Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Petnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 69 narodih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim da ubacite svoje kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 96 narodnih poslanika i da imamo uslove za dalji rad. Nastavljamo rad i prelazimo na zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka iz tačaka 4. i 5. dnevnog reda. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres u Predlogu odluke o prestanku dužnosti Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti i Predlogu odluke o izboru Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti. Da li predstavnik predlagača poslanik Mirko Krlić, predsednik Odbora za kulturu i informisanje želi reč o ovim predlozima? Izvolite.
Hvala gospođo predsedavajuća. O ovoj tački dnevnog reda imam priliku da vas informišem u kratkim crtama, da vas upoznam sa postupkom predlaganja kandidata za Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti. Na samom početku ovog izlaganja želim da posebno podvučem da je za izbor Poverenika primenjen postupak identičan postupku iz decembra 2011. godine, koji je određen inače članom 30. Zakona o slobodnom pristupu informacija od javnog značaja. Ovo ističem iz razloga što smo trpeli svi narodni poslanici, posebno predsednici Odbora i članovi Odbora za kulturu i informisanje razne vrste pritisaka. Bili smo zatrpavani nedeljama mejlovima, sa raznim predlozima, ali o tome ću više govoriti kada budem govori u načelu. Samo želim da još jednom istaknem da je procedura potpuna identična i da je ona zakonski propisana. Imajući u vidu činjenicu da Poverenika bira Narodna skupština većinom narodnih poslanika na predloga Odbora za kulturu i informisanje 14. juna 2019. godine poslali smo dopis svim poslaničkim grupama i time u stvari predložili da se pokrene procedura za izbor Poverenika. Rok za podnošenje kandidata bio je sedam dana i počeo je od sledećeg dana od dostavljanja poziva svim poslaničkim grupama. Odbor je u predviđenom roku, odnosno do ponedeljka 24. juna 2019. godine, primio pet predloga poslaničkih grupa, a predloženo je ukupno tri kandidata. Predloženi su gospodin Milan Marinović na predlog poslaničke grupe SNS, Nevena Ružić na predlog poslaničke grupe Stranka moderne Srbije, poslaničke grupe DS, poslaničke grupe SDS, NS i Bojan Milosavljević na predlog poslaničke grupe Pokret socijalista, Narodna seljačka stranka, Ujedinjena seljačka stranka. Samo ću podsetiti da u prethodnom izboru bio samo jedan jedini kandidat. Na sednici održanoj 1. jula 2019. godine Odbor je razmatrao sve predložene predloge kandidata i utvrdio da su svi predlozi dostavljeni uredno, da postoje svi dokazi o validnosti kandidature i da je sve u skladu sa članom zakona o izboru. Na istoj sednici Odbor je kao ovlašćeni predlagač organizovao razgovor sa pristiglim kandidatima i naravno svi kandidati su imali prilike da se predstave, a zatim su članovi Odbora i prisutni narodni poslanici dobili priliku da postave pitanja koja su se odnosila na njihov profesionalno iskustvo i rad u struci. Posebno bih skrenuo pažnju što je presedan da smo ovom prilikom nevladinom organizacijama koje su dostavile zahtev da prisustvuju Odboru dozvolili da tako i bude, čime mislimo da smo zaista unapredili transparentnost celog postupka. Nakon obavljenog razgovora Odbor je pristupio izboru kandidata za Poverenika. Jednoglasno je odlučeno da se o svakom kandidatu glasa pojedinačno po redosledu kako pristizale kandidature. Kandidat Milan Marinović, koga je predložila poslanička grupa SNS, dobija 10 glasova od ukupno 11 prisutnih članova. Imajući ovakve rezultate izbora u vidu, Odbor za kulturu i informisanje odlučio je da Narodnoj skupštini predloži da izabere na ovu značajnu funkciju Poverenika, gospodina Milana Marinovića. Na kraju samo da odgovorim svima onima koji su redovno i sa nestrpljenjem postavljali pitanje – zašto se toliko čekalo sa izborom Poverenika? Sa postupkom predlaganja Poverenika čekalo se kako bi sve poslaničke grupe imale priliku da se upoznaju sa radom dosadašnjeg Poverenika i kako bi izašli sa pravim predlozima da ovaj posao veoma važan za državu značajno unapredimo. Sa potpunim uverenjem da smo u tome i uspeli, još jednom pozivam sve uvažene narodne poslanike da iskažu svoje poverenje prema gospodinu Milanu Marinoviću i da ga izaberemo za Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti. Hvala.
Sada reč imaju predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa. Reč ima narodni poslanik Petar Petrović.
Gospođo predsednice, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa JS će podržati predlog da se za Poverenika izabere predloženi kandidat Milan Marinović iz razloga što smatramo da on u potpunosti zaslužuje da bude izabran na ovu značajnu funkciju jednog nezavisnog regulatornog tela, jer je u svom dosadašnjem radu pokazao kao predsednik Prekršajnog suda u Beogradu i ranije, kao sudija u tom istom sudu, da je principijelan, odgovoran, moralan, da se drži zakona i propisa i da na njega niko ne može da vrši bilo kakav politički ili drugi uticaj u donošenju odluka. Imao sam to zadovoljstvo da budem u više radnih grupa u kojima je bio i gospodin Marinović i mogu sa odgovornošću da tvrdim da je svuda i na svakom mestu pokazao da je dostojan i da će biti dostojan ove funkcije za koju je predložen, i na koju ćemo, siguran sam, ga izabrati. Poslanička grupa JS smatra da izborom gospodina Marinovića na ovu funkciju će prestati ranija praksa da se ova funkcija i ovo nezavisno regulatorno telo koristi u razne političke svrhe, da ima uticaj nekih političkih partija na njegov rad i da selektivno bira u kojim će postupcima aktivno da učestvuje, a u kojima neće, odnosno držati neke prijave u fioci. Ono što poslanička grupa JS predlaže i sugeriše jeste da se u budućem radu ovog nezavisnog regulatornog tela ipak izmene neki propisi i da se malo suzi rad i delatnost ovog organa u smislu da se ne bave nekim perifernim stvarima. Imali smo slučaj, sticajem okolnosti to znam jer sam dugo učestvovao na nekim rukovodećim mestima u lokalnoj samoupravi Grada Jagodina i imali smo takve slučajeve da su upućivani zahtevi ovog regularnom telu da se daju određeni podaci koji apsolutno tim ljudima, koji traže te podatke, ne služe ničemu, osim da zamajavaju narod i da jednostavno trošimo vreme na prikupljanje određenih podataka. Kad to kažem, imam u vidu jedan primer i slučaj gde je jedna grupa građana, koja ima toliki broj članova, koliko je bilo neophodno da se samo registruju, da su tražili od Grada Jagodine da im da podatke koliko je unazad za pet godina potrošeno na službena putovanja, na dnevnice, na goriva, na raznorazne stvari. Neću da reklamiram tu grupu građana, ali to je grupa građana tolikog značaja da veći značaj ima udruženje golubara visokoletača iz nekog grada, nego oni. Tako da u tom delu mislim i sugerišem gospodinu Marinoviću da u budućem radu selektivno prilazi kada se traže neki podaci, odnosno od njega se zahteva da se od nekih javnih preduzeća, ustanova itd. traže određeni podaci, da mora selektivno da prilazi tim zahtevima i da se vidi da li ti zahtevi idu u korist javnog mnjenja, da se da prava informacija u nečemu što je uvek bitno i važno za razvoj države Srbije, a ne samo da bi se zadovoljavali neki lični, ja bih rekao politikanski interesi, a ne politički, itd. I na kraju, još jednom, unapred bih želeo u ime poslaničke grupe JS, jer sam siguran da će biti izabran da gospodinu Milanu Marinoviću poželimo uspešan rad, da bude još uspešniji na ovoj funkciji, nego na dosadašnjoj funkciji kao predsednika Prekršajnog suda u Beogradu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo u toku ovog meseca ovde raspravljali o izveštajima gotovo svih, ali ne još uvek svih tih tzv. nezavisnih organa, koje smo uveli očigledno bez ikakve potrebe, bar neke od njih i čuli smo ovde različita mišljenja. Ono što je jako bitno, svi oni kakvi god su, skrenuli su pažnju da vlast ne poštuje Zakon o javnim nabavkama, što je zaista veliki problem i veliki izvor korupcije. Ovde smo slušali od predstavnika vlasti, neki su malo hvalili te tzv. nezavisne organe, neki su ih napadali, kudili, oni su se slično ponašali. Videli smo incident sa ovim Zaštitnikom građana koji se sat i po vremena kasnio na sednicu Narodne skupštine. Videli smo sve i svašta, ali je vrlo interesantno da predstavnici vlasti i pored ozbiljnih kritika, kakve ste npr. imali za Fiskalni savet ili za tog Zaštitnika, na kraju kažete – ipak, mi ćemo da glasamo za njih. Isto je bilo i sa ovim Šabićem, kojem danas prestaje mandat. Isto je bilo i sa onim Sašom Jankovićem. Oni izvorni nisu bili vaši, ali u međuvremenu su postali vaši. Neke ste birali uz sve hvalospeve, kao što će to biti i danas sa ovim gospodinom Marinovićem, neke ste najpre kudili kada su prvi put birani, a kada ste ih vi reizabirali, onda su naprasno postali mnogo dobro i vrlo značajni za razvoj ovog društva i glasali ste za njih. Dakle, sve su to vaši ljudi i njihovo delovanje je vaša odgovornost. Vaša odgovornost je i sve ovo što je Rodoljub Šabić radio od samog početka. Dakle, vi ste birali nekoga ko je u međuvremenu postao političar, kao što je bio slučaj sa Sašom Jankovićem, naravno svako ima pravo da se bavi svakom delatnošću, ali ne istovremeno da bude recimo Zaštitnik građana i političar, istovremeno da bude Poverenik i političar. To jednostavno tako ne može, ali u državi Srbiji izgleda da je sve moguće i da sve može. To je problem koji, dok se ne reši, možemo mi da pričamo šta god hoćemo, koliko god hoćemo, ali mi važne državne poslove, odnosno vi, važne državne poslove, zato što to odgovara EU, dajete u ruke nekim pojedincima koji su najpre uz vlast koja ih bira, u međuvremenu očigledno su skloni korupciji, pa ih kupi neko drugi, pa onda napadaju te koji su ih birali i sve to neselektivno. Oni treba naravno da se kritički osvrću, trebalo bi da se kritički osvrću na vlast, ali ne samo zato što sada navijaju za ovog, pa više da ne navijaju za onog i to je zaista nešto što mora da se prekine. Ovo je prilika, recimo, to smo vam i pre neki dan govorili za ovog Miloja Obradovića, sada govorimo i za ovog poverenika, ovo je prilika da kažete – nama to više ne treba. Mi moramo da biramo Zaštitnika građana zato što je on ustavna kategorija. Jedina institucija i sa ovim direktorom i sa onim pre, koja zaista svoj posao radi onako kako treba, jeste DRI. Sve ostalo su političari, malo njihovi, malo vaši. Nekad više njihovi, nekad više vaši i oni se uključuju u razne kampanje, uglavnom antidržavne kampanje. Ja sam sada vrlo iznenađena činjenicom da ste vi dozvolili, prvo je prosto neverovatno da neke nevladine organizacije mogu da se mešaju u državni posao. Da nevladine organizacije predlažu svoje kandidate, to je apsolutno ne dopustivo. Vi ste rekli da ste pozvali sve poslaničke grupe da predlože svoje kandidate. Srpska radikalna stranka to nije uradila, ne zato što nemamo kandidata adekvatnog, već zato što znamo da je ovo izbor skupštinske većine. Mi smo samo jedanput pokušali i imali smo kandidata za Zaštitnika građana, koji je ispunjavao sve uslove i imao sve reference bolje od ovog Poverenika koji je sa 6,01 prosekom završio Pravni fakultet i, naravno, samo smo džabe izmaltretirali tu ženu da prikuplja razna dokumenta. Vi o tome niste hteli ni da raspravljate, ali zato raspravljate o nekome koga predlože nevladine organizacije. Još se ovde predsednik Odbora hvali da je načinjen neki ekstra civilizacijski korak, kaže - dozvolili smo nevladinim organizacijama da učestvuju u radu odbora. To je omalovažavanje Narodne skupštine. To je ponižavanje Narodne skupštine i to nikako niste smeli da uradite. Ko su vama te nevladine organizacije koje pokušavaju da vode politiku u Srbiji preko ovog ili preko onog? To su oni što organizuju festival Mirdita u Beogradu, to su ove žene u crnom, to je ova neka Inicijativa mladih, to je ovaj Fond Nataše Kandić i oni se mešaju u sve državne poslove i vi im to dozvoljavate. To čime se vi hvalite mi mislimo da je apsolutno nedopustivo. Mi uopšte ne znamo ko je taj Milan Marković i o njegovom radu i onom što se od njega očekuje mi nećemo nešto baš ni da govorimo zato što ste vi odlučili da će on biti izabran za poverenika i biće sigurno i tu nema šta da se radi i da se priča. Ali, vi svakako imate komentar na dosadašnjeg Poverenika Rodoljuba Šabića, imamo i mi. Sve, pogotovo od onog perioda kada se on pre negde oko godinu i po, dve dana aktivno uključio u zaštitu tih drugosrbijanaca, kako oni sebe zovu i koji je počeo da napada sve što je interes države Srbije i građana Srbije. Ali, nije on jedini koji to radi. Pre neki dan se oglasio ovaj Pašalić, taj čuveni što je sa 6,01 prosekom završio Pravni fakultet, dakle, on je Zaštitnik građana i on je razumeo da on treba da štiti selektivno građane, iste one koji štite Žene u crnom i Nataša Kandić. I on je stao u zaštitu ove novinarke Snežane Čongradin i kaže da treba, zamislite, da se napravi platforma o pritiscima na novinare. Platforma o pritiscima na novinare? A ko to novinare pritiska? Ko novinarima brani da rade svoj posao? Rade ga čak i nakaradno, ali ima pravo svako da komentariše, kako novinar ima pravo da komentariše političara, ima i političar novinara, ali je tom Pašaliću smetalo što je, kaže, Šešelj uvredio tu Čongradin, jer mu ona liči na mungosa, a nije ga uvredilo, Zaštitnika građana, nije uvredilo to što je ta Snežana Čongradin rekla da se u Srebrenici desio genocid. To je apsolutno nedopustivo. Ako je trebalo negde da reaguje, tu je morao da reaguje. Tu su morali da reaguju svi. Tu smo morali da reagujemo svi. Da li vi primećujete da se vodi kampanja da bi ušlo u uši naroda da se u Srebrenici desio genocid i nažalost mnogi državni organi su se uključili svesno ili nesvesno u tu kampanju. I svi okreću, zamenjuju teze, svi se bave tim da li je Šešelj uvredio Snežanu Čongradin ili nije, a niko neće da postavi pitanje kako može da se uopšte pojave novine u kojima novinar piše da živi u Srbiji, u državi koja je genocidna i čiji je narod izvršio Genocid u Srebrenici. To je ista ona kampanja koja se godinama polako vodila kada je u pitanju Kosovo i Metohija, pa onda počelo onako, samo u tim medijima, pa sad i u mnogim drugim, kažu – Vlada Kosova, Skupština Kosova, nema više ni tzv. ni samoproglašenog. Jednostavno, to postaje nešto u ušima naroda kao da to zaista postoji. Onda imamo turističke organizacije koje nude deci, odnosno u testovima nekim, i agencije, da deca tamo zaokruže gde bi voleli da idu na neku ekskurziju, i kaže – treba da izaberete najveći vrh u Srbiji, ali kaže, i piše to zamislite, to nastavnici čitaju deci, kaže – ali nije to Ljuboten na Šar-planini, jer Kosovo i Metohija više nije Srbija. To je neverovatno. Ćute svi ovi i Vladini, i nevladini, nikog to ne zanima. Nikoga to ne zanima, svi to kao – to je tako i šta da radimo. Nije to tako i mi moramo da radimo da to ne bude tako. Da li je moguće, ljudi moji, da svi niste održali konferencije da prozovete RTS javni servis i da im kažete – od ovog momenta iz budžeta nećete dobiti ni dinar, jer su preksinoć ponovili ono što su uradili pre deset dana, pokazivali su prognozu na karti gde su Kosovo odvojili kao posebnu državu. Zaista ne znam šta se dešava sa vama iz vlast, zašto takve stvari dozvoljavate, a možete da utičete i te kako možete? Ovde se mnogo često govorilo poslednjih dana o televiziji „N1“, o novinama „Danas“, itd. Zaista, to jesu mediji protiv kojih treba da se digne glas, koji treba da se, kada su u pitanju novine, ne kupuju, evo, to pozivamo. Mi koji moramo da ih čitamo, prosto po službenoj dužnosti moramo da vidimo šta i takvi pišu, tamo se svakakve gadosti čuju. Tamo je svaki, evo već danima se tamo piše da je u Srebrenici bio genocid, danima na naslovnoj strani. Danima karikature političara iz vlasti, iz opozicije i niko ne reaguje, ali reaguje Pašalić, kaže – treba nam platforma o pritiscima na novinare. Zamisli majke ti, prosto neverovatno. Ali, šta mi imamo još u tom „Danasu“. U tom „Danasu“ se juče, imali ste valjda te novine u ruci, juče se pojavio oglas države Kosovo, u novinama koje se prodaju u Srbiji i koje se štampaju u Srbiji. I ništa, kao da to niko nije otvorio te novine, kao da niko nije video. Još nešto, vi posredno finansirate „Danas“, vi iz vlasti. Zato što svaki oglas, bilo da je državni organ u pitanju, bilo da su organi lokalne samouprave, svaki oglas koji želite da sakrijete od javnosti dajete u „Danas“ zato što oni imaju hiljadu čitalaca, hiljadu ljudi koji ih kupuju i da bi sakrili oglas, vi morate da platite taj oglas i da zapravo finansirate „Danas“. Šta onda imamo? Imamo sad neku čudnu, nakon te Snežane Čongradin, i njene sramne nedopustive izjave da se u Srebrenici desio genocid, ona čak i ako tako nešto misli, a da je pismena pročitala bi Konvenciju pa bi videla da je to nemoguće, ali ako nju neko plaća da to radi, neko iz inostranstva, neko ko je neprijatelj Srbije, ona to može da razmišlja. Ona može da ide sa onim merditama i da tamo tom krugu ljudi priča, ali da to piše u novinama i da se svi obruše na nekoga ko je to napao umesto na nju, to je apsolutno nedopustivo, to je neverovatno i to je daleko od zdravog razuma. Sad, sve se ide, kaže, napad na žene. Kakve žene? Zar postoji razlika ako se neko bavi politikom, između muškarca i žene, između mladog čoveka i starijeg čoveka? Ako je neko novinar, kakve veze ima da li je muško ili žensko? Ne može se ništa dobro reći za onoga ko kaže da je u Srebrenici bio genocid, pa makar bio 99 puta žensko, makar bila hermafrodit, makar bila šta god hoće. To nema veze sa tim i potpuno i vi iz vlasti okrećete tu priču. Sad se i žene, nekakve, deo neke mreže itd, javljaju se, napadaju Šešelja, jer je Bože uvredio Snežanu Čongradin, a nisu se oglasile kada je Snežana Čongradin rekla da je u Srebrenici bio genocid. Što se tada kao ženska mreža nisu oglasile da zaštite žensku populaciju među Srbima? Eto, kad dele Srbe i kada dele uopšte narod na muškarce i žene, što je apsolutno neverovatno. Vama te iste novine danima, mesecima pišu da je Vučić na vrhu kriminalne piramide, pišu da je njegov brat Andrej kriminalac, pišu juče da je brat Siniše Malog deo neke korupcionaške afere, pišu o stanovima nekim Siniše Malog. Dakle, na najgori mogući način vređaju vaše najviše funkcionere, a drage dame vaše ne reaguju jer niko nije uvredio ženu. Šta ima veze što je neko uvredio Vučića, šta ima veze što je uvredio Sinišu Malo, što je uvredio Nebojšu Stefanovića, to vaše dame ne interesuje. Ali ne daj bože, uvredio Šešelj Snežanu Čongradin i uvredio Brankicu Janković koja je izabrana za poverenika, a sama sebe zove poverenica, iako to ne postoji, koja je apsolutno po svom delovanju deo ove tzv. građanske Srbije, ove Srbije koja je protiv Srbije, apsolutno. Kada se ona oglašavala? Oglasi se da napadne ministra Popovića koji je jedini imao hrabrosti i pameti u Vladi da kaže da je strašno kada su se pojavile one skaradne slikovnice sa nekim gej pozama i deljene predškolskoj deci. On je reagovao, ona ga napala, dotle da je tražila da podnese ostavku ili da bude smenjen u Vladi. Ko je reagovao, na koga je reagovala? Reagovala je da zaštiti Snežanu Čongradin. Kako to ako je ona poverenik, kako joj nije palo na pamet da zaštiti srpske žrtve, da se seti na dan kada se ide u Bratunac da ode tamo kao poverenik, da ode u Bratunac, da se pokloni srpskim žrtvama? Ne, to za nju nisu žrtve zato što nisu za „Žene u crnom“, zato što nisu za Natašu Kandić, zato što nisu Sonju Biserko, zato što nisu za Vuka Jeremića, zato što nisu za Boška Obradovića, zato što nisu za Dragana Đilasa i sve te antisrpske elemente. Vi njih u jednom delu tako i doživljavate, ali samo kada vam napadnu vlast. Hajde malo proširite vidike, gospodo. Pričajte o njima na ovaj način i kada govore o tome… Ja sada ne govorim da bih branila Vojislava Šešelja, jer tog čoveka niko ne treba da brani. On se sam odbranio u Hagu među onim alama, a ne neće ovde među tom žgadijom u Srbiji. Govorim o principima, govorim o tome da posredno učestvujete u kampanji koja se vodi, a kampanja je da postane normalno da se kaže – u Srebrenici se desio genocid. A u Srebrenici nije bilo genocida, ko god je pismen i ne mora biti pravnik, može to da pročita. Svaki pravnik je u obavezi na svakom mestu da to kao pravnik objašnjava i da se ne okreće igrica, da je sada kriv Šešelj, sada ćemo zbog Šešelja donositi kodeks, pazi, majku mu, sada će neko nas učiti ovde lepom vaspitanju. E pa bogami neće. Mi ćemo se ponašati kako mi hoćemo. Mi tri i po godine pričamo da treba doneti Poslovnik, ne zato da bi nekoga vaspitavali, nego da bi narodnim poslanicima bilo omogućeno da rade svoj posao. Vama je trebalo da neko sa strane dođe i da vam kaže da to treba da radite. Nije to dobro, ljudi moji. Mi smo državotvorna stranka, mi želimo da pomognemo državi Srbiji, mi želimo da pomognemo svakome kome je stalo do Srbije i ko radi u interesu Srbije. To svakako oni koji tvrde da se u Srbiji desio genocid nisu. Ne očekujemo ni od ovog, evo sada da se vratim na ono što je osnovna tema, ne očekujemo ništa dobro ni od ovog poverenika kojeg danas birate. Sada će i na njega navaliti, kao što su onomad na Šabića, daj im ovu informacija, daj im onu informaciju. Naravno, svi organi treba da rade javno. Informacije ne treba da budu zaštićene, informacije ne treba da budu sakrivene od javnosti, ali sve, od ugovora sa „Fijatom“ pa dalje, a ne može da se bira – ovo je službena tajna, ovo nije službena tajna. On će uskoro, verovatno kao i svi ostali, podleći tim uticajima tih tzv. drugosrbijanaca koji vode aktivnu kampanju protiv Srbije, a vas pozivam, drage kolege iz vlasti, razmilite dobro, nemojte da ih podržavate posredno. Znam da to neposredno ne činite i znamo šta izjavljujete neposredno kao odgovor na pitanje da li je bilo genocida u Srebrenici, ali ako između uvrede, navodne uvrede Snežane Čongradin, koja je rekla da je u Srebrenici bio genocid, vi stanete u zaštitu njenu, napadate onoga ko je nju navodno uvredio, a ne napadnete nju zato što je rekla da je u Srebrenici bio genocid, onda ste vi posredno u toj kampanji.
Hvala, koleginice Radeta. Reč ima Maja Gojković. Izvolite.
Dobila sam verovatno repliku. Repliku sam tražila jer je koleginica citirala delove mojih izjava na konferenciji za štampu. Vrlo kratko ću odgovoriti. Srbija je demokratska država. Znači, u Srbiji postoji sloboda mišljenja i govora i poslanika i svih drugih građana. Niko u ovoj državi ne želi da bude cenzor, bio na vlasti ili nešto drugo. Radio televizija Srbije će nastaviti da vrši direktne prenose naših zasedanja i to je tekovina demokratije i naravno da ćemo mi to kao parlament Republike Srbije nastaviti i da finansiramo. Niti potreba za promenom Poslovnika zavisi od nekoga spolja, van ove zgrade i van Republike Srbije, niti potreba da donesemo etički kodeks. Znači, ovde niko nije neko nezrelo biće kome treba tutor van ove granice da uoči da propusta u Poslovniku po kome radimo i koji je donela DSS i poslanici koji danas nekako volšebno podržavaju i zastupaju Đilasa i Jeremića jesu pisali, svi smo ovde saglasni da mora nešto u budućnosti da se menja. Etički kodeks, polako ga imaju svi parlamenti Evrope, imaćemo ga i mi jednog dana, niko to ne izdvaja kao potrebu da uradimo zbog jednog jedinog slučaja koji se desio. Moje duboko mišljenje, bez obzira ko, kada, šta izgovara kritikujući neke pojave u našem društvu, bez obzira da li predstavlja predstavnike stranaka koje podržavaju Vladu Republike Srbije ili predstavljaju građane koji su opoziciono nastrojeni, u kritici mora da se meri svaka reč i nema nigde mesta direktnim i ličnim uvredama – ružan si, imaš, nemaš muža, razveden si, gadna si, majmun si i ne znam ni ja šta, to stvarno prevazilazi neki način ophođenja naših građana koji glasaju za nas. Oni od nas ne očekuju da mi na taj način podstičemo i pravdamo i obrazlažemo naše stavove. Samo u tom smislu sam mislila. Naravno da ne pada na pamet predstavnicima partija koje podržavaju Vladu Srbije da podržavaju jedan deo ovde prisutnih mišljenja u našem društvu koji se polako trudi da uvede nekakvu cenzuru ili ono što imali za vreme komunista, a to je bio verbalni delikt kao krivično delo, da niko u našoj državi ne sme ništa da kaže, a da se drugi deo društva ne slaže sa tim. U tom smislu sam diskutovala, uopšte nisam davala ocene, svako ima pravo politički da nastupi i da kaže ono što misli. Dobro je da pojedinci u našoj državi i kažu ono što mi kao većina građana Srbije ovde osuđujemo. Ali, ne možemo nikome da zabranimo da nešto izgovori, bez obzira koliko je to štetno za Republiku Srbiju. Hvala vam. Više neću diskutovati na ovu temu.
Hvala, gospođo Gojković. Vjerica Radeta ima pravo na repliku. Gospodine Krliću, vi ste predstavnik predlagača, možete uvek da se javite, ali moramo prvo da zatvorimo ovaj krug replika. Vi imate neograničeno vreme, bez brige.
Nadam se da ovim završavam ovaj krug. Potpuno se slažem sa gospođom Majom Gojković kada je rekla da je u Srbiji dozvoljena sloboda mišljenja i govora i da treba svi za to da se borimo. To jeste apsolutno tačno i valjda se borimo za to otkad postojimo na političkoj sceni. Da treba da se menja Poslovnik, takođe, tu sam saglasna. Ničeg tu nema spornog. Da ne treba razmišljati o vraćanju verbalnog delikta, naravno da ne. Ali, jedino sa čim ne mogu da se složim, da treba sad neko drugi da ocenjuje i da utvrđuje nekim aktom kojim rečnikom će se neko obraćati, pre svega kad su u pitanju narodni poslanici. Narodni poslanici odgovaraju narodu na izborima i niko ne treba da brine za neku poslaničku grupu, za neku političku stranku, koliko će dobiti procenata ako nekome kaže ovo ili ako nekome kaže ono. Na koji način će neko da kaže, bogami, naš narod kaže - prema svecu i tropar. Kako to može nešto lepo da se kaže za nekoga ko tvrdi da je u Srebrenici bio genocid? To je, mi vam ponavljamo, kampanja i toj kampanji moramo svi da se suprotstavimo. Ako budemo popuštali i ako budemo menjali teze, onda to neće biti dobro, onda će to biti neka teza koja će početi da se pojavljuje u svim medijima, nego za sad samo u ovima koji su otvoreno antidržavni i znam, naravno, da će sutra ovo biti tema, i večeras, na jednoj televiziji, sutra u novinama, itd. Ali, mi nemamo problem s tim. Mogu oni o nama da kažu šta god hoće, mogu da kažu da smo nekulturni, da smo bezobrazni, da smo ovakvi, da smo onakvi, ali nikada niko ne može da kaže da smo lopovi i nikada niko ne može da kaže da radimo nešto što nije u interesu Srbije. I u tom cilju je bila i ova naša rasprava i mi ćemo zaista svakodnevno da ponavljamo da u Srebrenici nije bilo genocida, zato što nećemo dozvoliti da ta lažna teza zavlada u narodu, kao što je, ponavljam, skoro uobičajeno da, čak, evo sada i na RTS-u, slušamo da Kosovo i Metohija nisu sastavni deo Srbije. To je nedopustivo. Znate, to ide malo po malo, korak po korak, neprimetno. E, zato moramo u korenu to da sečemo i da žigošemo svakoga ko kaže da Kosovo nije Srbija i da se u Srebrenici desio genocid. Hvala.
Hvala, gospođo Radeta. Sada ima reč predstavnik predlagača, Mirko Krlić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Ja sam tražio pravo na repliku, zato što me je gospođa pomenula po funkciji. Ja mislim da gospođa Radeta nema zlu nameru, već da je u pitanju samo nesporazum. Znači, možda sam bio nejasan, ali nikakve nevladine organizacije nisu pozvane da predlažu nikakvog kandidata za poverenika. Proces počinje tako što odbor raspiše poziv poslaničkim grupama koje jedine predlažu kandidata. Nikakve nevladine organizacije nisu učestvovale u radu odbora, već su na pismeni zahtev dobili pravo da prisustvuju odboru. Imali smo pet predstavnika nevladinih organizacija, na isti način kao što ponekad ovde na balkonu imamo prisutne goste. I to je sve što se tiče učešća nevladinih organizacija u ovom izboru. Ne tvrdim da nisu pokušali i rekao sam da ću o svim pokušajima i pritiscima govoriti u načelu. Ja sam i dalje ponosan što smo unapredili transparentnost ovog izbora i rad odbora, a to i jeste glavna odlika ove poslaničke većine, koja nema šta da krije, koja se ne boji viška demokratije i koja je spremna da transparentno radi po svim pitanjima, pa i po ovom.
Hvala, kolega Krliću. Pravo na repliku ima Vjerica Radeta. Izvolite, gospođo Radeta.
Sve sam ja dobro razumela. Zlonamerna svakako nisam. Nema ni viška ni manjka demokratije, demokratije ili ima ili nema. Ali, nevladine organizacije jesu predložile tu Nevenu, ne znam kako se zove. Oni su objavili u njihovim medijima, tih pet-šest grupa nevladinih organizacija, da je ona njihov predlog. I onda su pozivane stranke, koje inače ne učestvuju, navodno, u radu parlamenta, da neka od stranaka predloži tu ženu, jer su shvatili da po našim aktima nevladine organizacije ne mogu da predlažu. I onda se pojavila ta SMS stranka i demokrate, koji inače ne učestvuju u radu parlamenta, samo nam predlažu poverenika, i ko još rekoste da je predložio, i onda je to kao zvanično njihov predlog. Ali, to je suštinski predlog tih pet nevladinih organizacija. Ostalo zapisano, oni se tako oglasili. Dalje kažete - niste vi pozvali nikoga da prisustvuje sednici, nisu učestvovali u radu, ali ste na njihov dopis odgovorili tako što ste im rekli da mogu da dođu. Mogli ste lepo, ja da sam bila na vašem mestu i da sam član odbora, insistirala bih da se njima odgovori da ne mogu da dođu ili bih ih ignorisala, ništa im ne bih odgovorila. I ne možete upoređivati te "Žene u crnom", onog Antonijevića iz fonda Nataše Kandić, inicijativu mladih, itd, ne možete upoređivati sa ljudima koji budu gosti na ovom balkonu. Ovde dolaze ljudi koje pozove predsednik Narodne skupštine, koji su zvanični predstavnici ili neke države, ili neke organizacije, ili studenti nekog fakulteta, ili neki srednjoškolci koji, eto, imaju želju, i to je potpuno drugačiji način.
Vreme vam je isteklo. Zahvaljujem. Nastavljamo dalje sa ovlašćenim predstavnicima. Reč ima Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, želim prvo da zahvalim svima koji će glasati za formalni prestanak mandata Rodoljuba Šabića. Bez obzira što mu je istekao mandat, samim činom što ćemo glasati i potvrditi da on više nije poverenik, učinili ste veliko delo. Kad jedan politikant, višepartijska ličnost iz Saveza komunista, preko reformske stranke Ante Markovića, kasnije se kamuflira u socijaldemokratiju, pa u Socijaldemokratsku partiju, a verovatno će i petu partiju uskoro osnovati, možemo da ga vidimo možda kod Koja ili kod nekog, već vidimo da će takav politikant sigurno naći utočište u nekom partijskom gnezdu, kad takav čovek postane Poverenik, nezavisno telo, sa višepartijskim političarom, za koga ne znam gde je on bio, istaknuti borac za ljudska prava i tako dalje, da je bio u Istočnoj Nemačkoj, da je bio u Bugarskoj, da je bio u istočnoj Evropi, da je bio u Poljskoj, on bi bio lustriran. On nije lustriran, dakle, kao partijski funkcioner i čovek koji je obavljao neke podzakonske dužnosti u jednopartijskom društvu, ja verujem da ne bi mogao da obavlja nijednu javnu funkciju, a posebno ne bi mogao da bude Poverenik. Sada vam je valjda jasno zašto je Poverenik postao zaverenik. Znači, osoba sa toliko problema u svojoj biografiji, i ja bih rekao da neko ko je bio član četiri partije, da neko ko je bio narodni poslanik ispred jedne partije, da neko ko je bio zamenik, odnosno ko je potpredsednik Skupštine, neko ko je bio ministar u Vladi Republike Srbije, zasigurno nije mogao biti biran na takvu funkciju pošto je posebno osetljiva i pošto to može da bude neko ko je protiv svih partija. Dakle, neko ko je borac za ljudska prava, koga ne interesuju funkcije javne, političke i tako dalje, već ga isključivo interesuje dobrobit svih građana Republike Srbije. On je nekom trulom političkom pogodbom izabran 2004. godine i vršio je funkciju onako kao što ste vi svi to doživeli, a verujem da sam ja to doživeo zajedno sa nekoliko kolega poslanika, onako u najgorem mogućem obliku. Dakle, ja sam onaj lažljivi lupež o kome on govori. Dakle, kad neko koga je izabrala Skupština bilo kog narodnog poslanika u Skupštini Srbije nazove lažljivim lupežom, taj ne može da vrši ni jednu javnu funkciju, posebno da bude na tako osetljivom mestu. Međutim, njemu se i to desilo. Da li je u tom trenutku kada je to napisao bio „ušljokan“ ili nije, ja u to ne mogu da ulazim. Kasniji događaji su pokazali da mu ni konzumacija tih sredstava, psihoaktivnih supstanci, nije, poput Živkovića, nije strano. Dakle, dame i gospodo, sem tvitovanja njegova politička funkcija je bila podređena borbi protiv Vlade Republike Srbije, od momenta kada je dobio podršku, on i Saša Janković, od Britanske ambasade. Dotle nas je pomalo grebao, a od tada je počeo da ujeda i to da otkida krupne komade. Osamdeset hiljada britanskih funti koje su podelili on i Saša Janković, on je to nazvao velikom laži, onog ko je to izneo lažljivim lupežom, a onda je sve te podatke objavio na svom sajtu. Da, istina je, ali onaj ko je izneo je lažljivi lupež. Mi smo to podneli dostojanstveno. Kolega Martinović, gospođa predsednik Skupštine i ja smo bili pod posebnom pažnjom Rodoljuba Šabića. Ne želim da dužim, ja želim da se budući Poverenik, koga ćemo izabrati, a nisam zadovoljan što biramo funkcionere koji imaju veće plate od onih ko ih bira. Tvrdim, a možete to da primite kako hoćete, da narodni poslanici i predsednik Republike, koji se biraju, ne smeju da imaju manje lične dohotke od onih koje biraju. To je po meni neoprostivo. Mi danas ponovo biramo Poverenika, pre smo izabrali Zaštitnika, koji će imati tri puta veću platu od onih koji ga biraju. Sam taj lični dohodak neka njima doprinese da se osećaju posebnim, da se osećaju iznad Skupštine, iznad predsednika Republike, jer, tobože, oni imaju veće plate od predsednika Republike Srbije, od predsednika Parlamenta, od narodnih poslanika i oni misle da je njihova funkcija spram visine plate, da su božanski nezavisni, da su daleko iznad nas i da mogu da govore o parlamentu, predsedniku Republike, predsedniku Skupštine ono što oni žele. Budućem Povereniku želim da poželim da ne radi ono što je Šabić radio, a da radi sve što ovaj nije radio. Hvala.
Hvala. Da li se još neko od ovlašćenih predstavnika javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Nataša Mihajlović Vacić. Izvolite.
Hvala, predsedavajuća. Kao član Odbora za kulturu i informisanje, raduje me najpre činjenica da smo u jednoj izuzetno korektnoj i demokratskoj proceduri izabrali kandidata za Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podata o ličnosti. Od tri kandidata birali smo jednog, kog danas predlažemo Skupštini na izbor. Nije nam posao bio lak, budući da smo imali tri kandidata od kojih su dva u startu se izdvojila po svom iskustvu i profesionalnim kvalitetima. Svako od kandidata ima svoje specifičnosti i iskustva iz delokruga rada Poverenika koji ih čine autentičnim i teško je bilo odlučiti se za jednog i reći da je jedan bolji od drugog. Jedan ima iskustvo iz rada u kancelariji Poverenika, a drugi, o kome danas razgovaramo, iskustvo iz sudske prakse i rešavanja prigovora u slučajevima kršenja i nepoštovanja Zakona o zaštiti podata o ličnosti i pristupu informacijama od javnog značaja. Ne pamtim da je nekada pred Odborom bio tako težak zadatak. Informacije pripadaju građanima, svi imaju pravo da znaju kakve su odluke organi vlasti doneli u njihovo ime i zato mi je izuzetno važno da upoznam građane bliže sa procedurom i tokom same sednice Odbora za kulturu i informisanje na kojoj smo i izabrali Milana Marinovića za kandidata za novog Poverenika. Javnost je izuzetno i iz različitih razloga izuzetno zainteresovana za izbor Poverenika i sednici su kao gosti ili posmatrači, ako hoćete, prisustvovali i predstavnici civilnog sektora, odnosno nevladinih organizacija, koji su dali svoju podršku kandidatu Neveni Ružić. Žao mi je što taj kandidat nije dobio podršku svih onih stranaka koje su i predložile, zvanično, Nevenu Ružić za kandidata za novog Poverenika, već je na sednici Odbora za taj predlog glasao samo jedan narodni poslanik. Izraz demokratičnosti, za mene, predstavlja i to što smo, dakle, imali više kandidata o kojima smo razgovarali, jer smatram da je uvek dobro da svaki kandidat ima i svog protivkandidata, što u nekim prethodnim slučajevima, ne samo kada govorimo o izboru Poverenika, često i nije bio slučaj. Verujem da će kandidat o kome danas razgovaramo na isti način obavljati posao Poverenika i da će nastaviti da profesionalno radi svoj posao. On je kao sudija od 2010. godine postupao po oba zakona iz delokruga rada Poverenika, bio je član Radne grupe koja je radila Zakon o zaštiti uzbunjivača, koji je ocenjen kao jedan od najboljih u Evropi. Kao predsednik suda i sudija uvideo je, kako nam je sam rekao na toj sednici Odbora predstavljajući svoj plan i program, uvideo je kroz svoj posao i dobre i loše strane oba zakona, dakle, i Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja i zaštiti podataka o ličnosti. Uvideo je anomalije i zakona i prakse koje, ponavljam još jednom, kako nam je rekao na sednici Odbora, mogu da se isprave. Važno je i ovo da kažem, jer se u javnosti moglo čuti kada već nije imalo šta da se zameri i ospori samoj proceduri izbora kandidata na sednici Odbora za kulturu i informisanje. Onda je rečeno da je kandidatima ostavljeno jako malo vremena da izlože svoj plani i program rada i zato mislim da je izuzetno važno da i ovo pomenem. Dakle, iako smo instituciju Poverenika formirali 2004. godine, mi je kao društvo još uvek gradimo i unapređujemo. Trebalo je mnogo vremena i volje i posvećenosti svih zaposlenih u toj instituciji da se izbore za svoj status, uprkos usporavanjima i često opstrukcijama i samog rada početka institucije Poverenika u našoj zemlji. Setimo se da je na samom početku formiranje te institucije obeležio niz problema. Prvi Poverenik, najpre nije imao prostorije, pa nije imao dovoljan broj zaposlenih, pa da ne nabrajam sada sve te probleme sa kojima se suočavao. Dakle, delovalo je tada, a sećam se i rasprave iz 2004. godine, kada su poslanici tvrdili i poslanici opozicije uglavnom tada, da u startu nije pokazana volja i namera da se u praksi pokaže poštovanje i podrška formiranju, tačnije samom radu Poverenika. Bilo je tada, a nažalost ima i danas institucija i javnih preduzeća koje ne poštuju Zakon o dostupnosti informacija od javnog značaja, odbijaju da javnosti pruže uvid u svoj rad i radije se odlučuju za plaćanje kazne i za nepostupanje po nalogu Poverenika. Nije dovoljno samo formirati nezavisne institucije i unapređivati njihov rad, a pri tom, činiti jako malo da ono u praksi istinski funkcioniše. Naravno da je odgovornost najveća za taj posao na Povereniku, ali i Narodna skupština i svi ostali, i državni organi, javna preduzeća, dužni su da poštuju zakone koje mi donosimo. Dakle, da li je situacija danas idealna? Nije, ali bar kada je reč o uslovima rada institucije Poverenika, situacija je daleko bolja. Ima li mesta za dalje unapređivanje i jačanje same institucije? I te kako ima. Zadovoljstvo mi je što kao poslanica vladajuće većine mogu svojim izborom, odnosno glasanjem za odličnog kandidata, da dam i lični doprinos tom procesu. Nadam se i verujem da će Milan Marinović dobiti nepodeljenu podršku parlamenta i da će opravdati poverenje i raditi u interesu građana, poštujući i unapređujući zakone, kako bi građani zaista u punom kapacitetu ostvarili svoje pravo na informacije o radu državnih organa i zaštitu podataka o ličnosti. Verujem da će svojim autoritetom učiniti sve da zakon postane jasniji, ali i da same institucije znaju kada na neko pravo mogu da se pozivaju, a kada ne i da u potpunosti sarađuju sa građanima i samim Poverenikom. Za početak, jako je važno da mi kao Skupština damo punu podršku i Povereniku i svim nezavisnim institucijama koje smo izabrali i iza kojih stojimo. Hvala.
