Poštovane kolege, poštovani gospodine predsedniče, hteo bih samo nekoliko načelnih reči da kažem o predlogu budžeta koji imamo pred sobom. Mislim da nam je svima jasno - osnovna dilema da li glasati za budžet ili glasati protiv budžeta, znači glasati za stabilnost ili glasati protiv stabilnosti. Ono što je DOS dobio prošle godine na izborima, usudio bih se reći, bilo je poverenje naroda, figurativno rečeno, narod je glasao za nešto što bi se reklo "bela svetlost". Od različitih boja koje inače imamo u spektru, narod je izabrao tu pozitivnu mešavinu, tu belu svetlost u kojoj smo svi mi zajedno i niko nije pojedinačno. Narod je naravno glasao za ono što je mislio da svi mi zajedno, odlučujući se i na simboličan način, je li, svojih zastava, možemo bolje i više učiniti za njegovo dobro. Ako ovaj budžet shvatimo u funkciji tih naših političkih namera, onda zapravo ozbiljnih dilema oko toga da li treba glasati za njega ili protiv njega, nema. To što smo mi sada u političkoj situaciji da kroz prizmu tu belu svetlost ponovo razlažemo na dugin spektar boja i da onda kažemo da jedna od tih boja jača i važnija, a da su sve ostale boje u tom spektru sporednije, manje važne, da su marginalne, pokušaj je koji mi imamo danas na političkoj sceni, ali mislim da nije ni korektno ni prema građanima, a ni prema koalicionim partnerima. Prema tome, ako neka od stranaka želi da napravi tu vrstu distance, onda bi ta stvar jedina na političkoj sceni morala da bude jasnija i bolje i drugačije formulisana. Stalna destabilizacija, čiji smo mi svedoci na ovaj ili na onaj način, kroz Skupštinu ili kroz događaje na političkoj sceni, vodi nas u to da smo opet u situaciji da postavimo sebi pitanje, da li smo mi za Vladu koju smo svi zajedno birali ili nismo za Vladu. Kada se jedna od tih boja, a ja ću onda govoriti vrlo konkretno, to se odnosi na član 5, povlači iz spektra političkog koji je došao na vlast, dovodi u situaciju neke druge na političkoj sceni da postavljaju nove uslove, da ponovo dodatno destabilizuju situaciju. Prema tome, to se konkretno odnosi na član 5, na položaj, na situaciju oko Vojvodine. Osnovno pitanje, kažu oni koji su autonomaških ubeđenja, a ja ništa nisam manje autonomaš od njih, jesu naši novci. Ovim članom 5. i onim zakonom koji smo mi dobili, koji je nama Skupština Vojvodine ostavila, naši novci opet neće biti kod nas. Neće biti kod onih koji stvaraju naše novce, a to znači kod građana koji konkretno u opštinama i u naseljima izdvajaju sredstva za budžet. Prema tome, vrlo je ozbiljna, i ja mislim dobra, prilika da se dobro razmisli, da se prilikom donošenja novog zakona o lokalnoj samoupravi omogući organima lokalne samouprave da imaju izvorno pravo ubiranja sredstava iz budžeta, da se sa ovim celokupnim pitanjem Vojvodine, važi naravno za definisanje odnosa u samoj republici, zastane i porazmisli. Zašto? Zbog toga što je Jugoslavija u jednoj čudnoj situaciji, da se još događaji sa Crnom Gorom nisu okončali, a da unutar same republike ne znamo koliko i kakvih regiona treba eventualno da bude. Ako mi na ovaj način pojačavamo autnomne funkcije jednog dela Republike, to će biti sa relativno velikim brojem stanovnika i sa velikom ekonomskom snagom dobićemo jednu očiglednu nesrazmeru oko mogućnosti i potreba. Prema tome, mislim da je ovaj član 5. ovde dosta dobro definisan i da bi zapravo celu priču oko toga ko nas, koliko i kako ucenjuje, trebalo završiti na jedan način koji bi bio mnogo bolji, mnogo bezbolniji, a to je usvajanje jednog pravog zakona o lokalnoj samoupravi, gde se onda ova pitanja eventualno mogu marginalisati. Hteo bih da kažem još da oni koji su za ovakav stepen autonomije za koji se zalažu, i koji stalno radikalizuju situaciju, zapravo mogu samo da se održe na radikalizaciji situacije, jer kada se odreknu tog svog političkog programa, onda mogu da se upišu u bilo koju od drugih stranaka koje postoje u Srbiji; oni stalno zagovaraju jednu tendenciju kriza i destabilizacije. Naravno, loše je kada se ta priča vezuje za manjine. Kaže se da je to potrebno zbog toga što i manjine žele tu vrstu autonomije, a ja mislim da to naravno nije istinito, jer manjine u toj situaciji neće dobiti ništa. Pare će iz Beograda otići do Novog Sada i opet je u toj Vojvodini jedna druga etnička većina, i manjina opet neće biti subjekat političkog odlučivanja, nego će biti objekat političkog odlučivanja, opet neće moći da iskažu svoja kolektivna prava i svoj politički subjektivitet. Tu mi zapravo na ovaj način, pozivajući se na manjine, kroz ovu vrstu autonomije ne rešavamo ništa. Prema tome, dobro je što je predviđeno da taj član 5. bude redefinisan u nekom predstojećem rebalansu, kada razgovori oko toga šta je i kako je potrebno budu dovedeni do kraja. Hteo bih da kažem još nekoliko sasvim konkretnih reči. Pregledajući celokupan budžet, mislim da je Ministarstvo poljoprivrede uradilo ponajbolju argumentaciju i detaljan prikaz stavki za šta će se sredstva iz njegovog budžeta potrošiti. Tačno se, eksplicitno može videti šta je namenjeno za regrese u poljoprivredi. Bilo bi još malo sugestija; pošto su rekli da je prvi put predviđena određena suma za voćarstvo i za vinogradarstvo, to je možda moglo da bude urađeno i za orahe i za kajsije, jer su i oni prilično deficitarni, kao i kod priplodne stoke. Pre jedno 7-8 godina imao sam takav amandman. Ne vidim da se daje regres za jarčeve i za koze. Vrlo je bitno to, jer smo pre nekoliko godina usvojili zakon gde te životinje nisu štetočine nego alternativa i perspektiva u poljoprivredi. Njihovo gajenje bi trebalo i na ovaj način stimulisati uvođenjem boljih rasa. Na kraju, nešto o Ministarstvu za nauku. Dao sam jedan amandman sa namerom da njegove stavke budu lakše proverljive i uočljive, gde postoji jedan zakon o Matici srpskoj i jedan zakon o Srpskoj akademiji nauka. Predložio sam da se ona ukupna suma, koja je već inače planirana kod tih ministarstava, navede tako da te dve institucije, koje imaju svoje posebne zakone, a druge institucije nemaju - ni jedan od univerziteta nema, zakon o Univerzitetu u Novom Sadu ili zakon o Univerzitetu u Beogradu, nego postoji uopšte Zakon o univerzitetu i Zakon o kulturnim dobrima - da te dve stavke budu iskazane na onaj način kako one zaslužuju. Ne treba reći da je Matica srpska najstarija kulturna institucija kod Srba, sa časopisom koji kontinuirano izlazi 175 godina. Druge države, da imaju takve institucije, stavile bi posebnu budžetsku stavku da se to vidi, jer jeste zakonska obaveza. Mi iz te oblasti imamo dva ledž specialisa, Zakon o SAN-u i Zakon o Matici srpskoj. Treba se i budžetu držati one strukture,koja je inače obaveza Republike, da se te insitutcije finansiraju iz budžeta. Prema tome, moj amandman ide u tom pravcu. Nadam se da je moguće možda kroz Odbor za nauku ili Odbor za finansije to doraditi, pa bih onda bio spreman i da povučem taj svoj amandman, da planiramo onoliko sredstava koliko su ministarstva i inače planirala za izdvajanje za te institucije, ali se to iz ukupne sume koja je iskazana ne vidi, a ove dve institucije to zaslužuju, pa bih molio ministre da budu skloni prihvatanju ovakvih sugestija.
Reč ima narodni poslanik Radojko Petrić.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, poštovani predsedniče i članovi Vlade, poznato je da je potrebno mnogo umešnosti da se napravi budžet. Treba da zadovolji osnovne potrebe korisnika javne potrošnje, a da preterano ne optereti privredu i građane. Takođe je poznato da budžet nije lako doneti ni u zemljama sa stabilnim i razvijenim ekonomijama. U parlamentu skoro da nema važnijeg pitanja o kojem se raspravlja od pitanja donošenja budžeta. Da li naša Vlada pitanju donošenja budžeta u Skupštini pridaje takav značaj? Očigledno je da ne pridaje. O tome najbolje govori činjenica da smo mi, poslanici, depešama obavešteni na kućne adrese da 19. decembra možemo u Skupštini Srbije preuzeti materijale, a da je to pitanje na dnevnom redu Republičke skupštine 20. decembra, sa početkom u 10,00 sati. Da ne govorim kako služi kao loš primer za skupštine opštine, jer onda u tom slučaju mogu tog istog dana da dostave materijal i da drže Skupštinu, da usvajaju budžet. Osnovni materijal bez naknadnih dodataka ima 99 stranica. Kako je onda moguće za nepun dan proučiti materijal, obaviti konsultacije na terenu, pripremiti se za raspravu i podneti amandmane? Zna se da se samo na osnovu amandmana mogu izvršiti izmene, jer drukčije zakon ne može da se menja, bez obzira kakva se rasprava vodi u načelu. Iz prednjeg se jasno vidi da Vlada želi da izbegne pravu raspravu o budžetu. S obzirom da poslanici DOS-a skoro ne učestvuju u raspravi i ne podnose amandmane, očigledno je da Vlada želi da spreči poslanike SPS-a i poslanike ostalih opozicionih partija da ukažu na određene manjkavosti u Predlogu zakona i da podnesu amandmane, čijim bi se eventualnim prihvatanjem popravile neke stvari date u predlogu. Ako još uzmemo u obzir da nam je nametnut Poslovnik, koji protivustavno sprečava poslanika da može podneti amandman na svaki član predloga zakona, onda se vidi koliko se parlamentarna rasprava pretvara u jednu farsu. Najbolji primer je član 9. Predloga ovog zakona. Ovim članom raspoređuju se celokupna sredstva budžeta od 219 milijardi dinara na korisnike i razvrstavaju za bliže namene. Taj član ima 27 stranica. Na ovaj član može da se podnese samo jedan amandman, i to cela poslanička grupa. Gde je tu pravo poslanika da podnese predloge vezane za specifičnosti pojedinih područja, krajeva ili delatnosti? No, bez obzira na sve napred rečeno, ipak želim da u ovoj načelnoj raspravi ukažem na neka pitanja i zamolim kolege poslanike, predsednika i članove Vlade, da prilikom razmatranja zakona u pojedinostima prihvate određene predloge i sugestije i da se za pojedine namene obezbede sredstva u većem iznosu. Pokušaću da ne ponavljam ono što je već do sada rečeno i ukazaću konkretno na sledeće: Prvo, u okviru Ministarstva finansija i ekonomije predviđeni iznos za Fond za razvoj Republike Srbije od svega jednu milijardu dinara je krajnje nedovoljan. Ako želimo oporavak privrede, onda je za ovu namenu neophodno obezbediti više sredstava. Uzimajući u obzir da se iz ovog fonda obezbeđuju sredstva i za regionalni razvoj, onda se još više vidi koliko je za tu svrhu obezbeđeno malo sredstava. Poznato je da, prema važećim propisima, u Srbiji, bez Kosova i Metohije, ima 37 opština koje su privredno nedovoljno razvijene. Te opštine se nalaze na brdsko - planinskim područjima, udaljene su od razvijenih privrednih centara, prigranične su ili u Raško-polimskom području, sa mešovitim nacionalnim sastavom stanovništva. Ove opštine, umesto da se po razvijenosti približavaju prosečnoj razvijenosti Srbije,sve više zaostaju i taj se raskorak sve više i više povećava. Ovde podsećam i na Ustav Srbije, gde se kaže da će se voditi računa o ravnomernom regionalnom razvoju i da će se podsticati razvoj nedovoljno razvijenih područja. Glavni iznos podsticajnih sredstava za razvoj tih privredno nedovoljno razvijenih opština obezbeđuje se preko Fonda za razvoj Republike Srbije. Zbog navedenih razloga neophodno je izvršiti povećanje izdvajanja sredstava ovom fondu, bar na dve milijarde, umesto jedne milijarde, koliko je predložila Vlada. Drugo, iznenađuje koliko se malo govori o povećanju industrijske i poljoprivredne proizvodnje. Neće se poboljšati životni standard građana na osnovu socijalnih programa. To će se ostvariti jedino većim privrednim rastom i otvaranjem novih radnih mesta. Kao da se skriva podatak da je naša privreda u recesiji. Pre neki dan, ovde u Skupštini, ministar Đelić reče da je stanje u proizvodnji u ovoj godini u odnosu na prošlu na nuli, odnosno da je isti obim proizvodnje, bez pada i rasta. Međutim, ako uzmemo u obzir industrijsku preradu poljoprivrednih proizvoda, koja je zbog rodne godine veća, onda je situacija sasvim drugačija. Zapravo, veliki je pad industrijske proizvodnje. Svuda vidimo da fabrike ne rade ili da rade sa desetkovanim kapacitetima. Ako se stanje u proizvodnji ne promeni, nema ništa ni od reformi ni od ekonomske ni političke stabilnosti - kako pravdati pad proizvodnje u odnosu na stanje kada su socijalisti bili na vlasti, a bile su ekonomske sankcije i bilo je NATO bombardovanje i razaranje. Nedovoljna carinska zaštita domaće proizvodnje i neophodnost obezbeđenja sredstava za stimulaciju izvoza je posebna priča. O tome će govoriti ostali poslanici SPS-a. Vraćam se na konkretne predloge, gde bi trebalo izvršiti izmene iznosa potrebnih sredstava za pojedine namene u odnosu na date predloge Vlade. U okviru Ministarstva za nauku, tehnologiju i razvoj, za obrazovanje i usavršavanje naučnoistraživačkih kadrova mislim da je neophodno obezbediti više sredstava. Polazeći od činjenice da je obrazovanje najmoćniji pokretač razvoja jedne zemlje, onda je zaista potrebno pokloniti posebnu pažnju obrazovanju i usavršavanju naučnoistraživačkih kadrova. Imajući prednje u vidu, potrebno je obezbediti više sredstava našim naučnicima za usavršavanje za naučnoistraživački rad. U prednjem smislu, za ovu namenu trebalo bi obezbediti bar 50 miliona umesto 35, koliko je Vlada predložila. U okviru Ministarstva prosvete i sporta, za poziciju - Troškovi smeštaja studenata - treba obezbediti više sredstava. Svi znamo da je obrazovanje najvažnija investicija koju jedno društvo ulaže za svoju budućnost. Pomoć koja se u budžetu obezbeđuje za smeštaj i ishranu studenata u direktnoj je funkciji ulaganja u obrazovanu budućnost. Podsećam da su cene smeštaja i ishrane u studentskim domovima 1. maja ove godine povećane za preko tri puta. Najavljuje se, takođe, povećanje od januara ove godine, a da ne pominjem iznos školarine i druge izdatke koji su vezani za školovanje dece na strani. Gde će se naći deca roditelja zaposlenih u lošestojećim preduzećima ili drugim institucijama i deca porodica sa sela. Ne dozvolimo da dođemo u situaciju da decu mogu da školuju samo imućni roditelji. SPS je ovome pridavala mnogo više pažnje kao partija socijalne pravde. Zato predlažem, odnosno socijalisti predlažu da se u budžetu za smeštaj i ishranu studenata obezbedi bar milijardu i 300 milionadinara umesto milijardu i 47 miliona, koliko je predložila Vlada. Dalje, u okviru Ministarstva vera treba povećati dotacije verskim zajednicama. Naime, zbog uvođenja veronauke u škole verske zajednice imaju znatno povećane potrebe za sredstvima. Zbog toga im dotacijom treba obezbediti bar sto miliona umesto 54, koliko je predložila Vlada. Na kraju, želim da ukažem da se malo govori o neophodnosti smanjivanja učešća javne potrošnje u bruto društvenom proizvodu. Ne afirmiše se dovoljno pitanje jačanja budžetske i finansijske discipline. Potrebno je pojačati edukaciju stanovništva o neophodnosti plaćanja poreza i drugih propisanih obaveza; ukazivati koliko je to moralno pitanje građana i kako se na to gleda u svetu; uticati na taj način da se smanji siva ekonomija. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dušan Ilić, a sledeći je Živko Selaković.
Kolege poslanici, dame i gospodo ministri, gospodine predsedniče Vlade, nije dobro za jednu Vladu kada ministar finansija započne svoje izlaganje izvinjenjima - zašto je predlog budžeta kasnio. Njegove argumente smatram prihvatljivim. Naravno, čekalo se da bude izglasan Predlog zakona o lokalnoj samoupravi, koji je tek ušao u proceduru; i čekalo se izglasavanje Predloga zakona o Skupštini Vojvodine. Međutim, to je nešto što nije dobro, mislim da bi predsednik Vlade o tome morao ozbiljno da razmisli i da bolje koordinira rad svojih ministarstava. Ali, o tom-potom. Na početku želim da kažem da je dobro u ovom predlogu budžeta jedna metodologija kojom je budžet uređen. Međutim, mi budžetskim zakonom tu metodologiju moramo i ozvaničiti.Nije dobro i dovelo nas je u nezgodnu situaciju to što nismo uspeli da uradimo komparaciju prethodne metodologije budžeta i ove, pa smo se u ovom kratkom vremenu našli u jednoj iznudici; a, pored toga, kada na to dodamo i završni račun budžet za 2000. godinu, koji takođe nije bio pred nama, onda se nalazimo u nezgodnoj situaciji. Želeo bih da zamerim budžetu, to smo na kraju krajeva i na Odboru za finansije govorili,način finansiranja deficita i pitanje tekuće budžetske rezerve, kao i neke stavke u budžetu oko kojih smo se složili. Što se tiče finansiranja budžetskog deficita, vidimo u obrazloženju da će to biti finansirano, tih 38 milijardi, donacijama od 9,1 milijarde, prihodom koji ćemo ostvariti putem privatizacije od 10,8 milijardi i kreditima od strane NBJ i poslovnih banaka. U tom pravcu mi smo i dali određene amandmane na član 3. Nažalost, oni nisu naišli na razumevanje predlagača zakona. Nadam se da će Skupština imati razumevanja u ovom pravcu, a postavio bih kao pitanje i nešto što nas dovodi u nezgodnu situaciju, a to je finansiranje dela budžeta koji je namenjen socijalnim pitanjima. Gospodin predsednik Vlade je rekao da je to nekih 30%. Ukoliko tih 30% budžeta odlazi na socijalna davanja, a to je na drugoj strani vezano za donacije, što takođe vidimo, naći ćemo se u novoj nezgodnoj situaciji. Sa jedne strane će nas finansiranje tih socijalnih problema donacijama dovoditi u zavisnu poziciju, a pogotovu od strane međunarodne zajednice, s obzirom da nije Predlog zakona o Haškom tribunalu prošao po hitnom postupku u ovom parlamentu; sa druge strane, nalazimo se u situaciji da ovo finansiranje budžetskog deficita od strane NBJ i poslovnih banaka može da dovede do pojačanih inflatornih tokova. Znači, to je jedna situacija u kojoj se Vlada našla. Nadam se da ćete imati snage da to prevaziđete, ali to je stvarno nešto što nas može dovesti u neprijatnu situaciju. Kada je reč o finansiranju deficita od strane privatizacije, vrlo je nezgodno očekivati kako će privatizacija teći u ovom delu u toku iduće godine. Taj vaš optimizam od tih 10,8 milijardi neće moći da drži vodu u narednom periodu. Privatizacija ide sporo, a na kraju krajeva postavlja se i ono pitanje restitucije, odnosno povraćaja imovine prvobitnim vlasnicima. Što se tiče tekuće budžetske rezerve, po našem mišljenju ona je poprilično veliki deo, procentualno gledano veliki deo zauzima u budžetu. Smatramo da treba, a neki amandmani su, čak i od strane poslanika Demokratske stranke na to išli, da se deo te budžetske rezerve preusmeri na precizno definisane stavke u budžetu. To nešto što smo mi svojim amandmanima, pogotovu u oblasti zdravstva i finansiranja Komesarijata za izbeglice, predložili. To je nešto na šta želim da vam skrenem pažnju. Što se tiče finansiranja budžeta, mislim da ste mogli da obratite pažnju i na jošneke detalje. Podsetiću vas samo na vašu izjavu da ćemo u idućoj godini smanjiti administraciju za 10%. Međutim, ovim uvođenjem agencija, koje su osnovane uredbom Vlade, praktično uvodimo novu administraciju. To je nešto što se kosi sa vašom izjavom. Naši amandmani idu u pravcu da se te agencije, odnosno stavke, izbrišu iz ovog predloga zakona o budžetu. Podsetiću vas i na to da je naše predizborno obećanje bilo da ćemo finansirati socijalne probleme time što ćemo brojnu imovinu, koja je u posedu Vlade Srbije, prodati, a tu pogotovo mislim na ove reprezentativne objekte, za čije je finansiranje u budžetu izdvojeno negde oko 526 miliona. To su reprezentativni objekti, to je Užička 40, Užička 16, Užička 38, Tolstojeva 50, Botićeva 8, zatim u Vrnjačkoj banji, u Vorovu, na Oplencu, Užička 23 i Užička 25, kao i sanacija vile Zlatni breg i dodatne rekonstrukcije u Botićevoj ulici. Moja sugestija je, što se toga tiče, da se ipak obrati pažnja kako bi u budućnosti održali to svoje predizborno obećanje. Kada smo već kod povećanja administracije o kome sam govorio u ovom delu o agencijama, želeo bih da vam skrenem pažnju i da vam postavim pitanje, gospodine predsedniče Vlade (zamolio bih vas da me saslušate, pošto je ovo za mene vrlo važno) da mi odgovorite: na koji način se finansiraju kancelarije "Kontakt Srbija", pošto ih u budžetu ni u jednoj stavki ih nisam našao, a one su praktično pandan okruzima, koji imaju svoje stavke u budžetu. Obzirom da na okruge već ide 168 miliona i 466 hiljada, molio bih vas da mi odgovorite na koji način se finansira "Kontakt Srbija". Molim? Znači, to je nevladina organizacija. To je nešto što je vrlo značajno, zato što po bilbordima po gradu vidimo da direktan kontakt sa Vladom možemo ostvariti preko nevladine organizacije koja se zove "Kontakt Srbija". To je nešto što mi je bilo zanimljivo. To su, ukratko, neke moje primedbe i nadam se da ćete naše amandmane usvojiti, a neki od njih imaju i podršku odbora, tako da ne vidim razloga da ih Vlada ne podrži. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Živko Selaković, a sledeći prijavljeni je Marijan Rističević.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče Vlade, članovi Vlade, gospodo ministri, poslanici vrlo retko dobijaju priliku da vas pozdrave, te stoga s posebnim zadovoljstvom to sada i činim. U svom izlaganju osvrnuo bih se na sam postupak i način zakazivanja ove sednice, jer materijal smo kasno dobili, veoma je kratak rok da bismo mogli konstruktivno da ga razmotrimo i da damo amandmane, pošto poslanička grupa SSJ konstruktivno radi i podnosi amandmane, nastojimo da učestvujemo u poboljšanju svakog zakona, a ne samo da damo amandmane radi amandmana. Stoga postupak, način i sama procedura počev od samog zakazivanja ove sednice Skupštine i stavljanja na dnevni red budžeta za 2002. godinu, nije tekao normalnim i uobičajenim redom. Očigledno je da se htelo na brzinu, bilo kako, samo usvojiti budžet i to je u stvari, po mom mišljenju, i suština svega toga. Kao što sam rekao, da bi se konstruktivno razmotrio Predlog zakona, trebalo je vremena, da ne ponavljam, za sam način zakazivanja ove sednice poslanička grupa SSJ je smatrala da se to užurbano radi da se jednostavno sednica ne bi držala 24. i 25. decembra, a vi znate dobro šta je tada bilo, koji je to praznik bio, a da se sednica održi na drugi dan Svetog Nikole, odnosno i treći dan; poslanička grupa SSJ je smatrala da to nije dobro i mi nismo u četvrtak, na drugi dan Svetog Nikole, prisustvovali i učestvovali u radu sednice. To je samo iz tog principijelnog razloga, a ne, kako kruže glasine, da smo mi hteli da bojkotujemo budžet, a to sigurno nije tačno; jer smo odmah narednog dana došli da učestvujemo u radu. Koliko sam mogao i stigao da pogledam materijal, odnosno budžet, ja bih se osvrnuo samo na ovaj razdeo 9. koji govori o poljoprivredi. Za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu dodeljeno je nešto manje od osam milijardi dinara i to zvuči, sa povećanjem od 60%, veoma dobro, kada se ima u vidu da je budžet za 2001. godinu iznosio 5.100.000.000 dinara. To nije tačno, narod treba da zna da su se obezbedila još neka sredstva u iznosu od četiri milijarde dinara, a to je stiglo kasnije kao donacija ili vanredni prihod, pa je to ukupno iznosilo nešto oko 9 milijardi dinara. Ta cifra ovako naoko izgleda pozamašna, ali u praksi je dokazano i viđeno da nije bila dovoljna, što znači da ova stavka od 8 milijardi koja se sada predviđa ni izdaleka ne može da zadovolji potrebe resora Ministarstva za poljoprivredu. Uz to dodajem da je predviđena i premija za isplatu šećerne repe, odnosno za setvu šećerne repe od oko 680 miliona. Ja moram da podsetim ovde da je veći problem zašto šećerna repa unazad nije isplaćena Pomoravskom okrugu, a i drugim delovima naše Srbije. Znači, treba obezbediti sredstva da se isplati stari dug, a u ovom predlogu se ne vidi, odakle bi se ta sredstva obezbedila. Moja je primedba što je ovoga puta ukinut agrarni budžet. Smatram da je agrarni budžet bio sastavni deo budžeta i da su se u agrarnom budžetu mnogo bolje mogli iskazati i prikazati tabelarno troškovi, odnosno prihodi za razvoj poljoprivrede u celini. Mislim da je ovo velika greška i da ubuduće agrarni budžet mora da postoji kao zaseban budžet koji prati i ide u sklopu ovog budžeta. Iskoristio bih prisustvo premijera gospodina Đinđića obzirom da se malo i duže znamo, pa bih bio slobodan da mu i u sali postavim dva pitanja. Rekao je da je prošle godine plata bila negde oko 80 maraka, a sada iznosi oko 230 maraka. Mislim da i ovih 230 maraka nemaju svi radnici. Za radnike, odnosno građane, žitelje Srbije je mnogo važnije šta se može kupiti za ovih 230 maraka u odnosu na onih 80 maraka. Ja samo znam da sam plaćao struju i mogao sam da se grejem na struju, pa kada mi dođe račun 1.000 dinara, to je bila previsoka cena, a sada računi dolaze i po 15.000 do 20.000 dinara i opet se čovek mrzne. Znači, ta razlika u novcu nije pokazatelj da je sada nešto poboljšano stanje. Posebno želim premijera da pitam, opet u šali, kaže da su za potrošačku korpu u oktobru prošle godine trebale tri plate, a da sada treba 1,9, znači dve plate. Sada ja pitam, kada sam malopre ovo uporedio šta se može kupiti za 230, odnosno ranijih 80 maraka, da li su te korpe sada smanjene, pa su jeftinije? Posebno bih nešto rekao (a vidim da već ističe i vreme predviđeno za našu poslaničku grupu), a vezano je, možda nije detaljno za budžet, za zatvaranje, po našem mišljenju, i rentabilnih banaka. Zar nisu mogle da se te banke upotrebe baš za razvoj poljoprivrede, da se one usmere možda na nekakve kredite za poljoprivredu, odnosno poljoprivrednike. Mislim da je o ovome trebalo porazmisliti i možda ne donositi ovakoishitrene odluke. Na kraju želim da kažem da poslanička grupa SSJ neće glasati za ovakav budžet, ne zato što jednostavno neće, nego, kako sam i naveo, mislimo da u ovom budžetu (i pored toga što je veliki u odnosu na prošli budžet, odnosno sada važeći) nije dobro raspoređeno po resorima ministarstava itd. Znači, da podvučem, nećemo glasati za ovaj budžet, imajući u vidu da nismo mogli ni da ga razmotrimo i da damo, kako sam na početku rekao, neke amandmane sa kojim bismo možda poboljšali sam tekst ovog budžeta.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, a posle njega narodni poslanik Dragan Čolić.
