nešto ne mogu da se setim, a znam da su radili nama, i to ne u jednoj kampanji, već više puta. Kao što znam, a zna cela Srbija, da su dozvoljavali sramne spotove, onako namontirane spotove, potpuno iskonstruisane, iskarikirane na račun naših kandidata koje su pravili drugi, emitovali drugi. Ništa tu nije bilo sporno za REM. To je tada bilo sve lepo i demokratski. Nama zabranjuju spotove, ove druge ne diraju, koliko god bili mimo svih standarda i onda neko dođe i kaže – ma ne, vi ih držite u šaci. Pa eto, tako i toliko ih držimo u šaci, ali, kao što vidite nikakav problem sa tim nemamo, jer mi znamo, izborni uslovi, nama odgovara da budu samo liberalniji, da budu samo kvalitetniji, da budem na višem standardu nego ikada ranije. Naravno i pod takvim uslovima, pa možda baš, pre svega, pod takvim mi možemo samo da dobar rezultat na izborima očekujemo, a možemo još nešto da uradimo, da kažemo – jel vidite, mi smo učinili da budu bolji nego ikada u Srbiji. Nije niko drugi. Šta je problem to reći? Šta je problem reći pošteno – učestvovao sam u tom dijalogu koji se vodio u Narodnoj skupštini? Šta je problem reći – bio prisutan, slušao sam i znam da jeste dijalog u pitanju i znam da smo o ovim stvarima razgovarali svi i da smo se složili da će ovo da predstavlja značajna unapređenja i da su svi koji su učestvovali u tome rekli – ako se ovo desi, pa to će da bude fantastična stvar. Da budemo do kraja iskreni, rekli su – ako se bar deo od ovoga desi, to će da bude fantastična stvar, to će da bude bolje nego ikada. Šta je sada problem kada se to realizovalo, biti pošten i kazati – svaka čast. Šta je problem priznati - stvarno jeste bolje nego ikada. Znate ko to neće da prizna? Samo onaj ko iz sebičnih političkih razloga nema interes da bude pošten, da bude iskren, da bude korektan pa da kaže – jeste tako je. Samo onaj ko ima sopstveni lični interes da zažmuri i da pokušava sve nas ostale da ubedi da smo glupi i gluvi i kod očiju slepi. Šta je problem da, recimo, ti koji su učestvovali u tom dijalogu, pa nek nemaju veze sa opozicijom ni parlamentarnom ni vanparlamentarnom, nego neka bude, evo, sada pričamo malo o tim nevladinim organizacijama koje su bile prisutne ili o predstavnicima Evropskog parlamenta. Neke ste pominjali danas, Nota Bene, gospodin Kukan i gospodin Flekenštajn koje ste pominjali, su neposredni izaslanici, predstavnici aktuelnog predsednika Odbora za spoljne poslove Evropskog parlamenta i u tom svojstvu su bili prisutni. Da znate, i jedan i drugi su vrlo korektni ljudi i to će da vam kažu i oni koji se sa njima slažu i koji se sa njima ne slažu. Mi se, ne mali broj puta politički nismo slagali, ali evo kažem vam, to ne znači da mislimo da su nekorektni ljudi u pitanju. Ali, neka kažu šta se dešava sada kada smo mi došli do poslednje tačke na spisku. Da li su sada uslovi kako treba? Ko je korektan među njima? Reći će vam – tako je, dogovorili se, rekli ako to bude reč jednu nećemo moći da dodamo više. Ako su korektni priznaće danas - tako je. Uostalom, kada pričamo o tome šta misle Evropa, pominjali su neki i Tanju Fajon i Vladimira Bilčika, samo da podsetim. Tokom poslednjeg boravka ovde oni su bili u društvu evropskog komesara, gospodina Varheljija i uz dužno poštovanje svima, zna se ko tu delegaciju vodi i čija je tu reč najvažnija. Znate šta je rekao evropski komesar, pošto su ga direktno pitali ovi njihovi novinari koji pokušavaju na svaki način da tu i tamo iskamče neku izjavu, kojom će posle da mašu i da kažu – evo, Evropa smatra da nešto nije kako treba? Pitali ga - dobro, sada da se održe izbori, jel bi bili fer i demokratski, očekivali da će da čuju ne znam šta, a ovaj čovek im je lepo rekao – slobodni i fer izbori u Srbiji su tu. Tu su, imamo ih. Rekao im je – možemo da kažemo, sada vam citiram – uslovi su ispunjeni, ali to mora biti preneto ljudima. Prenesite ljudima. Šta je problem? Dakle, nije važno da li je reč o aktuelnim, danas aktivnim članovima Evropskog parlamenta ili bilo kome drugom iz Evrope. Da li smo uradili što smo se dogovorili? Jesmo. Jesmo uradili i više od toga? Jesmo. Uslovi su ispunjeni, treba to reći ljudima. Izvolite, recite to ljudima. Nevladine organizacije, gospodine Krliću drago mi je što ste pomenuli, da su imale značajno interesovanje za ovaj postupak koji ste vi vodili pred svojim odborom prethodnih dana. Drago mi je što čujem da su prisustvovali i da su se sa vama saglasili da je sve urađeno po najvišim mogućim standardima. Ako sam dobro razumeo, i na svom sajtu su pozitivne komentare izneli na tu temu. Reč je o jednoj od tih nevladinih organizacija. I tu treba biti iskren, neki među njima jesu korektniji od drugih, mada ne mogu da kažem da smo se sa bilo kim tu složili na temu one suštinski važne mere, koju smo takođe mi izglasali ovde, a tiče se smanjenja nivoa cenzusa sa pet na tri posto. Ljudi, kažite to slobodno. Pošteno je reći otvoreno. U tom smislu, nikada u Srbiji nisu bili bolji uslovi za izlazak na izbore. Pa kad je postojao niži izborni prag? Nikada. Sa pet, spustili smo na tri posto. Na republičkom nivou, takav nije bio nikada. Na lokalnom nivou vratili smo onaj koji je bivši režim dizao sa tri na pet, zato što je pokušavao da u tom momentu sabotira neke stranke za koje je smatrao da ga ugrožavaju na lokalu, ali i tu i na lokalnom i na republičkom nivou, tu pogotovo, tako je dobro da nikad ne možete da kažete da je bolje bilo. Nismo se tu složili sa ovim nevladinim organizacijama, samo oni znaju zašto, kada kažu – ne sme da se bilo šta menja u mesecima pred izbore, a zaboravljaju, odnosno nemaju šta da kažu kada ih pitamo – kako je onda bilo u redu da menjamo četiri izborna zakona u decembru? I vi ste rekli, i evro poslanici rekli i mi se složi, u redu, uradićemo to zato što će to da unapredi izborne uslove. Onda je sve bilo u najboljem redu. Danas ne umeju da se iskobeljaju iz pitanja kako može u decembru, a ne može 15 dana kasnije. Nema obrazloženja, ali da znate, i te izmene zakona, četiri zakona jesu jedna od stvari koje smo mi uradili po prvi put. Po prvi put u istoriji višestranačja vi imate definisano šta je tačno javni resurs, šta se tačno podrazumeva pod radnjama u okviru kampanje, šta je zloupotreba, šta sme, šta ne sme, sve ono što su različite misije OEPS-a iz godine u godinu. Od 2003. pa na ovamo, ali iz godine u godinu kada su dolazili na izbore, stavljali su u svoje zaključke – trebalo bi definisati zakonima, nije jasno, nije precizno, shodno je slobodnom tumačenju. Evo mi po prvi put precizno definisali zakonima i ne može čovek, ako je pošten ništa drugo da kaže nego svaka čast, jeste tako. Ali, neće da priznaju mnogi samo zato što, još jednom podsećam, smatraju da nemaju neku računicu. Kada pričamo o nevladinim organizacijama, jel su te iste organizacije pričale pre godinu i nešto više dana – ne valja Narodna Skupština, nije dobra skupštinska praksa, pa ste pričali isto sve što i oni – previše je hitnog postupka, jel tako bilo? Bez obzira što smo mi objašnjavali da ima u drugim državama u okruženju i više i smatraju da je tamo normalno, a nama ovde solite pamet, ali nema veze. Pričali ste mnogo je toga, pričali ste da smetaju amandmani kada ih podnese neko sa ove strane, a ne smeta ništa kada ih podnesu sa ove strane, ali naši su veliki greh. Pričali ste da nema dovoljno javnih slušanja, pričali ste da se ne raspravlja dovoljno o budžetu itd. Jel smo rekli mi i vama i tim nevladinim organizacijama – nije nikakav problem, jel smatrate da je to nešto sporno? Nikakav problem nemate, videćete u par meseci od danas, sve će to da bude baš tako kao što ste rekli. Ajde da vidimo, hoćete biti pošteni da tada da se dogodi kažete – skidam kapu, svaka čast, tako smo i hteli, sada je odlično i šta je bilo? Pet posto je, čini mi se za celu prošlu godinu hitnog postupka bilo u ovoj Skupštini. Kada je u istoriji to bilo? Nikada. Bukvalno nikada, kao što nikad nije bilo ni tog nadzornog odbora koji ste tražili. Sada ga mi usvojili, a vi niste nikada, ali nema veze. Koliko ima javnih slušanja? Više nego ikada. Koliko ste puta vi, kada ste bili u prilici da stavite na dnevni red neki predlog nekog predstavnika opozicije to i učinili? Nula. A mi sada uradili, ne jednom, dva puta je bilo, čini mi se u poslednjih godinu dana samo. Jedan se tiče i ovih izmena Zakona o izboru narodnih poslanika, jedan se ticao predloga da se raspravlja o AP Vojvodini. Mi to uradili prvi put, a kada je bilo takvih primera sa druge strane? Ne samo da smo to uradili, nego smo pitali – hajde sada vi iz nevladinog sektora, kažite to je to, to smo tražili, svaka čast. Odgovor je bio – ne, nećemo, prerano je. Što je prerano? Zato što još nije raspravljan budžet, pa ako bude raspravljan budžet i ako bude posebna tačka dnevnog reda i ako bude dvostruko vreme za raspravu, e onda ćemo da priznamo da ste sve uradili. I bio je budžet, bio je na vreme, i bio je posebna tačka za raspravu, jedina tačka za raspravu, bio je u dvostrukom vremenu. Pitamo – šta bi sada? Hoćete sada biti pošteni da kažete svaka čast i sve je po najvišim standardima i sve je bolje i kvalitetnije nego bilo gde u Evropi da mi znamo? Oni kažu – pa, dobro, evo priznaćemo. Znate kako su priznali? Evo vam sa sajta „Crte“ – usvojen je budžet za 2020. godinu, to je korak na dugom štapu do suštinske kontrole. U al' ste priznali i al' ste pohvalili. Kaže – usvojeno je onako kako smo tražili, ali to je tek korak na dugom štapu. Pa još kažu, hvale se time – u Parizu su saopštili da sve ovo što je usvojeno, što su oni tražili, u čemu su oni učestvovali, smatraju nije dovoljno, jer kaže – rezultati na izborima će biti u spornim izbornim uslovima. Jel ovo pošteno? Jel ovo korektno? Učestvovali u tome, uradili sve što smo dogovorili, vi sami bili u prilici da definišete zajedno sa nama rešenja i kada smo sve uradili što smo dogovorili, vi izašli da kažete tamo u Parizu nekome – biće sporni izborni uslovi. Kada kažem nekorektno, na ovom mislim i za skupštinsku praksu i za pitanje ovog posla koji smo obavili zajednički unapređujući izborne uslove u Srbiji. Ovo su direktno pitanja i za CRTU, a i za sve ostalo, za nevladine organizacije, a mogli bi koju reč da kažu i drugi koji su u tome učestvovali. Pa pitaju, a što samo dva puta ste stavljali predloge opozicije na dnevni red, protekle godine? Što samo dva, a što samo nula, su radili svi koji su bili u prilici da to rade pre nas? Ti sa kojima idete na miting ispred predsedništva zajedno, drmusate ograde i slikate selfije, pri tom. A što samo nula i tada je bilo sve sjajno i dobro, a sada je dva malo. A što samo vodite kampanju pod naslovom – demokratija, drhti od straha, ne dajmo je. A, gde to demokratija drhti od straha? Jel tamo gde biramo predstavnike opozicije u nadzorne odbore i u Savet REM? Jel tamo gde opozicija drži sve medije koje hoće i televizije i dnevne novine i nedeljnike, gde to drhte od straha? I pri tom kažu – al, ne kažemo mi da treba da se glasa ni za ove ni za one, nego drhtimo od straha zato što hoćemo nešto drugo, hoćemo da se zajednički borimo. Sada da vas pitam jednu stvar. Šta je suština i šta je predloženo rešenje onih kojima ništa ne valja, kojima kada uradite sve što ste se dogovorili i to uradite najbolje u istoriji, još jednom ponavljam, u istoriji višestranačja, i kada uradite i više nego što se iko nadao, opet ništa ne valja. Šta je njihovo rešenje, šta je njihov predlog? Ne valja im ništa, uslovi su im nikakvi i na izbore neće uopšte. Neće bivši režim, neće, ko sve beše neće, neće Đilas, neće Jeremić, neće ljotićevac onaj iz Dveri. Za ostale nisam siguran. Zelenović izgleda hoće, Paunović izgleda hoće, Stamatović već odavno hoće, hoće i ovi, jel? Ne znam. Nisam siguran. Jer vidim ovog ljotićevca da je rekao, on hoće na vlast bez izbora i preko ulice i još kaže, pazite kako je to veliki junak u pitanju i kako je to pametan političar u pitanju. Hajde vi ostali, ti Zelenoviću, ti Paunoviću, ti Stamatoviću i ovi na Starom gradu, hajde vi blokirajte svoje opštine i gradove, hajde vi sabotirajte na izborni dan, da se održi izborni proces, pa ćemo na taj način da izazovemo belaj. Radite to vi, vi rizikujte da budete krivično gonjeni, a ja hrabri ljotićevac, ja neću, nego ću ja da dođem da vas branim, ja ću da dođem da vas ne dam. A šta hoće? Jel ovo znači, ja ne znam kako ovo tumačite, da je otvoren poziv da se ljudi međusobno sukobljavaju, da se sukobljavaju sa državom, da se provocira nasilje na ulici, sukob koji bi mogao da vodi, šta u kakvu eskalaciju, jel moguće da neko sanja građanski rat, kao srećno rešenje za bilo šta, politički ovde? Još malo završavam, rečenicu ili dve. Ko ovo može da podrži? Dakle, samo onaj, završavam, kome je problem da prizna uspehe Srbije. Što je problem priznati uspehe Srbije, jer ih ljudi vide svojim očima? Evo pogledajte Fajnešl tajms, vi ste, čini mi se, govorili o tome danas, gospodine potpredsedniče. Jel nije problem uglednim ljudima iz sveta koji se ozbiljno bave analizom ekonomske situacije da kažu, evo, danas je izašao taj tekst i Srbija je, citiram vam ovo – jedan od evropskih ekonomskih zvezda. Zašto to kažu, objašnjavaju. Zato što je preporodila svoju ekonomsku situaciju od 2012. godine, kada je bila na ivici ponora, to ljudi kažu. Postala je stabilna ekonomija, kontinuirano beleži rast ranih investicija, BDP, pao je nivo javnog duga itd. Šampioni smo po investicijama, oni navode da je nezaposlenost ispod 10%. Dakle, sve one stvari koje mi pričamo i koje ljudi svojim očima vide, može čovek da prizna, može bilo ko da prizna, ako je dovoljno korektan i pošten, a važno je da se zna da su ovi rezultati ne samo u našoj ekonomiji, nego i kada je reč o dostignutom nivou demokratije i slobode, došli upravo u ovo vreme, bilo to nekome teško da prizna, ili ne, ali činjenica je upravo vreme kada se o Srbiji starao Aleksandar Vučić, SNS, kada se naša politika sprovodila i kada ste pitali gospodine Vukadinoviću, ko će kome sutra da veruje uz ovakvu situaciju u zemlji? Nije toliko važno ni kome veruju predstavnici Evropskog parlamenta, ni Međunarodne finansijske institucije. Znate šta je najvažnije? Najvažnije je kome narod veruje. Taj narod kada pitate, a biće pitan ponovo za nekih dva meseca, taj narod jasno, glasno, nedvosmisleno kaže, veruje Aleksandru Vučiću, veruje SNS, veruje da ova zemlja može da gradi budućnost sa uspehom zato što sledi politiku poštenih i sposobnih ljudi.
Pravo na repliku ima Milorad Mirčić. Dobro, doći ćete na red, kolega Vukadinoviću. Pratimo neka pravila, neki red, nemojte da se ljutite, molim vas, imamo vremena , i raspravljaćemo ceo dan ako treba. Izvolite kolega Mirčiću.
Evo, ja sam očekivao da će kolega da iznese argumentaciju da je ovo stručno i organizaciono jačanje REM, ova kadrovska rešenja da idu u tom pravcu, da se stane na put javašluku, da se stane na put, bukvalno divljanju, kada su u pitanju elektronski mediji. Vama najavljuju već nekoliko dana na jednoj od tih vanzakonskih televizija hajku na predsednika Republike, i ja mislim, očekujemo mi srpski radikali vi ćete organizaciono i stručno ojačati REM, pa će REM, da reaguje. A vi nam potvrđujete ono što smo mi izneli kao činjenicu da ste uradili sve pod pritiskom, ovi su podneli ostavku, a vi ste doveli ljude da bi zadovoljili formu, a ne stručno i organizaciono da jačate. Što se tiče upozorenja, kolega, mi srpski radikali smo od prvog dana rekli, menjajte Poslovnik o radu Skupštine, jel tako bilo, jel smo rekli da je restriktivan Poslovnik, jel tako bilo? Jel smo rekli, upravljanje sa javnim servisom treba promeniti, jesmo rekli to? Treba drugačiji odnos da bude, oni koji upravljaju sa sredstvima koja izdvaja ova država za funkcionisanje javnog servisa, jel tako bilo? Šta je tu loše? Na vreme smo to govorili. Jesmo rekli da se menja izborni zakon. Sve te promene koje smo predlagali mi srpski radikali, trebali su da počnu ovde u ovom parlamentu, u parlamentu da se razgovara o tome, da li će biti sednica, da li će biti neka druga forma, nije bitno, ali da se razgovara. Šta ste vi odgovarali? Rekli ste, Poslovnik su doneli oni što su bili pre nas, ali vama koristi taj Poslovnik. Šta ste rekli, upravljanje RTS, to je nešto što je po standardima Evrope. Vi se pozivate na demokrate i na evropske standarde. Kada je u pitanju izborni zakon, jedan od zahteva na kome je insistirala SRS, da jedno od najtežih krivičnih dela, bude ono kupovina i vršenje pritisaka na one koji imaju pravo glasa i vi ste sada došli u situaciju. Vreme je nešto relativno koleginice, niste vi zaduženi, nego gospodin Marinković, a gospodine Marinkoviću, vi ipak imate tu demokratsku toleranciju, nemojte dozvoliti da se tako ponašaju poslanici prema vama. Ili jednako svi da se ponašamo sa uvažavanjem ili svi ovako drsko i bezobrazno da vam govore, da će produžiti. Hvala vam.
Hvala kolega Mirčiću. Slobodno vi govorite, nema potreba kako sam produžio vreme i gospodinu Orliću, vi ste mogli da govorite malo duže bez ikakvih problema, tako da stvarno gledam da svi budu zastupljeni dovoljno i da imaju dovoljno vremena, odnosno koliko im pripada. Sada pravo na repliku ima Đorđe Vukadinović.
Dakle, gospodine Orliću, kao što rekoh, ja nemam problem da priznam ili pohvalim ili konstatujem nešto što je činjenica. Vi ste me pomenuli nekoliko puta, naravno da je tačno da smo sada sa ova dva, da će biti izabrano 5 od 9 članova REM, naravno da ću to potvrditi, klimati glavom i kako hoćete. Nemam ja problema sa tim. Da li pak biramo samostalne, nezavisne autonomne ličnosti ili ne, to ćemo videti kada oni stupe na dužnost, kada vidimo praksu, da li će biti promene prakse u radu tog REM. Promenili smo ljude, a videćemo da li će se promeniti praksa. Dosadašnja nije bila dobra i kao što rekoh, na način na koji su podneli ostavku, samo potvrđuje da neki od njih nisu bili autonomni ni dok su vršili svoju dužnost. Kada smo kod toga da se prizna greška ovde danas, malo čas, niko nije priznao kada sam ja konstatovao, niti očekujem neko izvinjenje, nije ni važno, pošto sam direktno prozvan i pomenuta kako ne gostuju kod mene u ovim malo emisijama i uticaja koje imam. Ja se trudim da pozovem predstavnike i vlasti i opozicije i za bojkot i protiv bojkota. Ja kažem od četiri emisije bili su kolega Đukanović, vaš kolega Đukanović mi je gostovao i kolega Šormaz. Dva iz vladajuće koalicije, od četiri. A, jedan od ovih opozicionih je toliko grdio i kritikovao, jedan ovaj dvojac, kojeg vi ovde stalno pominjete i ne vadite iz usta, Đilas-Šolak, pa vi ne biste bili tako efikasni u pominjanju i prozivkama tih ljudi, mada se trudite strašno. Hoću da kažem, otvoren sam, nije problem da se čuje svaki glas, ali problem je sa vama, sa vladajućom većinom i vama kolega Orliću, što vi predstavljate stanje u Skupštini da je bilo savršeno i u društvu, a onda ste vi to savršeno ili skoro savršeno stanje još poboljšali, a ja kažem suprotno. Stanje je bilo apsolutno neprihvatljivo, palo ispod svakog nivoa, a onda su učinjene izvesne formalne ispravke, nisam se libio, to priznam i pred predsednicima Evropske komisije, da su formalno u radu Skupštine neka pogoršanja napravljena. Praktično i faktički nisu dovoljno sprovedena i da ne navodim, evo, svoji primer, mogu da navedem primer, ali prošlo je dva i po minuta. Hvala. Neću više, ostaviću za sledeću repliku. Dakle, primer, prema kolegi Ševarliću, juče kako se ophodio predsedavajući, pokazuje da u praksi nisu ispoštovane te stvari da se koliko-toliko ravnopravno tretiraju poslanici vlasti i opozicije. Hvala.
Hvala, kolega Vukadinoviću. Evo vidite da se trudimo. Stvarno, mislim, nije problem, ne bih vas nikada prekinuo na pola rečenice ili na pola misli koje ste želeli da iskažete, tako da bez brige. Izvolite. Imamo dovoljno vremena da diskutujemo. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 103. Gospodine predsedavajući pokušajte da ove replike traju do dva minuta. Samo se moja dva minuta nekako skupe, barem se meni tako čini, možda sam subjektivan, možda nisam objektivan, ali ja za prethodnog govornika imam razumevanja. Evo, ako se kolege slažu da se njemu dva minuta množe sa 1,35. To je onaj koeficijent za nacionalne manjina. Hvala.
Hvala, kolega Rističeviću. Smatram da nisam prekršio Poslovnik i odgovorno vam tvrdim da nijedan predsedavajući nema apsolutno nikakvu nameru vas nikada da diskriminiše, tako da znate samo. (Marijan Rističević: Vidiš da sam skupio moja dva minuta.) Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić. Pravo na repliku. Izvolite.
Bukvalno svako od pitanja koje ste pokrenuli sada tiče se upravo dobrog dokaza koliko su utemeljene priče da je ovde neka velika presija, neka strašna diktatura, autokratija i znate već šta se sve izmišlja. Pitanje, recimo, tog Poslovnika, pa jeste tačno je. I kada sami kažete - nismo ga usvojili mi, nismo ga tako pisali mi, nego je prethodna vlast to tako napravila i napisali, šta vam govori? Mi nikakav problem nemamo da iste aršine koji su drugi napravili, primenjujemo i na sebe i na druge, da smo jedan zarez mi promenili sami svojevoljno, svi bi rekli doneli ste autokratski diktatorski Poslovnik neki vaš, pa sada ovde na nama isterujete pravdu. Pa ne, sve što ste sami osmislili, kako ste vi napisali, tako se koristi i dan danas, isto kao izborni zakoni. Znate, nismo mi bez razloga pričali - ljudi, izborni zakoni su isti oni koje ste vi napisali i kakvi su se primenjivali u vaše vreme, primenjeni i 2012, 2014, 2016. i 2017. godine, i na kraju kada ste počeli sami da govorite protiv svojih zakona, protiv onoga što ste vi napisali da je to nepravedno, nikakvo i ne znam šta, i tražite da se unapredi. Vi ste rekli - hajde, sedite za sto sa nama, pa ćemo da napravimo da bude bolje. I sve smo to uradili, čak smo, kažem i podvlačim, napravili i boljim nego što je ikada iko bio u stanju na predloži. Kada ste imali ovakav cenzus? Nikada. Sve smo drugo uradili da popravimo ono što ste sami pisali vi. I to pitanje - Poslovnik, da li smo rekli da nije nikakav problem? Rekli smo otvoreno da možemo o tome da pričamo i ako treba da se promeni, da se promeni. Ali, znate šta je tu potrebno? Potreban je širok konsenzus. Pa, kada neko preko puta kaže - neću da učestvujem ni u čemu, ništa mi ne valja, neću čak ni da dođem kada me zovete, kakav je to onda konsenzus i koliko onda ima smisla da se bilo o čemu priča dalje,kao što nisu hteli da dođu na dijalog koji se jeste vodio u Narodnoj skupštini? Neki se nisu udostojili čak ni da dođu i da o tome budu prisutni. Traže neki da javni servis bude pod snažnijom kontrolom Narodne skupštine. Zar niste tim rečima dali najbolji mogući kompliment nama, o tome kakva je ovde diktatura i autokratija? Kažete – nema parlament kontrolu nad javnim servisom. Slažemo se, nema. Da li vam to nije dokaz da su besmislene obične laži, sve priče na temu da mi nešto tamo krojimo i kontrolišemo. Dakle, kada je onomad Zelenović u ime Đilasa, Jeremića, Ljotićevaca iz Dveri i ostalih, govorio - tražimo mi da parlamentarna većina smeni sve iz RTS, a mi im govorili – ljudi, da li znate uopšte šta pričate? Po zakonu mi nikakvog upliva tamo nemamo, mi nikakav uticaj ne vršimo. Oni nam nisu verovali. Danas vi kažete – mi smo bili u pravu sve vreme, nema nikakve kontrole Skupštine nad javnim servisom, ne treba ni da bude. Gospodine Vukadinoviću, svašta ispričaste, ali ja nisam čuo ono što sam tražio da čujem. Da li se izvinjavate ili ne zbog toga što ste nepravedno optužili naše predstavnike u skupštinskom Odboru da hoće da nekog svog kandidata preko Privredne komore izaberu ovde.