Hvala. Narodni poslanik Snežana Paunović ima reč. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsedavajuća. Uvažene kolege poslanici, poštovani građani Srbije, pred nama je danas nimalo naivan zadatak, izbor Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti, institucija formirana 2004. godine. Predstavnici SPS učestvovali su u radu Odbora za kulturu kao nadležnog odbora koji je, mogu reći, selektovao kandidate koji su bili predloženi. Socijalisti nisu iskoristili svoje pravo da imaju svog kandidata za Poverenika, jer smo u gospodinu Milanu Marinoviću prepoznali kvalitet i kapacitet da kvalitetno obavlja ovu funkciju. Slažem se da o tome treba da razgovara šira javnost. Nedvosmisleno je institut Poverenika za informacije od javnog značaja jako važan za Srbiju i slažem se da je praksa pokazala da su ovakve institucije umele da vremenom same sebe politizuju. Ono što želim da naglasim jeste da je to samostalni državni organ, bira ga Narodna skupština, pokušavam da citiram definiciju, nezavistan je u vršenju svoje uloge, a uloga mu je da kada građani direktno ne mogu da dobiju od organa javne vlasti informacije od javnog značaja koje su im potrebne, ulože žalbu Povereniku koji u njihovo ime zahteva takvu informaciju. Međutim, slažem se sa još jednom konstatacijom koju smo čuli od jutros, kada je ova rasprava krenula, a to je da postoji i ova obaveza koja kaže – zaštita podataka o ličnosti, koja kaže da treba nedvosmisleno reagovati na sve ono što se dešava ljudima koji su akteri javnog života u Srbiji, bez razlike, ali primarno odavde moram reći i kada se radi o ljudima koji učestvuju u političkom životu. Ideološke razlike su dopustive i neophodne. Suludo bi bilo da funkcionišemo sa jednom idejom, jednopartijskim sistemom, jednoumljem. Dozvoljena je i politička borba i ona kao takva ne mora imati svoj limit osim onog koji, u pravu ste, potpuno lično postavimo kao jedno zdravorazumsko ljudsko biće. Da li umemo da i u internim komunikacijama preteramo? Da. Neretko isprovocirani sami sa sobom, nečijim učinkom, nečijim neučinkom, kažemo više od onoga što bi od nas očekivao neko da čuje ili što bi bilo poželjno čuti. Kada sam generalno počela da se bavim politikom, moje reakcije su umele da budu ishitrene, da budu reakcije trenutka, ali, na svu sreću, SPS traje 29 godina, i onda ste imali od koga i da učite i da naučite. Tako sam vremenom i naučila jednu rečenicu koju predsednik SPS Ivica Dačić često kaže – nije važno odgovoriti na sve što je rečeno, pre svega treba poveriti ko je rekao i na tome treba svoje odgovore. Vratiću se na instituciju Poverenika. Milan Marinović pokazao je pred Odborom za kulturu, a ja sam imala privilegiju da kao član Odbora za kulturu to mogu i da čujem, da, pre svega, poznaje instituciju na čijem će čelu biti, da je kao, čini mi se, v.d. predsednika Prekršajnog suda dugi niz godina unazad odgovorno obavljao svoju funkciju i to se zaista potvrđuje činjenicom da je bilo promene vlasti, ali ne i promene njega na poziciji na kojoj je bio. Dakle, govorimo o apolitičnoj ličnosti koja zaista neće svoje političke simpatije ili antipatije reflektovati kroz funkciju koju će obavljati. Nedavno smo razmatrali i Izveštaj o radu Poverenika i, ono što je jako važno, a kroz diskusiju se čulo, bilo je mnogo nezadovoljstva, bilo je mnogo polemike o kontinuitetu ili diskontinuitetu. Međutim, jako je važno da Poverenik mora biti neko ko je svestan činjenice da mu je povereno pravo da štiti i da se postara da tu svoju obavezu zaista poštuje. On je, zapravo, neko ko posreduje između javnosti i pojedinaca i organa vlasti. Drugim rečima, da bi građanima bilo potpuno jasno, ako potražite neku informaciju koja je u posedu ili pod kontrolom nekog od organa javne vlasti i ne dobijete odgovor ili njime niste zadovoljni, onda ćete svoju žalbu uputiti upravo Povereniku. On mora biti i nepristrasan, i objektivan, i branilac prava i nezavistan od svih drugih državnih organa i, složiću se sa nekim kolegama, nikako ne sme reflektovati svoj lični animozitet prema bilo kome, naročito ne prema narodnim poslanicima koji su učestvovali u njegovom izboru, bez razlike da li su mu dali ili nisu ukazali poverenje. Ono što ću, takođe, naglasiti kada je u pitanju Poverenik, to je da je njegova obaveza, ponovo kažem, i deo poštovanja Zakona o zaštiti podataka o ličnosti. Šta to, takođe, znači? To znači, i nadam se da neću reći samo svoj stav, već i stav svih nas koji ovde kao kolege sedimo u Skupštini Srbije, bez razlike da li pripadamo vladajućoj većini ili opoziciji, svako od nas pojedinačno ima pravo i na zaštitu svoje ličnosti, a neretko smo kao narodni poslanici, kao predstavnici javnog života izloženi kritikama koje su do krajnjih granica i nekulturne i neumesne, neretko i banalne. Svega smo se načitali u štampi. Svega smo se naslušali od onih koji ne misle kao mi i to jedan proces koji traje decenijama. Nije on nov, nije on sadašnji. On samo ume da u nekom trenutku eskalira. Za SPS oduvek je bilo važno i najvažnije funkcionisati na način da građanima Srbije i Srbiji bude bolje. Kontinuitet naše politike ogleda se isključivo i samo u tome i mi ćemo na taj način nastaviti da obavljamo svoje funkcije, bez razlike da li se radi o učestvovanju u radu parlamenta, o učestvovanju u radu Vlade ili učestvovanju u radu bilo koje lokalne samouprave. Podršku novom Povereniku SPS i narodni poslanici nedvosmisleno će dati, u čvrstom ubeđenju da pred sobom imamo kandidata koji će opravdati naše poverenje. Moj lični utisak je kao člana Odbora za kulturu da tu ne postoji prostor za pomeranje onoga što se moglo videti u prvom nastupu gospodina Marinovića, a to je jedna odgovornost pre svega prema sopstvenoj ličnosti i prema svom ličnom autoritetu i integritetu koji nedvosmisleno poseduje kada je u pitanju oblast kojom se bavio, a Poverenik sam po sebi vrlo ima veze sa onim za šta je gospodin Marinović usko specijalizovan. Dakle, u danu za glasanje socijalisti će podržati Milana Marinovića, a u daljoj raspravi moje uvažene kolege govoriće na temu prestanka mandata dosadašnjeg Poverenika, izbora novog Poverenika u skladu sa vremenom koje SPS po Poslovniku ima i kojim raspolaže. Hvala vam.
Reč ima Dušica Stojković.
Zahvaljujem, uvažena predsednice Narodne skupštine, gospođo Gojković. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, uskoro se navršava 17 godina uspostavljanja institucije Poverenika za informacije od javnog značaja u našoj zemlji. Podsetiću vas, Narodna skupština Republike Srbije je 5. novembra 2004. godine usvojila Zakon o slobodnom pristupu informacija od javnog značaja. Zakonom je uspostavljena institucija Poverenika, kao samostalnog državnog organa, nezavisnog u vršenju nadležnosti radi ostvarivanja prava na slobodan pristup informacija od javnog značaja. Takođe, Narodna skupština Republike Srbije 22. decembra 2004. godine za Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti, izabrala je Rodoljuba Šabića, diplomiranog pravnika, koji je dobio na taj način svoj prvi mandat. Šabić je na čelo ove ustanove bio ukupno 14 godina, ali u ukupno dva mandata od po sedam godina. Sam Šabić je na početku svog mandata isticao da je od ličnih sredstava platio izradu pečata, da mu stranački drugari iz tadašnje DOS nisu obezbedili uslove za rad, da nije imao prostorije, opremu, neophodan materijal i ljude i da je sve vreme početka tog njegovog mandata na mestu Poverenika jedne ovako važne institucije u Srbiji, da je njegov rad bio sve vreme blokiran. Šabiću je drugi mandat na mestu Poverenika istekao prošle godine, 22. decembra 2018. godine sa stabilnim izvorima finansiranja, sa velikim brojem ljudi zaposlenih u ovoj instituciji i sa dobrim uslovima za rad. Želela bih takođe da podsetim sve građane Srbije o političkoj biografiji i radnoj biografiji Rodoljuba Šabića, a i da vas uverim činjenicama da je Šabić bio sve samo ne nezavistan, nepristrasan i politički neopterećen u svom radu. Prema podacima portala „E-izbori“ stoji zvanična biografija Rodoljuba Šabića. Šabić je politikom počeo da se bavi osamdesetih godina prošlog veka, kada je u Vladi Ante Markovića bio podsekretar za zakonodavstvo. Bio je jedan od osnivača socijaldemokratije, 1997. godine partije pokojnog Vuka Obradovića. Kasnije se priklonio socijaldemokratskoj partiji Nebojše Čovića. U januaru 2001. godine izabran je za potpredsednika Skupštine Srbije, a na predlog Zorana Đinđića, preuzima Ministarstvo za upravu i lokalnu samoupravu i tada postaje ministar. Godine 2004. izabran je za Poverenika za informacije od javnog značaja i tada je morao, u skladu sa Zakonom o slobodnom pristupu informacija, da podnese ostavku u stranci i da preuzme funkciju Poverenika, jer ne može na tom mestu biti izabrana osoba koja obavlja neku političku funkciju. Zajedno sa sedam advokata osnovao je CESID, kako bi se navodno dokazale izborne krađe, što je prema njegovim rečima doprinelo pobedi DOS na izborima 2000. godine. Podsetiću sve građane Srbije, to je bila opozicija koja je bila protiv režima tadašnjeg predsednika, Slobodana Miloševića. Dakle, iz svih iznetih podataka, mogu reći da Šabić nije bio nikakav nezavisni ekspert na čelu institucije Poverenika, već je na krilima DOS-a, 19 partija okupljenih u koaliciji, osokoljen da i on dobije nakon 5. oktobra svoj deo vlasti, svoj deo kolača koji je smatrao sam da mu pripada. Opterećenost politikom, prisutna je sve vreme njegove vladavine na čelu ove institucije, a naročito u poslednjih par godina, dolaskom SNS na vlast. Šabić se tada profiliše kao politička ličnost koji je vodio orkestrirane napade, jednu, rekla bih, zaista prljavu kampanju protiv vlasti i protiv predsednika Republike Srbije, premijerke, ministara u Vladi Republike Srbije, ali i narodnih poslanika, pre svega onih narodnih poslanika koji su iz redova SNS. Kreću istupi u medijima povodom svih zakona koji se predlažu. Šabić nastupa kao politička ličnost komentarišući zakone uvek isključivo na negativan način, često iskrivljujući, falsifikujući prave činjenice i sam sadržaj zakona, kao i razloge za njegovo donošenje. Nije problem ta ostrašćenost Šabića sa politikom. Jedan političar, uvek političar, uvek ta želja za politikom. Problem je jer je taj političar u pokušaju plaćen novcem građana Srbije da štiti njihova prava, prava na dostupnost informacija od javnog značaja. Nisu ga građani Srbije plaćali da u radno vreme tvituje, retvituje, lajkuje i objavljuje gadosti o državnim organima u Srbiji, da kritikuje, vređa sve one koji misle i rade drugačije, koje su ti isti građani svojom voljom izabrali na demokratski način na izborima. Počeo je bez pečata, prostorije, opreme, kadrova. Završio je drugi mandat sa prostorijama, sa kadrovima, sa opremom za vreme vlasti koju je svakoga dana sve više i više kritikovao. Stalno se žalio da nema dovoljno kapaciteta i finansija u radu ove ustanove, a istina je sledeća. Zaista, kao član Administrativnog odbora sa svim svojim kolegama i predsednikom Administrativnog odbora, gospodinom, dr Aleksandrom Martinovićem, ali i njegovim prethodnikom, Zoranom Babićem, mogu da potvrdim da nikada ni jednu inicijativu Rodoljuba Šabića, dok je bio Poverenik za informacije od javnog značaja nismo odbili. Podaci takođe govore i o tome da je za zapošljavanje u službi Poverenika potrošeno 33 miliona dinara novca građana Srbije, a kada se iskontroliše njegovo poslovanje, zaista dolazimo do zaista čudnih stvari, od ugovora sa suprugom, dobavljača para Vuka Jeremića, preko službenih putovanja, do nabavke najskupljeg mobilnog telefona. To su činjenice koje su zaista lako dostupne, koje su proverljive i da ima časti i obraza on bi do sada to i potvrdio u javnosti i to bi priznao. Potrošio je na konferencijama za štampu na kojima je brutalno napadao ministre i narodne poslanike, ukupno 207.430 dinara. Kada se saberu svi Šabićevi troškovi i rasipništvo dok je bio na čelu ovog tela, dolazimo zaista do basnoslovnih cifara. Pitam se ovako javno, pitam sve vas narodne poslanike, sve građane Srbije, šta smo mogli sve da uradimo sa tim novcem, koliko bolnica, domova zdravlja, kliničkih centara smo mogli da izgradimo i uradimo sa tim novcem koji je Rodoljub Šabić tako lako proćerdao? Prošlo je vreme demagogije, praznih priča, politikanstva. Danas ljudi žele da zaista vide opipljive rezultate rada Vlade Republike Srbije, ljudi koji su na odgovornim političkim funkcijama. Ljudi zaista, narod u Srbiji želi da vidi da li ima pomaka u društvu ili nema. Danas ljudi žele, takođe, da vide da li imaju most, da li imaju ulicu, da li imaju auto-put, da li imaju kanalizaciju u svom naselju, da li njihova deca i oni imaju posao za sebe i za svoju porodicu, da li su redovne plate i penzije. To je ono što građane Srbije zanima, a ne politikanstvo, strančarenje i trošenje, bahato trošenje novca poreskih obveznika Republike Srbije, kako je bilo za vreme Rodoljuba Šabića, dok je u dva mandata bio na čelu ove jako važne institucije. Rezultati Vlade Srbije, čiju odgovornost za vršenje vlasti, pre svih, ima SNS, pokazuju da je nama zaista semafor uvek upaljen i da se samo rezultati računaju. Upravo te rezultate građani potvrđuju dajući podršku našoj politici i našim rezultatima na svim izborima od 2012. godine na ovamo. Nezavisna tela ne odlučuju, Šabić, Janković i njima slični, videli smo, ne dobijaju izbore, propao je taj eksperiment i građani ih neće, građani su ih kaznili na izborima. Narod Srbije odlučuje na izborima, ma koliko se to liderima iz Saveza za Srbiju svidelo ili ne, Šabić je deo stare DOS ekipe, ekipe Jeremića, Đilasa, Tadića i Šutanovca. Što nije reagovao na pronevere isisavanja nova od strane Đilasa i njegovih firmi, „Dajrekt medije“, „Multikom grupe“, štamparije „Big print“, koja je bila u vlasništvu Dragana Đilasa, koja je štampala ogromnu količinu propagandnog materijala i koja je bila na grbači na pupku, kako bih rekla, isisavajući novac iz gradske kase, dok je on bio gradonačelnik Beograda, a institucije koje su koristile usluge njegove štamparije, štamparije „Big print“ su bile institucije čiji je osnivač bio grad Beograd, dok je Dragan Đilas bio na vlasti. Zašto Šabić nije jače reagovao 2010. i 2011. godine kada je direktor RTS, pokojni Tijanić, odlučio da ćuti i da mu je bolje da plati kaznu nego da dostavi informacije o štetnim ugovorima, štetnom poslovanju RTS i prodaji reklamnog prostora na RTS Đilasovim firmama? Šabić je tada imao pametnija posla, trčao je drugi mandat, promenio adresu od DOS-ovog dresa obukao je dres navodnog nezavisnog Poverenika i najduže je, rekla bih, od svih u tom propalom žutom preduzeću bio na vlasti, bio na funkciji, sve do decembra prošle godine. Ispade da se Šabić od svih žutih funkcionera i DOS-ovih funkcionera ipak najduže zadržao. Žao mi je što nemam dovoljno vremena da do detalja raskrinkam do kraja ovog lažnog borca za ljudska prava, lažnog zaštitnika informacija od javnog značaja. Njegova uloga nije uvek bila da štiti prava građana na informacije od javnog značaja. On je sebi sam dodelio ulogu da se sa ove funkcije bavi politikom, da napada predsednika, premijerku, ministre, preko tvitera i medija, da skokne do posla, pa da popije kafu i odmah da ode na tviter da vidi šta se dešava, da mu nešto ne promakne. Kada smo kod tvitova i korišćenja mobilnih telefona, Šabić je sam sebi od državnog novca, novca poreskih obveznika Republike Srbije, obezbedio telefon od 160 hiljada dinara, državnog novca, da bi mogao natenane da tvituje, retvituje, lajkuje do mile volje u radno vreme za basnoslovnu platu. Sve građane Republike Srbije, sve narodne poslanike, koji možda to ne znaju, želim da podsetim na informaciju da je plata Poverenika 194 hiljade dinara i da je jednaka plati Vrhovnog suda. Dok sudija radi dan i noć da zaradi tu platu, Rodoljub Šabić tvituje, slika cveće i putuje, kači raznorazne tvitove i na taj način troši vreme dok ga građani Srbije plaćaju u toku radnog vremena. Sada bih se osvrnula na radnu biografiju predloženog kandidata Milana Marinovića, kojeg je u ime SNS predložio šef poslaničkog kluba prof. dr Aleksandar Martinović za mesto Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti. Mi smo zaista svi kao narodni poslanici i članovi Odbora za kulturu i informisanje imali priliku da se detaljno upoznamo sa zaista impozantnom i impresivnom biografijom predsednika Prekršajnog suda u Beogradu. Zaista je bez mrlje u karijeri. Kada uporedimo ove dve biografije, biografije predsednika Prekršajnog suda u Beogradu Milana Marinovića i advokata i pravnika Rodoljuba Šabića, možemo da vidimo upravo te dve Srbije i tu glavnu razliku po čemu se mi kao SNS razlikujemo od njih. Takođe, rekla bih da je upravo ta radna i profesionalna biografija sudije Milana Marinovića čista kao suza, o čemu svedoči i odluka Visokog Saveta sudstva o postupku redovnog ocenjivanja i vrednovanja rada sudije Prekršajnog suda u Beogradu, kojem je Komisija Prekršajnog apelacionog suda izjasnila se sledeće, citiram – rad Milana Marinovića, predsednika Prekršajnog suda u Beogradu, redovno se vrednuje ocenom izuzetno uspešno obavlja sudijsku funkciju za period od 1. jula 2015. godine do 30. juna 2018. godine. Ovome svedoči i statistički izveštaj o kvalitetu i kvantitetu rada i statistički izveštaj o radu suda za navedeni period od kada Marinović na njegovom čelu. Ti podaci su zaista proverljivi i ti podaci su dostupni svim narodnim poslanicima, svim građanima Srbije i oni kažu da je procenat uspešno rešenih slučajeva u odnosu na ukupan broj predmeta za vreme dok je Milan Marinović bio predsednik Prekršajnog suda, bili zaista impozantni, čak 97,18% uspešno rešenih slučajeva u odnosu na ukupan broj predmeta, što je zaista dobar i fantastičan rezultat. O samoj kandidaturi sudije Milana Marinovića pozitivno su se izrazile i njegove kolege sudije, sudije Visokog saveta sudstva, ali i ostali, poput predsednika Udruženja sudija i tužilaštva. Smatram da bi izborom Milana Marinovića zaista bio učinjen korak napred, jer je za kandidata predložen sudija sa dugogodišnjim iskustvom, ali činjenica da se on nikada nije bavio politikom, za razliku od ranijih rešenja, za razliku od Šabića koji se više bavio politikanstvom i strančarenjem, a sve manje svojim poslom za koji je bio debelo plaćen. Moramo raditi na depolitizaciji nezavisnih tela, jer ćemo tek tada kao društvo ići napred i istinski napredovati u razvoju demokratije i osvajanju prava za sve naše građane. Na kraju, ne bih da zvučim kao da delim nekakve lekcije novom Povereniku, ali želim da kažem sledeće. Uspeh nezavisnog tela u budućnosti, institucije Poverenika, će zavisiti od više faktora – da ne prodaje tajne i da ne trguje informacijama i tajnim podacima, da se ne samokandiduje za gradonačelnika Beograda ili neke druge javne funkcije dok je na funkciji Poverenika, da nenamenski ne troši novac poreskih obveznika kupujući skupe telefone ili trošeći novac na skupa službena putovanja, da ne tvituje za vreme radnog vremena i da ne vodi borbu na tviteru protiv predsednika, premijerke, narodnih poslanika, sve ono što je u prethodnih punih 14 godina radio bivši, evo danas govorimo o prestanku njegovog mandata i u formalnom smislu, bivšeg Poverenika Rodoljuba Šabića. Na kraju, zaista, poruka koja se prosto prožima, poruka za kraj, da Srbija hrabrim koracima korača napred ka jednoj modernoj, uređenoj, međunarodno priznatoj i poštovanoj državi. Ne možemo usvajati predloge i nova rešenja samo zato što od nas traži Savet Evrope, kakav je bio slučaj pre 15 godina, kada se zakonom uspostavila institucija Poverenika. Ne možemo se samo baviti formama, a ne i sadržajima jedne ovako važne institucije kakva je institucija Poverenika za informacije od javnog značaja. Moramo zajedno uložiti napore da instituciju Poverenika učinimo boljom, nezavisnijom, kako bi buduća osoba koja će biti na čelu te institucije savesno obavljala svoj posao, posao obavljala pre svega profesionalno, nezavisno, neopterećena političkim dešavanjima, nepristrasno. I to je recept za uspeh. Ja verujem da će sudija Marinović to uspeti da prevaziđe i da će usvojiti u svom radu na čelu ove važne institucije kakva je institucija Poverenika u Srbiji. Poslanička grupa SNS, a danas u današnjoj debati vidim i da ćemo dobiti podršku za naše rešenje i od JS, SPS, SDPS, će podržati kandidata sudiju i predsednika Prekršajnog suda u Beogradu Milana Marinovića za Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti. Uverena sam da će sudija Marinović taj posao obavljati u najboljem interesu građana Republike Srbije, jer se u njegovoj radnoj biografiji jasno vidi da je reč o pravom profesionalcu, časnom čoveku, neopterećenom politikom, koji je kao sudija Prekršajnog suda od 1998. godine kontinuirano i neprestano štitio ljudska prava građana koja su zaštićena važećim propisima. Kao dugogodišnji predsednik Prekršajnog suda u Beogradu u svojstvu odgovornog lica, stoji u radnoj biografiji Milana Marinovića, postupao je i po zahtevima za slobodan pristup informacijama od javnog značaja, starajući se pri tome da se istovremeno poštuje zaštita podataka o ličnosti. Pozivam sve svoje kolege u danu za glasanje da podrže kandidata SNS predsednika Prekršajnog suda u Beogradu, gospodina Milana Marinovića, za novog Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti u Srbiji. Zahvaljujem.
Hvala. Sada prelazimo na spisak. To je redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč u zajedničkom jedinstvenom pretresu o predlozima odluka iz tačaka 4. i 5. dnevnog reda, u skladu sa članom 96. Reč ima narodni poslanik dr Muamer Zukorlić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo, pred nama je tema od značaja. Mi narodni poslanici Stranke pravde i pomirenja imamo prilično bogato iskustvo sa institucijom Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti kroz skoro deceniju i po od same uspostave ove institucije. Lično sam bio u korektnim odnosima sa gospodinom Šabićem, ali neovisno o tome, ono što mogu kazati jeste da se jasno primećuje razlika u delovanju ove institucije, kao i prvog čoveka ovog tela u vreme bivšeg režima, odnosno vlasti, prethodno Koštunice, posle toga Tadića i sadašnjih vlasti. To je ono što je moja ključna i načelna primedba, s obzirom da smo tada u određenim drugim funkcijama i ulogama imali ogromne probleme i suočavali se sa brojnim zloupotrebama informacija od javnog značaja, kao i podataka ličnosti. Tada smo reagovali prema ovoj instituciji i imali smo vrlo blede reakcije ili nismo imali takve reakcije. Tako sam lično, tada doduše u ulozi glavnoga muftije islamske zajednice 2007. godine, bio prinuđen obratiti se jednim javnim pismom tadašnjem predsedniku Tadiću i tadašnjem premijeru Koštunici, ukazujući na ove probleme sa kojima se pripadnici bošnjačke nacionalne zajednice u ovoj zemlji, a pripadnici islamske zajednice vrlo učestalo suočavali u pogledu nelegalnih prisluškivanja, zloupotreba obaveštajnih službi i bezbednosnih službi, i to je nešto, nažalost, bilo veoma prisutno. Nakon toga, dakle, konkretno 2012. godine, kada sam bio kandidat za predsednika Republike Srbije na tadašnjim predsedničkim izborima, desila se skandalozna zloupotreba potpisa koje smo, kao predsednički kandidati, dobili za overu kandidature gde je preko pravosudnoga organa, koji je bio zadužen za overu tih potpisa, zapravo su moji politički protivnici dobili te potpise i vršili pritisak torture, pretnje, razna uznemiravanja onima koji su dali te potpise i tada smo reagovali, ali nije bilo adekvatne reakcije i adekvatnih mera zaštite. Isto tako smo, nakon 2007. godine, prilikom udara na islamsku zajednicu, tačnije na njenoj jedinstvo i prilikom nasilnog formiranja paralelne ili paraverske islamske zajednice sa jasnim političkim ciljevima, jasnom političkom pozadinom uz kršenja brojnih zakonskih propisa i načela, imali brojne zloupotrebe raznih dokumenata, falsifikaciju raznih podataka, kako bi se nasilno formirala jedna takva zajednica. Sada je srpski pravoslavni narod u prilici da vidi koliko je to bolno kada se vrši atak na versku zajednicu kroz ovo što se dešava u Crnoj Gori. Zapravo, nama se to dešavalo 2007. godine uz punu podršku tadašnjeg režima, uz zloupotrebu državnih organa, posebno državnih organa sile, kao što je policija, obaveštajne i bezbednosne službe i drugi mehanizmi kako se nasilno instalirala jedna takva zajednica, ugrožavajući džamije, ugrožavajući vakufsku imovinu, ugrožavajući jedan legalni, vekovni sistem islamske zajednice koji je tu postojao. Tada smo imali brojne nepravilnosti vezane za zloupotrebu informacija od javnog značaja i ličnih podataka i tada nismo imali adekvatnu zaštitu i zato svakako podržavamo ovu promenu. U danu za glasanje ćemo, kao narodni poslanici Stranke pravde i pomirenja, podržati predlog. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Bojan Torbica. Izvolite.
Zahvaljujem, poštovani predsedavajući. Cenjene kolege narodni poslanici, danas se pred nama nalazi izuzetno odgovoran zadatak, a to je izbor novog Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti. U ovoj godini se navršava 15 godina od uspostavljanja institucije Poverenika, institucije koja je trebala da radi isključivo u interesu građana, ali je više nego često, lično od strane samog Poverenika korišćena zarad ostvarivanja političkih interesa raznih stranih ambasada i finansijsko političkih centara moći. Poverenik za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti bi morao da bude nepristrasan, objektivan branilac prava, nezavistan od svih drugih državnih organa, koji ne sme tražiti, niti primati naloge i uputstva za svoj rad od drugih državnih organa ili drugih lica, a kamoli od stranih ambasadora i tajkuna, što znači da bi Poverenik morao biti nezavistan i samostalan državni organ. Kažem morao, jer je dosadašnji Poverenik bio sve samo ne ono što je trebao da bude, što će, iskreno se nadam, posle ovog izbora novog Poverenika biti promenjeno. Kada pričamo o Povereniku, to mora da bude neko od poverenja, kako mu i samo ime jasno govori, neko ko će posredovati između javnosti, pojedinaca, raznih udruženja i organa javne vlasti, jer Poverenik jeste zadužen da štiti pravo na slobodan pristup informacijama, a istovremeno i organ koji štiti pravo na privatnost podataka o licima. Funkcija Poverenika je regulisana Zakonom o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja koji, između ostalog, utvrđuje da Poverenika bira Narodna skupština na mandat od sedam godina. Do sada je funkciju Poverenika obavljala jedna osoba u dva mandata, s tim što je veliki deo drugog mandata, kao što sam već rekao, zloupotrebljavala u političke svrhe i zato sada prilikom izbora novog Poverenika ne smemo da dozvolimo da se ponovi greška koja je počinjena pre osam godina prilikom reizbora prethodnog. Na sreću, Rodoljub Šabić nije bio inokosni organ, već je sa njim radio veliki broj zaista čestitih ljudi koji su uložili ogromnu pozitivnu energiju u rad ovog organa tokom proteklog perioda, ali zbog samovolje i više nego neodgovornog ponašanja tog istog Rodoljuba Šabića, pod ozbiljan znak pitanja su dovedeni njihovi ukupni rezultati rada. Zbog svega ovoga naša odgovornost pri izboru novog Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti je još veća, pošto onaj koga izaberemo na mesto Poverenika mora da poseduje sposobnost da nastavi kontinuitet onoga što je bilo pozitivno i dobro u radu ovog državnog organa, ali i da napravi jasan diskontinuitet sa političkim zloupotrebama funkcije Poverenika koje je činio Rodoljub Šabić, čovek koji je svojim neodgovornim ponašanjem ozbiljno narušio ugled i značaj same institucije Poverenika, tretirajući je kao da funkcija Poverenika treba da služi interesima Rodoljuba Šabića, a ne da Rodoljub Šabić treba da služi interesu funkcije građana i države Srbije. Čitajući biografiju kandidata koga nam je skupštinski Odbor za kulturu i informisanje dostavio, uz Predlog odluke o izboru Poverenika, mišljenja sam da obrazovanje, nesumnjiva stručnost i iskustvo gospodina Milana Marinovića garantuje upravo potreban kontinuitet, ali još potrebniji diskontinuitet koji Pokret socijalista očekuje od novog Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti. Uvereni smo da Milan Marinović poseduje sve neophodne stručne, ljudske i moralne kvaliteta i da je izbor osobe poput Milana Marinovića garantuje da će institucija Poverenika napokon postati nezavisna, nepristrasna i samostalna, kakva je morala biti svih ovih 15 godina koliko institut Poverenika postoji i radi. Ubeđeni smo da će gospodin Marinović, kada za koji dan bude zvanično izabran, u šta ne sumnjamo, odmah prionuti na posao, da će odgovornim radom pokazati da, za razliku od prethodnog Poverenika, ovu funkciju može da obavlja časno, nepristrasno, profesionalno, te da takvim radom povrati preko potrebno poverenje građana u ovaj državni organ. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Branimir Jovanović. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, koleginice i kolege, jedan od primena otvorenog demokratskog društva koje se zasniva na vladavini prava jeste sloboda izražavanja, odnosno pristup informacijama od javnog značaja. Zbog toga današnja rasprava o izboru Poverenika za informacije od javnog značaja ima veliku važnost. Poverenik je samostalni državni organ, nezavistan u vršenju svoje nadležnosti, a ova institucija Poverenika je uspostavljena radi ostvarivanja prava na pristup informacijama od javnog značaja kojima raspolažu organi javne vlasti. Pravo na slobodan pristup informacijama se vremenom izdvojio kao posebno pravo. Nekada je tretirano u okviru prava za slobodu izražavanja, privatnog prava, prava na pravično suđenje, i to su ta elementarna ljudska prava. Ovo pravo je deo zakonodavstva u preko 100 država u svetu, a sadrže ga i mnogi međunarodni dokumenti. Zato bi ovo bila jedinstvena prilika i savet budućem povereniku da se poradi na efikasnosti sprovođenja njegovih mera, odnosno da se traži modalitet, pa ako treba izmene i dopune zakona, kako bi zaista mogao kvalitetno i efikasno odrađivati svoj posao i na taj način biti od koristi građanima, a posebno jer još uvek imamo te neke ostatke iz prošlosti koji su nedefinisani, koji još uvek pokušavaju na neki način da zloupotrebe svoje bivše veze, a naročito kao što smo čuli i od kolega su tome izloženi javni funkcioneri, narodni poslanici u nekim političkim ili drugim obračunima, pa i vrlo često od nekih nesavesnih novinara bivaju mete različitih vrsta zloupotreba njihovih privatnih života, života njihovih članova porodica itd. Tu bi poverenik takođe trebao da ima konkretnije i bolje i efikasnije delovanje. Jednostavno, kako god se štiti pravo svakog pojedinca svake grupe treba zaštiti i javne funkcionere od toga da se zadire u ono što se ne sme i ne treba zadirati. Hvala.
Hvala kolega Jovanoviću. Reč ima Danica Bukvić. Izvolite gospođo Bukvić.
Poštovani predsedavajući, koleginice i kolege narodni poslanici, danas raspravljamo o Predlogu odluke o izboru Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštite podataka ličnosti. Moja koleginica Snežana Pavlović je u svom uvodnom izlaganju detaljno iznela stavove SPS po ovom predlogu. Ja bih samo ponovila da funkcija Poverenika je veoma značajna, Poverenik je nezavistan u radu i deluje kao kontrolni organ bilo da pravo građana ugrožava država ili neko drugi. Institucija Poverenika je značajna od toga da štiti privatnost do toga da omogućava odgovore na pitanja da li javne uprave rade u skladu sa javnim interesima. Poverenik ima zadatak da pomaže građanima da dođu do podataka od javnog značaja koji su mu potrebni. Poverenik obavlja svoj rad poštujući dva zakona – Zakon o zaštiti podataka o ličnosti, koji je 2018. godine usklađen sa regulativama EU, i Zakon o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja. Takođe, je veoma značajan način i postupak izbora Poverenika koji je u ovom slučaju ispoštovan. Pročitala sam biografiju predloženog kandidata i očekujem da će stručno, savesno, poštujući navedene zakone, ali i etičke kodekse, obavljati svoju dužnost. Kao što smo čuli iz prethodnih izlaganja dosadašnji Poverenik to nije uvek činio. Zbog svega toga poslanička grupa SPS podržava predlog da Milan Marinović bude izabran na mesto Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti. Hvala.
Hvala gospođo Bukvić. Reč ima dr Jahja Fehratović. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvažene koleginice i kolege, kao što ste već čuli od akademika Zukorlića, mi iz stranke Pravde i pomirenja imamo oscilirajuće iskustvo sa dosadašnjim Poverenikom koje je uvek bilo politički motivisano. U tom periodu do 2012. godine kada je na sceni bio drugi režim i koji je imao brutalan odnos prema pripadnicima bošnjačke nacionalne zajednice vrlo bledo i vrlo često, skoro i nečinjenje nikakvo po pitanju tih zloupotreba i kršenja zakonskih i ustavnih kategorija Poverenik nikada nije imao jasan, nedvosmislen i direktan stav. Naravno nakon 2012. godine to se donekle izmenilo, ali opet nismo imali nikakvu konkretnu reakciju, niti na prethodne zloupotrebe, niti na one koji su se u ostacima tih režima dešavala prema našoj zajednici. Zato konstanta koja se javlja jeste da je uvek imao političku motivisanost i da je uvek bio nosilac neke političke ideje, što nije dobro za ovu funkciju i što je apsolutno nespojivo sa ovlašćenjima koje ima i sa intencijama ova dva zakona koja treba sprovoditi, odnosno o čijoj primerni se treba konkretno starati. Zato mi poslanici Stranke pravde i pomirenja i želimo i hoćemo i tvrdo smo ubeđeni da je vreme da se to promeni, da novi Poverenik bude osoba koja će isključivo profesionalno sprovoditi svoja ovlašćenja i biti na usluzi svim građanima Republike Srbije kada su u pitanju ova dva zakona i kada je u pitanju apsolutna zaštita informacija od javnog značaja i informacija koje se tiču podataka o ličnosti. Ovo bogato iskustvo nam je takođe donelo neke konkretne stvari koje bismo ovom prilikom hteli da istaknemo kada je u pitanju funkcionisanje ove institucije, a to jeste da i onog slučaja kada Poverenik donese neku vrstu odluke jako teško i jako dugo traje proces da se dođe do određene informacije od javnog značaja. Vrlo često je potrebno godinu dana od potraživanja neke informacije da dođe do rešenja, da se mora određena informacija dostaviti onome ko potražuje jer se prvo taj proces odnosi na traženje od institucije, pa kada institucija to odbije, onda se obraćate Povereniku, pa Poverenik ima vreme za žalbu pa onda traži od te institucije, pa ta institucija dobije rok od mesec ili dva da dostavi informaciju, pa ukoliko neće onda on upozorava na ćutanje, pa onda ukoliko ne daje informaciju, on donosi određenu meru i kaznu koje su kvalitetne. Međutim, dođete u situaciju da se te kazne i mere ne mogu sprovesti jer se svi proglase nenadležnim u slučaju recimo kao što je bio slučaj sa tužbom „Sandžak medija“ protiv gradske uprave Novi Pazar za dostupnost ovih konkursa za dodelu sredstava televizijama i medijima gde su se svi apsolutno proglasili nenadležnim i na koncu ne može se uopšte rešiti taj problem. Zato bi ovo bila jedinstvena prilika i savet budućem povereniku da se poradi na efikasnosti sprovođenja njegovih mera, odnosno da se traži modalitet, pa ako treba izmene i dopune zakona, kako bi zaista mogao kvalitetno i efikasno odrađivati svoj posao i na taj način biti od koristi građanima, a posebno jer još uvek imamo te neke ostatke iz prošlosti koji su nedefinisani, koji još uvek pokušavaju na neki način da zloupotrebe svoje bivše veze, a naročito kao što smo čuli i od kolega su tome izloženi javni funkcioneri, narodni poslanici u nekim političkim ili drugim obračunima, pa i vrlo često od nekih nesavesnih novinara bivaju mete različitih vrsta zloupotreba njihovih privatnih života, života njihovih članova porodica itd. Tu bi poverenik takođe trebao da ima konkretnije i bolje i efikasnije delovanje. Jednostavno, kako god se štiti pravo svakog pojedinca svake grupe treba zaštiti i javne funkcionere od toga da se zadire u ono što se ne sme i ne treba zadirati. Hvala.
Hvala kolega Fehratoviću. Reč ima narodni poslanik Marjana Maraš. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani narodni poslanici Odbor za kulturu i informisanje u skladu sa članom 30. Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja predložio je Milana Marinovića za Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti. Za Poverenika, podsetiću, u skladu sa Zakonom, bira se lice sa priznatim ugledom i stručnošću u oblasti zaštite i unapređenja ljudskih prava. Poverenik mora da ispunjava uslove za rad u državnim organima, da je završio Pravni fakultet i da ima najmanje 10 godina radnog iskustva, što pomenuti kandidat i ima. Zakonom o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja Poverenik za informacije od javnog značaja ustanovljen je kao samostalan državni organ nezavistan u vršenju svoje nadležnosti, a radi ostvarivanja prava na pristup informacijama od javnog značaja kojima raspolažu organi javne vlasti. U vršenju svoje nadležnosti Poverenik, po Zakonu, neće tražiti niti primati naloge i uputstva od državnih organa i drugih lica i Poverenik se ne može pozvati na odgovornost za dato mišljenje koje je izneo ili predlog koji je dao u vršenju svoje vlasti. Pred predloženim kandidatom je zadatak da upravo u skladu sa odredbama zakona svoju dužnost obavlja samostalno, nezavisno i odgovorno, kako bi doprineo podizanju transparentnosti i otvorenosti u radu organa vlasti. Prema Izveštaju Poverenika kome je prestala dužnost 22. decembra 2018. godine stanje u 2018. godini, uključujući i odnos nadležnih organa i njihovih predstavnika, govore po njemu da je 2018. godina bila godina sa najviše izazova za Poverenika za 14 godina njegovog postojanja, a u isto vreme i godina sa najobimnijim radom. Situacija, po njemu, je takva da se pravo na slobodan pristup informacijama od javnog značaja u Srbiji dosta koristilo, ali se jako teško ostvarivalo bez delovanja poverenika. Poslednjih 10 godina osnovni problem u oblasti zaštite podataka o ličnosti bio je pravni okvir. To se, pre svega, ogledalo u nepotpunoj usaglašenosti unutrašnjeg pravnog okvira sa odgovarajućim međunarodnim standardima, pa je to i jedan od zadataka za Poverenika, koji sam sigurna da ćemo ga u danu za glasanje izabrati ako ga je predložio Odbor za kulturu i informisanje. Po oceni prethodnog Poverenika stanje u ostvarivanju prava i sloboda na pristup informacijama od javnog značaj i prava na zaštitu podataka o ličnosti u 2018. godini nije se moglo okarakterisati kao zadovoljavajuće, a na predloženom kandidatu za Poverenika je da obezbedi da se unaprede znanja u oblasti prava na pristup informacijama od javnog značaja i prava na zaštitu podataka o ličnosti, kako bi se poboljšao stepen ostvarivanja ovih prava u Republici Srbiji, kako bi sledeći izveštaj Poverenika u ostvarivanju prava na slobodan pristup informacijama od javnog značaja i prava na zaštitu podataka o ličnosti bio zadovoljavajući. Na njemu je svakako da bude u skladu sa zakonskim odredbama nezavistan i samostalan. Ne treba da stvori utisak kao što je to učinio Poverenik kome je prestao mandat 22. decembra da se stvori utisak u javnosti da je on naklonjen više opoziciji. Na kraju njegovog mandata treba pomalo da budu nezadovoljni i vlast i opozicija, jer samo tada on će svoju dužnost obavljati u skladu sa zakonom i u interesu svih građana naše države. Zahvaljujem.
Hvala gospođo Maraš. Sada reč ima Dragan Jovanović. Nije prisutan. Prof. dr Snežana Bogosavljević Bošković. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani potpredsedniče, uvaženi narodni poslanici, tema današnje parlamentarne debate ovog skupštinskog zasedanja je izuzetno važna obzirom da se radi o izboru Poverenika za zaštitu informacija od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti. Uspostavljeni institut Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti, odlika je demokratskih društava, jer predstavlja svojevrsnu kontrolu javnosti nad radim državnih organa. Da se podsetimo, institut Poverenika u Srbiji ustanovljen je u skladu sa Zakonom o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja iz 2004. godine, kao slobodan državni organ, nezavistan u sprovođenju svojih nadležnosti, sa ciljem da se osigura pravo na pristup informacijama od javnog značaja. Osim toga, treba imati u vidu pre svega da Ustavom naše zemlje, svim našim građanima jemči se pravo da budu istinito, potpuno i blagovremeno obavešteni o svim pitanjima od javnog značaja, a posebno se jemči pravo svakom pojedincu na pristup podacima koji su u vlasništvu da tako kažemo, državnih institucija i organa kojima je povereno obavljanje javnih funkcija u skladu sa zakonom. U tom smislu, uloga i funkcija Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti izuzetno je važna u svakom demokratskom društvu, pa samim tim i u našoj zemlji, jer zapravo ona se tiče zaštite ljudskih prava, kao civilizacijske tekovine koja je između ostalog i potpisana u svim međunarodnim dokumentima koje je naša zemlja i potpisala i na kraju verifikovala, odnosno ratifikovala. Uz zaštitu prava na slobodan pristup informacijama od javnog značaja, izuzetno važna funkcija Poverenika je da u isto vreme štiti pravo na privatnost podataka o licima. Naime, Zakonom o zaštiti podataka o ličnosti, koji je u primeni od 2009. godine, Povereniku su stavljeni u nadležnosti poslovi koji se tiču zaštite podataka o ličnosti. Ono što želim posebno da istaknem, to je dosadašnja praksa nedvosmisleno pokazala da Poverenik za informacije od javnog značaja je izuzetno važna institucija kojom se osigurava i obezbeđuje veća javnost u radu organa vlasti, počev od lokalnog, do onih najviših državnih nivoa i za 15 godina, koliko postoji ova institucija u našoj zemlji, do sada je odgovoreno na više od 100.000 zahteva naših građana. Podsetiću vas da smo na prethodnoj sednici razmatrali godišnji izveštaj Poverenika za 2018. godinu i da smo iz tog izveštaja saznali da samo prošle godine Poverenik, odnosno ova institucija je rešila više od 14.000 predmeta. Ono što smo takođe iz ovog izveštaja saznali, jeste da je sasvim sigurno da veliki broj informacija od javnog značaja ne bi bio dostupan građanima bez posredstva Poverenika i to je zapravo ono što praktično znači izuzetnu važnost i korisnost postojanja ove institucije. Takođe, želim da istaknem da kada govorimo o Povereniku, izuzetno je bitno, značajno, važno da to bude osoba od ličnog i profesionalnog integriteta, sa adekvatnim stručnim kvalifikacijama, ali i sa zavidnim radnim iskustvom. To mora biti osoba koja će biti vrhunski profesionalac imun na sve vrste političkih i drugih neprofesionalnih uticaja u donošenju odluka na zahteve građana. Verujem da su upravo ove osobine bile prepoznate kada je kao kandidat za novog Poverenika predložen gospodin Milan Marinović, dosadašnji predsednik Prekršajnog suda u Beogradu, i da su to zapravo bili razlozi zbog kojih je Odbor za kulturu i informisanje, gospodina Marinovića predložio za budućeg Poverenika. Od gospodina Marinovića, obzirom na reference koje su ga preporučile za ovu funkciju, mislim da sa pravom možemo očekivati izuzetno kvalitetnog budućeg Poverenika koji će predano raditi na daljem unapređenju rada ove institucije, ali koji će u isto vreme biti i siguran i veran oslonac svim našim građanima u ostvarivanju njihovih Ustavom zajemčenih prava. Zbog svega navedenog poslanička grupa SPS pruža snažnu podršku instituciji Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštiti podataka o ličnosti, kao i kandidatu za novog Poverenika gospodinu Milanu Marinoviću, jer uvereni smo da je to u najboljem interesu svih naših građana i našeg društva u celini. Hvala na pažnji.