U cilju efikasnijeg rada odustajem od diskusije i isto se odnosi i na gospodina Sredoja Mihajlova. Imam ovlašćenje od njega da povučem diskusiju u njegovo ime.
Reč ima narodni poslanik Dragan Čolić, a sledeći prijavljeni je narodni poslanik Milan Radulović.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao poslanik Srpske radikalne stranke ja neću u šali ništa da kažem, nego veoma ozbiljno ono što mislim. Izlaganje premijera Đinđića samo je pojačalo moje nepoverenje u sve ono što radi Vlada Republike Srbije. Građani Srbije su obmanuti, predizborna obećanja nisu ispunjena i od obećane strane pomoći neće biti ništa. Šta možemo da očekujemo u narednoj godini? Biće otpuštanja radnika, a, kako reče Zoran Đinđić ima ih koji rade u nelikvidnim firmama, oko 800.000 ljudi. Svi korisnici budžeta moraju da shvate u kakvoj se situaciji nalazimo, kaže Zoran Đinđić. Svi građani Srbije već uveliko osećaju posledice neuspešnog delovanja Vlade, na čijem čelu je Zoran Đinđić. Koje je to reforme sprovela Vlada da bi se nazvala reformskom? Prodaćete vašim prijateljima iz inostranstva par cementara. To je lako prodati, a šta ćete sa onim firmama i radnicima koje niko neće hteti? Pominje se otplata dugova inostranstvu. Vi ste, gospodo iz DOS-a, zaslužni za otplatu dugova koje niko do sada nije plaćao. Vašim dolaskom na vlast, uz pomoć vaših prijatelja sa Zapada, dugovi su ponovo postali aktuelni. Dobićete stranu pomoć od najgorih neprijatelja srpskog naroda, pa ćete taj isti krvavi novac koristiti za otplatu dugova. Narod od toga neće imati ništa. Imaće glad, bedu, siromaštvo, otkaze. Zarje iko mogao očekivati nešto od Vlade u kojoj su Zoran Đinđić, Jožef Kasa, Vladan Batić, Žarko Korać. Nedostaje još Havijer Solana i film može da počne i još jedna priča o izdaji i propasti srpskog naroda. Vreme je za izbore, jer nas očekuje transparentna 2002. godina sa mnogo transparenata, čije poruke ćete, nadam se, razumeti.
Reč ima narodni poslanik Milan Radulović, a sledeći je narodni poslanik Mića Ilić.
Poštovana gospođo predsednice, gospodine predsedniče Vlade, poštovani narodni poslanici, Predlog zakona o budžetu je, kada ga čovek čita, u osnovi jedan jednostavan, ekonomski reklo bi se knjigovodstveni spis. Njime se utvrđuju pretpostavke na koji način Vlada namerava da prikuplja novac u državnu blagajnu i, sa druge strane, precizno propisuje na koji način i kuda će taj novac biti raspoređen i kako će biti potrošen. Međutim, zakon o budžetu je istovremeno i jedan politički spis; iza svakog zakona o budžetu stoji jedna ekonomska logika ili ekonomska doktrina i neka politička ideja, da ne kažem politička filosofija. Zakon o budžetu je, naravno, jedan od najvažnijih zakona koji može da ponudi jedna vlada. Prema tome, kada se govori o Zakonu o budžetu, mora da se identifikuje ideološki i socijalni status predlagača. Srbija je, dame i gospodo početkom ove godine formirala većinsku koalicionu vladu demokratskih snaga Srbije. Srbija iz 2001. godine izlazi i u 2002. godinu ulazi sa manjinskom levičarskom vladom. Činjenica da je to manjinska levičarska vlada ne mora da govori ništa o budžetu. Ima i drugih levičarskih vlada, ima manjinskih vlada, a njihov budžet može da bude dobar ili loš. Pri tom, pravde radi, treba reći da iza ovog budžeta stoji logika levog centra, malo levljeg. Dakle, kada kažem da je budžet levičarski, ne mislim da je komunistički, ali levičarski jeste. Da kažem nekoliko reči o samom sadržaju ovog političkog spisa. Kao što ste videli Vlada je predvidela oko 220 ili 240 mlrd. dinara kojima će raspolagati u narednoj godini. Kada se zna u kom se stanju nalazi obrazovni sistem u Srbiji, zdravstveni sistem, putna i železnička mreža; kada se ima u vidu koliko ima socijalno potrebu tih ljudi, odnosno siromašnog stanovništva, onda ova sredstva, ma koliko zvučala kao visoka, mogu da budu jedva dovoljna. Ovo su skromna sredstva; ako se ostvare, Vlada će na vrlo skroman, mogućnostima primeren način uspeti da zadovolji i servisira ono o čemu je ona dužna da se brine. Međutim, dobra stvar u ovom budžetu, pohvalna stvar, jeste što Vlada predviđa da ove godine manje posudi para no da vrati. Predviđena je, otprilike, 21 milijarda otplate kamata, što stranim, što domaćim poveriocima, a posuđivanje oko 19 milijardi, što iz inostranih banaka, što od naše Narodne banke i poslovnih banaka. To je, dakle, jedan pozitivan, vrlo pozitivan stav u ovom budžetu i mislim da on zaslužuje da bude naglašen. Uzme li se međutim, u obzir da će ovih 240 milijardi - koje rekoh mogu na skroman način da zadovolje socijalne potrebe i ono o čemu je Vlada dužna da se stara - biti skupljeno tako što će se od bruto nacionalnog proizvoda uzeti za javnu potrošnju 50%, možda neki promil više ili manje, ali pre će biti više od 50%, onda ovaj budžet izaziva u čoveku zebnju. Prosto, postavlja se pitanje šta kakve će biti posledice ovakve široke, razgranate socijalne politike? Vlada levog centra vodi računa o socijalnom statusu stanovništva, to takođe može da bude pohvalno. Kad se uzme u razmatranje ta socijalna politika Vlade, a s druge strane, kad se ima na umu stanje privrede koja treba da upumpa novac u fondove, onda dolazi, čini mi se, do jedne snažne neravnoteže. Vlada je u obrazloženju ovog zakona rekla da privredu podstiče tako što smanjuje porez na finansijske transakcije, pa očekuje da će to eventualno da smanji kamate. To smanjenje kamata neće biti dovoljno. Ako se uzima 50% iz privrede, privreda je prigušena, privreda jedva može da diše. Iza ovakvog socijalnog programa bi mogla da stoji snažna privreda, moćna privreda. Međutim, mi takve privrde nemamo. Mi imamo privredu koja je pokleknula, privredni sistem koji je, bezmalo, u rasulu. Ova neravnoteža između privrede, s jedne strane, i s druge strane, ambicozne socijalne politike koju vodi Vlada, uslovljena je ranijim objektivnim stanjem. Ono što pomalo izaziva podozrenje u Vladu, u manjinsku Vladu levog centra, jeste način na koji ona pokušava da upravlja privredom. Naime - to se vidi i u ovom budžetu - Vlada se javlja kao neko ko je vlasnik, ne samo budžeta: ona je dobrim delom i vlasnik privrede. Vlada je i vlasnik privatizacije u Srbiji, Vlada predviđa da već u prvoj godini uzme sredstva koja dobija od privatizacije, da deficit u budžetu pokrije delimično sredstvima koja bude izvukla iz prodaje privrede. Znam da to Zakon o privatizaciji predviđa. Ali, ljudi, bilo bi najlogičnije da je tih devet milijardi, koje Vlada planira da iz privatizacije uvuče u budžet, ostavljeno privredi, da je ostavljeno da privreda pokuša da počne neku proizvodnju, i uđe u stvaranje novih vrednosti. Naravno, budžet raspoređuje stvorene vrednosti, ali budžet može da blokira stvaranje novih vrednosti. Bojim se da je ovo takav budžet. Osim toga, Vlada ima običaj( a to je ono što je nasleđeno) da upravlja državnim i društvenim preduzećima. Ona imenuje upravne odbore, ona stvara menadžerske timove. Sve je to, razume se, nasleđeno. Ali, pitanje je: da li je bilo moguće stvoriti u društvenim preduzećima i u državnim firmama samostalne menadžerske timove. Da li je Vlada mogla da uradi jednu jednostavnu stvar: da donese zakon o inkompatibilitetu, odnosno o konfliktu interesa, i da se maksimalno povuče iz privrede, da podstakne i osokoli menadžerski i tehno-menadžerski sloj, da on pokuša da posrnulu privredu i posrnula društvena preduzeća rekonstruiše. Ovako, pošto to Vlada nije uradila, pošto nije donela zakon kojim se oslobađa privreda - a privreda je 60 godina u rukama političke oligarhije - ona je u stanovništvu izazvala jednu sumnju, a ta sumnja je sublimisana u pitanje: da li je ovo reformatorska ili restauratorska Vlada? Hoće li ova vlada da postavi privredu na potpuno nove osnove ili ova vlada hoće da restauriše postojeće stanje privrede, da njime ekonomično, domaćinski i efikasno, racionalno upravlja, ali ne i da ga bitno menja kako bi privreda i dalje ostala snažno vezana uz Vladu? Ovo je budžet jedne levičarske vlade i po tome što je u njemu snažan duh etatizma, duh onoga etatizma kod se sva moć pokušava koncentrisati u državu, umesto da država stvori uslove utvrdi pravila to kojima će što više sistema i što više ljudi koji stvaraju vrednosti biti u stanju da slobodno deluju, samoinicijativno, da su u stanju da sami stvaraju vrednosti, ali da su u stanju i da sami reprodukuju menadžerski, birokratski i tehnokratski sloj koji će moći da upravlja tim sistemima. Dakle, ovo su neke male zebnje koje ovaj budžet budi. Razlog je ta neravnoteža između ambicioznog socijalnog programa i stanja privrede, kao i činjenica da Vlada ne daje dovoljno dokaza i dovoljno signala da je spremna da ide u pravljenje ambijenta tržišne privrede, liberalne privrede, a pokazuje jednu vrstu oportunizma, konformizma (verovatno pritisnuta samim okolnostima) da postojeće stanje restaurira i da njime "svrsishodno" upravlja, umesto da ga menja. Ovajnačin pravljenja budžeta i ovajnačin upravljanja državom stvara tz. slabe birače. Veliki sloj stanovništva je zavisan od sredstava koja prima iz budžeta, privreda kojoj nije omogućena samostalnost takođe je zavisna. Slabi birači nisu dobra pretpostavka za reformisanje države. Zavisni birači ne mogu biti nosioci demokratske svesti. Srpska vlada levog centra je pritisnuta vrlo teškim nasleđem i socijalnim problemima koje mora da rešava. Ona je ograničena, a na njenim leđima je ruinirana privreda, privreda u ruševinama. Ali Vlada levog centra je takođe pritisnuta i time što mora da pribavlja pomoć i novac iz inostranstva. Čini mi se, i to je moja osnovna zamerka - građanska, a ne politička zamerka - da Vlada nema dovoljno sluha ni za demokratski potencijal sopstvenog naroda, ni za demokratske inicijative koje dolaze iz ovog naroda, ni dovoljno vere u našu demokratsku tradiciju. Ona je, u stvari, sputana; okrenuta je više knjigovođama u Svetskoj banci, u MMF-u, koji treba da budu "inicijatori" naše demokratske svesti, no nama. Time će, gospodine predsedniče, vaša Vlada da se nađe u vrlo ozbiljnoj opasnosti: da se iz demokratske vlade degeneriše u vladu pseudo-prosvećenog apsolutizma.
Reč ima narodni poslanik Miomir Ilić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče Vlade, gospodo ministri, budžet Republike Srbije za 2002. godinu rađen je na osnovu planskih pokazatelja, koji nemaju osnove u nekim kriterijumima koji treba da budu uporedni sa ostvarenjem iz budžeta 2001. godine. Moram da napomenem samo nekoliko pokazatelja, koji će to reći - ako je budžet za 2001. godinu planiran na osnovu porasta bruto proizvoda od 5% i inflacije od 30%, mi ovog trenutka imamo samo jednu činjenicu - da inflacija nije 30% , već 40%, a porast društvenog proizvoda od 5% ne možemo da utvrdimo. Možemo da utvrdimo da je prošle godine, kao i ranijih godina, poljoprivreda bila osnov za bitisanje i da za poljoprivredu prošle godine nije izdvojeno dovoljno sredstava, kao ni u ovom budžetu za 2002. godinu. Da bi se mogao utvrditi porast društvenog bruto proizvoda, treba pre svega da vidimo šta je u protekloj godini Vlada učinila na osnovnim konceptima da se pokrene privreda, da se privredni kapaciteti stave u funkciju i da industrijska proizvodnja bude u osnovama plana. Toliko podataka imamo, a nemamo, i čini mi se da je industrijska proizvodnja na minimumu i da je ispod minimuma, a u to ćemo se uveriti narednih dana, kada to bude objavljeno. Planira se da budžet ima povećanje u odnosu na prihod koji je planiran u delu za 2002. godinu, u iznosu od 67%, odnosno, da iznosi 180 milijardi dinara, a da u odnosu na deficit, koji je 2001. godine bio 21.800.000.000 dinara, a sada je 38,8 milijardi dinara, čini povećanje ukupnog budžeta sa deficitom od 69%. To je preambiciozno, jer nema potvrdu ostvarenja u 2001. godini. Kada dokažete i utvrdite daporast industrijske proizvodnje prati porast bruto društvenog proizvoda, onda možemo da budemo optimisti. Umesto što govorite o donacijama, zatim kreditima međunarodnih banaka, i pre svega onim stvarima koje se tiču toga da ćemo privatizacijom da utičemo na finansiranje deficita, za novih 11 milijardi dinara, treba da kažete, gospodo, šta je ostvareno u protekloj godini od privatizacije i da li je planirani deficit od 10 milijardi dinara u 2001. godini od privatizacije ostvaren, odnosno od donatora, za 11,9 milijardi dinara. Zbog toga što treba brzo da kažemo, ja ću da pređem na stavku budžeta Razdeo 9, dakle to je Agrarni budžet, tako je to zvano u 2001. godini, a sada deo sredstava planiranih za Ministarstvo za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu. Deo poljoprivrede ostavljam kolegi Radovančevu, a odnosi se na vodoprivredu i šumarstvo. Ukupni Agrarni budžet u prošloj godini iznosio je 5.100.000.000 dinara i činio je 4% od ukupnog rashodnog dela budžeta. Ove godine iznosi 6.300.000.000 i nije tačno da iznosi 7,9 milijardi dinara, jer tu ulazi i milijardu dinara od onoga što nije bilo prošle godine u budžetu, od vodoprivrednih usluga za iskorišćenu vodnu energiju, za šljunak, pesak i ostale vodoprivredne naknade koje tu idu. To ne može da se upoređuje, onda treba u budžetu da budu neke druge stavke, kod, recimo, rudarstva, kod energetike, kod nekih drugih stvari, pa da onda to bude to. To nije ni transparentno, nego je to trebalo odatle da se skloni, jer je i ranijih godina vodoprivreda ubirajući sredstva za svoje usluge, ta ista sredstva ulagala u gradnju svojih objekata. Moram da kažem da sada kada se to uporedi učešće tog poljoprivrednog dela od 6,3 milijarde dinara iznosi 2,86% od ukupnog budžetskog rashoda, što je u odnosu na 4% iz prethodne godine minimalnije, odnosno ispod tih okvira. Vi se zalažete da u narednoj, odnosno 2002. godini poljoprivreda bude osnov. Evo pokazatelja koji je čist i jasan i govori o činjenici da to nije tako. Vi ste u poljoprivrednom delu samo zadržali ono što ste planirali u subvencijama za poljoprivredu - a kolega Radovančev će govoriti o tome - skoro isti nivo. Kada se govori o šumarstvu, tu ima kolega koji su iz šumarstva, i to je zadržano na istom delu, u istom procentu, minimalno povećanje je bilo. Što se tiče vodoprivrede, tu je katastrofa. Prošle godine je planirano 440 miliona dinara za subvencije za gradnju objekata od opšteg značaja, a najvećim delom za vodosnabdevanje. Sada je to 440 miliona dinara, što je nedovoljno, kada eksperti iz oblasti vodoprivrede iz raznih instituta ovde govore da minimum iz budžeta treba da bude 3,1 milijarda dinara. Iz tog razloga smatram da ovaj deo i ceo agrarni budžet, a posebno za vodoprivredu, nije realan i da treba da bude znatno veći, u većem procentu. Što se tiče obrazloženja koje je Vlada dala, znači da 440 miliona dinara bude uloženo u sufinansiranje visokih brana za vodosnabdevanje, za regionalne vodoprivredne sisteme, to je takođe nedovoljno, jer smo zaboravili regionalni i magistralni cevovod za Mladenovac; obrazloženje je da će od ovih milijardu dinara, to da bude potrošeno za zaštitu vodoprivrednog sistema. To smo i ranije mi u vodoprivredi radili i trošili prema mogućnostima, ali to je sve nedovoljno. Stavili ste jednu zamerku bivšem režimu, ne samo socijalističkom, gde ste dobrim delom i vi pripadali - da nije ostvarena zaštita vodoprivrednih objekata i da u tom delu treba sada da se izdvoji više sredstava. Ne samo SPS nego i komunistička partija izgradila je pre svega u proteklih 50 godina: 3.600 km nasipa, 29 visokih brana sa višenamenskim sadržajem, 930 km kanalske mreže u hidrosistemu Dunav - Tisa - Dunav sa 25 ustava, zatim 826 km regulacionih građevina, i na taj način zaštitila je plodna polja i oranice na površini od 1.590.000 ha. Ova nova vlada treba više da izdvoji sredstava za ovu namenu i za održavanje vodoprivrednih objekata. SPS neće podržati ovaj budžet, jer smatramo da nije realan i nije adekvatan. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Sredoje Mihajlov, a posle njega Goran Cvetanović. Odustajete? Onda, reč ima narodni poslanik Goran Cvetanović, a posle njega narodni poslanik Đorđe Mamula.
Dame i gospodo narodni poslanici, premijer je u toku izlaganja konstatovao da je impresivna filozofija budžeta, a krajnje vreme je da profesor filozofije sa filozofiranja krene na dela, jer očigledno, ako posmatramo njegov ekspoze, vidimo da je izjavio da je u to vreme bilo 820.000 nezaposlenih, a danas tvrdi da ima 700.000 nezaposlenih. Tvrdio je da je to jedna od najvažnijih mera uspešnosti ekonomske politike Vlade, a ne znam da li će se radnici FAP-a, "Zastave" i banaka složiti sa tim. Cilj je Vlade, rekao je 2001. godine, da prosečna porodica od svoje zarade može kupiti celu potrošačku korpu. Očigledno da i taj cilj nije ostvario. Budžetski prihodi su nerealno planirani, jer Vlada tvrdi da je inflacija bila ispod 30%. Na osnovu toga planirani budžetski prihodi ne smeju biti veći od 35% u odnosu na budžet iz 2001. godine. Deficit budžeta je tri puta veći nego u 2001. godini. Ako posmatramo budžet vidimo da je za imaginarnog predsednika Republike planiran budžet od 20 miliona i 572 hiljade dinara a o poziciji 341 za plate, naknade i dodatke za zaposlene u zdravstvu - 95 miliona 813 hiljada dinara. Premijer je obećao, kada je formirana Vlada, da će u narednih šest meseci da osnuje ministarstvo za zaštitu životne sredine. Sada se u budžetu se vidi, pozicija 350, neka uprava za zaštitu životne okoline. U Vladi očigledno ne funkcioniše Ministarstvo zdravlja već tri meseca, pa zato SRS blagovremeno upozorava javnost na stanje u Vladi Republike Srbije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Mamula, a sledeća prijavljena za reč je narodna poslanica Živodarka Dacin.
Predlog zakona o budžetu je navrat - nanos predat poslanicima, tako da u prvoj rundi razgovora o ovom budžetu prošle nedelje nije bilo dovoljno vremena za ocenu i primedbe. Što se tiče budžetskih prihoda, oni su kao i kod svih budžeta neizvesna okolnost i mogu se planirati na osnovu očekivanja. Mislim da su budžetski rashodi realni. Uopšte, budžetski rashodi i struktura budžeta su prilično jasni, a budžet je na prvi pogled, optimistički planiran. Pregledan je i dosta je racionalno zamišljen, ali naravno i sa dosta mana. Pre svega, budžetski račun je zasnovan na precenjenom dinaru. Ugrožava ostatke industrije i izvoz. Prosto rečeno, politika kursa nije tržišna i na takvom kursu NBJ, kursu dinara, napravljen je državni proračun. Na delu je apresijacija dinara, iako je MMF, doduše sa zakašnjenjem, savetovao umerenu depresijaciju dinara, da bi se smanjili problemi vezanog kursa. Po programu Fonda, politika kursa bi morala da bude kvartalno razmatrana i korigovana, ali se verovatno sada čeka valutna zamena od 1. januara, kada euro bude stupio na scenu. Iz budžeta je jasno da su otplata stranih dugova i pomaganje Fondu PIO, dali prilično veliki pečat ovom budžetu. Međutim, smatram da bi u pogledu agrarnog budžeta moglo da dođe do preraspodele budžetskih sredstava, zbog toga što agrarni budžet podržava četvrtinu domaće ekonomije. Vi ste, gospodine Đeliću, rekli da zapadne zemlje za potrebe poljoprivrede izdvajaju10-15% budžetskih sredstava, a da je udeo seljaka u tim privredama oko 2%. Obzirom da je kod nas broj seljaka, odnosno poljoprivrednika daleko veći, smatram da je u pogledu agrarnog budžeta trebalo da predvidite veća izdvajanja za potrebe poljoprivrede. Zašto agrarni budžet nije veći meni uopšte nije jasno, ako industrijska proizvodnja beleži pad, a imamo politiku fiksnog kursa dinara. To što je povećanje društvenog proizvoda ove u odnosu na prethodnu godinu dostiglo 4% treba da zahvalimo poljoprivredi, njenoj proizvodnji i njenom rastu od 20%, što su potvrdili i naši poznati ekonomski stručnjaci. Nužno je ulaganje i liberalni izvoz poljoprivrednih proizvoda, što mi nemamo.Ovako, imamo situaciju da je maloprodajna cena hrane koja ulazi u potrošačku korpu u Mađarskoj niža nego u Srbiji, što ste vi tek nedavno saznali (ta maloprodajna cena hrane, kada je reč o nekim drugim susednim državama, kao što je Austrija, takođe je manja nego ovde), posebno što je to otprilike za 20%, što je i vas iznenadilo, tim pre što je u Mađarskoj daleko veći standard nego ovde. Oni imaju preko pet milijardi deviznih rezervi. Porez na promet na prehrambene proizvode u Mađarskoj je niži, pa ste verovatno vi zato došli na ideju da se smanji porez na promet osnovnih životnih namirnica u ovom budžetu, koji ste nazvali budžetom preživljavanja. Inače, u Agrarnom budžetu ima i nekih nejasnoća, pa se nameće pitanje da li u okviru tog dela budžeta imamo skrivene budžete, recimo, kada je reč o visini sume od 915 miliona za zdravstvenu zaštitu životinja. Ona je veća nego u ovogodišnjem budžetu, pa se nameće pitanje otkud tolika suma kada je zaštita životinja bila obavljana i tokom ove godine? Budžet sadrži sredstva za očuvanje standarda, nazivan i socijalnim budžetom, ali se otvara pitanje životnog standarda u vezi cene benzina, koja je, takođe, izgleda uzeta u obzir prilikom ovih budžetskih raspona i određenih suma koje su po razdelima raspodeljene. Ovo je posebno važno zbog toga što sada kod nas cena benzina iznosi 45 dinara, odnosno marku i 50 pfeniga, dok je u Austriji marku i 47 pfeniga, u Bugarskoj marku i 35 pfeniga, u Rumuniji marku i 17 pfeniga, u BiH marku i 30 pfeniga, u Sloveniji marku i 60 pfeniga, u Francuskoj, gde često svraćate, marku i 80 pfeniga. Ovo su podaci sa Interneta, a pojavljuju se i u poslednjem broju"Ekonomista", gde ste vi dali intervuju. Ono što ste rekli - da je u okruženju benzin skuplji nego kod nas - nije tačno. Sedam dana pre poskupljenja benzina gospodin Goran Novaković, ministar energetike, rekao je da neće doći do promene cene derivata i da one neće biti korigovane, pre svega, zbog pada cene nafte. NIS ostvaruje dobit od 30 dolara po toni, od čega jedna trećina ide za puteve, socijalna davanja i obnovu rafinerija. To je objavljen podatak. Novaković je najavio i pojeftinjenje derivata. Međutim, do toga nije došlo. Zbog pada cene nafte u svetu, benzin bi u Srbiji trebalo da bude 27 dinara po litri, a ne 45, tako da nije jasno, ili je jasno, zašto je ova cena predviđena i zašto je ona uticala na ovakav budžet? Mene zanima šta će biti sa novcem iz donacija, odnosno sa onih 37 miliona eura za puteve, koji su najavljeni ove godine; najavljen je kredit za puteve od 100 miliona eura za ovu godinu, kao i obećanih 70 miliona eura na proleće 2002, kada je godišnje održavanje puteva u Srbiji 125 miliona dolara. Vi ste najavili da će prosečna plata u 2004. godini biti 280 maraka mesečno, kada budemo već imali iza sebe tri godine članstva u Savetu Evrope. Sada je prosečna plata 230 maraka mesečno, dok je potrošačka korpa 400 maraka, i to ne puna i mahom od robe druge klase. Ovo u vezi standarda vas pitam zbog najave za iduću godinu, jer je ovih dana Elektrodistribucija Srbije najavila isključenja struje za 20 do 30 hiljada potrošača dnevno. To je podatak od 21. decembra, izjava gospodina Lutovca, koja nije demantovana. Ne znam da li je do toga došlo, ali ako se zaista krene tim tempom isključenja, mislim da onda iduće godine neće biti problema oko održavanja standarda. Pored toga, moram da vam kažem da nije jasno zašto su prilično velika sredstva izdvojena za agencije? Recimo, imamo Ministarstvo kulture, ali imamo Agenciju za kulturu, kao i niz drugih agencija. Pored toga, kada je reč o reprezentativnim objektima, meni nije jasno zašto to nije ponuđeno za prodaju, jer ako su to objekti građeni posle Drugog svetskog rata, onda ne pripadaju starim vlasnicima pre Drugog svetskog rata i ne ulaze u okvire denacionalizacije. To je trebalo prodati. Inače, ima nekih bizarnih detalja u budžetu. Recimo, Savez rezervnih vojnih starešina treba da dobije, prema ovom budžetu, milion i 900 hiljada dinara. Pošto smo sve probleme rešili, samo je još ostalo da Savez rezervnih vojnih starešina dobije dva miliona dinara. Pored toga, u nekim stavkama za sport dotacije sportskim i omladinskim organizacijama su 238 miliona dinara, tako da se nameće pitanje da li je onda socijalna situacija tako napetakada za dotacije sportskim i omladinskim organizacijama treba izdvojiti 238 miliona dinara. To bi bile neke od primedaba. Inače, pogledao sam i pet poslednjih budžeta Srbije, tako da mislim da je ovaj budžet, uz sve zamerke, pravljen u ovoj datosti u kojoj živimo. Nisam video u stručnoj javnosti argumente koji od ove datosti omogućavaju bolji budžet. Međutim, mislim da je nužno prestrukturiranje sredstava, jer bez toga ono što ste ovde rekli i budžet koji ste ponudili su protivrečni. (Miroljub Veljković: Hoćete da glasate za budžet?) Da, glasaću za budžet. Video sam neke vaše ideje, čudi me da to niste u poslednjih pet-šestgodina rekli za ovom govornicom, nego tek sada. Žao mi je što nisam bio jasan.
Reč ima narodna poslanica Živodarka Dacin.