Hvala, doktore Orliću. Reč ima narodni poslanik Đorđe Vukainović. Imate do tri minuta. Izvolite.
Zahvaljujem. Da nastavim tamo gde sam stao. Nisam imao problem da konstatujem određene pomake u formalnom radu i načinu zakazivanja sednica parlamenta, nakon ovih packi i kritika od strane Evropske komisije u aprilu i nepotpunog izveštaja, zaista je predsednica preduzela te neke mere i misaoni su ti fantomski amandmani koji kada sam ih ja nazivao fantomskim, uglavnom sam dobijao opomene i kazne od strane predsedavajućih, a posle su tiho od njih odustala vladajuća većina. Vi najbolje znate koliko su vaše kolege i poslanici takođe smatrali da je to u velikoj meri farsično i nisu hteli u tome, bar neki od njih da učestvuju. Isto tako, način zakazivanja sednica je ostalo, u prakso se, kao što rekoh, nije mnogo promenilo. Kad sam rekao da neću da navodim svoj primer, mada je dosta eklatantan i očigledan, nego sam naveo, ali sam završio time pre kolege Ševarlića koji je juče bio prekidan dva, tri puta od strane predsedavajućeg, niste bili vi tu, ali svejedno, smo zato što nije govorio o tački dnevnog reda. Pa ovde svi govore o svemu, prozivaju koga hoće, nezavisno od tačke dnevnog reda, kritikuju bukvalno i pljuju svakog iz opozicije ili iz javnog života koji im se u tom trenutku nešto zamerio. Jedino se na kolegi Ševarliću „slomila kola“ da se kaže - ne govori o tački dnevnog reda. O čemu mi pričamo? Znači, jednog, jednog i po poslanika opozicija ne možete da tolerišete, kako bi ste 40, 50 ili 80 poslanika opozicionih ovde tolerisali? Dakle, poenta je u tome da ste preterali bili, poštovane kolege. Svaka preteranost se plati i vrati kao bumerang. Naravno da su i ovi prethodni, sa kojima me vi uvek stavljate u isti koš, ali svejedno, naravno da su i oni platili cenu jedne preterane bahatosti i uverenja da će vladati večno. Mislim da ste vi oboleli od sličnog sindroma. Mislim da se i vama to dešava da prosto počinjete da verujete svojim rečima. Dakle, bilo je divno, sjajno stanje, ali svojoj propagandi, gospodine Orliću i svojim medijima, toj idiličnoj, bajkovitoj slici. Kažete vi – Srbija veruje Aleksandru Vučiću i Srpskoj naprednoj stranci i to će se pokazati, kažete na narednim izborima. Pre bih rekao nešto drugo. Ne veruje ona toliko, ne veruju građani toliko vama koliko ste tu uspeli, ne veruju ni onim drugima, ni ovima iz opozicije i to je naš problem. Hvala.
Hvala, gospodine Vukadinoviću. Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Svašta napričaste što vas pitao nisam. Nisam ja ništa pitao u vezi jučerašnjeg izlaganja gospodina Ševarlića ili bilo kog trećeg. Ja sam lepo pitao na srpskom, jasno i glasno – izvinjavate se vi ili ne za to što ste nepravedno optužili naše predstavnike u Odboru za kulturu i informisanje? Da ili ne? Kažete nemate problem da izvinjenje uputite kada to treba da se uradi. E, sad treba. I priznali ste da ste nepravedno optužili ljude. Priznali ste da se pokazalo da niste u pravu. Izvinjavate se vi za to ili ne? Odmahujete glavom. Znači ne. E, dobro. Toliko na temu koliko ste bili iskreni kada ste rekli da nemate problem sa time. Samo to sam hteo da čujem. Što se tiče drugih stvari koje ste ispričali. Kažete – mi verujemo svoju propagandu da je u Skupštini sve bilo na određeni način, a vi znate na koji je način stvarno bilo i mi nismo u pravu. Nemojte vi ništa da verujete ni meni ni mojoj, kako kažete propagandi, otvorite lepo sajt „Otvoreni parlament“, to nije nikakva naša propaganda, to je vaša propaganda, iza toga stoji nevladina organizacija CRTA, ova o kojoj sam pričao maločas, pa pogledajte lepo šta ti vaši kažu, ko su narodni poslanici koji su u ovom sazivu, celom sazivu, znači poslednje četiri godine, bili najaktivniji u smislu da su najviše puta u skupštini govorili, po svim osnovama. Pogledajte prvih 15, 20, 25 koliko god hoćete, pa budite pošteni da kažete koliko među njima ima vas, predstavnika opozicije, koliko među njima ima čak onih koji su rekli da će da bojkotuju i sad kažu da im je teško da dolaze već godinu dana, godinu i jače u ovu salu za plenarne sednice, samo primaju platu i idu u restoran, ali godinu i nešto dana ne govore uopšte, što znači da su za tri godine uspeli da stignu na vrh te rang liste koliko su pričali, zatvarali nisu. I onda mi objasnite, pošto je to vaša propaganda, a ne naša – kako ste uspeli da budete kakvi šampioni, takvi rekorderi, a kažem vam, većina je u vrhu te tabele iz vaših redova, a ne iz naših, ako u ovoj skupštini nije moglo slobodno da se govori, kako? Dakle, to nisu naše tvrdnje i naši podaci, to su vaše tvrdnje i vaši podaci. Uopšte nemam ništa protiv da ih smatramo za tačno. Kako vi onda niste to mogli da govorite na temu onoga šta mi pričamo ovde i kako to izgleda i ko tome veruje? Da vam kažem, poslednja rečenica, gospodine Vukadinoviću, ko tome veruje, to se pokazuje na izborima. Dakle, ako neko smatra da postoji drugi, bolji način da se dođe na vlast, taj samo rizikuje grešku koja može skupo da košta sve u ovoj zemlji. Time što provocira ulično nasilje, time što provocira zauzimanje putem razbijanja ulaza RTS ili razbijanja ulaza u Narodnu skupštinu, a onda uvođenja neke svoje pravde, ne znam, motornim testerama ili vešalima, ti ljudi, prosto, pokazuju da ne znaju šta rade, a upravo na to pozivaju kada, poput ovog Boška Obradovića i ovih ostalih Đilasovih, pozivaju da se na dan izbora fizički spreči narod kada bude pokušao da glasa. Tu sreće nikakve nema.
Hvala, dr Orliću. Pravo na repliku ima narodni poslanikĐorđe Vukadinović. Izvolite.
Samo kratko. Dakle, mislim da ćemo videti, kao što rekoh, da li će ili neće ovi novi izabrani članovi REM biti pod kontrolom ili ne. To će se videti iz načina kako budu radili. Na kraju krajeva, mi nismo ni izabrali današnje kandidate, tako da ni ne znamo ko će biti izabran. U tom smislu ne mogu da vam se zbog toga izvinim, kao što se meni niko ovde nije izvinio što sam direktno, lako, empirijski proverljivo konstatovao da su od četiri poslednja gosta u emisiji, dva bili iz vaših redova. Dvoje vaših kolega ovde iz parlamenta, iz vladajuće stranke. Čak nije ni koalicija, nego vladajuća stranka. To je sitnica, ali samo pokazuje koliko se ovde fakultativno maše neobavezno tvrdnjama. Ono što je pak važnije, a to je ono što ste pomenuli i gde se ja sa jednim delom sa vama slažem. Moje prisustvo ovde pokazuje o tome šta ja mislim o tome gde vlast treba da se menja. Naravno da sam protiv da se vlast menja na ulici. Tu onda presuđuje ko ima veću batinu ili duži štap. To nije način. Ali, isto tako sam ja ovde govorio, i ponavljam, mislim da je vladajuća većina svesno ili nesvesno, ponekad mislim svesno, a ponekad mislim prosto iz nekog nemara i bahatosti, sve činila da izgura opoziciju iz parlamenta svojom praksom i svojim ponašanjem, ali su onda i oni otkrili tu neki benefit. Ja ne verujem u taj način. Moje prisustvo ovde govori o tome šta mislim o bojkotu i šta mislim o vaninstitucionalnoj promeni vlasti. Ali, nije svako glasanje izbor, gospodine Orliću. Nisu svako glasanje izbori, demokratski izbori. Postoje neke pretpostavke koje moraju biti zadovoljene da bi se onda moglo reći – evo, vidite, narod je rekao svoje. Jedna od tih pretpostavki je i da svi mogu da čuju svakoga ili barem većinu predstavnika vlasti, opozicije na svim medijima ili bar medijima sa nacionalnom frekvencijom. To nije bio slučaj od pre godinu dana. Promenilo se nešto. Meni kolege zameraju što to uopšte pominjem. Ja ne mogu da ne pominjem da se poslednjih godinu dana stvar nije promenila. Promenila se, ali nedovoljno i tek pod pritiskom delom ulice i protesta sa ulice, a delom zbog pritiska međunarodnog faktora. Kamo sreće da smo sami to ili da ste sami shvatili da treba stvari da se menjaju. Hvala.
Hvala. Narodni poslanik Marijan Rističević, povreda Poslovnika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 107. dostojanstvo Narodne skupštine. Ovo je u vrlo kratkom roku peti put da budemo optuženi za kontrolu medija. Ja ću ponovo morati da navedem moj primer. Kako to kontrolu medija mi kao većina imamo nad jedinom televizijom čiji je osnivač država, gde ne možemo ni upravni odbor da postavimo kao vladajuća većina? Ne možemo da postavljamo urednike, niti ih postavljamo. Sve su zatečeni urednici do 2012. godine. Moja supruga i supruga Orlića nisu radile i ne rade kao urednici na RTS. Supruge pojedinih opozicionih lidera, od kojih su neki 16 puta bili uživo u dnevniku, su radile ili rade kao urednici na RTS. Sada taj moj lični primer. Ja uživo u emisijama RTS, kao najaktivniji narodni poslanik, koji nije bojkotovao sednice ni kada je bio bolestan, uživo u emisijama RTS, van Skupštine, samo da vam kažem, uprkos bojkotu, opozicioni poslanici sa jednom trećinom, su potrošili više uživo u RTS na sednicama vremena, nego dve trećine vladajuće većine, a ja uživo, van ovoga, na RTS nisam bio nijednom. Kolega Vukadinović je bio četiri ili pet puta. Kako ja to onda kontrolišem RTS, on četiri, pet puta, a ja nijednom? Hvala.
Hvala. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? (Marijan Rističević: Ne.) Narodni poslanik Vladimir Orlić ima pravo repliku na izlaganje narodnog poslanika Đorđa Vukadinovića. Izvolite.
Tri stvari. Prva se tiče baš ovoga o čemu je sada govorio gospodin Rističević. Gospodine Vukadinoviću, kažete da nema na Javnom servisu, da li nije bilo, a sada je nešto malo drugačije, dovoljno vas i tih vaših? Samo da vam kažem nešto. Koliko se sećam, ne mogu da se setim, a rekao bih da dobro pamtim, jedne jedine emisije u kojoj smo mi bili kao učesnici, a da vas nije bilo tu, vas u raznim pojavnim oblicima. Koliko se sećam, lično sam bio na RTS tri ili četiri puta i svaki put pod obavezno bio je neko sa mnom s te vaše strane da priča šta on misli i kako on doživljava svet oko sebe. Jednom je bila predsednica vaše poslaničke grupe, te kojoj vi pripadate, Sanda Rašković Ivić, potpredsednik stranke Vuka Jeremića, ovog što kažete da ga ne znate ko je, nije vam poznato ime, a u stvari je čovek rekorder u broju pojavljivanja u udarnom terminu u Drugom dnevniku Javnog servisa RTS, skromnih 16 puta, što nikad nikom nije pošlo za rukom pre njega, a izgleda da nikada i neće, ali oni su bili sa mnom u emisiji istoj. Svaki put kada sam bio pozvan dešavalo se da otkažu ljudi iz DS. (Marijan Rističević: Bila je Nada Kolundžija.) Dva, tri imena su otkazivala, nekad slali zamenu, nekad nisu, ali obavezno je bio prisutan još po neko. Bila je i gospođa Kolundžija, tako je. Ona je obično dolazila kao zamena kada ovi drugi pobegnu. Da li znate šta je zanimljivo? Jedan jedini put kada sam bio na RTV, to je takođe Javni servis, bio sam u emisiji sa Zelenovićem, takođe vašim i sada vi meni kažete da smo protežirani, a da vas nema, a svaki put kad nas ima, bude i vas, ali zato se dešava da vas bude kada nas nema. Da li ste videli da je možda taj Jeremić, za koga ne znate kako se zove, ovaj vaš rekorder u pojavljivanju u Drugom dnevniku, bio čovek sam samcit u udarnom, večernjem terminu upravo na tom Javnom servisu na RTS, u kom svojstvu stvarno ne znam? Čovek danas nema članova. Dakle, toliko je politički bitan i relevantan, a nema članova više od, pa, evo, iskreno da vam kažem, jednog predsednika opštinskog odbora SNS. Bukvalno toliko. Da li ste videli nekad nekog našeg predsednika opštinskog odbora da ode tako sam na udarni termin RTS i da priča šta mu je po volji? Ja nisam nikada video. Više članova nego Vuk Jeremić u celoj Srbiji ima u svom mesnom odboru naša koleginica Obradović, to da vam kažem. To je njegov nivo relevantnosti, pa eto ima prostora da govori šta god i kako god hoće. Taj Zelenović, to je pretposlednja stvar koju ću da vam kažem, kada pominjete izborne malverzacije i kupovinu glasova, njegovi su ljudi u njegovom Šapcu bili osuđeni. Dakle, pred sudom i tužilaštvom je utvrđeno da su kupovali glasove, a ne naši. To se desilo 2016. godine i sami su priznali. Poslednja stvar. Optužili ste naše ljude da hoće čoveka koji je predlog Privredne komore, da izaberu sada na ovoj sednici današnjoj. Taj čovek, gospodine Vukadinoviću, nije ni došao na današnju sednicu. Dakle, kao predlog on ne postoji ovde zato što je otpao ranije. Eliminisan je pre ove sednice. Optužili ste nas za nešto što se očigledno neće dogoditi i kada vas pitam upućujete li izvinjenje ljudima koje ste optužili, pitam za to i očekujem kratko, korektno – da ili ne, nikakve duže priče.
Hvala, dr Orliću. Pravo na repliku, narodni poslanik Đorđe Vukadinović. Izvolite.
Gospodine Orliću, istorija ne počinje, niti vaša vlast sa poslednjih godinu dana. Ja sam rekao da u tom periodu ima određenih promena i svi primeri koji navodite su uglavnom isti poslednjih 13,14 meseci, promene od kada su krenuli protesti bili po Srbiji, prošlog decembra, sada već pretprošlog decembra i od kada su se Evropska komisija i Evropski parlament malo više zainteresovali za situaciju. Pre toga je stanje bilo katastrofalno i u Skupštini i u medijima. Ja kažem, ima pomaka određenih. Verovatno smatrate i ne grešite previše, da ste i toliko prednost stvorili ovom prethodnom medijskom dominacijom da vas ne košta ništa i da vas ne košta mnogo da malo popustite, bar zbog privida te sad demokratičnosti. Ne, stanje u medijima je loše. Vi sada ubeđujete podacima, Naravno da znam ko je Vuk Jeremić, nije uopšte sporno, ali koliko je on bio ne znam koje godine prisutan uživo u Dnevniku i da sada time parirate ili time što je gostovao pre par nedelja ili mesec-dva dana, kakve to veze ima? Predsednik vaše stranke, koji tad još nije bio predsednik stranke i kao opozicioni lider takođe je gostovao uživo u toj istoj misiji, u tom istom „Oku“ 2011. godine da najavi svoj miting, tada opozicione SNS. Sam je bio. Znači, hoću da kažem to da neki lideri opozicioni pojave se sami, a ne poklopljeni stalno i u sendviču, paralelne monologe sa predstavnicima vlasti u čemu ste i vi vrlo dobri bili, u tim nastupima, u smislu da govorite neprekidno preko onoga ili paralelno sa onim predstavnikom prisutnim opozicije. Dakle, može se i logično je da se čuje u emisiji od 20 minuta sam predstavnik opozicije, po nekom izboru, po nekom kriterijumu relevantnosti. Dakle, to ne treba da bude presedan koji sad meni navodite slučaj gospodina Jeremića, nego zapravo to treba da bude redovna praksa, kao što je vaš lider Aleksandar Vučić, kažem, i kad nije ni bio predsednik stranke gostovao uživo u RTS-u tamo negde 2011. godine. Dakle, to je što se toga tiče. Pošto mi prolazi dva minuta, ne, ja sam rekao da ćemo videti da li će biti, koliko će biti nezavisnih. Ja nisam osporavao ličnosti, samo sekund, ja sam osporavao i smatrao onog predlagača, smatrao da su neki predlagači pod i bliski vlasti, jer okupljaju organizacije koje su toj vlasti bliske i to i dalje tvrdim, a ličnosti koje su predložene rekli smo da svi formalno ispunjavaju kriterijume i ne ulazim u njihovu kompetenciju, ni ova sada dva predložena, niti ona četiri. Ali, dakle, ako vi stvarno mislite da je stanje u medijima dobro, ako vi mislite da je stanje u Skupštini dobro, mašući podacima da su u vrhu liste govornika ovde u Skupštini opozicioni poslanici, onda vi živite u toj iluziji. Pa, kada ih je malo ili kad nas je malo, naravno da ćemo biti u vrhu liste najaktivnijih. (Vladimir Orlić: Jel ovde predlog Privredne komore? Jel ovde predlog Privredne komore?) Ali odnos, tretman njihov kao i to što sada, vi sada opet, to kamera snima, to gledaoci ne vide, vi sad govorite paralelno sa mnom, a žalite se kad vam kolege ovde sa strane vama dobacuju dok vi govorite, a vi sad stalno sa mnom govorite. Da ne govorim o tome da se neko javlja stalno po Poslovniku, jer ne želi da uđe u repliku. Ništa. Toliko. Mislim da će javnost suditi, nemojte živeti u iluziji da je stanje dobro i nemojte misliti da to što opozicija stoji slabo, a stoji slabo, to i moji pokazuju da je znak da mnogo vas vole i da vam mnogo veruju. Hvala.
Hvala, gospodine Vukadinoviću. Povreda Poslovnika, Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući povreda dostojanstva, član 107. po ko zna koji put. Ovog puta tražim da se o tome glasa zato što se povreda koju vi činite ne opominjući prethodnog govornika ponavlja. Da vas podsetim da je 2012. godine opozicija imala nulu medija, bila je zastupljena u „Kopernikusu“ čini mi se dva ili tri sata u zakupljenom terminu i to je bilo sve. Sada kažu da je od protesta malo medijska slika bolja. Pa, ja se ne sećam da je pre godinu dana osnovan list „Danas“. Ja znam da od 2012. godine „Danas“, „Blic“, „Vreme“, „NIN“, „Nedeljnik“ su opoziciono nastrojene novine i časopisi. Znam da prethodni govornik, zato kažem da je povreda dostojanstva malo teža, je vlasnik jednog medija koji doduše nije registrovan kao medij već kao udruženje građana, čisto da se zaobiđe zakon, vodi emisiju u drugom mediju, više je zastupljen od najaktivnijeg poslanika u Narodnoj skupštini, a ja i dalje tvrdim da je opozicija, uprkos godinu dana bojkota više vremena potrošila u Skupštini u direktnom prenosu nastupajući ovde, nego vladajuća većina koja ima 2/3 parlamenta. Kakva je to onda cenzura? Recite mi kako mi, gospodine predsedavajući, evo odustajem od glasanja, ali da mi kažete, kako mi da nateramo ljude da čitaju „Danas“ koji ima više novina nego čitalaca, „Vreme“, „Blic“, „NIN“ itd. opozicione novine i časopise, kako da nateramo ljude da gledaju N1 televiziju, Nova S, Slobodnu TV itd? kako da nateramo ljude da to gledaju, da im to učinimo ili na kraju kako da nateramo ljude da glasaju za njih kada neće? Hvala.
Hvala, gospodine Rističeviću. Teško ste mi pitanje postavili, ne znam odgovor na to pitanje. Hvala vam. Pravo na repliku ima Vladimir Orlić.
Moram da vam kažem gospodine Vukadinoviću da ste me na dva-tri pitanja onako od srca nasmejali, mislim da se to i videlo. Prvo, moram da vam priznam, jeste malo smešno kad pokušavate da izjednačite relevantnost onoga što je 2011. ili 2012. godine, ne znam koju ste godinu tačno pomenuli, ali nije važno, ne pravi razliku. Relevantnost Aleksandra Vučića i SNS u to vreme da to izjednačite sa ovim što danas radite vi sa ovim vašim. Dakle, da vas podsetim, tada je Aleksandar Vučić bio jedan lider političke stranke koja je bila apsolutno najveća i najznačajnija u zemlji i organizovao je skup koji ste pominjali, koji je po vašim izvorima, to su vaše reči, vaši brojevi, okupio oko stotinu hiljada duša i sad pokušavate da to izjednačite po važnosti sa kad vas se okupi 50 ili 100 i krene zajedno sa Boškom Obradovićem da udara ovde zastavom Srbije ulazna vrata Narodne skupštine, da li vam deluje kao da to ima nekog smisla? Meni ne baš. Da li vam deluje da je to smešno? Meni deluje da je smešno. To da se poredi apsolutno ne može, ali vidite i tada vi hoćete da kažete – uključio se Aleksandar Vučić na par minuta, pa je to isto kada vi sada odete na Javni servis i po celo veče, u udarnom terminu, sami pričate nešto, a nemate brat bratu jednu desetinu ljudi iza sebe koliko je tada imao Aleksandar Vučić, a tridesetinu ljudi iza sebe, koliko danas ima Aleksandar Vučić. Meni je to sve smešno, da vam kažem ovako najiskrenije. Druga stvar, kažete, narodnih poslanika koji sede tu sa te vaše strane je malo u ovom sazivu, pa su zato u vrhu liste. Potpuno smešno. Da vam objasnim kako to funkcioniše. Može da vas bude pet, a može da vas bude 150, ali kada vam se ne da reč, a vi tvrdite da vam se ne da, onda vi koliko imate obraćanja u ovom sazivu, svako od vas? Malo, da li je tako? Kad govorite koliko god hoćete, kad govorite i kad treba i kad ne treba i kad imate i kad nemate šta da kažete, kad govorite kad god vam se prohte, onda vi imate puno obraćanja i to pokazuju vaše rang liste, te koje pravi ta vaša CRTA. Nema to veze sa tim koliko je vas, to ima veze samo sa tim koliko pričate. Vi tvrdite da vam mi ne damo da govorite, a vaše rang liste pokazuju govorite za sve pare. Tako da, još jedna rečenica, to mi je takođe smešno, ono što mi nije smešno, nećete pobeći od odgovora. Optužili ste nas da hoćemo kandidata kog je predložila Privredna komora Srbije da na ovoj sednici izglasamo, a onda na ovu sednicu kao predlog nije ni došao taj kandidat. Dakle, sigurno ga nećemo izglasati. Za to gospodine Vukadinoviću dugujete izvinjenje ne meni, nego tim ljudima kojima ste to u oči rekli.
Mirko Krlić se javio za reč, predlagač.
Samo kratko, ne želim da prekidam ovu polemiku, ali istine radi moram da pročitam jedan podatak koji se više puta ovde spominje u pravcu kontrole Javnog servisa od vladajuće stranke. U informativnim emisijama političkog sadržaja, predsednik države, premijer i ministri 36%. Ovo je podatak koji možete proveriti, ja verujem da vi imate načina da to proverite, znači 36% kompletna SNS, tj. izvršna vlast, ministri, naša opozicija koja težinu u ovom trenutku u 2019. godini ili na izborima sigurno ima preko 60% je 36% zastupljena. Da li je to kontrola, apsolutna kontrola Javnog servisa? Da li se to zove politička dominacija nad medijskom slikom Srbije?
Hvala, gospodine Krliću. Hvala i vama gospodine Vukadinoviću na razumevanju, možemo dalje. (Đorđe Vukadinović: Samo kratko.) Okej, imate pravo na repliku. Izvolite, mislio sam da završim krug replika. Izvolite.