Hvala. Sada reč ima narodni poslanik Nikola Savić. Izvolite kolega Saviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas raspravljamo o Predlogu odluke o prestanku dužnosti starog Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti i naravno o izboru novog Poverenika. U suštini ovo predstavlja realizaciju ljudskih prava i sloboda da na nesmetan način dođu do nečega što ih interesuje i do nečega zašta smatraju da im je važno. Iz tog razloga veoma je važno da ljudi, građani imaju slobodan pristup informacijama od javnog značaja. Zašto? Pa, poznato je da nepostojanje pravih informacija sputava razumnog i pospešuje nerazumnog, zato imamo mnoge stvari koje ne bi želeli da imamo u našem društvu. Sloboda čoveku znači isto ono što mu znači i hleb nasušni. Postoje razne definicije slobode, a jedna od njih je da je to mogućnost da se živi u skladu sa svojim poimanjem sveta. To poimanje sveta može biti pogrešno, a da se pri tome ne naruši sloboda. Dakle, ovde nije najvažnije ispravnost poimanja sveta, nego je najvažnije obim saznanja ili znanja koji dovodi do tog i takvog poimanja sveta. Ako je obim znanja ispod potrebnog minimuma onda umesto slobodnog delovanja imamo mehaničko delovanje koje najčešće zavisi od tuđeg mišljenja, a u najboljem slučaju zavisi od nekih objektivnih, odnosno nepredviđenih okolnosti. Danas imamo situaciju ne samo kod nas nego i u svetu da većina ljudi nije u stanju da stvori sopstvenu predstavu o slobodi. Zato postoji više razloga. Neko o ovoj temi ne razmišlja, neko ne želi da razmišlja, neko nema vremena za ovo, a neki jednostavno nisu dorasli svemu ovome. Najlakše je nešto prihvatiti zdravo za gotovo, usvojiti nekoliko uobičajenih postulata i aksioma i problem rešiti na taj način. Ali, ako je ovako, onda ispada da se čovek dobrovoljno odriče nečega što mu, možda nije važno, ali to mu se samo tako čini. Ako je tako, onda se sam čovek, osoba, individua dobrovoljno spusta na niži civilizacijski nivo. Uvek je jedna večita dilema, i postavlja se pitanje zašto čovek prihvata tuđe mišljenje i na čemu se zasniva nečija sloboda da nekom drugom nameće svoje mišljenje. Ima tu više odgovora, ali jedan od najznačajnijih i najvažnijih odgovora, da se takav oblik slobode uvek zasniva na nekoj vrsti, na nekom obliku sile. Međutim, znamo da tamo gde postoji sila, ne može se govoriti o individualnim slobodama. Onda ispada da je ta sloboda u sili. Međutim, iz iskustva znamo da gušenje slobode ne vodi nigde. Sa druge strane, znamo i to da apsolutna sloboda dovodi do tog istog rezultata. Obadva ova krajnja slučaja podjednako uspešno guše sve ono što vredi. Shvatanje slobode kod svih je različito, ali suštinski imaju isti cilj. Znači, cilj im je zajednički. Najvažnije je da čovek svoju slobodu može objasniti na svom nekom logičnom nivou. Velika pitanja mogu postavljati samo veliki umovi, ali je poznato da najveća sloboda postaje, nastaje i javlja se kod ideološkog izbora. Imamo situaciju kada se recimo neki čovek nače na nekom visokom položaju, on po prirodi stvari smatra da njegovi postupci ne podležu negativnoj oceni. To savremeni, liberalni, demokratski svet dovodi u ćorsokak, i to je jedan od razloga kako i zbog čega nastaju totalitarni režimi. Zbog toga danas imamo mnoštvo ljudi koji pozivaju ko zna na šta i ko zna gde, a da sami nisu ni svesni toga. Svedoci smo toga i ovde kod nas, imamo mnoštvo onih koji smatraju da je jedino rešenje za nas da se izađe na ulicu i da se tako reši problem, a u stvari na taj način se samo rešava problem onih koji tako misle i koji se tako ponašaju. Ovakve stvari ne nastaju od velikog uma, nego nastaju od velikog nesporazuma. Iskustvo neko nam govori da kada neko tvrdi da je spreman da se žrtvuje za spas otadžbine, ali pod uslovom da mu to neko plati, taj neko nije došao da spasava ništa, jednostavno je došao da traži posao, jednu vrstu posla da traži uhlebljenje. Običan čovek ne može da primeti to, to mogu samo primetiti oni ljudi koji se bave time. Ljudi danas svakoga dana nailaze na velike istine, ali nastavljaju dalje kao da se ništa nije desilo. Čovek je sličan boci, on u sebi nosi ono čime su ga, uslovno rečeno, napunili. Danas je oblik manipulacije ljudima takav da niko nije u stanju da se suprotstavi dobro osmišljenoj profesionalnoj manipulaciji. Ali, pored svega toga, većina ljudi intuitivno oseća da nešto nije u redu, ali ne mogu da shvate šta to nije u redu. Koliko god narodu objašnjavali, narod može shvatiti samo onoliko koliko je u stanju, dakle ono figurativno, koliko god vode sipamo u čašu, u nju može stati samo jedna čaša. Međutim, svaka smisaona borba za prava, za istinu, za pravdu nije uzaludna pa čak ni onda kada deluje uzaludno, to je sejanje semena koje će kad-tad dati plod. Ali, hajde da se malo vratim konkretnije na ovog našeg budućeg Poverenika Marinovića. Što se tiče Srpske radikalne stranke, mi nemamo neposredna saznanja na osnovu kojih se on može diskreditovati, diskvalifikovati, itd. Međutim, to još uvek nije dokaz da će taj Milan Marinović biti dobar i uspešan Poverenik za informacije od javnog značaja. Imali smo ovde pominjanog Rodoljuba Šabića, koji je taj posao obavljao 17 godina. Ali, ja se sećam, a verovatno i svi vi, vremena kada je ova vladajuća većina, znači, pripadnici ovog režima, kada su pričali sve najbolje o Rodoljubu Šabiću. I onda, desilo se nešto i sada imamo situaciju da pričaju sve najgore o njemu. Naravno, mi u SRS delimo to vaše mišljenje, ali, opet postoji neka bojazan da će možda i ovaj poverenik ili neki budući doživeti istu sudbinu. Znači, mora se uspostaviti neki princip na kojima će se ovako osetljive stvari izbegavati. Koleginica Vjerica Radeta je govorila dosta u svom izlaganju o delovanju nevladinih organizacija. Nažalost, mi danas u Srbiji imamo ogroman broj nevladinih organizacija koji na najdirektniji način rade protiv svoje države, protiv države Srbije. I mnoge od tih nevladinih organizacija predstavljaju neprijateljskog vojnika u sopstvenoj pozadini. Taj vojnik je spreman da puca vama u leđa onoga momenta kada za to dobije nalog. E, posao ovog poverenika i ljudi iz Vlade, raznih ministarstava itd, treba da bude da se osujete ti i takvi, jer, zaista, možda na prvi pogled oni nisu toliko opasni, međutim, verujte, oni su mnogo opasniji, to informaciono oružje koje oni šalju preko raznih medija koje kontrolišu i raznih drugih stvari, mnogo je opasnije od onog klasičnog oružja. Dakle, sugerišem pripadnicima ove vlasti, pripadnicima režima, da obrate pažnju da se takve nevladine organizacije stave pod kontrolu, a, bogami, možda to nije lepo da se kaže, neke treba i zabraniti. Zaista nije normalno da jedan novinar koji radi i živi u Srbiji, državljanin je Srbije, koji piše za jedan list koji izlazi u Srbiji, naravno, reč je o ovoj Snežani Čongradin, da ona kaže - eto, ja živim u državi koja je počinila genocid. Eto, ona se nekom tamo žali i jada kako živi u državi koja je počinila genocid. Ako ona to zaista iskreno misli, ako to ne radi zbog novca ili nekog drugog razloga, pa, ako joj se ne sviđa ta država, ima država u svetu, 200 i nešto, mislim oko 202 države, ako vam se ne sviđa država, svakom je slobodno da može da traži da živi gde hoće. Dakle, mora se nekim stvarima i nekim pojavama stati na put i nadam se da će ovaj naš, odnosno budući Poverenik, gospodin Milan Marinović, biti u tom pogledu uspešniji od svog prethodnika. Hvala.
Hvala, kolega Saviću. Sada reč ima narodni poslanik Mirko Krlić. Izvolite, kolega Krliću.
Hvala, gospodine predsedavajući. Uvaženi narodni poslanici, kao što sam na početku rekao, želja mi je da zbog javnosti iznesem neke činjenice, da nešto progovorimo o pritiscima koji su vršeni nad članovima odbora, o predlozima i svemu onome što je za krajnji cilj imalo opstrukciju ovog procesa. Ponoviću još jednom, sa postupkom predlaganja Poverenika čekalo se, a to su bile glavne zamerke, da se šest meseci čeka, da sve poslaničke grupe imaju dovoljno vremena da sagledaju rad prethodnog Poverenika, kako bi izborom novog poverenika rad nezavisnog državnog organa podigli na mnogo veći i značajniji nivo. Iz dosadašnje diskusije narodnih poslanika može se zaključiti da su svi zaista na najbolji način sagledali rad prethodnog Poverenika i ja nemam tu šta ni da dodam, ni da oduzmem. Indikativno je što su baš ti kritičari dužine vremena koje je bilo potrebno da se sprovede proces i da otpočne proces izbora Poverenika digli svoj glas protiv sedam dana roka kada je pokrenuta procedura, jer je to sada odjednom prekratak rok za podnošenje kandidature. Prosto neverovatno, šest meseci nisu ništa radili, a onda im je sedam dana kratko da podnesu samo dokumentaciju. Takođe, sa više strana vršen je pritisak da se promeni izborna procedura Poverenika i da se pod plaštom unapređenja demokratskih procesa omogući predlaganje kandidata svim mogućim alternativnim učesnicima u javnom životu, političkim strankama, udruženjima građana, nevladinim organizacijama, registrovanim i neregistrovanim savezima, pa je čak predlagana mogućnost i samokandidovanja. I to sve zarad navodne visoke transparentnosti izbora Poverenika. Naravno, prvi razlog ovog besmislenog predloga je što bismo onda verovatno došli u priliku, a to je bio i plan, da se svi oni koji su završili pravni fakultet, privatni ili državni, i imaju neko radno iskustvo, kandiduju, pa da imamo nekoliko stotina kandidata, pa da onda svi mi potrošimo svoj mandat, a posebno odbor, na ispitivanju procedure, na proveravanju ispravnosti dokumentacije i razgovoru sa kandidatima. Sa druge strane, ovi koji su tražili da se promeni procedura izbora, svi u glas su izuzetno podržavali prethodnog Poverenika, tako da imamo primere da su za prethodnika uglavnom govorili da je podigao instituciju na najvišu lestvicu, da je idealan i da je doprineo slobodi demokratije u Srbiji. Ja pitam ove genijalce - kako je moguće da se tako savršeni Poverenik izabere na potpuno nedemokratskoj i netransparentnoj i potpuno pogrešnoj proceduri? Dvoličnost je ovo bez presedana. Narod bi rekao - ako laže koza, ne laže rog. Očito da u svim ovim i ovakvim nebuloznim predlozima postoji samo jedna namera - da se vrši opstrukcija po svaku cenu. Njima nije stalo do poverenika, ni do informacija od javnog značaja, još manje o zaštiti podataka o ličnosti, već jedino do lične promocije i do destabilizacije državnih organa. Legendarni Pavle Vuisić je najbolje okarakterisao ove borce za slobodu i pravdu rečima - neki ljudi u životu ostave nešto iza sebe samo kad čučnu. Hvala.
Hvala, kolega Krliću. Sada reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Nije prisutan. Reč ima Nataša Jovanović. Izvolite.
Recite mi koliko je ostalo vremena našoj poslaničkoj grupi. (Predsedavajući: Šesnaest minuta i 33 sekunde. Izvolite.) Taman smo mislili da ste lepo počeli ovu godinu, s obzirom na to da je danas 24. jul, Rodoljubu Šabiću je istekao mandat Poverenika u decembru prošle godine, i umesto da sagledate da li je taj institut Poverenika za zaštitu podataka o ličnosti potreban Srbiji, kao institut je uveden, rekla je i vaša koleginica, pre 17 godina, vi ste morali da prihvatite primedbu Evropske komisije, to je možda promaklo nekome danas da kaže, ali u maju mesecu, i to vam je bila jedna packa više, da morate pod hitno da izaberete novog Poverenika. Sad se postavlja pitanje da li vi sve radite onako na o-ruk, što bi rekli kod mene u Šumadiji, i uopšte kako ljudi kažu, kada vam to narede vaši mentori iz Evropske unije ili vi zaista lično svi smatrate da će nešto i Srbija da dobije izborom novog Poverenika. Na kraju krajeva, i u onom kratkom periodu koliko nije bila SRS prisutna u ovom parlamentu, a mogli smo da pratimo, za sve vreme vaše vladavine vama uopšte do pre možda sedam, osam meseci nije ni smetao taj Rodoljub Šabić ni šta on radi. Olako ste prelazili preko svega onoga što je on radio, a reći ću i neke konkretne primere koji duboko zadiru u ustavni poredak ove zemlje i u sigurnost pojedinaca, pre svega pripadnika Vojske Srbije koji su dali nemerljiv doprinos za odbranu otadžbine od šiptarskih terorista. Vi ste sve to zaboravili, tek onda kada je on krenuo malo više da se eksponira i da radi za izdajnike i za nevladine organizacije, poput Nataše Kandić i ostalih koji love Srbe za interese Haškog tribunala i vrše antisrpsku propagandu, kada je krenuo da ispituje slučaj tzv. Savamale i da pravi konstrukciju u svojoj glavi, kao što to rade ovi nesrećnici iz propalog „žutog preduzeća“, onda ste tek videli da je u pitanju osoba koja nikako ne može kao nezavisni organ, a što jeste funkcija Poverenika, odnosno trebala bi da bude, da radi taj posao. Nasuprot tome, Šabić je zloupotrebljavao funkciju koju ste mu vi odobrili u tom kasnijem mandatu, odnosno u mandatu i vaše vladavine da vrši, da se stavlja na stranu onih koji propagandom i koji politikom protiv Srbije i svih tih svojih aktivnosti žele da dokažu, odnosno da se nametnu kao nekakva alternativa vašem režimu. Morali ste da budete mnogo glasniji, morali ste da pitate razne druge državne organe što nisu reagovali na takvo Šabićevo ponašanje. Zašto to niste radili na sednicama odbora? Evo, tu je gospodin Kulić, tu ste svi vi drugi koji ste mogli, iz vladajuće koalicije, da kažete – kako se usuđuje jedan takav da traži da Ministarstvo energetike, kojim upravlja sada, odnosno na čijem čelu je gospodin Antić, pripadnik SPS, daje informacije, zato što to Šabić hoće, odnosno to hoće radio „Slobodna Evropa“, a znate da to hoće svako onaj ko je protiv Rusije, odnosno naše strateške saradnje o reeksportu ruskog gasa. I vi ništa. Kaže Šabić – jao, ja sam, i to svi mediji objavljuju i to vam onda nije smetalo, podneo sam prijavu i kaznio sam Ministarstvo energetike zato što ne dostavlja te informacije. Molim vas, gospodo, vi ste prenebegli da Srbija pored ovog Zakona o dostupnosti informacija od javnog značaja i zaštite podata o ličnosti ima jedan mnogo važniji zakon koji treba da se sada poštuje i da ga se pridržavaju svi oni koji vrše određene javne funkcije, a to je Zakon o tajnosti podataka, koji takođe definiše šta je to informacija, odnosno podatak i u zavisnosti od toga koliko je taj podatak važan za državu Srbiju, za određena ministarstva, pre svega se misli na vojsku, na policiju i na druge strateške poslove koje obavljaju državni organi i institucije, da ne može nikome da padne na pamet da zabada nos tamo gde mu nije mesto. Kad mi to kažemo, mi se ne bojimo toga da će sada neka halabuka da se podigne protiv nas, jer zna se u jednoj suverenoj državi gde još i postoji takav zakon šta ko sme, a šta ne sme da radi. Ali, drznuo se taj Šabić, koji, opet ponavlja, nije vam smetao svih tih godina, da traži određene informacije, zamislite, za koga, za Natašu Kandić i Fond za humanitarno pravo. E sad, opet da vas pitamo, po ko zna koji put, to može da bude i nagradno pitanje za nekoga od vas – gde je Zagorka Dolovac, republički javni tužilac? Zar nije ta ista Zagorka Dolovac pre četiri godine, odnosno Republičko javno tužilaštvo podnelo tužbu protiv Šabićevog rešenja kojim je Ministarstvu odbrane naložio da se za Fond za humanitarno pravo, da za organizaciju koja direktno radi za neprijatelje srpskog naroda, dostavi kopije dokumenata iz kojih će, zamislite Šabić to traži, da sazna, kako je Goran Jeftović imenovan na mesta štabskog oficira Prištinskog korpusa Vojske Srbije, odnosno SRJ tokom našeg obračuna sa šiptarskim teroristima 1999. godine. I kaže do kad se nalazio, to je sve Šabić pisao i tražio, kao Poverenik, da mu se dostavi, a prošlo je od tada pet godina i vi ste ćutali. Tek od decembra meseca, i kad se on stavio direktno i otvoreno, naravno on je uvek bio njihov, ali kada je počeo jasno da govorio o tome i da propagira aktivnosti ovih nesrećnika iz Saveza za promene i ovih drugih, Đilasovih i njegovih satelita, vama je on zasmetao. A ne smeta vam, gospodo, kad radi ovakve stvari koje direktno idu, to je direktno subverzivno delovanje, kako drugačije da ga nazovem, protiv pravnog poretka, protiv sigurnosti ove zemlje i našeg naroda? Pa, niste vi valjda mislili da to njoj treba eto tako da sa nekom komšinicom, ako uopšte sa tom spodobom neko i hoće da pije kafu, pa da usput da takve informacije, nego da dostavlja te podatke onima koji će da hapse Srbe i pripadnike Vojske tada Jugoslavije na KiM, da uteruju strah i da kažu – e, vi što ste branili svoju zemlju, sada vidite kako ćete da prođete, zato što tako hoće Šabić i Nataša Kandić. Onda dolazimo do toga da je apsurdno da pored zakona koji reguliše tajnost podataka u zemlji, pa onda Ustava Republike Srbije, koji garantuje pravo svakom građaninu na obaveštenost, pored Zakona o inspekcijskom nadzoru. Znate, nije on samostalan, tu imate preplitanje i Zakona o inspekcijskom nadzoru, kada je u pitanju mišljenje tog Poverenika, sad i ovog vašem Marinovića, ovog budućeg. Mi imamo i druge zakone, imamo Zakon o upravnom postupku. Znate, kada se vodi spor pred Upravnim sudom, ne mora uopšte da se tretira isto mišljenje suda i Poverenika. On može da ima jedno mišljenje, a sud može da ima drugačije mišljenje, pa tako i u ovom slučaju vi ste trebali do kraja da insistirate na tome da se gospođa Dolovac i njeni saradnici iz Tužilaštva oglase i da kaže šta je, recimo, bilo sa ovom tužbom do kraja. Jel vi znate šta je bilo, jel znate vi profesore Ljubiša, vidim da pomno to pratite? Ne znate. Jel zna neko ko je zainteresovan? Ne zna. Šta ćemo sada? Da pustimo tek tako na izvol'te svim izdajnicima da vršljaju i da traže šta hoće, da ova nakaza, popet kažem, gospodine Marinkoviću, Čongradin, govori da je u Srebrenici bio genocid, a to onda, znate, je napad na neku ženu, zamislite molim vas, na ravnopravnost, i tako dalje? Šta vam je onda trebala i ona Brankica Janković? Vidite da i ta nije normalna? Vi ste nju izabrali, a borite protiv ovih koji napadaju državu Srbiju, e za predsednika države, za Aleksandra Vučića, za njegovu decu, kakve izmišljotine, kakve gadosti, tako moram da kažem. A što se ne oglasi onda ta Brankica Janković i da kaže – znate šta, jer ona Poverenik za ravnopravnost, kako je moguće da se za decu takve stvari govori, kako je moguće da se na takav način žigoše nečija porodica. Ne, kad je to dobro za nju, onda je u redu, a kada treba i ona se dodvori Evropskoj komisiji, Fabriciju ili ko je već posmatra, kao što ste i vi pod stalnim nadzorom, onda će ona da kaže – e, znate šta, ne može taj Čongradin da se vređa, pa to je uvreda žene, pa to je rušenje ravnopravnosti, pozivanje na nekakvu mržnju. Ma, znate šta, vi ako se uskoro ne uzmete u pamet i ako ne shvatite da sada posle ovog letnjeg zasedanja dolazi teška jesen za Srbiju, gde će da se odlučuje o veoma važnim pitanjima, a pre svega po pitanju Kosova i Metohije kada se sada prestroje svi ovi kroz nove, na kraju krajeva i kroz novog predstavnika Evropske komisije i kroz ultimatume koji će doći pred Srbiju, onda možda bude kasno. A da to ne bi bilo kasno, gledajte i poštujete Ustav ove zemlje, držite se zakona koji štite teritorijalni integritet i suverenitet zemlje. Vodite računa o tome da ne puštate tek tako da prolaze dani i meseci, a da protiv odgovornih ljudi koji su prekršili zakon ne podnesete odgovarajuće prijave i što pre, kao vladajuća većina inicirajte da imamo izmenu Zakona o krivičnog zakonika, da poslušate stav SRS koji je stav za državu i za buduće generacije i da svako ko se usudi da kaže da je u Srebrenici bio genocid bude kažnjen adekvatno tome što država Srbija treba da kazni svakoga ko takvu stvar izgovori i da brani te interese zemlje kako to narod ova vas očekuje. Ako vi puštate da prođe, mesec, dva, tri, pa eto, sad će do kraja ovog mandata, pa će sledeći izbori. Znate šta? Onda smo kao zemlja na izvolite svakome ko može ovde da vršlja, da ucenjuje, da radi šta god hoće. Budite istrajni. Na kraju, krajeva, vi ste odgovorni ljudi, valjda se vratite u svaku sredinu, ima tu poslanika koji su i sa KiM, pa nemojte da propuštate priliku da kažete i na tim vašim internim skupovima – to ne može tako, mi moramo odlučno da se obračunamo sa svima koji rade protiv interesa države Srbije i njenog naroda. Hvala.
Hvala, gospođo Jovanović. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Po Poslovniku. Izvolite, kolega Markoviću.
Zahvaljujem, predsedavajući. Reklamiram član 107. dostojanstvo Narodne skupštine. Mislim da ste bili u obavezi, gospodine predsedavajući, da reagujete kada su iznošene grube neistine o SNS, kako SNS nije reagovala na štetočinsko delovanje Rodoljuba Šabića dok je obavljao funkciju Poverenika za informacije od javnog značaja. Imam dužnost da kažem da to nije istina. Dakle, SNS je prva i najsnažnije reagovala, osudila takvo ponašanje i dokazala da Rodoljub Šabić nije nikakav stručnjak, nikakav nezavisni stručnjak, već jedan običan političar, politikant, da on nije obavljao svoj posao na dobar način, već je zloupotrebljavao svoju funkciju u dnevno-političke svrhe, na Tviter nalogu, da je u radno vreme tvitovao, bavio se dnevnom politikom, uvek na strani onih koji ne žele dobro ni srpskom narodu ni državi. Uostalom, ko je bio izložen sve ovo vreme najmonstruoznijim napadima od strane, upravo tog Rodoljuba Šabića? Ja ću vam reči ko je bio izložen, Vučić, kao predsednik SNS, ali i kao predsednik države, Vlada Srbije i poslanici SNS. Setite se samo šta je Šabić svakog dana tvitovao i o šefu naše poslaničke grupe, Aleksandru Martinoviću, koje su to bljuvotine bile, koje su to monstruozne uvrede bile od strane Šabića. Ko je prvi ovde ustanovio i osudio, u krajnjem slučaju, to što se institucija Poverenika pretvorila u servis raznih KRIK- ova, BIRN-ova, CIS-ova, Nataše Kandić, koju ste pominjali, i svih ostalih? Srpska napredna stranka je prva reagovala i osudila i dokazala da je to tako. I, molim vas, mislim da ste zaista trebali da reagujete. Zahvaljujem.
Hvala, kolega Markoviću. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? (Ne.) Reč ima narodni poslanik. Nataša Jovanović. Po Poslovniku. Izvolite.
Moram po Poslovniku, član 27. stav 1. zato što se prethodno kolega javio, a imala bih, inače pravo na repliku. Mi smo dužni ovde da poštujemo dostojanstvo Skupštine i da iznosimo istinu. Vi biste me svakako upozorili, gospodine predsedavajući, da je u mom izlaganju došlo do te povrede. Ja sam govorila istinu i pozvala se na zvaničan dokument republičkog javnog tužioca i pitala sam i vas, to je evo, pitanje za vas, i zato reklamiram povredu Poslovnika, jer mi niste odgovorili, i kažete – ne znam, ili saznaću, pa, ću da vas obavestim u toku zasedanja, gde je Zagorka Dolovac. Da li možete vi, kao potpredsednik Skupštine, koji predsedava trenutno da tražite takvu informaciju? Možete. I lepo da odgovorite zašto do sada država Srbija nije postupila, odnosno nadležno tužilaštvo po ovome. Opet da vam kažem, u pitanju su tajni podaci. Jel se sećate izveštaja Rodoljuba Šabića, kada je bila ova Mandićka pre 10 dana? Jel se sećate šta je sve tu traženo? Gospodo, kako smo nabavljali avione, i drugu opremu od Ruske Federacije, koliko je to koštalo. Zašto vam sve ovo pričamo? Zamislite da mi sada biramo tog novog Poverenika i da on to ne radi, da se upozori na tako nešto, jer vi nikad ne znate ko će preko noći da okrene ćurak naopako. Jel tako? Pa, imali ste i kod vas razne neke koje ste držali u prvim godinama vaše vladavine, pa gde su oni sada? Eto ih na koloseku na kojem su ovi ovde, da vas ne podsećam o tim imenima, a bili su ministri u vladi prvoj posle 2012. godine. Dakle, ako se kaže šta je tajni podatak i Zakon o tajnosti podataka i šta je interes Republike Srbije, da insistirate stalno na tome, nemojte onda da kažete da su vam baš uvek bile širom otvorene oči kada su ti izdajnici u pitanju. Pa, da jesu, vi biste rekli kakva Čongradin, šta se buni, kakve žene, muškarci. Pa, svako ko bilo gde… Uopšte, govorila je o tome i koleginica Radeta, javna ličnost, znate? Drugo, to bi trebalo da zna i ova vaša Brankica Janković, kad se kaže – povreda ličnosti, ravnopravnosti, govori se o tome da neko ne vređa pripadnike manjina, da se ne izrugava osobama koje su, ne daj Bože, bolesna, deci i tako dalje, a to što je neko javna ličnost, pa radi u jednim novinama koje objavljuje oglase šiptarske, tzv. države, pa piše takve stvari, pa nemojte, molim vas, onda da kažete kako ste vi svuda i u svakoj prilici govorili protiv takvih pojava. Niste, jer se bojite Evropske komisije.
Zahvaljujem, gospođo Jovanović. Možete sutra i Institut pitanja i obaveštenja da pitate. (Nataša Sp. Jovanović: Ja sam vas pitala.) Ja ne znam i poštujem i tu autonomiju, sva tri nivoa vlasti, dakle, sudske, zakonodavne i izvršne. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? (Ne.) Hvala vam. Reč ima prof. dr Ljubiša Stojmirović. Pravo na repliku, pomenut je po imenu, ima pravo na repliliku. Izvolite.
Poštovane koleginice i kolege, ja se obično trudim da pratim sve kolege prilikom njihovog izlaganja, tako i koleginicu Natašu Sp. Jovanović. Mnogo toga što je rekla, ja podržavam ali i priznajem da pitanje koje mi je ona uputila, da je moj odgovor negativan, da ja to sve nisam znao. Međutim, ne može niko da spočitava nama da smo podržavali Šabića i da smo podržavali mnoge od onih koji ne misle dobro Srbiji, koji ne rade u interesu Srbije. Naprtiv, i ja i kolege su ovde uvek govorile protiv toga i smatrali smo da je obaveza svakog građanina, a pogotovo onih koji su na javnim funkcijama, da rade u interesu Srbije. Ja, po pitanju Šabića ne mogu da pohvalim njegove aktivnosti, jedino što je po meni bilo pozitivno to je u ovom njegovom izveštaju koji smo imali pre nekoliko dana, iniciranje koleginice predsednika Skupštine, Maje Gojković, da i njemu i ovom drugom Povereniku skrene pažnju da poslanici nisu krpe, i to ne magične krpe, nego one najobičnije krpe sa kojima može da se briše pod i prašina i ja verujem da je to početak vraćanja dostojanstva poslanicima i Skupštini i verujem u narodnom periodu da ćemo zajedno sa koleginicom Gojković, svi učiniti da se zbilja skine ljaga sa poslaničkog imena i da se poslanici dovedu na mesto kako im i priliči. Ne mogu ministri, ne mogu državni sekretari, ne mogu činovnici da se ponašaju kao da su nama gazde neke, mi njih biramo, a oni će sa nama da komanduju. Prema tome, poštujem ono što je rekla koleginica Jovanović, ali ne prihvatam mnoge stvari koje se tiču SNS. Zahvaljujem.
Hvala, profesore Stojmiroviću. Saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese zakone iz dnevnog reda oce sednice.
Pravo na repliku, narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Izvolite.
Drago mi je da ste i vi pratili, gospodine Arsiću. Pa, nije baš tako. Moram da vas podsetim sada i na 2016. godinu. Tada vam možda nije izgledalo tako da će Vuk Jeremić da krene sa kampanjom i sa politikom koja nije usklađena sa interesima Srbije. Naprotiv, pre toga smo vas upozorili i objavili knjigu „Vikeliks mi javlja“ na sve što je on tražio, šta je radio protiv interesa država i naroda, da je u tim depešama jasno rekao da on smatra da je Kosovo izgubljeno. Godine 2016. čak je i pozvao novinare da to bude što vidljivije i da svi to objave. Tražio je sastanak sa sad već bivšim prijateljom, kako čujem, Ljubiše Stojimirovićem, Tomislavom Nikolićem, tada aktuelnim predsednikom Republike, da bi zatražio u četiri oka od njega podršku za reizbor na mesto predsednika Generalne skupštine UN. Da li ja govorim istinu? Govorim. Da li je onda za vas bio Vuk Jeremić to što danas jeste, a na šta smo mi upozoravali, ja mislim 2012. ili 2013. godine, kada smo objavili knjigu „Vikeliks mi javlja“, gde je bilo jasno posle pada režima Borisa Tadića šta su i on i Vuk Jeremić radili i na kakav način sarađivali sa neprijateljima srpskog naroda? Da li je bio Saša Radulović kod vas ministar u Vladi? Jeste. (Aleksandar Marković: Nije.) Ma, nemojte, molim vas, sada da se branite od neodbranjivog. Da li ste vi izabrali Rodoljuba Šabića? Jeste. (Aleksandar Marković: Ne.) Ko ga je izabrao? Ma, nemojte, molim vas. Kada je poslednji put bio reizbor? Možda vi niste bili, gospodine Markoviću, tada narodni poslanik… (Aleksandar Marković: Godine 2011.) Molim? Nemojte, molim vas…Vi ste ga sve vreme…
Koleginice, bez ličnog obraćanja i privodite kraju.
Vi ste ga sve vreme podržavali, aminovali za sve što radi. Nije vam smetao toliko godina i sada vam opet kažemo… (Predsedavajući: Vreme.) Evo, završavam. I vi snosite odgovornost, gospodine Arsiću. Sve što je radio Rodoljub Šabić, pola i više od toga ide i na vašu dušu.
Svako od nas snosi odgovornost za ono što radi. Reč ima narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević. Izvolite.
Hvala vam, uvaženi predsedavajući. Gospodine Arsiću, dame i gospodo narodni poslanici, ovog meseca, pre možda dve nedelje, imali smo na dnevnom redu Izveštaj o radu Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti i ja sam tada svoje obraćanje počela rečima Aleksandra Vučića. Citiraću ga ponovo: „Spreman sam da branim pravo svakog čoveka u ovoj zemlji“. Ja predlažem svim funkcionerima da se tako ponašanju, pa i onima koji se nalaze na čelu nezavisnih tela. Očekujem konstruktivnu raspravu danas. Iskreno se nadam da gospodin Marinović prati ovu raspravu, jer smatram da će mu svakako biti od pomoći ono o čemu narodni poslanici govore u Narodnoj skupštini, da će mu biti od pomoći sutradan u obavljanju posla. Poslanici koji su govorili o postupcima prethodnog Poverenika bili su kritikovani na televiziji N1 kako su se bavili, zaboga, likom i delom Rodoljuba Šabića. Vidite, ja mislim da je mnogo bolje da učimo na tuđim greškama, jer ćemo onda biti sigurni da se zloupotrebe neće dešavati, odnosno da se neće ponavljati. Evidentno je da smo imali Poverenika koji je potpuno obesmislio činjenicu da se nalazi na čelu jednog samostalnog državnog organa, čije su nadležnosti utvrđene zakonima Republike Srbije. On je umesto da radi svoj posao, svoj položaj uglavnom zloupotrebljavao za, pa mogu da kažem, dve stvari. Prvo, da bi se bavio politikom i, drugo, da otvoreno vodi hajku protiv Aleksandra Vučića, SNS, čak i narodnih poslanika SNS, hajku protiv Vlade Srbije. Šta mislite, dame i gospodo narodni poslanici, da li neko ko je bio član partije, ministar, poslanik i potpredsednik Narodne skupštine može biti nezavistan u svom radu? Da li je to dobro za državu, da li je to dobro za građane Srbije da za nekoga ko će voditi nezavisno regulatorno telo postavimo takvog čoveka? Za vreme vladavine bivšeg režima, to je nekako bilo normalno. Oni su stranačke kadrove raspoređivali u izvršnu, u zakonodavnu vlast, ali su ih raspoređivali čak i u sudsku vlas. Raspoređivali su ih i u regulatorna tela da bi kontrolisali apsolutno sve, da bi to, pored toga, koristili i za širenje članstva i onda imamo situaciju da niko ga ne interesuju građani, a da sve interesuje politika i da se sve radi samo u cilju zadovoljenja ličnih interesa. Takav je bio i Rodoljub Šabić. Zašto mi onda nemamo prava da u Narodnoj skupštini o tome govorimo, o čoveku o kome su novine pisale da je zloupotrebio svoj položaj, o nekome ko je poslanike SNS nazvao lupežima i vodio hajku protiv Aleksandra Vučića? Zašto on nije kritikovao bivši režim? Zašto njih nije čašćavao uvredama, nego je to počeo da radi tek posle 2012. godine, kada je na vlast došla SNS? Odgovor je, zapravo, jednostavan - zato što nije bio ništa drugo do aktivista bivšeg režima. Prema tome, ja želim novom Povereniku da se pozabavi svim onim stvarima kojima se nije bavio prethodni Poverenik Rodoljub Šabić. Ja želim njemu da nikako ne koristi svoju poziciju za sve ono za šta je svoju poziciju koristio prethodni Poverenik, želim mu uspeh u radu, ali pre svega i naročito mu želim da ovom nezavisnom organu vrati ulogu koju ona zaista zaslužuje. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Žarko Bogatinović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, grad Leskovac kao odgovorna lokalna samouprava u svom radu nastupa vrlo transparentno. Na zvaničnoj veb prezentaciji grada nalaze se podaci o funkcionisanju gradske uprave i njenih odeljenja, gradskih preduzeća. Nalazi se i Statut grada, Informator o radu izrađen 2013. godine, koji se ažurira jednom mesečno. Transparentnost u radu vidi se i u funkcionisanju Skupštine grada Leskovca, s obzirom na to da se sve sednice Skupštine mogu pratiti video prenosom na sajtu grada Leskovca, a prenosi se mogu pratiti u samom gradu, celoj Srbiji i u inostranstvu. Može se pratiti i na dve lokalne televizije. Grad Leskovac je jedini grad u Srbiji, pored Novog Sada, koji je uveo i implementirao sistem e-parlament, projekat softverskog sistema za rad sa dokumentacijom i elektronskog upravljanja sednicama Skupštine grada. Naglasio bih da uvođenjem elektronske uprave u Leskovcu građani veoma brzo i jednostavno mogu da, preko sistema 48 sati, prijave komunalni problem. Ovaj sistem obezbeđuje nekoliko različitih načina za prijavu komunalnih problema. U najkraćem roku dežurne službe javnih preduzeća izlaze na teren i u roku od 48 sati građani mogu dobiti odgovor o statusu rešavanja prijavljenih problema. Osim sistema 48 sati, građanima Leskovca je na raspolaganju i virtuelni matičar. Građani Leskovca mogu da popune i proslede obrazac zahteva za izdavanje izvoda i uverenje iz matičnih knjiga i knjiga državljana koje se vode za grad Leskovac. Za one koji žive u inostranstvu na raspolaganju je i virtuelni matičar za inostranstvo. Takođe, građani Leskovca na raspolaganju imaju elektronski registar administrativnih postupaka koji pruža mogućnost da se na brz i pregledan način dođe do informacija o načinu podnošenja zahteva za ostvarivanje prava koja su u nadležnosti lokalne samouprave. Zatim, građani mogu pratiti i pretraživati oglase i ostale sadržaje i u postupcima javnih nabavki objedinjenu proceduru kao postupak ili skup postupaka iz oblasti izgradnje koju sprovodi gradska uprava po službenoj dužnosti u ime i za račun stranke od pribavljanja potrebnih uslova i drugih dokumenata od republičkih i lokalnih javnih preduzeća. Govoreći o informaciji od javnog značaja, grad Leskovac u ovom pogledu postupa po Zakonu o informacijama od javnog značaja. Ovlašćena je osoba koja u gradskoj upravi odgovara na zahtev. U 2018. godini bilo je 105 zahteva na koje je odgovoreno u skladu sa Zakonom, dok je u 2019. godini do danas podneto 20 zahteva. Na sajtu grada Leskovca u Informatoru o radu postavljen je obrazac zahteva za pristup informacijama od javnog značaja koji svi zainteresovani mogu iskoristiti. Što se tiče transparentnosti rada rukovodstva Leskovca, sve aktivnosti koje gradonačelnik Leskovca, dr. Goran Cvetanović, sprovodi sa svojim saradnicima praćene su od strane lokalnih medija i dopisnika. Ujedno se šalju pozivi svim medijskim ekipama na teritoriji Leskovca, okolnih gradova, opština i medijima iz Srbije sa kojima je ostvarena komunikacija. Komunikacija sa medijima, ali i sa svim građanima je konstantna. Sve aktivnosti i održane konferencije sa tekstom i fotografijama sa istih objavljuju se na zvaničnoj veb prezentaciji i svim društvenim mrežama, Fejzbuk, Tviter, Instagram. Leskovac je lokalna samouprava kojoj je dobrobit građana na prvom mestu. Stoga transparentnost i pružanje informacija građanima je od velike važnosti. Važno je da građani znaju kako i zašto se troši njihov novac, a o tome se svakodnevno mogu informisati. U danu za glasanje podržaću predlog da Milan Marinović bude izabran za Poverenika za informacije od javnog značaja, kao i zaštitu podataka o ličnosti. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite koleginice.
Zahvaljujem, poštovani predsedavajući. Dame i gospodo, poštovane kolege narodni poslanici i poslanice, Srpska napredna stranka nema dilemu, u danu za glasanje podržaće kandidata za Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti, gospodina Milana Marinovića, sudiju Prekršajnog suda, odnosno predsednika Prekršajnog suda u Beogradu iz razloga što je njegova biografija impresivna, iz razloga što on ispunjava sve zakonom propisane uslove, iz razloga što je nadležni Odbor glasao za tog kandidata ogromnom većinom, iz razloga što se nadamo da će časno pošteno obavljati funkciju Poverenika u interesu građana Republike Srbije, jer je za SNS fokus interesovanja i sve ono što radimo, upravo zaštita najboljeg interesa građana Republike Srbije i podizanje životnog standarda svih njenih građana. Takođe, moram da napomenem da je dostupnost javnih informacija i te kako značajna za građane Republike Srbije i da svi oni građani Republike Srbije kojima je na bilo koji način državni organ sprečio da dođu do informacija koje su bitne za njihovo svakodnevno životno funkcionisanje ili za ostvarivanje nekog njihovog prava, naravno da imaju pravo da podnesu žalbu Povereniku i da Poverenik treba i mora da istupa i štiti interese građana. Nadam se da ćemo izabrati gospodina Marinovića i da će on upravo na ovim principima zaštite prava interesa građana raditi, ali ne mogu da se ne osvrnem na prethodnog Poverenika, Rodoljuba Šabića, koji je radio sve samo nije štitio prava i interese građana Republike Srbije. To naravno ne govorim napamet, to govorim na osnovu njegovih izveštaja koji su ranije razmatrani na nadležnim odborima, ali o kojima smo imali prilike da pre nekoliko dana ovde raspravljamo u plenumu. Interesantno je da je dve trećine postupanja Rodoljuba Šabića bilo postupanje po prijavama advokatske kancelarije, bilo po prijavama Fonda za humanitarno pravo i tako redom, ponovo Fonda za humanitarno pravo i naravno nekih nezavisnih, nekih nevladinih organizacija, zatim Udruženja novinara, CIS, KRIK, BIRN i tako dalje. Interesantno je da su prethodnog Poverenika interesovala samo ona najosetljivija bezbednosna pitanja i to na primer koliko je u Ministarstvu odbrane, MUP-a nabavljeno helikoptera i aviona. Naravno interesovalo ga je i zamislite šta rade radnici MUP-a na Kosovu i Metohiji. Izgleda da je zaboravio da na Kosovu i Metohiji žive građani Republike Srbije, da na Kosovu i Metohiji žive Srbi i da je zaštita njihove bezbednosti, njihove sigurnosti od neprocenjive važnosti, na kraju krajeva i zaštita svakog građanina u Republici Srbiji od neprocenjive važnosti. Takođe moram da istaknem da Rodoljuba Šabića interesovali su danas helikopteri i avioni koje nabavlja MUP Republike Srbije i Vojska Republike Srbije, da bi se naravno jačali bezbednosni kapaciteti svih naših građana, da bi bili sigurniji i bezbedniji, ali ga nikako nije zanimalo pretopljavanje tenkova u vreme bivše vlasti, u Železari, za jeftine pare. Nije ga takođe zanimao ni ugovor koji je Đilas potpisao radi izgradnje, tobože, dnevnog boravka za decu u Pionirskom gradu, kada je uzurpirao najveći, najelitniji zemlje na Košutnjaku da bi stekao svoje prve milione. Naravno da Poverenika nisu zanimala ni nevidljiva lica, a njih je bilo oko 30 hiljada u vreme vlasti žutog DOS preduzeća. Rodoljub Šabić je došao kao političar i političar je ostao do kraja. To nikako ne sme da bude novi Poverenik. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Studenka Kovačević. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi gospodine Arsiću. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, ja ću morati da se složim sa svojim kolegama da smo u proteklom periodu imali jako loše iskustvo sa Poverenikom za informacije od javnog značaja i zaštite podataka o ličnosti. Kada smo ovde raspravljali o izveštaju gospodina Šabića, konstatovali smo iz onoga što je on sam napisao, da je radio isključivo u korist medija i organizacija koje svojim delovanjem državu Srbiju često dovode u opasnost, tražeći informacije vezane za nacionalnu bezbednost i sve to pod sloganom nezavisnosti i slobode govora. Svi se mi zalažemo i za nezavisnost i za slobodu govora, samo biti nezavistan ne znači da treba podrivati sopstvenu državu i sopstveni narod, a u korist stranih ambasada kojima se nudite u zamenu za malo moći i mnogo novca. To je nedopustivo i mi moramo insistirati da po ugledu na predsednika države, svako ko obavlja državnu, tj. javnu funkciju, svoje delovanje usmeri isključivo u korist građana Srbije. To je jedino ispravno i časno. Građani Srbije svoje mišljenje iskazuju na izborima i ocenjuju svačiji rad. Mi smo zemlja koja ceni rad i marljivost, koja zna da se samo radom nešto može postići. Što se tiče budućeg Poverenika, njemu želim puno uspeha u radu i da svoju funkciju obavlja časno i pošteno, da govori slobodno i bude nezavistan, ali da nikada ne ugrozi državu Srbiju, kao što je to činio njegov prethodnik. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Dragana Kostić. Izvolite, koleginice.