Poštovano predsedništvo, gospodine predsedniče Vlade, poštovani ministre, poštovane kolege narodni poslanici, zaista ne mogu da se otmem utisku koji su na mene premijer Đinđić i ministar Đelić ostavili u uvodnom izlaganju o odbrani jednog najvažnijeg zakona za državu Srbiju, a to je Predlog zakona o budžetu, ovog puta za 2002. godinu. Odbrana je bila vrlo energična i optimistička i dok sam ih slušala, moram da priznam da me je prožimao identičan optimizam, ali, nažalost, vrlo je kratko trajao, jer se taj moj optimizam raspršio kao balon od sapunice. Pokušaću da objasnim zašto. Prevashodno, zbog svoje vokacije, naravno, jedini razdeo u ovom budžetu kome sam posvetila dužnu pažnju, zbog skraćenog vremena u razmatranju materijala, bilo je Ministarstvo za zdravlje i zaštitu životne sredine. Zaista, ako se pogleda prva stavka gde se radi o platama, naknadama i dodacima za zaposlene, upoređujući cifru koja je postojala u planu budžeta za 2001. i 2002. godinu, vidi se da je planirano maksimalno povećanje plata, za radnike u zdravstvu u narednoj godini oko 10% - 11%, obračunato na bruto platu. S obzirom da znamo da od 1. aprila 2001. godine postoji novi sistem obračunavanja plata, pod uslovima da doprinos ostaje identičan, verovatno bi to povećanje moglo maksimalno da ide negde do 15%. Ono što nas najviše peče, naravno, odmah ukazuje i na razlog zbog čega nema mesta optimizmu u ovom delu. Mi smo, verovatno, jedini resor koji evo već četiri puna meseca radi bez ministra; i, ako premijer to nije znao, a pretpostavljam da jeste, odnos između najniže stručne spreme i najviše struče spreme u zdravstvu je 1 prema 2,26. Istina, Komora zdravstvenih radnika Srbije uputila je zahtev i premijeru i Ministarstvu za zdravlje da se taj koeficijent koriguje i da odnos u platama bude 1 prema 5; postoji jedna poluzvanična informacija da je Ministarstvo za zdravlje dalo čak predlog da taj odnos bude 1 prema 6, što optimistički zvuči. Ali, posle, upoređujući sve ove cifre, postavlja se pitanje kako napraviti razliku u tim koeficijentima, a ne smanjiti, naopako, onu osnovnu zaradu, i onda taj ostatak sredstava i ovih planiranih 15% za sledeću godinu rasporediti. Nisam finansijski ekspert, ali po mom mišljenju ovo ne deluje suviše realno. Znate, jesam optimista po svom opredeljenju a ipak pokušavam vrlo realno da posmatram milje u kome živim. Moje kolege koje su zaista verovale vama, koje su glasale za vas, koji kao i sve vlade u svojim programima dajete prioritet zdravstvu i prosveti, bili su ubeđeni da ih u 2002. godini čeka plata od 1.000 maraka. Zašto da ne. Ako je ministar Batić, molim vas lepo, obećao prosečnu platu u pravosuđu od 1.000 maraka za 2002. godinu... [[Komentar premijera se ne čuje.]] Dobro, uvažavam ali izvinite oni bar imaju svog ministra pa bar neko može lepo da im priča i da im obeća, a mi, eto, nemamo ni ministra. [[Komentar premijera se ne čuje.]] A kako će onda da vam funkcioniše zdravstvo? No dobro, zaista želim da kažem da bi i tu trebalo naći neko rešenje, jer pazite, nemojte da mi kažete da je plata od 1.000 maraka velika. Ministar Đelić je rekao, i to je tačno, da je došlo do limitiranja plata u javnim preduzećima, u državnim ustanovama; molim vas, pogledajmo unazad par meseci kolike su plate u lokalnim samoupravama. Da li oni zaista toliko rade i zavređuju da imaju plate od preko 1.000 maraka, a lekaru specijalisti ispada da je 1.000 maraka velika plata, ili da nas je, naopako, puno. To je otprilike jedan aspekt koji sam želela da istaknem. Postoji tu još i jedna druga priča. Daću vam primer Zdravstvenog centra Kikinde - to je jedan drugi aspekt priče o potrebama finansija u zdravstvu. To je opština koja broji 75.000 stanovnika i u svom centru ima bolnicu koja je okružnog tipa, i toj bolnici gravitira negde oko 180.000 stanovnika. Tačno je da je u tom zdravstvenom centru zaposleno 950 radnika, ali u ovom momentu nam fali bar 50 - što lekara, što bilo koje druge zdravstvene struke, čak i srednjeg kadra. Na primer, za ukupne materijalne troškove za period 1. januar - 1. novembar 2001. godine mi smo dobili 9.700.000 dinara, ali, pazite, u te materijalne troškove spadaju: gas, struja, komunalije, usluge, osiguranje i potrebne hitne službe, i sve ono što se uzima po profakturi - hirurški materijal, reagensi i još mnogo toga; a za isti period januar - novembar mi moramo da platimo 9.400.000 dinara samo za gas, jer se na takav način grejemo. Znači, i pored najbolje volje da mi kao zdravstvena ustanova izmirimo sveoje obaveze prema državi,što je sigurno najnormalnije posmatranje odnosa, mi nismo u mogućnosti, nego uvek postoji ono strahovanje - šta će biti ako nam se isključi grejanje, struja, voda, zapravo - šta će biti sa našim pacijentima. Ili da kažem ovako - za oktobar,novembar i decembar mesec dobili smo od Ministarstva da su nam mesečna raspoloživa sredstva 3.842.000 dinara. Da bih to objasnila ljudima koji ne znaju o čemu se radi to je taj treći deo materijalne priče o zdravstvu koji se više odnosi na kreditni aranžman. S obzirom da mi u okviru svoje bolnice imamo jedinicu za hemodijalizu, gde se dijalizira 100 pacijenata iz okruga, mesečna potrošnja za te pacijente naš centar košta tri i po miliona dinara. Dakle, ostane nam samo 342.000 dinara da bi smo nabavili lekove zaprioritete, odnosno one sa pozitivne liste. Ovde moram još jednom da kažem - u martu mesecu, kada su se listom svi poslanici SPS-a borili da se nikako ne uvede 20% poreza na lekove, pa je to ipak prošlo, i za taj deo su ova sredstva, ovako minorno umanjena u ovom periodu, u faktičkom iznosu ako ostane isto, mi ćemo imati 20% više sredstava, ali i to nije ništa ako ne postoji garant Vlade da će lekovima sa pozitivne liste kontinuirano biti opskrbljeni u bolnicama, u apotekama, za pacijente kojima je to i trebalo. Znam da sve to nije lako rešiti. Dala sam samo primer sredine iz koje dolazim, a kad uzmemo kolika je cela Srbija to je sigurno jedan glomazan problem. Jednostavno, ako je negde reforme trebalo uraditi to je prvo i pre svega bilo u zdravstvu, jer ako me pitate - zašto, zato što je to jednostavno jedan začaran krug, magičan sat, koji svi mi prolazimo u životu. Isto mi je jasno da jedino sa pravom reformom, a to je reforma u privredi, možemo doći do pozitivne reforme i u zdravstvu, jer je to jedan neraskidiv spoj koji uvek kod nas funkcioniše samo tako i nikako drugačije. Zahvaljujem se.
Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković, a sledeća je Nada Kolundžija.
U budžetu Republike Srbije za 2002. godinu, za razne agencije, biroe, zavode i uprave predviđen je iznos od 1.886.000 dinara i još oko 400.000.000 za nevladine organizacije. Opravdano se pitamo: kako sve to finansirati? Srpska radikalna stranka smatra da budžet treba osloboditi svih troškova koji nisu krajnje neophodni, odnosno da treba osloboditi građane i privredu svih izdataka koji u ovom trenutku nisu neophodni. Ko će puniti budžet? Hoće li budžet puniti oni koji imaju prosečnu platu od 6 ili 7.000 dinara, a samo potrošačka korpa košta 12.000 dinara. Ili će budžet puniti oni koji ovih dana masovno ostaju bez posla. Srpska radikalna stranka smatra da je neophodno pustiti i privredu i građane da dođu do vazduha, da prežive ovaj period koji je veoma težak. Srpska radikalna stranka smatra da sredstvima iz budžeta ne treba da se uhlebljuju zaslužni članovi nekih partija koje ste rasporedili u biroe, agencije i razne uprave. Ono što predlažemo Vladi je da se sva sredstva usmere na rešavanje naraslih socijalnih potreba građana. Srpska radikalna stranka naravno neće glasati za ovakav predlog budžeta, jer smatramo da ne odgovara ni potrebama ni mogućnostima građana Srbije. Hvala.
Gospođa Nada Kolundžija je odustala od prijave. Sada reč ima narodni poslanik Borivoje Drakulović, posle njega Branislav Blažić.
Poštovane kolege poslanici, govorio bih o delu budžeta koji se odnosi na socijalna davanja. S obzirom da smo postali država milostinje, a ne država rada, ova vlada koja nam nudi tu pomoć, sa strane, nije ni pokušala da ugradi u budžet, recimo, invalide rada i rata od 1990. godine i na dalje. To nije u redu. Ionako su na milostinji i na prosjačkom štapu - gledamo mnoge kako prose, i nije u redu da nisu ugrađeni u tom delu sredstava. Svakako ja i ne očekujem da oni to urade, jer im do toga nije ni stalo. Kada se branila zemlja on je zbrisao iz ove zemlje, pa ga baš briga. Ne očekujem da nas razume. Mi iz prošlog saziva i za vreme rata (za vreme NATO bombardovanja) takođe smo imali predviđena sredstva u budžetu, socijalna davanja, za taj deo populacije. Ali to ne znači ... [[Komentar premijera se ne čuje.]] Imali su svi zakonska prava, ali ti praviš zakon po svom nahođenju. Ali, doći će kraj i tvom zakonu, ne sekiraju se. Uopšte nas nećeš uplašiti. Bar se ne znamo bojati. (Glasovi: Ne polemiši...) Sa vama ne polemišem. Polemišem sa premijerom, on me pita i ja mu odgovaram. To je moje pravo. No, između ostalog, znam da je vama kraj, svakako ubrzo. Pričajte vi šta god hoćete, pa će doći neko ko će znati da uredi ovu stvar, i da bar ovaj patriotski deo sačuva, a vi ga gušite.
Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević, a sledeći prijavljeni je narodni poslanik Vojislav Janković. Odustajete? Pošto je narodni poslanik Vojislav Janković odustao od prijave za reč, sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Stanko Kovačević. Nije prisutan. Dobro, dajem reč narodnom poslaniku Vitomiru Plužareviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, budžet za 2002. godinu je samo prolazna farsa Vlade, koja se udostojila da se samo danas slika na ovoj sednici. Prošla je cela godina i nikada osim nateranih ministara, koji su te zakone bledo branili, nije bilo prisutno na sednicama Skupštine. Vreme pripreme za svakog poslanika je toliko malo da i Vlada koja je sigurna u dinamiku to ne može da izračuna. Nigde u svetu budžet se ne donosi danas za sutra osim u ovoj vladi. Reče ministar Đelić da će nam negde u februaru dostaviti detaljne elemente, planove i programe ovog budžeta. Budžet od 220 milijardi koji je planiran za 2002. godinu je za komentar, ali ne na ovakav i na ovaj način. Niste dozvolili ni ekspertskim grupama, a ni pojedincu da može da utiče na ovaj budžet. To je i u svom ekspozeu izrekao gospodin Zoran Đinđić. Vezano za dostavu i pripremu ovog materijala, nezadovoljni su vam i koalicioni partneri, koji su svoj sud već dali u sredstvima informisanja na ovu temu. Mi srpski radikali smo vam i za prethodni budžet za 2001. godinu davali određene sugestije. Nismo ni očekivali da ih prihvatite, ali smo očekivali da dobijemo bilo koji uporedni podatak, kako bismo mogli da upoređujemo određene razdele iz prethodnog i ovog budžeta, a to je logika razmišljanja u ovoj branši. Želeli smo da uporedimo neke donacije koje ste obećali narodu. Obećane potrošačke korpe su toliko lake i toliko teške da ni danas ne znate pravo stanje, a donosite budžet. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Branko Ružić, a sledeća je narodna poslanica Gordana Pop-Lazić. Preostalo vreme poslaničke grupe SPS je 25 minuta, a ima prijavljenih još osam govornika. Preostalo vreme SRS je 21 minut.
Hvala na toj informaciji. Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, na dnevnom redu skupštinskog zasedanja imamo budžet, koji je tako projektovan da će zasigurno produbiti socijalne tenzije u državi i dovesti veliki broj građana u kategoriju socijalno nezbrinutih. Budžet je pre svega neuravnotežen i inflatoran. Projektovani budžetski deficit, koji iznosi milijardu i 200 miliona nemačkih maraka, sigurno neće biti pokriven od sredstava koje je predvideo predlagač i to iz sledećih razloga. Pre svega, vrlo je sramno za ovu tzv. ekspertsku vladu da od privatizacije visokoprofitnih preduzeća pokriva budžetski deficit, umesto da ta sredstva budu usmerena na oživljavanje proizvodnje koja je devastirana od dolaska DOS-a na vlast. Takođe, čudno je da se već projektuje 360 miliona maraka od ovogodišnje privatizacije za račun popune budžetskog deficita, a da nam predlagač ne kaže koje su to firme u pitanju i kolika je opasnost da se još desetine hiljada radnika nađe na ulici. Izgleda, međutim, da neki uzak krug ljudi sve to već zna, ali ne želi, u ovom slučaju, da bude transparentan. Vi 300 miliona maraka očekujete od donacija i to je, naravno, opet šarena laža za građane Srbije. Zašto ne kažete da u strukturi donacija ima malo koje ste dobili, da tu preovlađuju krediti i zašto nam ne otkrijete koliko je sredstava u tih 300 miliona nemačkih maraka, koje ste projektovali pod tačkom donacije, zapravo kreditiranje, a koliko ćete dobiti bespovratno. Takođe, predvideli ste da popunite budžet i kreditima od međunarodnih finansijskih institucija u iznosu od 450 miliona nemačkih maraka. Pitanje je samo ko će vraćati te kredite i po kojoj kamatnoj stopi. Koliko se vi uzdate u međunarodne finansijske institucije, to je vaš problem, ali pazite da vam se ne desi ono što se ovih dana dešava u Argentini. U najmanju ruku je smešno da od domaćih poslovnih banaka projektujete kredite za popunu budžetskog deficita u iznosu od 180 miliona nemačkih maraka i zaita nije jasno da li predlagač misli da će domaće poslovne banke uopšte postojati nakon šok terapije guvernera Narodne banke Jugoslavije, Mlađana Dinkića, koji uništava domaće srpsko bankarstvo. Pored ovih kontradiktornosti, zaista čudi da imate toliko poverenja u samo jednog resornog ministra i to ministra pravde i lokalne samouprave, Vladana Batića, pa mu dajete ingerencije koje mu ni po kom osnovu ne pripadaju. Naime, članom 13. Zakona o budžetu za 2002. godinu, predvideli ste da ministar Batić bude odgovoran za preuzimanje obaveza i izdavanje naloga za plaćanje poslova iz njegove resorne nadležnosti i to u iznosu od 200 miliona nemačkih maraka. Vrlo je, takođe, neuravnotežena raspodela sredstava kod razdela Ministarstva finansija i ekonomije, gde predviđate za jug Srbije, za Kosovo i Metohiju, negde oko 30 miliona nemačkih maraka i zapanjujuće isti toliki iznos za sve ostale gradove i opštine u Srbiji. Međutim, kada znamo ko je iz Vlade Srbije zadužen za jug Srbije i Kosovo i Metohiju, onda ovakav transfer sredstava uopšte ne čudi. Kod razdela 8. u budžetu, vezano za Ministarstvo unutrašnjih poslova, projektovani troškovi za poslovna putovanja, odnosno dnevnice iznose čak 33 miliona nemačkih maraka. Niko normalan ne može da podrži ovako nerezonsko trošenje budžetskih sredstava, osim ako je resorni ministar Dušan Mihajlović, obzirom da se hvali da smo se priključili međunarodnoj koaliciji za borbu protiv terorizma, rešio da shodno servilnosti svih članova Vlade, Amerikancima pomogne i po gudurama Pakistana i Avganistana uhapsi Osamu Bin Ladena. Preporučio bih mu da rešava terorističke akcije u Srbiji, a najnovija se dogodila u Temerinu kada je eksplozivna naprava stavljena pod automobil predsednika opštinskog odbora SPS. Poslanici SPS-a će biti protiv ovog budžeta iz razloga što je neuravnotežen, inflatoran, ne finansira se iz realnih izvora i neće doneti ništa dobro građanima Srbije. I na kraju, poželeo bih u ime poslanika SPS-a svim građanima Srbije srećne novogodišnje i božićne praznike, i mnogo bolju vladu u narednoj godini, ali naravno, nakon prevremenih parlamentarnih izbora.Hvala.
Reč ima predsednik Vlade, gospodin Zoran Đinđić.
Dame i gospodo, imam potrebu da usred ove rasprave u načelu skrenem još jednom pažnju na nekoliko principijelnih stvari jer imam utisak da se one pomalo gube u ovoj raspravi. Naime, budžet predstavlja određeni raspon između prava i realnih prihoda. Znači, moramo uvek imati u vidu i jednu i drugu stranu. Na žalost, tokom 50 ili 60 poslednjih godina, naročito tokom proteklih 10 godina ovaj problem je rešavan tako što, kada je bilo nekih teškoća, onda su prava nominalno prihvatana, ona su zakonski postojala, ali nisu ostvariva. Kada neko kaže, mi smo imali novca i za invalide, i za ove i za one, nije istina. Znači, tokom proteklih 10 godina ljudi nisu redovno primali penzije, nisu primali dečje dodatke, čitav niz zakonskih prava nije bio realizovan i to je bio način da budžet bude jedna fasada koja se na početku ili na kraju godine iskontroliše, a šta se događa stvarno iza scene, to su znali samo oni jadnici koji su dolazili i pitali šta je bilo sa mojom penzijom, šta je bilo sa mojim dečjim dodatkom, šta je bilo sa porodiljskim ili nekim drugim pravom. Dok u 2001. godini svako zakonsko pravo je ostvareno. To je nešto što je razlika u odnosu na dugi niz prethodnih godina. Drugi način rušenja onoga što sam nazvao filozofijom ovog budžeta, ali i ideje budžeta, jeste da se rashodi finansiraju iz nerealnih izvora. Tu postoje dve mogućnosti. Jedna je trošenje supstance, trošenje nacionalnog bogatstva, tako što nema amortizacije, što se ne obnavljaju putevi, što se ne obnavlja železnica, što se ne obnavlja ono u šta je ulagano, nego se taj novac troši kao da je to tekući prihod ili se deficitarno finansira tako što se vrše neke pozajmice. I to je takođe bilo 10 godina, delimično i pre toga. Ako vam kažem da je 120 vozova danas otkazano u Srbiji, svakog dana je tako, jer su naše železnice najgore u ovom delu sveta, onda to nije stvar od godinu dana nego je to stvar od 20 godina: 20 godina je to trošeno i naravno nešto od toga je trošeno i za tekuću budžetsku potrošnju. Mi smo završili s tim i sada se suočavamo sa realnošću, zatečena prava poštujemo dok se ne promene i dok postoje realni izvori prihoda koji su takvi kakvo je stanje ekonomije. Hiljadu maraka za prosvetne i zdravstvene radnike je odlično, ali nemojte onda da vaš kolega kaže da je opterećenje za privredu preveliko. Nemojte da jedan izlazi i da kaže levo, drugi da izlazi i da kaže desno i da onda u celini pokrivate celo političko polje; onda jedan kaže da na strani rashoda još treba, a ovaj drugi kaže da se na strani prihoda previše stegnulo. Morate da se dogovorite u vašoj poslaničkoj grupi, jer vidite to je taj balans između prihoda i rashoda koji će na jednoj strani da poštuje prava, a na drugoj strani da poštuje taj princip realnih izvora. To je ono što je jako teško posle 10 godina i to je bolno. Bolno je suočavanje sa realnošću ako ste 10 godina lutali, ali mi moramo jednog trenutka kao nacija da se sa time suočimo i siguran sam da nema alternative ovom suočavanju, ma koliko ono bilo bolno. To jeste socijalni budžet zato što su socijalna prava koja smo mi zatekli takva kakva su. Znači, ili ćemo ih poštovati, ili će Skupština menjati te zakone o socijalnim pravima ili ćemo nastaviti tu staru priču da ljudima ne dajemo ono što je njihovo pravo. Nije socijalno pitanje levičarski monopol, nego svaka država mora da poštuje socijalna prava svojih građana. Nije u tradiciji budžeta da finansiraju penziono i zdravstveno osiguranje, ali u situaciji kada iz doprinosa to ne može, onda to budžet mora da finansira iz poreskih obveznika. Neko će da pita zašto poreski obveznici da to plaćaju. Zato što je socijalna stabilnost faktor ekonomske stabilnosti. Ako su ljudi nezadovoljni u ovoj zemlji zato što nisu dobili ono što im pripada, to će se osetiti u atmosferi i onda tu nema duha preduzetništva, nema te dobre privrede ako je stanovništvo nezadovoljno. Neće ljudi ići na demonstracije i neka se Toma ne raduje. Kada su imali dve marke platu nisu išli. Znači, socijalno nezadovoljstvo se ne pretvara u političko nezadovoljstvo, ali destabilizuje sistem i zato je jako važno da svi oni koji imaju određena prava ta prava ostvaruju, jer onda veruju u svoju državu. Ako veruju u svoju državu onda će biti lojalni, onda će štedeti, onda će legalizovati svoje poslove, onda se neće baviti sivom ekonomijom i onda će postepeno to društvo da bude normalno. Druga stvar koja je jako često pominjana jeste podsticati i razvijati ekonomiju. Nije uloga budžeta da pokrene privredu. Zaista, ako očekujete od budžeta da pokrene privredu, onda ste na pogrešnoj temi pokrenuli tu raspravu. U principu, nije uloga ni Vlade da pokrene privredu. U principu, uloga Vlade je da uklanja prepreke za normalno delovanje privrede. U ovoj fazi prepreka ima jako mnogo i u ovoj fazi su prepreke bile međunarodne, prepreke su bile sistemske, prepreke su finansijeke blokade: 800 milijardi dinara međusobnih dugova smo mi zatekli u privredi. Znači, pustite tu privredu samu sebi i ona će potonuti. Mi smo morali mnogo više da budemo aktivni u samoj privredi nego što bi jedna normalna vlada, onakva kakvu smo mi zamislili, radila, ali ne zato što je to uloga Vlade da ona sada pokreće privredu. Uloga Vlade je da bude saobraćajac i da sprečava da se sudaraju automobili, da uređuje tok saobraćaja. Uloga Vlade nije da sedi sa svakim vozačem i da vozi umesto njega, kao što su radile prethodne vlade. Mislimda i ubuduće treba imati razumevanja za to da je ova vlada intervencionistička samo u onoj meri u kojoj se to od nje traži; i to deset puta traže, pa onda neko iz Vlade se javi da se uključi. Nikome mi nismo ni upravni odbor, ni bilo šta drugo nametnuli, niti našom inicijativom je do toga došlo. Ni u jednom jedinom slučaju. Ali je bilo hiljade slučajeva gde se to traži i gde mi ne uspevamo zato što nemamo naprosto kapacitete, nemamo dovoljan broj ljudi koji to mogu da rade. Filozofija ove vlade je da Vlada treba da uklanja prepreke, da omogućava privredi da ona sama radi, da stvara okvir unutar koga će se privreda, u uslovima fer konkurencije, sama razvijati. Konačno, ta fatalna potrošačka korpa, 50 puta sam čuo ovde. Znači, ona potrošačka korpa koja je merena svih ovih godina i sada se meri. Oni proizvodi, one kategorije, one klase, onog kvaliteta koji su bili uvek i sada su. Znači, nismo mi sada rekli da se u njoj trule jabuke, a pre tri godine su bile crvene jabuke. Iste jabuke koje su bile tada i sada su, isti šećer, isto ulje, isto meso. Kada smo došli i formirali ovu vladu trebalo je tri prosečne plate da se kupi jedna potrošačka korpa, a potrošačka korpa je za jednu porodicu i kadaneko kaže za 1,7 plata ne može jedna porodica da se hrani, jer je to jedna potrošačka korpa, on ne razume računicu. Znači, potrošačka korpa je za porodicu. Najveći broj porodica u Srbiji je sa četiri člana domaćinstva, zato se potrošačka korpa računa na četvoročlanu porodicu i smatra se da ako dvoje ljudi radi u porodici da oni mogu da pokriju potrošačku korpu. Bilo kako bilo, isto merilo je pre godinu dana govorilo da su potrebne tri prosečne plate za jednu potrošačku korpu. Danas je potrebno 1,75% plata za jednu potrošačku korpu. Znači, skoro duplo manje novca je potrebno za istu količinu stvari. Tu količinu stvari (pogledajte Statistički zavod Srbije, Savezni statistički zavod, isti oni koji su merili ranije mere i danas) nismo mi definisali kao Vlada Srbije, ona je definisana 1992. godine kao mera potreba jedne porodice. Ona ima 100 stavki od odeće, do hrane, pića, paste za zube i svega onoga što ljudima treba. To znači, sigurno, da ta potrošačka korpa predstavlja merilo siromaštva. U normalnim zemljama se ne meri standard po tome koliko jedete i koliko možete da kupite hrane, ali ako merimo u odnosu na ono što smo zatekli, ne u odnosu na ono gde bismo želeli da budemo, onda mi danas mnogo bolje stojimo kao prosečni građani nego pre godinu dana. Jednim delom to je sigurno zasluga ove vlade.
Pravo na repliku narodni poslanik Tomislav Nikolilć, mada je premijer možda mislio na nevernog Tomu.
Gospodin predsednik Vlade je pokušao pogrešnim tumačenjem da izazove barem dve manipulacije na sednici Narodne skupštine Republike Srbije. Prva, gospodine predsedniče, naš međustranački odnos, a tako gledam svoj odnos u Skupštini prema bilo kome drugom, nije takav da vi meni ovde kažete Tomo i da izazovete sumnju kod ostalih pripadnika SRS, otkud to da predsednik Vlade, moja je dužnost da to demantujem, predstavniku političke stranke koju najviše proganja u zemlji ovde se obraća tonom koji je svojstven pripadnicima iste političke stranke. Dakle, ovo vam odbacujem predsedniče Vlade. Druga manipulacija, nikada se nisam radovao demonstracijama u ovoj zemlji, posebno ne onima koje ste orgnaizovali dok ste bili u opoziciji. Uvek su se završavale krvavo i rušilački, a dok sam učestvovao u Vladi Srbije nije bilo demonstracija, tako da uopšte nemam razloganiti da ih podstičem, niti da im se radujem. Bojim se, ako dođe do demonstracija, da će to biti strašno i da to ovoj zemlji nije potrebno, ali nemojte da nas ubeđujete, i ako nestane socijalnog mira uzemlji, da će prestati privreda da radi i neće imati motiva. Ako ne bude socijalnog mira, pašće Vlada Republike Srbije i to je ono najbolje i najlakše što u ovoj zemlji može da se desi.
Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, a posle nje narodni poslanik Slobodan Tomović.