Završićemo, ali samo kolegi Krliću da kažem, ja ne znam sada taj podatak, ja ću pogledati, proveriti, takođe znam neke druge podatke kada je reč o zastupljenosti i to isto relevantnih izvora koje mogu ovde i da navedem, od BIRODI-ja pa nadalje, koji su govorili da u kampanjama za predsedničke izbore 2017. godine, kao i za gradske, odnosno beogradske 2018. godine, zastupljenost u medijima sa nacionalnom frekvencijom, mada su oni merili i N1, ali pre svega one medije sa nacionalnom frekvencijom, udeo vlasti je bio preko 90%. Dakle, vi ste uzeli samo političke emisije, kojih inače je malo i nedopustivo malo na RTS, nas Javnom servisu i onda ste tu premerili prisustvo i pojavu predstavnika vlasti. Da li vi mislite, a preskočili ste sve one jutarnje programe, sve one specijalne emisije, prepune su ih televizije sa nacionalnom frekvencijom koje služe mesecima, godinama samo za promociju i propagandu vladajuće stranke i prvih ljudi ove države i naravno za pljuvanje po odsutnim predstavnicima opozicije. Da ste ubacili, te razne jutarnje programe i te razne specijalne emisije, onda bi svakako procenat bio drugačiji. Ali, ako vi hoćete da ubedite nekoga kako opozicija, kakva god bila, ima je svakakve, nismo mi uopšte u istom košu, dakle, da je ona povlašćena medijski, a da je vlast sirota stešnjena i da kao nema prostora, onda verujte i dalje u to. Hvala.
Hvala. Povreda Poslovnika, Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kad god se javi Đorđe Vukadinović danas, imate povredu dostojanstva Narodne skupštine, član 107. Da vas podsetim, ovde se pominju frekvencije. Sada vas ja pitam, u vreme kada je Boris Tadić delio pare iz Lutrije, ko je delio nacionalne frekvencije medijima? Ko je delio nacionalne frekvencije onom Grku, dve frekvencije TV Prvoj, B92 ili kako se to zvalo, TV Foks itd? Ko je podelio te frekvencije Hepi telefiziji? Ko je podelio frekvencije, recimo nacionalnoj televiziji, ko je podelio frekvenciju PINK televiziji? Ko je to kada je dodelio frekvenciju PINK televiziji „Velikog brata“ emitovao u rijalitiju čak i na B92, čak i na PINK? Dakle, u vreme je neko branio tu vlast zdušno, neko je dobijao na lutriji. Ja pitam – kada se neko tako zalaže za slobodu medija, zašto ne kaže da u to vreme kada su delili frekvencije svojima, bio svoj do svojega, pa i u REM-u, pa se delile frekvencije, pa regionalne, pa lokalne, pa nacionalne? Pitam ja vas ko je sa puškama u ušao u BK televiziju? Ko je eliminisao jednu od najboljih televizija koja se videla na celoj teritoriji Republike Srbije? Zato što im je Bogoljub Karić bio politički protivnik. Ko je političkom protivniku uzeo televiziju da ne bi mogao da ima svoj program? Hajde da vidimo ko je upao u „Kurir“ sa puškama? Da vidimo ko je zabranio nekoliko štampanih medija? Ajde da vidimo ko je uhapsio Rodića, vlasnika i urednika štampanih medija? I danas oni pričaju o slobodi medija, podelili frekvencije. Imaju „Danas“, „Blic“, NIN, „Vreme“, N1, koji upadne zajedno sa demonstrantima u državni RTS da podstakne i u javnom prenosu, navodno iz Luksemburga, jel, podstakne demonstracije ljudi koji se žale da ih nema dovoljno na televiziji, a svakodnevno se ne skidaju sa televizija. Ne možemo da nateramo ljude da gledaju N1, ne možemo da nateramo ljude da gledaju Novu S, ne možemo da ih nateramo da čitaju njihove štampane medije. I to je problem. Ne možemo da ih nateramo da glasaju za njih. Zato hoće vlast ulicom. Hvala.
Da li želite da se Skupština izjasni? (Ne.) Pravo na repliku ima Vladimir Orlić. Doktore Orliću, izvolite.
Pošto smo sada prešli na zanimljivu statistiku, pa je neko mislio da to sada može tako. Sećam se ja te priče. To je bila priča iz 2017. godine. Tada ste pričali - preko 90% je bio Aleksandar Vučić u medijima. Sećam se ja dobro toga. Možda mislite da smo zaboravili. Ništa mi nismo zaboravili. Pa, smo onda utvrdili, šta? Onda smo uzeli lepo vaše istraživanje. Kao što vidite, najlepše je i najslađe kada vaše izvore koristimo da vam pokažemo kako stvari stoje, baš kao malopre, kada sam uputio da pogledate te vaše sa „Crtinog“ otvorenog parlamenta, pa vidim da ste to shvatili. Više nećete o tome. Odlično. Isto tako smo tada uzeli vaše izvore, odnosno ono vaše istraživanje BIRODI, dakle onaj vaš BIRODI koji je, da vas podsetim, proglašen od strane Dragana Đilasa, Jeremića i ovih vaših dveraša za jednog od članova vašeg stručnog štaba, za jednog od vaših eksperata koji su pisali one fantastične predloge kako da se unapredi izborni proces, tako što će Aleksandru Vučiću da se zabrani da na izborima učestvuje. E, taj vaš BIRODI je tada objavio u svom istraživanju - Aleksandar Vučić na tim izborima bio je u svojstvu kandidata, obratite pažnju, u svojstvu kandidata 17% u medijima, ne devedeset i nešto, nego 17%. Druga je stvar što vi hoćete da kažete, kada Aleksandar Vučić uradi nešto dobro, pa na primer, otvori negde fabriku ili npr. primi nekog važnog gosta iz sveta, predstavnika Ruske Federacije, Narodne Republike Kine, nekog evropskog zvaničnika, pa to bude u vestima i o tome neko izvesti, potpuno statusno neutralno, kao činjenicu danas se dogodilo to i to, došao čovek taj i taj, primio ga Aleksandar Vučić. Vi onda uzmete pa to računate i kažete – ne, sve je to njegova neka kampanja u medijima. Pa, nije. Ovi vaši, očigledno vaši, na vašoj strani u svakom smislu mrze nas do balčaka i lažu na naš račun. E, ti su rekli u svojstvu kandidata, tada je bilo 17%, pa ste skočili i graknuli odmah - ne to je laž, to je laž, ali niste mogli da opovrgnete. Mogli ste samo da potvrdite da je to tako navedeno u vašim izvorima. Dakle, to je stvar koju treba da znate. Druga, na koju smo podsetili tada, nije svejedno kako ste predstavljeni u medijima. Nije samo pitanje da li ste predstavljeni u određenom vremenskom intervalu ili ne, pitanje je i kako. I tad smo vam rekli i podatke pokazali, vaše podatke. Aleksandar Vučić je tada, možda sa izuzetkom jedne ili dve televizije, imao ubedljivo najlošiji odnos pozitivnih i negativnih sadržaja. Dakle, to je jako važno da ljudi znaju. Nije lepo kad kažete - deset minuta se pričalo o Aleksandru Vučiću, a od tih 10 vi osam govorili negativno o njemu, da kažete - i zbog toga je on najviše profitirao u medijskom svetu. Gospodine Vukadivnoviću, silne televizije, silne dnevne novine, apsolutno sve nedeljne novine, koliko god hoćete, koje svakog dana vode besomučnu negativnu kampanju protiv Aleksandra Vučića, ne možete da predstavite kao njegovo prisustvo u medijima koje njemu ide u korist. To je jedna konstrukcija koju građani prosto neće da progutaju, i baš zato što neće, zato građani Srbije danas podržavaju Aleksandra Vučića, između ostalog, vide i kakvu nepravdu činite prema njemu sve vreme.
Hvala, dr Orliću. Mirko Krlić ima pravo na reč. Izvolite.
Nije lepo i nije pristojno izvrtati reči. Ja nisam govorio o emiterima sa nacionalnom frekvencijom, već direktno o Javnom servisu, o informativnim emisijama političkog sadržaja. Pročitao sam podatak. Znači, predsednik Republike zajedno sa premijerom i svim ministrima, što nije samo predstavnici SNS, nego i naši koalicioni partneri, zajedno imaju zastupljenost u 2019. godini 36%. U 2019. godini 36%. Mene ne čudi da dobijamo vrlo slične informacije od onih koji hoće na izbore i koji neće na izbore. Vidim da je to jedna vrlo ovako lepo uigrana kombinacija, neki koji dolaze, ne dolaze, pojavljuju se, ne. Pored toga što poštujem to što pratite Odbor i pratite rad Skupštine i dolazite i kad se slažemo i kad se ne slažemo, sve je to lepo, ali sam imao priliku da pre mesec i po dana budem na sastanku Programskog saveta RTS-a. I upravo ovo što vi danas govorite izgovara profesor Veljanovski. Neverovatno. Kaže - da li je u redu, i to govori u zgradi RTS-a, da u svakom drugom dnevniku Aleksandar Vučić govori 15 minuta. Čovek takve stvari govori da je to prosto neverovatno. Taj čovek danas školuje ljude na političkim naukama. On drži predavanja, on vaspitava decu. Laže u kući u koju je došao kao gost. Da li je to nivo buduće srpske opozicije ili onih od kojih treba da strepimo na sledećim izborima?
Hvala. Reč ima narodni poslanik Đorđe Vukadinović, pravo na repliku. Izvolite.
Ja nemam ništa protiv da završimo ovaj krug replika, ali pošto su obe kolege i kolega Krlić i kolega Orlić su mi govorili i to, rekao bih, materijalno prozivali na vrlo problematičan način, moram samo kratko da prosto kažem. Nemojmo se zaluđivati, nemojmo se obmanjivati. Gospodine Krliću, evo, sad dajem vama pravo da završite, ionako ste ovlašćeni ispred Odbora, da li stvarno mislite da je vlast oštećena, hendikepirana u medijskom prisustvu u srpskim medijima? Možemo raznim hokus-pokusom to pokušavati da izmenite tu sliku, raznim procentima i vađenjem iz konteksta. Da, nedeljnici, ja se slažem, kod nedeljnika stvar stoji drugačije. Nedeljnici, bar ovi koji su prepoznatljivi, su mahom kritični prema vlasti. Ali, ukupan tiraž nedeljnika nije veći, nego je manji od jednog prosečnog tabloida. Hajde da pokušamo ovako, sve televizije sa nacionalnom frekvencijom, sve televizije sa nacionalnom frekvencijom, gospodine Krliću, naravno i Orliću, ako hoćete da završite, dakle, i sve dnevne novine, sem jednih dnevnih novina, podržavaju vlast u Srbiji. To je činjenica. Ne znam kako, mislim, da li iko može u to da posumnja. Vi ovde ovim diskusijama stvarate utisak kako postoji neka falanga, strašna, medijska koja otprilike vodi pogrom i progon vladajuće koalicije i gospodina Vučića. Dakle, obrnuto, sa svih tih frekvencija se stalno, permanentno proziva opozicija i kada treba da se proziva i kada ne treba. Dakle, ja neću da budem ničiji advokat i moj stav ovde, kažem, samim tim što sam tu, već pokazuje jednu distancu u odnosu na neke iz opozicije, ali ne mogu da ignorišem elementarne činjenice, koje niko ne može da opovrgne, da je vlast godinama, sedam godina ovde, evo, već osma godina, vrlo dominantna. Da je bilo sjajno ranije, neću da kažem, ali je činjenica da je lider tadašnje opozicije gostovao, ne dva, tri minuta uživo u „Dnevniku“, gospodine Orliću, nego je imao pola sata u emisiji „Oko“, političkoj emisiji. Gospodin Vučić tad nije bio predsednik, nego je bio zamenik predsednika SNS, a ovde se digla drama zato što je jednom prilikom jedan iz opozicije, Vuk Jeremić, gostovao u „Oku“. Treba svake druge nedelje ili svaki drugi dan da gostuje neko od lidera opozicije, pa ako su tako loši, ako su tako bezvezni, onda će ih narod prezreti i odbaciti. Uostalom to je vaš kolega Đukanović često i predlagao, bar zvanično, ali u praksi elektronskih medija toga nema. U praksi, zapravo, neko iz opozicije se pojavljuje samo kao meta napada ili u nekom sendviču, između dva predstavnika opozicije, najčešće i voditelja koji je naklonjen vlasti. Poslednji put sam posle mnogo godina bio na televiziji „O2“, uživo, pre nekoliko meseci ili mesec, dva dana. Glavna briga voditelja je bila da neću slučajno reći nešto protiv vlasti i Aleksandra Vučića. Naravno, opoziciju možeš da kritikuješ, možeš da pričaš o odnosima opozicije, i to je čak i poželjno, a ako kažeš o vlasti i Aleksandru Vučiću, e onda je problem, onda se ne može. Znači, on je mučenik bio u strahu da neću nešto loše reći na račun vlasti. To nam je medijska slika u Srbiji, a ovim procentima vi možete, davno je rečeno – statistika, naša dika, što poželi i što naslika. Hvala.
Hvala. Pravo na repliku ima dr Orlić. Izvolite.
Statistika, vaša dika, vaš BIRODI i vaša dika, vaša CRTA, Otvoreni parlament i vaša dika, kao što su vaši ti mediji o kojima su ovi vaši, takođe, tako lepe izveštaje pravili da vam ne idu u prilog, pa ne možete da ih objasnite. Dakle, oko toga da se razumemo. Ja ne mogu drugačije, ja prosto moram da se osmehnem kad god to čujem. Hoćete da mi kažete danas da ste vi podjednako politički važni koliko i Aleksandar Vučić 2012. godine? Gospodine Vukadinoviću, da li ste stvarno ozbiljni dok to izgovarate? (Marijan Rističević: Kako se zove stranka?) Dakle, nije bitno kako se zove stranka gospodina Vukadinovića, on je sad nešto nestranačko, ne znam šta je. Dakle, vi ili Vuk Jeremić ili ko god hoćete da ste politički jednako važni kao taj čovek u to vreme koji je bio, kažete, drugi čovek, dobro, nek bude, drugi čovek najveće i najvažnije političke stranke u Srbiji i u tom trenutku. Da li se sećate vi rezultata na izborima te godine? Dakle, ja vam kažem, i vi znate da vam istinu govorim, danas nijedan od vaših lidera, evo, ne mora na vas lično da se odnosi, ali niko od tih vaših lidera, ni vaš Đilas, ni vaš Jeremić, ni vaš Lutovac, nema deseti deo glasova iza sebe koliko je u tom trenutku imala SNS koju je predstavljao Aleksandar Vučić, deseti deo. Vi sad hoćete da nam kažete da je to isto. Ne, nije nikakva drama kada ti vaši lideri koji imaju pojedinačno po 1%, 2% dođu danas na javni servis. Mi nismo oko toga pravili dramu, mi vam samo pokazujemo koliko je velika ta naša diktatura. U toj našoj diktaturi tako strašnoj, eto, to se dešava i to je tu normalno. Sa mnom su bili u tim emisijama ti vaši i 2016, i 2017, i 2018. godine. Nema to nikakve veze sa stvarima o kojima ste govorili. I tada, da vas podsetim, 2016, 2017. godine, kad god hoćete, osim na možda jednoj ili dve privatne televizije, obratite pažnju, dakle, na svim drugim privatnim televizijama i na svim javnim servisima bolje ste se kotirali u sadržini programskih izveštaja vi i vaši lideri od Aleksandra Vučića. Kad uporedite pozitivne i negativne sadržaje, kad im količnik napravite, znači, razumete o čemu pričam, nije svejedno da li vas neko 100% hvali ili vas 10% hvali, a 90% kudi. Tu razlika postoji, jel tako? Dakle, taj količinski odnos je bio na svim tim medijima u korist tih vaših ljudi, a ne u korist Aleksandra Vučića. O dnevnoj štampi, pa nemojte da pričamo uopšte. Ko je od tih vaših imao kao Aleksandar Vučić te 2017. godine, mesecima, čini mi se, stotinu dana svaki dan, ali svaki božiji dan, nešto protiv sebe, svoje porodice, svog okruženja na naslovnoj strani? On je imao kompletnu kampanju koja je mesecima trajala. Kako tada, dakle? (Predsedavajući: Hvala.) Gospodine Vukadinoviću, nemam ja ništa protiv da mi pričamo kako stvari u Srbiji stoje, ali ta vaša priča i taj vaš koncept – bije, a kuka, to prosto u Srbiji niko ne kupuje. Ljudi svojim očima veruju i znaju kako stvari zaista stoje, a vi ste dužni ono izvinjenje našim članovima Odbora na koje, da znate, neću da zaboravim.
Hvala, dr Orliću. Reč ima Mirko Krlić, kao predlagač. Izvolite.
Da, spomenuli ste potrebu i pravu sliku na medijskom nebu Srbije i moram reći, da bi neko bio u medijima i kada bi lično bio odgovoran za kompletnu medijsku sliku, pre svega, vodio bi se samo po jednom aršinu. Vlast mora da ima rezultate da bi bila zastupljena u medijima, a opozicija mora da ima ideje. Pobedu na izborima nosi ili vlast koja ima rezultate ili opozicija koja ima ideje. Ako su ideje testere, motorne, farbanje, napadi, cepanje državne zastave i sve ono ostalo što vidimo, ako su to ideje, ne kažem da to medijski za nekog nije interesantno, ali to nije medijski sadržaj, niti politički sadržaj, niti vodi u bilo šta dobro. Spomenuli ste i nedeljnike. Mislim da bi vi prvi trebali da budete jako kritični prema nedeljnicima. Čovek ste te generacija, kao i ja, koji je nekada prepoznavao ljude koji čitaju NIN i „Politiku“. Danas NIN na veliku sramotu tog čoveka koji nosi brkove umesto šiški, taj Ćulibrk, kako se već zove, sebi je dozvolio da od NIN-a napravi jednu od najvećih sramota novinarske profesije u Srbije, da u jednom NIN-u naslovi budu tipa, profesor, akademski građanin, naš kolega narodni poslanik, naučnik, pod naslovom – lažov, lopov ili šta ja znam. To se danas dešava u jednom NIN-u. To nije nivo tabloida najgore vrste. Srušiti takvu jednu instituciju, kakav je bio NIN, sa kojim su se trkala u to vreme sva nedeljna izdanja u kompletnoj SFRJ, dočekao je da ga brka Ćulibrk spusti najnižu granu informisanja. Što se tiče tabloida, recite mi jedan tabloid pre 2000. godine. Nije bio ni jedan. Ko je izmislio tabloide? Čiji je to proizvod? Sad što batina ima dva kraja, to je drugi problem.
Hvala, gospodine Krliću. Hvala svima na diskusijama. Nastavljamo dalje sa radom. S obzirom da nema više prijavljenih predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa, za reč se javio gospodin Jahja Fehratović. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Nakon zaista ove iscrpne diskusije, ja ću kao neko ko je bio svedok ovih pregovora kazati da jeste bilo jedno od suštinskih insistiranja predstavnika opozicije da se dogodi ova promena u REM-u i da je to nešto što su oni prihvatili i što nisu verovali da će vlast to prihvatiti. Ovim se pokazuje snaga onih koji mogu da vrše promene, da su uspeli u tome i pokazali svoju veličinu. Mislim da ništa suštinskije i na više nisu insistirali oni koji su osporavali sve ovo što se događa sa REM-om. Zato danas i ovih dana im se izbija ovaj argument iz rukava i zapravo se pokazuje da ovo društvo i ove institucije imaju snage da se izbore sa svim onim izazovima koji su pred njima, a da je ova institucija vrlo važna i da će ova institucija u narednom periodu imati pune ruke posla. Naravno, mi kada govorimo o REM-u, ne mislimo samo na njegovu ulogu u ovim političkim emisijama i predizbornoj poziciji. Ono je vrlo važno i važno je da svi imaju jednake šanse, jednake uslove. Međutim, uloga REM-a je daleko važnija i bitnija u svim onim izazovima sa kojima se susrećemo kao konzumenti, redovni konzumenti svih mogućih medijama kojima su napadnuti i kao društvo i kao pojedinci. Prema našim očekivanjima REM bi morao zaista u narednom periodu i nakon ovih izbornih procesa da se ozbiljno pozabavi celokupnom medijskom slikom u Republici Srbiji, a posebno onim njenim delovima koji udaraju na čast, dostojanstvo svakog građanina Republike Srbije. Ovde mislim na one sve silne rijaliti šoue koji prevazilaze svaku vrstu i dobrog ukusa i svaku vrstu normalnosti. To bi trebao REM takođe da radi i na tome bi se moralo posebno insistirati zato što ovo telo jeste odgovorno za celokupnu kreaciju onoga što jeste dozvoljeno da imamo u medijima i što nije i ne bi smelo nikako da bude dozvoljeno. Naravno da je ovaj politički deo samo jedan segment celokupne njegove uloge i nadamo se da će u tom pogledu sva ona očekivanja koja imamo svi zajedno se ostvariti. Međutim, ukoliko i u narednom periodu REM ne bude poduzeo nešto da se i u ovom drugom delu koji se tiče svakodnevnog života, u periodu koji je pred nama, uvede nekakav red, da se na medijima ne mogu promovisati one vrednosti koje ruše porodične, duhovne, tradicionalne vrednosti svakog građanina, koje, a posebno u momentima kada su u pitanju ovi tzv. rijaliti šoui, i ostale stvari, onda njegova uloga neće biti ispunjena. U nadi da će se sve to menjati mi ćemo podržati takođe ove promene, a posebno što je ovo bio, opet ponavljam, zahtev određenog dela opozicije i na tim razgovorima na kojima sam ja prisustvovao ovo je bio njihov najveći zahtev i prosto nisu ni sami mogli verovati da će sa strane većine učiniti ovaj korak i da će jednostavno REM biti značajno promenjen u pogledu svoje strukture i pogledu onoga što danas i ovih dana činimo. Ovim se bukvalno svi ti njihovi argumenti jednostavno tope i dokazuje se da ćemo u narednom periodu podjednako imati svi prilike da učestvujemo u izbornom procesu i da je na građanima kome će, kako, u kojoj meri, u kom broju dati poverenje i kome na kraju žele da kažu da imaju poverenje u njih i da ih vode, odnosno da predstavljaju državu, a da sve ono što jesu bile formalne zamerke svih nas, mi smo zaista imali te takve slike kada je u pitanju REM i gorka iskustva, evo, čini se da će se doći do trenutka kada će ono postati stručno, nezavisno telo i kada će moći da u skladu sa Ustavom, sa zakonima i sa savešću radi sve ono što mu je propisano prema definiciji jednog ovakvog tela. Hvala.
Hvala, dr Fehratoviću. Sada reč ima prof. dr Miladin Ševarlić. Profesore izvolite.
Zahvaljujem potpredsedniče. Pre svega želim svim vinogradarima i drugima koji slave Sv. Trifuna da čestitam slavu i da poželim berićetnu godinu, blagorodnu i da ujedno pohvalim sve one koji nastoje da promene strukturu poljoprivredne proizvodnje u Srbiji, povećanjem učešća površina pod vinogradima i preradom grožđa u kvalitetna vina, čime praktično vršimo supstituciju ili zamenu uvoza, a poboljšavamo snabdevenost našeg tržišta i potencijale za izvoz. Drugo što želim da kažem, to je pitanje, odnosno žalost, i ako je SRS predložila jednog od najkvalitetnijih članova REM-a, Dragomira Antonića, poznatog i priznatog srpskog i međunarodnog priznatog etnologa, autora brojnih tekstova, emisija itd, ova skupštinska većina i resorni odbor nisu imali razumevanja za tako nešto, što nije čudo, jer oni koji se zalažu za racionalne vrednosti često nemaj prolaz u skupštinskoj većini ovde. To je za zabrinjavanje - od zakona o ćirilici koji je gromoglasno obećavan, pa ga nema itd. Drugo pitanje koje želim da postavim jeste - da li televizije sa nacionalnom frekvencijom duguju poreze? Ako duguju u tako profitabilnom sektoru, zašto im se to toleriše a ne toleriše se građanima što nisu platili jedan račun za mesec za komunalne troškove pa im se još nakarikaju troškovi pet hiljada i kusur - advokata, pa na to šest hiljada i kusuru - troškovi izvršitelja, i tako račun od dve hiljade dođe do nekih 13, 14 hiljada ili pet do deset puta više nego što je osnovni dug, iako mislim da svako treba da ispunjava svoje dugove? Očigledno je da se teret naplate dugova uvek pre svega primenjuje na poljoprivrednike, penzionere i sitne preduzetnike, a nikada na ove krupne za koje dugi niz meseci nismo imali prilike da znamo ni koliko duguju poreza, jer je to teško objaviti na sajtu Poreske uprave. Dalje, stalno hvalimo političare naše. Ako naši političari zaista toliko vrede, zašto ih ne prodamo po ceni po kojoj oni misle da vrede pa da ih onda uvezemo po stvarnoj ceni po kojoj priznaje tržište EU? Takav je slučaj sa sportistima, takav je slučaj sa inženjerima, takav je slučaj sa svim drugima. Nisam čuo da se neki političar iz Srbije prodao, a jesam za brojne stručnjake. Dalje, ovde je spočitavano toliko puta šta je ređeno u prethodnom periodu. Jeste, ulazilo se sa dugim cevima u Trezor Narodne banke Srbije, a onda kao nagradu, oni koji su bili predvodnici toga, postali su savetnici aktuelnog predsednika. Jel to pokazatelj kako treba da se ponašaju mladi i oni koji treba da naslede u Srbiji? Jel to neodgovornost javnih servisa da preko milion brojila se naplaćuje taksa za Javni servis a nisu u funkciji televizije? Jel to odgovornost Javnog servisa da ne štiti građane od samih sebe? Milion brojila puta taksa, izračunajte koji je to godišnji iznos. Dalje, je li to odgovornost Javnog servisa da, danas je 135 i ne znam koji dan od kako protestvuju ratni veterani između dva najznačajnija zdanja u Srbiji, između Narodne skupštine i Predsedništva Republike. I pored toga što sam tri puta molio predsednika javno da primi veterane, primio ih je jedanput, koliko sam obavešten, zajedno čak sa pet ministara i od tada nema ni reči. Oni će dočekati i ove godine Dan državnosti pod šatorima, po kiši itd. Niko ne zna šta se zbiva sa njima. Zašto Javni servis ne napravi jednu emisiju posvećenu tome? Mogao je da napravi 10 informacija dnevno za štrajk taksista, a ne može za ratne veterane. Kakav je to odnos prema onima koji su branili ovu državu ili se spremamo da izdamo Srbiju ili pak da sa osakaćenom Srbijom nastavimo put u EU iz koje je izašla jedna od najznačajnijih članica, koja je članica Saveta bezbednosti, atomska sila, međunarodno vrlo značajan politički faktor itd? Hoćemo li mi da je zamenimo tamo? Osakaćeni za srpsko Kosovo i Metohiju, jel tako mislimo da uđemo? Zašto ne postavimo pitanje građanima sada na izborima da se na referendumu izjasne da li želimo da ulazimo u EU bez KiM u sastavu Republike Srbije? Zašto ne postavimo pitanje da li su za GMO ili nisu, nego da lobisti multinacionalnih kompanija odlučuju da je čeri paradajz genetički modifikovan ili pak da potpredsednik Vlade i ministar za trgovinu kaže da u Srbiji koristimo GMO. Šta on radi kao ministar trgovine? Mogao bih da govorim još više, ali samo još jednu rečenicu, ako dozvoljavate. Molim vas, govoreno je ovde da je bilo javne rasprave o završnim računima. Završni računi od 2002. do 2028. godine su razmatrani pod jednom tačkom dnevnog reda. Izračunajte koliko hiljada milijardi utrošenih sredstava, bez ijednog amandmana, bilo ih je, ali su povučeni, bez ijedne reči, bez ikakve rasprave i ono što je najglavnije, što građani Srbije moraju da znaju, ovaj režim je abolirao prethodne režime za sve propuste koji su radili sa zloupotrebom budžetskih sredstava. Hvala.