Zahvaljujem, predsedavajući. Kao član Odbora za kulturu i informisanje imala sam čast da upoznam kandidate za Poverenike i moram da iznesem ovde da na Odboru oni koji su predložili ispred DS gospođu Nevenu Ružić i ostali predlagači nisu došli da brane svog kandidata, što mislim da nema smisla. Ako su već predložili nekoga, trebali su da dođu i da iznesu mišljenje o svom kandidatu. Što se tiče kandidata Milana Marinovića, našeg kandidata ispred SNS, njegovo iskustvo u oblasti zaštite i unapređenju ljudskih prava je zaista dragoceno. Kao sudija za prekršaje i sudija prekršajnog suda 1998. godine kontinuirano i neposredno štitio je ljudska prava, regulisana i zaštićena propisima, koje propisuju prekršaji iz svih oblasti života. Posebno kao sudija Prekršajnog suda u Beogradu, postupao je u sudskim postupcima vođenjem po Zakonu o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja i Zakonu o zaštiti podataka i ličnosti. Bio je član radne grupe koja je uradila Nacrt zakona o zaštiti uzbunjivača, ocenjen kao jedan od najboljih zakona koji reguliše zaštitu uzbunjivača na svetu. Kao dugogodišnji predsednik Prekršajnog suda u Beogradu, u svojstvu odgovornog lica, postupao po zahtevima za slobodan pristup informacijama od javnog značaja, starajući se pri tome da se istovremeno poštuje zaštita podataka o ličnosti. Prilikom vrednovanja rada ovog sudije, ocenjen je kao izuzetno uspešan. U razgovoru sa njim na Odboru, on je čak i istakao veoma dobru saradnju sa Poverenikom i da je veoma upućen u problematiku kojom se bavi ova institucija. Međutim, kada bi sada povukli paralelu sa bivšim danas Poverenikom Šabićem, čija biografija nas upućuje na to da je od prvog dana bio političar i ostao do kraja političar, a najmanje Poverenik, možemo da kažemo da je politikom počeo da se bavi 80-ih godina, kada je u Vladi Ante Markovića bio podsekretar za zakonodavstvo. Nakon toga da je bio jedan od osnivača Socijaldemokratije, a onda se priključio Socijaldemokratskoj partiji, iz koje se isčlanio kada je izabran za Poverenika za informacije od javnog značaja 2004. godine. Bio je narodni poslanik i potpredsednik Narodne skupštine Srbije, od 19. juna 2002. godine je bio ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu Vlade Republike Srbije čiji je predsednik bio Zoran Đinđić. Ja bih ovom prilikom napomenula i dve situacije, s obzirom da su neki poslanici govorili da smo mi štitili rad gospodina Šabića, gde smo najpre 2017. godine, prilikom izbora za gradonačelnika Beograda, gde je on istupio sa svojim političkim stavom, naša predsednica Skupštine Maja Gojković mu je rekla da treba da da ostavku na mestu Poverenika i da krene u kampanju za gradonačelnika. On je tom prilikom izjavio da je uspeh opozicije u Beogradu ključna, izborna kontrola i jedinstvo, što jasno govori i na čijoj strani se opredelio Poverenik. Godine 2019. takođe, 29. marta, bivši Poverenik za informacije od javnog značaja pao je uveče pod nerazjašnjenim okolnostima u Sremskoj ulici u Beogradu i udario glavom u trotoar, što je opozicija brže bolje dočekala da optuži vlast za atentat. Policija je utvrdila tačnu lokaciju gde je Šabić pao, prekupila snimke i utvrdila da ga nijedno lice koje je prolazilo ulicom nije napalo. On je tom prilikom na svom tvitu napisao - šta su napravili od mog grada. Međutim, naravno, zašto je pao i znao je da to nije posledica bilo čijeg napada, čitavo veče je pravio aluzije da je žrtva političkog napada vlasti, namerno uznemirava javnosti i namerno baca kosku u čoporu hijena, predvođenim Sergijem Trifunovićem, Baljkom i slično. Na to su se upecali i demokrate Zoran Lutanovac, Tamara Tripić i Nada Kolunđija, koje su osudile napad na Šabića. Nije izostajao ni Nikola Jovanović. Pozvao je da protest „jedan od pet miliona“ bude masovniji zbog napada vlasti na Šabića, a Sandra Rašković Ivić poručila je - napadnut Rodoljub Šabić, nije čudo, jer svima koji drugačije misle od Aleksandra Vučića i naprednjaka, percepcije crtaju mete na čelo. Njihovim poštovaocima i sledbenicima je to otvoreni poziv na linč neistomišljenika. Ja mislim da su sve moje kolege u prethodnom govoru, a i ja, dovoljno rekli o životu i delu bivšeg sada Poverenika Rodoljuba Šabića i smatram da će novom Povereniku Milanu Marinoviću biti jako teško da nastavi da radi u toj instituciji, s obzirom da je veoma častan i pošten čovek i želim mu puno sreće u njegovom daljem radu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite, kolega Markoviću.
Biću jako kratak, gospodine Arsiću. Čuli smo izveštaj nadležnog Odbora za kulturu i informisanje, a čuli smo i od velikog broja narodnih poslanika koji su učestvovali u dosadašnjoj raspravi zašto bi trebalo da izaberemo gospodina Marinovića na funkciju Poverenika za informacije od javnog značaja. Ja bih svoj govor započeo na onaj način kako sam govorio kada smo usvajali Izveštaj o radu Poverenika za informacije od javnog značaja, a to je da budući Poverenik treba da bude sve ono suprotno od Rodoljuba Šabića, dakle, da ne treba da radi sve ono što je Rodoljub Šabić radio i da treba sve ono što Rodoljub Šabić nije radio dok je obavljao svoju funkciju i da je to recept za siguran uspeh i, naravno, da u svom radu treba samo da se pridržava zakona, ništa više. Zašto je ovo važno? Zato što smo imali Poverenika koji se dugi niz godina, umesto svojim poslom, bavio isključivo, jedino i samo dnevnom politikom i napadima na Aleksandra Vučića i na SNS, poslanike SNS i Vladu Srbije. Pripadam onom delu javnosti koji nikad nije ni verovao kada je reč o Rodoljubu Šabiću, da je reč o nekakvom nezavisnom stručnjaku, o nekakvom nezavisnom ekspertu. Zašto to tvrdim? Zato što je Rodoljub Šabić svoje ime i biografiju i svoju prepoznatljivost izgradio jedino i isključivo baveći se politikom i pripadajući političkim partijama. Čuli smo malopre i od koleginice Kostić jedan deo njegove političke biografije, i da je bio u Vladi još u vreme Ante Markovića, i da je bio visoki funkcioner Socijaldemokratije, potom SDP i da je obavljao čitav niz važnih političkih funkcija, kao što su narodni poslanik, potpredsednik Skupštine. Ja sam tada bio veoma mlad kada je bio taj mandat od 2001. do 2004. godine, ako se ne varam, kada je on bio potpredsednik Skupštine, ali sam pratio skupštinska zasedanja i sećam se njegove aktivne uloge u tom parlamentu, kada je bio potpredsednik Narodne skupštine. Sećam se i kada je bila ona afera sa Vukom Obradovićem, koji je bio predsednik te Socijaldemokratije, u toj aferi i Rodoljub Šabić je imao vrlo sramnu ulogu, praktično ga je izdao kao predsednika stranke, oteo mu partiju i bio visoki funkcioner te nove partije koja je formirana. E, onda je preko noći odlučio da više nije političar, proglasio sam sebe za nezavisnog stručnjaka i postao Poverenik za informacije od javnog značaja, ali suštinski on nikada i nije prestao da bude dosovac, nikada nije prestao da pripada tom dosističkom jatu, iz koga je samo formalno izašao, jer mu je bilo potrebno da gradi imidž nekog nezavisnog stručnjaka da bi bio na čelu vrlo važnog organa kakav je Poverenik za informacije od javnog značaja. Ono što je meni posebno smetalo, o tome smo govorili i nešto ranije, kada sam imao javljanje po Poslovniku, a to je što se institucija Poverenika za informacije od javnog značaja pretvorila zapravo u servis raznih, kako je to i gospođa Kostić malopre rekla, raznih CIS-ova, BIRN-ova, KRIK-ova, Nataše Kandić, „žena u crnom“ i ko zna koga još. Ono što mi je takođe smetalo, smetalo mi je što je u radno vreme tvitovao, uglavnom iznoseći napade na račun poslanika SNS, Vladu Srbije, predsednika Republike itd. Dakle, bavio se dnevnom politikom. Smetalo mi je i to što je na najmonstruozniji način vređao narodne poslanike. Povod za to bilo je što je, u konkretnom slučaju, kada je reč o Aleksandru Martinoviću, šefu naše poslaničke grupe, Aleksandar Martinović postavio pitanje o trošenju novca. Dakle, postavio je pitanje – kako to Rodoljub Šabić troši državni novac? I umesto da dobije odgovor, dobio je salvu najmonstruoznijih uvreda i smatram da je to krajnje nedopustivo i da je to nešto što je neprihvatljivo u obavljanju javne funkcije. Iz svega ovoga što sam naveo do sada, želim da podvučem da je potrebno da budući Poverenik, gospodin Marinović, ne radi ono što je radio gospodin Šabić, a da upravo radi sve ono što gospodin Šabić nije radio i da je to recept za siguran uspeh. I želim mu sreću u radu budućeg Poverenika, gospodina Marinovića. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Ljiljana Malušić.
Hvala. Danas je na dnevnom redu izbor Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti. Na Odboru za kulturu i informisanje od tri predložena kandidata, ispred SNS kandidat je bio Milan Marinović, od 11 prisutnih članova, 10 članova je glasalo za gospodina Milana Marinovića. Želim da istaknem da ovaj gospodin, sa izuzetnim kvalifikacijama, izuzetnim referencama, nije član SNS, niti je ikada bio u politici, što je od izuzetnog značaja, jer je prethodni gospodin koji je bio do kraja 2018. godine, gospodin Šabić, potpuno devastirao ovaj nezavisni državni organ. Gospodin Milan Marinović, o njemu se izjašnjavaju njegove kolege, što je izuzetno pozitivno i kažu da je to gospodin, pre svega, izuzetno kvalifikovan za svoju profesiju, zatim da ne trpi pritiske, da je odgovoran, da je moralan, sve su to reference koje ga kandiduju za ovo mesto. On treba da vrati ugled ovom samostalnom državnom organu. Ja sam sigurna da će ovaj gospodin to i uraditi. Moram samo da naglasim, moram da kažem par nekih detalja iz njegove karijere. Vrlo brzo od sudije za prekršaje grada Beograda je gospodin postao predsednik Prekršajnog suda u Beogradu. Zatim, bio je predsednik glavnog Odbora Udruženja sudija prekršajnih sudova, član Programskog saveta Pravosudne akademije, zamenik člana u Komisiji za sprovođenje Nacionalne strategije reforme pravosuđa za period od 2013. do 2018. godine. Takođe, i predsednik Radne grupe za analizu položaja i davanje preporuka za izmenu normativnog okvira u svrhu poboljšanja položaja sudija prekršajnih sudova u Republici Srbiji. Kad god zaseda Komisija o rezultatima rada svih sudija, gospodin Milan Marinović uvek izuzetno uspešno obavlja sudijsku funkciju. To je njegova kvalifikacija. Mogla bih tako još mnogo toga, jer ima izuzetno dobre reference, ali bih se vratila na nešto što je jako puno devastiralo nezavisni državni organ, a to je ličnost i delo gospodina Šabića, na sreću, sada već gospodina koji je otišao u penziju. Taj gospodin je bio višepartijska ličnost i, ne samo to, non-stop je radio protiv predsednice Vlade, predsednika Republike Srbije gospodina Vučića, protiv svih zakona koji su doneseni u ovoj Skupštini. Prosto, čovek je delovao politički. Zatim, gospodin Šabić je politička ličnost koja se oglašavala povodom svih zakona što je potpuni nonsens i nedozvoljeno. Gospodin Šabić je potrošio preko 207 hiljada 430 dinara za pojavljivanje. Verovatno je smatrao da je mnogo važno to što on ima da kaže, a uglavnom su bile neke političke konotacije. Zatim, upošljavao je ljude, dok je bio Poverenik, onako kako se to njemu dopadalo. Potrošio je 33 miliona dinara državnog novca, a među sklopljenim ugovorima je bio i onaj sa suprugom dobavljača para Vuku Jeremiću. Kršio je zakon, to svi znamo, jer morao je da postoji konkurs za prijem u radni odnos. On je rekao da to nije tačno, što znači samo da ne poštuje zakon i da je bio loš pravnik. Sada nešto što možda niste znali, a to je da je krajem avgusta 2012. godine nevladina organizacija „Doktori protiv korupcije“ upozorila na konflikt interesa i enormne zarade koju su ombudsman Saša Janković i Poverenik za informacije od javnog značaja Rodoljub Šabić prisvojili kroz učešće u projektu izrade Nacrta zakona o zaštiti uzbunjivača. Ta nevladina organizacija izrazila je zaprepašćenje stepenom konflikta interesa i zloupotreba u projektu izrade Nacrta zakona o zaštiti uzbunjivača, koji je poveren Povereniku za informacije od javnog značaja, a finansiran iz fondova Velike Britanije i Kraljevine Holandije u iznosu od 100 hiljada evra. U pismu je konstatovano da su mesečne zarade Šabića i Jankovića, kao državnih činovnika, kroz ove moralne i zakonski neprihvatljive aktivnosti, i do 17 puta veće od prosečne plate u Srbiji. Setimo se, 2012. godine prosečna plata u Srbiji bila je 330 evra, što znači da su ova dvojica gospode imala tada platu, za sve vreme trajanja projekta, preko 5.000 evra. Sramota jedna! Bilo, ne ponovilo se. Sigurna sam da će gospodin Marinović vratiti dostojanstvo ovoj profesiji. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović, po Poslovniku.
Povređen je član 107, gospodine Arsiću, dostojanstvo Narodne skupštine. Mene zaista čudi da niste reagovali. Prethodni govornik je, hvaleći vašeg kandidata i nabrajajući šta je to dobro, posebno istakao dve stvari. Jednu stvar da gospodin Marinović nije član SNS… (Ljiljana Malušić: Naravno.) … i drugu stvar da nikada nije bio u politici. Vi kažete – naravno. Gospođa koja je prethodno govorila i dalje na tome insistira. Pitam vas – kakvi ste vi to u SNS… [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem, kolega Šaroviću. Ne možete kroz reklamaciju Poslovnika da replicirate sa narodnim poslanicima, a kao predsedavajući… (Nemanja Šarović: Imam pravo.) Nemate pravo to da radite. Nemate pravo na repliku. (Nemanja Šarović: Po Poslovniku.) Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović, po Poslovniku. Izvolite.
Gospodine Arsiću, prekršili ste član 27, koji kaže da je predsedavajući Narodne skupštine dužan da sednicu vodi u skladu sa Poslovnikom. Aktuelni Poslovnik kaže da poslanik koji se javi da ukaže na povredu Poslovnika, što sam prethodno učinio, treba da citira koja je odredba povređena i da je navede, ja sam rekao da je to član 107, i da ima pravo da u trajanju do dva minuta objasni na koji način… [[Isključen mikrofon.]]
Kolega Šaroviću, nije povređen ni član 27. Poslovnika. Vi ste se obratili narodnim poslanicima, a ne meni. Povreda Poslovnika se isključivo odnosi na narodne poslanike. Da li želite da se Narodne skupština izjasni u danu za glasanje o povredi Poslovnika? Izvolite.
Gospodine Arsiću, do dva minuta imam da obrazložim na koji način je povređen Poslovnik, do dva minuta. Ni prvi, ni drugi put mi niste dozvolili, već ste me prekinuli posle 30 sekundi. Dakle, omogućite mi to malo prava što Poslovnik daje. Možda meni malo duže treba da objasnim na koji način je Poslovnik, ali to je okvir koji ste vi opredelili… (Predsedavajući: Koju sad povredu Poslovnika imate, kolega Šaroviću?) Vi nemate pravo da mi pre isteka ta dva minuta oduzimate reč i uskraćujete… (Predsedavajući: Sami ste rekli – do dva minuta.) … poslovničko pravo da objasnim na koji je način Poslovnik povređen. Možda ću ja u drugom minutu stići do poente, pa ćete i vi shvatiti. (Predsedavajući: Molim vas, član koji sam povredio?) Rekao sam vam prethodno. Nemojte me konstantno prekidati. Čl. 107, 104. i 27. Da li treba još? Dakle, ne možete vi mene samoinicijativno prekinuti ili zato što vam se ne sviđa način na koji obrazlažem. Budite toliko strpljivi, dva minuta svega, nije to mnogo. Ako smatrate da je mnogo, promenite Poslovnik, skratite na 60 sekundi, na 30 sekundi, na tri sekunde, pa u jednoj reči to da objašnjavam, ali dajte dok je taj Poslovnik, poštujte i nas kao predstavnike opozicije koji sedimo ovde i poštujte sami sebe, jer to je vaš Poslovnik. Imali ste kada da ga promenite. Dakle, povređeno je time dostojanstvo Narodne skupštine, jer je prethodni govornik rekao da kandidat nije bio u politici. Nije politika i nije to što je neko narodni poslanik prljavo samo po sebi, pa da ga eventualno, ako je neko bio u politici, bio narodni poslanik, bio predstavnik građana, to diskvalifikuje da vrši neku dužnost. Vi ste, kao predsedavajući, bili dužni na to da reagujete, jer time štitite i sebe i Narodnu skupštinu kao instituciju. Niste prekinuli nju, a prekidate mene i meni pokušavate da držite predavanja. Jedanputa prihvatite svoju grešku. Nije to način na koji se obrazlaže. Ne može biti kvalitet to što neko nije član političke stranke. Da li je to sramno? Da li je to protivzakonito? Da li je to moralno… [[Isključen mikrofon.]]
Kolega Šaroviću, da li ste vi pročitali zakon? Da ste pročitali zakon znali biste da politička pripadnost isključuje mogućnost da se kandidujete, kao i da politička pripadnost određuje to da li možete da bude sudija ili tužilac, između ostalog. Sad vi hoćete kroz povredu Poslovnika da kažete da je koleginica Malušić, molim vas, kolega Šaroviću, povredila dostojanstvo Narodne skupštine zato što je rekla da kandidat ispunjava uslove predviđene zakonom, pa vi niste normalni. Reč ima narodni poslanik Olivera Pešić. (Nemanja Šarović: Po Poslovniku.) Izvolite, koleginice Pešić.
Zahvaljujem predsedavajući. Svi ćemo se složiti da želimo Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti koji je nepristrasan i koji je pre svega nezavistan u obavljanju svog posla. Svi ćemo se složiti da ne želimo Poverenika koji će da troši novac svih građana Srbije na telefon koji košta 160.000 dinara i na raznorazna putovanja od kojih građani Srbije nemaju ama baš nikakve koristi. Istekom mandata Rodoljuba Šabića prekinuće se petnaestogodišnja zloupotreba jedne državne funkcije. Podsetiću građane da je Rodoljub Šabić od 2014. do 2019. godine bio na funkciji Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti, dakle punih petnaest godina. Rodoljub Šabić je svakako primer šta sve Poverenik za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti ne sme i ne bi trebalo da radi. Rodoljub Šabić je bio i ostao političar, bio je narodni poslanik, ministar, potpredsednik Narodne skupštine Republike Srbije i sa tih političkih funkcija izabran je za Poverenika, što je svakako nedopustivo. Rodoljub Šabić je sve vreme zloupotrebljavao svoju funkciju i učestvovao je u političkim dešavanjima u Srbiji. On je jasno bez ikakvog prikrivanja učestvovao na društvenim mrežama, vređao narodne poslanike, učestvovao u političkim emisijama, blatio predsednika Srbije i jednom rečju, bahato je koristio svoju funkciju u službi politike. Izborom novog Poverenika želimo da pre svega prestane praksa da jedan Poverenik ima bilo kakve veze sa politikom. Poverenik treba da bude osoba koja je vrhunski profesionalac, koja je pre svega nezavisna od bilo kakvih potencijalnih pritisaka dok obavlja svoj posao. Smatram da su to upravo osobine koje kvalifikuju kandidata Milana Marinovića koga je predložio skupštinski Odbor za kulturu i informisanje. Milan Marinović ima bogatu radnu biografiju. Kao sudija za prekršaje i sudija Prekršajnog suda od 1998. godine, kontinuirano je štitio ljudska prava. Nadam se iskreno da će biti izabran i da će uspešno obavljati posao Poverenika, kao što je to radio do sada i da će pre svega vratiti ugled instituciji Poverenik za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti. Hvala.
Zahvaljujem. Kolega Šaroviću, po kom osnovu? (Nemanja Šarović: Po Poslovniku.) Opet po Poslovniku? Izvolite.
Jeste, gospodine Arsiću, ponovo sam se javio po Poslovniku. Ovog puta vi ste prekršili dostojanstvo Narodne skupštine. Vi ste obrazlažući zašto navodno nije povređen Poslovnik meni rekli da ja nisam normalan. Vaše kolege iz vaše poslaničke grupe, gospodine Arsiću, su aplaudirale i ja sam vam aplaudirao, jer to govori o vama, govori o vašoj poslaničkog grupi i da je to neko drugi uradio možda bih ja tražio i izvinjenje, ali pošto ste to vi neka to ostane tako kako jeste, neka to vama služi na čast i neka to bude svedočanstvo o tome na koji način vi doživljavate Narodnu skupštinu kao instituciju, na koji način vi tretirate poslanike iz opozicije i na koji način vi vređate dostojanstvo Narodne skupštine. Ne pamtim da je nekada predsedavajući Narodne skupštine rekao poslaniku da nije normalan. Dakle, to, gospodine Arsiću, isključivo govori o vama, govori koliko gubite živce i koliko niste kadri i sposobni da vodite na adekvatan način sednice Narodne skupštine.
Sad, kolega Šaroviću, ja sam postavio pitanje, a bilo je - ako vi to tako mislite onda niste normalni. Znači, bio je uslov. Sad ću vam reći zašto - nisam hteo da dozvolim da se posvađate sa svojim koleginicama iz poslaničke grupe, zato što ste napali koleginicu Malušić da priča kako kandidat koga je predložila SNS nije bio član političke stranke, a onda ste vi ustali i reklamirali Poslovnik i postavili pitanje da li je to uvreda da je neko član političke stranke, da je bio narodni poslanik itd. A vaše koleginice iz vaše poslaničke grupe su za gospodina Šabića govorile da on nikako nije trebao da bude izabran i drugi put zato što je bio poslanik, zato što je bio ministar, zato što je bio potpredsednik Vlade. (Nemanja Šaroivić: Pa, što ste ga birali?) Sada vidite, kolega Šaroviću, kada se nalazite na mestu predsedavajućeg nešto i da naučite – ne možete da merite to … (Nemanja Šarović dobacuje.) … upravo nisam zadužen ni da merim političke kvalifikacije govornika nego da čuvam dostojanstvo Narodne skupštine i ne mogu da primenjujem jedan standard kada govori koleginica Malušić, a drugi standard kada govore narodni poslanici iz drugih poslaničkih grupa. (Nemanja Šarović dobacuje.) Kolega Šaroviću, ja sam vas slušao i nisam dobacivao. To što vi meni sada dobacujete samo dokazuje nivo vašeg vaspitanja koje valjda svi ponesemo od kuće. Da li želite da se Skupština u danu za glasanje izjasni o povredi Poslovnika' Samo – da ili ne, kolega Šaroviću.
Želim da se Skupština izjasni o svemu.
Zahvaljujem kolega Šaroviću. Narodni poslanik Zoran Bojanić. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući. Mogu vam reći da savršeno vodite ovu sednicu, profesionalno krajnje. Za one koji nisu čitali zakon, koji nisu čitali predlog ne možete im objasniti, a pre svega ne možete objasniti – gospodin Rodoljub Šabić, o kome ne bih stvarno pričao ovoliko koliko pričaju kao da je on tema. On je bivši. On je izabran 2004. godine prvi put, a drugi put 12. decembra 2011. godine. Znači, nismo ga birali mi i nije ga birala skupštinska većina, za one koji ne znaju. Verovatno niko nije ni primetio da je taj prvi mandat i bio Zaštitnik, odnosno Poverenik jer se nije bavio ni malo svojim poslom. U drugom mandatu je verovatno hteo da se bavi, ali je poslom protiv nas, pa smo ga svi primetili. Toliko o njemu jer on je kao i svi ti koji su došli 2000. godine jedna pošast koja je pogodila Srbiju i obesmislila sve i pojela i nas i našu budućnost kao skakavci. Na našu veliku sreću oni su samo deo istorije i Rodoljub Šabić, jedan od onih, kao i ovi prekoputa kojih nema, koji sami sebe oteraše odande gde ih je narod birao, odnosno njihovi glasači. Verovatno je to neka pametna politika koja nema da ponudi ništa novo, koja ne može da odgovori na ono šta nudi SNS, predsednik Republike i ova skupštinska većina na razvoj, na napredak, na budućnost. Oni se dalje bave Tviterom, bave se sami sobom i neka ostanu u svom neznanju. Ne treba pričati o njima. O gospodinu Marinoviću sve najbolje. Iz onoga šta su rekli pre svega gospodin Krlić kao predsednik Odbora, iz one biografije koju smo svo dobili gde smo videli da je čovek profesionalac, da se bavio strukom i samo strukom i da normalno, nije bio političar kao što ne može ni po zakonu biti političar onaj koji se predlaže na ovu visoku funkciju. U njegovom budućem radu želim mu sve najbolje i tu bih se složio sa kolegom Acom Markovićem, gospodine Milane radite sve ono što nije radio gospodin Šabić. Hvala.
Po Poslovniku, narodni poslanik Nataša Jovanović.
Trebali ste da reagujete, gospodine Arsiću, po članu 27. stav 1. i članu 107. Da ne bi bilo zabune, građani prate ovaj prenos, prati i gospodin Marinović, prate i druge sudije, neki budući kandidati za Poverenika, ako bude postojalo tako nešto u budućnosti. Nemojte da obmanjujete ljude i da pričate da neko ko je političar ne može na to da se kandiduje. Vi to govorite tako. U momentu, tu vam je gospodin Martinović pa neka vam objasni kolega Bojaniću, kada se taj neko kandiduje i kada je izabran na tu funkciju on ne sme da bude pripadnik političke stranke, a da li je gospodin Marinović bio član Socijalističkog saveza omladine, SPS u svom osnivanju, Saveza komunista. On to nije navodio u svojoj biografiji. To je potpuno nebitno. Dakle, u trenutku kada se taj neko, i to nije bilo sporno kod Rodoljuba Šabića što je on bio, i učestvovao u onoj aferi, pričao je o tome i kolega Martinović, osudiše na pravdi Boga Vuka Obradovića, i bio je potpredsednik Skupštine, nego je u pitanje kasnije bilo njegovo delovanje, njegovo delovanje protiv države, naroda, nosioca najviših javnih funkcija, sve zloupotrebljavajući zakon i funkciju Poverenika. A da li je gospodin Marinović ili neko drugu, znači zakon je jasan što se toga tiče. U momentu kada se bira na tu funkciju da ne bude politički aktivan, da nema saznanja itd. Znate, nema saznanja što ne znači u ovom slučaju, verovatno kod vas proverena stvar, ali možete da dođete u situaciju da ne neko kaže, e baš jeste neke stranke tamo iz Aleksandrovca ili ove Aleksićeve iz Trstenika. Znači, hipotetički može to da se desi. Dakle, u ovom slučaju nije, ali je važno da onog trenutka, takav je sada zakon, taj neko ne bude. Jel znate, lako se stiče utisak, i to je bila intencija javljanja, evo završavam, kolege Šarovića i vi ste tako oštro reagovali, ne možemo da govorimo da svi mi koji pripadamo strankama imamo jednog kolegu ovde, pa mi smo neki koji eto su loši loši ljudi, ne. Baš ljudi treba da se angažuju, ko to želi, aktivnom političkom životu, a naravno kada su ovako neke funkcije, zakon je propisao šta može šta ne može.
Koleginice Jovanović ja sam potpuno svestan da u reklamacijama Poslovnika, Nemanja Šarović i Nataša Jovanović, protiv Veroljuba Arsića, vaša mora da bude poslednja. Zato ja to prihvatam i pristajem na to. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje o povredi Poslovnika. (Ne.) Narodni poslanik Srbisav Filipović.
Hvala gospodine Ariću. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije koji pratite prenose Narodne skupštine Republike Srbije, možete na pravi način da se svakog dana uverite u to ko i kako zastupa vaše interese, ko i kako gleda na politički život u zemlji, ko i kako gleda nezavisne institucije. Srpska napredna stranka je dolaskom na vlast 2012. godine imala važan zadatak, a to je da ne nastavi kako je rađeno od 2000. do 2012. godine, da uspostavi politiku diskontinuiteta sa prethodnim režimom, da razmontiram taj jedan antidržavni, antinarodni sistem koji je uspostavljen za 12 godina vlasti prethodnog režima. I taj antidržavni i antinagorni sistem se protezao i do nezavisnih institucija. Oni koji su sebe smatrali nezavisnim i tako se predstavljali građanima, zapravo uopšte nisu bili nezavisni. Oni su služili kao neki pododbor ili savet tih političkih stranka koje su tada bile na vlasti, i nastavili su tako da funkcionišu i rade i odlaskom tih stranaka koje su na te funkcije delegirale. Rodoljub Šabić kao bivši Poverenik za informacije od javnog značaja nije bio nikakav poverenik, on je bio PR i to PR van političke stranke, PR opozicije, PR one opozicije i naravno opozicija ima pravo, to je zadatak opozicije da skreće pažnju na eventualno nešto što nije dobro u radu vlasti, političkih stranaka koje vrše vlast, ali to nije bio zadatak Poverenika za informacije od javnog značaja. On je duboko zašao u politički život Srbije i na taj način zloupotrebio i ona sredstva koja su delegirana za funkciju koju je obavlja, ne samo kroz kupovinu mobilnog telefona za 160.000 dinara, što jeste skandal pored tolike plate koju je imao, koja je ogromna, on je za taj novac, umesto da radi za interese građana, sebi kupovao mobilne telefone, trošio za svoje medijske nastupe, tobože imajući nešto važno da kaže i objasni građanima. Građanima u Srbiji je sve jasno kada više i Šabića i one čije interese zastupa, one koji danas ne znaju ništa drugo osim da prete našim koleginicama na najgori mogući način se obraćaju i, evo pre neki dan državnoj sekretarki u MUP Biljani Popović Ivković, koji prete i predsedniku Republike, njegovoj porodici na najgori mogući način, najgnusniji mogućim uvredama se obraćaju svima koji se trude da rade i rade u interesu građana Srbije, u njihovom interesu, tj. u interesu tih koji rade sve da bi destabilizovali Republiku Srbiju, u interesu njih je radio Rodoljub Šabić, ne u interesu građana Srbije. Kandidat za Poverenika koga je predložila naša poslanička grupa, uveren sam da će upravo biti neko ko će raditi sve ono što nije radio Rodoljub Šabić. Brinuće o interesima građana Srbije, držaće se onoga što zakon propisuje i uveren sam da će ispuniti očekivanja, ne nas koji se bavimo politikom samo, već očekivanja građana Republike Srbije. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite.
Uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, dame i gospodo narodni poslanici, mi ćemo danas govoriti, raspravljati, a i izabrati Poverenika za informacije, kao jednu veoma značajnu i nezavisnu funkciju. Novi poverenik treba da napravi diskontinuitet u radu u odnosu na Rodoljuba Šabića, a da zadrži kontinuitet po zakonu, u poverenim poslovima i radnim zadacima. Ako to učini, onda će izvršiti svoj radni zadatak koji mu zakon nalaže. Rodoljub Šabić je bio čista politička ličnost, čisto političko lice, čovek koji je promenio četiri političke stranke, bio narodni poslanik u Narodnoj skupštini Republike Srbije i bio ministar u Vladi Republike Srbije. On je posebno politički delovao zadnje dve godine svoga mandata. To ste vi poštovani građani najbolje primetili, a i vi gospodo narodni poslanici. Rodoljub Šabić za tu funkciju nije posedovao ni dostojnost, niti stručnost, a Boga mi ni pravičnost. Šabić je proneverio skoro 15 miliona dinara iz budžeta Republike Srbije. To ne tvrdim samo ja, nego tvrdi Savet za monitoring, ljudska prava i borbu protiv korupcije. On do danas, poštovani narodni poslanici, poštovani građani, nije pokušao da opravda i objasni gde su te silne pare, već je optužio aktuelnu vlast da vodi hajku protiv njega. Čak je njegov Goran Ješić, DS funkcioner, prozvao ga zato što se nije oglasio povodom toga. To je ličnost Rodoljuba Šabića. Rodoljub Šabić je bio tobože napadnut, ako se sećate, u Sremskoj ulici u Beogradu. U stvari, sapleo se, jer se kako bio narod rekao nalizao i sapleo i razbio glavu. Naravno, zamislite koga je optužio za to? Koga bi drugo nego predsednika Republike Aleksandra Vučića. Neću govoriti o onih 80.000 funti gde su isparile, o tome je posebno govorio uvaženi narodni poslanik Marijan Rističević, ali dozvolite samo da naglasim da je Agencija protiv korupcije zabranila rad na projektu Rodoljubu Šabiću. On je tendenciozno posebno napadao našeg uvaženog narodnog poslanika dr Aleksandra Martinovića, iznoseći totalne laži i neistine o njemu. Moram da kažem, to nije radio samo, nego i neki novinari i to ovih dana, kao što je neki novinar Seidimović. Moram da vam kažem kao čovek koji pamti politički, komunistički režim, taj Seidimović je čisti politički radnik, kako bi rekli iz vremena Saveza komunista, koji je ovih dana izneo, videli ste niz neistina o dr Martinoviću. Rodoljub Šabić je samo bio jedan od bivših rukovodilaca, a sada okupljeni su u Savez za Srbiju, koji su pljačkaškom privatizacijom uništili i devastirali našu zemlju. Ja ću njih nabrojati. Među njima su, najznačajniji: Dragan Đilas, u narodu "Điki mafija"; Vuk Jeremić, vođa i član međunarodne bande lopova i bandita; Janko Veselinović, u narodu znani "Janko stanokradica", kako znate, narod ga je prozvao tako jer je ukrao stan Milici Badži iz Obrovca, u ulici Braće Kurjakovića broj 9; Boško Obradović zvani "silovatelj"; Dušan Petrović, u narodu zvani "kravoubica", to vam je onaj koji je bio ministar za vreme stranke bivšeg režima, koji je naredio kao ministar poljoprivrede da se pokolje 250 hiljada krava, od ukupnog fonda 500 hiljada, koliko je Republika Srbija imala; Marinika Tepić, zvana "golubica preletačica", ona naveče legne u jednoj stranci, a ujutru se probudi u drugoj stranci, a neću govoriti o malverzacijama koje je činila u Pokrajinskom komitetu za obrazovanje; Milojko Pantić, u narodu zvani "ludojko"; Sergej Veselinović, u narodu zvani "Sergej pišoje" ili "pišanović", jer je, citiram, izjavio "da će pišati po grobu predsednika Republike Aleksandra Vučića". To vam je onaj, poznat po onome - jedan gram za odmah a dva za poneti. Izjavio je bez stida i srama da će, dakle, pišati po grobu predsednika Republike. Nadalje, tu vam je i Bojan Pantić, zvani "rodoljubac". Zašto "rodoljubac"? Jer, dok je bio predsednik Izvršnog veća Vojvodine zaposlio je i 20. koleno. Od 700 radnika u Izvršnom veću, kako kaže Goran Ješić, citiram, "povećao je na 2.500". Tu vam je, pored ostalih, i Marko Bastać, zvani "znakorušitelj". To je onaj koji vodi borbu sa saobraćajnim znakovima. Pored njega, tu je i Milojičić Radoslav, zvani "pivopija", narodni poslanik kojega danas nema ovde u sali, a bio predsednik opštine Smederevska Palanka, koji je na pivo potrošio, verovali ili ne, 457.700 dinara, a u kafiću "Atrijum" potrošio za jedno veče 110.000. U Smederevskoj Palanci, ja sam bio prekjuče, još stoji onaj grafit, ima godinu dana, koji glasi: "Istina je živa, u Palanku nema piva, ostala je samo pena, popio ga žuti Kena. A pivo je bilo skupo, em ga pio, em se kupo, šta pije kafana, budžet plaća sve, ja sam žuti Kena, iz Glibovac bre". Pored njega, tu je i Dragan Šutanovac, zvani "grabinovac" sa vračarskih pašnjaka. Pored njega, tu je i Zoran Živković, poljoprivrednik u pokušaju. To vam je onaj, poštovani građani Republike Srbije, koji je u selu Pukovac nadomak Niša proizvodio vakcinu od jogurta i vode, vakcinisao kokoške, one uginule a on uzeo pare. Tu je i Balša Božović, zvani "golobradi gusan" sa Maldiva, to je onaj koji letuje svake godine na Maldivima. Znate šta je juče izjavio? Da je on i gospodin Mićunović, citiram, "srušili nacistički režim 90-ih godina". Sram ga bilo. To govori o svojoj zemlji. Tu je i dr Zoran Lutovac, zvani "zalutovac". Zašto "zalutovac"? Narod kaže da on nije za politiku, da je zalutao. Tu je i Boris Tadić, zvani "lipicaner", tu je i akademik Dušan Teodorović, zvani "tresoglav". Zašto "tresoglav"? Zato jer taj, kad se spomene ime predsednika države Aleksandra Vučića, on od ljutnje, od mržnje prema njemu, trese glavom stalno, videli ste na TV ekranima i zato ga narod prozvao akademik "tresoglav". Tu je i Nenad Čanak, zvani "gicoje", Čedo Jovanović, zvani "šmrkanović", Velja Ilić, doktor kraduckanja i, naravno, prof. dr Rade Veljanoski, zvani Rade "jajara" i ostali čelnici Saveza za Srbiju. Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, oni su uništili našu prošlost. Uništili su našu budućnost. Uništili su i našu sadašnjost. Uništili su i budućnost dece naše. A da su ostali samo godinu dana na vlasti, uništili bi naše korene. Poštovani građani Republike Srbije, vi im to niste dozvolili. Poslali ste ih u političku prošlost, iz koje se, nadam se, nikada više neće vratiti. Dozvolite da kažem da sadašnji poverenik, gospodin Marinović, poseduje za ovu funkciju dostojnost, stručnost na zavidnom nivou, pravičnost i, što je vrlo pozitivno, nije politički angažovan. U tom smislu, u danu za glasanje, ja i gospoda narodni poslanici iz Srpske napredne stranke glasaćemo za poverenika. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Boban Birmančević. (Nije tu.) Reč ima narodni poslanik Milan Ljubić. Izvolite, kolega Ljubiću.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, poštovani narodni poslanici, institucija Poverenika za zaštitu informacija od javnog značaja treba da bude nezavisna institucija, odnosno da vodi računa o svim građanima podjednako. Dakle, da se ne svrstava ni na jednu stranu. Međutim, svojim ponašanjem Rodoljub Šabić urušavao je rad kompletne kancelarije. Zato se postavlja pitanje - da li je poverenikov posao da se svrstava na stranu pojedinih lidera opozicije? Da li je njegova delatnost da svaki put napadne svoju državu i vodi kampanju protiv nje? Da napada predsednika Aleksandra Vučića, ministre i narodne poslanike? Šta reći o njegovom prepucavanju na društvenim mrežama, gde nije želeo da razgovara sa neistomišljenicima, često ih blokirajući? Bavio se sitnim politikanstvom, ali i plasiranjem neistina, sa jasnim namerama, koje su trebale da posluže kao odskočna daska za politiku, kao što je to bio slučaj sa Sašom Jankovićem, koji je radio na isti način. Dalje imamo neiznošenje pravog činjeničnog stanja gde je, kako se sećamo, prvo, on bio napadnut, a kasnije je sigurnosnim kamerama utvrđeno drugačije činjenično stanje, tako da je kasnije i sam priznao da nije bilo reči o napadu. Plasiranje priča i izvrtanje činjenica dovoljno govori. Uz sve to, odgovore na šta je trošio novac koji mu je bio na raspolaganju, nismo dobili. Nema ni dokaza o konkursu za prijem u radni odnos velikog broja ljudi kod njega u službi. Zloupotreba funkcija i direktan sukob interesa predstavlja kada je izjavio da izvesni političari žele da on istakne kandidaturu za gradonačelnika. Iz svega navedenog, neophodno je da u budućnosti na čelo ovakve važne institucije, treba da bude neko ko je apolitičan. Iz tog razloga je neophodan moralni kredibilitet i visok standard ponašanja, znači odgovornost, ozbiljnost, ali i neko ko će da radi u javnom interesu, a ne privatno i u cilju svoje lične promocije, jer ga na to obavezuje tako visoka funkcija. Važno je da poštuje ono što mu je povereno. Novi predloženi kandidat ima iskustvo, jer je deset godina bio na funkciji predsednika Suda u Beogradu, za razliku od prethodnog Poverenika, koji je obavljao više funkcija i bavio se politikom. Milan Marinović je tokom čitave svoje karijere ukazivao nepristrasnost, stručnost i dostojnost. Mislim da građani na tu funkciju žele da vide jedan korektniji, objektivniji i profesionalniji pristup, jer je to u njihovom najboljem interesu. Zahvaljujem.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski.