Gospodine ministre Đeliću, ovih dana izjavili ste da se promene u Srbiji tako brzo odvijaju da stigne depeša iz američkog kongresa, a vi već te reforme izvršili. Mi nikada nismo sumnjali da ste vi puki izvršioci volje američkog kongresa i da ste jedna marionetska vlada. Lepo je što ste to priznali pred licem javnosti. Sramota je to za jednu državu, gospodine Đeliću, jer svaka vlada da bi, između ostalog, dokazala svoju nezavisnost vodi samostalno nacionalnu i ekonomsku politiku i ne čeka da joj neko iz Amerike ili iz belog sveta kaže šta treba da radi. Valjda mi ovde treba da znamo najbolje šta nam je posao. A Vi, gospodine Đinđiću, tvrdite da je ovo budžet štednje. Ovo je izuzetno rasipnički budžet. Malopre ste pokušali da manipulišete ovde sa masama, tvrdeći da potrošačka korpa danas iznosi 1,7prosečnih plata. Sad vas samo pitam - kako je moguće da mnogo gore živim nego prošle godine, a primanja su mi mnogo veća, jer kao narodni poslanik imam mnogo veću platu nego što sam je imala kao ministar. U potrošačku korpu, gospodine premijeru, ne ulazi cena struje, komunalija, odeće, knjiga, svega onoga što je 1000% poskupelo u Srbiji. Ne jedemo mi samo ulje, šećer, malo brašna i malo testenina. Treba ovaj narod još nešto sebi da obezbedi. Tvrdite da nema para za prosvetne radnike - ima, gospodine ministre, samo da niste za ove agencije izdvojili ovoliko sredstava koliko ukupno iznosi budžet za srednje obrazovanje. Nažalost, nemam više vremena, ali predložili smo potpuno novi predlog budžeta kroz naše amandmane, pa ćemo vam to obrazložiti.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Tomović.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, najkraći komentar predloga budžeta za 2002. godinu bi bio već viđen, jer se ponavlja situacija u kojoj smo bili, usvajajući budžet za 2001. godinu. Nudi nam se budžet koji u startu ima deficit, samo što je taj deficit ovoga puta značajno veći, a kao izvor za pokriće tog deficita, nedovoljno argumentovano i ubedljivo, nude nam se sredstva ostvarena od privatizacije, međunarodnih donacija i kredita od domaćih banaka. O argumentaciji za ove izvore ću malo kasnije govoriti, ali bih najpre izneo neke osnovne dileme povodom metodologije utvrđivanja pojedinih troškova. Istovremeno bih postavio neka pitanja, za koja mislim da bi bilo značajno da se objasne ovde, a i javnosti. Naime, bar je takva praksa postojala, ako nešto planirate, da vodite računa o tome šta je to bilo u prethodnom periodu. Dakle, planirao sam nešto u prethodnom periodu, pa su se ta moja očekivanja tako ostvarila, ili nisu, pa sam zbog toga sve uzeo u obzir, i sada, uzimajući sve to u obzir, predlažem npr. neke druge nivoe troškova. S obzirom da u obrazloženju ovog budžeta nisam video koliki su npr. bili troškovi putovanja ili kako se projektuje da će biti ostvareni troškovi putovanja u 2002. godini, ne vidim da oni baš treba da budu milijardu stotrideset pet miliona za ovu godinu. Moguće je da sam prevideo cifru, ali da ne polemišem ako je cifra tačna, principijelo važi ovo što kažem. Ista je stvar kada bi trebalo reći - a šta su to te opšte usluge po ugovoru i kako se projektuje da će biti ostvarene u ovoj godini, pa se planira da za to treba potrošiti 2,565 milijardi u narednoj godini? Kako su u 2001. godini ostvareni troškovi po osnovu naknade u naturi, u prevozu zaposlenih, jer se planira impozantnih 2,5 milijarde za ovu godinu? Kako su utvrđeni troškovi za specijalizovane usluge u 2001. godini, koliko su iznosile i koliko će iznositi, kada se planira četirimilijarde i 154 miliona u narednoj godini? Postoji sigurno desetak tzv. mesta troškova, koje predstavljaju razne agencije i biroi, i sve to košta negde cirka milijardu dinara. Ne treba naglašavati da mi, kao poslanici, nemamo nikakvog uticaja na formiranje tih agencija ili biroa, a to znači nema nikakvog dimenzionisanja tog njihovog funkcionisanja, a onda za to treba potrošiti taj iznos. Konačno, da kažem i to, da su glavne zamerke, mislio sam da su to zamerke koje su u redu, prethodnoj Vladi bile - zašto su velike subvencije, jer se time kupuje socijalni mir, zašto se vlada sa toliko uredbi, jer to mora da se reguliše na drugi način, kad ono, predlagač takođe poseže za subvencijama, s tim što su te subvencije sada značajno veće, nego one koje su bile, a već smo konstatovali da vlada sa više uredbi nego prethodna Vlada. Naravno, iz razloga pristojnosti, neću da karakterišem takvo ponašanje, kada sebi dozvoljavate nešto što je lajtmotiv kritike nekoga drugoga. No, to je sada verovatno i deo imidža predlagača. Ali, da se vratim na izvore. Mi treba da verujemo da ćemo od troškova ostvarenih po osnovu privatizacije inkasirati 10,8 milijardi. Nemamo u obrazloženju šta će se to privatizovati, imenom i prezimenom, šta je do sada po tome urađeno, dokle su razgovori na tu temu otišli, jesu li otvoreni svuda tenderi itd.? Dakle, treba da verujemo da će se desiti 10,8 milijardi,dozvolite da to može da stvara sumnju; ne tvrdim da se već unapred zna i šta će se prodati, i kome će se prodati i za koliko će se prodati. Tu sumnju moramo odagnati. Što se tiče donacije, kaže se - inkasiraćemo 9 milijardi. U redu, samo sa koje strane, kako, od koga, šta će biti ustupci koje moramo da napravimo, da bismo verovali da to ima smisla i da to ima svoju svrhu? Neću da komentarišem koliko je ovo i šta je ovo što se tiče kredita, verovatno toliko treba, jer bi ovi krediti trebalo da pokriju troškove otplaćivanja kamata, otprilike taj i taj iznos, uravnotežen, za dugove koji su ranije stvoreni, koji se stvaraju ili koji će se još stvoriti. Sve u svemu, mislim da bi vezano za ovaj budžet trebalo, i zasluživalo bi da se odgovori na ova pitanja. Sudeći prema tim pitanjima, a verovatno i još nekim drugima, koja će se i ovde čuti, taj budžet bi trebalo da se još poboljša itd, pa onda da se da ponovo na odlučivanje, jer dotle, poslanička grupa SPS neće glasati za usvajanje ovakvog budžeta. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Stanko Kovačević.
Poštovano predsedništvo, gospodine predsedniče Vlade, gospodine ministre, dame i gospodo poslanici, poštovani građani, na primedbu da je prošao moj red, službeno sam bio pozvan od Službe Skupštine, jer sam imao telefonski poziv. Ali, neka gospoda govore da je prošao red, ipak ću o zakonu o budžetu i o zakonima koje smo usvojili pre neki dan govoriti kao o jedinstvenom paketu, jer se ni o zakonu o budžetu, ni o samom budžetu, ne može govoriti, a da se ne poveže sa ona dva zakona koja smo usvojili - o akcizama i porezu na promet. Zaista bi bilo interesantno da se sada može vratiti slika glasanja o ta dva zakona, gde se lako može videti da su oni kritičari koji su početkom ove godine kritikovali budžet za 2001. godinu, kritikovali nastojanja Vlade da budžet svede u one norme, koje mogu biti pokrivene isključivo iz realnih izvora. Zbog toga smo morali onako široku lepezu poreskih zahvatanja da upotrebimo, a upravo za ovu godinu, kada se i iz drugih izvora mogu namaknuti sredstva za pokriće budžetskog deficita i svih budžetskih troškova, onda je potpuno logičan, reformski, socijalni i razvojni potez Vlade da se predloži ovim zakonom ukidanje određenih poreza na određenu vrstu prozivoda, pa makar to bilo i na period od dve godine. Zašto se za ovaj budžet može reći da je čak i razvojni - pa mora biti i razvojni, iako gospodin predsednik kaže da funkcija budžeta nije razvojna, ali u ovom budžetu ima razvojnih elemenata, jer se predviđa da se izgradi 340 km saobraćajnica, što je apsolutno dokaz o jednom razvojnom elementu u budžetu. Postoje razvojni elementi i u sektoru agrara, postoje razvojni elementi vezano za Zakon o akcizama i Zakon o porezu na promet, gde je rečeno da će iz sredstava akciza biti formiran fond za izgradnju puteva. Takođe odatle će se pokriti neophodna socijalna sredstva i sredstva za zdravstvo i prosvetu. Ovde je bilo primedaba na obim budžeta, da je on preveliki, 219 milijardi naspram 120 i nešto milijardi za ovu godinu i uporno niko neće da prihvati obrazloženje koje nam je ministar dao, da je visina budžeta tako velika upravo zbog novih stavki, velikog broja rashodnih stavki koje moraju biti pokrivene. Po prvi put u ovoj godiniće Vlada Republike Srbije izvršavati obaveze i prema inostranim poveriocima i prema građanima koji nisu bili u plani u prethodnim periodima, a posebno se misli na obaveze vezano za povraćaj sredstava za privredni preporod Srbije. Takođe, ima velikog broja primedaba na visinu deficita. Ako ste imali prilike sinoć da slušate našeg ministra gospodina Đelića u "Presingu", ako se ne varam (na Trećem kanalu, a da, na "Presingu" je bio moj šef, gospodin Perišić), na Trećem kanalu postavljeno mu je upravo pitanje vezano za visinu deficita. Ostalo mi je u sećanju jedan elemenat odgovora gospodina Đelića, da nije baš siguran da će sa onolikim obimom iz privatizacionih prihoda moći da se pokriju budžetski deficiti, pa je rekao da je njegov kolega ministar privrede i privatizacije, gospodin Vlahović, mnogo veći optimista od njega. Mogu da kažem da delimoptimizam ministra Vlahovića, jer verujem da će u 2002. godini prihodi od privatizacije moći mnogo više da pomognu pokriću budžetskih deficita, nego što je to planirano u ovim stavkama budžeta. Razvojna funkcija, koja je iskazana i u elementima Agrarnog budžeta, takođe je veoma značajna, ali pre svega najznačajniji su elementi socijalne funkcije ovog budžeta, jer će po prvi put korisnici budžeta moći da dobiju i unapred sredstva za koja se prethodna vlast obavezala prema građanima. Jednom rečju, budžet za 2002. godinu, pored činjenice da će ponovo biti budžet iz realnih izvora, imaće socijalnu, razvojnu funkciju, gde će elemente reforme staviti na malo stabilnije noge. Na kraju, želim samo da vas upoznam da je pre nedelju dana delegacija Skupštine Srbije prisustvovala seminaru MMF i Svetske banke u Beču, gde je upravo govoreno o budžetu i poreskoj politici koja je u vezi sa ovom tačkom dnevnog reda. Draga koleginice, veoma mi je drago što su tri poslanika iz opozicionih stranaka, iz SPS-a gospoda Momir Radoičić, Zoran Nikolić, iz SSJ gospodin Zoran Novaković, imali prilike da čuju veoma značajne autoritete MMF i Svetske banke, kako daju punu podršku Vladi Republike Srbije i SRJ u merama preduzetim za saniranje nasleđenog stanja i u stvaranju reformskih preduslova za napredak, ekonomski razvoj ove zemlje. Posebno je bilo prijatno pred poslanicima Bugarske, Rumunije, BiH i Hrvatske čuti mišljenje zastupnika u Saboru Hrvatske, gospodina Đura Mavra - na opasku rezidenta MMF u Beogradu, gospodina Džošua Šarka, da gaji velike nade u prosperitet ekonomije i demokratije u Srbiji i Jugoslaviji - da je za Hrvatsku veoma značajna činjenica da MMF veruje u ekonomski i demokratski razvoj Srbije i SRJ. Hrvatska upravo na tim činjenicama zasniva svoju budućnost i razvoj, jer bez toga Hrvatskoj bi bilo veoma teško. Što je još značajno, autoriteti MMF i Svetske banke takođe su obećali dalju podršku razvoju Jugoslavije, ali su nam dali primedbu da Jugoslavija i Srbija moraju što je moguće brže da stvore osnovne preduslove za doticaj stranog investicionog, a ne donatorskog kapitala. Zato je neophodno stvoriti zakonske uslove i garancije i prevashodno prestrukturirati bankarski i finansijski sistem. MMF i Svetska banka su obećali da će nam upravo u tim elementima pružiti veliku podršku. Ti elementi prestrukturiranja se nalaze i u ovom našem budžetu, za koji zaista treba izreći sve pohvale i biti uveren da će se njegovom realizacijom ostvariti dalja ekonomska i reformska stabilnost Srbije. Hvala.
Po Poslovniku? Reč ima narodni poslanik, gospodin Dragan Tomić.
Poštovana gospodo narodni poslanici, reklamiram član 89. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Moram da kažem, bez obzira na obrazloženje gospodina Stanka Kovačevića, na ovoj sednici narodnim poslanicima Rajku Baraliću i Draganu Todoroviću, koji su bili na sednicama odbora i zakasnili na početak rasprave, nije dozvoljeno, iako su po odluci Skupštine učestvovali u radu Odbora, nije im bilo omogućeno da kasnije učestvuju u raspravi, jer je rečeno da su propustili svoje pravo. To je ozbiljna povreda Poslovnika. U ovom slučaju, kada je u pitanju privatni razgovor narodnog poslanika, onda se dozvoljava izmena u redosledu po prijavi. Moram da kažem da poslanička grupa SPS nikada neće biti nikakav saobraćajac ni ovoj vladi ni bilo gde. Ima jedna razlika, bar smo uspeli, gospodo, da napravimo 37 mostova.
Gospodine Tomiću, vaša primedba na Poslovnik je neosnovana. Prvo sam dužna da vam dam obrazloženje, gospodine Tomiću, pa ćemo onda staviti na glasanje. Narodni poslanici Rajko Baralić i Dragan Todorović nisu dobili reč na prošloj sednici iz prstog razloga što ste vi vreme po članu 90. Poslovnika Narodne skupštine potrošili, a ne zato što nisu bili prisutni kada sam ih prozivala. Proverićemo u stenografskim beleškama. Stavljam na glasanje povredu Poslovnika koju je istakao narodni poslanik Dragan Tomić. Za 63, protiv 82, uzdržana dva, nije glasalo 43, ukupno 190 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština donela odluku da je primedba na Poslovnik neosnovana. Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić, a posle njega narodni poslanik Živanko Radovančev.
Dobro Stanko pogodi ime sadašnjeg šefa, dijapazon je od Mićunovića pa do Perišića veliki. Dame i gospodo, ovo su dva dokumenta, predlog Vlade za ovogodišnji budžet i za budžet za narednu godinu. Ako je ovogodišnji budžet, gde piše jasno, potrošački inflatoran, a da jeste pokazalo se, onda je ovaj budžet jednostavno rečeno rasipnički. Kako Vlada misli da sprovodi ovajnajvažniji deo socijalne politike? Jednostavno tako što će poreskim obveznicima preko poreza i akciza zavlačiti ruku do lakata, izvlačiti im ono malo para, davati socijalno ugroženim i socijalnim kategorijama, korisnicima budžetskih sredstava. Onda tim istim korisnicima ruke do ramena, izvlačiti preko struje, komunalija i ostalih dažbina, koje u međuvremenu rastu. To je jednostavna računica na koju se oslanja Vlada. Ono što je moja primedba, to je da bi ovo eventualno bolje obrazlagao Žarko Korać nego resorni ministar. On je čovek koji pokriva više resora, od duvanske industrije, gde ga zadužuje lično premijer, pa sve do ugroženosti i prava seksualnih manjina. On bi bio kompetentnija ličnost da brani ovo. Može se očekivati da će i u narednoj godini, na osnovu ovog budžeta, realnost u Srbiji biti kao ona virtuelna realnost Radio-televizije Srbije. Drugo ništa nemožemo očekivati od Vlade koja svesno ulazi u kreditne aranžmane, plaća svoju grešku zato što je zaboravila i oprostila bombardovanje, plaća svoju grešku što je brzopleto odustala od kontinuiteta Jugoslavije, SFRJ, i sada se te greške plaćaju tako što se uzimaju novi krediti. Ovaj budžet jasno predviđa da će te njihove greške plaćati građani Srbije.
Reč ima narodni poslanik Živanko Radovančev. Preostalo vreme za vašu poslaničku grupu, po članu 90, je 15 minuta.
Poštovano predsedništvo, poštovani članovi Vlade, uvaženi narodni poslanici, zakon o budžetu Republike Srbije za 2002. godinu je svakako najvažniji zakon na ovom zasedanju, kako za Vladu i državu, tako i za građane koji pune budžet. Pokušaću u kratkim crtama, zbog ograničenog vremena, da zadržim vašu pažnju na poziciji budžeta koja se odnosi na Ministarstvo poljoprivrede, vodoprivrede i šumarstva u budžetu Republike Srbije za 2002. godinu. Pre nego što se počnem baviti konkretnim iznosima sredstava u budžetu, opredeljenih za Ministarstvo poljoprivrede, hoću da okarakterišem stanje u oblasti poljoprivredne proizvodnje. Često čujemo ocenu od zvaničnika da je stanje u poljoprivredi dobro, bolje nego što je bilo i da je poljoprivreda na putu ozdravljenja. Ovakva ocena se potkrepljuje podatkom da je proizvodnja u poljoprivredi u ovoj godini veća za 25% u odnosu na prethodnu sušnu 2000. godinu. Podatak je tačan, ali se ne sme zanemariti činjenica da rast proizvodnje nije ostvaren samo dobrim potezima Vlade i boljim ekonomskim uslovima privređivanja u ovoj oblasti, već da je porast proizvodnje i dar vrednih zemljoradnika i povoljnih klimatskih uslova u ovoj godini.Ekonomski položaj poljoprivrede je još teži u 2001. godini, a zemljoradnici još više osiromašeni i razočarani. Prirodno je bilo da zemljoradnici očekuju da poprave svoje ekonomsko stanje posle rodne godine, kakva je bila ova 2001. godina. Međutim, poljoprivredi ostaje samo verbalno priznanje za njen doprinos našoj ekonomskoj stabilnosti i porastu društvenog proizvoda. Navešću jedan broj nerešenih pitanja koja su pratila ovu proizvodnju, a aktuelna vlast nije imala odgovore za te probleme. Imali smo najskuplju godinu u poljoprivredi u smislu ulaganja u proizvodnju. Nije bilo regresiranog goriva, semena, niti je bilo kredita pod povoljnijim uslovima. Kreditno-monetarna politika izgleda da ne poznaje poljoprivredu kao proizvodnju koja treba kredite pod povoljnijim uslovima, uvažavajući karakter i ciklus proizvodnje. Čelnici monetarne vlasti nikako da shvate da monetarna stabilnost nije sama sebi cilj, već da je cilj monetarne stabilnosti ta ista monetarna stabilnost, ali u funkciji veće proizvodnje. Takođe, učenici pokojnog profesora ne mogu da nauče lekciju da kreditiranje poljoprivrede pod povoljnijim uslovima ne deluje štetno na monetarnu stabilnost kao generator inflacije. Liberalizovali smo uvoz svega i učinili ga interesantnijim nego baviti se mukotrpnom proizvodnjom. Domaću proizvodnju nismo zaštitili i izložili smo je nelojalnoj konkurenciji roba iz uvoza, a u izvozu i dalje ne postoje mehanizmi subvencija i izvoznih stimulacija. Rezultat takve politike je do sada nezabeležen spoljnotrgovinski deficit naše zemlje, gde pokrivenost uvoza izvozom iznosi svega 38%. Zaista dramatičan podatak. Ako se posmatra robna razmena sa inostranstvom u zoni poljoprivrede, rezultat za granu privređivanja, za koju kažemo da je naša izvozna šansa, je takođe katastrofalan. Za 9 meseci, imamo podatak, ostvaren je izvoz poljoprivrednih proizvoda za 201 milion dolara, a uvoz u istom periodu je ostvaren za 419 miliona dolara. Naveo sam samo jedan broj lošijih poteza ili nečinjenja aktuelne vlasti prema poljoprivredi, koji su još više otežali položaj poljoprivrede i stanje učinili nesnošljivim. Hoću i da pohvalim ono što je bilo dobro u ovoj godini. Otkup i isplata pšenice je realizovana u okvirima dogovorenih uslova i rokova. Premije za mleko su isplaćene u iznosima koje smo usvojili, uz redovnu isplatu. Rezultat takve politike u ovoj oblasti, u oblasti proizvodnje mleka,je povećanje proizvodnje za 10% u ovoj godini, u godini skupe stočne hrane, zbog suše koju smo imali u 2000. godini. Za pozdraviti je i sprovođenje mera za eliminaciju enzoetske leukoze goveda (to je jedna vrsta bolesti) i nadoknade dela izgubljene vrednosti proizvođačima, sa krajnjim ciljem da se ova bolest u što kraćem vremenskom periodu eliminiše iz naše Republike. Strana budžetske potrošnje je autonomno pravo Vlade da predloži Narodnoj skupštini i da ta ista Narodna skupština usvoji. Iz predloga raspodele budžeta po pojedinim pozicijama možemo prepoznati raspoloženje i razumevanje Vlade prema pojedinim oblastima budžetske potrošnje. Ako je suditi po tome, poljoprivredi se ne piše najbolje. Poljoprivreda se ne shvata kao ozbiljna grana i jedna je od retkih realnih šansi našeg privređivanja i razvoja. Učešće sredstava Ministarstva poljoprivrede u ukupnom budžetu se smanjuje sa 5,8% u 2000. godini na 3,9 u 2001. godini i 3,5% u 2002. godini. Ministar poljoprivrede, gospodin Veselinov, dok je bio u opoziciji, ako se dobro sećam, zalagao se da učešće poljoprivrede u budžetu bude na nivou učešća poljoprivrednog stanovništva u ukupnom stanovništvu. To učešće je 19%. Godinu dana je dovoljno vreme da ministar Veselinov svoju ideju iz opozicionih vremena realizuje. Verujem da je gospodin Veselinov i danas na istom stanovištu kao i kad je bio u opoziciji i uveren sam da nije u pitanju njegova nedoslednost, već, rekao bih, njegova nemoć da poljoprivredi obezbedi prioritetno mesto u aktivnostima Vlade. Svi ministri u Vladi moraju da shvate da najbrži razvoj naše zemlje može da se obezbedi prioritetnim ulaganjem u razvoj poljoprivrede, zbog njene prirodne reproduktivne sposobnosti. Ulaganjem u poljoprivredu moramo da stvorimo mogućnost za zapošljavanje onih koji će u postupku tranzicije ostati bez radnog mesta, a poljoprivredno zanimanje da učinimo interesantnim za mlade i tako zaustavimo dalju migraciju stanovništva sa sela u grad. Poljoprivreda će morati da ponese i taj teret, a mi je za tu ulogu moramo pripremiti ulaganjem u njen razvoj. Pohvalio bih predlagača da i u 2002. godini planira značajna sredstva za premije za mleko, kao i regres za priplodnu stoku kontrolisanog porekla. Takođe bih pozdravio predlogda se putem premija podstakne proizvodnja šećerne repe, duvana, kao i podizanje novih zasada šljiva i vinove loze. Na osnovu svog iskustva i iskustva sa terena, nije dobro premiju predvideti po hektaru površine, bilo šećerne repe ili duvana, već je bolje premiju obezbediti po kilogramu korena, a prinosi su svakako direktna posledica uloženog rada i troškova. Posebno pozdravljam predlog da se obezbedi 80 miliona dinara za podsticanje novih zasada šljiva, kako Srbija ne bi bila zemlja pod šljivama samo u pesmama naše čuvene Desanke Maksimović. Na kraju, pozvao bih sve vas iz aktuelne vlasti da pročitate stenografske beleške vaših komentara i kritika, upućene tadašnjoj vlasti zbog njenog neodgovornog odnosa prema poljoprivredi. Ako ste vi zaboravili, oni kojima ste obećavali blagostanje u poljoprivredi, to svakako nisu.
Reč ima narodni poslanik Lazar Marjanski.
Gospodo narodni poslanici, hteo bih dve ključne stvari gospodinu Đeliću da predočim. U finansiranju poljoprivrede proteže se jedna stvar koja se nije uočila. Dobit je 5,5% od društvenog standarda. Tako ste rekli. Gde je najveći prihod - u ratarstvu. Samo kad bi došlo do preraspodele u budžetu, da umesto 6,3 milijarde dinara bude osam milijardi. Znači, milijardu i 700 miliona više da se uloži u poljoprivredu. Tada bi u prvoj godini imali milijardu i 600 miliona dobiti. A gde bi se uložilo? Na primer, u borbu protiv korova. Danas su naše njive izuzetno zakorovljene. Prethodni govornik je rekao da imamo porast u stočarstvu i dobit. Ovde bi 2003. godine imali preko 900 milijardi dobiti. Drugo, Vlada Republike Srbije treba da uloži u kapitalne delove, tako ste rekli? (Obraća se ministru.) Jedna od kapitalnih stvari je podzemno skladište za gas - Banatski Dvor. Mi svake godine plaćamo Mađarima 60 miliona evra. Isplatilo bi se to za pet godina. Deset miliona evra bi nam ostalo i četiri miliona evra bi imali dobiti od gasa koji ide za Bosnu.
Drugo javljanje, izvolite, narodni poslanik Vojislav Šešelj, u svojstvu predsednika poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, mnogo sam žurio da zateknem predsednika Vlade Zorana Đinđića i evo desio mi se taj hendikep, čim sam se pojavio u skupštinskoj dvorani, gospodin Đinđić ode. A, zapravo, prvo sam hteo da ga pohvalim povodom njegovog ekspozea koji je išao uz podnošenje zakona o budžetu. Jer, gospodin Đinđić je zaista postigao čudo. Rasprava o budžetu je uvek rasprava o rezultatima rada Vlade i planovima za sledeću godinu, koje treba potkrepiti određenim finansijskim izvorima. Gospodin Đinđić je postigao za ovih godinu dana nešto što Tito nikada nije postigao, iako je vladao oko 40 godina. To nisu postizali ni Titovi naslednici, a Slobodanu Miloševiću to nije padalo ni na pamet. Gospodin Đinđić je uspeo da ukine Ustav i da komotno vlada bez Ustavnog suda, jer Ustav bez Ustavnog suda ne postoji. I, kad nemamo Ustavnog suda, sve je dozvoljeno. Može se vladati uredbama, može se vladati slobodnom voljom nosilaca državne vlasti i moći. Mi pred sobom imamo Predlog budžetskog zakona, iz koga se sa 18% predviđa finansiranje države stranim kreditima i donacijama. Odmah bih postavio pitanje - ako ste za isporuku Slobodana Miloševića dobili pet miliona dolara, koliko sada Srba treba da isporučite da biste 18% budžeta popunili isporukom živog sprskog mesa Haškom tribunalu, jer je očigledno da samo po tom osnovu još dobijate pare. I, dobro bi bilo da se kroz budžet izrazi, pošto to nismo imali prošle godine u budžetskoj projekciji, gde planirate da potrošite onih pet miliona dolara koje ste već dobili za isporuku Slobodana Miloševića i 500.000 za isporuku braće Banović. O tome sva štampa piše. Znači, čim vaša DOS-ovska štampa piše tu nema nekog posebnog spora, a pre nego što malo detaljnije uđemo u problematiku samih budžetskih stavki želeo sam da pitam predsednika Vlade Zorana Đinđića - zašto je, posle tri dana najavljivanja, sinoć potpuno iznenada, kao grom iz vedra neba, sa Studija B skinut intervju sa Ivom Puhanićem, direktorom i urednikom zagrebačkog "Nacionala", koji je pričao o duvanskoj mafiji i o činjenici da su ga neki iz Surčina, surčinski mafijaši, zvali i nudili novac da zaćuti. Mene sada kopka da li je to budžetski novac Srbije, nuđen Puhaniću ili je to polubudžetski novac koji su oni dobili asfaltirajući po celoj Srbiji, konkurišući svim društvenim i državnim firmama. Dobijali monopolske poslove, pa sad mogu i da zatvaraju usta. Ono što me najviše kopka je o kolikim se iznosima radi. Vi DOS-ovci ste se hvalili cele ove godine da ste za transparentnost, a konspirativnije vlasti Srbija odavno nije imala. Država u kojoj nema Ustavnog suda nema ni ustavnog poretka, nema ni pravnog poretka uopšte, ta država nema ni demokratsku vlast. Da bi vlast bila demokratska, ona mora biti podložna kontroli. Ko sada može vlast da kontroliše sa aspekta kontrole opštih pravnih akata? Ne može niko. Kad su i zakonodavna i izvršna vlast solidarne u donošenju protivustavnih opštih pravnih akata. Što ne može kroz Skupštinu, može kroz Vladu. Oko 80 uredbi je donela Vlada Srbije, a koje nisu u skladu sa Ustavom. Dok ste bili opozicija napadali ste Vladu samo zbog jedne uredbe, zbog antimonopolske uredbe kojom je sprovođena kontrola cena najosnovnijih proizvoda, a sada 80 protivustavnih odredbi i nikom ništa. Nema Ustavnog suda. Dok nema Ustavnog suda meni se nameće pitanje - zašto vi uopšte izlazite sa ovim zakonom o budžetu. Što niste zakon sklopili u jednoj rečenici - Srbija ima budžet, koji formira Vlada i uredno se stara o njegovoj naplati i trošenju. To bi bilo dovoljno. Naravno, postoji još jedan trend koji nastavlja ova vlada. Nama su budžeti sve kraći i kraći. Nama su budžeti... (Glasovi: Vaši su kraći.) Nije budžet, Milka, ono što ti misliš da bi moglo da bude. Budžet je nešto sasvim drugo. [[Smeh.]] Vama je budžet na sve manjem broju strana izražen. Zašto? Zato da se prikriju budžetski korisnici. Vi ste smislili da finansirate budžetom i poslovanje tzv. nevladinih organizacija. Njih ima više stotina u Srbiji. Do sada su se uglavnom te tzv. nevladine organizacije finansirale iz stranih izvora - CIA, SOROŠ, KARNEGI, FULBRAJT USA itd. Pošto više nema onog osnovnog razloga njihovog finansiranja iz inostranstva, jer je došlo do smene vlasti u Srbiji, Zapad više neće da daje pare nevladinim organizacijama, ali vama je naložio da ih vi finansirate. Te nevladine organizacije polako i vama uzimaju deo vlasti ispod kontrole. Pitanje je koliko vi kontrolišete ne samo "B92". To ne možete nikako da kontrolišete. Pitanje je sada koliko već možete i državnu televiziju da kontrolišete. Jer, ona je više pod kontrolom raznih nevladinih organizacija nego pod vašom. Čitav niz drugih državnih službi na taj način se i vama oduzima ispod kontrole, a vi ih finansirate. A, da biste ih finansirali narodu uzimate novac. Ovim budžetom vi predviđate za Nebojšu Čovića skoro milijardu. Prošle godine je bilo 500 miliona, a sada skoro milijardu i još u saveznom budžetu 500 miliona. Nebojša Čović, iako navodno nema šiptarske pobune u tri opštine na jugu Srbije, sledeće godine će imati tri puta više para na raspolaganju nego ove godine. A, inflacija, prema vašim pokazateljima, je oko 50%. Kažu 35%. Naravno, ništa im ne verujem, jer postoje neki njihovi stručnjaci koji kažu oko 50%, a mi vidimo po cenama u maloprodaji kolika je zapravo inflacija. Sve je poskupelo četiri ili pet puta, odnosno 400 do 500%. Međutim, nije to tema mog govora. Ministre, imaćeš ti priliku (obraća se ministru Đeliću) da se kasnije izjaniš po svim ovim pitanjima. Nije to tema mog izlaganja. Potenciram ovde pitanje finansiranja Nebojše Čovića i njegovih potreba. Naravno, ako je nešto pet puta poskupelo, po pitanju hleba, ulja, struje, i komunalija, inflacija je već 400-500%. Nešto je drugo sada ovde važno, ministre, samo malo strpljenja. Ovde je u pitanju Nebojša Čović. Šta Nebojša Čović sada finansira kada oružanih borbi nema? Sa ovih milijardu i po Nebojša Čović finansira iseljavanje Srba iz tri južne srbijanske opštine. Tamo se već Srbi masovno iseljavaju. Prodaju se kuće, odlaze iz Preševa, Bujanovca i Medveđe. Čović pare daje samo za obnovu šiptarskih kuća, za podizanje novih šiptarskih kuća i za finansiranje njihovih privatnih delatnosti. Zato mu treba sada tri puta više para nego prošle godine. To ste lepo rasporedili. Milijarda u republičkom budžetu, a 500 miliona u saveznom budžetu. Znamo da mi sada trenutno vas ne možemo po tom pitanju zaustaviti. Imate većinu da se to izglasa. Znajte, vaša vlast se suviše osilila, suviše je kabadahijska i vama će se uskoro masovno desiti ovo što se dešava Dinkiću sa hiljadu bankarskih radnika ispred Savezne skupštine. Proces je počeo i on se ne da zaustaviti. Oni koji su pre vas bili na vlasti, bili su s vremena na vreme takođe bahati i osioni, ali su bili mala deca u bahatosti i osionosti u odnosu na vas. Pozivam Narodnu skupštinu da se ovaj zakon o budžetu ne prihvati i da se naloži Vladi da podnese novi predlog, gde bi budžetske stavke bile uravnotežene i usklađene sa realnim mogućnostima i potrebama srpskog društva.