Hvala profesore. Reč ima narodni poslanik Mirko Krlić.
Čeri paradajz nije konkurent na izborima za člana REM, žao mi je, možda neko postoji pod tim imenom. Kandidujte ga, možda imate pravo na to. Govorite o kandidatu od pre nekoliko meseci. Zaista je bio kvalitetan kandidat, to ne mogu da osporim, ali biste bar kao narodni poslanik mogli da imate toliko smisla da dođete na odbor, što ima pravo svaki narodni poslanik u Skupštini, da tamo govorite, da tamo branite svoje stavove, ne da dođete posle dva meseca u narodnoj nošnji, svaka vam čast, volim folklor i lepo to izgleda i da nam onda držite predavanje o tome šta se desilo pre dva meseca, ako ste za predavanje naših političara, evo ja bih vas kao stručnjaka za sve i svašta pa i za čeri paradajz, zajedno sa REM-om predložio da prvi budete na listi izvoznih artikala srpske Skupštine.
Hvala kolega Krliću. Određujem sada pauzu u trajanju od jednog časa, znači nastavljamo sa radom u 15.00 časova. Takođe, saglasno članu 27. i 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akt iz dnevnog reda ove sednice. Hvala.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa daljim radom. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ja koji sam često govorio o elektronskim medijima, po pitanju kandidata nemam šta posebno da izjavim. Probao sam na Odboru da ustanovim kvalifikovanost i moram reći da sam blago razočaran zato što sam stekao utisak da kandidati nisu proučili, recimo, Zakon o elektronskim medijima, Konvenciju o prekograničnoj televiziji, da bi mogli da kontrolišu one koji ih finansiraju. Pokušao sam da im ukažem da Zakon i Konvencija o prekograničnim televizijama jasno ukazuju na razliku između emitovanja i reemitovanja, da nema reemitovanja bez emitovanja programa u inostranstvu, da to mora da bude istovremeno preuzimanje i da je zabranjeno prekrajanje, umetanje drugih sadržaja, oglašavanja, recimo, po članu 27. Zakona o oglašavanju, menjanja reklama itd, sve što radi ova Šolakova firma. Nisu u obavezi pre nego što budu izabrani ni da poznaju, ali moram da upozorim one koji na glasanju budu izabrani i one koji su već izabrani da ću pažljivo, a verujem i neke kolege, motriti na njihovo ponašanje, na njihove odluke i pre svega na njihovu kontrolu službenika koji tamo rade, recimo, izvršnog direktora i generalnog sekretara. Sad kad postavite pitanje vezano za član 2. Konvencije o prekograničnoj televiziji o reemitovanju, za član 4. Zakona o REM-u, vi ćete dobiti odgovor od njih, od generalnog sekretara i od izvršnog direktora – kako „Junajted medija“ tvrdi, dešava se to i to. Znači, ja pitam REM, a onda mi se javi izvršni direktor i generalni sekretar, koji imaju pozamašne plate koje su veće od 129.000 dinara, i kažu mi u odgovoru – kako „Junajted medija“ tvrdi, oni program u nekoj playout room sobi obrađuju, šetaju signal itd, i to se u tehničkom smislu smatra reemitovanjem. To je kao kad bi kozu pitali da li je jela kupus i ona odgovori – kako druga koza tvrdi, kupus nije pojeden, već je tako na čudan način nestao. Dame i gospodo narodni poslanici, domaći mediji su nezaštićeni i o tome sam više puta govorio. Znači, kad imate jednu radnju koja je prijavljena, plaća sve obaveze, pored nje se pojavi neka radnja koja daje usluge, kaže – ja sam registrovan u Luksemburgu i ništa ne moram da plaćam, naši zakoni to ne dozvoljavaju, pa ni Zakon o elektronskim medijima. U takvoj situaciji ceh plaćaju oni koji rade regularno. Svi zaposleni u REM-u dobijaju plate od elektronskih medija, televizije i radija, domaćih. Znači, svi zaposleni dobijaju novac, dobijaju plate, plaćeni su od strane tih domaćih TV kanala. Imam utisak da su samo pojedini plaćeni od Šolaka, oni koji pišu odgovore. Zato kažem da oni moraju pažljivo da gledaju šta im radi ta služba, ne samo kakve odgovore pišu, nego da striktno poštuju zakone, ne samo o emitovanju i reemitovanju, moraju da utvrde listu najvažnijih događaja, to su ovi sportski prenosi, koje moraju da prenose televizije, po zakonu, koje pokrivaju, je li tako, gospodine Krliću, celu teritoriju Srbije. A nama se dešava ta lista najvažnijih događaja, nije utvrđena već tri godine, što obilato koristi Šolak i sport klubovi da prenose reprezentaciju i tako povećavaju interes i broj pretplatnika za svoje kanale zato što ne pokrivaju celo tržište, a emituju najvažnije događaje koje REM treba da stavi na listu i to bi mogli da prenose samo nacionalni kanali, RTS ili drugi, koji pokrivaju celu Srbiju. To je tako. Sledeće, moraju da nateraju službu da obavesti operatore da nacionalni kanali moraju biti logički poređani, to je član 100. Zakona o elektronskim medijima, da mora prvo da ide RTS, nacionalni kanali, pa sve ostalo. Protivzakonito je to što Šolak radi, što je svoje kanale, a on je vlasnik SBB kanala, poređao na prvo i drugo mesto. To su programi koji 99% svog programa koriste za napad na vlast, a ponekad i državu Republiku Srbiju, što meni ne smeta njihova uređivačka politika, ali mi smeta da su lažni prekogranični kanali, da ubacuju reklame, da otimaju hleb regulatornim medijima. E, to je ono što mi smeta. To je ono što REM mora da učini da natera službu da se poštuju Zakon o elektronskim medijima, Zakon o prekograničnim televizijama i Zakon o oglašavanju. Na takav način će biti uređene. Zamislite da se svi naši kanali ponašaju kao N1, kao ovi Šolakovi kanali. Zamislite da se svi naši nacionalni kanali odjave i fiktivno registruju u Luksemburgu. Ko će onda plaćati naknadu od koje primaju platu i troškove ovi u REM-u? Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik gospođa Olena Papuga. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Poslanici LSV u Skupštini AP Vojvodine su predložili za kandidata REM-a Slavišu Grujića iz tog razloga što je iz Vojvodine, a ostavku je dao jedan kandidat koji je takođe iz Vojvodine – Đorđe Vozarević, pa su mislili da bi dobro bilo da predstavnika u REM-u iz Vojvodine zameni predstavnik koji dolazi iz Vojvodine i koji živi u Vojvodini, nije možda samo prijavljen na adresi ili je trenutno tamo. Slaviša Grujić je u biografiji naveo da je snimatelj, da je završio Filmsku akademiju u Moskvi, da se zanima filmom, da je vrsni snimatelj, ali i da je bio pokrajinski sekretar za kulturu i javno informisanje u AP Vojvodini, što ga čini na neki način merodavnim da bi radio dobro taj posao u REM-u i predstavljao na neki način vojvođansko informisanje. Podržaću to iz razloga što mislim da predstavnik u REM-u treba da bude iz Vojvodine, iz tog razloga što na neki način samo predstavnici iz Vojvodine mogu da razumeju tu multikulturalnost, jer se dešava da naši javni servisi, na primer RTS, Pink itd. iz godine u godinu, od izbora do izbora, nisu nikada pratili izbore, to govorim iz iskustva, nisu pratili, na primer, izbore za nacionalne savete nacionalnih manjina. Znamo dobro da se javni servisi finansiraju iz budžeta i zašto pripadnici nacionalnih zajednica ne mogu da budu predstavljeni na javnim servisima državnim, jedino na RTV, koja i obuhvata samo teritoriju regiona AP Vojvodine? U Republici Srbiji ne žive samo nacionalne manjine koje pokrivaju AP Vojvodinu, nego žive i drugi pripadnici nacionalnih zajednica koji bi sigurno voleli da budu predstavljeni na javnim servisima kao što je RTS ili Pink, na primer. Jednostavno, pripadnici drugih nacionalnih zajednica koji, kažem, žive u drugim delovima Republike Srbije nemaju svoje programe na javnim servisima i to, po mom mišljenju, nije dobro. Zato smo mislili i predlažemo i podržaćemo Slavišu Grujića iz tog razloga što poznaje multikulturalnost, što poznaje informisanje na jezicima nacionalnih manjina i sigurno bi se založio u REM-u da se više prati informisanje i život nacionalnih zajednica, multikulturalnost u Republici Srbiji, a ne samo, da kažem, u Vojvodini.
Reč ima narodni poslanik Mirko Krlić, predlagač.
Pa, evo samo kratko, ne mogu da se složim sa ovim razlozima, jer mislim da su potpuno iluzorni. Na kraju reći ću da smo tri člana REM koje smo prošli put izabrali, dvoje iz Vojvodine. Takođe, mogu vam reći, ne razumemo vaš predlog. Vi predlažete da bude gospodin Grujić, i slažem se da je izuzetno kvalitetan i rekao sam da su svi kvalitetni, čak i ona dva kandidata koji nisu prošli u drugi krug. Zaista nemam nikakvih tu dilema, ne radi se o tome, nego vaši argumenti su mi zaista malo licemerni. Pa, zašto niste za ovu gospođu koju predlaže Društvo novinara Vojvodine? Znači, samo vas zanima onaj koga predlaže vaša poslanička grupa. Pa, ako ste baš toliko za Vojvodinu, onda bi verovatno bilo potrebno da predložite i drugu kandidatkinju koja je iz Vojvodine, koja je profesor na fakultetu i koja ima izuzetnu karijeru. Nadam se da ste i to pogledali.
Pravo na repliku, narodni poslanik Olena Papuga. Izvolite.
Pa, naravno, da smo pogledali i proučili sve kandidate, ali pravo svake poslaničke grupe je da predloži svog kandidata i to jednog. Mi smo se odlučili za Slavišu Grujića, što ne znači da nećemo da glasamo i za neke druge kandidate za koje vidimo da žive u Vojvodini i predstaviće Vojvodinu takvu kao što treba. Mislim, da ipak gospođa koja je predložena živi u Vojvodini iz Nove Gradiške iz Hrvatske, jednostavno možda ne vidimo na neki način da će ona predstavljati nacionalne zajednice u toj meri i Vojvodinu kao što bi predstavljao Slaviša Grujić. Svako ima neko svoje pravo da predloži nekoga i da brani taj svoj stav.
Reč ima narodni poslanik Snežana Paunović. Izvolite.
Zahvaljujem se predsedavajući. Poštovane kolege narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, lepa rasprava na temu REM na današnjoj sednici Skupštine Srbije. Ono što moram da kažem na početku, evo predsednika Odbora za kulturu, kolege Krlića u sali i lavovski od jutros brani ovaj predlog za koji smo mi praktično bili samo jedan sprovodnika Odbor za kulturu. Ali, moram da naglasim ovde nešto što je važno reći, a to je da je Odbor za kulturu najpre na svojoj sednici na kojoj je trebalo da konstatuje ostavke dosadašnjih članova REM bio optužen za nekakav pritisak. Meni je žao što kolega koji je glasno o tome govorio na tom Odboru nije sada u sali, od jednog Odbora za kulturu koji zaista skladno radi i dosta je radio u ovom sazivu Skupštine, u jednom trenutku pokušala napraviti jedna lakrdija. Za rad javnosti, ja ću ponoviti ono što su kolege u periodu pre pauze već nekoliko puta rekli, jeste da Skupština Srbije, tako je, bira članove REM, ali da postoje zakonom uređeni predlagači, odnosno gde se vrlo precizno zna ko su predlagači kada su u pitanju kandidati za REM. Mi smo danas imali kao temu, odnosno imamo kao temu Predlog Skupštine AP Vojvodine iz koje nam dolaze dva kandidata i Predlog Udruženja izdavača elektronskih medija i Udruženja novinara u Republici Srbiji zajedničkim dogovorom. Dakle, između četiri, koliko je predloženo u samom startu udruženja su se dogovorila i Skupštini Srbije predložila dva kandidata. Sve ostalo što se u plenumu čulo kao optužba na račun aktuelne vlasti vladajuće koalicije, ništa je drugo do korišćenja ovog prostora i korišćenja vremena za najpre samo reklamu. Ja to mogu da razumem. Politika dozvoljava da vi naročito, ako niste definisali kako ćete ponovo doći do mandata iskoristite ovu temu ne biste li prosto kupili neki medijski prostor, bez da suštinski nešto kažete. Skupština će se opredeliti između četiri kandidata birajući dva, i u tom smislu ja želim zaista puno uspeha u radu onim kandidatima koji budu dobili dovoljan broj glasova i dobiju šansu za svoj angažman u REM. Ono što je važno reći, jeste nesporno takođe, da se i u tim među stranačkim pregovorima vrlo govorilo o članovima REM, da se vrlo pokušalo nametnuti da ovde ima neke cenzure medija i kako god je zvali, ne umem ja to ni da iscitiram do kraja ili ne želim, međutim REM će biti u svom punom sazivu i na njima je odgovornost da ispune svoje dužnosti koje su zakonom propisane. Devet članova REM baviće se svojim poslom neposredno po okončanju ove sednice. Ono što me raduje, a deluje kao kontinuitet, mi danas imamo predložena četiri imena, dva muška i dva ženska. Dakle, kada smo govorili o više žena u parlamentu 40% za sve one koji su bili neverne tome, a ne prozivam nikog, kolege su pružile punu podršku i to smo izglasali, bilo je spora da li jedna žena ume da radi onako kao muškara. Evo, vidite kad počne da predlaže struka, onda i te kako prepozna podjednak kvalitet žena i muškaraca. Meni je drago, ja to moram da naglasim, da se u Srbiji pre svega budi ta svest da prepoznajemo kvalitet, da se manje bavimo polu kome neko pripada. U danu za glasanje SPS će svakako glasati za dva od četiri predložena kandidata. Ja u ovom trenutku ne moram da kažem ko su ta dva imena, ali je važno da smo vrlo ponosni na činjenicu da ćemo svojim glasanjem doprineti da REM bude u svom punom sazivu i važno je ovde reći da su ova dva kandidata o kojima danas raspravljamo, odnosno četiri, a dva će se birati, o kojima raspravljamo, posledica ostavke njihovih kolega koja je bila pre svega lični čin a ne nikakav pritisak, nikakav atak, nikakav udar, nikakve ne znam kakve smo termine Mirko čuli na Odboru za kulturu. Praktično smo delovali kao neka SS divizija koja je nekog naterala da napusti REM. Dakle, REM će biti u svom punom sazivu, REM će nastaviti da radi svoj posao, pred nama je predizborna kampanja i to je veliki izazov za nove članove REM. Ja verujem u njih, jer je kvalitet na njihovoj strani i ponovo kažem, u zavisnosti od toga ko će biti izabran unapred želim sreću u daljem radu. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik, Violeta Lutovac Đurđević. Izvolite.
Zahvaljujem, poštovani predsedavajući. Uvažene kolege narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, danas raspravljamo o kandidatima za članove Saveta REM i ja slobodno mogu reći da se danas nalazimo u situaciji kada imamo potpuno ispunjenje svih uslova koje smo imali pred nama, pregovaračkim dijalozima koji su vođeni, a radi unapređenja izbornog procesa u našoj zemlji. Ovo je poslednja mera, koju smo morali preuzeti i direktno delovati na unapređenju izbornog procesa i sada imamo kompletan sastav REM, odnosno celokupan sastav od pet članova gde se brojim tri plus dva člana. Izbor članova REM-a je jedan od važnih koraka kada govorimo o izbornim uslovima u našoj zemlji u cilju naravno poboljšanja izbornih uslova ali takođe ovaj izbor članova REM će zasigurno unaprediti rad samog tela i sada ne postoji zapravo niko u Srbiji ko može reći da nisu ispunjeni uslovi za jednu fer izbornu utakmicu, jer podsećam da smo pre nekoliko dana usvojili i predlog zakona o izboru narodnih poslanika i izboru u lokalnim parlamentima za odbornike i smanjili izborni cenzus, odnosno izborni prag na 3% čiji će prelazak svakako omogućiti političkim strankama da svoje predstavnike adekvatno prikažu i u parlamentu Republike Srbije i u lokalnim parlamentima. U stvari biće preslikana volja građana Republike Srbije, odnosno izborna volja građana na parlament i na lokalne parlamente, a ujedno ćemo svakako povećati stepen demokratičnosti u samom izbornom procesu, a povećati stepen demokratije u radu Narodne skupštine Republike Srbije. Meni zaista nije jasno da i dalje postoje političke stranke koje se izjašnjavaju da na izbore neće izaći, odnosno da će bojkotovati izlazak na izbore, pa se prosto pitam, sa jedne strane obećavaju mojim kolegama, doktorima, plate od 1.000 evra i to da mogu sigurno da vode našu zemlju, a sa druge strane se plaše čak i izbornog cenzusa od 3%. Ja samo mogu da zaključim da se plaše volje građana Republike Srbije. Mi kao većinska stranka smo doneli ovaj zakon zasigurno na štetu našu, a svojim protivnicima olakšali izlazak na izbore i osvajanjem mandata, ali vidite i to ne valja, a valjalo je 2008. godine, kada je DS, odnosno Dragan Đilas i Vuk Jeremić, podigli cenzus sa 3% na 5% isto mesec dana pre održavanja izbora i tako onemogućila mnogim političkim strankama da se nađu u parlamentu. Pa, ja prosto postavljam pitanje – da li je lakše smanjiti cenzus ili povećati, kako je bolje? Takođe, podsećam građane Republike Srbije da smo u skorije vreme doneli i Zakon o finansiranju političkih aktivnosti, kao i Zakon o javnim preduzećima, Zakon o sprečavanju borbe protiv korupcije i da se apsolutno svi ovi pomenuti zakoni odnose na unapređenje izbornih uslova u našoj zemlji, a politika SNS ima jedan jedini cilj i jedan jedini interes, a to je stvaranje najboljih mogućih standarda u našoj zemlji, pa čak i kada je izborni proces u pitanju. Imamo jednu modernu i stabilnu i sigurnu zemlju i u svakom smislu, a naravno da korupcija bude apsolutno iskorenjena. Izborni uslovi, kada pogledamo kakvi su danas, kako izgledaju danas i kakvi su bili 2012. godine, gotovo se ne mogu ni porediti, a kada bi se poredili, ja bih rekla kao nebo i zemlja, jer pre 2012. godine, bila je potpuna netransparentnost biračkog spiska, a mi smo sada uredili upravo taj birački spisak. Pre 2012. godine, nismo imali ni „Televiziju N1“, ni „Novu S“, ni listove poput „Danas“, „NIN“, „Nedeljnika“, i još podsećam na jako važnu stvar, da Srbija danas ima više istraživačkih medija nego u bilo kojoj zemlji u našem okruženju. Tako da ko hoće da bude pravedan i ruku na srce može da kaže da smo učinili apsolutno sve, kada su u pitanju unapređenje izbornih uslova u našoj zemlji, ali svakako odluku, ko će od političkih stranaka izaći na izbore, donose, naravno, oni, nadam se da će doneti u interesu građana Republike Srbije, a ne u sopstvenim interesima, interesima pojedinca i njihovih političkih partija. Danas se u Srbiji, u parlament ulazi na osnovu rezultata na izborima, na osnovu volje građana Republike Srbije, a ne na osnovu toga koliko je neko jak na ulici i koliko neko zna lepo da vređa, psuje i omalovažava. Neka izađu na izbore, naravno i građani će svakako reći šta misle o njihovoj politici nasilja. Ja sam sigurna da građani Republike Srbije prepoznaju napor koji smo mi uložili, da izborni uslovi budu unapređeni i da to što smo uradili, da će im pružiti sigurnost i veru u izborni proces, jer na kraju, ipak su građani ti oni koji će dati sud i koji će dati svoj glas i koji će gledati svoje predstavnike i na lokalnom nivou i u parlamentu. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Dušica Stojković.