Zahvaljujem, predsedavajući. Drugarice i drugovi, dame i gospodo, naš poslanički klub Pokret socijalista – Narodna socijalistička stranka – Ujedinjena seljačka stranka podržaće predlog koji je Odbor za kulturu dostavio Skupštini da se za Poverenika izabere gospodin Marinović. Iako smo mi imali predlog u kojem se u jednoj demokratskoj i transparentnoj proceduri raspravljalo, zaista smo došli do uverenja i ubeđenja, kroz celu tu proceduru, a i dobranu analizu biografije, i ne samo biografije koja je dostavljena, već i dodatne analize rada, angažovanja gospodina Marinovića na poslovima koje je obavljao u prethodnom periodu, da jednostavno gospodin Marinović u svakom pogledu predstavlja osobu koja ne samo što ispunjava uslove koje zakon propisuje, već zaista ispunjava jedno opravdano očekivanje da će on radeći posao Poverenika to raditi na način kako građani Republike Srbije očekuju od njega, kako to ovaj parlament očekuje od njega, a to znači isključivo u skladu sa zakonima koji regulišu tu oblast. Njegovo iskustvo koje je imao radeći i kao sudija za prekršaje i kao predsednik Prekršajnog suda i v.d. predsednika Apelacionog prekršajnog suda su zaista još jedan samo dodatni razlog da pokažu da njegovo iskustvo koje je praktično bilo dvojako, nekoga ko postupa po zahtevima Poverenika za informacije, za dostavom određenih informacija, kao starešina tog organa, a s druge strane i kao predsednik suda koji postupa po prekršajnim prijavama koje je Poverenik u ranijim periodima podnosio. Znači, u svom radu ima apsolutnu mogućnost da kao neko ko nepristrasno obavlja posao, znači neko ko se nije bavio politikom na direktan način pre toga, zauzeo jedan stav kakav mi očekujemo od svih onih koji se bave pravosudnom funkcijom, a to je da su u stanju da odolevaju svim vrstama mogućih pritisaka, od pritiska medija i kojekakvih drugih pritisaka koji se mogu očekivati i da svoj posao rade vrlo posvećeno i isključivo i samo po zakonu. Nismo čuli nijednu ozbiljnu kritiku na rad gospodina Marinovića tokom ovog dugotrajnog procesa u kojem se praktično sve što je moglo da se čuje o njemu dobro ili prilike da se čuje nešto negativno, nismo čuli ništa negativno što bi nam bio signal da imamo bilo kakvu zadršku i rezervu prema tome da u danu za glasanje sa zadovoljstvom iskažemo svoje poverenje i očekivanje da će način na koji će on obavljati taj posao biti drastično drugačiji od onoga o čemu ja ne želim da govorim, a to je o nekom prethodnom periodu, ali da će institucija Poverenika za informacije nastaviti da živi u punom svom kapacitetu isključivo u interesu i na zadovoljstvo građana Republike Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nataša Mihailović Vacić. Izvolite, koleginice.
Hvala, gospodine Arsiću. Htela bih još samo jednom da ponovim da je u radu nezavisnih tela izvesnost izuzetno važna, važno je da institucija radi u korist građana i države i u skladu sa zakonom, jer samo na taj način moguće je unapređivati instituciju Poverenika i zadobiti poverenje građana. Nezavisne institucije ne treba da služe vlasti, one treba da budu korektiv te iste vlasti, ne kritizeri, već ozbiljni kritičari svega onoga što u društvu može dodatno da se unapređuje. Kandidat koji će, ja sam u to uverena, dobiti našu podršku i kojeg će Skupština izabrati u danu za glasanje nije političar. Ja mislim da je to važno da se kaže, ne zato što treba da bude apolitičan, kao misleće biće, nemoguće je da bude apolitičan, ali je važno napomenuti i naglasiti da nije političar, da se nikada nije bavio politikom, već je celu karijeru proveo kao profesionalac, u Prekršajnom sudu, i sa tog mesta, takođe je jako važno napomenuti, blisko sarađivao sa Poverenikom i kancelarijom Poverenika u prethodnom periodu, i to ne samo u postupcima pred Prekršajnim sudom koje je pokretao sada već bivši poverenik, već je zajedno sa predstavnicima institucije Poverenika na međunarodnim konferencijama predstavljao državu Srbiju i zastupao stavove kada je reč o zaštiti podataka o ličnosti i pravu javnosti da ima sve informacije o radu državnih organa, na jedan potpuno autentičan i nezavistan način, kakav može da ima neko ko je ceo svoj radni vek proveo u sudijskom poslu. Nezavisne institucije, i to da ponovim, zavise od autoriteta onoga ko ih vodi i verujem da će Milan Marinović svojim nepristrasnim radom, koristeći upravo svoje dosadašnje sudijsko iskustvo, biti stvarni Zaštitnik građana koji će dosledno sprovoditi zakone iz svoje nadležnosti. U danu za glasanje Socijaldemokratska partija Srbije glasaće za Poverenika i dati punu podršku njegovom budućem radu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite, kolega.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Iskoristiću deo preostalog vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe SPS i ono što je uvažena koleginica i drugarica Snežana Paunović istakla može samo da zavredi potvrdu, stav poslaničke grupe SPS koji je nedvosmisleno jasan, a to je, uvaženi kolega Krliću, da ćemo vaš predlog bezrezervno podržati. Jer, učestvujući u radu i ne samo vašeg odbora, nego svih organa i tela ove Skupštine, želimo, hoćemo, kao što smo do sada činili i uvek ćemo činiti sve dok smo u vlasti, deliti odgovornost za sve odluke koje donosimo. Danas je ta odluka specifičnija. Specifičnija je u tom smislu što odlučujemo o jednom personalnom rešenju i to ne malog značaja, već veoma značajnom personalnom rešenju, imajući u vidu iskustva iz prethodnog perioda i prethodnika onoga ko će zahvaljujući našoj odluci preuzeti jednu zaista značajnu funkciju, Poverenika koga ćemo sigurno izglasati u danu za glasanje. Radi se o gospodinu Milanu Marinoviću. Ono što bi bila preporuka, i možda ću malo rizikovati da izađem iz granica korektnosti, jeste jedna preporuka budućem Povereniku, a ta preporuka se odnosi u dva pravca. Jedan je pravac da se na bilo koji način izbegne prekoračenje nadležnosti u obavljanju funkcije, a to prekoračenje nadležnosti u obavljanju funkcije smo imali prilike da i vidimo i na neki način čak i da iskusimo, gde se Poverenik u prethodnom periodu čak pojavio iznad pravosuđa i davao naloge sudovima, odnosno predsednicima sudova. Naravno da zakon po kome je delovao, odnosno po kome je postupao daje određena ovlašćenja kada su u pitanju određene vrste naloga, ali da se uzurpira jurisdikcija pravosudnog sistema, to je ipak nedopustivo. Drugi pravac koji podrazumeva takođe dobronamernu sugestiju budućem Povereniku jeste ispravka određenih grešaka koje koštaju građane Republike Srbije, a vezuje se za pravosudni sistem. Uvaženi kolega Komlenski je nedavno komentarisao na ovu temu, i to vrlo utemeljeno i stručno. Postoji takozvani portal sudova gde građani Srbije mogu da dobiju sve informacije o sudskim postupcima. Nažalost, od pre izvesnog vremena ne tako davno, građanima Srbije to pravo je uskraćeno, upravo odlukom bivšeg Poverenika, Rodoljuba Šabića. Zašto? Zbog toga što su bitni podaci iz postupaka bez obzira o kojim se postupcima radi, krivičnim, parničnim i drugim, pošto ih ima više, a ne želim da ih nabrajam, na neki način smo dolazili u situaciju da više nemamo transparentnost, odnosno da javnost nije obaveštena ono o čemu treba da bude obaveštena. Mi i te kako dobro znamo da su sva suđenja u pežorativnom smislu reči, javno osim tamo gde se javnost mora isključiti. Zašto je onda uskraćeno da ta javnost ne dobije podatke o onim bitnim elementima, bitnim činjenicama od kojih zavisi prevencija nečega što može da košta same te građane, da ne zaključe ugovor sa prevarantom, da ne uđu u spornu situaciju u koju bi mogli da uđu, da ne trpe štetu od situacija iz koje mogu da proisteknu štetne posledice i tako dalje. Prema tome, mi danas, uvažene kolege, i iz opozicije i to onog dela opozicije koja aktivno učestvuje u radu ove Skupštine, i mi iz pozicije, delimo odgovornost za nešto što je bitno. Bitno je da verujemo da će budući Poverenik obavljati svoj posao zakonito, profesionalno, posvećeno i uz puni stepen odgovornosti prema građanima Republike Srbije. Da budemo potpuno iskreni, mi smo participirali u donošenju odluke i kada je biran prethodni Poverenik Rodoljub Šabić. Ne možemo ni u kom slučaju da zažmurimo na činjenici da je u početku njegovog rada taj rad mogao da se okarakteriše kao nešto što je bilo profesionalno. Nažalost, već posle izvesnog vremena je postalo sasvim suprotno od toga, a to znači da umesto profesionalizma ulazimo u domen politike, odnosno, da je taj isti Poverenik postao više politički akter na političkoj sceni Srbije, sa konotacijama, izjavama i svemu onome što je radio na način koji se ne može prihvatiti, ni kao zakonit, ni kao korektan, ni kao kulturan, ni bilo kako drugačije, jer ne želim ni u kom slučaju da iznesem kvalifikaciju koja bi bila gruba kvalifikacija. Zbog toga ostaje da veruje, da će s obzirom na dosadašnje rezultate u radu uvaženog kolege Milana Marinovića, svi ovi propusti, nedostaci, nezakonitosti, bivšeg Poverenika biti prošlost i da se više nikad neće ponoviti. Da će građani imati poverenja u jednu instituciju koja je veoma značajna i da će upravo zbog toga što čovek dolazi iz pravosudnog sistema, a na čelu je značajnog suda, Prekršajnog suda u Beogradu, umeti da se postavi na najbolji mogući način, a to je sa jedne strane da zaštiti one podatke o ličnostima koji se moraju zaštiti, a s druge strane da zaštiti sve one druge koji bi mogli da pretrpe štetu u suprotnim slučajevima. Socijalistička partija Srbije preko svog poslaničkog kluba čvrsto veruje da zajedno, svi ovde u vlasti, a i oni koji iz opozicije budu ovo prihvatili, možemo verovati da dolazimo do dobrog rešenja i zbog toga još jednom podržavam vaš predlog, gospodine Krliću, odnosno odbora i SPS će maksimalno podržati i sada i vas i Vladu Republike Srbije i naravno verovati u rad budućeg Poverenika. Hvala vam.
Zahvaljujem, kolega. Pošto se više neko ne javlja za reč, zaključujem zajednički jedinstveni pretres i određujem pauzu do 15,00 sati. Zahvaljujem.
Nastavljamo sa radom. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, institucija javnog izvršitelja jedna je od najgorih tekovina režima DS u Srbiji. Dakle, javni izvršitelji su uvedeni zakonom iz 2011. godine, potvrđeni su naprednjačkom većinom 2015. godine i evo, sada se razmatra o pitanju izvršenja 2019. godine, bez ikakve kritike prema tome što su naša dosadašnja iskustva sa radom javnih izvršitelja. Javni izvršitelji su se pokazali, ne samo kao nepotrebni u našem pravnom sistemu, već i kao veoma pohlepni, udruženje koje se razvilo umesto da se stara o izvršenju obaveza, o naplati dugova, oni se staraju isključivo o svom ličnom benefitu, o svojoj ličnoj koristi i sve to na teret građana Srbije. Bezbroj je takvih primera, primera njihove bahatosti u izvršenju obaveza, u zapleni nekretnina, u isterivanju porodica na ulicu. Zbog toga što sve to znamo, i poučeni smo tim negativnim iskustvom, SRS predlaže da se što hitnije moguće ponovo razmotri ova tema, da vratimo proces izvršenja u sudove, da to opet radi sudski izvršilac pod nadležnošću suda i Ministarstva pravde kako ne bismo doveli građane u mogućnost da njihova ovlašćenja budu zloupotrebljena, da se ne poštuju njihova procesna, građanska i ljudska prava, kao što sada imamo. Apelujemo na SNS da se što pre ukine institucija javnog izvršitelj. Kao što znate SRS je jedina stranka u Srbiji, koja se zalaže za ukidanje javnih izvršioca, tj. izvršitelja i do sada smo prikupili više od 100 hiljada potpisa podrške građana Srbije za tako nešto, a pre jesenjeg redovnog zasedanja Narodne skupštine predaćemo potpise i potpuno novi predlog zakona, gde ćemo vratiti izvršenje u sudove i napraviti sudove efikasnijim. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Marjan Rističević. Na član 2. amandman je podneo poslanik Zoran Despotović. Da li Zoran Despotović želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Studenka Kovačević. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena gospođo Gojković. Poštujući pravo, gospodina Despotovića, na drugačije mišljenje, ja imam svoje koje glasi da su javni izvršitelji uvedeni kako bi se rasteretili sudovi i povećala efikasnost naplate potraživanja i okončanja izvršnih postupaka. Svi građani koji su u postupku čekali da naplate ono što ima pripada uvođenjem izvršitelja omogućeno im je da ostvare svoje pravo. Vraćanjem tih predmeta sudu, opet bi smo te građane oštetili. Problem sa izvršiteljima u praksi je nastao kod malih dužnika, kod poštenih ljudi koji jednostavno nisu mogli da isplate svoj dug za komunalne usluge, ali to se više neće ponoviti, obzirom da ovim zakonom štitimo građane koji su savesni prema svojim obavezama ali su ponekada zbog teške materijalne situacije prinuđeni da svoje obaveze izmiruju sa kašnjenjem. Visina dugovanja za koju vam izvršitelji ne mogu oduzeti jedinu nekretninu koju posedujte, odnosno krov nad glavom je do 5.000 evra, što je preko pola miliona dinara. Ovakvim rešenjem, zakon će nastaviti da štiti i građane koji su poverioci, ali će štiti i one koji su dužnici, a socijalno su ugrožena kategorija društva, koji poseduju jedino dom u kome žive. Zahvaljujem.
Hvala, lepo. Reč ima narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević. Izvolite.
Hvala vam, predsednice. Zapravo, ja sam se javila ranije, ali evo, nadovezaću se. Smatram da na početku rasprave u pojedinostima ovog Predloga zakona treba razjasniti i pojam rešenja o izvršenju, pre svega zbog građana koji prate ovu raspravu. Dakle, izmenama će definitivno biti da ovaj termin podrazumeva rešenje o izvršenju koje donese sud i javni izvršitelj na osnovu izvršne ili verodostojne isprave. Ako uzmemo u obzir komponente ovog Predloga zakona, u smislu razloga za donošenje izmena i dopuna i da se Predlog odnosi na zaštitu kako dužnika, tako i poverilaca. Fizička lica koja mogu da se nađu u ulozi stranaka u postupku, moraju znati šta se sve menja. Zbog nekih situacija koje su se ranije dešavale se i donose izmene i dopune ovog zakona, upravo da bi se unapredila profesija javnih izvršitelja, ali i da bi se unapredilo i naše zakonodavstvo. Javni izvršitelji su profesija koja svakako mnogo doprinosi efikasnosti naših sudova, predmeti koji bi vratili u sud bi u mnogome doprineli tome da se postupci ponovo usporavaju i da mnogo dugo traju, što bi najviše pogodilo, upravo građane Srbije koji se javljaju kao učesnici u tim postupcima. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Amandman sličan ovom amandmanu na član 2. nije jedini koji smo mi podneli. Zapravo, mi smo u tako velikom broju članova intervenisali na taj način, a to je suština naših primedbi na ovaj Predlog zakona i na osnovni zakon. Naravno da sudovi moraju da preuzmu poslove izvršenja. Mi se apsolutno protivimo da javni izvršitelji rade na ovim poslovima. Naravno, nismo ni hteli na svaki baš svaku intervenciju u ovom smislu da vršimo, ali ih ima dosta. Pod pretpostavkom, recimo, da se bilo koji od ovih amandmana usvoji, onda bi se, naravno, izvršila pravno-tehnička redakcija, pa bi se to uradilo u celom Predlogu zakona. Nije da to očekujemo. Vi ste očigledno čvrsto pri stavu da to treba da ostane kod javnih izvršitelja i mi smo rekli da ćemo vam u toku ove rasprave reći i neke primere koji su u nas… Ne isključivo ti primeri, ali koji su onako samo dokaz koliko smo mi u pravu i koliko je loše po građane Srbije to što ovo rade javni izvršitelji. Recimo, imamo mi ovde dokumentaciju Miodraga Miloševića iz Borče, koji je imao potraživanja od 1.977 dinara za struju. Preko izvršiteljke, neke Vojke Janjić, morao je još na to da plati troškove od 3.900 dinara, a onda nagradu izvršitelju 1.800 dinara, odnosno 3.600 ukoliko ovo ne plati u roku. Čovek je vodio postupak, sve što mu je bilo na raspolaganju i, verovali ili ne, svi njegovi prigovori su odbačeni kao neosnovani i on je došao pod udar javnih izvršitelja. Dakle, ovo govori o samovolji javnih izvršitelja i ne samo ovo, nego je puno primera. Čućemo o tome i danas i sutra, dok se ovo ne završi i dok mi ne dođemo sa našim Predlogom zakona koji će biti apsolutno pravičan i mnogo bolji od ovog. Hvala.
Hvala. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Hvala. Kao što znate, ono što je najveći problem kod rada javnih izvršitelja je to što se apsolutno ne poštuju građanska, ljudska prava dužnika i to smo videli na mnogo primera. Ako se vladajuća većina ovde poziva kao glavni argument za njihovo postojanje, to jest za postojanje javnih izvršitelja, to što se postigla određena efikasnost u naplati dugova to ne znači da efikasnost sama po sebi veća vrednost od ljudskih i građanskih prava. Dakle, ljudska prava i građanska prava moraju da budu na prvom mestu, a efikasnost na drugom. Ako je stalo nekome do efikasnosti, to je trebalo da se uradi sa sudom, to jest da se sudski izvršilac dovede u položaj, da se ostve takve okolnosti, da se takav ambijent stvori, da može efikasno da radi, ali da onda imamo garanciju zaštite ljudskih i građanskih prava. Podsetiću vas na esenciju zakona koji je bio na snazi pre 2011. godine. Dakle: „Izvršenje radi ostvarenja novčanog potraživanja i obezbeđenja takvog potraživanja ne može se sprovesti nad stvarima ili pravima koji su neophodni za zadovoljavanje osnovnih životnih potreba dužnika i lica koje je on po zakonu dužan da izdržava ili za vršenje samostalne delatnosti koja je dužnikov glavni izvor sredstava za život. Pri sprovođenju izvršenja i obezbeđenja vodiće se računa o dostojanstvu ličnosti dužnika, kao i o tome da izvršenje i obezbeđenje budu što manje nepovoljni za dužnika“. Mi vidimo da se ovde apsolutno ne vodi računa o dostojanstvu dužnika. To nikoga ne zanima od javnih izvršilaca. Njih samo zanima da što pre dođu do onih vrednih stvari, da li su pokretne ili nepokretne, koje dužnik ima i da se naplati iz tog duga sa provizijama koje su nenormalne, koje sami određuju i na kraju više od deset puta naplate nego što je osnovni dug. Imajte to u vidu. O tome treba voditi računa. To je osnovna stvar koja treba da nas zanima, a ne koliko je u statističkim podacima ostvareno izvršenja, jer u statističkim podacima ne vidimo koliko je ljudi ostalo bez krova nad glavom. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsednice. Ja bih samo da ukažem na nekoliko činjenica koje se ne mogu dovoditi u sumnju. Pre nego što je došlo do ustrojstva izvršitelja kao nosilaca javnih ovlašćenja jer su na njih preneta javna ovlašćenja, sudovi su bili zagušeni ogromnim brojem izvršnih predmeta. Kada govorimo o ljudskim i građanskim pravima, onda moramo da pođemo od nečega što je nesporno, a to je da je to zagušenje sa ogromnim brojem predmeta u sudovima izazvalo izuzetno, izuzetno dug vremenski period kada su se izvršenja uopšte mogla sprovoditi, odnosno do realizacije presude od momenta podnošenja predloga za izvršenje je protekao izuzetno dug vremenski period. Da li je to teža povreda građanskih prava nego što je omogućavanje daleko efikasnijeg postupka izvršenja naplate potraživanja ili namirenja potraživanja? U svakom slučaju je svejedno, to je interes poverioca. Dakle, postignuta su dva cilja. Prvi cilj je što je nekoliko stotina, hiljada, a možda i više predmeta relativno brzo ili relativno skoro rešeno od momenta kada su javni izvršitelji počeli da obavljaju svoju dužnost. Drugo, izbegli smo da država snosi ogroman teret troškova na ime naknada koje su dosuđivane odlukama Evropskog osuda u Strazburu zbog povrede prava suđenja u razumnom roku, jer je suđenje u razumnom roku elementarno pravo stranke, a to elementarno pravo stranke bukvalno je ugroženo bilo činjenicom da se od momenta pravnosnažnosti presude do momenta izvršenja presude postojao period od nekoliko godina. Taj ogroman problem, tu anomaliju su upravo rešili javni izvršitelji. Ja razumem sve predlagače amandmana u jednom drugom pravcu, da li javni izvršitelj na način kojim ostvaruje određene prihode predstavlja nešto što bi moglo da se smatra prekomernim teretom za izvršnog dužnika, s jedne strane. S druge strane, bogaćenje izvršnih poverilaca. Ali, to nije suština ove teme. Suština ove teme je kako učiniti postupak izvršenja efikasnijim, kako poverioca namiriti, kako doći do realizacije presude. Ono što mi stalno zaboravljamo je jedna činjenica apsolutno nesporna – pa, ne radi javni izvršitelj ništa drugo, nego što sprovodi presudu. Nije on doneo presudu. Tu presudu je doneo sud i u toj presudi stoji obavezujući deo kojim se kaže da se obavezuje Marko Marković da na ime duga plati Petru Petroviću iznos od toliko i toliko, ali pošto taj nije platio, podnet je predlog za izvršenje, a taj predlog za izvršenje je isključivo inicijalni akt na osnovu koga sud donosi rešenje da se sprovede postupak izvršenja, odnosno odobrava sprovođenje izvršenja i onda stupa na scenu javni izvršitelj. Šta radi? Pa, ne radi ništa drugo, osim što sprovodi tu presudu i isključivo u granicama te presude se kreće. Prema tome, predrasude o javnim izvršiteljima treba da se otklone, s jedne strane, ali i zato da se najrigoroznije i najstrožije kažnjavaju javni izvršitelji koji zloupotrebljavaju svoja ovlašćenja. U tom smislu, mislim da vi, uvažena ministarko, i dalje imate podršku za ove delove zakona, osim onih koje smo tražili izmenu kada su u pitanju amandmani, da ćemo za njih, naravno, i glasati. Nisam rekao na samom početku, koristim vreme ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Hvala.
Reč ima ministarka Nela Kuburović.
Zahvaljujem. Pošto se pozivaju na odredbe zakona koje su važile pre 2011. godine, govoreći kako je samo taj zakon vodio računa o zaštiti ličnosti dužnika, ja moram da vam pročitam i član 142. važećeg zakona, gde isto tako stoji da je javni izvršitelj dužan da izvršne radnje, a posebno pretraživanje stana, poslovne ili druge prostorije izvršnog dužnika ili odeće koju on nosi, preduzme sa dužnom pažnjom prema ličnosti izvršnog dužnika i članovima njegovog domaćinstva, što upravo pokazuje da prilikom sprovođenja izvršenja treba da se vodi računa o ličnosti dužnika. Da li je izvršenje u domenu ljudskih prava ili ne? Moram da vam kažem da jedno od osnovnih načela pravne države jeste da možete da ostvarite svoje potraživanje koje je potvrđeno pravnosnažnom sudskom odlukom i da to ostvarivanje treba da bude i efikasno, da bude sprovedeno u razumnom roku. Do 2011. godine, toga nije bilo. Izvršenja su trajala duže od 10 godina, mnoga i dan danas traju upravo toliko kada je reč o predmetima koji su u sudovima, za razliku od izvršitelja koji su postigli efikasnost i prosek trajanja izvršnog postupka kod javnih izvršitelja danas je 110 dana. To još uvek nije prosek koji je zadovoljavajući, ali svakako izmenama i dopunama ovog zakona nadamo se da ćemo postići i to. Jedna od karakteristika izvršnog postupka da treba da bude jeftiniji i ono što, kao ministar mogu da obećam, s obzirom da je u mojoj nadležnosti i donošenje javne izvršiteljske tarife, već upravo ukoliko narodni poslanici usvoje izmene i dopune ovog zakona naredne sednice uslediti izmene i dopune javno-izvršiteljske tarife, koja će takođe biti smanjena, a veliki deo naknada koje sada postoje za javne izvršitelje biće ukinute. Biće smanjene postojeće naknade, a naročito će biti smanjene naknade, recimo, kada treba da se sprovede izvršenje za naplatu alimentacije, odnosno zakonskog izdržavanja i to je nešto što ćete moći da vidite u vrlo skoro vreme. Zahvaljujem.
Po amandmanu, izvolite.
Replika. Gospođo Kuburović, dobro je što ste čitali rešenja iz zakona iz 2001. godine, ali moraću da vas podsetim da ukoliko zaista vodite računa o tome onda biste trebali da reagujete kada se taj zakon krši, a prepuno je u Srbiji primera kršenja tih odredbi. Dakle, izvršitelji ne vode računa ni o čemu osim da se što više naplate iz tog izvršenja, i to je činjenica koju smo mi videli iz iskustva. Znate, u pravu ste, treba svako da ostvari svoje potraživanje, tj. naplati ako mu je neko dužan i to jeste tekovina pravne države, ali iz postupka izvršenja bogatiji postaju izvršitelji, a ne poverioci. Podsetiću vas i na to da su koliko me sećanje služi i srpski naprednjaci glasali protiv zakona iz 2011. godine. Dakle, naprednjaci su bili protiv nečega što sada podržavaju. Tako da, nemojte da govorimo o epohalnim istorijskim dostignućima ovog zakona i modernizaciji, pošto je očigledno da je ovo jednostavno loše za građane Srbije i da dovodi sve građane Srbije u položaj da mogu da strepe da će zbog nekog duga ostati bez krova nad glavom.
Hvala. Na član 3. amandman je podnela narodna poslanica Nataša Sp. Jovanović. Izvolite.
Rasprava pojedinih poslanika vladajuće koalicije je očigledno sa namerom da se pažnja sa mafijaške kase zvane javne izvršitelji skrene u drugom smeru, a tu tendenciju imate i vi gospođo ministar, imali ste i u načelnoj raspravi i danas, kada govorite o statistici o načinu uspešnosti naplate, a to je zaista neverovatno. Tako se isto ponaša i izvesna Aleksandra Trešnjev iz Komore javnih izvršitelja, kao i njene kolege pri svakom javnom nastupu na televiziji. Kada dođu ljudi koje su zavili u crno, kojima su oteli imovinu za neki sitni dug, stanove koji imaju 10 puta veću vrednost oni kažu – možda ni zakon nije dobar, treba da se promeni. Onda dolazimo u situaciju da sve je idealno i oni treba da postoje, ali eto, sad samo nam fali ova izmena zakona. Nije tačno. Oni ne treba da postoje. Javni izvršitelji su najveće zlo u Srbiji. Nikakva statistika, ne znam, da su milioni, desetine miliona evra koje su oni naplatili na takav način poveriocima u pitanju, ne može da nadoknadi jednu ljudsku tragediju, niti tragediju neke porodice. Evo, u ovom prvom obraćanju mom po amandmanima, navešću jedan takav primer. Zanimljivo je recimo da su Branki Havatmi, čiji je stan od 90 hiljada evra prodat zbog duga od 6.500 evra oni prodali i rekli - to je u redu, i to je argument da smo uspešno to završili. Završavam, gospođo Gojković, stan je prodat na javnoj licitaciji 30. decembra 2016. godine u klanici u Bečmenu, to je kod Surčina, na kojoj je prisustvovalo pet ponuđača, prodat je po početnoj ceni od samo bednih 26 hiljada evra i samo jedan ponuđač, advokatska kancelarija koja je prihvatila početnu cenu. Ostali su valjda ovih četvoro u oči Nove godine došli do Surčina, odnosno do te mesne zajednice da se prošetaju, pa razmislite malo.
Ministar ima reč.
Zahvaljujem, predsednice. Naveli ste sve podatke, čak i imena stranaka, ali niste rekli ime izvršitelja. Reč je o izvršitelju koga smo razrešili, tako da to lice apsolutno više ne obavlja javnu izvršiteljsku funkciju. Kada govorite o tragedijama, uvek imajte na umu da na drugoj strani kada je reč o izvršnim poveriocima, isto su neka lica koja očekuju da to njihovo potraživanje bude naplaćeno i to nisu samo komunalna preduzeća, kako smo imali prilike ovih dana da slušamo. Poverioci mogu biti deca, poverioci mogu biti radnici koji na taj način ostvaruju svoje neisplaćene zarade, ostvaruju neisplaćene doprinose za penziono i zdravstveno osiguranje. Tako da broj komunalnih preduzeća koji se pojavljuju kao poverioci takvih predmeta je sve manji, a veći broj izvršenja koji se sprovode na osnovu izvršnih isprava, a izvršna isprava u stvari predstavljaju pravnosnažne sudske odluke. Sa druge strane, kada govorimo o dužnicima, sve je veći broj onih predmeta gde se kao dužnik pojavljuje država, a ne fizičko lice, pa gotovo jedna trećina predmeta izvršnih upravo su oni predmeti gde su država, odnosno državni organi bili dužnici, tako da u odnosu na ukupan broj predmeta govoriti o tri hiljade predmeta gde se sprovodilo izvršenje na nepokretnostima, što ne znači da je reč bilo o nepokretnostima koja su jedina nepokretnost izvršnog dužnika i zamagljivati celokupnu sliku izvršenja u Srbiji, celokupnu sliku efikasnog izvršenja. Mislim da nije korektno, a naročito govoriti o mafijaškim udruženjima. Ukoliko imate takve dokaze, onda znate koji su nadležni organi koji će se baviti time, a paušalno ocenjivati jednu pravosudnu profesiju na taj način, mislim da je nedopustivo.
Reč ima Milanka Jevtović Vukojičić [[Nataša Sp. Jovanović: Meni replika?]] I vi ćete dobiti.
Zahvaljujem, poštovana predsednice. Uvažena ministarko sa saradnicima, želim da naglasim da je član 3. i te kako značajan sa aspekta onih poteškoća koje je Ministarstvo pravde tokom praćenja evaluacija prethodnog zakona uvidelo kao poteškoću za pravu primenu zakonskih odredbi, a to je pre svega, hoću da navedem, neujednačena sudska praksa. Član 3. jeste proizvod te neujednačene sudske prakse i vrlo je značajan sa aspekta tačnog određivanja šta je nadležnost suda u postupcima izvršenja, a šta je nadležnost javnih izvršitelja. Naravno da je član 3. i te kako značajan sa aspekta izdržavanja maloletne dece, kao i izdržavanja starih i nemoćnih lica, koja su u skladu sa Zakonom o porodičnim odnosima u obavezi da vrše njihovi najbliži srodnici, a to su uglavnom deca. Prema tome, postupci koji se odnose na izdržavanje, ovim članom zakona precizirano je da te postupke izvršavaju javni izvršitelji i ja očekujem da neka deca neće kao nekada čekati da napune punoletstvo, a da ne dođu do onoga što im zakonom pripada, a to je pravo na izdržavanje od strane roditelja. Takođe, hoću da naglasim da pored jasnog razgraničenja šta je nadležnost suda, a šta je nadležnost javnih izvršitelja, ovde se predviđa da je izvršenje u postupku zajedničke prodaje pokretnih i nepokretnih stvari takođe u nadležnosti javnih izvršitelja. Naravno da će sve ovo da prati i smanjenje javnobeležničkih tarifa, tako da ni o kakvom dodatnom opterećenju ne može se govoriti. Svakako da nema razloga za prihvatanje amandmana, jer ovo jeste jedan iskorak napred u smislu ostvarenja prava poverilaca.
Reč ima narodna poslanica Nataša Sp. Jovanović.
Gospođo ministar, postavlja se pitanje, kad kažete da su oni tako efikasni, kako su oni tako jaki samo kad treba ljudima da otimaju imovinu? Kažete - razrešen je taj javni izvršitelj. Da li je vraćen toj gospođi taj stan koji je otet na takav način, lažnom, fiktivnom licitacijom u gluvo doba uoči dočeka Nove godine? Naravno da nije. Imate i drugu situaciju gde kad treba da pomognu nejakima, oni ne pomažu. Tako je slučaj jedne samohrane majke, koja je sa svojom malom decom u sred zime htela da uđe u posed svog stana kod investitora kod kojeg je ugovorila i dala je svoj plac za izradu tog stana. Oni su rekli da nisu u mogućnosti da joj pomognu i onda je, naravno, uz pomoć nekih svojih prijatelja, koji su verovatno tom bahatom investitoru morali da objasne neke stvari, ili već kako, i rođaka koji su se skupili, ušla u svoj posed. Tako da, treba da razmišljate u pravcu o kojem vam mi govorimo da je jedino pravedno za građane Srbije da se ovaj posao izvršenja vrati sudovima, sudovi da budu efikasni, da izaberete predsednike sudova koji će da kontrolišu taj rad i da rade svoj posao kako treba, jer to je u neku ruku, pored toga što su izabrani na visoku funkciju pravosudnu, i menadžerski posao. Što da ne kažem? Imate i Osnovni sud u Kragujevcu gde je katastrofa. Tamo je čovek koji čeka penziju ili već ne znam šta, apsolutni zastoj, ništa. Možda će ovaj izbor novih mladih sudija, među njima ima i te časne dece, da tako kažem, jer su mnogo mlađi, to da pomogne, ali je uglavnom katastrofa. Pet puta su najmanje jeftiniji ti postupci preko sudova nego preko ove mafije. Onda ne možete ni nas, ni građane da ubedite. A, ti kontraargumenti kako ste se pripremili, poslanici vladajuće koalicije, eto, pomoći će se onima kojima se duguje roditeljska alimentacija. Pa, šta su radili sudovi, šta su čekali? Pa, kako su ranije naplaćivali? Znate, kao da je sve počelo od trenutka i nikad niko ništa nije mogao da naplati ili ta priča, a ti radnici koji su ostali bez posla. Pa, što niste rešili 24 sporne privatizacije, šta je sa stečajnim postupcima koji traju u beskraj, pa ljudi čekaju iz tih stečajnih masa da dobiju već po svojim presudama novac koji im je ta firma uskratila i država?
Hvala. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, vi ste potvrdili jednu od vrlo važnih činjenica koja se odnosi na ovaj zakon, malopre kada ste spomenuli da ćete preduzeti mere da se tarife javnih izvršitelja moraju smanjiti. Vi imate dobru nameru i ja podržavam vašu inicijativu da vi to učinite. Međutim, za veoma kratko vreme javni izvršitelji i notari, beležnici, su se enormno obogatili, a to možete kroz statistiku da utvrdite koji je od kojih tih nosilaca tih javnih ovlašćenja zaradio za taj period. Ako je u pitanju beležnik, kako je moguće da beležnik za mesec dana zaradi više nego 20 ministara ili 20 sudija plata, a to izvolite, imali ste, gospođo ministre, prilike da čujete, a u praksi to se može lako dokazati? Gospođo ministre, ja očekujem od vas puno u tom pravcu, da ćete vi učiniti više nego što su prethodnici učinili vezano za pravosuđe. Ko je kriv za ovo stanje? Krivo je pravosuđe što nije bilo efikasno, pa je moralo da se na ovakav način interveniše. Želim da ukažem, gospođo ministre, i da podsetim, Srbiji je potreban ozbiljan pravni sistem. Nedovoljno se proučavaju pravna rešenja razvijenijih pravnih sistema i institucija zakona demokratskih pravnih sistema. Stalne izmene zakona ili donošenje novih zakona karakterišu srpsko pravosuđe. Napoleon Bonaparta se posvetio izradi građanskog zakonika, koji je usvojen 1804. godine i na snazi je skoro 120 godina u primeni. Nemački građanski zakonik iz 1990. godine i austrijski građanski zakonik iz 1811. godine, švajcarski građanski zakonik iz 1912. godine do danas su na snazi i predstavljaju temelje najjačih modernih ekonomija. Mala balkanska Srbija je 1844. godine, bez pritiska EU, usvojila Građanski zakonik za Knjaževinu Srbiju, koji je bio na snazi pune 102 godine, do 1946. godine, kada su ga komunisti ukinuli. Hvala.
Na član 4. amandman je podneo Sreto Perić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministar, mi nemamo lični odnos negativan prema javnim izvršiteljima. Mi ovde pričamo o konkretnim slučajevima. Treba samo znati da je SRS jedina stranka na političkoj sceni Srbije koja se zalaže protiv javnih izvršitelja. Zbog čega? Mi ćemo vama kroz ove naše amandmane navoditi konkretne primere, pa ćete videti da nije samo u pitanju visina naknade, nego i greške koje se dešavaju. Vi ste meni prošli put rekli da li sam ja vas dovoljno pažljivo slušao. Nikog ne slušam pažljivo kao vas. Dva razloga su za to. Vi to zaslužujete, jer vrlo aktivno učestvujete u raspravama. To je s jedne strane. S druge strane, pričate o problemima, koji su problemi građana Srbije, a nama je to i struka, između ostalog, pa smo vas pažljivo slušali. Znači, mi nemamo lični odnos. Mi ne mrzimo izvršitelje, ali oni su napravili mnogo jada građanima Srbije. I vi to morate da znate. Ja ne znam u čemu je sad razlika ovde, ja sam lično skupio negde preko 15 potpisa od strane advokata. Neki od njih su i članovi SNS, moram odmah da vam kažem. Ovde advokati, naše kolege, iznose drugačije stavove. Ja to poštujem, to je njihov stav. Ali, nama je stalo da se poverilac namiri što pre, ali i da izvršni dužnik bude tretiran bar onako što mu pravo ljudsko dozvoljava na to. Da li je to uvek ovako? Ja mislim da nije. Ja ću vama da iznesem sad jedan konkretan slučaj, onoliko koliko vreme bude dozvolilo po ovom amandmanu, nastavićemo kasnije. Osnovni sud u Prijepolju je doneo, i ja ću vam govoriti konkretna rešenja, doneo rešenje broj 884/2018 prvog februara 2019. godine, kojim je obavezao četiri člana porodice Delić… Nastaviću po drugom amandmanu.
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Zahvaljujem. Lično mislim da bi trebali da izbegnemo generalizacije, jer generalizovanje problema stvara opasne posledice. Javni izvršitelji rade svoj posao u skladu sa zakonom i velika većina javnih izvršitelja taj posao obavlja profesionalno i odgovorno, posvećeno i zakonito. Ako postoje zaista grube greške ili nezakonitosti, protivpravne radnje koje bi se preduzele u postupcima izvršenja, a koje bi počinili izvršitelji, postoji barem nekoliko postupaka koji bi se protiv njih mogli pokrenuti. Jedan je svakako disciplinski postupak pred javno-izvršiteljskom komorom, drugi je krivični postupak itd. Ja još nisam čuo pravi razlog zbog čega bi se bilo ko od izvršitelja stavio u ovaj kontekst. Naravno da ih ima i zbog toga su mnogi od njih i bili procesuirani, a neki i razrešeni, što ste i vi malopre istakli. Ali, moram da skrenem pažnju na nešto što je jako važno. Kad sam rekao da izvršitelji sprovode samo presude, onda dolazimo u jednu situaciju apsurda, da se traži da poverilac naplati svoje potraživanje, namiri, ali da dužnik ne plati ništa. Dužnik apsolutno nikakav teret da ne trpi, ali poverilac da se namiri. Apsurdno, paradoksalno, nemoguće. Dakle, jednostavno mi moramo da uspostavimo efikasniji sistem izvršenja koji vi upravo kroz ovaj predlog zakona trasirate, trasirate put jednom takvom izvršenju i ponoviću, ukoliko je izvršna isprava, uglavnom je to pravosnažna sudska odluka, u svojoj izreci glasi da je neko dužan da preda nepokretnost i ta obaveza koja je, kako mi to pravnici kažemo, kondemnatorne prirode, da ja moram svoju kuću predati zato što se nezakonito nalazim, izvinjavam se rekao sam svoju, nezakonito se nalazim u objektu, moram da je predam vlasniku. Šta je onda tu sporno što će izvršitelj doći da kaže – molim te, izađi? Ako nećeš izaći, onda ćeš izaći uz asistenciju ili policije ili onih organa koje ja mogu da angažujem za jednu takvu radnju. Šta je tu sporno? To je apsolutno uspostavljanje pravne sigurnosti i očuvanje pravnog poretka. Hvala.
Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Da li želite reč? Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Petar Petrović. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? Ne. Na član 6. amandman je podnela narodna poslanica Ružica Nikolić. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, na član 6. koji se odnosi na član 20. osnovnog Zakona o izvršenju i o obezbeđenju, a koji uređuje odnos između izvršnog postupka na osnovu založne izjave ili ugovora o hipoteci i van sudskog postupka namirenja prema pravilima Zakona o hipoteci, podneli smo amandman kojim tražimo brisanje predloženih izmena, jer smatramo da je postojeće rešenje pravičnije. Srpska radikalna stranka se zalaže za ukidanje javnih izvršitelja, odnosno smatramo da ovaj Predlog zakona treba da se povuče iz skupštinske procedure i da se donese potpuno nov pravičniji zakon, jer smo svakodnevno svedoci bahatog i nehumanog postupanja javnih izvršitelja koji otimaju imovinu građanima Srbije zbog malih dugova. Vlast je ta koja treba da štiti sva prava građana Srbija, sva ljudska i procesna prava, međutim, ovim predloženim izmenama i dopunama zakona ostavlja se mogućnost izvršiteljima da nastave da se bogate na, slobodno mogu da kažem, najprljaviji način, jer na nameštenim licitacijama kupuju zaplenjene nekretnine po najnižim cenama. Zato mi tražimo da se javni izvršitelji ukinu, da se izvršenje vrati na sudove, jer jedino na taj način može da se spreči dalja pljačka građana Srbije od strane izvršiteljske mafije, koja je u 2017. godini prodala 3.736 stanova i kuća građana Srbije. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Sonja Vlahović.