Reč ima narodni poslanik Hranislav Perić, a sledeći je Stevan Kesejić. Preostalo vreme vaše poslaničke grupe je osam minuta.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, danas na dnevnom redu Parlamenta je Predlog zakona o budžetu. Po meni ovaj zakon je najvažniji od zakona koje donosimo u ovom parlamentu. Odmah na početku moram da kažem da nije ispoštovana skupštinska procedura, pre nego što je budžet došao u parlament. Niko nije imao vremena da se pozabavi ovim pitanjima. Vlada je prezauzeta putujući po svetu, niko nije mogao da nađe sebe i da nađe vremena da ovo po skupštinskoj proceduri i usvojimo u Skupštini. Prvo, po Poslovniku ova tačka nije mogla da se nađe na dnevom redu. Budžet je najvažniji zbog toga što će on opredeljivati kako će građani živeti u 2002. godini. Onako kako stoji u ovim papirima, sigurno je da nam se ne piše dobro. Budžet na prvi pogled izgleda bombasto, cifre su velike, Budžet je veliki i to bi bilo idealno kada bi mogao ovaj siromašni narod da napuni ovaj budžet, jer pre neki dan u vašim sredstvima informisanja izašao je podatak da je tri miliona građana u državi siromašno. Kada se pravi budžet, treba računati da što više građana učestvuje svojim zaradama u punjenju budžeta. Šta radimo mi? Smanjujemo broj zaposlenih u preduzećima. U prošloj godini je bio deficit u budžetu. Popunili ste budžet prodajom predsednika Slobodana Miloševića, a pošto ste i ovaj budžet planirali sa manje prihoda od rashoda, šta je to sledeće na prodaju? Da li ćemo ovaj deficit u budžetu popuniti prodajom generala? U budžetu se predviđaju sredstva od privatizacije, od prodaje. Ako mi prodajemo imovinu i preduzeća, a da pare potrošimo kroz budžet, nije ni domaćinski, ni srpski. Ne voli srpski domaćin onog koji proda njivu i imanje da bi vozio mercedes, nosio strana odela i kravate. Ono što prodaš jednom, nemaš ga nikada. Ovde se menjaju teze kada se govori o prošlom vremenu. Sve deficite u prošlom i u ovom budžetu morali su da popune oni koji su nas bombardovali i oni koji su nas uništili. Vi ste morali da učinite sve da dođe do nadoknade ratne štete, morali su oni koji su nam polomili preduzeća prvo da ih saniraju, da ih stave u funkciju, a onda da ih kupuju. Cena bombardovanih preduzeća i preduzeća u funkciji nije ista. Jedan je budžet koji se planira. Jadan je budžet koji se planira napuni i kreditima i zajmovima. I na kraju, planiran je visok budžet da bi korisnici mogli da zahvate iz budžeta veće cifre, a onda procentualno će svi biti namireni. Nije svejedno kada jednog korisnika planiraš sa pet miliona u budžetu ili sa 10 miliona u budžetu, jer od pet miliona 70% korišćenja budžeta je 3,5 miliona, a od 10 je 7. Ovakav budžet, kako ste planirali, uvešće još veće siromaštvo u zemlji jer poreze koje ste uveli neće moći građani Srbije da plaćaju. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Stevan Kesejić, a posle njega Sreten Mitrović.
Dame i gospodo narodni poslanici, sa ovim budžetom niko ne može biti zadovoljan. Ni oni koji pune budžet, zbog neprimerno velikih dažbina, a i oni korisnici zbog loše konstrukcije, odnosno raspodele budžeta i neuravnoteženosti ovog budžeta. Predlog budžeta je trebalo da bude primeren ekonomskoj situaciji u Srbiji jer budžet, ovakav kakav je predložen Narodnoj skupštini, je rasipnički i nikako se ne može ni sa prihodne ni sa rashodne strane prihvatiti. Budžet je, takođe, nerealan i zbog toga što ministar Đelić govori o različitim procentima inflacije. On je govorio o inflaciji od 30% za 2001. godinu u medijima, pa je govorio ovde za govornicom o 35%. Međutim, radi se o tome da je inflacija daleko veća i da mu mi ne možemo verovati. Otkud onda da se predlaže povećanje budžeta ako nema inflacije, i to za više od 80% u odnosu na prethodnu godinu. Bez obzira na njegovu virtuoznost, bilo bi dobro da umesto što gleda u pasulj, da pogleda u džepove građana i tada će se verovatno moći usaglasiti ova prihodna i rashodna strana, odnosno i jedna i druga smanjiti u onoj meri u kojoj ekonomska situacija i narod Srbije mogu da istrpe ove namete i ovakve dažbine. Kičma u svim državama je budžet, a u ovoj našoj državi kičma samo služi da se preko nje i grbače naroda Srbije, enormno visokim dažbinama, napuni kasa i očuva Vlada Srbije, koja je već počela da se klima i lomata.
Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović, a posle njega narodni poslanik Miroljub Veljković. Ne, pišemo vreme čim završite, a isključujem tek kada govornik dođe za govornicu, ne brinite, nećete biti oštećeni. Brinem ja o vama.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, sada nema ni ministra, nema predsednika Vlade, ali svejedno, mi danas pred sobom imamo budžet koji je, kao i u 2001. godini, napravljen tako da ima deficit. Ovog puta ima 38 milijardi dinara deficita i za mene je jako interesantno kako će se to pitanje deficita rešiti, obzirom na strukturu prihoda koje imamo i gde je očigledno da po osnovu poreza na dobit nećemo moći da isfinansiramo više od 2% budžeta. Znači li to da Vlada ne računa uopšte sa pokretanjem privrednih kapaciteta, a iz onoga što je gospodin Đinđić rekao, očigledno i ne računa. Dakle, mi računamo na strane kredite ili donacije sa kojima ćemo izmiriti kamate koje u ovom budžetu iznose oko 23 milijarde dinara i to po osnovu inostranih kredita oko 16,5 milijardi dinara. Znači li to da te donacije i krediti funkcionišu po principu "kuma dala, kuma i uzela". Ovde se očigledno postavlja pitanje da li će ova vlada biti prisutna i u 2003. godini, kada dođe vreme da te kredite, koje ove ili sledeće godine podignemo za saniranje budžetskog deficita, vratimo. Svima vama, a to bih najradije postavio ministru kao pitanje, da li je moguće da samo 10% od planiranih sredstava od privatizacije bude namenjeno za Fond za razvoj. Dakle, ni milijardu dinara, a u isto vreme imamo troškove poslovnih putovanja od milijardu i 135 miliona dinara. Da li je normalno da jedan budžet bude tako koncipiran da prodajom naših preduzeća finansiramo tekuću potrošnju, pa između ostalog i poslovna putovanja? Da li je normalno da pri tome imamo budžet koji jednu od najprofitabilnijih, odnosno perspektivnijih privrednih grana, kao što je turizam i koji je očigledno naša komparativna prednost, treba da pomogne sa samo 25 miliona dinara ili nepunih 800.000 maraka, što kaže kolega iz ne znam kog reda, 25 miliona starih dinara; a da pri tome možemo da govorimo o pokretanju kapaciteta u onim preduzećima koja će biti restrukturirana, pri čemu nemamo ni spisak preduzeća koja će se restrukturirati; ne znamo na koji način Vlada pokušava da reši pitanje nezaposlenih, a ona kaže da će ih po osnovu restrukturiranja preduzeća biti između 60 i 80.000. Da li je normalno da budžet koncipiramo tako da zapravo pokazujemo i sami da u 2002. godini neće biti zaposlen u suštini nijedan nov radnik, jer i Vlada kaže da ćemo imati višak oko 80.000 radnika, ali ćemo navodno putem prekvalifikacije uspeti da zaposlimo otprilike toliko koliko ostane bez posla. Šta ćemo sa armijom, sa stotinama hiljada mladih ljudi koji čekaju na zavodima za tržište rada da se zaposle? Mogu da razumem da Vlada ne treba da vodi privredne poslove, da ne treba da zamenjuje direktore u preduzećima, ali mora stvoriti ambijent, zaista stvoriti ambijent u kojem ćemo sredstva od privatizacije, pre svega, koristiti za pokretanje tih zamrlih privrednih kapaciteta i onda stvoriti uslove da se u nekakvoj budućoj prodaji, tenderskoj ili aukcijskoj, prodaju po znatno višoj ceni. Nije valjda da Vlada ima jedini zadatak da i ovo malo privrede što radi zaustavi, da bismo uspeli da ih prodamo za jedan dolar ili za jednu marku, kako se to pokušava ponekad i simbolično reći da ta cena po kojoj ćemo prodavati naša preduzeća nije važna. Da li je normalno da imamo dve mlrd. i 700 miliona dinara investicija za potrebe MUP-a, od toga dve mlrd. i 60 miliona dinara za opremu, a 700 miliona dinara za građevinske objekte, da i sami konstatujemo da je samo po osnovu NATO bombardovanja pričinjena šteta razorena oprema u vrednosti od 190 miliona dolara ili preko 12 mlrd. dinara, a da pri tome niti imamo dostojanstva, niti hrabrosti, niti snage da onima koji su upravo porušili te objekte ispostavimo račun bar u tom iznosu za 2002. godinu. Iz svih tih razloga, dame i gospodo, ovakav neuravnotežen budžet jednostavno ne vodi dobrom i mi ćemo biti u prilici da 2003. godine imamo katastrofalnu situaciju, jer nećemo moći da stalno dižemo kredite da bi namirivali budžetske deficite, a da pri tom privreda stoji ili uopšte ne radi.
Reč ima narodni poslanik Miroljub Veljković, a posle njega narodni poslanik Božidar Vujić.
Ne znam šta je po profesiji gospodin Đinđić, ali znam po ekonomskoj teoriji kada javna potrošnja pređe 50% društvenog proizvoda da je to za svaku državnu administraciju ne znak za crveno svetlo, nego znak za kompletnu uzbunu. To bi bar trebalo da zna gospodin Đelić. Vi ste u ovoj fiskalnoj godini, 2001. godini, planirali javnu potrošnju na nivou 10 mlrd. maraka. Kada kažem javna potrošnja mislim na republički budžet, mislim na savezni budžet, budžete opština. Kako ste naplatili narodu u ovoj godini, to najbolje zna privreda i sam narod i to će vrlo brzo da vam pokaže na izborima. Za ovu fiskalnu godinu, 2002. godinu vi javnu potrošnju planirate da udvostručite. Samo je republički budžet preko 7 mlrd. maraka i kada dodamo savezni budžet i budžete opština to je negde oko 20 mlrd. maraka. Vi to planirate da udvostručite pri stabilnom kursu, kada je očito da je pad privredne aktivnosti i kada je očito da je stanovništvo toliko osirotilo prošle godine vašim reketom da se prosto pitam kako planirate da popunite taj budžet. U stvari, Vlada Zorana Đinđića i ministar Đelić polaze od tri pogrešne hipoteze. Prva je da će doći do oživljavanja privredne aktivnosti, mada stručna javnost i svi pokazatelji kažu da neće do toga doći. Druga pogrešna hipoteza je ona koju vam je dala Bundes banka, da otprilike građani Srbije imaju 8 mlrd. maraka u džepovima. To nije tačno. I treća pogrešna hipoteza da ćete veliku rupu u budžetu, 50 mlrd. dinara, popuniti parama od privatizacije, a niste uspeli nijedan kiosk do sada da prodate, kao i parama od donacija. Administracija SAD vam je rekla kako ćete dobiti pare. Znači, isporučivanjem živog srpskog mesa.
Reč ima narodni poslanik Božidar Vujić, a sledeći prijavljeni je narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, postoji jedna definicija, postoji jedna izreka koja veoma verno odslikava DOS, a ona glasi - dosledni su u nedoslednosti. Izrekao sam to početkom godine kada smo raspravljali o budžetu za 2001. godinu i izričem to sada ponovo kada raspravljamo o budžetu za 2002. godinu. Da je to tako, kazaću kroz sledeće parametre. U predviđenom budžetu za 2001. godinu tekući prihod bi trebalo da bude 107 mlrd. Predviđeni rashod trebalo bi da glasi 129 mlrd. Deficit 20%. Doduše, još nemamo završni račun za 2001. godinu, ali hajde da vam verujemo. Šta je za sledeću godinu, za 2002? Predviđa se tekući prihod od 171 mlrd, a projektovani rashod od 220 mlrd. Ako je za 2001. deficit iznosio oko 20%, sada je skoro 30%. Dovoljno govori o DOS-u, dovoljno govori o budžetu, kako je rasipnički i to - krajnje rasipnički. To je to, da ste dosledni u nedoslednosti. Šta je još indikativno, pokazuje i odslikava stanje u DOS-u. Predviđeni porez na dobit preduzeća za 2001. bio je dve mlrd, a sada četiri mlrd. Odakle, aman zaman?
Reč ima Aleksandar Vučić, a posle njega Božidar Vučurović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SRS nije na demagoški način kritikovala predloženi budžet Vlade Srbije. Nismo od onih koji će da izađu za ovu govornicu da kažu da treba da izdvojite mnogo više novca za pojedine stavke i da bi trebalo da se finansira sve ono što bi se nekome dopalo kako bi svi apetiti bili zadovoljeni. Mi smo našim amandmanima predložili neuporedivo restriktivniji budžet, zahtevali smo još veću, neuporedivo veću štednju i smanjili bismo budžet na 123 mlrd. Ono što ne možemo da razumemo i za šta nema nikakvog objašnjenja, to je odakle i zbog čega donacije nevladinim organizacijama - 425 miliona. To je 425 miliona a dotacije recimo sportskim, omladinskim organizacijama i verskim zajednicama je oko dva puta manje - 292 miliona. Ko su te žene u crnom, ko su te Nataše Kandić, Sonje Biserko i ostale koje treba da finansiraju građani Srbije, a da bi ih oni učili da nisu ni Srbi, da nisu ni ljudi, danisu ni pravoslavci. Mislim da bi Vlada Republike Srbije morala to da obrazloži. Morala bi zato što ima obavezu prema građanima, jer od građana se uzima taj novac, od građana se uzimaju pare da bi se takve organizacije finansirale. Ne znam odakle ovakve tekukće rezerve ako imamo budžetski deficit i kako je to uopšte moguće. To je trebalo neko da kaže predstavniku Vlade Republike Srbije, ali pošto nemam više vremena, zahvaljujem se na pažnji.
Reč ima Božidar Vučurović, a posle njega Stevo Dragišić, koji nije prisutan. Onda narodni poslanik Srboljub Živanović.
Naš dragi ministar Božidar Đelić, sposobnosti su njegove retke, nema za njega tajne ni delić, jer je učio budžet od tetke; dok je pijacom sa njom šetao, birao voće, kupovao luka, stručnjake za budžet sretao, iz Pinosave i iz Surduka. Kada je od njih stekao znanje, došao je bez akcizne marke, da nam budžetsko popravi stanje, uz pomoć večite pijačne varke; a onaj što ga je uvezao, da finansijske prilike sredi, očigledno se samo zezao, pijačno znanje ovde ne vredi. Stiglo mi pismo pre deset dana, da ga ministru Đelićupredam, radoznalost je, priznajem, mana, ali sam morao da ga pregledam; a u njemu piše - molim, obavestite Božu, kada bude pošao porez da bere, mi samo jednu imamo kožu i samo jednom može da dere. Recite Boži da ima mere, da otimačke porive stiša, niko pametan ovcu ne dere, pametni znaju - ovca se šiša; i recite mu, kad nas odere, šanse su uske, moramo nešto drugo da radimo, ili da gajimo patke i guske, ili da rasade šipka sadimo; i recite mu da se ne šali, kad bude svoje pružao pipke, nemamo para, sve smo mu dali, umesto para, dobiće šipke.
Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović.
Posle burnog predstavljanja reformskog budžeta za 2001. godinu od reformskih poduhvata ne bi ništa, jer u ovoj zemlji vlada siromaštvo, glad i pored vaših skupljenih ruku i vapaja za obećanim donacijama, od vaših nalogodavaca i saradnika ne bi ništa. U Srbiji mora da vlada onajzakon - uzdaj se u se i u svoje kljuse. Svaki domaćin je zadovoljan ako mu je čeljad nahranjena i obučena, a to znači da su oni zadovoljni. Ali, današnji domaćin Srbije, Zoran Đinđić, ne bi mogao biti zadovoljan, jer mu 2/3 građana Srbije živi" na poček". Privredu ste uništili, fabrike zatvorili, radnike ostavili bez posla. Pored budžeta za 2002. godinu, koliko je restriktivan, nerealan, opet su pojedine grane u povlašćenom položaju, u odnosu na one koje proizvode, a to je selo.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Janjić.
Budžetom za 2001. godinu izdvojeno je 500 miliona dinara za jug Srbije. Sredstvima je lično raspolagao Nebojša Čović, po svom ličnom nahođenju i kriterijumu, koji su poznati samo njemu, predsedniku Vlade i ministru Vladanu Batiću. Od tih 500 miliona, 30% sredstava je odmah završilo u džepovima pojedinaca iz DOS-ove vlade, 65% je investirano u sredine gde je većinsko šiptarsko stanovništvo, a samo 5% u sela i infrastrukturu gde žive Srbi. Umešanost Vlade i pojedinaca iz vlasti se lako može dokazati, ako svi znamo da je najteža bezbednosna situacija na jugu Srbije, odnosno u Pčinjskom okrugu, a svakim danom postaje i ekonomski najteža. Kako je moguće da je najodgovorniji funkcioner u okrugu volonter? Da li mi to postajemo volonterska država? Poznato je da načelnika okruga imenuje Vlada Srbije i da se ta dužnost ne može obavljati volonterski. Gospodin Đinđić je sa gospodinom Batićem za načelnika okruga imenovao predstavnika DHSS, koji volonterski obavlja tu dužnost. Obavlja je tako što je dobio malo para i vozilo, obilazi okrug i prodaje usput knjige beogradskih izdavača. Kada će Pčinjski okrug imati načelnika na stalnom radu, kad se zna da su tamo problemi najveći?
Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo, ministar za finansije je na ovoj sednici, prošle nedelje, obećao da će nam dostaviti izveštaj o izvršenju budžeta za prvih jedanaest meseci ove godine. Međutim, ministar nas je obmanuo, kao i u više navrata do sada. Bilo bi mnogo lakše na osnovu tog izveštaja izvršiti poređenje sa ovim predlogom i doneti određene zaključke. Iznos budžeta je previsok, to smo već čuli ovde, i mi iz SRS to uporno i ponavljamo, i ja ću za ovo kratko vreme samo da se osvrnem na prihodnu stranu budžeta. Naime, na prihodnoj strani planirano je za narednu godinu 180 milijardi dinara, iz izvornih prihoda, od poreza koje plaćaju naši građani i privreda. Ako uporedimo to sa budžetom za 2001. godinu, gde imamo iz istih prihoda 107 milijardi dinara, vidimo da je povećanje 75%. Ako je inflacija oko 40%, to znači da je realni rast ovih prihoda oko 35%, što znači da će naši građani morati ove godine da izdvoje mnogo više sredstava za poreze, nego što je to bilo u 2001. godini.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Predlog budžeta za 2002. godinu nam stiže od neodgovorne, teško kompromitovane Vlade Republike Srbije, čiji je premijer Zoran Đinđić, onaj koji se ponaša po narodnoj "sit gladnom ne veruje", jer da on ima stvarni uvid u to kako građani Srbije žive, ne bi nam svoju budžetsku filozofiju izlagao na potpuno neprimereni i svakako uvredljiv način za svakog građanina Srbije, a naročito one koje je Đinđićeva vlada ostavila bez posla - preko 15 hiljada radnika "Zastave", pre neku noć oni koji su zaposleni u FAP-u, i 800 hiljada onih koje nameravate da otpustite. Javna potrošnja uopšte nije pod kontrolom, kako to kaže ministar Đelić, zbog toga što Vlada sve što radi, radi u tajnosti. Podsetiću vas, gospodine Đeliću, i to je sve što mogu u ovom izlaganju od jednog minuta da vam kažem, da vam je gospodin Tomislav Nikolić pet puta sa govornice zatražio izveštaj - kako ste trošili budžetska sredstva u 2001. godini. Objasnite nam, da objasnimo građanima Srbije kako ste rasipnička vlast.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, teško je komentarisati i analizirati ovaj budžet, iz razloga što nemamo podatke o tome koliko ima od korisnika zaposlenih radnika? Navešću samo da se ministar Đelić prenemaže godinu dana, ali da radnici i zaposleni nemaju nikakve vajde od njegovog prenemaganja. S druge strane, Uprava javnih prihoda 5.220.000.000 dinara uzima iz budžeta i kao korisnik za njega je namenjena. Međutim, za 15 ministarstava, samo za zaposlene u tim ministarstvima, predviđeno je 745 miliona. Prema tome, administracija dere kožu narodu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Poštovana gospodo narodni poslanici, u ovom budžetu ću se osvrnuti samo na jednu stavku - slušajući gospodina premijera, čuli smo skoro za sve Srbe koji žive u Srbiji, osim za Srbe na Kosovu i Metohiji. Znači, mi smo jednu populaciju, srpski narod, faktički zaboravili, jer, ako je moglo da se pomogne i penzionerima, i radnicima, i neradnicima, na budžetu su izbeglice i raseljena lica, gde je tu stavka, za Srbu sa Kosova i Metohije? Listajući ceo ovaj budžet ne može da se nađe nijedna reč o Srbima sa Kosova i Metohije, ukoliko ne podrazumevate ovu stavku koja je određena Nebojši Čoviću, koji će ta sredstva da zloupotrebi, a Srbi su ostavljeni na cedilu, da žive i pate na Kosovu i Metohiji. Hvala.
Ovim izlaganjem je poslanička grupa SRS iskoristila svoje vreme za diskusiju. Da li se još neko javlja na reč? Izvolite, narodni poslanik Dragan Tomić, a nemate u Poslovniku, pauza je od sat vremena, ali ne piše vreme kada. Izvolite, po Poslovniku.
Po Poslovniku je određeno da pauza traje jedan sat. Uobičajeno je u ovom parlamentu da se pauza daje u dva sata. Nismo doneli odluku o produženju rada. Tražim da se o tome glasa, da se donese odluka. Član 89.
Član 81, da vam pomognem: "Sednice Narodne skupštine održavaju se u vremenu od 10,00 do 18,00 časova, sa prekidom od jednog sata, ako Narodna skupština, izuzetno, za pojedine dane drugačije ne odluči". Ne piše da pauza od jednog sata mora da bude od 14 časova. Samo ćemo je zakratko pomeriti. Da li tražite da se glasa? (Da.) Stavljam na glasanje povredu Poslovnika koju je istakao narodni poslanik Dragan Tomić. Za 43, protiv 110, uzdržana tri, nije glasalo 29, ukupno 185 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština donela odluku da nije prekršen Poslovnik Narodne skupštine. Da li se neko od ovlašćenih učesnika u raspravi u načelu javlja za reč? Izvolite, gospodine Tomiću, u svojstvu predstavnika poslaničke grupe SPS.