Zahvaljujem gospodine Arsiću. Uvažene kolege narodni poslanici, i poštovani građani Srbije, dobra politika je ona politika koja rešava probleme građana, koja osluškuje potrebe koja se zasniva na slobodi, na otvorenosti, na odgovornosti, na toleranciji, politika koja je usmerena ka kritičkom preispitivanju. Bez obzira na izvesne drame, koje smo zaista i ovih dana i meseci prethodnih imali prilike da vidimo, te drame su fabrikovale deo opozicije oko izbora, novih članova REM. Rekla bih da je šansa za novu dramu sada svedena na minimum i rekla bih da ćemo izborom i ova dva preostala člana Saveta REM u Srbiji, na ovu temu staviti tačku. Na trećoj rundi dijaloga između predsednika, vlasti i opozicije, nevladinog sektora, stručnjaka, eksperata, donet je zaključak 14. decembra 2019. godine da je potrebno unaprediti rad REM, da je neophodno imenovati tri plus dva nova člana Saveta REM, da je potrebno doneti novi propis za javni medijski servis, kao i osnovati nadzorni odbor Narodne Skupštine Republike Srbije. Evo, mi smo zaista reagovali na ove zahteve i sve ih usvojili. Želim da podsetim građane Srbije, Skupština Srbije je krajem decembra izabrala tri člana REM na osnovu sprovedenog konkursa i u raspravi na resornom odboru, obavljeni su razgovori o svim predloženim kandidatima i narodni poslanici su imali prilike da glasaju i da na taj način iznesu svoje mišljenje. U tom trenutku ste vi zaista u Srbiji imali jednu paradoksalnu situaciju, kada je Odbor za kulturu i informisanje raspisao konkurs, niko nije želeo, odnosno malo ljudi je želelo da se konkuriše na to mesto REM, jer su se bojali da će ih opozicija provući kroz blato i da će na sve moguće načine ukaljati njihovu dotadanju karijeru. Takođe, mi smo kao SNS zaista pokazali da smo spremni da izađemo u susret zahtevima opozicije nevladinih organizacija i stručnjacima i da zaista, pokazali smo političku volju da smo spremni da unapredimo izborni proces u Republici Srbiji. To nismo uradili zato što smo slabi, zato što se nekoga plašimo ili bojimo, već zato što želimo da zaista u Srbiji kreiramo jednu fer-plej utakmicu na kojoj ćemo kao vodeće politička partija glasovima građana imati prilike da se takmičimo i u toj pravednoj borbi i pobedimo 26. aprila ove godine. Narod Srbije glasa za rezultate. Vi ne možete građane Srbije, ne možete srpskog domaćina tako lako gospodine da prevarite. Srpski domaćin zna za koga će da glasa, srpski domaćin glasa na osnovu rezultata prethodnog rada koji je postigla SNS, na čelu sa Anom Brnabić i predsednikom Aleksandrom Vučićem. Narod glasa za rezultate, a ne prazne priče, ne dvostruke aršine i bahaćenje i otimanje na račun onih koji nemaju, kakav je bio karakter vlasti za vreme Dragana Đilasa, dok je bio gradonačelnik u Beogradu. Danas Skupština treba da izabere dva nova člana Saveta REM, čime bi se ovo regulatorno telo zaista kompletiralo i radilo punim kapacitetom, u punom sastavu od devet članova. Podsetiću vas da je krajem decembra prošle godine, dakle, izabrali smo tri, danas biramo još dva i time pokazujemo da zaista imamo veći demokratski kapacitet i više spremnosti i političke volje, nego što su to imali oni koji su bili na vlasti do 2012. godine. Njima je prvi zahtev na ovom međustranačkom dijalogu i Fakultetu političkih nauka, i u Narodnoj skupštini, sve vreme provejavao zahtev, Saveta za Srbiju da oni žele, sve vreme su govorili o sastavu REM, a sada ih vidimo, nema ih ovde u Narodnoj skupštini da o tome i raspravljaju i o tome debatuju. Oni bi samo da budu kontra ministri, da se ponovo dohvate fotelja, sekretarica, privilegija i da ponovo vladaju Srbijom, ali imaju jedan veliki problem, narod Srbije ih neće i to neće proći kod naroda u našoj zemlji. Takođe, to možemo da vidimo na prostom primeru bojkota izbora, vidimo iz medija da bojkot izgleda neće važiti za neke lokalne lidere, za njihove rezervne grupe građana, imamo najavu grupe građana jedan od pet miliona da će izaći na izbore u aprilu ove godine i da neće poslušati poziv Jeremića, Boška Obradovića i Dragana Đilasa da ne izađu i da bojkotuju ove izbore. Baš me zanima zaista, gospodine Arsiću, kako će to da objasne građanima Šapca, građanima Paraćina, građanima Beograda, da su dobri uslovi da izađu da se glasa na lokalnim izborima, a da su loši uslovi da se glasa za nacionalne izbore, za nacionalni parlament, i ako su ti izbori u istom danu. Takođe želela bih sve narodne poslanike da podsetim kako je to bilo ranije, a kako je to sada, kada je reč o izbornim uslovima. Moja koleginica Violeta iz poslaničke grupe SNS govorila je o tome šta smo mi sve u ovom prethodnom periodu uradili, kako bi poboljšali te uslove, ali ja želim da vas podsetim kako je to bilo pre 2012. godine, kakvi su bili izborni uslovi u Srbiji. Sada su Draganu Đilasu, Bošku Obradoviću, Vuku Jeremiću, zaista puna usta slobode medija, kao da im je narod kriv za to što njihova politika ne prolazi, kao da im je kratka pamet. Građani Srbije se zaista sećaju kako je bilo dok su oni vladali, kakve su sve bile korupcije, zloupotrebe položaja ili netransparentno trošenje novca građana Srbije, kako se to isisavao novac građana Republike Srbije od strane Đilasovih firmi, Multikom grupe i „Dajrek medije“. Dragan Đilas je nakon svoje političke karijere kada je otišao u opoziciju stekao enormno bogatstvo, 619 miliona evra prihoda samo u svojim kompanijama. Takođe, njegovo bogatstvo se procenjuje u nekretninama 25 miliona evra je težak samo u nekretninama. Da se ne sećamo i ostalih Đilasovih nedela u Beogradu. Takođe, kada govorimo o medijima, to vreme je bilo i najprepoznatljivije po ne slobodi gašenja medija, medijskih pritisaka na novinare i urednike. To je bilo vreme kada je hapšen Raja Rodić, kada je ugašena „BK“ televizija. Takođe, u to vreme na razne načine su se obračunavali sa neposlušnim medijima i o tome svedoči i izveštaj pokojne Verice Barać, u Savetu za borbu protiv korupcije, koja je govorila o brojnim mahinacijama, korupciji, zloupotrebi službenog položaja, ali i tog monopolskog položaja Đilasovoj firmi na tržištu reklamnog prostora. Vi hapsite, vi ste tada te 2009. godine hapsili urednike i vlasnike najčitanijih novina u Srbiji, koji su se usudili da pišu o mahinacijama tadašnjeg vrha vlasti Tadićeve i Đilasove vlasti. Takođe, u vreme Đilasa i Jeremića, i vi ste imali 2020. godine, u trenutku predsedničkih izbora, imali ste negativnu kampanju, prljavu kampanju protiv tadašnjeg kandidata Tomislava Nikolića, koji je bio kandidat na predsedničkim izborima ispred SNS. Kako se onda nisu žalili na stanje u medijima, kao se onda nisu žalili na pritiske koji su vršili nad novinarima, nad urednicima? Dragi građani Srbije, drage kolege narodni poslanici, oni te pritiske vrše i dan danas. Dragan Đilas kada ima konferenciju za štampu i Savezu sa Srbiju, ni jedan novinar „Studija B“, ni „Pinka“, ni bilo kog drugog, a da nije njemu blizak medij, onemogućen im je ulazak, onemogućeno je prisustvo na takvim konferencijama. Takođe, mogu da kažem da su sada, tako je bilo do te 2012. godine, mi smo dolaskom SNS na vlast usvojili set medijskih zakona i zaista usvajamo i medijsku strategiju i popunjavanjem sastava REM-a želimo zaista da pokažemo da želimo da u zemlji Srbiji stvorim pogodne uslove, dobre uslove za razvoj i slobodnog novinarstva i nezavisnih medija. Sada su izborni uslovi bolji nego ikad. Imate unapređenje izbornog procesa na više nivoa, uređen je birački spisak, RIK je organizovao zaista veliki broj edukacija i treninga. Vi sada možete kao građanin da proverite, nakon izbora, da li je neko glasao u vaše ime ili ne, što do sada nije bio slučaj. Nedavno smo u Narodnoj skupštini usvojili izmene i dopune Zakona i smanjen je cenzus na 3%, i takođe je omogućeno da na listama bude zastupljeno 40% žena što do sada nije bilo slučaj. Na kraju, time završavam, dobra politika je samo ona politika koja ostvaruje rezultate, koja isporučuje rezultate građanima. Dobra politika je ona politika koja je zasnovana na osluškivanju realnih i stvarnih potreba građana, ali to je i politika koja je spremna na kritiku i takva je politika predsednika Aleksandra Vučića i SNS. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Mirjana Dragaš. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, gospodo poslanici, danas u toku rasprave o ovom Regulatornom telu i popunjavanju određenog broja njegovih članova mogli smo da čujemo različite argumente teme i objašnjenja o radu ovog tela o njegovim pozitivnim ili negativnim nekim ocenama i tako dalje. Naravno, kada je o ovoj temi i reč ona uvek izaziva oprečna mišljenja, ali isto tako i izražava očekivanja građana u odnosu na njegovu osnovnu funkciju koju on ima. Ono što je važno, a što smatram da i ovog puta treba, naravno, pomenuti jeste da je ovo telo osnovano 2014. godine, u skladu sa međunarodnim konvencijama i standardima, da je zadatak ovakvog tela generalno da utvrđuje osnovne uslove i način pružanja auto-vizuelnih medijskih usluga da ovo telo propisuje uslove i postupak za izdavanje dozvola za rad. Ovo telo je u našoj praksi, kao što smo videli u prethodnim godinama, svakako našlo svoju ulogu i ono bitno utiče na način i uslove korišćenja radiofrekvencija za distribuciju i emitovanje medijskog sadržaja, odnosno uslove postavljanja upotrebe održavanja, uslove i tehnike, odnosno, emisionih stanica, što je naravno sve dobro, dobro je tako telo postoji. Ovo je svakako nezavisni regulator medijskog prostora, a kao takav ima značajna ovlašćenja, možemo ih prebrojati, skoro 23 ili 24, od kojih bih izdvojila samo one neke za koje smatram da su osobito važne ili se bar meni čini da su važne ili od velikog uticaja i na ukupnu javnost na politiku ako možemo reći, ali ukupnu kulturu i kulturu govora. Podvućiću, dakle, pozivajući se na osnivačka akte i ono što je njima posebno naznačeno je upravo to izdavanje dozvola za rad elektronskim medijima, kontrola njihovog rada, kako, na koji način i za koje programe se dobijaju dozvole, a istovremeno u praksi nemamo utisak da od svih emitera i onih koji koriste javni medijski prostor su zadaci i programi kojim su konkurisali za medijski prostor uvek do kraja poštuju i koriste. Regulatorno telo za elektronske medije ima jedan posebno važan zadatak, a to je da podstiče očuvanje i zaštitu srpske kulture i jezika, tu tačku bih ja recimo izdvojila, kao i kulture jezika nacionalnih manjina. Kad je o ovome reč zadržala bih se na važnoj temi koja se ne tiče, naravno, samo REM, već i drugih institucija ove države, a to je da su odavno uočene situacije u kojima se u medijima i raznim vrstama ili oblicima javne komunikacije urušava srpski jezik i njegov književni izraz da se bez potrebe koriste strane reči i izrazi i kada to nije neophodno. Naravno, to nije ništa čudno. Svaki jezik je živ i podrazumeva sve njegove uticaje tako da smo kroz istoriju u određenom vremenu usvojili i u našem jeziku postoje razni turcizmi, uticaji nemačkog jezika, sada posebno popularnog engleskog jezika, ali je preterano ono kada se upotrebljavaju u javnim medijima i tamo gde im nije mesto. Očuvanje jezika i pisma, smatram jedno civilizacijsko, istorijsko, ustavno, ali i identitetsko pitanje. S obzirom na sve ono što se događa unazad 20 i 30 godina srpskom narodu u vezi sa svim onim što se danas događa i u skladu sa onim što predviđamo da se u narednom periodu može događati, dužni smo da zaštitimo sve ove naše identitetske vrednosti u svakom pogledu i bilo kom polju da se nalaze. Zato je baš to u radu ovog tela i toliko značajno i zato ga ja ovog puta ponavljam i ističem. Nismo uočili njegovu dovoljnu aktivnost u toj meri i zato od budućeg sastava REM u celini i prethodno izabranih članova, ali i ovih o kojima danas glasamo, u svakom slučaju očekujemo da u narednom periodu unapredi i izmeni. U tom kontekstu REM ima svojevrsnu misiju da kroz kontrolne, ali i podsticajne aktivnosti insistira na programima elektronskih medija koje promoviše sve one prave i civilizacijske vrednosti koje su karakteristične za nas, naš narod i kulturne sadržaje koji promovišu srpske vrednosti, vrednosti nacionalnih manjina i zajednica koje žive sa nama na ovom prostor,u tom smislu se događa i prepoznatljivo je bogatstvo programa, bogatstvo sadržaja, i u celini bogatstvo jedinstvenog izraza koji krasi ovo podneblje. Ono što nam je potrebno su: obrazovni sadržaji, sadržaji iz oblasti kulture, a ne rijaliti programa. Oko toga je posebno bilo rasprave u javnosti gde su velikoj meri i sami građani izražavali i negodovanje sa njihovim sadržajima, bez obzira što znamo da su oni komercijalni smatramo da oni ipak moraju da budu pod većom kontrolom i na drugi način praćeni, možda čak da se od elektronskih medija koji koriste nacionalne frekvencije zatraži u budućem vremenu promena programskih šema. O tome je takođe bilo reči da se ovi rijaliti programi emituju u drugim terminima. To je zato što korišćenje medijskog prostora treba i uređuje država, tj. REM, a ne sami mediji i mislim da u tom delu, naročito u budućem vremenu, treba očekivati, naravno, veće promene. Oni koriste svakako državni resurs, odnosno frekvenciju. Moraju ispunjavati određene uslove. Tu nije ugrožena sloboda medija i mislim da se o tome ne može govoriti, već treba voditi računa o sadržaju medijskih programa da budu u interesu naroda i države, u interesu društvenog napretka i odgajanja zdravih generacija mladih koji znaju šta su prave vrednosti našeg društva. Da li je dosadašnji sastav i praksa u tome uspela? Smatramo da nije u dovoljnoj meri. Čega smo takođe svedoci? Rata emitera danas, oduzimanja i zatvaranja pojedinih kanala, privatizaciju javnog prostora i, naravno, sve to na štetu građana. Tema ima još mnogo i u tom smislu očekujem i svi očekujemo da u budućem sastavu REM budu doneti novi medijski zakoni, da se uspostavi nova praksa i da se favorizuju prave vrednosti i kvaliteti. Novi sastav će svakako doprineti boljoj medijskoj slici, boljem korišćenju prostora i zato u svakom slučaju glasamo za nove članove, nove bolje zakone, bolju praksu i bolji život i unapređenje ukupnih odnosa u samoj Srbiji i okolini. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Parezanović. Izvolite.
Zahvaljujem, poštovani predsedavajući. Poštovane kolege, poštovani građani, Regulatorno telo za elektronske medije ili skraćeno REM, rekao bih najskuplja reč na političkoj sceni Srbije u prethodnih godinu dana. Čini mi se da od kako postoji politička scena Srbije reč REM nije upotrebljena toliko puta kao u prethodnih godinu dana. Čini mi se i da pre desetak godina obični birači, a rekao bih i mnogi učesnici u političkom procesu nisu ni znali da neko takvo telo postoji. Inače, u to vreme to je bila Republička radiodifuzna agencija. Dakle, opozicija danas ovo pitanje predstavlja kao pitanje svih pitanja i kao osnovni razlog svih njihovih poraza, brojnih izbornih poraza od 2012. godine do danas. Postavlja se pitanje da li je to baš tako. Celu tu priču o tome kako danas postoji cenzura medija, kako medijske slobode ne postoje, opozicija te priče može da priča nekim mladim ljudima u svojim redovima, srednjoškolcima, studentima, ovim klincima iz ovog pokreta „1 od 5 miliona“, iz prostog razloga što su ti mladi ljudi u vreme kada je „Dajrekt medija“ vedrila i oblačila medijskom scenom Srbije i kada je bila jedna od najmoćnijih medijskih imperija u ovom delu Evrope, ti mladi ljudi su bili u obdaništu ili su možda eventualno bili osnovci i tog perioda se ne sećaju, a mi koji smo se 12 godina borili protiv tog veoma lošeg režima najbolje znamo koliko nam je bilo teško da dođemo do prostora u medijima, koliko je bilo teško da se obratimo građanima Srbije i u to vreme, praktično, nije bilo opozicionih televizija kao što postoji danas „N1“, ili „Nova S“ ili kao što su postojale brojne televizije čak i devedesetih godina u vreme Miloševića. U jednom trenutku se pojavila jedna televizija koja je malo počela da štrči, i to je moja koleginica malopre pomenula, i ta televizija je odmah ugašena. Radi se, naravno, o BK televiziji. Neću sada da ulazim u to da li je ona bila dobra ili loša i kakav je sadržaj i program imala, ali prosta je činjenica da onog trenutka kada se njihova uređivačka politika nije svidela tadašnjim vlastima, ekspresno je ta televizija uhapšena. Neću da pominjem šta bi bilo da danas neko pomisli da gasi neku opozicionu televiziju kao što je, recimo, „N1“, iako ta televizija ima brojna sporna pitanja u svom radu, pre svega nije registrovana u ovoj zemlji i ne plaća poreze ovoj zemlji. U to vreme slušali smo pred svake izbore, kada god se lomi situacija na svim državnim televizijama brojne analitičare koji su dolazili u emisije i pričali da ako se slučajno desi da izgubi DS izbore, a pobedi SNS odmah kreću sankcije, kreću izolacije, možda čak bude i bombardovanja. Slušali smo to u svakoj izbornoj kampanji svaki dan, a nismo imali priliku da u pravoj meri čujemo drugo mišljenje. Dakle, građani Srbije su konstantno plašeni nekakvim ratovima, izolacijama, a mi vidimo danas 2020. godine da svega toga nema. Šta više, naši međunarodni odnosi i spoljna politika su na daleko višem nivou nego tada. Nije bilo u to vreme ni raznih BIRN-ova, KRIK-ova, CINS-ova i ostalih čudesa koja se finansiraju spolja. Nije bilo ni mnogih nedeljnika. Posebna tema su i društvene mreže koje su danas mesto gde se najveće kompanije obraćaju svojim korisnicima i čitav marketing je prenesen na društvene mreže u Srbiji. Postoji preko dva miliona registrovanih naloga, recimo, na Fejsbuku, pa neka je svaki drugi realan, pravi nalog, dakle, to je preko milion ljudi koji koristi društvene mreže. Slično je i sa Tviterom i sa Instagramom i to je jedan ogroman rezervoar gde možete svakodnevno apsolutno besplatno ili za veoma mali novac da se obraćate velikom broju ljudi i da predstavljate svoju politiku. To je nešto što je pre desetak godina, neću da kažem da nije postojalo, ali bilo u nekom povoju i nije moglo da se koristi u političke svrhe. Internet portali, pre desetak godina bilo je samo onih velikih, republičkih, kao što su B92, Mondo, Blic itd. Na lokalu ih je bilo jako malo. Danas u svakoj lokalnoj samoupravi imate od pet do deset različitih internet portala koji su veoma praćeni. Imaju priliku, takođe, da sa jako malo resursa se obraćaju građanima Srbije i da prenose svoj informativni program. Vidimo da je skoro tako formiran ovaj novi Đilasov portal - direktno.rs, koji se reklamira takođe na svim društvenim mrežama i vodi kampanju protiv SNS, a onda to Đilas reklamira na svojim profilima. Takvih portala ima mnogo. Dakle, to je sve prostor na kome opozicija može da se obraća građanima, a nešto što u vreme kada su oni bili vlast nije postojalo. Pričali smo takođe i o tome kako je ko koristio vreme u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Pošto je opozicija ili deo opozicije odlučuje da bojkotuje Narodnu skupštinu Republike Srbije i, kao što znate, ovde se vodi jako precizna statistika i tačno se zna ko je koliko pričao, koliko se ko puta obraćao i kada smo uradili taj presek u trenutku početka bojkota, bilo je jasno da je opozicija, koja je bila u manjini u Narodnoj skupštini Republike Srbije, imala više nastupa i više minuta provela za skupštinskom govornicom u ovom domu nego vlast koja čini, praktično, dve trećine parlamenta. Oni su sami sebe odlučili da liše te mogućnosti, da se svakodnevno u direktnom prenosu obraćaju građanima na nacionalnoj televiziji. Postavlja se pitanje koliko sve to utiče i na izborne rezultate, jer slušamo da je to izgovor zašto, eto, opozicija ne može da ostvari dobar rezultat, pa možemo da vidimo na primeru predsedničkih izbora u Čačku. Ja ću sada, recimo, da uzmem primer jednog sela u Čačku. U pitanju je selo Vranić. Aleksandar Vučić je ubedljivo pobedio i osvojio tri puta više glasova nego Boško Obradović, a inače se radi o rodnom selu Boška Obradovića i onda se ja uvek pitam da li meštanima Vranića treba RTS da bi znali ko je njihov komšija, rođak itd. Ili, primer Belog Preletačevića, koji se u Čačku možda jednom pojavio i to je svratio u jednu pečenjaru, pa se posle toga provozao do grada, izašao ispred Spomenika Vojvodi Stepi. Ima snimak toga, ima selfi. Okačio na "Fejsbuku" i otišao za Mladenovac i nije se pojavio više nikad i osvojio 1.741 glas više nego Boško Obradović, koji je poslednjih deset godina medijski u Čačku najprisutniji političar. Dakle, i tu vidite da nije samo pitanje koliko vas ima na medijima, već je nekad pitanje i šta govorite. Na tom primeru vidite da neki ljudi, što ih više ima u medijima, što se više obraćaju građanima, to imaju manju podršku. Mi smo 2012. godine pokazali da je moguće izaći na izbore i pobediti čak i kada ste u podređenom položaju, kada nemate prisutnost u medijima i kada vlast ima sve resurse na raspolaganju, a pokazali smo da je moguće pobediti kada vodite odgovornu politiku, a kada vodite neodgovornu politiku, onda ne možete ništa da očekujete i sada ću vam to pokazati na još jednom primeru, kada govorimo o svim izbornim uslovima, a složili smo se da izborni uslovi su, praktično, oni isti kao pre desetak godina, s tim što smo ih mi sada nizom nekih zakona još dodatno unapredili. Imam kod sebe jedan isečak iz časopisa „Dveri“ iz 2012. godine. U pitanju je Vidovdan 2012. godine, posle predsedničkih, parlamentarnih i lokalnih izbora i na samom početku uvodna reč, predsednik Boško Obradović, kaže ovako – kako je izvršena izborna krađa. Pročitaću samo sam uvod - sama suština đurđevdanskih izbora 2012. godine može se okarakterisati na sledeći način – opozicija je pobedila na glasanju, a režim je ukrao na brojanju. Sada ja pitam - a ko je taj režim bio 2012. godine? Da nisu to slučajno bili Boris Tadić, Dragan Đilas, Vuk Jeremić, odnosno današnji partneri Boška Obradovića sa kojima se, pazite šta, on bori za fer izborne uslove? Znači, bori se za fer izborne uslove sa onim ljudima za koje je rekao da su ukrali na glasanju 2012. godine. To najbolje govori koliko je to neozbiljna politika. Kada sam rekao da može da se pobedi ozbiljnim radom, tu nikada neću zaboraviti jednu rečenicu predsednika Srbije Aleksandra Vučića. To je bilo 2011. godine kada smo imali velike i masovne proteste protiv tadašnjeg režima. Mi smo, jedna mlađa ekipa ljudi ostala posle tog mitinga da očiste sve ono što je ostalo posle mitinga da bi Beograd izgledao na isti način, kao i pre mitinga. On je tada rekao jednu rečenicu – ako jedan izlog ili jedno staklo polomimo nikada neće građani glasati za nas, jer građani neće da glasaju za divljake, hoće da glasaju za one ljude koji nude ozbiljan program, koji nude sigurnost. Upravo je to razlog zašto ljudi neće da glasaju za Savez za Srbiju, za one ljude koji upadaju sa testerama u RTS, koji razbijaju stakla, koji prete novinarima, prete televizijama da će da ih ugase, koji nazivaju preko dva miliona građana ove zemlje botovima i sendvičarima. Ljudi za to neće da glasaju, za tu neozbiljnu politiku. Ovo, zapravo, nije situacija u kojoj taj deo opozicije bojkotuje izbore. Ne, ovo će biti potpuno druga situacija. Dakle, građani će bojkotovati Savez za Srbiju. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đurić. Nije tu. Reč ima narodni poslanik Radoslav Cokić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane koleginice i kolege, razgovaramo danas o zakonu gde treba da izaberemo dva člana REM-a, umesto onih koji su podneli ostavke. Nema sumnje da ćemo mi, da ću ja i kolege poslanici iz SNS podržati predloge koje da SNS, obzirom da imamo više kandidata i na taj način ćemo zaokružiti jedan proces poboljšanja izbornih uslova u odnosu na one koje smo zatekli kada je opozicija, ili oni ljudi koji su sada opozicija, imali vlast i uslove koje su oni propisali, uslove po kojima smo ih mi pobedili. Obzirom da imam poveliko iskustvo na političkoj sceni, pre svega na lokalu, jer od 1992. godine učestvujem na svim izborima, ja mislim da nisu bili bolji uslovi nego što su ovoga puta i uvek kao čovek, kada su izbori, radovao sam se tom postupku da postignem još bolji rezultat. Oni ljudi koji se nalaze u opoziciji sada, kojima smo u potpunosti izašli u susret, ispunili sve njihove uslove i više od toga uradili, oni neće na izbore. To je jedan paradoks koji je verovatno nejasan ljudima koji ovo posmatraju sa strane. Oni neće da izađu na izbore, jer kao i SNS prate rezultate javnog mnjenja i znaju da su im rezultati poražavajući. Znaju dobro da nisu imali nikakav koncept, nisu dali nijedno rešenje, jer kako reče gospodin Krlić, dobro sam zapamtio tu rečenicu, vlast treba da ima rezultate, a opozicija treba da ima ideje. Ništa bolje nije danas rečeno od toga. Mi imamo rezultate kojima možemo da se pohvalimo svi zajedno, normalno, prednjači u tome i najzaslužniji je gospodin Vučić, a i mi koji to sa svojih mesta pomažemo da ostvarimo još bolje rezultate. Imali smo u ovom periodu stabilnu politiku, četiri godine normalno funkcioniše ovaj parlament. Predsednik se bori na svim nivoima da, pre svega, unapredi ekonomiju, da unutrašnja politika bude kako treba i da spoljna politika bude što bolja. To je jako važno za našu zemlju. Imamo dobre odnose sa svim velikim silama. Mene posebno, mada je to težak zadatak, raduje sada poboljšanje i jasan stav SAD, jer mislim da je to i naša šansa da obnovimo i stvorimo dobre odnose, jer mislim da je to ključ vođenja dobre politike u narednom periodu, mada su normalno neki različiti stavovi i pogledi u politici teški za rešavanje. Težak je zadatak pred predsednikom naše zemlje, Aleksandrom Vučićem. Zato mu je potrebna podrška svih nas. Zato je potrebno da na izborima, za koje kažem da su stvoreni idealni uslovi, učestvuju svi, da izaberemo Skupštinu koja će i u narednom periodu raditi, po mogućstvu isto četiri godine u punom mandatu, da dobre rezultate, da omogući stabilnost u ovoj zemlji i da omogući još brži razvoj i rešavanje problema koji su pred nama, a nisu mali. Hvala veliko.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nataša Mihailović Vacić. Izvolite.