Zahvaljujem, poštovana predsednice. Javljam se po amandmanu na član 6. koji, naravno, Vlada nije prihvatila zato što su ovim amandmanom precizno definisana dva postupka. Ukoliko se poverilac odluči, to je u stvari član zakona koji govori o uređenju namirenja istog poverioca primenom različitih zakona na nepokretnosti koje su opterećene hipotekom, ukoliko se poverilac odluči da se naplati namirenjem, u stvari vansudskim namirenjem, potraživanjem koji je pokrenut po Zakonu o hipoteci, ima mogućnost da u datom trenutku pređe na postupak sudskog namirenja, koji je pomenut na osnovu Zakona o izvršenju i obezbeđenju. U načelu kada sam govorila rekla sam da svaki član zakona, njih 170, je taksativno obrazloženo i objašnjeno zašto se donosi, zašto je u predlogu zakona. U praksi se pokazalo da poverilac, ukoliko krene u vansudsko namirenje, ne može da zaustavi taj proces i da pređe u sudsko namirenje. Ovim članom zakona se precizno objašnjava mogućnost da i u toku izvršenje vansudskog može da se prekine postupak i pređe u sudsko izvršenje. Hvala.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, svi bi mi voleli više da naplatimo, nego da platimo, ali je problem što ima nepravde. Dakle, imate da se namiruje obaveza nad nekim ko nije naplatio svoja potraživanja. Na selu je to problem. Zamislite životku iz nekog sela kod Niša koja je čekala godinama da naplati 50 hiljada dinara od države, a da pri tome dobije neki račun koji ne može da izmiri i da je taj račun, recimo, dve hiljade dinara. Zamislite poljoprivrednike koji su lak plen varalica, varalica koje prilikom otkupa više preuzimaju poljoprivredne proizvode, nego što ih otkupljuju. Znači, mogu da ih plate, ali ne moraju. Nema nikakvog polaganja određenih sredstava na račun da bi se bavili otkupom. Može da otkupljuje ko koliko hoće. Sada zamislite nekog ko nije naplatio 30 tona šljiva, koji nije naplatio svoje poljoprivredne proizvode i koje ne može svoje obaveze da izmiri na vreme i sad zamislite kada mu dođe izvršitelj, koji dolazi sasvim opravdano, da izmiri obavezu onih koji ništa ne duguju tom poljoprivredniku, ali on ne može da naplati od onih drugih. Sudovi sve da presude. Obično ta društva sa ograničenom odgovornošću odu u stečaj praznih računa. Znači, ta potraživanja se nikada ne naplate. Treba razlikovati naplatu potraživanja u gradu, velikim gradovima sa računa koji su uglavnom puni. U gradu obično potraživanja da plate svoje obaveze izbegavaju bogati. Ljudi, poput Đilasa, Šolaka itd, gledaju da ostanu dužni. Na selu često obaveze ne izmiruju oni koji su bili žrtve prethodne prevare ili nemogućnosti da naplate svoje proizvode. Takođe, dešava se, zbog slabije naseljenosti, da račune ne dobiju ili da budu zadenuti negde za kapiju, ogradu, pa nehotice to ne plate. Recimo, račun od 800 dinara vas izađe 20 hiljada dinara. To su primeri koji su u praksi. Uglavnom ovde provejava poverenje u sud. Voleo bih da mogu da delim to poverenje sa određenim kolegama poslanicima, poverenje u sudove. Međutim, sudovi ne dele samo pravdu. Sudovi često dele nepravdu. Sud mora da stane na stranu jedne od stranaka ili da stane protiv obe stranke, i to se dešava. To neko posle mora da plati. Za razliku od izvršitelja koji svakako nisu idealna osoba koja treba da vam se pojavi na kapiji, sudski izvršitelji odgovaraju za svoje odluke, odgovaraju imovinom. Sudovi i sudije ne odgovaraju ničemu. Dakle, ne treba se toliko bojati izvršitelja koliko se treba bojati nepravde koju sudovi, posebno zbog neke čudne reforme iz 2009, 2010. godine mogu da proizvedu po pitanju imovine određenih dužnika. Dakle, sud je taj koji kaže da se te obaveze moraju namiriti, a izvršitelj to izvršava. Sudija ne odgovara za odluku koju donese. Izvršitelj, ukoliko je ta odluka nezakonita, odgovara čak i svojom imovinom. Dakle, moramo u ovom slučaju biti objektivni, a sa posebnom pažnjom treba preispitati primenu ovog i svih sličnih zakona na selu s obzirom na sva dešavanja koja sam opisivao. Hvala.
Na član 8. amandman je podneo Aleksandar Šešelj.
Hvala. Pre svega voleo bih da razjasnimo jedno pitanje tj. jednu tezu koja se pojavila u javnosti – kako od sada ovim izmenama ćemo štititi više građane Srbije zato što neće moći zbog duga do 5.000 evra da se zapleni nekretnina. O tome su pisale sve novine, u svim informativnim emisijama i televizijama je to bilo kako je to sada novo humano, socijalno rešenje koje će da vodi računa o tome da svaki građanin ne može da ostane bez nekretnine zbog duga od 5.000 evra. Moramo samo da napomenemo da je to isključivo dugovanje za komunalna potraživanja, samo za struju, za vodu, za gas itd. Ne sva dugovanja, ne ona najveća dugovanja bankama, već samo za komunalna dugovanja. Moram da priznam da ste veoma opširno i temeljno govorili o tome, gospođo Gojković, pre dva dana i tu očigledno problem postoji, samo treba staviti do znanja svima da pre svega dužnici vrlo retko dođu u situaciju da duguju te iznose za komunalne usluge, pošto se komunalne usluge posle nekog vremena neplaćanja, mesec, dva, tri, četiri meseca, isključuju tj. onemogućava se korišćenje struje, vode itd. nekome ko nije platio, a o tome se kod nas u javnosti ne govori. Treba staviti akcenat na to i treba reći da je to samo jedna kozmetička promena koja nema socijalni karakter i ne radi ništa na zaštiti dužnika od divljanja javnih izvršitelja.
Na član 8. amandman je podneo Filip Stojanović.
Zahvaljujem gospođo predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici i poštovani ministre sa saradnicima, podneo sam amandman na član 8. koji se odnosi na stav 2. člana 24. postojećeg Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o izvršenju i obezbeđenju. Ovim mojim amandmanom sam tražio da se tekst – ili javnog izvršitelja briše. Stav SRS je da se sprovođenje izvršenja preko javnog izvršitelja mora podhitno ukinuti. Svedoci smo da se u ovoj oblasti javio ogroman broj zloupotreba, od kojih država nije imala nikakvu korist. Korist je imao samo uski krug ljudi koji su interesno povezani. Sa druge strane, nije to najveća negativna posledica promene ovog zakona. Ogroman broj srpskih porodica pretrpeo je nenadoknadivu štetu, što je neretko dovodilo i do najtragičnijih posledica. Koliko puta sa ovog mesta poslanici SRS treba da vam ponove da ovakav zakon nosi ogromnu štetu našoj zemlji. Potpisi koje smo sakupili treba da vas obavezuju na to. Dakle, apelujem na vas da prihvatite ovaj moj amandman jer je to u interesu svih građana Srbije, izuzev onog uskog kruga koji se bogati na tuđoj muci. Zahvaljujem.
Na član 8. amandman je podneo Neđo Jovanović.
Zahvaljujem se predsednice. Uvažena ministarko, očigledno je da ovaj amandman nije prihvaćen i zamolio bih samo za jednu razmenu mišljenja – da li sam dobro protumačio ili možda čak i nisam kada je u pitanju prigovor, jer u predloženom tekstu stoji da se prigovor može izjaviti protiv rešenja prvostepenog suda i javnog izvršitelja samo kada je to propisano ovim zakonom i kao prigovor trećeg lica. Kada bi se prigovor tumačio u širem smislu reči nemamo problem jer nesporno je da se prigovor izjavljuje protiv rešenja prvostepenog suda i javnog izvršitelja, a isto tako je nesporno i da se prigovor trećeg lica može pojaviti u konkretnom slučaju. Ovde imamo samo razliku između pravne prirode. Pravna priroda prigovora u konkretnom slučaju kada je u pitanju prvostepeno rešenje i rešenje javnog izvršitelja nesumnjivo jeste pravni lek, ali je prigovor trećeg lica nešto drugo. Nije pravni lek nego pravno sredstvo, a to pravno sredstvo treće lice koristi u situaciji kada ima neko pravo na sredstvo izvršenja i traži da se spreči to izvršenje, odnosno da se proglasi nedopustivost izvršenja. Prema tome, ako sam ja dobro protumačio, onda bi ovaj amandman možda mogao da se prihvati. Ako pak nisam, onda dolazimo u situaciju da vi imate stav koji ću ja možda i podeliti sa vama da se pod prigovorom u širem smislu reči podrazumeva i prigovor kao pravni lek i prigovor kao pravno sredstvo trećeg lica. Prema tome, trebalo bi samo malo razjasniti zbog sudova i javnih izvršitelja u smislu da imaju jednu preciznu normu kako bi se izbegla eventualno različita sudska praksa da ne dođe do odbačaja prigovora pa da se drugačije tumači. Jednostavno, mislim da je ovo isključivo u nekom praktičnom smislu reči zanimljivo da li je potrebno precizirati ili ostaviti ovakvo normiranje kako ste vi predložili.
Reč ima ministar.
Zahvaljujem. Upravo zbog sudske prakse i reagovanja sudova i javnih izvršitelja smatrali smo da treba precizirati – načelna je odredba člana 24. gde se govori o pravnim lekovima, gde je žalba naravno primarno sredstvo, prigovor i prigovor trećeg lica smatramo da jeste vrsta pravnog leka s obzirom da možete da obustavite postupak i samim tim tako delujete na postupak izvršenja. Opet kažem, to je načelna odredba, a u kasnijim odredbama, gde se govori isključivo o prigovoru trećeg lica, izričito je navedeno u kojim situacijama i kada on može da se podnese.
Reč ima Danica Bukvić.
Zahvaljujem. Javljam se u vezi amandmana na član 8. koji je podneo Neđo Jovanović i koji podržavam. Istovremeno, koristim priliku da kažem nekoliko reči o izmenama i dopunama ovog zakona. Činjenica je da su izvršitelji vrlo nepopularni u narodu zbog onoga što čine, ali isto tako izmenama i dopunama ovog zakona učinjen je pokušaj da se koliko toliko zaštite socijalno ugrožene kategorije stanovništva. Naime, neće biti prodaja kuća i stanova za dug od 5.000 evra za komunalije. Umesto iznosa od dve trećine penzije na zarade izvršiće se uzimanje od sada najviše polovine. Prvi put od izvršenja su izuzeta primanja porodilja. Izvršitelji i njihovi saradnici i zaposleni neće sada moći da kupe nepokretnosti na javnim prodajama, a prodaja stanova i kuća vršiće se preko elektronske prodaje, odnosno na elektronskim tablama, čime će se svakako sprečiti njihova zloupotreba. Takođe, produženi su i rokovi zastarelosti za gonjenje izvršitelja na 24 meseca, čime će svakako i greške koje oni rade svakako na adekvatan način sankcionisati. Hvala.
Na član 11. amandman je podneo Milorad Mirčić.
Nastojanje SRS je da što više nepravdi koje su nanete u prethodnom periodu nedonošenjem i usvajanjem neadekvatnog zakona se pokušaju ispraviti. Naravno, ovde imamo uprošćeno gledajući jasnu situaciju. Sa jedne strane, kako to i ministar tumači, imamo povećanu efikasnost i samim tim i veću korist države kada se gledaju sredstva koja se slivaju u budžet. Sa druge strane imamo veliku nepravdu koja se nanosi i poveriocima i dužnicima. Poveriocima zato što retko kad mogu da dobiju adekvatnu nadoknadu, a dužnici zato što su, osim toga što moraju ovim putem da izmiruju svoje dugove, oni su dodatno izmaltretirani nekorektnim ponašanjem, u skladu sa do sada važećim zakonom od strane izvršitelja. Mi tumačimo da je to cena koju plaća Srbija tzv. ranom divljem kapitalizmu. Rani divlji kapitalizam, to vam je isto kao na Divljem Zapadu, ko prvi potegne, ko je brži na oružju, taj može da vlada. Tako i ovde. Izvršitelji se baš tako ponašaju. Kod njih i nož i pogača, njih štiti zakon, šta ih boli briga. Slušali smo ovde primer, čak je i predsednik Skupštine ovde iznela primer, životni primer. Bezbroj je takvih primera. Mi sad ovde moramo da odlučimo da li smo za to da ćemo ovakvom praksom koja se nastavlja, uz male korekcije, štititi državu i korist države, ili ćemo zaštititi njene građane? Da li su finansijska korist i interes pojedinaca iznad interesa građana? Možemo mi ovde da raspravljamo i da vodimo raspravu kako ćemo mi to da korigujemo. Nema korekcije. Kada se oseti korist, lična korist, finansijska korist, ma baš ga boli briga šta ćete vi da donesete sa zakonom. Bezbroj je primera kako je ponašanje, u skladu sa zakonom, naravno, izvršitelja. Pa, vi imate primer gde vam stavlja administrativnu zabranu zbog nekih dugovanja. Kada izvršite tu svoju obavezu, kada isplatite sve, mislite da većina njih ili svi izvršitelji u skladu sa zakonom obaveste administraciju koja vam je stavila zabranu u vašoj firmi, u vašem preduzeću? Baš ih boli briga. To i dalje stoji. Vama i dalje stoji, uslovno rečeno, zakonski opravdana zabrana, a njima ne pada napamet da obaveste vašu firmu ili računovodstvo da je prestala vaša obaveza. To je taj divlji kapitalizam koji se odigrava u Srbiji. A taj divlji kapitalizam nalazi opravdanje u obrazloženju - sve je to u skladu sa Poveljom i tako ćemo brže u EU. Pitajte građane, pogotovo oni koji imaju loša iskustva, pitajte da li će u takvu Evropsku uniju. Neće niko u takvu Evropsku uniju.
Na član 13. amandman je podneo Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja i dalje mislim da smo više ljuti na izvršitelje, jer oni su konačni, nego na sudije i oni prethodni koji učestvuju u celom tom postupku i koji određuju našu sudbinu, da li nam treba naplatiti ili ne. Ponavljam da sudija ne odgovara za odluku koju donese. Izvršitelj odgovara. Ponavljam jednu opasnost u malim sredinama kad su sudski izvršitelji u pitanju. Ako se dogovore sa nekim sudijama, onda mogu to da izvrše na brzinu, ako se ne dogovore, onda možemo da čekamo 10, 20 godina. Sve to zavisi onda od njihove volje i njihovih veza u funkcijama koje im je dala država. Ali, dame i gospodo, nama je suđeno da ispravljamo nepravde koje je nanela stranka bivšeg režima širem sloju građana. Nama je ostalo da rešavamo probleme koje su nam oni ostavili. Nerezonskom izmenom, donošenjem Zakona o PIO osiguranju, zemljoradnici su veoma oštećeni. Propis je bio da svi članovi domaćinstva moraju da plaćaju PIO osiguranje. Zbog toga su nastali dugovi, ja ponavljam, od 30. 06. 2013. godine, u današnjim odnosima to je negde između 230 i 250 milijardi, zato što je 30. 06. 2013. godine dug bio za PIO osiguranje 143 milijarde 289 miliona 734 hiljade 710 dinara. Za zdravstvo je dug bio 37 milijarde 343 miliona 728 hiljada. To je bilo na 30. 06. 2013. godine. Sada je taj ukupan dug, koji je tada bio oko 170-180 milijardi, sada je sigurno između 230 i 250 milijardi. Nama je ostalo da rešimo taj problem koji je stranka bivšeg režima napravila. Broj dužnika je negde oko 390 hiljada, 238 hiljada 181 za PIO i 155 hiljada 657 za zdravstveno osiguranje. Verovatno da je u međuvremenu taj broj porastao. Ti ljudi nemaju pravo na veliki broj subvencija i podsticaja zato što su dužni za PIO osiguranje i zdravstveno osiguranje. Znači, ne mogu da dobijaju određenu podršku od države zato što se država za vreme stranke bivšeg režima ogrešila o njih donoseći propis da bez obzira na njihovu ekonomsku snagu, na veličinu gazdinstva, moraju da plaćaju PIO osiguranje koje nije bilo dobrovoljno nego obavezno i koje je obuhvatalo sve članove domaćinstva, što je bilo pogubno za poljoprivrednike, za poljoprivredna gazdinstva i za članove poljoprivrednih gazdinstava. Dakle, mi ćemo taj problem morati da rešavamo, da se ne držimo samo izvršioca, već da vidimo zajedno kako Ministarstvo pravde, Ministarstvo finansija, Ministarstvo poljoprivrede, kako ovaj problem da rešimo. Sa jedne strane, ovo je nenaplativ dug. Možete im uzeti dušu, možete im uzeti sve, olovka nema dušu a papir trpi sve i ovde imate te brojke koje je napisala stranka bivšeg režima. Mi taj problem moramo njima rešiti, da oni ne bi bili predmet nekog mogućeg izvršenja, što nije isključeno, bez obzira na našu dobru volju. Verujem da se ovaj problem može rešiti i da je to dobro i za državu, zato što bi se povratili osiguranici ukoliko bi im napravili neku vrstu reprograma, ukoliko bi im otpisali kamate i deo duga. Ja verujem da bi se oni vratili i da bi Fond za zdravstveno osiguranje dobio ponovo nove osiguranike, a da bi penzijsko i invalidsko osiguranje ponovo počelo da plaća veći broj ljudi, jer sad im se ne isplati da plaćaju svoje obaveze zato što, kad to plate, sve ide za namirivanje bivšeg duga. Dakle, bez obzira da li sad nešto platili ili ne platili, nemaju pravo na PIO osiguranje i zdravstveno osiguranje. Hvala.
Reč ima Jelena Žarić Kovačević.
Hvala vam, predsednice. Samo kratko. Najpre želim da kažem nešto o ovom amandmanu. Kao i član 13. Predloga zakona, on se odnosi na član 30. važećeg zakona o izvršenju i obezbeđenju. Mi smo govorili u načelnoj raspravi o nedostacima koji se otklanjaju predlogom za izmene i dopune i mislim da je ovo pravi primer otklanjanja propusta u tekstu zakona. Dakle, kada je reč o identifikacionim podacima izvršnog dužnika i izvršnog poverioca, brisana je obaveza označavanja datuma rođenja, jer je na to ukazala sudska praksa, kao i činjenica da JMBG već sadrži datum rođenja. Za pravno lice dodata je obaveza navođenja sedišta domaćeg pravnog lica. Dakle, ja sam iskoristila ovaj primer da ukažem na jedan od ciljeva donošenja ovog zakona, a to je otklanjanje nedostataka i nepotpunih normi i ujednačavanje sudske prakse. Da se ne bih stalno javljala, zapisivala sam nešto, pa bih želela samo da se osvrnem na neke stvari o kojima smo do sada govorili u ovoj raspravi u pojedinostima. Naravno, ljudska i građanska prava su u SNS na prvom mestu, tu nema nikakve sumnje, ali ono što smo govorili o efikasnosti postupaka, efikasnost postupka je vrlo važna za funkcionisanje jednog sistema. Ta efikasnost, smatramo da će upravo poboljšati i ostvarivanje prava. Što se tiče ovog ograničenja na 5.000 evra, u načelnoj raspravi smo mnogo puta ovde ponovili da se jedina nepokretnost fizičkog lica ne može prodati radi namirenja potraživanja iz komunalnih i srodnih usluga, ukoliko je potraživanje manje od 5.000 evra u dinarskoj protivvrednosti po srednjem kursu NBS, na dan podnošenja predloga za izvršenje. Što se tiče nekih dugovanja, ja lično poznajem ljude koji su dužni upravo za komunalne ili neke srodne usluge, da se cifre čak i kreću oko 5.000 evra i te komunalne usluge se ne isključuju, već se prave reprogrami koji će dalje pokazati da li će dužnik moći da plaća i na koji način će se vršiti to plaćanje. Što se tiče izvršitelja, dakle, zaista se slažem da postoje neki izvršitelji koji su eventualno prekoračili svoja ovlašćenja ili ih zloupotrebili i od same gospođe Kuburović smo rekli da su neki izvršitelji i razrešeni, ali smatram da ne treba generalizovati. Što se tiče obaveštenja da li je skinuta zabrana ili nije skinuta zabrana, pa sad zamislite da sam ja dužna, ja znam koliko sam dužna, znam koliko sam platila, znam koliko je rata to iznosilo, ali nisam svesna da sam isplatila taj svoj dug. Naravno da ću otići kod izvršitelja i kod, eventualno, javnog preduzeća ili Javnog komunalnog preduzeća kome sam isplatila dug da kažem da se skine ta zabrana. Tako da, nije baš sve u tome ni da se generalizuje da su svi izvršitelji loši. Zahvaljujem.
Želite da diskutujete još o svom amandmanu, poslaniče Rističeviću? (Ne) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pojedini izvršitelji su toliko zla naneli pojedinim građanima Srbije da je ova celokupna profesija proskribovana i stavljena na stub srama. Naravno da svi izvršitelji nisu takvi, da je tamo ogromna većina časnih ljudi koji rade svoj posao u skladu sa normama i onako kako treba. Međutim, nisu krivi, možda, u svakom slučaju ni izvršitelji, nego sistem koji im je to omogućio. Evo, ja sam sinoć imao razgovor sa jednom ženom, a ovo je čista istina, reći ću i kasnije kako se zove, ako treba, znači žena je za ratu od 600 dinara, neku duksericu koju nije uzela ona, nego njen sin, nije htela da ga provlači po sudovima, nego je dala dvadeset dve, tri hiljade. Znači, za jednu od rata, ne znam, ta dukserica je možda koštala dve, tri hiljade, to je koštalo nju ukupno dvadeset dve, tri hiljade. Radi se o dosta siromašnoj porodici, a da nevolja bude još veća toj istoj porodici je ukradena bicikla koja mnogo više košta od te dukserice. U međuvremenu je pronađen izvršilac, radi se o, hajde da kažem, starijem maloletniku, licu koje je takođe siromašno, koje je tu biciklu prodalo negde u drugi grad, potrošilo pare i sad ona ne može da naplati svoje. Znači, kada je u pitanju nešto njeno, nije u stanju to da naplati od države, a ono što je bilo nešto vrlo minimalno, simbolično, to je država od nje uzela. Kako će ta osoba, ta žena da gleda na pravni sistem i kako će imati poverenje u ovaj sistem i ovu državu, kažite mi?
Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, želeo bih samo još ukratko da nastavim i ukažem ono što može samo da koristi. Podsetio bih vas, a verovatno i znate, srpska Vlada je na Krfu 1918. godine, pre probijanja Solunskog fronta, doštampala Građanski zakonik, Zakon o akcionarskim društvima, Trgovački zakon, Zakon o mustrama i modelima da bi se imalo čime upravljati oslobođenom Srbijom. Ovo ukazujem čisto iz razloga što bih vam dao predlog da više koristite kod izrade zakona Institut za uporedno pravo. Po vašem nalogu Institut za uporedno pravo mora da vam dostavi studiju da bi se iz uporednog prava moglo zaključiti i videti o čemu se radi i kako je to regulisano u drugim zemljama. Čuvenom kodifikatoru, profesoru Mihajlu Konstantinoviću, komunisti su rekli – bavite se čime hoćete, osim da kodifikujete obligaciono pravo. Realno govoreći, srpsko pravo je degradiralo u poslednjih 80 godina u odnosu na stanje od pre Drugog svetskog rata, a svojina je najviše stradala od građansko–pravnih ustanova, što je najgore po ugled prava i taj ugled je, našeg prava, opao u očima naših građana. Mnogo može da vam koristi, gospođo ministre, a ja verujem, vi ste preduzimljivi i veoma hrabri, što cenim, jer u nekim stvarima ste bili najhrabriji ministar u ovoj Vladi, čak u svim vladama od 2000. godine, jer ste neke stvari saopštili onima kojima nije bilo milo da im vi predočite u ime Republike Srbije. Hvala vam.
Na član 18. amandman je podneo Zaštitnik građana. Da li neko želi reč o ovom amandmanu? (Da) Reč ima narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević.
Hvala vam, predsednice. Samo kratko. Javila sam se, jer želim da ukažem na značaj institucije Zaštitnika građana i da pohvalim njegovu uključenost u ovu raspravu. Dobro je što prati raspravu i usvajanje zakona koji se tiču građana Srbije. Nešto bih vrlo kratko rekla i o amandmanu koji nije prihvaćen. Amandman se odnosi na član 18. kojim se reguliše dostavljanje, odnosno ukoliko dostavljanje ne uspe, da se pismeno istakne na oglasnoj tabli suda i elektronskoj oglasnoj tabli suda. Vlada je mišljenja da amandman treba odbiti iz razloga koji su navedeni u obrazloženju, koje sad ne bih ponavljala. Što se tiče uvođenja elektronske oglasne table, ona će omogućiti informisanje stranaka koje će biti brže, sigurnije i adekvatnije, ako uzmemo u obzir razvoj modernih tehnologija i mogućnost pristupa internetu skoro na svakom mestu u našoj zemlji. U postupku izvršenja građani su često ukazivali na to da im pismeno nije dostavljeno i da se postupak izvršenja nije poveo, a da oni nisu bili ni obavešteni o pokretanju postupka izvršenja ili su za to saznali tek pošto je izvršenje počelo da se sprovodi na plati ili penziji. Dakle, trebalo bi da sistem elektronske oglasne table uspostavi jedan efikasan mehanizam koji će građanima upravo pružiti sigurnost u izvršnim postupcima.
Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj.
Hvala. Obaveštavam vas da ću koristiti vreme ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Dame i gospodo narodni poslanici, to šta je sve vlast u Srbiji u stanju da u radi zbog poglavlja, famoznog Poglavlja 23, pregovaračkog okvira, akcionog plana i smernica koje dolaze od strane EU za naš pravosudni sistem, mene ne bi iznenadilo jednog dana da zbog smernica EU za Poglavlje 23 mi proglasimo dan za noć ili obrnuto. Toliko daleko je vlast u Srbiji u stanju da ode zbog ispunjavanja preporuka iz EU. Pitanje javnih izvršitelja je jedno od najvažnijih pitanja koje danas opterećuje građane Srbije. Već osam godina mi imamo samo rast tih zloupotreba, tih ovlašćenja. Slušali smo ovde diskusiju u ponedeljak, mogli smo da čujemo da svaki od predstavnika vladajuće većine je obavešten o negativnim iskustvima, o zloupotrebama, o divljanju i pljačkanju javnih izvršitelja, ali kada se pogleda statistika, efikasnost je ono što nama treba, efikasnost u naplati obaveza tj. u izvršenju da sad imamo umesto milion predmeta, 600 hiljada neizvršenih predmeta, ili imali smo 600 sad imamo 400. To uopšte nije važno. Ovde se stavlja efikasnost kao glavni princip koji treba poštovati. Glavna stvar koja nam je važna, dakle efikasno naplaćivanje, a to iz tog procesa kako izađe javni izvršitelj, a kako izađe dužnik, to nikoga ne zanima i niko ne primećuje da su pojedini izvršitelji inkasirali milionske iznose u evrima za prethodnih nekoliko godina. Gospođa Gojković je rekla u ponedeljak, da se sad stvara od tih izvršitelja nova kasta, novi sloj društva koji sada žive u ekskluzivnim delovima Beograda ili Novog Sada, da su to ljudi koji su se na brzinu obogatili, a to sve na teret građana Srbije iskorišćavajući one najsiromašnije, one koji nisu bili u stanju da servisiraju svoj dug na vreme. Njima, osim što im se oduzelo sve iz imovine, njima se još oduzima i dostojanstvo i njihova građanska prava i njihova ljudska prava. To su ti novi ljudi danas. Rimljani su takve zvali, te skorojeviće koji se na brzinu obogate, na netransparentan način „homini novi“. E, takav je to sloj u Srbiji. Više pripadnika vladajuće većine je u svojim diskusijama u ponedeljak delilo sa nama ovde svoje impresije iz vremena kada su se bavili advokaturom ili kada su radili u sudovima, sad mi ostali ne možemo da poverujemo koliko je to ta hrpa predmeta bila, koliko je to sve neefikasno bilo, koliko je bilo teško naplatiti dug itd. Možda bi bilo bolje za njih da malo izađu iz svojih advokatskih kancelarija i da pogledaju šta su izvršitelji doneli građanima Srbije i u kakvom su stanju sada posle, evo, osam godina. Mi već imamo tu pojavu koja se svake godine izražava sve gore i gore po obične građane Srbije. Dakle, oni koji nemaju toliko velike dugove, koji su većina velika njih, ne onih koji su se zaduživali iz obesti, oni koji su zbog svojih nekih životnih potreba, zbog uslovljenosti života uzimali kredite ili pozajmice, nisu bili u stanju da ih servisiraju na vreme, oni ispaštaju i sve im se uzima, a oni koji duguju najviše, oni i dalje duguju, i dalje zloupotrebljavaju zakon, ništa se njihov položaj u Srbiji nije promenio. Po ovom pitanju postoji očigledna veza i ne postoji nikakav raskid sa politikom i praksom donošenja odluka iz vremena DS. Podsetiću vas da je 2011. godine SNS bio protiv ovog zakona, zakona koji je doneo DS, a sada se ovaj zakon i dalje poštuje, tj. i dalje je na snazi, ništa se nije uradilo da se to promeni i da se vrati u pređašnje stanje, a mi se ovde tešimo sada da bi kozmetičkim izmenama zakona u nekim pojedinostima mogli da ispravimo nešto što je samo po sebi loše. Znate, ne može otrovno drvo ako se obrezuje da daje zdrave plodove. Jedan od najvećih srpskih pravnika i kodifikatora Valtazar Bogišić je jednu pravnu maksimu preneo u opšti imovinski zakonik za Crnu Goru: „Što se grbo rodi, vrijeme ne ispravi“. Dakle, nije moguće jedno loše zakonsko rešenje, ne samim tim što mi znamo da je loše, nego znamo kako je to u praksi izgledalo za ovih osam godina, da se kozmetičkim promenama ili samim protekom vremena promeni na bolje, to je nemoguće. Možemo samo da produžavamo ovu agoniju, i to sve ne zato što je nama stalo kako građani žive, nego zato što nam prija pohvala u izveštaju Evropske komisije, i to ne treba da se krije, i svi poslanici iz redova vladajuće koalicije su obrazlagali negativna iskustva i govorili o zloupotrebama, ali svi će uredno glasati za ovaj zakon i samim tim podržati postojanje javnih izvršitelja. Tako da, mislim da je problem mnogo veći od tih sitnih izmena, tih korekcija i da ne verujem da je baš u stanju ova vlast da se izbori sa tim očiglednim zloupotrebama javnih izvršitelja. Ako govorimo o efikasnosti, imajte u vidu da je, po prirodi stvari, država manje efikasna nego privatno lice. Ali, koristeći ovu logiku sada da zato što su sudovi prenatrpani, to je hrpa papira, nisu u stanju da na vreme sve predmete završe itd, pa da damo to privatnom licu da radi, ne možemo to da radimo sa ovlašćenjima i nadležnostima države. To nije normalno, da posao koji treba da radi država, da radi privatno lice. Sledeći tu logiku, možemo da kažemo da je u krivičnim i građanskim stvarima, tj. u krivičnim i građanskim parnicama, sudovi nisu efikasni zato što suđenja traju po nekoliko godina, hajde da nađemo neke privatnike koji će da sude po hitnom postupku i onda više nećemo imati tako zatrpane sudove, nego ćemo imati situaciju gde bi sudovi konačno bili rasterećeni svog posla. To nije normalno. Efikasnost treba da bude sekundarna. Treba svako da se stara o svojim građanskim pravima, pa tako i pravu da ostvari svoje potraživanje, ali ne po svaku cenu i ne da bi na račun tog potraživanja treće lice, a to je javni izvršitelj, moglo enormno i nekontrolisano da se obogati, a to je današnja situacija u Srbiji. Niko to ne kontroliše i nikog to ne zanima, jer kad posle pogledamo na papiru, umesto 600.000 imaćemo 500.000 neizvršenih predmeta. I to mi onda shvatamo kao uspeh. A to što je samo u 2017. godini 3.736 porodica ostalo bez svog doma, to je tamo sekundarna stvar, mnogo manje važna nego ovo što smo mi dobili uspeh od strane Evropske unije. Da bi se nekom oduzelo pravo na dom i pravo na dostojanstvo, to ne može niko toliko da bude dužan. Nijedan dug nije veći od ljudskog dostojanstva, a izvršitelji su kod tog pitanja apsolutno nemilosrdni. Srpska radikalna stranka je, kao što znate, jedina politička partija u Srbiji koja se jasno i glasno zalaže za ukidanje ovakve prakse, za ukidanje javnih izvršitelja, zbog svega ovoga što smo imali priliku da vidimo u poslednjih osam godina. Neverovatno je da neko to ne vidi ili da se pravi da ne vidi. To što je neki izvršitelj tamo razrešen, a da li je taj stan vraćen, ako je bilo očiglednih zloupotreba? Ne verujem da je vraćen. Izvršitelji ulaze u kuće, tj. u nekretnine, dužnika, na nemilosrdan način ih izbacuju u pratnji policije, a često da ti dužnici ni ne znaju koliko su u stvari dužni, zbog tih nenormalnih provizija i taksi, ni kada će im biti izvršenje. Vi kažete – pa, ima na oglasnoj tabli. Zamislite nekom licu koje je iseljeno iz svog stana pod pratnjom policije, još treba da mu se naplate, naravno, i troškovi tog izvršenja, što je došao neko da ga iseli, pa nije to besplatno došao da ga iseli, treba da pokrije taj dužnik i te troškove. Pa, znate šta, morali ste da idete kod komunalnog izvršitelja da vidite na oglasnoj tabli kada će biti vaše iseljenje i koliko ste dužni. To nije normalno. Imajte u vidu da glasajući za ovaj zakon, glasajući za instituciju javnih izvršitelja vršite kontinuitet sa režimom DS i preuzećete odgovornost za sve to što rade javni izvršitelji u Srbiji, što rade građanima Srbije, na kraju će to pasti sve na vaša leđa. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Studenka Kovačević.
Zahvaljujem, uvažena predsedavajuća. Ja vas molim da nijednog trenutka ne zaboravite da su i poverioci takođe građani Srbije i da i oni imaju svoja prava i da i njih takođe zakon treba da štiti i da njima takođe zakon mora da obezbedi način da svoja potraživanja naplate. Ovom izmenom štitimo i male dužnike od gubitka jedine nepokretnosti i to je poenta ovog zakona. Ali, da se vratim na član 18, na koji je ovaj amandman i podnet, a on govori o dostavljanju pismena i isticanju rešenja na oglasnoj tabli, obzirom da su građani to isticali kao problem. Svi mi znamo da su klasične oglasne table vrlo nepregledne i zatrpane, pa se teško može uočiti dokument koji se odnosi na vas. Osim toga, nebrojeno puta neko ko je nervozan i revoltiran jer nije mogao da pronađe ono što na toj tabli traži, skine, zgužva i baci prvo što dohvati od onoga što je na tabli istaknuto. E, to se ne može sada desiti, kada je u pitanju elektronska oglasna tabla. Osim toga, nebrojeno puta neko ko je nervozan i revoltiran, jer nije mogao da pronađe ono što na toj tabli traži, skine, zgužva i baci prvo što dohvati, od onoga što je na tabli istaknuto. To se ne može sada desiti, kada je u pitanju elektronska oglasna tabla. Druga korisna stvar je mogućnost da kada očekujete neko obaveštenje od suda, možete da ostavite svoj i-mejl adresu ili broj telefona, pa kada izađe pismeno u kome se pominjete dobijate obaveštenje ili elektronskom poštom ili SMS porukom. Rešenje je praktično, jer ne morate ići u sud svakog časa i proveravati tablu. Osim toga, dostavljanje će se vršiti na adresu, kroz dva pokušaja uručenja, ako vam pismeno ne bude uručeno prvi put, dostavljanje se ponavlja, međutim ono što stvara probleme vezano za dostavljanje sudskih dokumenata na kućnu adresu ili na adresu pravnog lica je, po meni, nesavesnost nekih sudskih dostavljača. Međutim, to je predmet regulisanja nekog drugog zakona, ali eto uzmite u razmatranje da se dešava da su neki dostavljači nesavesni i zato nastaje problem. Zahvaljujem.
Ministar Nela Kuburović.
Zahvaljujem predsednice. Uvaženi poslanici, tokom prethodne diskusije imali smo prilike da čujemo nekoliko stvari koje su suštinski netačne, pre svega da građani ne mogu da budu obavešteni o tome da li je pokrenut izvršni postupak i da to se obaveštava na oglasnoj tabli Komore. Zašto nemamo mogućnosti, vrlo često dostavljanja obaveštenja izvršnim dužnicima? Zato što dužnici vrlo često ne poštuju Zakon o prebivalištu, ne prijavljuju svoje adrese, već prijavljuju fiktivne adrese i zato ne postoji mogućnost ličnog uručenja i zato se koristi oglasna tabla. Ali, se ne koristi oglasna tabla Komore izvršitelja, koristi se oglasna tabla suda. Kozmetičke izmene nisu pratile izmene i dopune ovog zakona, već suštinske izmene, upravo jedna od njih je i uvođenje elektronske oglasne table, upravo da nam se ne bi dešavalo kao što se dešava u praksi, da ovako izgleda oglasna tabla suda, na kojoj građani treba da se obaveste da li neko rešenje je donete i da li se odnosi na njih ili ne. Tako da će svakako transparentnost, vidljivost biti na ovaj način poboljšana. Imali smo prilike da čujemo u prethodnoj diskusiji da li dugovi iz komunalnih potraživanja mogu da dostignu iznos od pet hiljada dinara, ne bih nešto govorila da nisam imala prilike da se uverim, da nisam imala prilike da vidim statistiku za koje iznose se vrši naplata potraživanja i kada je reč o Beogradu, vrlo često za potraživanja infostana imate dugove i koji iznose i do milion dinara. To možete vrlo lako da proverite, možete se obratiti infostanu da vam kažu da li postoje takvi dužnici. Vrlo često to nisu siromašna lica, vrlo često to su javne ličnosti, vrlo često lica koja luksuzno žive, a svoje obaveze ne namiruju. Onda postavljam pitanje, da li treba i njih da izuzmemo iz postupka izvršenja i da im omogućimo da i dalje duguju tako velike iznose, a imaju mogućnost te iste dugove da plate?
Hvala gospođo Kuburović. Pravo na repliku ima Aleksadar Šešelj. Izvolite gospodine Šešelj.
Hvala gospodine Marinkoviću. Pre svega, u koliko je neko dužan milion dinara za infostan, a i dalje luksuzno živi i dalje ga ne zanima servisiranje svoga duga, pa to je upravo ono o čemu sam ja govorio. Oni koji duguju najviše, koji zloupotrebljavaju zakon, koji hoće da izigraju zakon, njih niko ne dira i to je očigledno. A, da bi neki obični građanin, sa običnim primanjima, tj. prosečnim primanjima, imao dug od 600 hiljada dinara za komunalna potraživanja, to je jedan u milion. To je jednostavno ne moguće i naša neefikasna državna preduzeća, kao što je EPS, isključuju struju kada dođe i do 50 hiljada dinara račun za struju, sa kamatom, a ne 600 hiljada. To je jednostavno ne moguće. Nemojte da pričamo o suštinskim izmenama, da je suštinska izmena elektronska tabla. To nije suštinska izmena, to je trivijalna promena, u odnosu na ono što imamo do sada. Suštinska izmena bi bila staranje da treće lice ne zaradi na nesreći dužnika, koji nije u stanju da plati ono što je dužan. To bi bila suštinska izmena, a ne elektronska tabla. Gospođa Kovačević je rekla kako su i poverioci isto tako građani Srbije. Pa, jesu i treba maksimalno njihova prava da se štite, ali ovde treće lice iz dužničko-poverilačkog odnosa izvlači najveću imovinsku korist. To je ono što je problematično, a ta imovinska korist je mogla da bude prihod države ali kada bi bilo sve to normalno i po razumnim cenama to jest kamatama ili taksama, kako već. O tome se ne razmišlja, to niko ne vidi kao važan i veliki problem i to bi bila jedina suštinska izmena u sadašnjem sistemu. Hvala vam.
Hvala gospodine Šešelj. Reč ima po amandmanu, gospodin Jovanović. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, gospođo ministarka, evo, povukla me ova diskusija uvaženog kolege koji je izneo jednu tvrdnju koja se meni dopada, to je da je ovaj zakon u stvari nastavak onoga što je DS radila i kontinuitet kako ste se izrazili. Poslanik sam vladajuće koalicije 2011. godine sam glasao protiv, protiv ovog Zakona o izvršiteljima. Sada podržavam izmene ovog zakona jer smatram da su ove izmene korak napred i ono što bih prosto zamolio uvaženu ministarku jeste da ovo ne budu i poslednje izmene ovog zakona. Ono što se ja sa vama uvek mogu složiti jeste u zloupotrebe koje izvršitelji imaju, ali sa druge strane ako hoćemo da težimo nekom uređenom sistemu kakav imamo ipak na zapadu, izvršitelji su potrebni, ali je pitanje sa druge strane da li su potrebni i njihovi ovakvi cenovnici, troškovi izvršenja u postupku i sa druge strane da li Ministarstvo pravde i policija pre svega MUP mogu da isprate zloupotrebe koje se dešavaju kada se prodaju nekretnine. To je po meni ključni problem. Vi ako pogledate da li organizovana grupa ljudi upravo prodaje nekretnine od stanova, od preko nažalost, zemljišta i svega ostalog, a naročito se to odnosi na poljoprivredna gazdinstva. Ono što je ministarka rekla, delimično se mogu složiti, dugo godina sam predsednik opštine i nažalost često se dešava da za komunalne usluge najviše duguju oni najbahatiji i oni koji imaju najviše novca. Sa druge strane penzioneri i oni koji su najrevnosniji u plaćanju oni ponekad imaju najmanje, ali sa druge strane zloupotrebe koje mi imamo nažalost i kod izvršitelja ali još više kod notara, da smo mi dobili grupu ljudi koji su bili loši pripravnici u advokatskim kancelarijama, pomoćnici po sudovima koji danas voze luksuzne džipove i najskuplje automobile po opštinama. To je problem o kome mi moramo da razgovaramo. Ono što bih još jednom ukazao, kada smo govorili, koleginica uvažena je rekla, da su i poverioci i građani Republike Srbije čija prava mi treba da štitimo, i sa tim se potpuno slažem, samo ću ukazati na jedan mali primer gde da nije bilo privatnih izvršitelja realno ne bi došlo do realizacije sudskih presuda, a to su tužbe iz 2014. godine grupe poljoprivrednika iz opštine Topola koji su tužili tada Sektor za vanredne situacije za štetu od grada. Na kraju je bilo negde oko 99 tužbi koje su skupa bile veće od 700 hiljada evra. Apelacioni sud je potvrdio da je greškom države i Sektora za vanredne situacije naneta šteta od tada, u tom trenutku, 14 miliona evra seljacima gde je sve bilo uništeno. Uspeli su, još uvek se nisu svi, ali se sukcesivno naplaćuju samo zahvaljujući privatnih izvršiteljima, da je bilo do javnih nikada se ne bi to naplatilo. Tako sa druge strane imate nešto i što je dobro i što je loše, ali sa druge strane ograničenja koja ministarstvo svojim izmenama donosi, mislim da je dobro i zbog toga ću glasati za izmene i dopune ovog zakona uz još jednom, kažem, zahtev i molbu ministarki da se sa ovim ne stane i da se pokuša da se još više smanje i ograniče. Ono što podržavam kolegu, mislim da bez obzira na visinu duga, za jednu četvoročlanu porodicu, ako je nosilac domaćinstva opterećen dugom većim od 5000 evra stambeni prostor, a to već imamo u nekim od zapadnih zemalja, ne sme se i ne može se prodavati. Sa tim se potpuno slažem, kao što se slažem da se kod poljoprivrednika, kod seljaka, ne sme popisivati sredstvo za rad, kao što je traktor. I, to se ne sme otuđivati, to svima mora da bude jasno i to svima mora da se kaže. Ali, evo povuklo me to kada ste rekli - 2011. godina, tačno je, ali sa druge strane, još jednom moram da upozorim, nisu samo izvršitelji ti, mislim da imamo još veći problem sa notarima. Tek njihovo bogatstvo koliko je, pa to je posebna priča. Zbog toga još jednom poziv za ministarku da se ne stane sa ovakvim promenama i da se hrabro ide napred i da ovakve stvari pokušamo da sasečemo. Hvala puno.
Hvala, gospodine Jovanoviću. Pravo na repliku, pošto mi se kasnije pojavilo u sistemu, Studenka Kovačević, na izlaganje Aleksandra Šešelja, pa onda Aleksandar Šešelj. Taman imate priliku i na diskusiju gospodina Jovanovića, ako se slažete. Rečima narodni poslanik Studenka Kovačević. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi gospodine Marinkoviću. Ne bih da propustim priliku da kažem da mi je drago da se kolega Šešelj i ja slažemo oko toga da su i poverioci takođe građani Republike Srbije i da i na njih treba misliti objektivno. Međutim, što se izvršitelja tiče slažem se da postoje i oni koji su prekršili zakon i čuli smo i od ministarke Kuburović da su neki, čak i razrešeni. Oni su pod kontrolom Ministarstva pravde, a za postupke suprotno zakonu odgovaraju i sopstvenom imovinom. Tako da apsolutno podržavam da budu sankcionisani svi oni izvršitelji koji prekrše zakon. Zakon mora važiti za sve jednako. Ja se nadam da je to objektivno. Hvala.