Ja vas molim da umirite narodne poslanike. Gospodo narodni poslanici, u drugom ekspozeu premijera Zorana Đinđića čuli smo detaljnije obrazloženje određenih pozicija budžeta Republike Srbije za 2002. godinu. Korišćeni su termini da je u prethodnih deset godina potrošena supstanca. Tih deset godina vi stalno ovde koristite, jer ste navikli da mitingaški pričate, a iz razloga da pravdate način vođenja i finansija i ekonomske politike u narednoj godini; koristeći ove termine pokušavate stalno da napravite zamenu teza. Vi treba da podnesete izveštaj ovoj skupštini, jer je kraj godine i treba da kažete šta ćete raditi u narednoj godini. Od svega što ste rekli, rekli ste da ćete se boriti za očuvanje stabilnosti. Iz svega ovoga što ste do sada rekli vidi se da je u pitanju kvazistabilnost. Ovde je korišćen termin - narod je nazvan jadnicima, a to su oni penzioneri, socijalna davanja itd. Nije ovaj narod jadan, niti oni mogu biti jadnici. Dobiće ono što im pripada. Koristili ste priču i o železnici. Rečeno je da je Vlada saobraćajac i da će to svoje pravo saobraćajca iskoristiti i u ovoj godini, privrednici su vozovi koji treba da se sudare, a Vlada će pomoći da se oni sudare. Moram da kažem da se jedna neadekvatna terminologija, populistička terminologija, koristi u pokušaju da se obrazloži ovaj budžet. Istina je da je pred nama sve vidljivo. Moram da kažem da nema obrazloženja za deficit od 540 miliona dolara. To je dato parafiskalno i očigledno da još postoje neke skrivene rezerve u budžetu, a da li je to u akcizama ili u porezu na promet, mi to ne znamo. Verovatno ćemo znati kada bude donet završni račun budžeta za 2001. godinu i budemo imali prilike, ako budu bile prikazane sve pozicije. Koriste se termini i priča se o 150 miliona dolara, odnosno 10,8 milijardi sredstava iz privatizacije koja će biti uključene u finansiranje deficita. Molim vas, ozbiljna ekonomija ozbiljne države, sredstva od privatizacije pre svega unose u privredu i konsolidaciju, u razvoj novih kapaciteta, u zapošljavanje nove radne snage, a ne u pokrivanje budžetskih deficita. Industriji Srbije, privredi Srbije otvoreno ste rekli: nema za vas para, nećete dobiti ništa, banke odlaze u stečaj. Poneka će biti sanirana, a pitanje je koja. Na privrednu scenu Srbije stupiće strano bankarstvo. Nije to klasično strano bankarstvo, to je domaće bankarstvo sa stranim nazivima. Ovih dana smo imali izijave, kada je bila blaga nestašica struje, kaže - nema proizvodnih kapaciteta u toj oblasti. Tačno je da nema. Bili smo u sankcijama 8 - 9 godina, bombardovani smo po tom osnovu i nastale su značajne štete. Pitam vas gospodo, ako privreda pada koje će to strane banke i uz čiju pomoć, izgraditi sutra jednutermoelektranu koja je neophodna Srbiji; da više nema deficita, da ne uvozimo struju, jer ako budemo u narednih pet - šest godina to radili, potrošićemo jednu termoelektranu, najmanje. Dakle, koje će to bankarstvo dati pare za izgradnju kapaciteta u Kolubari. Znači, i to smo osudili na blago propadanje. Budžetske donacije, one od 126 miliona dolara, odnosno 9 milijardi dinara. Dalje, krediti od Svetske banke 13,14 milijardi dinara ili 77 miliona dolara odnosno 5,5 milijardi dinara od Narodne banke Jugoslavije i od poslovnih banaka, to je tih 540 miliona deficita. Ovde za govornicom pričate maltene da ne postoji deficit. Imate izvore. Nemate izvore, jer je privreda u stagnaciji, u padu, nećete dati pare privredi, neće biti izvoza. Kada sam pomenuo termin "izvoz", molim vas, izvoz je u strašnom padu. Ako gledate strukturu roba koje su u izvozu, izvoze se polufabrikati, sirovine, malo gotovih proizvoda je u izvozu.U razmeni sa Slovenijom je deficit. To su ugovori koje mi potpisujemo, koje potpisuje ova vlada. Bila je 200 miliona dolara. Platni deficit sa Slovenijom je 167 miliona, a mi smo izvezli robe za 37 miliona roba. Molim vas gospodo, kada pogledamo strukturu tih roba, ovde neko ponovo uvodi bratstvo i jedinstvo na štetu Srbije. Samo nemojte da nas to više košta. Ako saberemo mesečne deficite, onda mislim da smo u ovoj godini imali gubitak od jednu - dve milijarde dolara; ili me demantujte sa ove govornice. Prema tome, kada ogledamo celinu, nećemo imati rast proizvodnje u privredi. Imaćemo kvazifinansiranje budžeta, nećemo imati otvaranje novih kapaciteta, zapošljavanja radne snage neće biti. Biće iz onog dela kao u FAP-u u Priboju, gde je 1.800 ljudi sačekalo rešenje da više ne rade, pa će se poneko negde ubaciti.Znači, za omladinu nema ništa. Prema tome, kada saberemo suštinu, možda postoji želja i optimizam, to vama ne sporim, ali ovo su činjenice sa kojima semoramo suočiti. Vi za ove činjenice nemate odgovore, niti želite da date odgovore, niti ste spremni da nešto dodatno uradite. Privrednicima Srbije ste rekli - možete da imate šansu, ali samo jednu, možda vam druga neće biti pružena. Prema tome, ovo su vrlo krupne činjenice i siguran sam, kada ulazite u banke sada, pitanje je šta možete u bankama naći. (Dobacivanja iz sale.) Ima ko mene opominje. Tačno znam koliko imam vremena. Znam da ste vi nezainteresovani za ovo, vi žurite na ručak, ali moramo da pričamo. Gospodo narodni poslanici, upozoravam vas da su ovo činjenice koje stoje i koje znaju građani. Prema tome, povedite računa, jer očigledno da će ovaj budžet biti budžet recesije, a ne budžet reforme. Ovo će biti budžet koji neće ništa popraviti materijalni položaj stanovništva - neće popraviti ni plate. Ako je rast plata predviđen od četiri do šest posto, a inflacija 20%, razliku, svako pametan zna da izračuna; u prosveti neće biti rasta plata, u zdravstvu takođe. To su minimalni pokazatelji koji neće odslikati platežnu moć stanovništva, neće odslikati ni kupovnu moć stanovništva. Ponovo podvlačim, nije prosečna plata u Srbiji 200 maraka, prosečna plata u Srbiji je ispod 150 maraka. Kada oduzmete topli obrok, regres i ostale dodatke, možete lepo konstatovati da zarada nije preko 4,5 hiljade dinara. Prema tome, kada ste govorili o platama od 80 maraka - za 10 maraka ste nešto mogli da kupite. Sad sa 30 ili 40 možete da kupite istu robu. Morate da govorite realnim parametrima, onima kojima se plaća,kojima se nešto kupuje, kojima se porodica finansira i izdržava. (Predsednik: Vreme.) Prema tome, nije ovo kritički ton sa željom da se kritikuje, već da se iznesu realne činjenice i da se ne baca građanima Srbije magla. Niste vi nikakvi saobraćajci, vi ste Vlada Srbije. Ako ne možete, sklonite se, idemo na nove izbore - pa ima ko može.
Da li se još neko od prestavnika poslaničkih grupa javlja za reč? (Ne.) Zaključujem načelni pretres. Stavljam na glasanje Predlog zakona o budžetu Republike Srbije za 2002. godinu, u načelu. Za 131, protiv 51, uzdržanih nema, nije glasalo 10, ukupno 192 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o budžetu za 2002. godinu. Određujem pauzu do 15,30 časova. [[Posle pauze.]] Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da, radi utvrđivanja kvoruma, postavite svoje identifikacione kartice. Konstatujem da imamo kvorum. Možemo da nastavimo rad. Pošto smo usvojili Predlog zakona o budžetu za 2002. godinu, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. [[Žagor.]] Pošto Zakonodavni odbor nije dostavio izveštaj, a Vlada mišljenje o amandmanima podnetim na Predlog zakona, podsećam vas da, gospodo da li možemo da nastavimo sa radom... Pošto Zakonodavni odbor nije dostavio izveštaj, a Vlada mišljenje o amandmanima podnetim na Predlog zakona, podsećam vas da prema članu 136. stav 5. Poslovnika, Narodna skupština može odlučiti da se Predlog zakona razmatra i bez njih ili utvrditi novi rok u kome su dužni da to učine. Predlažem da Narodna skupština odluči da se Predlog zakona razmatra bez izveštaja Zakonodavnog odbora i mišljenja Vlade. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da se izjasne glasanjem. (Narodni poslanik Aleksandar Vučić u međuvremenu traži reč.) Stavila sam na glasanje u proceduru. (Narodni poslanik Aleksandar Vučić: Pre toga sam se javio za reč.) Stavila sam na glasanje, gospodine Vučiću. (Narodni poslanik Aleksandar Vučić: Pre toga sam se javio, nemojte to da radite.) Za 106, protiv 14, uzdržanih pet, nije glasalo 25, ukupno 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da razmatra Predlog zakona bez izveštaja Zakonodavnog odbora i mišljenja Vlade. Po Poslovniku reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se na vreme očekujući da mi predsednik Narodne skupštine da reč, jer sam želeo da intervenišem i upozorim vas da ne radimo ovo što smo učinili i da vam kažem da nam je potrebno mišljenje Vlade na amandmane, želeo sam i da vam ukažem na nekoliko stvari. Reći ću vam zašto je napravljena glupa povreda Poslovnika, ne samo radi Poslovnika koga ne poštujete, već zbog nečega što je neuporedivo važnije. Naime, mi smo imali jednu noć da napišemo amandmane. Ispalo je da smo mogli i dve noći zato što prosto pretres nije počeo odmah, ali jednu noć suštinski, i to je bila velika srpska pravoslavna slava Sveti Nikola. Mi smo to uradili. Podneli smo amandmane. Prošlo je toliko dana. Očekivali smo da će Vlada makar toliko poštovati narodne poslanike da će dostaviti svoje pismeno mišljenje o amandmanima koje su narodni poslanici podneli. Ako mogu narodni poslanici, čija je dužnost i uloga da preko Narodne skupštine kontrolišu Vladu Republike Srbije kao izvršni organ, Vlada mora (ne - može, već - mora) da pokaže elementarno poštovanje prema Narodnoj skupštini Republike Srbije i da dostavi svoje mišljenje o tim amandmanima. Kako ćete se sada izjašnjavati o amandmanima - tako što će na jedan ili drugi način ministar da klimne glavom, a mi nismo dobili nikakvo mišljenje. Mi nismo dobili mišljenje Vlade. Nema izveštaja Zakonodavnog odbora. Naravno, može, sve može. Možete odmah da izglasate da uopšte ne govorimo o amandmanima. Sve to može. Možete da kažete - budžet u pojedinostima je usvojen. Ali, to nema veze ni sa pravnom logikom ni sa pravnom praksom. Pozivam vas, gospođo predsedniče, da ovakve stvari više ne činite, da to što ste dobili poverenje većine da možete da izričete opomene i da možete da sprovodite sve što je potrebno, pa nekad na brzinu izvedete kao što ste to sada izveli, da to ne radite, ubuduće pogledajte pre nego što stavite na glasanje ko su ti u sali koji se javljaju. Osim što sam pristojno podigao ruku, čak sam pokušao i, rekao bih normalnim glasom, da vas upozorim na vreme da sam se javio za reč, ali vi to niste želeli da registrujete zato što je bilo važno da ovakvu protivpravnu odluku donesete, da se na ovakav način rešite problema i da kažete Vladi - nemate nikakvu potrebu, nikakve brige više, da odgovarate narodnim poslanicima, ne treba nam mišljenje Vlade, ne treba nam izveštaj Zakonodavnog odbora, ali vas prosto molim da to ubuduće ne činite, inače šta će nam Narodna skupština.
Vreme.
Znam, prohladno je, malo manje nego juče.
Gospodine Vučiću, sednica je sazvana u skladu sa članom 147. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine i članom 80. stav 2. Što se tiče vaše primedbe da Vlada nije dostavila mišljenje, upozoravam vas da u Poslovniku postoji član 160. stav 3. koji glasi: "Ako Vlada u utvrđenom roku ne da mišljenje o predlogu zakona, predlog zakona će se razmatrati i bez mišljenja Vlade". Prema tome, smatram da nema povrede Poslovnika. Ako niste zadovoljni, možemo da stavimo na glasanje. Ne možemo da polemišemo. Hoćete li da stavim na glasanje? Stavljam na glasanje primedbu koju je izneo narodni poslanik Aleksandar Vučić. Za 56, protiv 112, uzdržana dva, nije glasalo 20, od 190 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština donela odluku da nije povređen Poslovnik. Razmatrajući amandmane podnete na Predlog zakona Odbor za finansije je zaključio da predlozi narodnih poslanika za dodavanje novih članova i to: Sretena Mitrovića - 9b, Đure Lazića - 9v, Rajka Baralića - 9g, Živanka Radovančeva - 9d, Slobodana Pavlovića - 9đ, Ljobomira Mucića - 9e, Marka Ćulibrka - 9ž, zajedno Zorana Radovanovića i Branka Ružića - 9z, Velimira Živojinovića - 9i, Živodarke Dacin - 9j, Miomira Ilića - 9k i Đure Lazića - 9c, nisu u skladu sa Poslovnikom Narodne skupštine, da se u ovakvom obliku ne mogu prihvatiti, odnosno ovako podneti ne mogu razmatrati na sednici Narodne skupštine. Stavljam na glasanje zaključak Odbora za finansije da se ovi amandmani, kojima se predlaže dodavanje novih članova, ne razmatraju na sednici Narodne skupštine. Za 126, protiv 54, uzdržanih nema, nije glasalo 11,ukupno 191 narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj zaključak Odbora za finansije. Otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke. Odbor za finansije nije prihvatio amandman. Amandman će obrazložiti narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa Srpske radikalne stranke je za samo jednu noć napravila potpuno novu projekciju budžeta Republike Srbije iz nekoliko razloga. Prvi razlog je to što smo kao poslanici Srpske radikalne stranke želeli da pokažemokako bismo ga zaista uradili, kako bismo ga napravili, a ne samo jalovo i nekorektno kritikovali vlast. Naše je bilo da pokažemo kako bi taj budžet izgledao da o njemu mogu da odlučuju srpski radikali, šta bi se u njemu promenilo, i da pokažemo konzistentnost i koherentnost naše kritike. Naime, u ovom amandmanu mi smo prikazali kako bi trebalo da izgleda prihodna strana na koji način da se obezbedi, da bude iz realnih prihoda, da bude usklađena sa onim o čemu su nam govorili predstavnici Vlade. Oni su nam rekli da je inflacija bila ispod 30%, rekli su nešto što je nerealno, da je očekivana za 2002. godinu 4,7%, a mi moramo da računamo da planirani budžetski prihodi iz realnih izvora ne smeju biti veći od 35% u odnosu na planirane budžetske prihode za prethodnu, odnosno još tekuću 2001. godinu. Šta smo mi tražili i šta postižemo ovim amandmanom i zašto vas pozivamo da podržite ovaj amandman narodnih poslanika SRS. Mi smo ovde u tekućim prihodima smanjili iznose, objasniću i zašto, objasniću i kako i zašto smo napravili ravnotežu budžetskih prihoda i rashoda i šta je ono što bismo izbacili iz budžeta sa rashodne strane, šta je ono što nepotrebno opterećuje budžet Republike Srbije u ovom trenutku. Mi u Srpskoj radikalnoj stranci smo smatrali da bi prihod od poreza na dohodak građana umesto 44 milijarde i 816 miliona, trebalo da bude 31 milijarda i 372 miliona, a od poreza na dobit preduzeća, umesto 4.572.000.000, da bude 3.200.400.000 dinara; od poreza na promet, umesto 67 milijardi 44.143.941.000 dinara. To je upravo u skladu sa našim zalaganjem od pre nekoliko dana da se smanje akcize, da se smanji porez na promet, jer samo ovakvom vrstom restriktivnog budžeta, za koji se zalaže SRS možemo učiniti nešto i na povećanju proizvodnje, odnosno pre svega na rasterećenju naše privrede - onih od kojih se najviše naplaćuje i onih od kojih se najviše uzima. Mi nismo tražili u ovom predlogu amandmana nijednog trenutka da vi dodajete nove stavke u kojima ćete isplaćivati dodatne zahteve, dodatna primanja pojedinim socijalnim grupama, zato što bi to bilo nelogično i bilo bi nekorektno sa naše strane. Ono što mi tražimo, to je da izbacite ona davanja koja su potpuno nepotrebna, koja nisu usklađena ni sa nekim sporednim zakonima na koje su se neki drugi pozivali, kao što su donacije nevladinim organizacijama, a to je ogroman novac. Kada imate 425.000.000 koji se izdvajaju za nevladine organizacije, onda mi se čini da neko ne zna kako i zašto sve mora da ulaže, kako i na koji način da funkcioniše. U ovom predlogu budžeta gde smo izvršili jednu racionalizaciju (govorim o našem, radikalskom predlogu budžeta) izbacili smo 22.000.000.000, koliko ste izdvojili za kamate, i ja tu sada postavljam nekoliko pitanja. Prvo pitanje je - koje su to kamate koje su dospele, ako smo dobijali kredite koje ste inače nazivali donacijama što nije pravilno (od latinske reči "donatio", što znači poklon, a ne krediti). Dakle, ovo je nešto drugo, zelenaški posao. Ako ti krediti nisu dospeli, a čuli smo da imamo grejs - periode od 5, 7, 10 i 15 godina, koje su to kamate koje danas otplaćujemo. Čije to dugove otplaćujemo i zašto otplaćujemo nešto što ne moramo da otplaćujemo. Ne moramo da otplaćujemo, to nije naš dug, morali bi oni nama da plate, da plate neke druge stvari, kao što je ratna odšteta, a ne ovo. Dalje, izbacili smo tekuće i stalne rezerve. Vi imate predviđeni budžetski deficit u iznosu od 40 miljardi, dakle realno će on biti veći. Imate budžetski deficit od 40 milijardi, a govorite o tekućoj rezervi od četiri milijarde. Kako je to moguće, tu nema ni pravne ni ekonomske logike. Zato smo mi iz SRS stigli i imali dovoljno vremena za razliku od Vlade, gospođo Mićić, što vi ne razumete ili nećete ni da razumete, kojoj je bilo mnogo teško izgleda da napiše pet rečenica, da li prihvata ili....
Gospodine Vučiću, ja vas upozoravam na vreme.
Vreme je prohladno, malo je toplije nego juče, a ja završavam.
Čuli smo to.
I ja sam čuo za to za vreme i svaki put čujem kada izađem, ali računam, kada mi već govorite nešto o vremenu, da vam kažem kako je napolju. Dakle, kada Vlada nije stigla da odgovori sa 6 ili 7 rečenica, mi smo stigli da napravimo ovakvu projekciju budžeta i siguran sam da bismo na ovakav način mogli da doprinesemo rastu proizvodnje u narednoj godini, smanjenju troškova i donošenju jednog neuporedivo realnijeg, objektivnijeg i boljeg budžeta nego što je predloženi. Hvala.
Da li se o ovom amandmanu još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Aleksandar Vučić na član 1. Za 49, protiv 132, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 12, od 193 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe SRS. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman, a amandman će obrazložiti Stevan Kesejić.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao što smo čuli, poslanička grupa SRS imala je samo 24 sata na raspolaganju da temeljito izvrši novu konstrukciju budžeta koji je predložen od Vlade Republike Srbije; mi smo zaista ovo temeljito uradili. Član 2. govori u stvari o usklađivanju budžetskih rashoda sa budžetskim prihodima, iz člana 1. već smo to malopre čuli. Hteo bih da kažem nešto više o tome - da je, pre svega, poslanička grupa SRS vodila računa da one stavke iz rashoda budžeta oceni u onom pravcu koji će biti profitabilan i koristan i to za korisnike ovog budžeta, ali isto tako i da rastereti izdatke iz budžeta po korisnicima. Tako, na primer, ekonomska klasifikacija 42, sa nazivom - korišćenje roba i usluga, odnosi se na neke nerazumljive stavke koje Vlada ovde predlaže. Jedna od tih (ne mogu sve da obrazlažem) su troškovi za poslovna putovanja u iznosu od 1.135.000.000 dinara, pa se može postaviti pitanje šta se to dogodilo u odnosu na prošlu godinu kada su ti troškovi za poslovna putovanja bili pet puta manji. Da li je to poskupeo avion Stanka Subotića ili je potrebno da se Vlada malo više vozi nekim drugim skupljim avionima. Takođe, u istoj ekonomskoj klasifikaciji postoji stavka - specijalizovane usluge, u iznosu od 4.119.000.000, što će reći da se iz ovih sredstava planira finansiranje onih agencija ili onih usluga za koje samo Vlada zna, i to govori, u stvari, o transparentnosti Vlade. Nema konkretizacije, iako se ovde govori o specijalizovanim uslugama. Koje će to usluge biti i kakve će koristi imati oni koji dobiju te usluge? Da li su to profitabilne organizacije ili su to neke nevladine organizacije, ili su to neki strani savetnici koji bi trebalo iz budžeta Republike Srbije da uzimaju pare. Takođe, u oči pada da su stalne tekuće rezerve u budžetu sasvim nelogične, imajući u vidu da Vlada predviđa budžetski deficit. Otkud onda da se u rashodnoj strani budžeta nađu stalne i tekuće budžetske rezerve. To nigde u svetu nema, ni u jednom budžetskom zakonu na svetu takva jedna stavka ne bi mogla da opstane. Takođe, veoma je simptomatično i apostrofirao bih otplatu stranih kamata. Strane kamate u iznosu od 15 mlrd. i 612 miliona su prosto neprihvatljive. Neprihvatiljive su tim pre što su Vlada Republike Srbije, premijer Zoran Đinđić, kao i ministar za finansije Đelić, obećavali silne pare i donacije, pa smatramo da bi inostrane kamate trebalo servisirati iz tih donacija, od tih 6,5 mlrd. dolara ili nekih drugih sredstava, koje Vlada ovde pred narodnim poslanicima onako transparentno, grlato obećava. Takođe, može se govoriti i o subvencijama. Subvencije koje predviđa Vlada mi smatramo da nisu dobro raspoređene. Smatramo da bi od tih subvencija najviše zahvata trebalo da ima poljoprivreda, što ćemo kasnije u amandmanima, koje je podnela poslanička grupa SRS,konkretnije o pozicijama iznositi. Dakle, vodili smo računa da budžetski rashodi budu usklađeni sa budžetskim prihodima i vodili smo računa da on bude restriktivan i štedljiv, a ne rasipnički, kako je to Vlada predložila.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? Reč ima Tomislav Nikolić, u svojstvu predstavnika poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, za mnoge od vas koje budžet uopšte nije interesovao, član 2. odnosi se na izdatke budžeta Poslanička grupa SRS pokušala je da amandmanom na član 2, u stvari, natera Vladu da čini onako kako nam je obećala onda kada je birana, a to je da svi prihodi i rashodi idu preko budžeta i da izdaci budžeta predvide ono što će se iz budžeta potrošiti. Naime, čitajući član 2. zaključili biste da će država sledeće godine da košta 219 mlrd. i 516 miliona dinara. Međutim, ako na to dodate 14,838.675.000 vanbudžetskih prihoda postavlja se pitanje, kako to da Vlada koja je osuđivala prethodnu metodologiju, zato što sve nije transparentno i sve nije iskazano kroz prihodnu i rashodnu stranu, otkud to da Vlada odjednom ima 14,838.675.000 sredstava koje će naplatiti i isplatiti, a da ih praktično nema u izdacima budžeta. Naravno, pretpostavljam da je Vlada računala da će Skupština stići da raspravlja o zakonu o budžetskom sistemu i da je čitavo obrazloženje budžeta jezasnovano na tome da je usvojen zakon o budžetskom sistemu. Čitava klasifikacija prihoda - rashoda izvršena je na osnovu nekog zakona o budžetskom sistemu, (koji će verovatno jednog dana biti na dnevnom redu Narodne skupštine Republike Srbije) i po toj tzv. gfs metodologiji, koja kod nas nijednim zakonom još uvek nije prihvaćena, a budžet nam nudi takvu metodologiju i klasifikaciju. Mi smo se ovde bazirali na onome što je realno, naš amandman ne predviđa smanjenje plata za zaposlene, ali zato predviđa smanjenje mnogih troškova u koje je Vlada uletela, olako rekao bih po nalogu ili po naređenju. Kako drugačije tumačiti da će donacije nevladinim organizacijama sledeće godine biti 424.800.000 dinara - bez obzira na to što Vlada daje jedno ovlaš, šturo obaveštenje da će to obuhvatiti izdatke uglavnom preko Ministarstva za socijalna pitanja: Savez gluvih i nagluvih - ne treba, to je vrlo mali iznos; najveći iznos u tome je Crveni krst Srbije. Postavlja se pitanje šta je Crveni krst Srbije, kakva je to organizacija i ko je dužan da je finansira? Zašto bi Vlada Republike Srbije, zašto bi građani Republike Srbije finansirali jednu međunarodnu organizaciju? Ta organizacija ima svoje prihode, ima svoj budžet i ta organizacija finansira širom sveta različite aktivnosti. Što bi se to zvalo Crveni krst, ako ga mi finansiramo iz budžeta? Daćemo svoj naziv, da nas ne vezuje više niko za međunarodnu organizaciju koju mi finansiramo. Nazvaćemo je pomoć ugroženima Srbije, pa ćemo deliti iz budžeta sredstva, ali neće se zvati Crveni krst. Jer, Crveni krst je međunarodna organizacija, a međunarodna organizacija se finansira po međunarodnim pravilima i iz međunarodnih sredstava; a nikako da mi dajemo sredstva jednoj organizaciji koja će se nazivati međunarodnom i praktično mi iz svojih sredstava finansiramo svoje građane, a ispada da nam to čini Crveni krst koji je međunarodna orgnizacija. U članu 3. još detaljnije ću obrazložiti gde nestaje određeni procenat prihoda, koji se uopšte ne prikazuje i zašto se ne prikazuje. Ne razumem da budžet, koji je po mom mišljenju sa 19% deficitaran, ima i tekuću rezervu koja je četiri milijarde. Predpostavljam da postoji neracionalno a za vas racionalno obrazloženje i za to. Ako možemo da samo u jednoj rečenici da sumiramo, ovo je amandman koji realno govori koliki će biti izdaci budžeta sa sadašnjim stopama poreza, doprinosa i sa sadašnjim zahvatanjima od građana. Ovaj amandman naravno, ne tretira, kao što ne bi trebalo ni Vlada iz oblaka da tretira, nekakve prihode koji imaju svoje ime, ali nemaju ni osnovicu, pa čak ni neku planiranu vrednost.
Reč ima gospodin Čedomir Jovanović, u svojstvu predstavnika poslaničke grupe DOS.
Gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pokušaću da vam sada pomognem kako ne bismo imali slične dileme tokom rasprave u pojedinostima o drugim amandmanima koji su u proceduri. Što se tiče finansiranja nevladinih organizacija vi ste u pravu, i zapravo ste pomenuli sve one nevladine organizacije koje u najvećoj meri i potražuju ovu vrstu finansijske pomoći i potpore od strane države. Međutim, u tome nema ničeg novog, podsetiću vas da postoje zakoni na osnovu kojih je Republička vlada, a time i poslanička grupa DOS obavezna da vrši takav oblik finansiranja; citiraću vam budžet iz perioda vaše vladavine koji je takođe na identičan način odgovorio istoj obavezi kroz izdvajanje sredstava, po pitanju, recimo, Ministarstva finansija - u Fond za sanaciju i zaštitu od elementarnih nepogoda, za sprovođenje Zakona o fondu za razvoj Republike Srbije, pa onda između ostalog, zaotplatu kredita i kupovinu hartija od vrednosti. I tu dolazimo i do troškova za Crveni krst Srbije u visini od 16 miliona dinara. To je samo što se tiče Ministarstva finansija. Što se tiče Ministarstva za rad, boračka i socijalna pitanja, ono se takođe bavilo finansiranjem istih oblika organizacije. Mislim da je jasno da smo mi dužnida, na takav način, i pod ovim okolnostima, ipak pokušamo da pronađemo finansijska sredstva kojima bismo pomogli onima koji takvu vrstu pomoći od nas traže. Naravno,to ne isključuje i drugi oblik priliva sredstava u te nevladine organizacije, mi se u tako nešto i ne mešamo, ali odgovaramo svojoj obavezi na isti onaj način na koji su to odgovarale i prethodne vlasti. Dakle, staramo se o Crvenom krstu Srbije i svim drugim nevladinim organizacijama, prema kojima smo dužni da im poklonimo ovaku vrstu pažnje, na osnovu važeće zakonske regulative.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Ima reč narodni poslanik Dragan Tomić, u svojstvu predstavnika poslaničke grupe SPS.
Poštovana gospodo narodni poslanici, mi pred sobom imamo tri cife budžeta za sledeću godinu - prva i osnovna, za koju se tvrdi da je realna, je od 180 miliona i 704 hiljade, druga od 219 milijardi 516 hiljada i treća je 234 milijarde 354 miliona i 675 hiljada dinara. Kada to stavite u komparaciju, onda je i onome ko se pomalo razume, a i onome ko se ne razume, gotovo teško da uhvati vrste prihoda - kako do njih doći, kako se razvrstavaju, na koje izdatke, i kome će u daljem iznosu pripasti? Ako smo u ekspozeu primijera i ministra imali obrazloženje da neće doći do rasta proizvodnje, znači, imaćemo jednu stagnaciju u proizvodnji, a onda se tvrdi da će doći, da će porez na dohodak u narednoj godini biti povećan u odnosu na ovu godinu, u kojoj je ostvaren sa 28 milijardi, naredne godine, odnosno 2002. godine, očekuje se 44 milijarde i 816 miliona. Prosto su neverovatne kombinacije iz kojih se izvlači procenat rasta. S jedne strane se tvrdi - neće biti, a s druge strane ćemo iz dohotka imati taj prihod. Poslanička grupa SPS nema ništa protiv togada se finansira Crveni krst Srbije, ako budu formirana sredstva za izbeglice i ostale, to je u redu, ali imamo protiv da se u tu priču uključe i ostale nevladine organizacije, jer njihova funkcija nije zakonom određena, nije u interesu države i nema istu strukturu, niti radi nešto specijalno za državu. Prema tome, mislim da je tu sa te strane trebalo ovde imati kritičkiji pristup, dati manja sredstva, jer kad upuredimo da nevladine organizacije imaju 424 miliona, a tamo za omladinu, sport i verske organizacije ukupno 290 i nešto miliona, mislim da tu treba napraviti drugačiju komparaciju, s obzirom na uspehe naših sportista u međunarodnim sportovima, trebalo bi preusmeriti sredstva, bar kada građani plaćaju. Ovo što rade nevladine organizacije, uglavnom samo ima ličnog interesa, a ne ukupno građanstvo. Hvala.