Hvala. Pažljivo sam, drage kolege, slušala izlaganja i tokom prepodnevnog dela rasprave i zakon je vrlo jasan i precizan. Dakle, Zakon o elektronskim medijima dao je REM-u, kao nezavisnom regulatornom telu, izuzetno velika ovlašćenja. Naša uloga je da pratimo sprovođenje zakona i da pratimo rad regulatora u tom smislu. Odgovornost za rad nezavisnog regulatornog tela je na samom regulatornom telu. Dakle, u svom radu, kako to zakon precizira, članovi REM-a ne zastupaju ničije interese, naročito ne partijske, političke, čak ni svojih predlagača, tako da je zakon tu potpuno jasan. Ja se samo pitam, slušajući pojedina izlaganja pojedinih izlaganja pojedinih kolega, kako smo mi to tačno i kada doveli sebe u situaciju da mi objašnjavamo šta su nadležnosti regulatornog tela? To moraju ubuduće da čine članovi REM. To nije naša nadležnost, čak i kada je reč o izboru članova Saveta REM-a, sa ova dva člana koja ćemo danas da izaberemo, u potpunosti je ispoštovan dogovor tokom međustranačkog dijaloga uz posredstvo evropskih parlamentaraca o poboljšanju izbornih uslova. Dakle, mi smo svoju nadležnost ispunili u skladu sa zakonom. Sproveli smo proceduru za izbor novih članova REM-a. To što neko učitava u taj izbor teorije zavere i ko stoji iza kog kandidata i zašto sada a ne juče, a do juče je bilo zašto ne odmah itd, prosto, ne stoje. Ali, ja to mogu da razumem. Setila sam se slušajući izlaganja kako je to funkcionisalo i kako je to bilo na samom početku. Samo ću podsetiti kolege koje su i kada je formiran prvi Savet Radiodifuzne agencije, sedeli u Narodnoj skupštini. Samo ću vas podsetiti na koji način i šta je pratilo izbor prvog Saveta Radiodifuzne agencije tada. Setite se da je kandidat, jedan od kandidata, da su falsifikovana njegova lična dokumenta, kako bi mogao da prođe i da bude izabran kao kandidat za člana RRA. Zbog toga su dva člana tog tela podnela ostavku. Setimo se 2009. godine, kada je jedna politička stranka tužila jednog člana REM-a zato što je blizak, odnosno bio kandidat jedne političke grupacije. Dakle, to su sve slučajevi koji mogu da zamagle i da stvaraju utisak da se tu nešto i dalje i dan danas dešava. Dakle, ovlašćeni predlagači su jasno navedeni u zakonu. Ovlašćeni predlagači su ti koji predlažu kandidate. Nadležni odbor Skupštine Srbije sprovede proceduru, naravno, u skladu sa zakonom od početka do kraja. Svi narodni poslanici, odnosno članovi odbora imaju priliku da razgovaraju sa kandidatima. Sva učitavanja u plenumskoj sali i van tih sednica Odbora na kojima se razgovara o toj temi su čisto politikanstvo. Na jednoj od proteklih sednica sam zamolila kolege da budemo ozbiljni kada govorimo o REM-u zato što je to tema koja zaokuplja veliku pažnju javnosti i vrlo je važno da budemo odgovorni i ozbiljni kada o tome govorimo. Kada smo birali, na primer, podsetiću vas i na to, na jednoj od prošlih sednica nedostajuće članove REM-a, jedna koleginica, koja je pri tom i članica Odbora za kulturu i informisanje, izašla je u javnost sa tim da član Odbora, odnosno kandidat za člana REM-a čak i ne zna da je kandidat, nego je vladajuća većina ubacila čoveka u vatru, a da on to i ne zna. To su ozbiljni paušalni navodi koji zaista mogu da dovedu do dodatne konfuzije. Pri tom, to je čisto nepoznavanje procedure. Jasno je da svaki kandidat svojeručnim potpisom mora da potvrdi saglasnost za kandidaturu, ali javnost to ne zna, a onda mi sebe dovedemo u situaciju da mi objašnjavamo šta su nadležnosti naše, šta su nadležnosti REM-a itd, umesto da to prepustimo onima čiji je to posao. Članovi REM-a su nezavisni u svom radu. Zakon je toliko bio precizan da je procedura i imenovanja i opoziva članova REM-a vrlo kompleksna. Treba javnost da zna i to da o odlukama REM-a može da odluči samo sud. Javnost to ne zna zato što članovi REM-a nikada nisu našli za shodno da to objasne, nego su to prepustili nama, a ja se zapravo zaista pitam – kako smo mi to tačno i kada tačno sebe doveli u tu situaciju da mi preuzmemo nečiji posao i objašnjavamo šta je nadležnost REM-a? Kao što sam rekla u raspravi na samom početku, mi smo usvojili Finansijski plan i Finansijski izveštaj, i to je prilika, dakle, izabrali pet novih članova REM-a, da konačno to telo počne da se ponaša u skladu sa onim što mu je u opisu posla, u skladu sa onim što im zakon propisuje. S druge strane, sve ovo što smo čuli kao zamerke na rad REM-a, može sutra da nam pomogne kada na dnevni red nekog budućeg saziva Narodne skupštine budu došle izmene i dopune medijskih zakona, pa onda možemo REM-u da damo još i dodatna ovlašćenja, kao što je, na primer, mogućnost i da kažnjava emitere, pa će onda, možda, stvari biti jasnije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, da je neko ko se ne razume u politiku ili neko ko nije iz Srbije gledao ovu raspravu danas tokom čitavog dana, a, Boga mi, i juče, mislim da mu ništa ne bi bilo jasno. Pre svega, ne bi mu bilo jasno ko je vlast, a ko je opozicija, i ovo je praktično jedini parlament na svetu gde onaj ko ima apsolutnu vlast tvrdi da nije odgovoran nizašta i ko uporno, žestoko kritikuje, ne samo opoziciju, već i druge državne institucije, pa i one za koje tvrde da su nezavisne poput REM-a. Ni jednu jedinu pohvalnu reč za rad REM-a u prethodnim godinama nismo čuli. Ni jednu. Čuli smo otvoreno od predstavnika vladajuće koalicije koliko REM radi za Đilasa i Šolaka. Čuli smo kako krše zakon i kako rade protiv interesa građana Srbije. Pitam se, a verujem i građani Srbije – ko je izabrao te ljude koji krše zakone, rade protiv interesa građana, a nadasve rade za Đilasa i Šolaka? Izabrala ih SNS sa njenim koalicionim partnerima. Svi članovi REM-a, od prvog do poslednjeg, izabrani su vašim glasovima. Vi ste birali Raduleta, posle kažete – kriminalac, a birali ga za ministra. Izaberete Sašu Jankovića, posle kažete – izdajnik, strani plaćenik, ne valja. Izaberete članove REM-a, prođe malo vremena, vi opet kažete – služe stranim interesima, služe Šolaku, služe Đilasu. Šta je, gospodo, zaključak? Zaključak je da je vaša kadrovska politika katastrofalna, da vi ne znate da izaberete, da vi birate najgore, da vi birate one koji rade za lopove, za tajkune i protiv interesa građana Srbije. Ja sam očekivao, i to bi bio neki minimum političke pristojnosti, da ste makar uputili izvinjenje građanima Srbije i rekli – izvinjavamo se za sve svoje pogrešne izbore, izvinjavamo se što smo nedorasli onom zadatku za koji su nas ovlastili građani Srbije. Možda bi bolje bilo da vi bojkotujete ove izbore i možda bi to građanima Srbije donelo mnogo više koristi nego što to čine drugi. Meni je neshvatljivo da neko iz vladajuće koalicije, evo ja sam zapisivao, kaže da su u REM-u postali nedodirljivi. Kako su to nedodirljivi? Imate li zakonske mogućnosti da razrešite nekoga u REM-u? Imate. Da li su kršili zakon? Ako tvrdite da jesu, zašto ih niste razrešili? Znači, vi ste ti koji podržavate one koji krše zakon. Vi niste borci protiv kriminala, nego ste borci za kriminalce. To ispada iz onoga što vi govorite i danas i svih prethodnih dana. Jedan od predstavnika vladajuće koalicije je rekao da bi se opozicija, kaže, vratila u period od pre osam godina kada je moglo da se čuje samo jedno mišljenje. Da stvar bude smešnija, to je predstavnik SPS koji je i tada bio na vlasti. Znate, veoma je teško kritikovati stanje u državi sa pozicije nekoga ko je od 1945. godine, znači, u prethodnih 75 godina, u opoziciji bio pet, a 70 godina na vlasti. Ljute se oni na neke druge koji nisu dobro uradili i nisu dobro uredili sistem, pa kaže – moglo da se čuje samo jedno mišljenje. Čije je to mišljenje bilo? Mišljenje vaših koalicionih partnera, i tadašnjih, i današnjih, Đilasa i Šolaka. Vi politički protivnici niste. Vi ste koalicioni partneri. Vi jedni druge pomažete kada su u opoziciji. Vi jedni drugima ne sudite za počinjeni kriminal, jer kao što vi njih prozivate za kriminal, a niko nije uhapšen, ni protiv koga nije podneta krivična prijava, da ne pričam što niko nije osuđen, isto tako su i oni pričali o vašem kriminalu, ali su vas podržavali, davali vam medijsku podršku, štitili mandate, podržavali vas politički dok ih niste zamenili. Čuli smo i to da REM, kako vi kažete, nema zakonsku obavezu da nadzire izbore, ali će sad po nalogu Vlade Srbije i po nalogu ovih iz EU da kontroliše izbore. Kakvo je to gospodo eksperti iz SNS, kakvo je to nezavisno telo ako prima naloge od EU i od Vlade Republike Srbije? To je način na koji vi doživljavate nezavisnost. To je problem. Drugo pitanje. Vi ste govorili o tome kako su ova gospoda iz Evropskog parlamenta posetili REM. Koji? Ovi što ste ih vi sačekivali, što ste ih vi vodili po Srbiji, ovi kojima ste vi dozvolili da se mešaju u unutrašnje stvari Srbije? Zar vas nije sramota da dozvolite da se neko sa strane meša u ono što su najosetljivija unutrašnja pitanja jedne države? I vi se ponosite time što po nalogu bivših parlamentaraca iz EU prekrajate izborni sistem u Srbiji i unapređujete. Kako ste ga to, gospodo, unapredili? Do juče ste se izrugivali ovim prozapadnim satrapima, vašim prethodnicima, govoreći - zamislite oni traže da se menjaju članovi REM-a a to je nemoguće po zakonu, jel kaže - tek smo izabrali nove članove REM-a. Šta se onda desilo? Onda se pokazalo da ste obmanjivali građane Srbije kada ste tvrdili da nemate uticaj na članove REM-a. Kako može neko da nema uticaj na onoga koga je izabrao i na onoga koga je postavio? Naravno da ga ima. Sve drugo je uvredljivo tvrditi i podneše ljudi ostavke, iako su u skladu sa zakonom bili u mandatu da biste vi, kako sami kažete, mogli da ispunite ono što ste dobili kao obavezu iz EU. To je, gospodo draga, upravo pokazatelj koliko ste vi poslušni kada se radi o nekome sa zapada. Onda ćutite i slušate, onda ispunjavate naloge, a ubeđujete građane Srbije kako ste vi navodno silni i kako ste vi navodno jaki. Vi imate apsolutnu vlast. Stalno se hvalite poverenjem građana koje uživate i brojem glasove koje ste dobili na izborima. Međutim i dan danas nakon osam godina, vi ne shvatate da uz to ide i određena odgovornost, a vi odbijate odgovornost za bilo šta negativno u državi što se dešava. Hoćete da se pitate za sve, hoćete da odlučujete o svemu, ne znate da odlučujete, to ste dokazali, ali odgovornost odbijate. Ko može da bude odgovoran za rad REM-a koji je katastrofalan, po vašim rečima, osim vas koji ste izabrali kompletan sastav REM-a? Isključivo vi. Vi govorite o tome kako je prosečna plata zaposlenih, ne ovih članova saveta i ne predsednika REM-a, da je prosečna plata 129.000 dinara, ali prihvatate da povećate i povećali ste prihvatanjem finansijskog plana njihove plate. Finansijski plan REM-a raste iz godine u godinu. Ja sam juče započeo sa tim delom, i to iznenađujuće, evo na primer, 2018. godine u odnosu na 2016. godinu četiri i po puta je veći budžet REM-a. Godine 2014. je bio 18 miliona i 200 hiljada, a 2020. godine je čitavih 307 miliona. Za šest godina 17 puta je povećan budžet REM-a, povećan zahvaljujući vama. Vi ste tako odlučili. Nagradili ste ih za korupciju, nagradili ste ih za kriminal, za nerad, za to što rade suprotno interesima građana Srbije i za to što rade za Đilasa i Šolaka. Tako vi novcem građana Srbije plaćate Đilasa i Šolaka. Zamislite kada bi na primer budžet Svrljiga, to bi omiljeni primer bio, povećan za šest godina za 17 puta, koliko bi tim ljudima bilo bolje, ili budžet u bilo kojoj drugoj opštini u Srbiji. Sada kada pogledamo na koji način prihoduje REM, vi ste rekli kako oni ostvaruju deo svojih prihoda na tržištu, rekli sto jer nemate pojma ni o čemu i ne shvatate da kada postoji monopol i kada postoji određeno regulatorno telo za određenu oblast da onda nema tržišta, nema neku mogućnost ni emiter, ni ovi koji emituju radio program, ni kablovski operateri, nema on mogućnost da bira hoće li ići u REM ili neće ići u REM, pa da vi pričate o tržištu, nego postoji monopol. Pogledajte strukturu prihoda. To je plan za 2020. godinu. Prihodi po osnovu naknade kablovskog programa 21 milion, prihodi po osnovu radio programa 19 miliona i prihodi po osnovu naknade TV programa 266 miliona. E sad kad pogledate koliko kablovski operateri plaćaju 21 milion, u Srbiji ima milion i 700 hiljada pretplatnika, to znači da kablovski operater REM-u godišnje po jednom pretplatniku plaća 12,5 dinara, svega 12,5 dinara. Kad to podelite sa 12 meseci, onda dođete do iznosa od jedan dinar mesečno, koliko svaki kablovski operater, SBB na primer, plaća REM-u po osnovu emitovanja programa kroz kabl - jedan dinar mesečno. Znači, isto naplaćujete onima koji emituju radio program, a koji imaju neuporedivo manju mogućnost da zarade od ovih koji ubiraju milione ali ne milione dinara, nego milione evra i koji, kako vi sami kažete, ne plaćaju porez državi Srbiji. Pre nekoliko nedelja, meseci, vlasnica jedne televizije iz Novog Sada je štrajkovala glađu jer nije mogla da plati nadoknadu i vi tim ljudima koji treba i da prave program i da opstanu na tržištu naplaćujete neuporedivo veće nadoknade i može drugačije i može bolje. Da podignete tu nadoknadu kablovskim operaterima, da malo manje ostane vašem Šolaku, vašem Đilasu i vašem Petreusu, da podignete na 10 dinara mogli biste u potpunosti ukinuti nadoknadu radio operaterima, ovima koji emituju televizijski program na lokalu, regionalnim televizijskim stanicama i za 80% smanjiti nadoknadu ovim emiterima za nacionalne televizije, ali vaš je interes i vi to morate da novac ostavite u džepovima Šolaka, Đilasa i Petreusa.
Pravo ne repliku narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Pošto je bilo rečeno da su neke stvari ovde danas kazali narodni poslanici SNS, vidite, dame i gospodo, tako to izgleda kada se na sednci ne sluša, kada se pazi, odnosno kada se odsustvuje. Baš to što ste rekli nije izgovorio niko od narodnih poslanika SNS. Ono što treba da znate, nismo mi, kako je rečeno ovde, nikada tvrdili da smo ni silni, ni moćni. Vidite koliko smo samo silni i koliko smo samo moćni pričali smo i juče i danas, a ovo juče ima veze zbog toga što, koliko čujem, uglavnom se bavite onim temama od juče. Koliko smo silni, koliko smo moćni pokazatelj je kako su izgledale one naslovne strane svih nedeljnika juče, kako su izgledale naslovne strane dnevnih novina juče i danas, kakva je situacija sa tim kablovskim operaterima i sa svim tim televizijama koje danas otvoreno vode kampanju protiv Aleksandra Vučića, SNS, nas u parlamentarnoj većini. Otvoreno vode kampanju zasnovanu pre svega na lažima i na tvrdnjama da mi njih sprečavamo da rade, da mi gušimo neki medijski prostor u ovoj zemlji. Eto toliko smo mi silni, toliko moćni da kao što svako može da vidi, ovde u ovoj zemlji može da govori na naš račun šta god ko hoće. Može da iznosi čak i najbrutalnije moguće laži, može da otvoreno preti Aleksandru Vučiću da ga stavlja na naslovne strane sa sve uperenom snajperskom puškom u njegove grudi i eto toliko smo mi silini, toliko smo mi moćni i toliko smo veliki diktatori i autokrate, kako nam sve vreme spočitavaju. Naravno, potpuno je jasno iz svega ovoga da je istina potpuno drugačija. U ovoj zemlji postoje apsolutno široke slobode, u ovoj zemlji demokratija je dostigla onaj nivo i one standarde na kojima nije bila nikada, i to svakako ima veze sa tim unapređenima izbornih uslova kojima smo mi pristupili svojom voljom i baš zato možemo danas da kažemo – imate uslove da na izborima učestvujete kakve niste imali nikada, u vreme vašeg Đilasa, kako volite da kažete i u pravu ste. Dakle, sve je bilo apsolutno nezamislivo, a mi smo sve to unapredili i zato što smo potpuno komforni, relaksirani i znamo. Ono što određuje šta će biti sa Srbijom sutra, ono što određuje rezultate izbora, to je volja narodna. Dakle, to nema nikakve veze sa njihovim milionima, to nema nikakve veze sa silnim medijima koje poseduju. Narod ne mogu da prevare, to se potpuno jasno pokazalo. Narod je vrlo jasno video ko je ko i kako stvari stoje u ovoj zemlji. Zna da se Aleksandar Vučić i SNS bore za njega, da su u stanju da izbore dobre rezultate za njega i kada je reč o standardu i kada je reč o infrastrukturi i kada je reč o rezultatima ekonomije, pa eto vidite i kada je reč o izbornim uslovima i nivou demokratije i nivou slobode. Konačno pošto je postavljeno pitanje – kako smo mi to menjali te izborne uslove, pa isključivo u smeru, da je danas svima sa druge strane samo lakše da na izborima učestvuju. E, sada što je onima kojima je govor svaki dan isti i na svakoj sednici isti, pa su zbog toga slobodno smatrajte i naši odgovori isti kao juče i prošli put, danas teško da i te najbolje rezultate, najbolje uslove od fantastičnih 3% cenzusa u odnosu na nekadašnjih 5% savladaju, to je nešto sa čime će oni morati da žive, dok traje ovaj Saziv u Narodnoj skupštini, a posle izbora izvesno je na nekom drugom mestu.
Zahvaljujem. Pravo na repliku, narodni poslanik Nemanja Šarović.
Dakle, vi pričate o tome da ste poboljšavali izborne uslove, a što ste ih poboljšavali, ako su bili dobri? Zašto ih poboljšavate, ako je nikad veća sloboda medija u Srbiji? Zašto ih poboljšavate, ako opozicija ima sva prava? Poboljšavate ih upravo zbog toga što je situacija potpuno suprotna. I kako ste ih poboljšali? Jel jedina smetnja demokratiji u Srbiji bilo to dvoje ljudi koji su podneli ostavku na članstvo u REM-u? Mislite da će to u Srbiji 15 dana pred izbore nešto promeniti? Jeste li čitali koje su nadležnosti REM-a i koliko je to ozbiljno telo i šta oni sve rade? Oni izdaju dozvole za pružanje medijskih usluga, oni kontrolišu rad pružalaca medijskih usluga i staraju se o doslednoj primeni odredaba zakona. Oni izriču mere pružaocima medijskih usluga u skladu sa zakonom. Oni propisuju pravila koja su obavezujuća za pružaoce medijskih usluga, i tako dalje i tako dalje. Vi sami tvrdite kroz raspravu da ništa od ovoga što piše u zakonu nije poštovano. Nije poštovano svih prethodnih godina i sada će dva nova člana REM-a promeniti situaciju i doneće tu preko potrebnu slobodu medija u Srbiji. Neće. Drugo, vi nemate odgovor na to – zašto kablovskim operaterima naplaćuje REM svega jedan dinar mesečno po korisniku kablovske televizije? Građani Srbije koji plaćaju kablovsku televiziju svakog meseca dobiju račun od nekoliko hiljada dinara, od nekoliko hiljada dinara i umesto da naplatite, da ne stiču Đilas, Šolak i ovi vaši NATO partneri Soroš, Petreus i ostali da oni ne stiču ekstra profit, vi to prevaljujete na građane Srbije, koji su u skladu sa zakonom registrovali lokalne, regionalne televizije, dobili frekvencije, koji plaćaju porez, njima skidate kožu sa leđa. Ovima „N1“, za koje vi sami tvrdite da ne plaćaju ništa, da krše zakon, pa ko im to omogućuje, vi svojom nesposobnošću, svojim neradom, svojim neznanjem da uredite sistem. I vi nekome pričate o nečemu - vi ste napravili rezultat. Pa koji ste vi rezultat napravili? Šta bi ste vi da nema Aleksandra Vučića? Kada vas čovek sluša, rekao bi - pa, taj Vučić realno i ne doprinosi mnogo. Uglavnom narod glasa za Orlića, za Martinovića, za Srbu Filipovića, Acu Markovića, za te eksperte, za te … [[Isključen mikrofon.]]
Kolega Šaroviću, nemate pravo da prozivate poslanike jednog po jednog. (Nemanja Šarović: Ja ih hvalim. Niste shvatili.) Ne, ne, kolega Šaroviću, sasvim jasno je precizirano u Poslovniku, molim vas. (Nemanja Šarović: Nista shvatili, ja njih hvalim.)
Zabranjeno je direktno obraćanje narodnim poslanicima. Pravo na repliku, narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Ne znam, možda je i moguće kada čovek nije prisutan na sednicama, da mu se učini, možda to izazove eho u ovim skupštinskim hodnicima ili u restoranu. Učini mu se da je razumeo da neko ovde kaže da se glasa za Orlića ili Filipovića, mada to nikada niko nije pričao. Međutim, sigurno ne može da mu se učini da je čuo da je bilo ko izgovorio, ma i pomislio da neko u ovoj zemlji glasa za Šarovića. To je apsolutno nemoguće. Dakle, tu nikakvih dilema nema. Postavlja se pitanje šta smo mi to uradili? Pa eto, neko će verovatno reći - ništa previše važno, jel tako. Nije priviše važno što su danas prosečne plate u Srbiji na nivou od 500 evra, u odnosu na onih 320. Jel toliko bilo kada ste zajedno sa Draganom Đilasom drmali po Beogradu? Jel toliko bilo? Znači, to nije bio baš neki prevelik rezultat i nije previše važno, ali ispostavlja se da narod ipak misli malo drugačije. Šta još? Primera radi, onaj Koridor 10, što je završen, čuli ste verovatno za to, to je jedan važan auto-put koji omogućava da budemo spojeni od severa do juga zemlje, od kontinentalne važnosti je i bitna infrastruktura. Postoji i onaj drugi krak koji ide tamo ka Bugarskoj, a onda postoji Koridor 11, takođe fantastičan novi auto-put. I jedno i drugo je nekako decenijama čekalo na tog Aleksandra Vučića o kome pričate i SNS, koju on vodi. Reći će neki verovatno - nije to previše važno, pretpostavljam potpuno je nebitno za njih u odnosu na one pare koje su delili sa Đilasom na gradu Beogradu zajedno nekada, u Starom Gradu danas, jel tako? Možda je vama nevažno, ali ispostavlja se za građane Srbije da ipak oni misle malo drugačije i da su njima te stvari važne, zajedno sa svim stotinama hiljada novih radnih mesta koja su obezbeđenja u prethodnih nekoliko godina. Možda ne mogu da se porede po nivou važnosti za vas, sa onim putnim troškovima koje ste naplaćivali kada ste putovali od Vranja za Beograd, ali mislim da ipak narod u ovoj zemlji smatra malo drugačije. Tim ljudima su sve te stvari veoma važne. Da će nekome da bude odrana koža sa leđa, zbog toga što se nešto naplaćuje dinar mesečno, evo neka ispadne da se u to ne razumem. Ne znam šta bih na to dodatno mogao da kažem, ali ipak bi narod verovatno malo drugačije mišljenje imao da ga pitate - jel strašno jedan dinar mesečno u poređenju sa, koliko beše, ne dinara, nego evra i to u milionima, 420 ili 450 miliona tih evra ste zajedno sa Đilasom u most pretočili u ono vreme kada je on to onako pompezno otvarao, a vi sa njim radili zajedno u gradu Beogradu. Konačno, što se tiče pitanja slobode medija, sve što treba da se postavi kao pitanje Đilasu, Šolaku i ovim ostalima sa kojima se na Starom Gradu, slobodno ih pitajte i onda nam slobodno prenesite kako odgovor glasi, jer nama neće odgovor nikada da daju. Znate zašto? Zato što su sve priče oko REM-a zapravo samo prazne priče koje služe za to da kompenzuju očiglednu prazninu politike i sadržaja. Da znaju Đilas, Šolak i ostali bilo šta da kažu o ekonomiji, o standardu, o infrastrukturi narodu, pa oni bi o tome pričali. Pošto ne znaju ništa o tome da kažu, oni pričaju REM, REM, neki REM, a da pitate čoveka nekog na ulici šta znači REM, niko pojma nema, osim što Đilas svakako zna. To je sredstvo da se opet okrene koja stotina miliona evra, a vi to svakako mnogo bolje znate od nas.
Pravo na repliku, narodni poslanik Nemanja Šarović.