Hvala, koleginice Kovačević. Reč ima gospodin Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Pre svega, ja imam u vidu pravna iskustva određenih zemalja i određenih zakonskih rešenja u našoj zemlji od ranije. Dakle, pravna maksima postoji od Rimskog prava, koja kada se čita iz srpskih kodifikacija zvuči: „što se grbo rodi, vreme ne ispravi“. Ono što je loše u fundamentu, što je loše u prirodi, ne može biti sitnim korekcijama ispravljeno, to je nemoguće. Možemo samo da se zavaravamo, da zamaskiramo prave probleme koje institucija javnih izvršitelja uvodi u Srbiju. Slažem se sa kolegom Jovanovićem, koji je govorio i o notarima. Da, to je nova kasta ljudi u Srbiji, notari, tj. javni beležnici, javni izvršitelji, koji su se enormno obogatili za vrlo kratak period i koji apsolutno ne vode računa o građanima i njihovim interesima. Kontinuitet postoji, jer SNS je glasala protiv zakona o izvršenju iz 2011. godine, a danas i 2015. godine, podržava Zakon o izvršenju. Dajte da prekinemo sa lošom praksom. Jedna od najgorih tekovina vlasti DS jeste Zakon o javnim izvršiteljima. To je Zakon o izvršenju i obezbeđenju. Ta ustanova se pokazala kako katastrofalna i ima katastrofalne posledice za građane Srbije. To što je neki izvršitelj razrešen nije se vodilo računa posle toga kakvu je štetu on naneo u svom radu. Da li su ti stanovi vraćeni, da li je taj novac koji je on uzeo vraćen, s tim što je on razrešen? Nije. On je samo uzeo svoj novac i prekinuo da zloupotrebljava i da se bogati neosnovano na građanima Srbije. Hvala.
Hvala, gospodine Šešelj. Reč ima narodni poslanik, gospodin Jovanović. Po amandmanu. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Mislim da je, čak po malo opasno da odavde, iz ovog Doma ode poruka prema građanima koja podrazumeva nešto što građani mogu pogrešno da percipiraju. To je sa jedne strane stigmatizacija javnih izvršitelja, a sa druge strane da poverioci nikada neće doći do naplate svojih potraživanja. Mislim da jedan takav pristup ne sme da postoji, a sa druge strane mi jesmo za to da se sankcioniše sve ono što podrazumeva protivpravno delovanje u radu javnih izvršitelja i to najoštrije. Kada su u pitanju enormne zarade javnih izvršitelja, to je činjenica o kojoj se svi slažemo i to je nešto što niko ne dovodi u sumnju. Prihodi koje ostvaruju javni izvršitelji zaista jesu visoki. Ja ne želim ni u kom slučaju da opravdavam, mogu tako da kažem, a da ne budem grub, brzo bogaćenje javnih izvršitelja, ali sa druge strane ako imamo u vidu činjenicu da su oni ti koji sprovode sudske odluke, izvršavaju presudu i namiruju potraživanja poverilaca, onda moraju imati adekvatne nagrade. Kada sam rekao nagrade, onda moraju biti adekvatne. Ni u kom slučaju one koje bi podrazumevale nešto što podrazumeva lukrativno delovanje kako bi se samo stekla korist, a da postoji ne srazmera između stečene koristi javnih izvršitelja i pruženih usluga, odnosno onoga što oni u svom poslu obavljaju, a opet obavljaju sve ono što im je u zakonu dato, i ponavljam po stoti put, samo sprovode sudske odluke. Potpuno razumem motive mog uvaženog kolege Dragana Jovanovića kad je skrenuo pažnju na izvršenja na nepokretnoj imovini, kako poljoprivrednih domaćinstava, tako i nepokretne imovine koja je u vlasništvu izvršnih dužnika kada su u pitanju porodične kuće, objekti i slično. Međutim, ono što moram da skrenem pažnju, verovatno je da postoji nedovoljno razumevanje određenih odredbi Predloga zakona o izvršenju i obezbeđenju o kome raspravljamo, i upravo, u ovom Predlogu zakona je vrlo jasno definisano načelo nesrazmere. I sada, to konačno načelo nesrazmere javni izvršitelji više neće zloupotrebljavati, niti ga mogu zloupotrebljavati. Kod komunalnih usluga, već imamo veoma jasnu poziciju i veoma jasnu definiciju. Kod onih drugih situacija u kojima se kao izvršni dužnici pojavljuju i oni koji imaju nepokretnost ili jedinu nepokretnost sa kojom raspolažu i koja može da bude sredstvo izvršenja, jer druge nema, tada se načelo srazmere poštuje, ali ću ponoviti ono što sam rekao u uvodnom delu, tu se vrlo osetljiva pitanja pojavljuju na koje moraju da reaguju i izvršitelji, jer ukoliko izvršni dužnik ima kuću koja je vredna pola miliona evra, a dug koji duguje običnom građaninu od 15.000 evra, onda je nemoguće da se on baškari u jednom takvom luksuznom objektu, a da duguje 15.000 evra, koje neće da vrati, a može taj svoj luksuzni objekat i da kupi najmanje tri u kojima može potpuno normalno da živi, ne samo on, nego ko zna koliko njegovih povezanih lica, a za to vreme da trpi izvršni poverilac nešto što je za njega egzistencijalno što mu omogućava bilo šta što podrazumeva sigurnost u životu. Prema tome, moramo da budemo tu vrlo razumni, jer su situacije različite, "ad hok" i onda, dozvolimo izvršiteljima da ovo načelo nesrazmere koje je propisano zakonom pravilno primenjuju, da poštuju načelo nesrazmere, s jedne strane, a sa druge strane da štite izvršne dužnike u socijalnim kategorijama, ali isto tako i da štitite interese izvršnih poverilaca tamo gde su izvršenja mogu sprovesti. Takve situacije postoje i zbog toga moramo biti osetljivi. Kada je u pitanju nešto što se vezuje za, upravo, zaštitu izvršnih dužnika, a mislim da je to uvažena predsednica i navela u svom amandmanu, tu potpuno razumem i pobude i motive koji su generisali taj amandman i na neki način bi to mogao da podržim, ali ću ponovo skrenuti pažnju, načelo srazmere u ovom Predlogu zakona daje mogućnost izvršiteljima da postupaju pravično, zakonito i da štite interese poverilaca, a sa druge strane sve izvršne dužnike u socijalnim kategorijama da zaštite od bilo čega što bi podrazumevalo nanošenje štete tim izvršnim dužnicima. Hvala.
Hvala, gospodine Jovanoviću. Reč ima Maja Gojković. Izvolite, gospođo Gojković.
Da se dogovorim prvo da li ćemo da razgovaramo o amandmanima ili ćemo ponovo da se vratimo na raspravu u načelu. Znači, poslanik Jovanović jako lepo govori. Svaka vam čast. Vi ste advokat i imate tu praksu u sudnici da dominirate i da iznosite argumente na strani očigledno jedne strane koju vi zastupate. Tako zamišljam vaše nastupanje povodom amandmana poslanika Šešelja. U novinama sam videla da nisam u dobrim odnosima sa ministarkom Nelom Kuburović. To je nešto novo za mene da primetim na naslovnim stranicama, iako sam ja zagovornik one teorije - bolje lepa slika nego ono što jeste zaista suština, jer tako ćemo dobiti na popularnosti. (Vjerica Radeta: Lepe su vam slike.) Nisu loše. Nisu baš najbolje, ali nisu ni loše. Na popularnosti ćemo dobiti obe. Ne, nas dve nismo baš u nikakvoj zavadi. Ne znam zašto u javnosti postoji mišljenje ako se ne slažeš sa nekim stopostotno ili ako si poslanik koji radi na kvalitetu zakona i amandmanima reaguje na određene propuste u ovim izmenama i dopunama, da si ti odmah neprijatelj nekome ko je predložio? To nije i neće biti, barem po mom načinu shvatanja bavljenja posla poslanika. Volela bih da mi poslanik Jovanović pokaže taj slučaj gde je neko u vili od nekoliko miliona evra dugovao nekom čoveku par hiljada evra, pa sada izvršitelj treba da ga izbaci iz te vile, jer on bahato neće ovom nekoliko hiljada evra da vrati. Mi ovde ne razgovaramo već dva dana o takvim slučajevima, niti ja shvatam da je posao izvršitelja da bude isključivo na strani poverioca. Nije ni sud bio na strani poverioca kada je imao poslove izvršenja određene pravosnažne isprave ili sam ja živela u nekom drugom vremenu? Izvršitelj, po ovom zakonu, za koji smo se svi ovde složili da nije dobar, neki od nas i nisu glasali kada su bili u prilici, nisam bila poslanik, ne znam da li bih glasala, pojma nemam, ne mogu da govorim o onome što je bilo nekada, ali očigledno je da ministarstvo i Vlada Republike Srbije to uočavaju, jer ovde ima jako mnogo izmena i dopuna. Kada ima mnogo izmena i dopuna, rešenje je jedino da u neko skorije vreme dobijemo novi predlog o izvršenju i obezbeđenju. Moramo ga dobiti. Praksa je demantovala da je ovo dobar zakon. Ljudima kojima je povereno da obavljaju posao izvršitelja nisu dobro shvatili svoju ulogu u našem društvu. Nisu dobro shvatili i mi nismo dobro glasali. Olako smo prešli preko toga, i oko njihovih nagrada osnovnih i oko procenata koje dobijaju na kraju od izvršene isprave. Ti procenti su ogromni. Oni su iskoristili tu svoju šansu, ali danas imamo odijum javnosti, ne samo dužnika, nego uopšte odijum javnosti, kako smo napravili od izvršitelje jednu izuzetno bogatu klasu ljudi i to jesmo uradili. Nemam ja ništa protiv, ali vidite kakve se anomalije… Ja nemam ništa protiv, ja nisam komunista. Drago mi je da postoje bogati ljudi u našem društvu, ali onda imamo ovakve anomalije da su pojedinci u toj branši uspeli za kratko vreme da se obogate, a to nisu mogli samo poštujući odredbe zakona da učine. Jednostavno, nisu mogli poštujući odredbe zakona da postanu izuzetno bogati ljudi u našem društvu. Danas kada hoćete nekom da prodate neku dobru nekretninu na dobroj poziciji u Beogradu, najlakše je da odete kod izvršitelja da tražite klijente za tako nešto. S druge strane, rešavamo problem izvršenja presuda tako što stvaramo nove socijalne slučajeve, izbacujemo ljude iz jedinih stambenih jedinica koje imaju. Pa, šta smo to uradili? Neko je rekao, i to dobro zvuči, da moramo da vodimo računa o dužnicima koji, na primer, žele žene i deca da naplate izdržavanje. Dobro, to znači da nema taj nikakav primanja i da ćemo naplatiti time što ga izbacujemo iz nekog stana, ne znam ni ja, izvršenjem dospele obaveze. Dospele obaveze, tačka. Od čega će se izdržavati njegova deca u budućnosti onda? Od čega će se izdržavati? Moramo nekako da napravimo jedan kompromis između potrebe dužnika i, s druge strane, šta i u kom pravcu mi usmeravamo da se dug podmiruje tako što će se prodavati stambene jedinice jedine u kojima živi, opet, neka porodica što ukazuje da ako mi idemo da prodajemo stambene jedinice, oni baš nemaju nikakva primanja. Sad, ja ne razumem šta će da se desi ako je taj dug, kako ste naveli, uvaženi kolega, enormne neke veličine i sad je to neka stambena jedinica od 30-40 kvadrata i time smo podmirili jedan mali deo duga? Pa, time ništa nismo veliko uradili za dužnika, samo smo napravili novi problem. Moramo da sednemo. Ja nemam ništa protiv moje uvažene koleginice ministra i članice stranke iz koje smo mi i glasaću za svaki predlog zakona koji vi predložite, to ništa nije sporno, ali molim vas da dobronamerno shvatite pojedine naše amandmane. Nije samo Pera Petrović izgleda u pravu sa svojim amandmanima, pa da mu uložite amandmane. Ništa niko od nas nije loše mislio, nego želimo da ispravimo određene anomalije i da popravimo Predlog zakona zaista u pravom smislu reči. Nisam zadovoljna obrazloženjem, čekam da dođemo do člana 138, jer mi deluje kao da oni koji su vam pripremali, amandman nisu ni pogledali, suštinu šta sam ja želela, nego napisali – vaš amandman nema veze sa ovim ispravama ovamo. Pa, znam. To sam baš i rekla svojim amandmanom, da jedan i drugi član Zakona nisu usaglašeni. Meni u obrazloženju kada ste me odbili piše da sam ja u pravu, samo ja to sad ne mogu da sprovedem, jedino da zavrćem ruke poslanicima da me podrže, pa da izglasamo to. (Milorad Mirčić: Zovi izvršitelje.) Neću da uzimam vreme dalje… Da zovem izvršitelja? Nemam para da mu dam nagradu onu očekivanu. Znači, neću da uzimam vreme, ali do zaključenja rasprave razmislite o još nekim amandmanima. Pa, neće se ništa desiti ako neki amandman nekog poslanika bude usvojen, a da mnogo znači, pomogne izvršiteljima, ali da pomogne i poveriocima i dužnicima. Jedni da dođu do iznosa novca svog, ali i druge, da ne napravimo novi problem u društvu, a to ste videli kroz sve ove primere da, jednostavno, ljudi zbog nekog manjeg duga ostaju na ulicama. Drugi problem, to su enormne kamate. Otkud tolike kamate u društvu u kome nema inflacije? To su nenormalne kamate. Vi izmirite osnovni dug, ali kamate su ne znam ni ja koliko više. Pa, troškovi izvršitelja su viši, viši od tog osnovnog duga. O tome ovde poslanici govore. Ne govore oni o tome da Vlada nešto nije dobro uradila, ne govore o anomalijama koje su napravljene u sprovođenju ovog zakona. Ne može kamatni dug da bude toliko veći od osnovnog duga. To nikada neće biti naplaćeno. Možemo da imamo i elektronske table, možemo da imamo i izvršitelje kojima izričemo određene opomene i kazne ili im zabranjujemo da se time bave, ali nikada neće biti naplaćeni dugovi. Ako ih podmirite prodajom neke nekretnine, vi ne možete kamatu nikada da podmirite, niti troškove izvršitelja i to je tako i to je život. Možemo ovde da imamo dobro slovo na papiru, kako hoćemo, mi moramo da zastupamo ljude i da zastupamo život koji se odvija tu negde oko nas. Hvala.
Hvala, gospođo Gojković. Pravo na repliku, narodni poslanik Dragan Jovanović. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, uvaženi kolega Neđa Jovanović me pomenuo upravo u ovom delu koji je sada predsednica Gojković govorila i sa čijim se izlaganjem u potpunosti slažem. Nesrazmera, ali kolega, kada ste rekli da se neko baškari u vili, a duguje za komunalije i za nekakva bilo kakva dugovanja i naravno da mu se treba prodati ta vila, ali interesantno je, i evo, sada bih voleo da mi ministarka kaže, pa molim samo za malo pažnje. Ako ste pogledali, a voleo bih, ne znam koliko je narodnih poslanika, malopre dolazeći u ovu salu sam gledao statistički da se pogleda, neko je pomenuo i taj broj kod 750, mislim, nekretnina koliko je ukupno prodato. Ljudi, 80% toga su stanovi i to su stanovi do 70 kvadrata. I to je ono što sam malopre rekao zašto se zalažem, da ako imate četvoročlanu porodicu, koja ima stan od 60 kvadrata, bez obzira i da li je nosilac porodice bio preduzetnik, pa je ovako ili onako ostao dužan prevarom ili nebitno na koji način, država ne sme omogućiti da mu se prodaje stan koji je jedina stambena jedinica. O tome sam govorio. Verujte mi, pogledajte statističke, ja tamo ni jednu vilu sa bazenom nisam video i to je osnovni problem i zbog toga se potpuno slažem sa koleginicom Gojković da je potreban nama ubrzo nov zakon i to je možda najpravičnije rešenje. Hvala.
Hvala, gospodine Jovanoviću. Sada pravo na repliku ima gospodin Aleksandar Šešelj. Izvolite, pa Neđo Jovanović.
Hvala, gospodine Marinkoviću. Pre svega, podatak je 3.736 stambenih jedinica, tj. nekretnina samo u 2017. godini i u pravu ste, to su uglavnom stanovi do 80 kvadrata, dakle, manje stambene jedinice, ne ništa luksuzno, ne ništa ekskluzivno i ne u ekskluzivnim delovima, na primer Beograda. Niko ovde ne stigmatizuje izvršitelje tj. te ljude zbog tih ljudi. Jednostavno, veliki je problem što se treće lice enormno, bez kontrolisano bogati iz dužničko poverilačkog odnosa i uglavnom na teret onih najsiromašnijih koji zbog objektivnih okolnosti ne mogu da plaćaju svoj dug. Gospođa Gojković je primetila dobro šta će se desiti ako neko proda stan od 30 kvadrata, a dužan je više od toga. Pa, ne bi me iznenadilo da izvršitelj, pošto on ima svu slobodu, ima sva prava ovde, dođe do zaključka da taj dužnik ima dva bubrega, pa bi mogao jedan da se namiri iz jednog bubrega, što da ne, čovek može da preživi sa jednim bubregom. Nismo mi daleko od takvih rešenja sa pojavom javnih izvršitelja. Imajte to u vidu. Gospodin Jovanović može da priča o tome, on ima iskustva iz prakse, a i dosledan je pošto je bio javni izvršitelj 2011. godine i tu ne treba ništa da se zameri, ali ovde osnovni problem, ne mislim na vas gospodine Dragane Jovanoviću, mislim na SPS. Dakle, ovde je problem što je zloupotreba pravilo, a ne izuzetak, što je nenormalno bogaćenje na račun najsiromašnijih dužnika pravilo, a ne izuzetak. Imajte to u vidu i da nastavljanjem ovakve prakse, ne samo što će nam trebati novi zakon, nego nećemo imati mogućnost da ispravimo sve greške i sve te stvari koje su nam napravili javni izvršitelji.
Hvala, gospodine Šešelj. Pravo na repliku ima gospodin Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se predsedavajući. Onoliko koliko nisu u sukobu uvažena predsednica Gojković i ministarka, toliko nismo u sukobu ni ja ni uvažena predsednica Gojković, jer snosimo zajedničku odgovornost i delimo odgovornost za kvalitetna zakonska rešenja. Zbog toga i jesmo ovde. S tim što ona savršeno obavlja svoju funkciju, što je za uvažavanje i poštovanje, ali postoji jedno malo nerazumevanje. Ja sam upravo afirmisao vaše motive i pobude za onaj amandman koji očekujete kada će biti na redu da se o njemu diskutuje. Mislim da uvaženi gospodin Jovanović kuca na otvorena vrata, a evo zašto. Niti ja ovde u Skupštini zastupam ni poverioce ni dužnike. Naš cilj kao narodnih poslanika jeste da donesemo zakon koji će zaštititi i poverioce i dužnike. To je nešto što je nesporno. Ono što je ovde sada izazvalo dilemu jeste činjenica šta ukoliko se pojavi nepokretnost kao jedina nepokretnost porodice četvoročlane, petočlane itd, koja duguje nekakav novac, ima teret duga, da li tada tu nepokretnost prodavati za nešto što bi bilo u nesrazmeri sa visinom duga? Naravno da ne. Zbog toga će biti poštovano načelo srazmere između visine potraživanja i vrednosti sredstva izvršenja koje je predmet izvršenja, odnosno tog objekta, te kuće, tog stana. Znači, apsolutno postoji zaštita u ovom zakonu, stoji zaštita izvršnih dužnika da ne budu oštećeni u toj situaciji. Pošto mi je postavljeno pitanje gde su oni koji imaju takvo bogatstvo, evo ja ću vam odgovoriti. Nakon kriminalnih privatizacija za vreme DS, onih najkriminalnijih privatizacija posle 2001. godine, mnogo je onih koji su stekli ogromna bogatstva, koji su….
Vreme.
Vrlo kratko, drugima ste dali mnogo više vremena, tolerišite i mene.
Desetak sekundi, završite misao.
Nije baš toliko, ali hajde. Dakle, uostalom koristiću i vreme grupe.
Izvolite [[Maja Gojković: Ne može na repliku.]] Nije replika, javio sam se po amandmanu. Javite se ponovo, šta da vam kažem, ne mogu…
Javio sam se po amandmanu. Završiću, vrlo kratko.
Javite se, morate ponovo, moram gospodinu Jovanoviću da dam priliku. Sada repliku ima Dragan Jovanović. Ne. Imamo, koleginica iz SPS po amandmanu, pretpostavljam, prva je Mirjana Dragaš. Izvolite, gospođo Dragaš.
Hvala, poštovani. Ja bih se uključila u ovu raspravu koja je očito od strane svih poslanika privukla veliku pažnju, podržavajući jednu ideju naše ukupne borbe i zalaganja kada je reč o ovom zakonu, što je i dosadašnja rasprava pokazala da smo svi na strani onih koji mogu ovim zakonom i koji jesu u mnogim vidovima dosadašnje prakse bili ugroženi, da to ubuduće ne budu. Ja govorim sa stanovišta običnog građanina, dakle nemam ni retoriku i način izlaganja, neubeđivanja koji vrlo zapažamo svi da ima gospodin Neđo Jovanović i tu ću podržati ocenu uvažene predsednice parlamenta, da gospodin Neđo Jovanović svojom retorikom vrlo jasno obrazlaže, ali nisam razumela da u njegovoj diskusiji u raspravi postoji jedna posebna zaštita one treće kategorije, odnosno trećeg učesnika u ovom postupku, nego jedno zalaganje za ravnomernost odnosa i uvažavanja prava vlasnika, prava dužnika i prava, odnosno obaveze i odgovornosti koji ovaj deo zakona treba da izvrše i da ga obave. Manjkavost, očito, primene ovih zakona je u nekontroli, u zloupotrebi i predlog za promenu zakona upravo doživljava na taj način da treba da onemogući takve prakse ubuduće. Uvažila bih i vrlo poštovala sve ono što je u dosadašnjoj raspravi rečeno i zalaganje za zaštitu svih socijalnih kategorija o kojima je i gospođa Gojković ovde govorila i što je posebno istakla svojim amandmanom, što je i takođe gospodin Aleksandar Šešelj naravno isticao do sada, ali bih se jako založila da ovo o ovoj osetljivoj kategoriji ne bude kraj rasprave, uvažavajući sve probleme koji postoje. Kažem, još jednom, vrlo poštujem sve predložene izmene i dopune, ali ću takođe napomenuti i ovo da koliko sam videla i izveštaja Ministarstvo, odnosno Vlada usvojilo je šest podnetih amandmana narodnih poslanika, a nije usvojio 125. Ne bih rekla da je svih 125 amandmana bilo neprimereno duhu onog o čemu govorimo, o praksi koja treba da dovede u mnogo većoj meri do poboljšanja ovog zakona. To mi je dodatni argument za molbu da uvažavajući potrebe građana, uvažavajući neophodnost njihove zaštite od zloupotrebe i svih vidova ugrožavanja života, dostojanstva i opstanka porodice, smo dužni da u narednom periodu to onemogućimo još drastičnijim promenama zakona. Čak bih možda predložila i neke vidove u pripremi tog novog predloga, javne rasprave, odnosno rasprave u određenim stručnim telima ili ovde u parlamentu pre konačnog predloga koji bi upravo uvažio ono što je evropska praksa, ono što su evropski zakoni, jer apsolutno težimo tome, ali i nešto što su neposredni uslovi života i mogućnosti naših građana. Hvala.
Hvala, uvažena gospođo Dragaš. Pravo na repliku ima Aleksandar Šešelj.
Hvala, gospodine Marinkoviću. Pre svega, što se tiče pitanja da neki dužnik ostane bez krova nad glavom, a to se vrlo često, tj. u najvećem broju slučajeva dešava kada se zbog nekog duga koji nije dug koji je u vrednosti te nekretnine nekretnina prodaje i obično su to građani Srbije koji imaju prosečna primanja i uopšte neka srednja klasa, što se tiče nekog ekonomskog standarda u Srbiji. Ti su na udaru najčešće javnih izvršitelja. Ono što mi predlažemo, za šta se mi zalažemo, da ukoliko dođe do naplate duga koji mora da se naplati nekretninom za nekog ko nije servisirao dug na vreme, mora da ostane obavezno svakom dužniku po članu porodice minimum 10 kvadrata. To je ono u šta ne sme da se dira kada dolazi do te naplate. A, zbog malih dugovanja koja uopšte nisu tolika kao vrednost nekog stana ili kuće da se pleni kuća ili stan i posle da se prodaje po mnogo nižim cenama od vrednosti na tržištu, kako bi neko to kupio ko je povezan sa javnim izvršiteljima, dakle, protiv te situacije treba da se bori Ministarstvo pravde i Vlada Srbije. Takvih primera ima mnogo u Srbiji, oni su najčešći, samo u 2017. godini 3.736. Pogledajte statistiku, kad se već hvalimo statistikom. Ono što je ključno jeste što interes građana, njihovo dostojanstvo i ljudska prava nisu na prvom mestu kada govorimo o izvršenju i Zakonu o izvršenju.
Hvala, gospodine Šešelj. Reč ima narodni poslanik Marjana Maraš, po amandmanu. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Javljam se po amandmanu i s obzirom na tok rasprave, uvažena ministarko, mi negde i sa leve i sa desne strane i ovde iz centra možemo da se usaglasimo da je nama potreban novi zakon. Iz samog obrazloženja koje ste dali uz predlog izmena i dopuna ovog zakona, naveli ste na neke nejasnoće, nepreciznosti i na zloupotrebe od strane izvršitelja. Mi se svakako zalažemo za to da ne mogu biti ugrožena osnovna prava i da se mora građanima koji su dužnici omogućiti da nastave dostojanstven život. Neprimereno je da se njihova ta jedina nekretnina prodaje bez obzira za nesrazmerno mali dug. Ovde jeste bio pokušaj u okviru ovog zakona da se zaštite ekonomski slabiji slojevi društva. Iz tog razloga su i povećani pragovi kada su u pitanju i plate i penzije, ali i čitava rasprava danas po amandmanima pokazuje to da je nama neophodan u nekoj bliskoj budućnosti neki novi zakon, a da vi razmislite u toku današnje rasprave da ipak još neke amandmane prihvatite do samog glasanja. Zahvaljujem.
Hvala, gospođo Maraš. Reč ima narodni poslanik Ivana Dinić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, uvažena ministarko sa timom saradnika, kolege poslanici i poslanice, najpre mi je veoma drago što smo došli do izmene i dopune ovog zakona, ovog zakona koji sve više opterećuje naše građane i građanke. Vrlo je bitno ono što je izmenjeno ovim izmenama i dopunama Zakona. Drago mi je da su neki amandmani prihvaćeni i mislim da je zaista oko rasprave vezano za poslednji amandman došlo do jednog nesporazuma. Naime, Socijalistička partija Srbija i poslanička grupa Socijalističke partije Srbije se dosta zalaže za socijalni sloj, dakle, ugroženo socijalni sloj našeg društva, za osobe koje nemaju dovoljno mogućnosti da zadovolje svoje potrebe, da izmire svoje račune i naravno da će uvek stati na stranu građana i građanki i njihovih problema koje imaju u pogledu saradnje sa izvršiteljima. Ono što želim da kažem jeste da nikada nećemo staviti ispred onoga što je najvažnije za opstanak našeg društva, nikada neće ispred toga biti izvršitelji i ne vidim zbog čega bi bilo kakav nesporazum postojao oko toga. Vrlo je bitno za naše građane i građanke da znamo da je ovaj zakon baš u tom smislu i donesen i da svi ovi amandmani idu na ruku svim građanima, da uopšte neće postojati nikakva polemika oko toga da li ćemo mi isključivo raditi na novom zakonu koji je ministarka najavila, dakle, da će biti predložen Narodnoj skupštini i na amandmanima koji će ponovo upodobiti i poboljšati taj zakon. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Zahvaljujem. Konačno da otklonimo neke dileme, a ja mislim da ovde dilema i nema. Sve je jasno, više nego jasno. Načelo srazmere koje je propisano predloženim zakonom daje apsolutnu zaštitu onim izvršnim dužnicima koji takvu zaštitu zaista treba da uživaju. Kad ste ovde naveli, odnosno kad su pojedini poslanici naveli, više postavili pitanje odakle uopšte nekome da može toliko biti bogat, a da ne izmiruje, pa, evo, ja ću vam dati jedan primer iz sudske prakse. Radi se o fizičkom licu i pravnom licu. Fizičko lice je uložilo 15.000 evra za kupovinu stana u izgradnji. Dalo je akontaciju na ime kupoprodajne cene za stan koji će biti izgrađen u nekom određenom roku. Do izgradnje tog objekta ili stana nije došlo nikada, 15.000 je završilo u džepu nekog lica. Ta firma koja je gradila stanove otišla je u stečaj, a onaj koji se neosnovano obogatio neće da vrati pare tom čoveku. Dakle, 15.000 drži kod sebe nečega što je egzistencijalno pitanje kupca tog stana, jer je on tih 15.000 dao upravo da bi došao do rešenja stambenog pitanja. U međuvremenu je utvrđena činjenica da taj koji se neosnovano obogatio za tih 15.000 evra ima stan u centru Beograda, i to u strogom centru, da ne kažem epicentru Beograda, trosoban, površine 110 kvadrata. Ako imamo u vidu da je na toj lokaciji cena stana najmanje 2.000 evra, to znači da taj stan vredi preko 200.000 evra. Kada je podnet predlog za izvršenje i izjavljen prigovor, sud pravi katastrofalnu grešku i kaže da zbog povrede načela srazmernosti odbija mogućnost da se naplati izvršni poverilac iz nepokretnosti izvršnog dužnika, a vidite koja je disproporcija i vezuje ruke izvršnom poveriocu, jer donosi odluku u formi zaključka, a ne u formi rešenja. Protiv zaključka nije dozvoljen pravni lek. I onda izvršni poverilac ostaje onemogućen u celosti da naplati svoje potraživanje. I to je greška suda. A, mi ovde stigmatizujemo sve vreme javne izvršitelje, a ja vam ukazujem šta je uradio sud. I sud je vezao ruke Peri Periću da ne može da dođe do naplate svog potraživanja. Sad zaboravimo javnog izvršitelja. Sad, imajte u vidu da upravo ovim predlogom zakona načelo srazmere daje užu mogućnost javnom izvršitelju da ovo zloupotrebi, jer postoji mogućnost izjavljivanja pravnog leka i pravnog sredstva, kako god ga mi tumačili, da li će prigovor trećeg lica biti pravno sredstvo ili pravni lek. U svakom slučaju, biće delotvoran pravni lek. Ono što sam želeo da odgovorim, kad smo malopre diskutovali na ovu temu i po ovim pitanjima, postavljeno je pitanje – odakle tolika imovina i toliko bogatstvo pojedincima? Pa, to su oni koji su isisali sve iz „Magnohroma“ u Kraljevu, oni koji su iz Rakovice uzeli sve što su mogli da uzmu, oni koji su ostavili sablasno prazne hale, koji su maltene radijatore skidali sa zidova, ostavili na desetine hiljada zaposlenih na ulicama, e, kod njih se nalazi to bogatstvo, taj kapital koji ni u kom slučaju ne može da se dovede u proporciju nesrazmere između potraživanja bilo kog zaposlenog koji je imao posledicu da doživi takav status u takvoj situaciji u odnosu na njih kao izvršne dužnike koji imaju enorman kapital. To je ono što je suština kada govorimo o načelu srazmere između vrednosti nepokretnosti ili bilo kog sredstva izvršenja i potraživanja koje se duguje izvršnom dužniku. Zbog toga sam podržao i uvek ću podržavati što restriktivnije tumačenje načela srazmere i mislim da smo ovim zakonom došli do tog cilja. Zahvaljujem.
Hvala. Nastavljamo dalje sa radom. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Petar Petrović. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? Na član 18. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, koleginica Radeta.
Nikada više zamena teza, nego u ovoj raspravi. Počeli su poslanici vlasti, da bi se suprotstavili našim argumentima, a protiv argumente nemaju, da pričaju neke tužne priče kako izvršitelji pomažu samohranim roditeljima, naplaćuju alimentacije itd. Baš bih volela da vidim gde su se tim posebno bavili, gde oni nemaju nikakve koristi. Takođe, ovde je bilo govora, opet da bi se skrenula pažnja sa suštinskog problema, kako postoje neki bogati ljudi, tamo u nekoj zemlji Srbiji, koji imaju ogromne dugove prema javnim preduzećima i sada će njima javni izvršitelji to naplatiti. Mi ovde ne govorimo o takvim pojedincima. Ovo je sistemski zakon. Mi govorimo o sistemskim rešenjima, a ovaj zakon obuhvata najveći broj građana Republike Srbije. Verujte, svi znate, živite u ovoj zemlji, ne postoji neko ko je omraženiji danas u Srbiji od javnih izvršitelja. Postoji tih 200, 300 ljudi koji haraju po Srbiji, rade šta god hoće. Naravno, nije nama problem što je neko bogat. Ovde je bilo govora da nama smeta što se oni bogate. Nije nama problem što je neko bogat. Daj bože i kamo sreće što više bogatih ljudi u Srbiji. Nama je problem što se izvršitelji bogate zloupotrebama. Istina jeste, više kolega je reklo da treba da donesemo nov zakon, mi vam preporučujemo da se strpite, jer mi u oktobru izlazimo sa novim Predlogom zakona uz koji ćemo priložiti više od 100.000 potpisa građana koji su saglasni sa takvim zakonom, pa da onda pričamo, bićemo spremni i za amandmane i na razmenu argumenata i sve. Ovo prosto ne može da opstane. Ovo sada što pokušavate u mom članu, gde sam stavila amandman, govorite o dostavi. Juče smo pričali o problemima u dostavi. Elektronska tabla oglasna nije rešenje. Treba da ostane ona prava. Izašla je koleginica, da je pitam da li ima vaj faj u Zlotu, Sumrakovu, Brestovcu, Šarbanovcu i ostalim selima Bora, pošto se ona zalaže i kaže da je spas ova elektronska tabla.
Hvala. Reč ima ministar Nela Kuburović.
Poštovani predsedavajući, moram da se složim da nikada više zamena teza nego tokom ove rasprave, ali drago mi je da polemišemo i da svako iznosi svoj stav. Samo da se osvrnem na prethodne govornike. Ni jednog momenta nisam rekla da ćemo doneti novi zakon. Čvrsto stojim iza ovog predloga izmena i dopuna Zakona o izvršenju i obezbeđenju i verujem da ćemo dobiti jedan kvalitetan tekst koji će otkloniti sve nedoumice. Takođe, nigde ne stoji da smo dali u obrazloženju da zbog zloupotreba izvršitelja menjamo zakon, jer samim tim nije, prvo, istina. Jedina zloupotreba koja se pominje je zloupotreba prilikom prodaje javne nepokretnosti, ali ne govorimo o zloupotrebama izvršitelja, već zloupotrebama od strane učesnika koje u toku same prodaje nastanu. Mislim da smo prvo ministarstvo, prvi državni organ koji uopšte govori o zloupotrebama prilikom prodaje nepokretnosti i verujte da zbog toga nismo dobili pohvale od mnogih zato što ćemo uvođenjem elektronske javne prodaje stati na žulj onima koji su upravo činili te zloupotrebe u prethodnim godinama. To nije samo kada javni izvršitelj vrši prodaju. To se dešavalo kada je javnu prodaju vršio sud. Podsetiću vas da je do 1. jula 2016. godine uglavnom prodaja nepokretnosti išla preko suda. Upravo je sud bio taj koji je prodavao nepokretnosti u vrednosti od 30% procenjenih vrednosti. Imate veliki broj predmeta gde su upravo zaposleni u sudovima te nepokretnosti kupovali, a da ne govorim o prodaji automobila gde su takođe zaposleni učestvovali u kupovinama, tako da se zloupotrebe koje su se javljale prilikom javnih prodaja ne vezuju samo za rad javnih izvršitelja. Oni imaju isključivu nadležnost kada je reč o izvršenju od 1. jula 2016. godine, ali do tada sudovi su postupali i još uvek ima predmeta u kojima sudovima i dalje postupaju. To nije mali broj predmeta. To su svi oni predmeti gde se poverioci 2016. godine nisu izjasnili da predmeti pređu kod javnih izvršitelja, tako da sve ono o čemu govorite istovremeno se odnosi i na postupanje suda i na postupanje javnih izvršitelja. Imali smo prilike da slušamo nekoliko puta kada je, recimo, 2017. godine bilo 3.770 prodatih stambenih jedinica. Bilo je možda 3.700 nepokretnosti, ali kada je reč o nepokretnostima, to nisu uvek stambene jedinice i nije samo reč o dužniku koji ima jedan stan. Bio je veliki broj prodaja hotela. Mogu samo za Beograd da kažem da je putem izvršenja bilo na prodaji tri hotela. Mogu biti poslovni prostori, mogu biti poljoprivredna imanja, tako da nemojte da zamajavamo građane o tome šta se radi. Kada se prodaju stambene jedinice, uglavnom je reč o onim nepokretnostima koje imaju hipoteku, gde se sam dužnik saglasio da, ukoliko ne isplati dug na vreme, ta nepokretnost koju je dao za obezbeđenje može da bude prodata. Vrlo je mali broj nepokretnosti koje su se prodavale zbog malih dugovanja ili zbog dugovanja koja proističu iz komunalnog potraživanja. Kada pričamo o prodaji stambenih nepokretnosti putem javne rasprave, treba baratati činjenicama, treba baratati konkretnim predmetima i da li je bilo povrede nesrazmere kod izvršitelja, mogu vam dati veliki broj predmeta gde je bilo povrede nesrazmere prilikom prodaje od strane sudova. Nije to način da ukidanjem javnih izvršitelja i vraćanjem nadležnosti sudovima mislimo da ćemo postići efikasniji sistem. Sudovi su se pokazali kao neefikasni. Upravo zahvaljujući njihovom efikasnom radu došli smo u situaciju 2011. godine da imamo preko dva miliona izvršnih predmeta. Upravo zahvaljujući takvom njihovom efikasnom radu još uvek imamo blizu 700.000 nerešenih izvršnih predmeta koje sudovi, šta god da uradite, apsolutno nikada neće završiti. Na kraju, kad pričamo o naknadama za rad javnih izvršitelja, moram da vas podsetim da smo 2016. godine menjali izvršiteljsku tarifu koja je smanjena u odnosu na onu koja se primenjivala od 2011. godine, i to je drastično smanjena. Kako je smanjena? Tako što su limitirani iznosi koje izvršitelj može da dobije kao nagradu, za razliku od prethodnog perioda gde tog limita nije bilo i zavisio je od iznosa potraživanja koje je naplatio. Takođe, veliki deo drugih troškova smo ukinuli, ali sam najavila da će i tokom naredne nedelje, verovatno, biti nova javna izvršiteljska tarifa koja će biti znatno smanjena. Kada govorite o sudu, moram da podsetim da nije besplatno sprovođenje izvršenja pred sudom. Plaća se neka sudska taksa. Ta sudska taksa apsolutno nije mala, što znači da troškovi dužnika u sudskom postupku nisu mali. Samo na ime naplate takse za podnošenje predloga za izvršenje i za donošenje odluke možete doći do iznosa od 500.000 dinara. To svako može da vam potvrdi ako je advokat, ako postupa u privrednim sporovima, tako da izvršenje pred sudom nije besplatno. Druga je stvar da li su sudovi naplaćivali sudske takse i zašto smo došli u situaciju da imamo nekoliko milijardi nenaplaćenih sudskih taksi - zato što sudovi nisu bili ažurni, a samim tim su sebi uskraćivali povećanje sredstava koja treba da poboljšaju njihov materijalni položaj. Tako da sprovođenje izvršenja za dužnika nikad nije besplatno. Troškovi uvek padaju na njegov teret, pitanje je samo koliko ćete imati radnji u toku sprovođenja izvršenja, da li će u toku sprovođenja izvršenja dobrovoljno da plate ili će čekati da se više sredstava određuje u toku postupka, da li je potrebno sprovoditi veštačenje. To su sve troškovi koji, bez obzira ko ih sprovodi, padaju na teret dužnika. Da li su oni veliki, zavisi svakako od visine potraživanja, ali postoje odgovarajući limiti i ponovo najavljujem, prvi put, biće drastično smanjena izvršiteljska tarifa. Još jednom, vrlo često se pozivate na zakone koji su važili do 2011. godine, ali ovo je predlog koji prvi put smanjuje limite opterećenja i na plate i na penzije. Uvek je bilo ograničenje do dve trećine, na penzije do jedne polovine. Sada prvi put dolazi ograničenje plate do jedne polovine i penzije do jedne trećine. (Vjerica Radeta dobacuje.) Dobro, ali biće smanjena, svakako. Ja se nadam da, iako imamo različitu diskusiju od strane poslanika, da će ipak ovaj predlog zakona biti usvojen i da će ti limiti biti smanjeni vrlo brzo. Zahvaljujem.
Hvala, gospođo ministar. Sada reč ima Vjerica Radeta, pravo na repliku. Izvolite.
Gospođo Kuburović, izneli ste dosta problema u funkcionisanju sudova i slažemo se potpuno, što se toga tiče. Ali, problem se ne rešava linijom manjeg otpora, već se rešava sistemski, u sudovima, u pravosudnoj grani vlasti. Ako ste zbog neefikasnosti sudova izvršiteljima izmestili izvršenja, vi imate ili mi imamo veliki problem i u dugogodišnjim parnicama. Pa, šta ćemo onda? Da organizujete 200-300 ljudi na kurs brzog kucanja i da preuzmu vođenje parnica? Ne rešava se tako problem. Suština je ono što Srpska radikalna stranka kaže - da nikome ne može da se oduzme, bez obzira na dug, nikome ne može da se uzme stan. Nema pravo država da od svog građanina, od njegove porodice, pravi beskućnika. Niko. Kako je došlo do tog duga? Deo odgovornosti mora snositi i onaj ko je učestvovao s njim u pravljenju duga. Jel to banka? Pa, banka je morala da računa na mogućnost da taj čovek može da se razboli, da može da dobije otkaz, itd. Ništa protiv nemamo da se dug vrati, ali, neka se, eto, po toj vašoj tarifi koju ste rekli, neka plaća do kraja radnog veka. Pa, završi se radni vek, neka nastavlja da plaća od penzije. Pa, koliko vrati. Ali vi, država, da ostavi neku porodicu koja ima samo jedan stan, jednog čoveka, i to je jednočlana porodica, nikoga ne smemo izbaciti na ulicu zbog nekog duga. To je suština. To je neodgovorna država. Svakakvih slučajeva imamo u praksi. Pretpostavljam da vi znate slučaj izvršitelja iz Leskovca, koji je čak i hapšen. On je 23 miliona dinara uzeo od dužnika, na namenski račun, uz obavezu da ih plati poveriocima. Nije to uradio, nego je dao nekoj "Morava eko pelet" firmi, s kojom je taj novac delio. Dakle, raznih vrsta zloupotreba ima. (Predsedavajući: Hvala.) Samo jednu rečenicu, molim vas. Dakle, ovaj iz Leskovca je isteran iz izvršitelja i samo se plašim da jadnik nije završio u notarima.
Hvala, gospođo Radeta. Sada reč ima ministar, Nela Kuburović. Izvolite.