Pošto se više niko nije javio za reč, stavljam na glasanje amandman koji je podnet na član 2. Za 51, protiv 138, uzdržanih nema, nije glasalo 13, ukupno 202 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe SRS. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman, koji će obrazložiti narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Poslanici SRS podneli su amandman na član 3. Izvršena je korekcija u tački 1, gde stoji da su primanja budžeta u iznosu od 170 milijardi i 704 miliona, to se koriguje na cifru od 123.106,941,000 dinara, imajući u vidu najavljeni rast bruto nacionalnog dohotka od 4,5% i inflaciju od 30-35%, kako je to ministar Đelić, a i premijer u svom ekspozeu rekao. Znači, to bi bio realni budžet. Sve ono što je iznad toga, predstavlja rasipnički budžet i naduvani budžet. Deficit u iznosu od 38 milijardi i 812 miliona zadržali smo u tom iznosu, smatrajući da Vlada može da pronađe realno pokriće za taj deficit, ali ne onako kako je to predvidela stavom 2. Vlada taj deficit ima nameru da pokrije od privatizacije, i to u iznosu od skoro 11 milijardi. Još uvek niste, ni po ovom novom zakonu, ništa privatizovali, verovatno hoćete u toku iduće godine, ali podsećam - a samo jedanput možete da prodate jedno preduzeće, da je to jednokratni prihod i da bi sredstva od privatizacije trebalo da se vrate privredi u smislu investicija, a ne da služe za potrošnju. Računate na donacije u iznosu od 9 milijardi i 90 miliona dinara. Te donacije, naravno, vise o "dugačkom štapu", ali to je svega 300 miliona maraka. Podsetiću vas da ih je NATO bombardovanje koštalo 45 milijardi dolara, da smo od Kine i Rusije u toku 1999. i 2000. godine dobili negde oko 750 miliona dolara pomoći u robi, u vidu nafte, gasa, građevinskog materijala, opreme za elektroenergetska postrojenja, i da smo zbog toga te godine, nakon rata, imali struju u toku cele godine, i u zimskom periodu. Očekujete sredstva od kredita, od međunarodnih finansijskih institucija, u iznosu od 13 milijardi i 420 miliona dinara. Te kredite, naravno, neko mora da vraća. Vraćaćemo ih mi. I, umesto da tražimo da se naplati ratna šteta, a po međunarodnom pravu to nam niko ne može osporiti, sem nas samih, mi prosimo ovde i tražimo kredite koje, naravno, moramo da vratimo. Četvrta stavka, koja bi služila za pokriće deficita, jesu krediti od Narodne banke Jugoslavije i domaćih poslovnih banaka, u iznosu od 5 milijardi i 460 miliona. Kojih poslovnih banaka, pitam, da li je to Beobanka, Jugobanka, Investbanka, koju Dinkić sprema za likvidaciju? Znamo mi zašto se likvidira Investbanka - zbog toga što je 90% duga Elektroprivrede kod Investbanke, zato što je dug "Zorke"-Šabac, "Sartida" i "JAT-a" takođe kod Investbanke. Kada se likvidira Investbanka, likvidirani su dugovi iz tih preduzeća i onda ih prodajete bez opterećenja. Neće biti tih kredita, sem kod NBJ, ali imajući u vidu da ste projektovali vraćanje kamata u iznosu od 6.176 miliona dinara, nameće se zaključak da ste u toku prošle godine imali ogromne kredite od NBJ,što ne može da bude ništa drugo nego primarna emisija, i da se to prikriva kao budžetski deficit iz prošle godine. Zbog toga SRS smatra da bi ovaj budžet trebalo da iznosi 123 milijarde plus budžetski deficit od 38 milijardi, koji bi se popunio iz realnih prihoda. Ti realni prihodi bili biakcize i porez na promet na onaj deo švercovanog duvana koji vi jednostavno nećete da naplatite. Od šverca duvana treba izdržavati političke stranke ili sam vrh Vlade. Da ste hteli anketni odbor u ovoj skupštini, sigurno bismo došli do toga ko se bavi švercom duvana. Na taj način bismo vrlo lako nadoknadili ovih 38 milijardi.
Vreme. Da li se još neko javlja za reč? Izvolite, narodni poslanik Tomislav Nikolić u svojstvu predstavnika poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo, jaću samo u jednoj rečenici da komentarišem pregled ostvarenih prihoda koji smo konačno dobili od Ministarstva za finansije i ekonomiju, Sektora za republički budžet. Da vas obavestim, i vas i građane Republike Srbije, da su prihodi koje je država planirala od poreza već 15. decembra bili prebačeni. Najverovatnije će ove godine po tom osnovu za oko 15 milijardi dinara biti prebačeni prihodi i trebalo bi da država uputi zahvalnost građanima Srbije, da ovih 15 milijardi preplaćenih prihoda vrati građanima Srbije, zato što je budžet tražio jednu cifru, a dobio drugu. Umesto takve zahvalnosti građanima Srbije, za izvršavanje obaveza, Vlada Republike Srbije nam baš na one svoje prihode koje je najbolje naplaćivala ove godine daje najveći procenat povećanja. Kaže, mi smo bili u inostranstvu, nismo znali kako to građani isplaćuju. Sada vidimo da porez na dohodak građani uplaćuju redovno - to ćemo dići za 55%; uplaćuju redovno porez na promet, a to ćemo dići za 94%; ovo što ne uplaćuju, to nama nije toliko ni bitno. Očigledno je da su našli za građane Srbije gde mogu još pomalo da im oderu kože. SRS je predvidela amandmanom broj 1, da bi ukupni prihodi sa neporeskim prihodima mogli da budu oko 123 milijarde dinara. Na osnovu toga dala je amandman na član 3. kojim bismo to rasporedili. Član 3. u Predlogu zakona o budžetu je pažljivijem čitaocu nejasan. Član 3. tvrdi da se budžet sastoji od primanja u iznosu od 180 milijardi i deficita u iznosu od 38 milijardi, pa bi ispalo da je budžet 219 milijardi;samo malo dalje, na stranici 5 u sumi budžeta Republike, pojavljuje se onaj stvarni iznos, a to je 234.354.675.000. Ovih 219 milijardi je uvećano za vanbudžetske prihode u iznosu od 14.838.675.000 dinara koji ne idu u budžet i nemaju nikakvu kontrolu, a stabilni su izvori prihoda i sa njima će se manipulisati u toku ove godine. To su, prihodi od sredstava od Visokog komesarijata za izbeglice - 520 miliona, prihodi zarađeni iz izvornih aktivnosti potrošačkih jedinica, znači korisnika budžeta - 11 milijardi 318 miliona dinara, deo sredstava od sudskih taksi u iznosu od dve milijarde dinara i prihod od vodoprivrede u iznosu od milijardu dinara. Član 3. bi trebalo da glasi, po Predlogu zakona, da je budžet za 2002. godinu 234.354.675.000 dinara, toliko će biti potrošeno ako se budžet ispuni sa 100%. To je cifra koju treba stavljati u odnos i sa planiranom cifrom za 2001. godinu i sa ostvarenom cifrom za 2002. godinu. U tom budžetu deficit se povećava na skoro 19 milijardi kredita samo. Predviđa se da će deficit biti pokriven sa 10 milijardi 842 miliona dinara od privatizacije. Kakva je to procena, ko je nas ovde obavestio koji su poslovi obavljeni, koje su licitacije obavljene, koja je tenderska prodaja privedena kraju, koliki je to iznos sredstava, kako neko da dođe do onih 10 milijardi 842 miliona dinara. Procenjene vrednosti se zaokružuju. Ovo je neka tačna vrednost, još malo je falilo, pa da nam u stotinama hiljada dinara neko kaže koliki će biti prihod od privatizacije. Prihod od donacija, u iznosu od 9.090 miliona dinara. (Predsednik: Vreme.) Od kredita, završavam, od međunarodnih finansijskih institucija u iznosu od 13 milijardi 420 miliona, a to je ono čega se mnogo bojim. Od kredita od Narodne banke 5.460 miliona, a toga se najviše bojim. Ja sam verovatno, sa izuzetkom Bate Živojinovića, najduže u Narodnoj skupštini. Naslušao sam se ovakvih priča i o tome kako će se pokriti deficit budžeta, o tome kako ćemo dobiti kredit od ovoga, kredit od onoga, pa i od Narodne banke ćemo dobiti kredit. To je osnovza inflaciju. Vlada Republike Srbije nije pokrila, iako treba baš tačno da izračunamo...
Upozoravam vas na prekoračenje vremena, gospodine Nikoliću.
Vlada Republike Srbije nije pokrila svoj budžet za 19%. To je strašan iznos, dame i gospodo narodni poslanici. Već bi neko trebalo da se zbog ovoga zabrine i počeše po glavi. Vi me pozitivno iznenađujete, gospođo Mićić. Čudi me da mi još niste dali opomenu.
Dajem reč ministru finansija, gospodinu Đeliću.
Hteo bih samo da objasnim nekoliko stvari. Prvo, što se tiče bojazni, ne bi trebalo da bude straha, ovo je prvi put u zadnjih 12 godina da imamo javne finansije koje su pod kontrolom. Čudi me od onih koji su rekao bih, vodili javne finansije još pre godinu dana, a to nije tako daleko. Tada je 40% svih prihoda išlo preko specijalnih računa, kada su pravljeni računi bez krčmara u robnim rezervama, kada se pravila velika dubioza u EPS-u, u NIS-u, kada se navalilo na ta javna preduzeća da preuzimaju međunarodne kredite, a znajući veoma dobro da se oni nikada neće moći podmiriti sa onim što prodaju ta javna preduzeća; kada smo imali izdavanje obveznica da bi navodno mogli da se podmire penzije, kroz plaćanje struje, a da se za isto ne obezbedi prihod, istovremeno u jednoj dinamici i time se napravio još jedan račun bez krčmara. Da se onda izrazi neki strah, umesto rekao bih nade i pozitivnog pomaka, da ovog puta sa ovim budžetom imamo sve kao na dlanu. Prvi put 2001. godine u budžetu su prikazani svi prihodi, jer smo ukinuli sve namenske takse i specijalne račune. Objedinili smo sve ono što je bila akciza, nadoknade, takse i ono što su bile prava stvar, a to je akciza, porez na promet itd. Ako krenemo od prihoda, dostavili smo izvršenje ovoga budžeta na prihodnoj strani. Tu ustanovljavamo da su prvi put u 12 godina javne finansije, naš fiskalni sistem opravdali ono što smo očekivali od njih. Ako je novac nešto veći, to je samo zbog toga što je inflacija za koji procenat iznad onoga koja je bila planirana. Ovde možete da vidite jedan veliki uspeh, gde smo uz ovu reformu fiskalnog sistema zahvatili taman onoliko koliko je bilo očekivano. Naravno, kada pogledamo razne linije, možete ustanoviti da je tu uspeh bio za nijansu veći ili manji, po raznim obimima. Vidite, što se tiče poreza na dobit preduzeća, da je on nešto veći nego što se očekivalo. To je i dalje, a to je loša strana našeg fiskalnog sistema, mali prihod u budžetu. Što se tiče akciza, one su prema planu, ali za nijansu su ispod onoga što je bilo očekivano i koliko bi trebalo da budu, imajući u vidu kolika je bila inflacija, za koji procenat više. Imali smo uspeha u borbi protiv šverca, ali ne onoliko koliko smo se nadali. I dalje treba da se borimo protiv toga. Ako posle toga pogledate predlog za 2002. godinu, ne sme da se zaboravi da su prva tri meseca ovih prihoda bila bez fiskalne reforme. Ako pogledate porez na promet ili pak akcizu, moramo da se setimo da je to bez reforme u prva tri meseca. Znači, samo preslikavanje onoga što je bilo pre tri meseca ili samo ono što je bilo prvih devet meseci. Samim tim, u predlogu koji imate ovde, imate. Prvo, efekat fiskalne reforme koja se nastavlja. Vidite da što se tiče poreza na promet nema nikakvog povećanja stopa (pre koji dan ste glasali za ukidanje poreza na promet na svežu hranu i lekove), već samoimamo nastavak efekata te fiskalne reforme koja mnogo bolje i na jednostavan način obuhvata ono što treba da bude obuhvaćeno. Isto tako, imate efekat sa akcizama (što ste isto izglasali pre koji dan), a to je povećanje akcize za benzin - za puteve, i na cigarete - pola za zdravstvo i školstvo, a pola za budžet, i ništa drugo. Treća stvar koja nije napomenuta ovde, to je ono što je predviđeno, a što se tiče poreza na transakcije, ako dobro pogledate, u strukturi prihoda oni su predstavljali nekih 8,2% ove godine, do 15. decembra. Sledeće godine se predviđa da to bude manje, jer, u slučaju da to vi ne usvojite, moraćemo ići na neki rebalans ovog budžeta, da se taj porez na finansijske transakcije smanji za jednu trećinu. To će biti u januaru, čim se usvoji zakon o budžetskom sistemu. U slučaju da ga ne usvojite, mi ćemo onda predložiti nešto nezavisno, naravno ne uredbom, ne na onaj način na koji su se vodile javne finansije pre, nego uredno, zakonom. Time vidimo da ćemo već ucrtano smanjenje kamata za našu privredu, smanjenje kamata za potrošačke kredite za naše građanstvo. To nije nikakav razlog za bojazan. To je razlog za veoma veliko zadovoljstvo. Isto tako, na rashodnoj strani. Ne znam da li ima puno vlada koje unapred i bez neke zakonske obaveze izlaze u susret Narodnoj skupštini i prikazuju mnogo detaljnije nego ikada ne samo onoga što je budžetsko, nego i prihode svih ovih budžetskih korisnika, koji su po prvi put u istoriji javnih finansija Srbije prikazali sopstvene prihode. Samim tim, mi vidimo kakve prihode ima Geodetski zavod, kakve prihode ima vodoprivreda itd. Time imamo prvi put najkonsolidovaniji budžet, čini mi se, ne samo u regiji nego i šire, koji sve na jednom mestu stavlja na uvid. Ako se desi da ti sopstveni prihodi ne budu na predviđenom nivou, to ne znači da će budžet to nadokanditi. Ne, to znači da će rashodi biti umanjeni za toliko. U slučaju da, kao ove godine (ali o tome ćemo za koji minut govoriti), neki od prihoda, kao od privatizacije ili donacije ili krediti budu umanjeni, u šta ja ne verujem, u tom momentu ćemo smanjiti i rashode. Jednostavno, štampanja novca neće biti i haosa u javnim finansijama više neće biti.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, replika.
Pošto sam ja samo jedan skromni narodni poslanik koga je narod izabrao i imam samo tri minuta vremena, ne mogu, kao ministar koga je izabrao ko zna ko i doveo ovde, da govorim koliko god hoću. Želim samo da kažem gospodinu ministru da u poslednjih 10 godina niko nije dobio kredit iz inostranstva. To je jedna nebuloza govoriti da smo privredu terali da uzima kredite iz inostranstva ovih 10 godina, da nisu mogli da vraćaju. Ministre, sad ste rekli da je privreda terana da uzima strane kredite. To je možda bilo za vreme Tita, ali vi ste onda bili u pelenama. (Božidar Đelić: Pola milijarde dolara.) To je član 4. i čekam taj 4. član za tih pola miliona maraka. Šta ovde samo treba reći građanima Srbije? Pokušao sam na jedan način to da im kažem, vi ste to na drugi način, ali ne dovršiste priču. Sada vas pitam - ako je ove godine ustanovljeno da je porez na dobit preduzeća naplaćen za 50% više nego što je planirano, zašto ne oslobodiste privredu za tih 50%, nego već potrošiste to više ubrano? Ako jedna vlada napravi sebi budžet i kaže - ovoliko mi treba od ovog poreza i naplati 50% više, otkud joj pravo da to potroši? Valjda mora prvo da dođe pred Narodnu skupštinu, da zatraži odobrenje da potroši više zato što je više ubrala. Ali, zato mi u raspravi nemamo najpre završni račun budžeta za 2001. godinu, kao što je red, pa da tek onda, kada usvojimo završni račun budžeta, usvajamo budžet za 2002. Ali, gospodine ministre, brojke su neumoljive. Brojke za ovaj budžet koji vi planirate kažu da ste sigurni da ćete ostvariti prihode od 180 milijardi, a da će rashodi biti 234 milijarde. Ministre finansija, 53.650.675.000 ovaj budžet nema. Vi kažete da ćete ih stvoriti u toku ove godine. Ja vam kažem da je to apsolutno nemoguće.
Reč ima narodni poslanik Dragan Tomić, predstavnik poslaničke grupe SPS-a.
Moram da kažem da je poslanička grupa SPS-a apsolutno protiv da sredstva ubrana od privatizacije uložite i sa time pokrivate budžetski deficit. Kada je ovde obrazlagan Zakon o privatizaciji, od najodgovornijih i najstručnijih ljudi, pa tamo kaže - raznorazni eksperti, rečeno je i pred srpskom javnošću objašnjavano da će ta sredstva da idu, pre svega, u privredu za otvaranje novih kapaciteta, za zapošljavanje novih kadrova, da će da se vrate u opštine (tamo je rečeno procentualno, mislim da je 15%), gde su sedišta tih preduzeća, da se ulože u revitalizaciju privrede ili u otvaranje novih kapaciteta. Znači, ovim se krši Zakon o privatizaciji, para još uvek nema, sve je nekakva fatamorgana, ali se vidi da će te pare, ako dođu, biti uložene u pokrivanje budžetskih deficita.Mi kažemo - sa ovim se kupuje socijalni mir u Srbiji. Znači, najvredniju srpsku privredu, ono što je radilo i u doba sankcija, što nikakve sankcije nisu mogle zaustaviti, ono što je radilo i za vreme bombardovanja, to ćemo da pokrijemo da bismo kupili vlast. To ne može tako i to nijedna ekonomija ovog sveta ne poznaje. Dalje, niko neće ovde da kaže, kad nećete o naplati ratne štete, mi znamo da ne sme nikotamo ni da pita za te pare, ali šta je sa našim sredstvima u inostranstvu? Ne znam koliko ima para u inostranstvu. Nije ovde uopšte smešno, neki kažu da ima dve i po milijarde, neko kaže da ima pet. Da li su ta sredstva zamrznuta? Nemojte da se ježite. Hoćete i te pare da damo? Ako ima pet milijardi, onda ja pitam, a verovatno oni iz vlasti znaju ili ne znaju - da li su ta sredstva zamrznuta u stranim bankama? Ako nisu zamrznuta, da li idu kamate na ta sredstva u stranim bankama i dobijamo li mi te kamate, isplaćuje li nam nekokamate? Ako su ta sredstva uložena, pošto mi znamo da ta sredstva tamo ne stoje na računima i neko ih zaista drži zamrznuta, ne služe nikome u budžetskoj rezervi, već ih okreće i stvara od toga profit, da li je neko Srbiji priznao i platio dividende po tom osnovu? To, gospodo, nije smešno. Evo, Bogdanović kaže da je smešno. Jako smešno. Znači, molim vas, da se odgovori na ta pitanja. To su oni zaradili, nismo ni mi, niste ni vi, to su zaradili oni za koje vi ovde pričate da ništa nisu uradili, oni od pre 50 godina. Kakvi bili da bili, oni su nam i očevi i đedovi, naši su i napravili su neke pare koje tamo neko drži zamrznute. Pitam onda sledeće - da li su Srbiji po tom osnovu uvedene sankcije ili ih nema. Može li te pare da povuče. Ako može, može li da raspolaže njima u srpskoj privredi. Mogu li te pare da dođu u privredu Srbije da služe za sanaciju srpskih banaka, srpske privrede, za pravljenje novih kapaciteta i za zapošljavanje nove radne snage. Kada budete dali odgovore na ta pitanja, onda ćemo znati da Srbija nije više u sankcijama, da ne postoje nikakvi uslovi prema Srbiji i da Srbija jeste zaista slobodna, demokratska država koja komunicira sa celim svetom. Prema tome, ovaj član 3. je apsolutno nakaradan, ako nema odgovora na ova pitanja. Hvala lepo.
Hvala. Dajem reč narodnom poslaniku Čedomiru Jovanoviću u svojstvu predsednika poslaničke grupe DOS.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, nekoliko pitanja je otvoreno. Ona su posledica ili zaboravnosti ili nespremnosti da se ozbiljno razgovara o efektima i rezultatima decenijske, dugogodišnje aktivnosti u okviru vlasti, čije štetno delovanje mi danas pokušavamo da saniramo. Dakle, pitanje zaduživanja nije usmereno samo ka Zapadu, već je zapravo ono posledica i aranžmana koji su pravljeni sa državama koje ste vi definisali kao strateške partnere našeg društva, a tu pre svega mislim na Rusku Federaciju i Kinu. Mi smo dužni tim zemljama oko pola milijarde dolara. Ne očekujete valjda da će vam neko danas, makar on bio i predstavnik ruske ili kineske administracije, zaboraviti taj dug. To je ono o čemu mi danas razgovaramo i to je dug koji se vraća. Što se tiče duga Ruske Federacije prema SFRJ, odnosno SRJ, pitanje je veoma problematično, jer su se pojavila privatna preduzeća i kompanije koje su preuzimale realizaciju tog potraživanja i zapravo na takav način oštetile naše društvo. Praktično mi dugujemo njima, a oni nama ne duguju ništa. Što se tiče budžetskog deficita, on je realan i niko od njega ne beži. Jasno se utvrđuju izvori kojima će taj deficit biti popunjen - kroz privatizaciju biće ostvareno po 11 milijardi dinara odnosno 150 miliona dolara. Niko ne kaže da će ta sredstva biti utrošena u nekoj jednokratnoj aktivnosti. Podsetiću vas da su ozbiljna budžetska nastojanja i Vlade Srbije i poslaničke grupe DOS-a, koja tako nešto podržava u parlamentu, upravo usmerena ka prekvalifikaciji radne snage. U tranzicionom fondu koji je predviđen ovim budžetom izdvojeno je 4,5 milijardi dinara. A, što se tiče restrukturiranja preduzeća i bankarskog sistema - u budžetu za 2002. godinu izdvojeno je gotovo 18 milijardi dinara. Što se tiče plata i penzija - one će porasti za oko 19%, ali neće rasti na osnovu sredstava dobijenih kroz privatizaciju, već upravo kroz one procese koji su precizno utvrđeni i potvrđeni realizacijom budžeta za 2001. godinu. Ne bih želeo da vas citiram i podsećam šta ste govorili u martu mesecu godine koja je na izmaku, ali mi je drago što niste bili u pravu. Hvala.
Hvala. Nema osnova za repliku. (Obraća se poslanicima SRS, Tomislavu Nikoliću.) Niste spomenuti uopšte. Već ste jednom koristili repliku po ovom članu. Ako mislite da nisam u pravu mogu da stavim to na glasanje. Nema replike. Stavljam na glasanje amandman na član 3. koji je podnela Srpska radikalna stranka. Za44, protiv 109, uzdržanih nema, nije glasalo 35, od ukupno 188 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Gospodine Nikoliću, da li hoćete da stavim na glasanje? Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Đura Lazić.Odbor za finansije nije prihvatio amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč?
Poštovano predsedništvo, uvažene kolege i koleginice narodni poslanici, amandman koji sam podneo u ime SPS-a odnosi se na stav 2. člana 3. Predloga zakona o budžetu, a odnosi se na deficit koji je predviđen ovim predlogom zakona. Pre nego što obrazložim amandman, dozvolite mi da primetim da je deficit u ovoj godini u iznosu koji je dat mnogo veći od celokupnog budžeta Republike Srbije za 2000. godinu. Mojim amandmanom predlažem da se u stavu 2. briše tekst iz tačke 2. koji glasi "donacija u iznosu od 9 milijardi 90 miliona dinara", i da se umesto tog teksta doda novi tekst "od naplate ratne štete zbog bombardovanja NATO alijanse naše zemlje". Reći ću nekoliko reči u obrazloženju mog amandmana. Zbog nepravednog bombardovanja NATO pakta naše zemlje 1999. godine, naneta je velika šteta, razaranje i uništavanje mnogobrojnih objekata i ljudskih života pa je prirodno da se umesto moljakanja donacija zatraži nadoknada, odšteta za pričinjenu štetu. Gospodo iz DOS-a, mislim da nas narod nije ovlastio niti nam dao za pravo da zaboravimo civilne žrtve, stravična razaranja zemlje i da se odreknemo naplate ratne štete. Tim pre, što su povodi za bombardovanje naše zemlje vešto izrežirani oko Račka, kao što je i ranije izrežiran događaj na Markalama, koji je poslužio kao povod za uvođenje sankcija našoj zemlji. Optužuju se naši ljudi za tzv. zločine i kršenje nekih ratnih pravila, a NATO pakt je prekršio i Povelju Ujedinjenih nacija i Ženevsku konvenciju i mnoge međunarodne norme čineći stravične zločine nad našom zemljom, pored ostalog i upotrebom municije sa osiromašenim uranijumom i bacanjem kasetnih bombi, od kojih su, nažalost, stradali mnogi civili, pa i deca. Optuživanjem ranijeg predsednika Srbije i SRJ Slobodana Miloševića da je navodno težio ka stvaranju velike Srbije u stvari se baca dimna zavesa... (predsednik: Molim vas da se vratite na temu.) ... ispod koje se perfidno stvara velika Albanija. Toga moramo biti svesni. Donacije i krediti od međunarodnih institucija uslovljavaju se daljom tzv. saradnjom sa Haškim tribunalom, bolje rečeno - daljom isporukom srpskih rodoljuba koji su branili slobodu svoje zemlje, štitili narod od terorista kao najvećeg svetskog zla. Poslušno i pokorno prihvatajući obaveze iz tih ucena činite greh prema svom narodu i svojoj zemlji. Prodaju Srba Haškom tribunalu, uveren sam, Srbija neće nikada oprostiti. Znam da su mnogi od vas, poštovane kolege, bili na braniku slobode za vreme NATO agresije, braneći svoju zemlju... (Predsednik: Upozoravam vas da se držite teme dnevnog reda.) Gospođo predsednice, sve je u kontekstu. Ako nastavimo sa ovim, vidimo da se i moral kod onih ljudi koji su i danas na braniku zemlje, ako ustreba da se sukobe sa onima koji narušavaju slobodu i integritet ove zemlje, osipa i pitam se sa kojim će se oni motivom boriti, ako postoji bojazan i opasnost da će neko sutra zbog toga da ih optuži kao ratne zločince. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? Izvolite, narodni poslanik Dragan Tomić, u svojstvu predstavnika poslaničke grupe SPS.
Ovaj amandman nas sve upozorava. Znam da čovek ima potrebu da potisne iz sećanja ružne događaje, da se ti ružni događaji što pre zaborave, međutim, mi se suočavamo i dalje sa posledicama NATO agresije i moram da prokomentarišem - imali smo knjigu ovde od mog kolege Slobodana Pavlovića, pokazao je srpskoj javnosti, a u izdanju je G17 plus - direktna šteta, znači nastala NATO agresijom u kojoj su stradali privredni objekti i infra struktura, putevi, građani, da podsetim preko 2.500 ili 3.000 ljudi je poginulo u toj NATO agresiji, i po toj tzv. ekspertskoj grupi G17 je utvrđena u iznosu od 32,9 milijardi dolara; a zbog toga što privreda nije radila i nismo mogli da izvozimo više, a sada se pokazalo da smo u toj godini napravili više automobila, iako je bilo rata nego u ovoj ekspertnoj i transparentnoj, indirektna šteta je bila 100 milijardi dolara. Gospodin Labus reče u jednoj televizijskoj emisiji "Nije srpski ćutati": Oni kažu - nismo mi krivi, a mi kažemo - nismo mi krivi. Znači, kriv je ovaj narod. Molim vas, ovde je prekršena Povelja Ujedinjenih nacija, pravila međunarodnog prava, i sve to ne važi i niko neće to da pomene. Pitao sam šta je sa našim sredstvima u inostranstvu. Zar je moguće da ćemo najbolji deo srpske privrede prodati, pare potrošiti za pokrivanje budžetskih deficita, a to ne može neiscrpno. Za nekoliko godina prodaćemo ono što valja od srpske privrede, ono što ne valja to će ove banke pokupiti budzašto, što im bude trebalo, a što ne bude trebalo ići će kući; godinu - dve dana ćemo imati ovakve dekadentne, socijalne budžete gde se 127 milijardi iz budžeta odvaja za kupovinu socijalnog mira i doći ćemo u situaciju da posle nekoliko godina nemamo otvoren nijedan novi kapacitet. Zapošljavanje, zaboravićemo šta znači. Otpuštanje, znaćemo vrlo dobro, ostajanje bez posla - takođe, a ne znam kako će nam izgledati budžet za tri ili četiri godine. Ako situacija bude analogna situaciji u Bosni i Hercegovini, odnosno u Republici Srpskoj, ako se nastavi ovaj uvozno orijentisani trend da se smanji izvoz, a da se pojača uvoz, znači da je definitivno na vlast u Srbiji došao uvozni lobi koji uvozi sve i svašta, prodaje po cenama koje njemu odgovaraju, nema nikakve kontrole. Da li je to realno ili nije realno, mi ćemo doći u situaciju da ovakvi članovi - 3. prestanu da važe jer neće biti ni kredita, neće biti ni donacija, prodati više nećemo imati šta, pitanje je čime ćemo se baviti.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, u svojstvu predstavnika poslaničke grupe SRS.