Veliki problem sa kojim se vi suočavate su činjenice. Možete vi pričati to za šta sami tvrdite da su prazne priče, ali kada vas čovek suoči sa činjenicama, vi onda počinjete da pričate besmislice. Ja sam pročitao konkretne podatke i vi recite ako bilo šta od toga što sam ja rekao i izgovorio nije tačno. Dakle, 2014. godine, kada ste vi već uveliko bili na vlasti, budžet REM-a je bio 18 miliona i 200 hiljada dinara i funkcionisao je REM sa tim, potom 2016. godine je skočio nekoliko puta i dostigao 64 miliona i 684 hiljade, pa onda opet za dve godine je skočio na 280 miliona, pa je za sledeću godinu skočio na 307 miliona dinara, za šest godina budžet REM-a, za koji vi kažete da krši zakon, da radi suprotno interesima građana i da radi za Đilasa i Šolaka, porastao je 17 puta. Zašto ste, gospodo eksperti, za 17 puta povećali budžet onih koji pljačkaju građane Srbije, koji rade za Đilasa i Šolaka? To je pitanje za vas. Druga stvar, kažete –nije mnogo dinar mesečno. Ne, naprotiv, malo je dinar mesečno. Ponavljam, SBB plaća po korisniku jedan dinar mesečno REM-u, a zato SBB zarađuje milione evra, zarađuje zbog vaših članova REM-a, zbog vaših zakona i zbog toga što vi ne smete da im se suprotstavite, kao što ne smete da se suprotstavite televiziji N1, za koju kažete da otvoreno krši zakone ove zemlje svakoga dana.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Vladimir Orlić.
Eto, prosto čovek da ne zna šta da kaže, kada malopre ispadne jedan dinar mesečno, tako je rečeno, dranje kože s leđa. Sada kaže – malo je to, treba više. Znate, kada bi bilo malo više smisla u rečima koje nam se upućuju ovde verovatno bi imalo i više osnova da štošta drugo kažemo. Ovo je opet sve ista priča kao juče i sve ista priča kao i na prethodnoj sednici i svaki put sve iznosa i iznova isto. Kažu, zašto smo mi tako strašne autokrate i tako veliki diktatori, a u isto vreme kažu – a nećete da ugušite te neke koji rade protiv vas. Pa eto, to vam je odgovor. Dajete ga sami sebi celog dana i svaki put ga dajete sami sebi, zato što smo tako veliki diktatori i tako strašne autokrate. E zato svi ti koji očigledno ne da ne rade u skladu sa našim interesima, nego imaju neke svoje principe i računice, i uopšte nije bitno da li sada pričate o televiziji ovo ili onoj, ovom ili onom distributeru signala, kao što vidite nikakav problem u ovoj zemlji nemaju, svi lepo rade i svima je sve dobro, ali opet kukaju kako nema slobode, nema demokratije i sve im je nekako teško. E vidite, sami sebi najlepše moguće odgovore dajete. Pa i danas, kada u isto vreme pričate, ali pazite, u istom danu, na istoj sednici pričate, nemamo mi kao Skupština dovoljno uticaja na Javni medijski servis i vičete i pozivate – treba vi da promenite zakon, treba da jače stegnete tamo na Javnom medijskom servisu, a onda, možda 45 minuta ili sat i po kasnije kažete – imate vi veliki uticaj na te ljude i svi oni sve rade što im vi kažete. Eto, to vam je još jedan pokazatelj kako stvari u ovoj zemlji stoje. Dok se mi držimo zakona i pričamo, svako nek radi samo u skladu sa propisima i nikome ništa faliti neće, samo nek ne diraju druge ljude, ništa im više nikada tražili nismo. S druge strane, ne možete nikako sami sa sobom da se dogovorite – a šta nam to prebacujete sve vreme? Je li loše to što je prosečna plata u Srbiji 500 evra? Je li mera i pokazatelj nečije nesposobnosti onih koji su bili pre nas u prilici da se o Srbiji staraju? Pa mnogo mi je žao, ali narodu ne možete da prodate priču – to je loše, samo zato što se vi osećate neuspešno zbog toga. Da li je loše, pošto se postavilo pitanje šta smo dobili, a šta smo izgradili, kada imamo te auto-puteve koje smo čekali decenijama? Pa teško možete nekoga da ubedite. To što je to mera nečije nesposobnosti, mnogo mi je žao, ali sa tim će ti isti ljudi morati da žive na neki način. Konačno, šta je, kako i koliko uvećano, napumpano? Pa evo, kažu ljudi koji se u te stvari razumeju, pomenuh malopre onaj čuveni Most na Adi, 130 ili 140 miliona evra da je mogla biti realna cena. Kako je to napumpano, prenaduvano na 450 i što ste u tome učestvovali? Počnite od toga, jer to su, znate, stvari koje ljude opredeljuju, ono što svojim očima vide. Kao što vide most i vide da nikakvog smisla nema da to toliko košta, toliko s druge strane vide auto-put kog tu do juče nije bilo, pa im je drago što tako nešto postoji, što ga sada imaju. Dakle, to su stvari koje ljude pre svega opredeljuju. A sve ovo što smo učinili da demokratije bude više, da slobode bude više, na te stvari smo mi, da to dobro znate i da dobro razumete, ponosni. Time što smo omogućili da bude lakše nego ikada i onima koji nemaju šta da ponude narodu, da ipak i ako neki glas dobiju postanu sutra ponovo narodni poslanici, pa na to smo takođe ponosni. I to je pokazatelj koliko drhtimo pred nečijim činjenicama, a za sve ostalo, kao što rekoh, pošto svaki dan slušamo isti govor, smatrajte – odgovori su isti kao i svaki put i pozdravite Đilasa kada ga vidite, nešto se ne pojavljuje ovih dana.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite.
Vi kažete da me niste razumeli i ja vam zaista to verujem. Potrudiću se da vam objasnim, govoriću što sporije mogu da biste vi to razumeli. Dakle, sada ćutite i slušajte da biste razumeli. Dakle, budžet REM-a godišnji je 307 miliona dinara. Struktura prihoda REM-a je sledeća – 266 miliona uplaćuju televizije lokalne, regionalne i nacionalne. Potom, radio-operateri uplaćuju 19 miliona i 400. Razumete? Da li dovoljno polako govorim? I prihodi od kablovskih operatera su 21 milion. To znači da od onih koji su se legalno registrovali, plaćaju porez državi i plaćaju svoje frekvencije, vi godišnje uzmete skoro 290 miliona dinara. S druge strane, SBB, za koji kažete da radi protiv države i da pljačka građane, njima naplatite 21 milion, 15 puta manje, milion i 700 hiljada pretplatnika kablovske televizije u Srbiji, ja plaćam račun mesečni skoro 4.000, od toga u državnu kasu ide dinar. Kada sam govorio o tome da derete kožu sa leđa, to derete onim poštenima koji rade u skladu sa zakonima, koji su se registrovali i plaćaju frekvenciju. Ovi koji kopaju i postavljaju kablove na divlje, koji rade za Đilasa i Šolaka, njih privilegujete, njima omogućujete da se bogate enormno. Zamislite na nekih preko 700.000 pretplatnika SBB-a da zarade po 15 evra mesečno, to je milion evra svaki mesec. Zar ne mislite da je naknada od jednog dinara po korisniku mala? Sram vas bilo zbog toga što nije i sram vas bilo zbog toga što su nadoknade televizijama koje plaćaju realno i koje plaćaju u skladu sa zakonom 15 puta veće, odnosno 290 miliona. Da li ste sada razumeli?
Kolega Šaroviću, ja vam se zahvaljujem što ste sada govorili lagano. Vranjanski dijalekt inače podrazumeva brzo izgovaranje reči, sada smo konačno mogli da vas razumemo, a da ne govorite književnim jezikom Bore Stankovića. Pravo na repliku ima narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Samo da nije ponovo ubrzao pred kraj, sve bi bilo svakako još mnogo bolje i razumljivije. Dakle, mislim da smo sada najzad došli do suštine problema. Gospodin Šarović SBB-u plaća račun 4.000 dinara mesečno i vrlo je nezadovoljan zbog toga. Je li tako? Pa smo mi krivi što je on potpisao takav ugovor. Moram da priznam da mi se srce pocepalo dok sam to slušao. Ne znam koliko ću biti u stanju da izdržim današnju sednicu, ali mnogo mi je žao što ste izabrali toliko puno kanala. Da ste izabrali malo manje, dogovorili se sa njima malo bolje, verovatno bi vam račun bio manji. Za taj strašni dinar mesečno, za koji nikako da se dogovorite sami sa sobom je li mnogo ili malo, pošto je čas mnogo, čas malo. Kažu ljudi, taj REM više od stotinu miliona dinara godišnje uplati državi. Dakle, toliko na temu šta se sa tim desi i kome to ide. Nego, pošto je ona računica u delu dok je išla sporo i polako, da bude maksimalno razumljiva, bila vrlo poučna, mene samo zanima u tim silnim milionima, koliko ispada ta računica kada se pretvori u broj komada za sve te silne milione koje, kažete, uzima vaš Đilas i vaš Šolak? Mislim, sa ljudima ste dovoljno dobri čim ste sve te silne godine proveli zajedno u vlasti u Beogradu, a provodite sada na Starom gradu, pa imate koga da pitate, imate gde da im se obratite. Daj, molim vas, saznajte nam od tih silnih miliona koje uzimaju svakog meseca, kako vi kažete, vi to jako dobro znate, koliko može da se kupi tačno onih Rendž Rovera Autobiografi? Mislim da bi to svaki građanin Srbije danas voleo da zna.
Pravo na repliku, narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite.
Dakle, gospodine Arsiću, odnosno Orliću i gospodine Arsiću, vi očigledno ništa ne razumete i dalje, bez obzira na to što sam se ja trudio da govorim polako…
Razumem ja kolega Šaroviću vranjanski dijalekt, tamo sam služio vojsku.
… očigledno nisam govorio dovoljno polako. Gospodine Arsiću, možda su vas to učili na tom fakultetu koji ste završili, ali nikako da nam kažete koji je. Ja bih vas molio da vi kažete koji ste to vi fakultet završili, pošto se već predstavljate kao ekonomista, stekli ste diplomu na pragu šeste decenije života, ekonomski ste ekspert u SNS-u, epohalne stvari iz ekonomije govorite, ja sam već najavio da ću vas predložiti za nobelovu nagradu za ekonomiju. Ali, da sad završimo ovaj deo. Vi tvrdite da REM stotine miliona dinara svake godine uplaćuje u državni budžet. To je laž gospodine Orliću. Uplaćivao je nekad i 180, ali ste vi onda regulisali sistem, onda ste vi povećali budžet REM-a, pa je onda taj deo sredstava koji se uplaćuje u budžet iz godine u godinu sve manji. Evo, na primer, 2016. godine je bio 184 miliona, a 2017. godine je bio 18 miliona. Deset puta manji, a u ukupnom iznosu preko 160 miliona. Razlika između toga što je naplaćeno, u čemu je? U kvalitetu. To je ono što vi kažete da plaćate za nerad, za kriminal, za kršenje zakona i za podržavanje Đilasa i Šolaka. Vi ste se upetljali kao pile u kučinu, ne znate šta ćete. Čas kritikujete REM, čas pričate da imate snage, čas nemate snage, čas dobro birate, čas ne birate dobro. Vi ste odgovorni za katastrofalno stanje u državi, za katastrofalno stanje u oblasti informisanja, a da je katastrofalno, pa to ne tvrdim ja, to tvrdite vi ceo dan.
Kolega Šaroviću, moje skromno znanje iz ekonomskih nauka kaže sledeće, ako ne mrdnete iz Beograda, a napišete da ste doputovali iz Vranja i da se tamo vraćate po završenoj sednici, onda dobijete deset hiljada dinara. To je iz ekonomskih nauka, a ono iz pravnih nauka, mislim da je to krivično delo prevare u najmanju ruku. Pravo na repliku, narodni poslanik Vladimir Orlić.
Baš je to zanimljivo, ustanete i sami ponovite ono što smo i mi rekli, da se više od sto miliona uplati državi, a onda kažete, i to je sad pokazatelj neke katastrofe i da mi nismo istinu govorili. Kao što sam rekao, da ponovim, uvek sami sebi najbolje moguće odgovore dajete i baš recimo taj REM, kada planira 120 miliona, pa uplati 180 i nešto, kako ste lepo primetili, to je samo valjda pokazatelj da se državi vratilo više, je li tako? Sad, ja pitah malopre za jednu računicu, ali izgleda da je bila previše složena. Dakle, verovatno neka konverzija iz dinara u evro tu računicu ometa i čini stvari dodatno komplikovanim, pa da pojednostavim, evo, može samo u evrima. Od tih 450 miliona evra, koliko ste zajedno onomad sa Đilasom obračunali za most na Adi, znači samo ćemo evrima da se krećemo, koliko može da se kupi Rendž Rovera Autobiografi od kojih svaki po komadu, koliko vidim u novinama, ja to u životu još nisam video, ali verujem ljudima, košta 140 hiljada. Mislim da bi građanima to bilo interesantno da čuju i da saznaju. Konačno, ti vaši, ne znam da li samo poslovni ili politički partneri, sa kojima ste zajedno na Starom gradu, mislim na Đilasa i mislim na Šolaka, pošto vidim pozivaju da se na Starom gradu blokira na izborni dan svako ko hoće da izađe na izbore, pošto pozivaju da se spreče izbori, da se uzurpiraju institucije, a kažu da će vam doći onda u podršku, kad to uradite zajedno, Boško Obradović sa svojim dverašima i ostali, da vas brane. Da li planirate i tom prilikom da učestvujete u njihovim nedelima, ako se samo usude da te stvari rade? Mislim da će to biti jako dobar odgovor građanima, šta da misle, kako da cene svakoga od nas. Nas naravno prema tome što smo doprineli da demokratije i slobode bude više nego ikada, pa i da spustimo izborni cenzus za političke veličine koji sede sa druge strane, da im život bude još dodatno lakši, na osnovu toga što smo dozvolili da medijski uslovi zaista budu, pa neretko nemogući, ali za koga? Za nas, jer nemamo nikakav problem da živimo sa tim, jer smo tako velike autokrate i tako veliki diktatori, ili možda ti neki drugi koji očigledno pored toga što se dobro razumeju u markirane automobile luks klase imaju nameru da kada se negde dočepaju vlasti da je drže pošto po to i po svaku cenu, pa makar to značilo da uništavaju demokratiju u ovoj zemlji. Mislim da bi to takođe bilo važno da građanima objasnimo danas. (Nataša Sp. Jovanović: Po Poslovniku.)
Reč ima narodni poslanik, Aleksandar Marković. (Narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović dobacuje s mesta.)
Zahvaljujem, predsedavajući. Pre prelaska na dnevni red, želim da apelujem na vas, predsedavajući da imate razumevanja za ozlojeđenost prethodnog govornika, najpoznatijeg Vranjanca sa Starog Grada. Naime, on je u Beogradu osvojio na poslednjim izborima 19.000 glasova, a to vam je nešto malo više od 2%. Kada imamo u vidu da je cenzus smanjen na tri posto onda je jasno….
Molim, koleginicu Jovanović, da mi ne dobacuje da sam debil, da će mi počupa mikrofon i polomi naočare. Molim, vas koleginice Jovanović.
Danas kada raspravljamo o kandidatima za članove Saveta REM-a mi možemo reći da su ispunjeni svi uslovi i obaveze iz dijaloga vlasti i opozicije, a u kome su posrednici bili predstavnici Evropskog parlamenta. Unapređenje izbornih uslova je nešto čime se SNS ponosi i danas otvoreno možemo da kažemo da su izborni uslovi u Srbiji najbolji od uvođenja višestranačkog sistema. Dakle, izmenili smo tri zakona, Zakon o Agenciji za borbu protiv korupcije, Zakon o finansiranju političkih aktivnosti, Zakon o javnim preduzećima kako bi postigli jednak tretman svim učesnicima u izbornom procesu, kako bi zabranili tzv. funkcionersku kampanju i tako dalje. Na stranu, predsedavajući što su ovi zakoni nasleđeni iz perioda dosmanlijskog režima, pa je pravo pitanje kako to da su ti zakoni bili dobri kada su oni vršili vlast, ali dobro, to je za neku drugu raspravu. Dalje, birački spisak je u potpunosti ažuriran i transparentan i slobodno možemo reći da je najtačniji od uvođenja višestranačja u Srbiji. Dalje, uveli smo mogućnost da građani u svakom trenutku mogu da izvrše proveru da li se nalaze u biračkom spisku. To mogu da urade lično, to mogu da urade u elektronskim putem. Uveli smo i dodatnu novinu, a to je da će građani nakon izbora moći da izvrše uvid u izvod iz biračkog spiska i vide da li su izvršili svoje glasačko pravo. Dalje, formirali smo nadzorni odbor Narodne skupštine za kontrolu medija i to je takođe dobro pitanje za mnoge parlamentarne većine u Srbiji pre SNS zašto nisu u godinama dok su vršili vlast formirali ovo telo, a imali su i političku mogućnost za to, imali su i zakonsku mogućnost za to, ali ih to tada nije interesovalo. Tada su ih zanimale neke druge stvari. Dalje, izmenili smo izborne zakone i u delu gde se smanjuje cenzus neophodan za ulazak u parlament, kako bi omogućili svim relevantnim političkim akterima na političkoj sceni Srbije da budu zastupljeni u Narodnoj skupštini iako to ide direktno na štetu SNS. Možda će neki imati predstavnike i posle narednih izbora ako promene svoju retoriku i ako promene svoje javne nastupe zato što želimo da omogućimo svim političkim akterima zastupljenost u Narodnoj skupštini i da vratimo politiku u parlament gde joj je i mesto. Jednostavno želimo da upristojimo političku scenu Srbije i danas kada izaberemo, verujem do kraja večeri da ćemo izabrati, nedostajuće članove REM-a, mi sa ponosom možemo da kažemo da smo ispunili sve uslove i zahteve koje smo imali, kako od opozicije, tako i od stručne javnosti, tako i od onih nazovi stručnjaka iz nevladinih organizacija itd. Jedino, što još postoje neki i ako ih je svaki dan sve manje i manje, zato što imaju snažan uticaj na medije, pa preko njih najavljuju bojkot predstojećih izbora a iza toga se krije unapred pripremljen alibi za izborni debakl. Lakše im je da proglase bojkot, nego da učestvuju na izborima i oni to znaju. Na stranu što lažu da će bojkotovati, jer, evo, kako vidimo Đilas će izaći na izbore sa onom svojom organizacijom „1 od 5 miliona“. Mnogi od njih se ovih dana intenzivno pripremaju za lokalne izbore, itd. Tu vidimo da su sve vreme zapravo lagali, kada su pričali o izbornim uslovima, jer i juče je njihov glavni jurišnik, Boško Obradović, u TV duelu rekao, odnosno priznao ono što je njihov osnovni i jedini uslov, njihovog izlaska na izbore, a to je nekakva prelazna ili tehnička vlada u kojoj će i oni da učestvuju. Može, ali u nekoj drugoj državi. Ponavljam za kraj predsedavajući, SNS ne želi da išta zatamni blistavu pobedu koju očekujemo na ovim izborima i zato insistiramo da imamo najbolje moguće izborne uslove, najtransparentniji mogući postupak, koji niko neće moći da ospori nakon izbora, čak ni ovi koji su sami sebe isključili iz izbornog postupka. Zahvaljujem predsedavajući.
Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Republike Srbije, za SNS, vrhovni sudija svih političkih partija, pa i SNS jesu građani, građani na demokratskim izborima, tu volju pokazuju i svoj glas daju onima kojima veruju, onima koji su iza sebe ostavili svoje rezultate, onima koji građanima govore istinu, onima koji ne lažu, onima koji grade puteve, a ne voze se privatnim avionima, onima koji su otvorili fabrike, onima koji su zaposlili građane, onima koji razvijaju Srbiju od severa do juga. Demokratski proces i unapređenje demokratskog procesa demokratije, za SNS nikada nije bilo sporno pitanje. Za SNS, svaki glas građanina Republike Srbije je svetinja. Svako iz SNS, svaki glas, svakog pojedinca sa dužnom pažnjom i poštovanjem prilazi i ceni. U tom cilju, u tom smislu, nama apsolutno nije bilo teško da kroz argumente i činjenice razgovaramo u međustranačkom dijalogu i unapredimo sve one uslove koji se tiču boljeg izbornog procesa. Jedan od uslova i to je zadnji, koji se tiče unapređenja izbornog procesa, sem onih zakona koje smo doneli u decembru mesecu, a u decembru smo i izabrali tri člana Saveta REM, danas je pred nama predlog da izaberemo još dva člana REM i na taj način sa pet novih članova REM, biće kompletirano i ukupno devet članova i nadamo se da će svi članovi REM u skladu sa zakonom i svojim ovlašćenjima na najbolji mogući način, a taj najbolji mogući način je pre svega, odgovoran, obavljati i vršiti svoje nadležnosti koje im po zakonu pripadaju. Ono što želim da istaknem je takođe da je SNS možda jedna od retkih koja je najjača trenutno na političkoj sceni, ali naš predsednik Aleksandar Vučić, nije se nosio samo mišlju, time da je SNS najjača. On je imao jednu državničku viziju, a to je da je vrlo važno da na ovim izborima bude smanjen izborni cenzus sa 5% na 3% i da još i neke druge partije i mnoge druge partije u stvari, kojima građani budu dali poverenje, uđu u politički život da ovde u Narodnoj skupštini, kroz jedan demokratski proces, kroz pluralizam raznih ideja, kroz ukrštanje činjenica, dođemo do najboljeg rešenja, a najbolje rešenje to je Srbija i građani Srbije. Sem smanjivanja izbornog cenzusa koji jeste, pre svega državnički potez našeg predsednika Aleksandra Vučića, jer on naravno može da šteti samo najvećoj političkoj stranci, a to je SNS, došlo je i do povećanja kvote učešća žena od 40%. Tu smo takođe pokazali kao Narodna skupština, kao parlament da možemo jedan predlog zakona koji je predložila narodna poslanica Gordana Čomić, članica Demokratske stranke Srbije, a koju je predsednica Narodne skupštine uvažila i uvrstila u dnevni red Narodne skupštine i za koji zakon je ogromnu podršku dao i naš predsednik Aleksandar Vučić, pokazali smo da možemo da razgovaramo i da smo jedinstveni, kada je u pitanju povećanje kvota žena na izbornim listama, kako na lokalu, tako i na republičkim izborima. Narod zna da razlikuje istinu od laži. Narod zna da razlikuje rad, red i odgovornost od nerada i haosa. Narod poštuje institucije. Narod ne poštuje siledžije i one koji bi na ulici da rešavaju pitanje demokratije. Zato na predstojećim izborima, građani će podržati politiku Aleksandra Vučića, politiku rada, reda, boljeg života svakog građanina Republike Srbije i bolje Srbije. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Ružica Nikolić.
Zahvaljujem gospodine Arsiću. Dame i gospodo narodni poslanici, na upražnjena mesta u Savetu REM, mi smo u decembru birali 2. člana i tada je SRS imala svoj predlog, a to je bio gospodin Dragomir Antonić, najpoznatiji srpski etnolog koji je poznat široj javnosti i koji je od predloženih kandidata u tom momentu bio najbolji. Nažalost, očigledno da nije bio politički podoban, jer vi ste, iako tada niste imali svog kandidata, izabrali dva člana, čime ste obelodanili i ozvaničili upravo kroz taj izvor vašu koaliciju, koaliciju Vučića sa Čedom i sa onim autonomašem Čankom. Znači sa najvećim otpadnicima i izdajnicima srpskog naroda i pod uticajem, odnosno pod pritiskom raznih nevladinih organizacija koje su pod direktnom kontrolom zapadnih agentura koje promovišu laž da je u Srebrenici bio genocid. Sada bih postavila pitanje svim članovima REM-a. Zašto uvek izostaje njihova reakcija kada su u pitanju javne ličnosti koje u medijima govore da u Srebrenici bilo genocida? Zašto REM ne reaguje? Takođe, reakcija uvek izostaje kada se na javnom servisu kaže republika Kosovo. Najmanje je što može da se kaže jeste tzv. Kosovo ili tzv. vlada Kosova. Na takve pojave REM je uvek morao da reaguje. Istakla bih da je prof. dr Vojislav Šešelj na preko 3.000 strana u svom naučnom delu „U Srebrenici nije bilo genocida“ dokazao da genocida nije bilo i širom Srbije drže se promocije ovog dela, tako da će u subotu 15. februara biti održane tri promocije i to u Bajinoj Bašti u 12,00 časova, Ljubovija 14,30 i Mali Zvornik u 17,00 časova. Znači, vi ste i tada, prilikom prošlog izbora novih članova Saveta REM, a kasnije ću se osvrnuti na današnje kandidate za članove Saveta REM, ali i danas, iako to vešto krijete da ste u koaliciji, da su vaši partneri ili kako god ih vi to zvali upravo najveći srbomrsci, najveći izdajnici koji vode otvorenu antisrpsku politiku i negiraju jedinu istinu da u Srebrenici nije bilo genocida. U prilog tome da je vaš najvažniji partner u Novom Sadu, upravo Nenad Čanak, govori činjenica da Čankovi poslanici u Skupštini Vojvodine već tri godine ni jednom rečju ne kritikuju aktuelnu pokrajinsku vlast, kako ne bi izgubili privilegije koje uživaju u Novom Sadu. Podsetiću vas da je jedno od najvažnijih preduzeća, to je vodovod i kanalizacija, da upravo vodi Čanak i njegova LSV. Vi za to kažete, a nemate nikakvo nikakvo drugo razumno objašnjenje da se radi o nekakvoj komunalnoj koaliciji, jer ni vi ni Čanak ne znate kako svom članstvu i građanima Srbije da objasnite prirodu ove koalicije. Iz biografije današnjih kandidata, ja ću govoriti o dva kandidata, to je Slobodan Cvejić i Slaviša Grujić. Možemo videti da ispunjavaju uslove, ali i da su politički podobni. Međutim, mi bi malo dopunili ove biografije određenim podacima i građanima Srbije još jednom pokazali da su ovo politički izbori, odnosno i dokazali bi vezu LSV i SNS. Naime Slobodana Cvejića je predložila poslanička grupa SNS u pokrajinskom parlamentu. Radi se o čoveku koji je optužen za plagijat. Njega je naime njegov kolega Vladimir Ilić optužio da je u svojoj knjizi „Socijalna ekonomija“ bez navođenja preuzeo tekstove, grafikone i tabele iz knjige „Komparativna analiza uloge civilnog društva u pružanju usluga socijalne zaštite zapadnom Balkanu“. Vladimir Ilić je kao član Kadrovske komisije Filozofskog fakulteta trebalo da pred komisijom obrazloži unapređenje Slobodana Cvejića u zvanje redovnog profesora i tada je javnost upoznata o ovom plagijatu. Drugi kandidat Slaviša Grujić je kandidat LSV i on je od ranije poznat kao predsednik saveta za informisanje te stranke, a sada ukoliko se ne varam član političkog saveta LSV. Znači sve ove informacije koje smo izneli o predloženim kandidatima samo dokazuju naše prethodne tvrdnje, odnosno dokaz su bliske saradnje Vučića i Čanka. Nas čudi SNS koja tvrdi da je orijentisana nacionalno, kako da sarađuje sa Čankom čiji je prvi koalicioni partner Aleksandar Odžić koji se zalaže za rušenje ustavnog poretka Republike Srbije i stvaranje republike Vojvodine. To je nešto što možete pročitati u njegovom stranačkom programu. Takođe bih podsetila da je Čanak i sam bio protiv donošenja Ustava Republike Srbije, za koji kaže da guši autonomiju Vojvodine i da se otvoreno zalaže za priznanje Kosova, za koje kaže citiram „Kosovo nije Srbija nego prostor na kome žive neki ljudi koji imaju zaokruženu državnu celinu i da promoviše laž da je u Srebrenici bio genocid“. To je vaš koalicioni partner, pa nas zanima kako ćete to građanima Srbije da objasnite. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Mirko Krlić, predlagač. Izvolite.