Tačno je da je pokrenut krivični postupak protiv izvršitelja iz Leskovca i taj izvršitelj je momentalno suspendovan. Donela sam rešenje o njegovoj suspenziji do okončanja krivičnog postupka, tako da smo reagovali momentalno. (Vjerica Radeta dobacuje.) U svakom slučaju i nadležno tužilaštvo, odnosno posebno odeljenje Višeg tužilaštva u Nišu takođe postupa i poreska uprava je i te kako uključena, tako da ćemo videti do kraja postupka kako će se okončati i da li će krivično odgovarati. Napominjete da država treba da obezbedi pravo na stanovanje. Ja vas onda pitam - a šta je sa onim građanima koji su zakupci, koji nemaju svoje stanove i nemaju apsolutno nikakva dugovanja? Da li država i njima onda treba da obezbedi pravo na stanovanje ili ne? Zloupotrebe koje su učinjene od strane izvršitelja, nemojte misliti da toga nema u sudu. Pominjete Leskovac, a ja ću vas podsetiti, imali smo prilike da razgovaramo i kada sam u maju bila u Skupštini, da imate osnovni sud u Nišu gde je iz depozita suda nestalo nekoliko stotina hiljada evra. Tako da to da li je izvršitelj ili sud, ne ograničava da ne može da dođe do bilo kakve zloupotrebe ili izvršenja krivičnog dela, niti to što ćemo nešto dati u nadležnost suda, nije garancija da neće biti bilo kakve zloupotrebe. Svakako verujem da svako ko učini bilo kakvu zloupotrebu treba da bude sankcionisan. Mi u Ministarstvu apsolutno postupamo po svakoj pritužbi koja dođe od strane građana. Vršimo i neposredan nadzor, a ne samo na osnovu pismenih papira koje dobijemo. Već sam vam i rekla da je pokrenuto nekoliko krivičnih postupaka, i od naše strane, nekoliko disciplinskih postupaka, koji su okončani zabranom obavljanja izvršiteljske delatnosti, a ja bih volela, isto tako kao što je ministarstvo efikasno, i naša disciplinska komisija, da je možda efikasnija i disciplinska komisija Visokog saveta sudstva.
Hvala, gospođo Kuburović. Pravo na repliku Vjerica Radeta. Izvolite.
Lepo je gospođo Kuburović što vi očigledno znate uglavnom za sve ove slučajeve o kojima mi govorimo. Znači, zainteresovani ste za to što radite, ali odgovor na pitanje - taj iz Leskovca protiv, izvršitelj, protiv koga se vodi krivični postupak, uzeo je od dužnika 23 miliona dinara, nije ih dao poveriocima. Znači, oštetio je i jedne i druge. Šta je sa tim parama? Što njemu niste oduzeli sve što ima da podmirite i dužnika i poverioca? Što mu niste poslali drugog izvršitelja da mu uzme? Opet zamena teza sa vaše strane. Rekla sam da je stav SRS da nikome država, nikoga država ne sme učiniti beskućnikom, znači, nikome ne sme uzeti stan kao jedinu nepokretnost bez obzira koliko je dužan. Vi kažete - šta ćemo onima koji nemaju stan. Nismo pričali o njima. O njima smo pričali juče sa Zoranom Mihajlović i rekli da po onim uslovima koji će država obezbediti za službe bezbednosti da moraju obezbediti iste uslove za kupovinu stanova svim mladim parovima, porodicama sa decom, lekarima, nastavnicima, istraživačima, istražiteljima, naučnicima, samohranim roditeljima, porodicama sa decom sa posebnim potrebama itd. To nije vaš resor. Govorili smo sa drugim ministrom o tome. Vas upozoravamo da nema pravo država, mi smo kroz neki amandman rekli - mora se obezbediti po članu domaćinstva najmanje 10m2 svakome. Dug neka otplaćuje do kraja života, neka mu ga otplaćuju i naslednici, ali kao deo plate, kao deo penzije, a ne da ga ostavimo bez stana koliko god da je dužan.
Hvala gospođo Radeta. Sada se po amandmanu javila Marijana Maraš. (Marjana Maraš: Replika.) Molim? Replika? (Marjana Maraš: Ministarka me je pomenula lično u izlaganju.) Pomenula vas lično? Nije vas pomenula. (Neđo Jovanović: Po amandmanu.) Izvolite po amandmanu.
Po amandmanu. Uvažena ministarko, nije sporno to da li ćemo mi glasati za izmene i dopune zakona. Naravno da ćemo podržati, ali tok rasprave koji je išao i predsednica Skupštine je u svom izlaganju iznela stav koji sam ja nakon toga u svom izlaganju prenela, kažem predsednici Skupštine. Razumem da se vi izuzetno dobro razumete sa našim zamenikom šefa poslaničke grupe. Dolazite iz iste branše, ali morate da razume nas poslanike da mi osluškujemo narod i kada vam govorimo nešto govorimo o utisku naroda za izmene zakona i predlozi zakona na njih imaju. Naveli ste u zakonu da je precizirano i to ko može biti kupac u postupku izvršenja, tako što javni izvršitelji i njihovi zamenici, pomoćnici, kao i druga lica zaposlena kod javnog izvršitelja u potpunosti su izuzeta, bez obzira da li postupaju u konkretnom predmetu. To je antikoruptivna mera. Iz tog razloga, ja sam lično razumela da ste vi, zbog toga što se to dešavalo, upravo to precizirali u zakonu, da se to ne bi više dešavalo i iz tog razloga i pozdravljamo što ste uradili tu izmenu, ali sam ja u svom izlaganju podržala i ono što je predsednica Skupštine, kada je obrazlagala amandman, rekla. Iz tog razloga sam rekla da bi možda trebalo razmisliti i o donošenju, ona je navela da ima mnogo izmena i da u tom slučaju, kada ima puno izmena, da treba razmisliti i o donošenju novog zakona. Zahvaljujem.
Hvala, gospođo Maraš. Reč ima ministar Nela Kuburović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Suština upravo odredbe koju ste naveli i suština njihovog uvođenja, intencija Ministarstva pravde je bila je vraćanje i povećanje javnog poverenja građana u sistem izvršenja. Nisam rekla da je bilo zloupotreba u tom smislu. Tačno jeste da je izvršitelj koji nije postupao u postupku, odnosno sin izvršiteljke kupio stan, ali to važećim propisima apsolutno nije bilo zabranjeno i samim tim nije učinjen nikakav prekršaj, niti bilo kakva zloupotreba od strane izvršitelja. Znači, zarad javnosti da znaju, reč je o slučaju kupovine stana od strane izvršiteljke koja nije postupala u tom predmetu, čak se nalazi u potpuno drugom gradu u odnosu na grad gde se sprovodilo izvršenje. Ali, upravo imajući u vidu kakav je odjek u javnosti imala takva situacija, odlučili smo da donesemo i predložimo odredbu. Zarad vraćanja i povećanja poverenja javnosti u sistem izvršenja isključili smo mogućnost da bilo koji izvršitelj, bilo gde u Srbiji gde se sprovodi javna prodaja nepokretnosti može da učestvuje kao kupac, kao i lica koja su sa njim povezana.
Hvala, gospođo Kuburović Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, mi i dalje mislimo da su sudovi i sudije svete krave. Ja mislim da nisu. Ja čak mislim da su češće grešili, nego izvršitelji, ali niko ovde ne govori, svi su na strani dužnika. Ali, da vidimo šta je lančana reakcija. Da li poverilac istovremeno može da bude i dužnik? Naravno da može. Ako ne naplati svoje, ne može da plati onog drugog. Onaj drugi ne može da plati trećeg. Takođe, da li dužnik istovremeno može da bude poverilac? Pa, nešto duguje, može da bude predmet izvršenja, ali ako naplati tamo gde je bio poverilac, onda to neće biti. Dakle, moramo da vodimo računa i o lančanoj reakciji, ali ja ću vam opisati slučaj u Inđiji, gde sudije i sudovi nisu bili svete krave. Naime, parcela Opšte zemljoradničke zadruge „Srem“ je u čudnom, fingiranom poslu, na sudu, prodata za vrednost po hektaru negde oko 5.000 evra, poljoprivredno zemljište. Poverilac je bio, gle čuda, šef odborničke grupe koji je tada vršio vlast. Poverilac je to tako kupio za 5.000 evra, odmah su to pretvorili u građevinsku zonu i hektar koji je kupio za 5.000 evra je prodao kao građevinsko odmah za 100.000 evra, za 20 puta veću sumu. Pa je 14 hektara, koje je platio negde oko 70.000 evra, prodao za 1.400.000. To je bilo u Inđijskom sudu i to ću lako dokazati. Onda im je stražnjica uhvatila galop, da se tako izrazim. Pošto im je to prošlo, onda su od iste Opšte zemljoradničke zadruge, u fingiranom poslu, koji je vodila partijska članica baš tog šefa odborničke grupe, kupili u tom fingiranom poslu 168 hektara u industrijskoj zoni. Naravno, ponovo kao poljoprivredno zemljište, za vrednost nešto jeftinije, za 4.000 evra po hektaru, pa su taj posao koji su, navodno, fingirani, platili 600.000, naplatili na javnoj prodaji. U sudu su uzeli 168 hektara zemlje ili 1.680.000 kvadratnih metara, što je vrednost između 16,8 miliona i 35 miliona evra. Dakle, to je radila lokalna vlast, uz podršku suda, uz podršku partijske čelnice koja je radila kao direktor te Opšte zemljoradničke zadruge „Srem“. Znači, to vam je priča o svetim kravama u pravosuđu i ja verujem da izvršitelji greše, ali sudovi to rade daleko češće. Izvršitelji ne mogu sudu da odrede kako će to da uradi, da li će dug biti naplaćen ili ne, dok sudovi direktno odlučuju o tome – nema izvršenja bez sudske odluke. Znači, bilo da se radi o sudskom izvršenju, bilo da se radi o izvršiteljima, nažalost izvršitelji su se pokazali kao ljudi koji više poštuju zakon od mnogih sudija i sudova. Hvala.
Hvala, gospodine Rističeviću. Na član 19. amandman je podneo Zaštitnik građana. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Despotović. Izvolite, gospodine Despotoviću.
Zahvaljujem. Ovim amandmanom smo tražili brisanje člana 20. uz obrazloženje da ceo postupak izvršenja mora biti u skladu sa Zakonom o parničnom postupku. Predlogom zakona proširili ste nadležnosti javnih izvršitelja, a svakako ste i pokušali da ih ovim predlogom i kontrolišete. Ako će ta kontrola biti kao i do sada, posebno kaznene odredbe, sumnjam u vaše napore da će privatni izvršitelji kao i do sada biti bez ikakvih sankcija. Biće i dalje zaštićeni kao beli medvedi. Zbog toga je SRS 15. oktobra 2018. godine prvi put podnela predlog da se ukinu privatni izvršitelji i da se Zakon o izvršenju i obezbeđenju stavi van snage, a nadležnosti izvršitelja vrati sudovima. U vašem uvodnom izlaganju, rekli ste gospođo Kuburović da Zakon o izvršenju i obezbeđenju je zakon koji izaziva najviše pažnje u javnosti. Tačno je, tu se slažu i srpski radikali sa tom konstatacijom, jer ostati bez imovine i onoga što je čovek gradio ceo svoj život, a sticaj okolnosti zbog bahatosti i osionog ponašanja izvršitelja, bude oduzeta. Zar ovakav nehuman čin ne izaziva pažnju javnosti, medija, bilo to kako rekoste, opravdano ili neopravdano? Mi smatramo da je reakcija opravdana i sa osnovom. Ovde smo čuli od kolega iz skupštinske većine u načelnoj raspravi kako će ove izmene i dopune ovog predloga zakona biti pozitivna stvar i da ćemo dobiti veliki plus od Evropske komisije koja prati Srbiju na putu ka EU. Uvažene kolege narodni poslanici, kome se mi to dodvoravamo, jel EU na čijem su putu neki građani Srbije ostavili svoj život? Za ovakvo ponašanje javnih izvršitelja isključivo je kriv Zakon o izvršenju i obezbeđenju koji malom broju ljudi u Srbiji daju neograničena ovlašćenja i gde su isti stekli neviđeno bogatstvo. Hvala.
Hvala kolega Despotoviću. Na član 21. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Izvolite.
Zbog malopređašnjeg komentara gospođe ministar i pojedinih poslanika, moram da pred građanima Srbije ponovim da su javni izvršitelj i sudski izvršitelj dva različita pojma. Pa, kada kažete, evo imaju i kolege verovatno, Jojić i Jovanović iz prakse takvu situaciju izvršitelja. Građanin mora da zna da oni kažu privatni, ovi javni izvršitelji koji su zlo u Srbiji i prava mafija, imaju javna ovlašćenja koja su im zakonom preneta da oni mogu kao sudije da u izvršnom postupku donose odluke i da postupaju. Sada, kada mi kažemo, srpski radikali, vratite u sudove, kod sudskih izvršitelja, onda gospođo sudija, vi kao ministar pravde morate da štitite integritet sudova. Vi ste naveli jedan primer, slučaj suda iz Niša, jel tako, i kažete, eto to je i tamo moguće da se desi. Napravite anketu, mi smo sakupili za sada 100 hiljada potpisa, a biće ih još mnogo i pitajte građane Srbije, da li će više da veruju ovim sudskim izvršiteljima, ili ovim drugim, da nema niko nikakav spor. Evo, nekoga ko je apsolutno bez ikakvih dugova, svi će vam reći, država je država, sud je sud. Sudski izvršitelj, za razliku od ovih bahatih, kojima je zakon dao to pravo, kada postupaju u određenom izvršnom postupku, ne mogu da sami donose odluke ili ako imaju neki propust, kada se vrate tog dana u sud, moraju da obaveste sudiju, jel tako, i da kažu, propust je taj i taj, ili sudija sam da vidi šta se desilo. Ne postoji slučaj u Srbiji, dok nisu uvedeni ovi mafijaši, da je sudski izvršitelj došao kod ljudi koji imaju maloletnu decu i izbacio ih, uz asistenciju policije, iz stana, jer to ni po zakonu ne može. Ako imate maloletno dete, jel tako, a dođe sudski izvršitelj, ne ovaj mafijaš, nema izlaska. Još, za kraj ovog izlaganja, primer porodice Uzelac iz Zemuna. Poverilac Eurobanka, prodaje se stan zbog neverovatnih kamata, i bankarskih proizvoda iako je dug praktično otplaćen. Šta reći na ovakav slučaj, a ima ih još mnogo do kraja ove rasprave.
Hvala, gospođo Jovanović. Reč ima ministar, Nela Kuburović. Izvolite.
Zahvaljujem. Hajte da ne pravimo zamenu teza, sudski izvršitelj i javni izvršitelj, apsolutno ne mogu da se poistovete. Sudski izvršitelj je državni službenik, koji je samo sprovodio takođe radnje izvršenja. Sa druge strane, javni izvršitelj ne može da se ni izjednači sa sudijom. Nije on preuzeo posao sudije, jer sudija i dalje donosi rešenje o izvršenju, na osnovu koga javni izvršitelj sprovodi izvršenje. Javni izvršitelj, apsolutno pod nadzorom sudije, jer na odluke možete da uložite pravni lek, o kojima odlučuje sud. Tako da, zakonitost akata koji donose javni izvršitelji preispituje sud, što znači da su oni dalje pod sudskim nadzorom. Da li je sudski izvršitelj, prilikom prodaje nepokretnosti, prodavao nepokretnost gde je bilo maloletnih lica, verujem takođe da jeste. Da li je bilo zloupotreba od strane sudskih izvršitelja? Jeste. Ja vam mogu dati primere iz vašeg grada, gde je u Kragujevcu bilo i hapšenje sudskih izvršitelja, upravo zbog primanja mita i zloupotreba koje su sprovodili prilikom sprovođenja izvršenja. Tako da, ne mogu samo biti javni izvršitelji ti koji prave zloupotrebe, a da na strani sudskih izvršitelja takvih zloupotreba nije bilo.
Hvala, gospođo ministar. Pravo na repliku ima Nataša Jovanović, izvolite.
Naravno da uvek ima izuzetaka i loših primera, i znam i za taj slučaj, ali znate mi moramo građanima da pošaljemo poruku i da napravimo jasnu distinkciju ko su ovi, a ko su oni. Gospođo ministar, oni ne samo da ne rade po istim principima i po istom pravilniku, što vi mnogo bolje znate nego ja, već ovlašćenja koja su im data, a koja su preneta na njih ovim zakonom, su zloupotrebili u mnogim slučajevima. Vi ste to i priznali i rekli da su neki od njih razrešeni, jel tako, javni izvršitelji, da su mnogi zbog toga, protiv jednog je pokrenut i krivični postupak. Ali, kakve vajde kada ništa tim ljudima nije vraćeno? Kada je u pitanju ovo što je osnovno, pitanje egzistencije, oduzimanje stana i krova nad glavom, evo ja ću vam izneti primer iz Slovenije, oni su u EU. Desio se takav slučaj da je promenjen propis o izvršenju i zaštićeno pravo krova nad glavom, što sada traži SRS, po kvadraturi, po članu domaćinstva. Tek što je Evropski sud za ljudska prava doneo presudu u korist Zorana Vaskrsića protiv države Slovenije, u kojoj obavezuje državu da mu plati 85 hiljada evra, jer mu je oduzet jedini krov nad glavom zbog duga za komunalije u iznosu od 124 mizerna evra. Da li će sada Srbija da se uči na tim tuđim greškama? Pre nekoliko dana imali smo izmenu Zakona o staroj deviznoj štednji, zbog jedne pilot presude u Tuzli, jedne u Sarajevu i slučaja Invest banke sa sedištem u Srbiji, država Srbija će sada isplaćivati i tim građanima koje potražuju sa područja bivših SFRJ republika, staru deviznu štednju. Isto zbog toga što je Evropski sud u Strazburu doneo takvu odluku. A da vas ne podsećam na slučaj „Sablje“ i na milionske odštete građana. Da li vi razmišljate o budućnosti, da će da se promene izvesne okolnosti, da će se napraviti i skupštinska većina za šta se mi zalažemo, da se ovaj zakon ovakav stavi van snage, da se usvoji drugi, šta će sada ti ljudi da kažu? Aha, promenjeno je to sada, a vi kažete da novi pravilnik smanjuje tarife, a ovi koji su na ovakav način ojađeni od onih izvršitelja koji su to radili, naravno da će da tuže. Tužiće i dobiće jednog dana.
Hvala, gospođo Jovanović. Reč ima ministar Nela Kuburović.
Drago mi je da ste pomenuli slovenački slučaj i odluku Evropskog suda za ljudska prava, ali moram da vas ispravim da je Evropski sud za ljudska prava doneo presudu zbog povrede načela srazmere i to zbog toga što je sud napravio tu povredu, jer je u tom konkretnom slučaju sud sprovodio izvršenje. Tako da, nije istina ono što ste naveli da se mora obezbediti pravo stanovanja. Odluka Evropskog suda za ljudska prava je doneta zbog povrede načela srazmere koja je načinjena od strane suda, a ne od strane javnih izvršitelja.
Hvala. Pravo na repliku, Nataša Jovanović.
Nema veze ko je u konkretnom slučaju izvršio tu povredu, ovde je poenta da su ljudi ostali bez krova nad glavom. Zar ne mislite da će određene porodice i građani Srbije, koji su doživeli istu sudbinu, mnogi od njih, rekli ste i govorili su i prethodnici vaši koji su bili na vlast i demoralisali ljude, pa su ipak i određeni do ovog famoznog Zakona o smanjenju dugova o švajcarcima svoje presude dobili na sudovima.
Hvala, gospođo Jovanović. Reč ima ministar Nela Kuburović. Izvolite.
Pošto se toliko zalažete za vraćanje izvršenja, evo još jedan podatak da vam dam. Od 1. januara 2008. do 1. marta 2012. godine, znači kada je isključivo sud sprovodio izvršenja, 32 puta prodao nekretninu za dug manji od hiljadu evra, sud.
Zahvaljujem. Pravo na repliku, Nataša Jovanović.
Verujem vam sve gospođo Kuburović, ali opet se vraćamo na današnji početak naše priče, pa na izmenu Krivičnog zakonika, pa na predlog nosioca pravosudnih funkcija. Sredite stanje u sudovima. Ne znam što se vi meni žalite za tako lošu situaciju u sudovima po Srbiji.
Zahvaljujem, koleginice Jovanović. Po amandmanu, reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite, kolega Jovanoviću.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Interesantno je da kada odgovori ne odgovaraju tezama koje se vezuju za javne izvršitelje, onda se pribegava tome, pa hajde sređuj stanje u sudovima, pa vidi šta ćeš sa sudijama, itd. Suština cele ove situacije u kojoj se nalazi parlament kada raspravlja o ovom predlogu zakona se vezuje isključivo za ono što je cilj zakona, efikasnije sprovođenje izvršenja, efikasnije naplata, efikasnije namirenje potraživanja, a s druge strane zaštita izvršnih dužnika u meri u kojoj je to pravilno, adekvatno, pravično i zakonito, naročito dužnika iz socijalnih kategorija. Ali, ja želim da ukažem na jedan primer, uvažena ministarko, sa podacima sa kojima vi raspolažete u mnogo većem kapacitetu nego ja. Dok su izvršenja sprovodili sudovi pre nego što su na javnu scenu stupili izvršitelji, imali smo ogroman broj izvršenja pred sudovima, ogroman broj. Zbog toga je dolazilo do velikog broja aplikacija pred Sudom za ljudska prava u Strazburu. Zašto? Zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku. Zašto? Zato što su izvršenja trajala i po nekoliko godina. Nije sporno da su te povrede prava na suđenje u razumnom roku činili i sudovi, to nije sporno. Čak se nekad teret tih povreda neosnovano prebacivao, recimo, na privredne sudove, a da su privredni sudovi u stvari bili poslednja karika u celoj toj situaciji zbog toga što su prethodno postupci trajali izuzetno dugo u osnovnim ili redovnim sudovima, pre nego što je došlo do otvaranja stečaja. Šta hoću da kažem? Hoću da kažem da u konkretnoj situaciji, kada smo se rasteretili jednog velikog balasta, kada država iz budžeta više ne mora da izdvaja ogromna finansijska sredstva za oštećene kojima je učinjena ta povreda prava na suđenje u razumnom roku, mi smo sada ljuti na javne izvršitelje koji su upravo doprineli tome da mi sprečimo ono što je državu mnogo koštalo, a koštalo je najviše upravo ono što se vezuje za aplikacije pred Međunarodnim sudom za ljudska prava. Ja ne znam tačno koliki je to broj presuda, koliki je broj odluka suda i sa koliko je, da kažem, novčanih iznosa i u kom obimu, odnosno u kom ukupnom iznosu je država obavezana da nadoknadi štetu. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Jovanoviću. Vi želite repliku na izlaganje kolege Jovanovića? Ako ste se prepoznali, izvolite, replika.
Rekao je kolega Jovanović - kada se nema dovoljno argumenata da se ospori ovaj Predlog zakona, onda se pribegava, sada vas parafraziram, nekim primerima koji nisu tako egzaktni i rešavajte problem sudova. Ovde se radi o tome, kolega Jovanoviću, da se SRS, koja se jedina suprotstavlja instituciji javnih izvršitelja, protivi tome da sistem stvara beskućnike. Znate, govorili smo, a nastavićemo kada dođe Zorana Mihajlović, kako su nastali vojni beskućnici, kako su dovedeni u tu situaciju, posle 30 godina krvarili za državu, kako su drugi ljudi ostali na ulici jer su pljačkani od strane ovog dosovskog režima od 2000. godine. Ali, znate, to me sad što vi kažete podseća na jednu situaciju, sve je dozvoljeno, pa da se vratimo onda u 16. vek. O tome je pisao Tomas Mur u jednoj svojoj knjizi, da su tadašnji veleposednici da bi uvećali svoje bogatstvo bukvalno isterivali ljude iz kuće i pravili pašnjake za ovce, zato što su oni hteli da se bogate. E, sada ovi javni izvršitelji misle da su Srbi, odnosno narod u Srbiji ovce, oni će da ih šišaju kako hoće, a sve to pod pokroviteljstvom države. Morala sam da napravim tu paralelu.
Koleginice Jovanović, dozvolio sam da napravite paralelu, ali sada kolega Jovanović traži repliku na vaše izlaganje. Izvolite, kolega Jovanoviću.
Po ovome se sigurno više neću javljati, zbog toga što svakakav odgovor, dolazi posle toga zamena teza i onda ne možemo da ni u kom slučaju činjenično utemeljeno razgovaramo, imajući u vidu da ovo što ja pričam i što iznosim kao činjenica se ne može dovoditi u sumnju, jer je argumentacija nedvosmisleno jasna. Fokus pažnje predlagača amandmana na ovaj zakon jeste na javnim izvršiteljima. Ja ću poslednji put ponoviti, javni izvršitelj ima jednu jedinu obavezu, da sprovede sudsku odluku, odnosno da postupi po izvršnoj ispravi ili verodostojnoj ispravi. To je njegova obaveza, to je njegov zadatak po zakonu i on se u granicama toga kreće. Za to dobija adekvatnu nadoknadu koja će, što zdušno pozdravljam, od strane ministarke sada biti restriktivno određeno, odnosno što će se ograničiti iznosi i utvrditi značajno manji iznosi nego što su to do sada bili, jer je nesporno da je zaista prihod izvršitelja visok. Ali, s druge strane, kako stimulisati javnog izvršitelja, kao nosioca javnog ovlašćenja da sprovodi izvršenja budzašto? Znači, nekakva adekvatna nagrada, u svakom slučaju, mora da postoji. Na kraju, kada sam rekao da država ne sme da trpi, upravo sam to pomenuo zbog toga što su javni izvršitelji uticali na rasterećenje obaveza države Srbije prema svima onima koji su oštećeni zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Jovanoviću. Prelazimo na sledeći amandman. Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Da li neko želi reč? Izvolite, kolega Mirčiću.
Ovde kao da se priča vrti u krug, da li namerno ili nekim drugim okolnostima, ali stalno se spominje to, zamena teza. U stvari, ovde je zatvaranje očiju pred realnim životom i stvarnosti. Najveći broj predmeta kada je u pitanju izvršenje odnosi se na izmirivanje redovnih obaveza plaćanja komunalnih usluga. Ne znam koliko javnost zna kakva je procedura kada je u pitanju opomena dužnika, kada je u pitanju sudska odluka i kada je u pitanju izvršenje. Predmet se obrađuje, primera radi, u Beogradu, to je Javno preduzeće "Infostan", kompletno stručno ga pravnički obrađuje stručna služba "Infostana". Otprema ga advokatska kancelarija, tako što udara pečat na tako sređen predmet. Za to se dobije nadoknada, advokatska kancelarija ima u proseku 50 evra. Devedeset hiljada predmeta je u "Infostanu" u Beogradu, puta 50 evra, to je 4,5 miliona evra koje se inkasira advokatskim kancelarijama, bez obzira kakvo je konačno rešenje tog predmeta. Taj predmet u slučaju neplaćanja po opomeni ide na sud, sud donese konačnu sudsku presudu i ide na izvršenje. To se šalje izvršiteljskoj komori, Komori izvršitelja. Gledajte šta je tu veoma interesantno. Već među izvršiteljima se zna ko su ti "ekskluzivni izvršitelji". To su oni, kada uđete na sajt, vidite da su najveće vrednosti kod njih. Zamislite koliko čovek treba da bude naivan, koliko treba da okrene leđa i zatvori oči pred realnosti, da poveruje da je to slučajno, da je to izvlačenje kao u kupu šampiona ili nešto drugo što je organizovano na bazi slučajnog odabira. Ne, nego se već zna, već se zna. Mi ovde slušamo priču o najbogatijima, o onima koji imaju pa neće, gospodo, nemojte se zavaravati, Todorića u Hrvatskoj ima jedan, u Srbiji ih ima mnogo više. To nisu dužnici, to su partneri i bankama, a bogami i Vladi, odnosno državi. Oni nisu ugroženi. Njima se gleda kako da država pomogne da vrate svoj dug. Zašto? Ne država, najviše banke gledaju. Zašto? Pa zato što će doći u pitanje poslovanje i tih banaka, a u nekim slučajevima čak i funkcionisanje nekih delova koje kontroliše država. Tako da, nemojte da se igrate. Ovde najugroženija kategorija plaća i advokate, plaća i izvršitelje, a to su oni koji su, ne možemo da govorimo ni o srednjem staležu, bogami, oni su mnogo niže od srednjeg staleža, što bi se moglo u punom smislu reči nazvati.
Zahvaljujem, kolega Mirčiću. Reč ima predstavnik predlagača ministar pravde Nela Kuburović. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, moram da vas ispravim, s obzirom da ste rekli da kada je reč o komunalnim predmetima pojedinci imaju ekskluzivitet. Moram i da vas podsetim da je 2014. godine, upravo na predlog Ministarstva pravde, izvršena izmena i dopuna tada važećeg zakona i uvedena ravnomerna raspodela predmeta izvršiteljima na području jednog grada, tako da je nemoguće da postoji ekskluzivitet i da je upravo komunalno preduzeće to koje će da bira kom izvršitelju će da da predmet. Govorite o nekim enormnim potraživanja, a sve vreme vaša poslanička grupa govori da na osnovu komunalnih potraživanja ne mogu da budu veliki dugovi i da su to dugovanja do 10.000 dinara, pa ne znam kako odjednom imate sad enormna potraživanja koja ste malopre osporavali. Zarad javnosti, kada je reč o naplati komunalnih potraživanja, dostavlja se predlog Komori izvršitelja, softver je taj koji vrši raspodelu predmeta i vrši se ravnomerna raspodela predmeta svim izvršiteljima na području grada, konkretno je reč o Beogradu, kada govorite o "Infostanu".
Zahvaljujem. Kolega Mirčiću, želite repliku. Izvolite.
Pa, evo, ja ću dovoljno biti pažljiv da ipak ponovim ono što sam rekao. Kada je u pitanju izvršenje upućuje se Komori izvršitelja i tu je velika sumnja kako da postoji ta takozvana grupa ekskluzivaca, kada su u pitanju izvršitelju, kako da baš među tim svim izvršiteljima koji su članovi Komore, dođe baš do odvajanja određenog broja izvršitelja koji imaju ekskluzivu kada je u pitanju iznos duga koji treba da naplate. Evo, nije u pitanju samo „Infostan“ u pitanju je Elektrodistribucija Srbije. Kako to da jedan izvršitelj ili nekoliko izvršitelja baš zastupaju elektrodistribuciju? Kako to? Je li na bazi slučajnog uzorka? Pa, nije valjda da stavljaju te kuglice ako izvlače u frižder, pa one koje su hladne to ostavimo za kasnije. Ko još veruje u to? Nema više naivnih. Postoji udruženje, postoji veza, postoji sistem koji je organizovan u državi, koji služi za bogaćenje pojedinaca. Vi možete, kao ministar da negirate pojedina izlaganja srpskih radikala, ali to je neminovnost. Nemali broj slučajeva gde dolazi do fizičkog obračuna sa izvršiteljima, morate i o tome voditi računa. Možete vi da uzimate od čoveka dok ima, ali kada dođe do krajnje granice, kada brani egzistenciju svoju i svoje porodice, bogami teško će i fizički da prepusti to da neki izvršitelj, kao kabadahija to radi, a odgovornost je onoga ko je na vlasti, neće narod da optuži pojedinačnog izvršitelja. Možda javnost, kada su u pitanju mediji, ali narod zna ko je kriv, kriva je vlast što je omogućila to, a mi sad pokušavamo da nekako nađemo rešenje da se novi zakon, koji će potpuno izbrisati ovakav onakva način izvršenja, da se vrati u okrilje države, odnosno okrilje sudova.
Zahvaljujem, kolega Mirčiću. Reč ima predstavnik predlagača, ministar pravde Nela Kuburović. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine Mirčiću, opet ste izneli jednu neistinu da Elektrodistribuciju zastupaju pojedini izvršitelji. Prvo, izvršitelji ne zastupaju bilo koga, jer nisu u ulozi advokata, a kada je reč upravo Elektrodistribucija apsolutno svih 217 javno izvršiteljskih kancelarija sprovodi izvršenje predmeta Elektrodistribucije, što znači nema eskluziviteta, dostavlja se predlog Komori izvršitelja i apsolutno svi izvršitelji na području grada sa koga je potraživanje dobiju predmete, što znači da je nemoguće pojedinci samo imaju predmete Elektrodistribucije. Toga je bilo do 2014. godine, kada je isključivo komunalno preduzeće biralo koji će izvršitelj da im sprovodi izvršenje, ali upravo zbog mogućih korupcija uvedena je ravnomerna raspodela za koju se dalje zalažemo i ona i dalje ostaje, i ne samo kod ravnomerne raspodele kada je reč o komunalnim potraživanjima, već i kada je reč o izvršnim ispravama koje su proistekle na osnovu komunalnih potraživanja. Jedna od izmena ovog zakona je upravo to, da ukoliko uđete u sudski postupak kako bi se utvrdilo potraživanje koje proističe iz komunalnog potraživanja ni u toj situaciji komunalno preduzeće više neće moći da bira izvršitelja, već će se određivati po sistemu ravnomerne raspodele.
Zahvaljujem. Kolega Šešelj, ne sve je u redu, znači, želite repliku, kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS. Izvolite.
Hvala, kolega Miličeviću. Prvo, gospođa Kuburović je malopre rekla, kako od podatka koji je tačan podatak, dakle, 3.736 nekretnina koje su oduzete u procesu izvršenja od strane javnih izvršitelja. Nisu to stambene jedinice, svašta tu ima, ima tu hotela i šta ja znam, ali to su sve izuzeci. Nemojte da se pretvaramo i da zatvaramo oči pred onim što se dešava trenutno sa ovim sistemom u Srbiji. Dakle, oni koji najviše duguju oni i dalje ne plaćaju dugove i dalje se kreditiraju i šta sve ne, a oni koji su, odnosno fizička lica koja imaju relativno mala dugovanja u odnosu na sva dugovanja koja postoje u tom našem sistemu, e ko njih se naplaćuje sve što može, a to su i stanovi i kuće i mašine za rad i sve živo. Dakle, nije to zamena teza, nema zamene teza ovo su sve konkretni slučajevi, konkretni podaci. Naravno, da treba da diskutujemo i da imamo različita mišljenja. Mi smo protiv institucije javnih izvršitelja, SRS se zalaže za ukidanje institucije javnih izvršitelja zato što se to pokazalo veoma loše za život građana u Srbiji. Srpska napredna stranka podržava javne izvršitelje i to je jasno da mi imamo različita mišljenja, ali nemojte da negiramo i da zatvaramo oči pred očiglednim zloupotrebama. O tome su govorili poslanici SNS u ponedeljak, svako zna primer gde se neki izvršitelj enormno obogatio na račun dužnika. Nenormalno je da treće lice izvlači nenormalno veliku imovinsku korist iz dužničko-poverilačkog odnosa. To jednostavno je nemoguće. Dakle, izvršitelji se ne staraju o izvršenju obaveza, njima je prioritet da što veću imovinsku korist izvuče iz tog odnosa i time se i bavi zbog svog očiglednog imovinskog interesa koji ne može niko da kontroliše, niko ne može da zauzda te izvršitelje. Nemojte da bežite od problema, idete linijom manjeg otpora, trebali ste umesto što ste dali privatnim licima da se bave izvršenjima da reformišete sudove i da ostavite sudovima ambijent da mogu da rade na izvršenju obaveza.
Zahvaljujem, kolega Šešelj. Koleginice Žarić Kovačević, želite repliku kao ovlašćeni predstavnik SNS? Izvolite.
Hvala vam predsedavajući. Evo, već nekoliko sati u kontinuitetu mi raspravljamo u pojedinostima o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o izvršenju i obezbeđenju i moram da vam kažem da smo više puta čula i da su ovom predlogu date sitne korekcije, kozmetičke promene, trivijalne su suštinske promene. Onda mi sa ove strane pričao nešto drugo, sa druge strane se onda čuje nešto drugo i mi se tako vrtimo u krug. Umesto da zaista vreme koje imamo da se javimo po amandmanima iskoristimo da građanima zapravo objasnimo šta ti konkretni članovi zakona glase. Više puta se ovde pomenulo kako poslanici SNS nisu glasali 2011. godine, a sada jesu za izvršitelje, zašto je odgovornost na SNS iz 2011. godine kada SNS nije vršila vlast, meni to nije jasno. Sa druge strane, gde je bila 2011. godina, pa 2015. godina donet novi zakon, pa sada 2019. godine imamo izmene i dopune zakona. Prosto smatram da je najnormalnije da neki zakon se donosi ponovo ili da izmene i dopune prate aktuelnu situaciju. Što se tiče medijske pažnje, tema jeste takva da izaziva pažnju javnosti i sa tim se apsolutno slažem, ali upravo zbog toga određeni izvršitelji su bili predmet nadzora Ministarstva pravde i određeni izvršitelji su i razrešeni. Ne znam koliko će mi vreme dozvoliti, ali želim da kažem, da se vratim na odnos sudski izvršitelj-javni izvršitelj. Ako uzmemo godine prakse unazad, videćemo da postoje zloupotrebe kod jednih i kod drugih i zbog toga i treba doneti i razgovarati o izmenama i dopunama zakona. Što se toga tiče, ja se apsolutno slažem sa svim kolegama i koleginicama koji su danas rekli da takve ljude treba sankcionisati, odnosno da sve zloupotrebe i malverzacije treba sankcionisati. Sada sam samo iznela jedan svoj primer iz prakse, a zloupotreba je kada izvršni dužnik da pare sudskom izvršitelju, kaže, častio ga da odloži izvršenje pa poverilac nije mogao da se naplati. Šta ćemo onda da radimo sa tom situacijom? Dakle, hajte malo što se tiče te zamene teza, da ne govorimo više o zameni teza već da se vratimo zaista na raspravu o suštini. Zahvaljujem.
Hvala koleginice Žarić Kovačević. Dobićete repliku, ali pre vas se javio za repliku ovlašćeni predstavnik SPS, kolega Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se predsedavajući. Što se tiče izvršnih dužnika i sve vreme se taj fokus stavlja na zaštiti izvršnih dužnika, hajde da se posvetimo jednoj situaciji gde sami izvršni dužnici sebe dovode u situaciju da moraju, hteli, ne hteli, da izmire potraživanje poverioca. Pomenute su banke, kao izvršni poverioci. Izvršni dužnici prilikom zaključenja ugovora o kreditu dozvoljavaju konstituisanje hipoteke kao sredstva obezbeđenja potraživanja na njihovoj nepokretnosti. Dakle, radi se o volji autonomno, slobodno izraženoj volji kreditiranog lica da se na njegovoj nepokretnosti konstituiše hipoteka. Znači, niko nije prinudio, niti primorao tog izvršnog dužnika da se na njegovoj imovini konstituiše hipoteka, odnosno sredstvo obezbeđenja, što znači da je bio potpuno svestan da u vreme kada zaključuje ugovor o kreditu i eventualno pade u dužničku docnju i celokupna obaveza po tom ugovoru dospe na realizaciju tada je već svestan da će kroz realizaciju hipoteke njegov dug prema izvršnom poveriocu, konkretnom slučaju banci, biti namiren. Sad se postavlja pitanje - u čemu je tu šikaniran izvršni dužnik? Na koji je način to sad javni izvršitelj bilo kom vidu ugrozio izvršnog dužnika ili interese izvršnog dužnika? Šta je to što je javni izvršitelj povredio u toj situaciji kada je u pitanju obaveza izvršnog dužnika? Apsolutno ništa. Dalje, mi smo ovde kada smo vodili diskusiju, pre nekih pola sata, najviše sat, jasno i glasno… (Predsedavajući: Samo vas molim da privodite kraju.) … izvinjavam se, pa ću se javiti po amandmanu. Dakle, u konkretnom slučaju ono što je sve vreme napadano u Predlogu ovog zakona to je ta tzv. nesrazmera između vrednosti potraživanja i vrednosti sredstva izvršenja ili nepokretnosti. Nema više te opasnosti da se ta povreda učini, nema više te opasnosti da se to zloupotrebi.
Zahvaljujem kolega Jovanoviću. Pravo na repliku narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite, kolega Šešelj.
Gospodine Milićeviću, vidim da koleginici smeta što mi ne govorimo konkretno o ovim amandmanima, ali postavlja se pitanje – da li je važnije da se priča o suštinskim problemima izvršenja danas u Srbiji ili o amandmanima gde ima jezičkih promena, promena l u o, elektronskim tablama i ostalom? Jer važnije samo to da pričamo o konkretnim problemima sa kojima se građani suočavaju u procesu izvršenja, gde u su opljačkani od strane lica koje ima zaštitu od države ili o elektronskim tablama? Ja mislim da je bolje da pričamo o izvršenju. To što SNS nije 2011. godine donela zakon ne oslobađa SNS od odgovornosti koju ima zato što je potvrdila taj zakon 2015. i evo opet ove godine. Javni izvršitelji su institucija koja je nešto što je najgore što nam je ostavila DS. Naprednjaci su 2011. godine bili protiv toga, a danas to podržavaju iako su obećavali raskid sa žutim preduzećem“ i šta sve ne. Dakle, ja ne kažem da su poverioci manje važniji nego dužnici, ali ovde se ne radi uopšte o poveriocima, ovde se radi o trećem licu. Dakle, neko ko nije ni dužnik, ni poverilac, a nije ni država, a ima ovlašćenja države da se, dakle, naplati često i 10 puta više nego što je osnovni dug, provizija, troškovi, pa dođemo u situaciju da čovek koga iseljavaju iz svog stana zbog izvršenja mora da plati troškove toga što su ga iselili iz stana. Dakle, ja ne mogu da shvatim kako to neko ne vidi kao problem ovde. Ja ne kažem da su svi poverioci ili svi dužnici u pravu automatski, ali ovaj zakon pomaže samo bankama, pomaže samo onim vlasnicima velikih kompanija koje pokušavaju i koje uspešno izigravaju zakon, a onaj ko ispašta jeste onaj srednji sloj, tj. običan građanin sa prosečnim primanjima, a ne elektronska tabla. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Šešelj. Reč ima narodna poslanica Jelena Žarić Kovačević. Izvolite, koleginice.
Zahvaljujem, gospodine Milićeviću. Ja sam sad zbunjena pošto govorimo o toj zameni teza, ja sam shvatila da je kolega sada praktično izneo zamerke na amandmane poslanika iz svoje poslaničke grupe kad se tiče „l“ u „o“ i slično. Takođe, što se tiče zamene teza, pošto ja sam čitala neke vaše amandmane, što se tiče zamena teza, još jednom moram da kažem. Iz jednih amandmana vidimo da se traži da se zakon povuče iz procedure, onda u javljanjima po drugim amandmanima vidimo da je možda bolje da čekamo te potpise i taj novi zakon, pa i o tome da pričamo. Ja nemam ništa protiv. Primera je mnogo, ima dobrih primera, ima nažalost i loših primera. Ja sam za to da pričamo i o tim potpisima i o tom zakonu, i uvek sam u varijanti dostupna da se radi na popravljanju odredaba nekog zakona. Još jednom želim da podvučem, 2011. godine, SNS nije bila na vlasti. Dajte da pitamo one koji su bili na vlasti 2011. godine, zašto su i kako doneli zakon koji se ovde kritikuje celoga dana, a spočitava se nešto SNS? Zahvaljujem.
Dame i gospodo, narodni poslanici, mnogo je prijavljenih u sistemu, moram da priznam, ali mi za danas završavamo sa radom. Želim da zahvalim predstavniku predlagača, Neli Kuburović ministar pravde, kao i njenim saradnicima. Svakako, biće vremena za raspravu. Sa radom nastavljamo sutra, dakle u četvrtak 25. jula 2019. godine, sa početkom u 10.00 časova. Zahvaljujem, još jednom. [[Sednica je prekinuta u 18.35 sati.]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Petnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 73 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 85 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika o radu Narodne skupštine? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nada Lazić.