Zašto mi srpski radikali nemamo mnogo vere u ono što nam govori predlagač Zakona o budžetu za 2002. godinu? Zato što nas je tome naučilo ostvarenje budžeta za 2001. godinu. Kao što Vlada voli da iznenadi narodne poslanike Predlogom zakona po hitnom postupku, tako nam je i danas pred kraj rasprave u načelu o ovom predlogu zakona o budžetu dostavila ostvarene prihode budžeta za 2001. godinu koji bi trebalo da podlegnu jednoj dobroj analizi i Vlade, i opozicije i instituta koji se time bave, ali koji na prvi pogled govore da Vlada ne poštuje ni poreske obveznike, niti zakone koje svojom većinom dobije na raspolaganju u ovoj skupštini. Gledajući ostvarene prihode do 15. decembra skromno konstatujem da će prihodi budžeta u ovoj godini, s tim što ovde nema vanbudžetskih prihoda, biti oko 120 milijardi dinara; 119 sigurno, ali da li će biti 120, to ne znam. To nam daje u odnosu na plan indeksa od 111, više, plan je bio 107.600.000.000, a ostvarenje budžeta će biti oko 120 milijardi. Gospodine ministre, u jednoj normalnoj zemlji Vlada se obrati Narodnoj skupštini Republike Srbije i zatraži rebalans budžeta. Ako ne dobije rebalans budžeta, onda potroši onoliko koliko je planirala, 107.600.000.000, a ostatak vrati poreskim obveznicima. Naime, više ubranih prihoda. Zakonne dozvoljava da potrošite 120 milijardi dinara, nego samo 107.600.000.000. Da biste potrošili 120 milijardi, morate u Narodnoj skupštini da dobijete odobrenje za rebalans budžeta. Zbog toga mi nemamo podatke od najtransparentnije vlade koja se do sada pojavila o tome šta troši i kako troši. Ponavljam zašto smo reagovali na član 4. Predloga zakona o budžetu - 19 milijardi dinara planirate da pokrijete kreditima, to je 8,7% budžeta, 9,1% budžeta ili 20.700.000.000 od privatizacije i od donacije; neka bude i da ostvarite te prihode, daj bože, ja se zalažem za privatizaciju, daj bože da Republika Srbija ubere 10 milijardi dinara od privatizacije, ali vi znate da je to jednokratni prihod. To nisu takse i porezi. Ove godine, kada prodamo cementare, kada prodamo ... ne znam uopšte,niko ne obaveštava javnost šta ćemo prodati i šta ostaje da nikada ne možemo da prodamo, to nikada više neće moći da se proda. To jednom ulazi u prihod budžeta i više ga nema. Očigledno je po ovom budžetu da će to otići na troškove iz budžeta, ovde nema razvoja, ovde se ne ulaže više ni u šta, ovo troši budžet. Troše nepoznati korisnici. Opominjem da ima mnogo više zaposlenih nego prošle godine, ali još uvek (za jedan dan zaista nisam uspeo da uđem u strukturu budžeta) ne vidim koliko novozaposlenih ima u državnoj upravi, mada smo mi amandmanima ostavili da ne diramo u plate zaposlenih; pretpostavljam da ste tu nešto realno i razumno planirali. Planirati 20% budžeta od kredita, donacija, od jednokratne prodaje imovine je znak da mi više posle toga nećemo imati šta da prodajemo. Upozoravam vas, ministre, ako ostanete i za idući budžet, više ovih milijardi neće biti na raspolaganju za plan budžeta. Kako ćemo onda pokrivati budžet? Iz dana u dan nam proizvodnja pada, a kamate nam se povećavaju. Vi predviđate kredit od NBJ od 5 milijardi i nešto, a imamo kamate na domaćim kreditima od 6 milijardi i nešto. Vi uzimate kredit samo da vratite domaće kamate. Očigledno je, to se svi vidi iz ovih papira, makar koliko da vi neke podatke jednostavno ne dostavljate ni svojim poslanicima, a da ne kažem za poslanike opozicije, da ovako više ne ide. Ja ne znam kako je bilo ranije. Nije izgovor za Vladu da kaže - vi ste pre dve, pre pet, pre deset godina radili isto tako. Nije to izgovor. Nemojte nikada da se vezujete za ono što je radila......
Upozoravam vas za prekoračenje vremena.
E kuku meni. Deset sekundi, ako vam baš pozli od tih deset sekundi ja ću prvu pomoć da vam dajem, toliko sam stručan. Tu je i gospođa Andrić, ona će vam pomoći. Kako god hoćete, ona vlast je pala zato što je radila ovako, čime vi opravdavate ono što sada radite. Gledajte da opravdate ono što radite potrebama, a ne time da je tako radio onaj......
Gospodine Nikoliću, upozoravam vas na primenu člana 103. Poslovnika Narodne skupštine, jer se ne držite teme, a i prekoračili ste vreme.
Da li vam je dobro?
Dobro mi je. Zahvaljujem što ste završili. Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 48, protiv 107, uzdržanih nema, nije glasalo 37, od 192 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Petar Cvetković, Dušan Ilić i Predrag Mijailović. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman, a amandman će obrazložiti narodni poslanik Dušan Ilić.
Posle ovih maratonskih obrazloženja pokušaću stvarno da budem kratak. Šta je suština ovog amandmana? Suština je u tome da pokušavamo da sprečimo, odnosno da umanjimo finansiranje budžetskog deficita kreditima od strane Narodne banke Jugoslavije i domaćih poslovnih banaka. Poznato je da ovakav način finansiranja deficita može da dovede do inflatornih kretanja. Za ovu godinu očekivali smo inflaciju od 30%, pa smo na kraju ipak došli do 39%. Za nas je ovo ipak jedno upozorenje i poziv na opreznost, tako da je u stvari ovo glavni motiv ovog amandmana.
Dajem reč ministru finansija.
Što se tiče pozajmice kod Narodne banke Jugoslavije, o tome je već bilo priče u načelu. Hteo bih ovde da ponovim da je suma koja je predviđena - 0,6% bruto nacionalnog dohotka, po svim merilima veoma mala i apsolutno je u skladu sa predviđenim povećanjem deviznih rezervi naše zemlje. Čak je dosta konzervativno prema onome što se predviđa, prema merilima ekonomske politike. Znači, smanjenjem već male cifre od 0,6% bruto nacionalnog dohotka u stvari bismo sami sebe kaznili, kada ne bismo iskoristili mogućnost za monetizaciju koja je pod apsolutnom kontrolom. Čak je manje od predviđenog rasta rezervi i time bismo ne samo vodili ekonomsku politiku veoma strogo, kao što je vodimo sada, nego bismo imali jednu ekonomsku politiku koja bi bila strožija od neke nemačke, koja u procentu povećanja deviznih rezervi može da poveća monetizaciju svoje ekonomije. Znači, nema valjanog razloga da ne iskoristimo prostor koji postoji ovde. Samo bih zaključio time što ću reći da ćemo u doglednoj budućnosti, a to će zavisiti od poverenja našeg stanovništva i privrede u državu, početi da finansiramo deficit kao i sve druge zemlje - kroz izdavanje obveznica trezora Republike Srbije. Međutim, to još nije spremno i mislim da ćemo možda biti spremni sredinom sledeće godine i o tome ćete, naravno biti blagovremeno obavešteni, ali ovo što je predviđeno je onaj minimum koji je sasvim razuman i nema nikakve bojazni od nekih inflatornih efekata ove pozajmice. Inflacija nije 30 nego 40%, ne zbog toga što smo pozajmili neki novac od Narodne banke Jugoslavije, kao što jesmo, negde oko 0,6% ponovo bruto nacionalnog dohotka, već zbog toga što su lančani efekti usklađivanja cena bili nešto veći nego što smo predviđali, ali to je pitanje, rekao bih, onoga što imate u rukama, a ako pogledate električnu energiju, zadnji model koji je pravljen u ovoj zemlji datira od 1984. godine. Znači, to je ono što je iza ovoga i zbog toga bih predložio da se ne glasa za ovaj amandman, da sami sebe kaznimo.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 57, protiv 92, uzdržan jedan, nije glasalo 34, od 184 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman, a amandman će obrazložiti narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Srpska radikalna stranka je predložila jedan realan budžet za narednu godinu, budžet koji neće biti realno veći od budžeta za 2001. godinu. Naprotiv, biće čak i realno manji. Ovim amandmanom samo su raspoređena sredstva i to na pojedine izdatke u iznosu od 155.742.000.000, i na otplatu domaćih kredita i kamata u iznosu od 6.176.000.000 dinara. Vaš budžet je realno veći za 75% u odnosu na ovogodišnji budžet. Kada kažemo realno veći, to znači da je premašio cifru inflacije koju ste rekli, oko 40% i to realno uvećanje je oko 30%. Kada kažemo da je budžet realno veći to odmah asocira narod, građane Srbije, a i druge privredne subjekte, na njihove veće troškove po tom osnovu, a ti troškovi će biti veći jer moraju da se uvećaju poreske stope ili će se uvesti neki novi porezi da bi se ova sredstva obezbedila. Mnoge stavke u ovom budžetu su sporne i mnoge stavke se mogu korigovati, a neke čak i izbaciti. Ovde je mnogo toga rečeno o donacijama nevladinim organizacijama. Čak 420 mil. din. je predviđeno za nevladine organizacije. Ja sam u vašem predlogu ovde pokušao da sve sagledam i pronašao da stvari stoje ovako - u obrazloženju ovog predloga stoji da se obezbeđuju donacije nevladinim organizacijama, pa piše u zagradi i: političke stranke, Crveni krst Srbije, sportske i omladinske organizacije, verske zajednice, društvene i druge humanitarne organizacije. Što se tiče Crvenog krsta Srbije, političkih stranaka, ta sredstva su obezbeđena u Ministarstvu finansija i ekonomije. Tamo lepo stoji da je za Crveni krst Srbije, političke stranke i Savez rezervnih vojnih starešina obezbeđeno 45.300.000 dinara. Što se tiče verskih zajednica, za njih je obezbeđeno 54.000.000 u razdelu Ministarstva vera. Sportske organizacije takođe imaju sredstva obezbeđena u Ministarstvu prosvete i sporta. Kada se sve ovo sabere ostaje nepokriveno i nejasno šta je sa 320 miliona dinara. Koje se to nevladine organizacije finansiraju iz tih 320 miliona? Moram da napomenem da imamo negativno iskustvo što se tiče finansiranja tih organizacija. Naime, pre nekoliko dana ili nedelja čuli smo u odgovoru Vlade na poslaničko pitanje gospodina Simonovića da ova vlada i u ovoj godini finansira nevladine organizacije. Naime, ova vlada u ovoj godini finansira tzv. Narodni pokret "Otpor", odnosno, bolje rečeno i preciznije, Ministarstvo prosvete i sporta finansira i ove godine Narodni pokret "Otpor". To je nevladina organizacija i tendencija je da se nastavi sa finansiranjem ovakvih organizacija i u narednoj godini. Osvrnuo bih se još samo na uvodno izlaganje ministra Đelića, od pre nekoliko dana, gde je ministar obećao da će sledeće godine banke kreditirati građane Srbije, da će uvesti kredite za široku potrošnju, za automobile, za kupovinu stanova itd. Ova izjava nije nova, takvu izjavu smo već čuli od guvernera Narodne banke, Dinkića, on je dao tu izjavu medijima pre nekoliko dana, ali istovremeno je i zatvorio nekih 18 srpskih banaka. Nastavlja se likvidacija srpskih banaka od strane guvernera Narodne banke. Šta je logična posledica - ovde će doći strane banke, i već dolaze; te strane banke davaće kredite, guverner je već rekao da će kamate biti 16%. Znači, strane banke će svoj novac, koji je tamo kod njih izuzetno jeftin plasirati, a ovde po visokim kamatama i polako izvlačiti kapital iz Srbije. Mislim da je bilo pošteno to rećiotvoreno građanima Srbije, da li su kamate u Francuskoj, Nemačkoji drugim državama 15% i 16% na godišnjem nivou, ili su nekoliko procenata? Zašto se i zbog čega to sve radi, ostaje građanima da sami shvate.
Da li se još neko javlja za reč? Ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić, u svojstvu predstavnika poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, sagledavajući ovogodišnji budžet, sposobnost poreskih obaveznika, SRS ostaje pri cifri od 161 milijarde, koliko ona misli da treba da budu izdaci budžeta za sledeću godinu; član 4. Predloga zakona o budžetu (a koji sada razmatramo) govori o ukupnim primanjima budžeta od 219 milijardi i 516 miliona, dok je vanbudžetski prihod 14.838.675.000 dinara, što zajedno čini 234.354.675.000 dinara. Za pojedine izdatke Vlada planira 193 milijarde, za stalnu budžetsku rezervu 978 miliona, za tekuću budžetsku rezervu 3.769.837.000, otplatu domaćih kredita i kamata, 6.176.000.000 dinara, (vidim da je došao neko ko dozvoljava ovima iz većine da mnogo više galame, nego gospođa Mićić, došlo je lošije rešenje) i, otplatu inostranih kamata 15.612.000.000 dinara. Naime, pre samo mesec dana terali ste nas da sa oduševljenjem dočekamo vest o tome kako nam je Pariski klub poverilaca otpisao 67% dugova, pa ste i vi ministre dosta optimistički, govorili o Londonskom klubu poverilaca, pa ste se otuda vratili pokvašeni, zato što ono što su mislili tobože da vam otpisuju, to je bilo za Miloševića i braću Banović, a ono što mislite da vam otpisuju, što mislite tek da naplatite, za to ćete morati još neku srpsku glavu u Hag. Ali, neka građani Srbije znaju - ulaskom u pregovore sa stranim poveriocima i veličanstvenom pobedom nad njima, natovarili ste nam za ovu godinu otplatu inostranih kamata u iznosu od 500 miliona maraka. To je rezultat vaših pregovora. Mogli ste da nam kažete da ste skinuli i 99% dugova, a da je ostalo 500 miliona maraka kamate za iduću godinu, mi bismo morali svi da se uhvatimo za glavu. Vi ste nas uvalili u otplatu dugova, koje je trebalo prebijati, gospodine ministre. Predsednik SRJ, Vojislav Koštunica, sam je pre tri meseca, niko ga nije terao, a neko ga je verovatno obavestio, priznao da je direktna ratna šteta naneta SRJ oko 33-34 milijarde dolara. Indirektna šteta, i po američkim procenama, ide i do 100 milijardi dolara. Ali, neka bude da je trebalo da pregovarate o 34 milijarde dolara. I, kao što je to običaj, ako se ratna šteta isplaćuje 10 godina, jer ne možete da natovarite odjednom da plati onome ko bude osuđen, a vi ste prolongirali na godinu dana raspravu pred Međunarodnim sudom pravde i oprostićete im to sve, to znam, ali ako je otplata 10 godina, to znači tri milijarde i 400 miliona dolara godišnje na ime ratne štete. To je planirani budžet Republike Srbije za 2002. godinu. Šta mislite, da li bismo mi sada uopšte ovde razgovarali o tome - koliki će biti porezi, kolike će biti kamate, kako ćete potrošiti budžet? Da je samo u vama bilo želje da od bogatih članica NATOpakta uzmete ono što vam duguju, a ne da od siromašnih građana Srbije namirujete državu, zato što od bogatih nećete da uzmete.Šta vas to vodi da vi apsolutno odustanete od toga da smo bili bombardovani od strane NATO pakta i da to NATO pakt mora da plati? Na koji način mislite da budete na vlasti, a da odustanete od takvog jednog zadatka, da se sa njima borite pred Međunarodnim sudom do poslednjeg daha, da nam namire ratnu štetu? Ako to ne budete uradili, otvarate vrata za svako sledeće bombardovanje. Mogu da vas bombarduju, gospodine Đeliću, i zato što nosite cipele broj 44, ili 43, (bile su mi nesrazmerno velike, nisam mogao baš tačno da pogodim). Ali, samo da vam kažem: gledajte gospodine ministre, da što manje uzimate od siromašnih. Uzimajte od bogatih.
Da li još neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Dragan Tomić.
Poštovana gospodo narodni poslanici, tačna je činjenica da među izdacima u budžetu za sledeću godinu stoji kao stavka - otplata inostranih kamata u iznosu od 500 miliona maraka. Malopre sam upozorio na činjenicu da imamo neke pare u inostranstvu i pretpostavljam da se značajan deo tih sredstava nalazi kod Svetske banke, Londonskog i Pariskog kluba, pa sam postavio pitanje -ima li šanse da dođemo do tog novca? Ako nema šanse da dođemo do tog novca, onda je logično bilobar da probamo da prebijemo međusobna dugovanja i potraživanja, ili to ne poznaje svetska ekonomija kao način i model regulisanja međusobnih prava i obaveza, pa ovo samo po sebi predstavlja dodatni teret. Moram da kažem da je vrednost od 500 miliona dolara, otprilike, cifra sa kojom je izgrađen - hidrosistem "Rzav". Da kažem, zate pare urađeno je po Srbiji možda 10 - 12 regionalnih vodovoda, u ovih tzv. 10 godina kada smo mi uništavali svoju državu. Sada, gotovo da nemamo ozbiljnog investicionog zahvata u oblastikomunalne infrastrukture u Srbiji. Iako ima jedna činjenica, a ona je totalno sakrivena u ovome, da se pokušalo nekakvom dodelom, kvazidodelom stanova u Somboru, dodeljeno je, svaka čast, nekih dvadesetak stanova. U Srbiji je u prošloj godini, iako smo upozorili, prestala stambena izgradnja. Upozorili smo na doprinos od 1,3%. Nema stambene izgradnje u Srbiji. Ona je svedena na minimum. Direkcija za obnovu zemlje je svedena na minimum. Možda ste vi kritikovali Mrkonjića da je napadan, drzak, ovakav ili onakav, ali nikoše i mostovi i oni novosadski za koje ste pričali da su od papira; 37 samo železničkih mostova; ponovo je rekonstruisan autoput; dovršena je petlja i put do Pančeva i ko zna šta je sve urađeno od onih koji su pokrali ovu državu - ostalo je da narod vidi. Samo od toga, kod vas graditelja ništa nema da vidimo. Nijedno stvaralaštvo, ni u jednoj oblasti. Dve godine pregovarate sa nekakvom Dunavskom komisijom, da se očisti Dunav kod Novog Sada. Od mosta "Slobode" u Novom Sadu nema ni govora. Onda ćemo dati 500 miliona maraka da platimo kamatu. U redu bi bilo u normalnom poslovanju, da Srbija normalno funkcioniše i da nismo imali obnovu u zadnjih 8 - 9 godina. To je u realnoj ekonomskoj politici sasvim normalno. Samo, gde su naših pet milijardi dolara, šta je sa ratnom štetom, hoće li neko zaista nama platiti sve to? Šta je sa dividendama od naših para u inostranstvu i zašto se sa Londonskim klubom, Pariskim klubom i Međunarodnom bankom, odnosno Svetskom bankom nije pregovaralo o prebijanju tih dugova. Da li mi zaista još zbog toga imamo kamate i vize. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amamdnau? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman na član 4. koji je podnela grupa poslanika SRS. Za 39, protiv 121, uzdržanih nema, nisu glasala 24, ukupno 184 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Petar Cvetković, Dušan Ilić i Predrag Mijailović. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman. Amandman će obrazložiti narodni poslanik Dušan Ilić. Izvolite.
Deo ovog amandmana bio je da se smanji tekuća budžetska rezerva i da se ova sredstva iz tekuće budžetske rezerve vežu, kao što se može videti u članu 8, za sredstva koja bi bila namenjena poljoprivredi; povećali bismo subvencije u poljoprivredi. Obzirom da za rast koji je ostvaren u prethodnim godinama, u najvećoj meri, možemo da zahvalimo poljoprivrednoj proizvodnji i njenom rastu, smatramo da bi subvencijama to trebalo dodatno pomoći. Istovremeno, smatramo da sredstva u budžetskoj rezervi, kojana neki način služe za gašenje požara, treba nekako budžetskim stavkama što više vezati. Na kraju krajeva, Administrativni odbor je u amandmanu koji je predložio poslanik Vesić, deo sredstava iz budžetske rezerve preusmerio na jednu stavku koja bi bila vezana za poslanike i za finansiranje rada Narodne skupštine Republike Srbije, a na osnovu onog prebacivanja nadležnosti sa Vlade i Uprave za zajedničke službe na Narodnu skupštinu Republike Srbije. To je takođe jedan od amandmana na koje moramo da obratimo pažnju. Sve u svemu, to je, ovako ukratko, obrazloženje.
Zahvaljujem, reč ima ministar finansija gospodin Božidar Đelić.
Što se tiče budžetske rezerve, budžetska rezerva i njeno korišćenje uređeno je Zakonom o javnim prihodima i javnim rashodima. Pošto je to bilo napomenuto u obrazloženju, nema nikakve diskrecije ministra za korišćenje tih sredstava. Znači, sva rešenja, i to je sada ustaljena praksa, objavljuju se i u "Službenom glasniku Republike Srbije", tako da cela naša javnost može da zna šta se sa tim radi. Ako pogledamo, i to je bilo isto u jednom obrazloženju, veličina ovakve rezerve je u stvari nedovoljna. Dobra praksa bi bila da to ne bude 1% budžeta, kao što smo čuli u raspravi. Mislim da su tu malo pobrkani lončići. Jedno merilo je 1% bruto nacionalnog dohotka. Za naš budžet bi to trebalo da bude 9milijardi, prema nekim procenama. Međutim, nažalost, mi to ne možemo obezbediti u ovom obimu budžeta, jer jednostavno to bi značilo još nekih 4 - 5 milijardi dinara moguće potrošnje, a to bilo mnogo. Znači, to je što se tiče obima. Što se tiče diskrecije, i poslednja stvar, upotrebe koja se može predvideti preko te budžetske rezerve, ove godine 80% sredstava za otkup pšenice obezbeđeno je iz pozajmice koju je dao budžet robnim rezervama za otkup pšenice. Znači, od onih 7,5 dinara predviđeno je bilo da otprilike 20% toga bude subvencija, jer to je predviđanje prema onome što se dešava na tržištu, koliko će biti subvenicija, a kolika je u stvari tržišna cena pšenice i koliko će moći da se vrati posle prodaje te pšenice. Ne možemo u ovom momentu u zakonu o budžetu predvideti koliko će tačno biti otkupa, ali već smo najavili da će do 300.000 tona, po ceni od 8 dinara biti otkupljeno. Već smo oko druge stavke predvideli da otprilike 20% toga bude subvencija. Znači, imamo jedno predviđanje kolika će biti cena na tržištu, u tom momentu. Može da se desi da tržišna cena bude na primer, 12 dinara i da u tom momentu za seljake ne bude interesa da prodaju državi veće količine. To ne možemo predvideti u ovom momentu. Znači, ovde je predlog da se ova budžetska rezerva, koja je već dosta mala, još dodatno smanjuje, pa u obrazloženju može dodatno da se objasni za šta jepredviđena upotreba najvećeg dela te budžetske rezerve; to je oko dve milijarde za otkup pšenice. U ovom momentu to ne možemo baš u zakonu napisati. To tek treba da se ispostavi prema kretanjima na tržištu. Ako je nešto sigurno, u tom slučaju nema nikakvog razloga da se to predvidi u rezervi. Onda to postane stavka. Zbog toga to nije odvojena stavka, ali naslućujemo da će dobar deo te rezerve ići za otkup pšenice. Predlažem da se ne glasa za ovaj amandman, a da se dopuni u obrazloženju procena onoga što će biti upotrebljeno za otkup pšenice. Hvala.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amdnaman. Za 46, protiv 96, uzdržana dva, nije glasalo 38, ukupno 182 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Goran Vesić. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman. Izvolite.
Amandman koji sam podneo na član 4. vezan je za amandman koji sam podneo na član 9, a tiče se takođe smanjenja tekuće budžetske rezerve. Razlog je vrlo jednostavan, zato što smo tokom ove godine posebnom odlukom odvojili Narodnu skupštinu Republike Srbije od Uprave za zajedničke poslove u okviru Vlade Republike Srbije. Iz tih razloga, potrebno je da se predvide određena sredstva za rad Narodne skupštine, kako za isplatu prinadlženosti koje se daju poslanicima, tako i za stalno funkcionisanje same Skupštine, za materijalne dodatke itd. Međutim, Narodna skupština Republike Srbije počinjesamostalno da funkcioniše od 1. januara i s obziromda nas čeka rebalans budžeta, u kontaktima koje smo imali - Administrativni odbor je podržao ovaj amandman, mi smo razgovarali o tome sa ministrom - postigli smo dogovor da se prilikom rebalansa budžeta izvrše smanjenja u okviru određenih razdela koji se odnose na materijalne troškove zajedničkih organa u Vladi Republike Srbije, da se sredstva prebace na Narodnu skupštinu Republike Srbije, da se napravi mehanička podela i da onda, u samom rebalansu budžeta, Skupština Republike Srbije dobije ono mesto koje sada ima. Iz tih razloga, povlačim amandman na član 4. tačka 3, kao i amandman na član 9. Razdeo 2.
Konstatujem da je narodni poslanik Goran Vesić povukao amandman na član 4. i član 9. Na član 5. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika SRS. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman. Amandman će obrazložiti narodni poslanik Branislav Blažić. Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, u ime poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 5. budžeta, ovo govorim zbog javnosti, a i zbog vas koji budžet niste ni čitali, odnosi se na pokriće izdataka budžeta AP Vojvodine za 2002. godinu. Malo je nelogično zašto smo Zakonom o budžetu predvideli da finansiramo pokriće izdataka AP Vojvodine, a nismo predvideli budžet Kosova i Metohije, nego smo to nazvali izdacima za Nebojšu Čovića i njegovu grupu građana, tako da smo dve autonomne pokrajine doveli u neravnopravan položaj. Ali, da vam obrazložim stavove SRS-a. Mislim da strahovito mnogo kasnite sa uređivanjem odnosa, ne samo u Federaciji, nego i u Republici Srbiji i - da već jednom treba da se reši hoćemo li menjati Ustav Republike Srbije, ako ćemo da ga menjamo, kako će da bude menjan i da se definiše status Vojvodine i Kosova i Metohije, po mišljenju SRS-a ukidanjem autonomija, a pretpostavljam da ćete imati većinu za rešenje koje bude prihvatljivo za vas koji ste sada na vlasti, znači, za DOS u celini. Radi se o tome da je i ove godine predviđeno da se iz budžeta Republike Srbije, u stvari od dela prihoda građana, od poreza na dohodak građana, od poreza na lična primanja i dela prihoda od poreza na dobit preduzeća, finansiraju izdaci budžeta AP Vojvodine za 2002. godinu, koji će iznositi 632 miliona dinara. Predviđeno je da administracija Autonomne Pokrajine odnese 5% prihoda od poreza na dohodak građana, ostvarenog na teritoriji AP Vojvodina i 10% prihoda od poreza na dobit preduzeća, ostvarenog na teritoriji AP Vojvodina. Sada, kada je već takva situacija da još uvek nismo definisali, i da još uvek postoji AP Vojvodina kao autonomija, onda, uz sva obećanja vlasti da ćemo imati visoku stopu privrednog rasta, uz očiglednu činjenicu da su prihodibudžeta i za ovu godinu bili veći za 11% od planiranog, poslanička grupa SRS-a je dala amandman da se u procentima ostvarenih prihoda od dve vrste poreza smanje prihodi koji su predviđeni za Vojvodinu. Naime, povećanom stopom rasta, povećanim prihodima u budžet, vi ćete postići cifru koja je predviđena, a cifra je 632 miliona dinara, i daleko je premašiti ako ostanu predviđeni procenti: 5% poreza na lična primanja i 10% od poreza na dobit preduzeća. Mi smo zato predvideli smanjivanje za prvi na tri i za drugi na 5%. Ubeđeni smo u to da će prihodi, ukoliko vi ispunite ono što obećavate za iduću godinu, da će prihodi biti daleko veći i da će administracija AP Vojvodine, ponašajući se po uzoru na vas, potrošiti taj budžet koliki god da bude, pa makar i da bude milijardu, dve milijarde dinara. Mi mislimo da ste loše procenili prihode Vojvodine ili ste ih možda dobro procenili, ali nas obmanjujete da će privreda mnogo bolje da radi nego što je radila do sada. Jedno od toga dvga nije tačno. Ako će biti mnogo bolje, procenti moraju da se smanjuju. Ako neće biti bolje, neka ostanu procenti koji su bili do sada.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 47, protiv 123, uzdražnih nema, nije glasalo 14, ukupno 184 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Ovim bismo završili današnji rad. Nastavljamo sutra u 10,00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo Treću sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 157 narodnih poslanika. Molim vas da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum, možemo nastavitirad. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Milutin Prodanović, Miomir Tadić, Živica Predojev, Kermeci Karolj, Biači Anton, Juhas Atila, Slobodan Radulović, Nataša Milojević, Slobodan Adžić, a samo pre podne Branislav Grubački, Bora Novaković i Gordana Čomić. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik,potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Izvolite, po Poslovniku, narodni poslanik Tomislav Nikolić.