Vidite u ovom trenutku, zaista moram da reagujem sa pitanjem kako ćete vi građanima Srbije da objasnite da citirate Vladu Ilića koji sticajem okolnosti moj sugrađanin, jedan od glavnih ideoloških faktora LSV, koga podržavate u osudi profesora Cvejića iako je cela akademska javnost, ceo univerzitet, Filozofski fakultet, Društvo sociologa, pobilo tvrdnju Vlade Ilića da se radi o plagijatu. To je javni dokument, bavite se pisanjem žute štampe. Vlada Ilić, inače intelektualno veoma dominantna ličnost što se same pameti tiče ali ne i morala. Poznat je po ovim stvarima, izuzetno važan kada je u pitanju spletkarenje, inače jedan od najboljih prijatelja upravo ovih o kojima vi sada govorite, o Ligi socijaldemokrata Vojvodine, trebali bi da znate da je on, maltene, čitav program Liga socijaldemokrata Vojvodine osmislio, dizajnirano i puno pomogao da stranka ima stavove kakve ima. Prema tome, čudna su ta dva aršina. Vi to treba da objasnite, mi nemamo šta da objašnjavamo.
Reč ima narodni poslanik Ružica Nikolić. Pravo na repliku. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Odgovorila bih kolegi da se ovde upravo postavlja pitanje – koliko je Slobodan Cvejić moralna osoba, s obzirom da je u jednom momentu bio optužen za plagijat? Vi ste ti koji su u koaliciji sa Ligom socijaldemokrata Vojvodine, a ne mi. Naš stav je jasan. Naš program je jasan i mi to nikada ne menjamo. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Mirko Krlić, predlagač. Izvolite.
Vi i ja imamo dovoljno godina da nam je jasno da nije jasno šta se kaže, nego ko to kaže. Ako citirate Vladu Ilića i to koristite kao argument za napad na jednog časnog profesora na Filozofskom fakultetu u Beogradu, onda vam svaka čast.
Reč ima narodni poslanik Ružica Nikolić. Izvolite.
Veoma kratko. Gospodine Krliću, da li znate kakva je presuda donesena, pošto ja tu informaciju nisam našla? S obzirom da je bio optužen, da li je i osuđen? Da li je dokazan plagijat ili ne, pošto se vi više bavite ovim nego ja?
Reč ima narodni poslanik Mirko Krlić. Izvolite.
O tome i govorim. Nije osuđen nego je medijski prozvan od strane svog kolege. Vrlo je neprijatno kada neko, iz ko zna kojih razloga i kakvih pobuda protiv čoveka sa kojim radi pokrene takvu vrstu nemoralnog pisanja i optuživanja. Međutim, već sam vam rekao, Savet Univerziteta, Filozofski fakultet, Društvo sociologa, svi su se ogradili od izjave profesora Ilića i podržali profesora Cvejića. Prema tome, ne znam šta bi više objašnjavao, nikakvim optužbama i nikakvim osudama, niti može biti osuđen. Na kraju krajeva, gospodin Cvejić je to sam objasnio. Trebali ste pročitati tekst do kraja, nemojte samo naslov, molim vas.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragana Kostić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvažene kolege narodni poslanici, građani Srbije, u prethodnom periodu smo imali više puta prilike da slušamo optužbe nekih predstavnika opozicije na račun SNS kako smo mi ti koji biramo stranačke naše partnere za članove REM. Međutim, 2017. godine REM je postao veoma interesantan i izbor članova REM, naročito posle predsedničkih izbora, kada je Aleksandar Vučić osvojio na tim izborima preko 55% protiv 10 protivkandidata iz opozicije. Međutim, predstavnici opozicije sami ne znaju šta hoće. Najpre su tražili da se popune tri upražnjena mesta za članove Saveta REM, zatim da se smene svih devet članova REM, iako je u tom trenutku bilo samo šest članova REM. Po tome je poznat Zelenović, kada je na jednom televizijskom nastupu tražio da se smeni svih devet članova REM. Srpskoj naprednoj stranci ništa ne znači da li REM ima šest ili devet članova, jer on stoji iza svoje odgovornosti, rada i doslednosti. Svakako, u tome prednjači naš predsednik Aleksandar Vučić, koji iz dana u dan svojim delima pokazuje koliko radite, a ne šta pričate. Skoro je u holu Narodne skupštine jedna naša koleginica iz opozicije rekla kako svi, a neću da kažem njeno ime, zato što bi ona smatrala da je jako bitna i važna u politici, da svi građani Srbije traže smenu članova Saveta REM. Draga moja koleginice, ne traže građani Srbije smenu članova REM, već traže bolji životni standard, traže sigurnost, razvoj ekonomije, političku stabilnost zemlji i napredak u svakom smislu te reči, a to im u stvari pruža naš predsednik Aleksandar Vučić i SNS. Takođe, čuli smo još i razne optužbe od strane Đorđa Vukadinovića na Odboru za kulturu i informisanje, čiji sam i ja član, da su ovo ishitreni izbori članova za Savet REM, da su predlagači neke fantomske organizacije, da su to prorežimski kandidati. Naravno, kada treba da se dođe ovde i priča, on se pojavi na pet minuta, kaže šta misli i ode, a istina je sasvim nešto drugo. Sva četiri kandidata koja su bila na Odboru za kulturu i informisanje su vrlo kvalitetni i svi oni ispunjavaju kvalifikacije za izbor članova Saveta REM koje je propisao Zakon o elektronskim medijima. Svima njima želim puno uspeha, doslednosti, samostalnosti i nezavisnosti u radu. Ko god da je član Saveta REM, radiće onako kao što je do sad radio, pošteno i dostojno ovoj zemlji. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, koleginice Kostić. Reč ima narodni poslanik Nikola Savić. Izvolite, kolega Saviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, vidim da se polako puni ova sala, što znači da će za veoma kratko vreme biti izabrana dva nova člana REM. Bez obzira o kakvim ljudima se radi i bez obzira na, da kažem, neke prateće zakone koji su doneti u ovom smislu, nisam siguran da će ovo sve doprineti boljem stanju u našim elektronskim medijima. Ako ni zbog čega drugog, ono zbog činjenice da u ovoj oblasti postoji masa evropskih zakona i propisa koji praktično uvode ogromna ograničenja. Kažem, pored najbolje volje ovih ljudi koji bi hteli nešto da urade, to jednostavno neće biti moguće. Ne kaže se džabe – tamo gde počinje tuđa sloboda, tu se završava vaša. Medijski radnici, novinari, medijski delatnici su ljudi od posebnog značaja za svako društvo i za svaku državu i dobar medijski delatnik nije i ne treba da bude izvršitelj nečijih naloga, ne treba da bude ni tragač za senzacijama. Jednostavno, njegov posao je taj da njegove informacije, koje on plasira, narod učine boljim. To vam je slično kao sa doktorom. Dobar doktor je onaj čija terapija deluje delotvorno na pacijenta, a ne onaj doktor koji uzima jeftine lekove, propisuje pacijentima i posle ih naplaćuje skuplje, bez obzira kakve posledice bile na tu temu. Dakle, želeli mi to priznati ili ne, uticaj medijskih delatnika na stanje nacije, na građanstvo je i te kako veliki i te kako značajan. Ne tvrdim da neke stvari koje su loše u medijskoj sferi da to neki ljude rade svesno, ali da li to radili svesno ili nesvesno, posledice onoga što oni rade, naravno, ne mogu se nikako izbeći. Naravno, ovde ne treba ni u kom slučaju dovesti u pitanje umetničku slobodu, kreativnost, itd. jer medijski delatnici su u svakom slučaju i stvaraoci i umetnici, a stvaranje pod određenim pritiskom sigurno neće dati ništa dobro. I stvaranje za neku nagradu, za „7. jul-sku“, „AVNOJ-evsku“, bilo koju drugu nagradu, takođe, ne može doneti ništa dobro, stvaralaštvo mora da bude slobodno. Međutim, danas imamo i mnogo tipova stvaralaštva, odnosno medijskih delatnika čije stvaralaštvo negativno utiče na naciju. Jednostavno rečeno, kvari narod i naciju, pogotovo našu omladinu. Iako ne možemo uticati na to, ne možemo propisivati nekome kojim stvaralaštvom će se baviti, mi možemo uticati na to kakvo stvaralaštvo, šta će od toga moći biti dostupno javnosti ili šta neće moći biti dostupno javnosti. Upravo to je posao Regulatornog tela za elektronske medije i o tome mora da se vodi mnogo računa. Starije generacije pamte vreme kada je u društvu vladala gotovo totalna cenzura. Međutim, i pored te cenzure, znači, ideološke cenzure koja je vladala u komunističko socijalističko vreme, prosečan gledalac, prosečan stanovnik, konzument tih medija nije srozavan time, nego čak, naprotiv, on je uzdizan. Iz kog razloga? Zato što se tad vodilo računa da novinari, spikeri, izveštači da budu stvarno ljudi od karijere, ljudi koji znaju svoj posao. Iako ništa drugo, ako ne u ideološkom smislu, onda su, kažem, ljude i narod uzdizali u onom pismenom smislu. Opismenjavali su ljude kako treba da se izražava, kakva je dikcija i kako sve ostalo. Članovi REM treba da budu ljudi od integriteta, ljudi koji znaju svoj posao i ljudi koji imaju savest i ljudi koje neće moći niko da potkupi. Međutim, nisam siguran da među ovim kandidatima koje danas treba da biramo ima takvih ili barem da ima dovoljno takvih. Mi iz SRS smo predložili jednog kandidata i, po opštem mišljenju, to je bio najbolji kandidat. Naravno, reč je o najpoznatije srpskom etnologu Dragomiru Antoniću, ali iz nekakvih razloga, nama neznanim, taj naš kandidat je otpao i njegovo mesto su zauzeli drugi kandidati. Zato i ne čudi što, recimo, imamo situaciju kakvu imamo, evo, danas na dan Svetog Trifuna, koji je vrlo značajan srpski praznik. Naše mlade generacije znaju da je to već Sveti Valentin, a to mi stariji ne pamtimo. Znači, to nije bilo u to vreme. Ne čudi ni činjenica što, recimo, na Svetog Luku imamo „Noć veštica“ i sve druge stvari. To je posao kojim treba da se bave članovi REM. Nisam siguran da su oni u stanju da taj posao odrade. S druge strane, Srbija je zemlja čiji veliki broj stanovnika, sunarodnika živi van njene teritorije, u BiH, Crnoj Gori, Republici Hrvatskoj i da ne pominjem Rumuniju, Mađarsku itd, ali na nacionalnoj televiziji ne možete čuti mnogo toga o životu, stanju tih ljudi. Mi na RTS imamo svakodnevno „Beogradsku hroniku“. Nisam Beograđanin i nemam ništa protiv toga, ali trebalo bi da se uvede i hronika Srba iz regiona, pa jedan dan o Srbima iz Republike Srpske, jedan dan da se govori o Srbima iz Federacije, drugi dan o Srbima iz Crne Gore, treći put iz Republike Srpske Krajine, sa područja današnje Hrvatske i, naravno, obavezno bi bilo, trebala bi biti jedna rubrika koja će izveštavati o životu ljudi, odnosno naših ljudi, sunarodnika sa teritorije KiM. Međutim, to nije slučaj i neka ovaj moj apel bude jedna od prvih obaveza članovima REM-a, da se pozabave, da vide kako i na koji način treba sačuvati našu dijasporu, jer te interaktivne medijske veze su najbolje sredstvo za očuvanje identiteta jednog naroda i očuvanje njegovih veza.
Zahvaljujem, kolega Saviću. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, raspravljamo već čitav dan o izboru članova Saveta REM-a, regulatornog tela koje treba da stvori okvire u kome će da rade elektronski mediji. Sasvim je razumljivo da, kada je jedna ovakva tema dnevnog reda i tačka dnevnog reda, malo i kolege narodni poslanici izađu iz okvira diskusije i počnu da pričaju o medijskim slobodama koje su u Republici Srbiji. Već uveliko, nekoliko godina unazad, čini mi se, maltene od prvog dana od kada je SNS došla na vlast, spominje se diktatura i medijski mrak koji su u Republici Srbiji. Koliko je to tačno može svaki građanin da se uveri, jer diktatura podrazumeva zabranu slobode okupljanja. Svedoci smo da, iako su skupovi koje organizuju Dragan Đilas, Pajtić, ekipa oko njih, potpuno slobodni i nisu zabranjeni. Druga jeste zabrana slobode govora, jer za to da oni tvrde da je Republika Srbija pod diktaturom SNS, Aleksandra Vučića, svaki građanin može da sazna iz medija, a ne na nekakvim tajnim sastancima da je zaista neka diktatura u pitanju. Ono što meni najviše smeta jeste činjenica da nama o diktaturi govori Dragan Đilas, govori Šolak, govori bivši režim, a ja bih samo hteo da ih upitam – da li se desilo, od kada je SNS, da se jedan vlasnik i osnivač dnevnih novina uhapsi i provede u pritvoru skoro dve godine, kao kada je to bilo za vreme Borisa Tadića, Đilasa, Šolaka i ekipe? Znači, skoro dve godine je čovek proveo u pritvoru i onda to nije bila diktatura, a danas može svako maltene da napiše šta god hoće, da kaže šta god hoće, da poziva na ubistvo predsednika Republike, Aleksandra Vučića, i da kaže još kako smo mi to pogrešno razumeli i da ne znamo šta radi. Možemo da pričamo i, kao što je uvaženi kolega Marijan Rističević govorio, oko prekograničnih televizija, oko načina njihovog rada itd, a da li se desilo u Srbiji, od kada je SNS na vlasti, nešto slično makar za ono što se od pre neki dan desilo u Crnoj Gori, da pojedinim televizijskim stanicama, koje ne koriste javne resurse, bude privremeno suspendovan rad? Nije. To se u Srbiji nije desilo, bar ne od kada je SNS na vlasti. Kako je cela priča oko te diktature počela? Počela je tako što su prvo počele nevladine organizacije i valjda od onog trenutka kada su shvatili da Aleksandra Vučića i SNS ne mogu više da pobede na izborima. Počeli su da pričaju o nekoj cenzuri u medijima, pa kada im je neko rekao – znate, ali kako ćete da kažete da ima cenzure kada niko ne menja tekstove koje novinari napišu? Možda se pravno-birotehnički usaglasi, izvrši se gramatička korekcija, i tu se završava. Onda su izmislili novi pojam. Voleo bih da mi neko objasni, da mi da definiciju šta to znači autocenzura. Znači, novinara, izveštača, niko ne sprečava da napiše, ne prete mu nikakve sankcije i on namerno piše drugačije nego što to vidi ili želi. Po meni je to neshvatljivo. Većinu novinara smatram za poštene i hrabre ljude. Ne ove kao što su ovaj Ćulibrk i osnivač tabloida itd. Pustite to. To nema veze sa životom. To nisu nikakvi novinari kada se zaklanjaju iza šifre da su bolesni, a da ne bi odgovarali za ono što napišu. Da li je to novinar? On ne stoji iza one reči koju napiše, ne stoji iza onog teksta koji je objavio zato što kaže – ja sam lud. Znači, nikakve cenzure, nikakve diktature, nikakve zabrane ili ograničenja slobode govora. Sad dolazimo do tog REM-a i regulatornog tela, a to je da baš zbog svih tih težnji da se u Srbiji predstavi diktatura pojedini članovi REM-a, koje je birao još bivši režim, nisu kršili zakon. Ne mogu to da kažem, ali je najgore što nisu sprovodili zakon i sprovodili ovlašćenja koja su im data zakonom za jednu jako ozbiljnu temu u društvu, kao što su elektronski mediji. Ne daj Bože da je bilo ko od narodnih poslanika, nećemo o ministrima da pričamo, to tek, spomenuo ili pokrenuo postupak da se bilo ko od njih razreši zato što ne radi svoj posao kako treba, Aleksandar Vučić, SNS bili bi predstavljeni kao diktatori, a Srbija da je još uvek u 18. ili 19. veku po diktaturi. Da budemo svesni, u tom okruženju živimo. Ne bi to toliko smetalo, jer znate ne mogu to ovi sa strane da predstave tako Srbiju da nemaju ekipu koja će to da radi u Srbiji, od naših građana, kojima država nije ta koja je važna, kojima ni građani nisu važni, ni njihove komšije im nisu važne, a to su baš Šolak, Đilas i ta ekipa koji su plodno tle za pravljenje priče da je u Srbiji jedna diktatura. Pravili su jednu atmosferu u društvu kako je Srbija u medijskom mraku i kako zbog toga ne mogu da izađu na izbore. Šta je problem? Kažu – problem je REM. Šta hoćete sa REM-om? Da budu posmenjivani. Rekoh – oni su vaši. Nema veze, posmenjujte ih. Nismo mi nikoga smenili, članovi REM-a su sami podneli ostavke, verovatno razočarani što su uporno branili i Đilasa i Tadića i celu tu ekipu 10 godina unazad, pa ih sad još i napadaju što ih brane i što ne rade svoj posao, pa naravno da će da podnesu ostavke. Onda dolazimo do toga da sada imamo ovo na ovoj sednici, a onda se pojavljuju kolege iz bivšeg režima, bivšeg bivšeg režima, sadašnje opozicije, koji kažu – pa vi ne znate da birate. Evo ja sada tvrdim - taj koji se predstavlja da je toliko popularan, pametan i sposoban, ja njega na njegovom Dorćolu ću da pobedim i vezanom rukom i vezanom nogom, a on meni u mom Požarevcu ne može ni da su mi ni ruke, ni noge i usta zapušena. Toliko o tome kako oni znaju da vode državu. Znate šta, lako je govoriti iz opozicije da šta god da kažete nikome ništa ne odgovarate, šta god da uradite nikome ne odgovarate zato što ste uradili. I onda valjda taj manjak odgovornosti ih tera, nedostatak odgovornosti da pričaju i lupetaju sve i svašta, jer ih baš briga od toga šta oni govore građanima Srbije neće biti ni lošije, neće biti ni bolje. Mogu da pričaju šta god hoće. Sada smo u jednoj situaciji kada je u pitanju REM da biramo nove članove Saveta. Međutim, hajde i da konačno i taj novi REM počne da obavlja funkciju zbog koje je zakonom i osnovan. Ne mogu kablovske televizije da budu te koje kreiraju mišljenje javnog mnjenja, a ne mogu da budu ti koji učestvuju na tržištu, a nemaju saglasnosti i dozvole za rad naših nacionalnih institucija. Pa ne može N1, koja je registrovana kao regionalna televizija u Holandiji, ali pazite regionalna televizija u Holandiji ima studio u Beogradu, Zagrebu… (Narodni poslanici: U Luksemburgu.) … Luksemburgu. Pa čekajte u kom regionu? Beneluksa. Pa šta će ona ovde? Šta će ovde? Neka ide tamo. Evo prenosićemo program besplatno iz svakog njihovog studija koji nije tamo, ali za ovaj ovde ne može. Za ovaj ovde mora da se registruje televizija po našim zakonima. Za ovaj ovde mora da se plaća porez po našim zakonima, a ne da mi se Šolak, Đilas i ostali bogate i još pričaju kako je neko drugi krao građane, a nisu oni. Ne može. I ovi iz bivše opozicije, iz bivšeg režima, ja se izvinjavam građanima koji prate sednicu Narodne skupštine, iz opozicije, pa nemoj više nas da napadaju što su pomagali Draganu Đilasu da pokrade grad Beograd i svakog građanina grada Beograda kada se pravio most na Adi. Pa nismo mi bili iz SNS u koaliciji sa Đilasom od 2008. do 2012. godine, a nas optužuju. Nismo mi bili u koaliciji sa Bojanom Pajtićem od 2008. godine do 2016. godine nego baš oni i sada oni kažu – vama su oni pravili stranku. Ma nemoj, a vas su držali baš zato da biste rušili SNS gde god stignete, pa sada kada niste završili posao više im i ne trebate. Da raščistimo i sa tim, da konačno REM počne da radi svoj posao u punom kapacitetu, ne sada u krnjem sastavu, sada konačno prvi put posle nekoliko godina radi u punom kapacitetu, da počne da radi svoj posao kako treba, kablovski operateri neka se bore za tržište, nemam ništa protiv. Moraju da poštuju nacionalno zakonodavstvo Republike Srbije. Ako će da se bave i emitovanjem programa, moraju da registruju televizije, odnosno druge izdavače u skladu sa zakonima Republike Srbije. Ako neće, daleka im lepa kuća. Ako neće da odu, obezbedićemo im trajni smeštaj u Republici Srbiji, ali zatvorenog tipa.
Pošto na listama više nema prijavljenih, nema nikog ni po članu 96. na osnovu člana 98. stav 4. Poslovnika zaključujem pretres o listi kandidata za člana Saveta Regulatornog tela za elektronske medije. Saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem petak, 14. februar 2020. godine, sa početkom u 17.40 časova, kao dan za glasanje o tački dnevnog reda sednice Dvadeset četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Poštovane dame i gospodo, pre nego što pređemo na odlučivanje, potrebno je da utvrdimo kvorum. Mi, ovde za predsedavajućim stolom, smo ubeđeni da ima preko 130 ljudi. Ekran nam pokazuje 128. Da li je problem da još jednom ubacite kartice, jer je nemoguće? Konstatujem da u sali ima 129 narodnih poslanika. Izgleda mnogo više. Prelazimo na odlučivanje. Pristupamo glasanju o kandidatima za izbor jednog člana Saveta Regulatornog tela za elektronske medije na predlog nadležnog odbora Skupštine AP Vojvodine. Kandidati za izbor jednog člana Saveta na predlog nadležnog odbora Skupštine AP Vojvodine su Slobodan Cvejić i Slaviša Grujić. Pošto se od dva predložena kandidata bira jedan član, napominjem da svaki narodni poslanik može da glasa samo za jednog kandidata. Za član Saveta izabran je kandidat koji dobije većinu glasova svih narodnih poslanika. Stavljam na glasanje predlog da se za člana Saveta Regulatornog tela za elektronske medije izabere Slobodan Cvejić. Zaključujem glasanje: za – 129, protiv – niko, uzdržano – dvoje. Stavljam na glasanje predlog da se za člana Saveta Regulatornog tela za elektronske medije izabere Slaviša Grujić. Zaključujem glasanje: protiv – troje, uzdržan – jedan, nije glasalo 127 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, polazeći od broja dobijenih glasova za člana Saveta Regulatornog tela za elektronske medije na predlog nadležnog odbora Skupštine AP Vojvodine izabrala Slobodana Cvejića. Pristupamo glasanju o kandidatima za izbor jednog člana Saveta Regulatornog tela za elektronske medije na predlog udruženja izdavača elektronskih medija i udruženja novinara u Republici Srbiji, zajedničkim dogovorom. Kandidati su Biljana Ratković Njegovan i Višnja Aranđelović. Stavljam na glasanje predlog da se za člana Saveta Regulatornog tela za elektronske medije izabere Biljana Ratković Njegovan. Zaključujem glasanje: za – jedan, protiv – jedan, uzdržano – jedan. Stavljam na glasanje predlog da se za člana Saveta Regulatornog tela za elektronske medije izabere Višnja Aranđelović. Zaključujem glasanje: protiv – 129, protiv – dvoje. Konstatujem da je Narodna skupština, polazeći od broja dobijenih glasova za člana Saveta Regulatornog tela za elektronske medije na predlog nadležnog odbora Skupštine AP Vojvodine izabrala Višnju Aranđelović. Dozvolite mi da, u vaše i u svoje ime čestitam članovima Saveta Regulatornog tela za elektronske medije na izboru i poželim im uspeh u radu. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje jedine tačke dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njoj, saglasno članu 102. Poslovnika Narodne skupštine, zaključujem sednicu Dvadeset četvrtog vanrednog zasedanja NS RS u Jedanaestom sazivu. (Sednica je završena u 17.50 sati.)