Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Treće sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 102 narodna poslanika. Radi utvrđivanjabroja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 99 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? (Da) Reč ima narodni poslanik Žika Gojković. Izvolite.
Poštovana gospođo predsednice, dame i gospodo kolege poslanici, ja bih iskoristio priliku da postavim dva pitanja. Moje prvo pitanje se tiče restitucije i postavljam ga Ministarstvu pravde, šta se desilo sa izmenama Zakona o restituciji koje je predložila Radna grupa koju su sačinjavali ljudi iz Ministarstva finansija, iz Ministarstva pravde i iz Agencije za restituciju? Naime, radi se o predlozima izmena zakona koji se tiču pitanja supstitucije i ta tema je tema supstitucije izuzetno važna pogotovo kada je upitanju poljoprivredno zemljište koje se potražuje jer je ono, da kažem, 95% gotovo celokupne imovine koje građani naše zemlje potražuju kada je upitanju povraćaj imovine. U tih 95% naravno spadaju i šume i pašnjaci. Podsetiću samo da su Srpski pokret obnove i dr Vladan Batić sa njegovom Demohrišćanskom strankom u nekoliko navrata predlagali izmene predloga zakona pogotovo kada je upitanju supstitucija jer je tu najveći problem da bi se ovaj zakon implementirao i da bismo ispravili jednu veliku nepravdu koja je nažalost još uvek nezavršena priča. Izmenama zakona koje predlaže ova radna grupa, a bar po onim informacijama koje mi imamo ova Vlada bi imala priliku da ispravi jednu od najvećih nepravdi koja je u istoriji, da kažem, naše zemlje. Znači, imamo činjenice da imamo predlog radne grupe, imamo bar 220 hiljada hektara zemlje u državnoj svojini, a potražuje se manje od 100 hiljada hektara i tu se računa i crkvena imovina. Imamo i tu činjenicu da bi vraćena imovina uz pomoć supstitucije značila i veći prihod za državu, a izmene zakona omogućile bi državi da efikasnije upravlja poljoprivrednim zemljištem koje se ne vraća u samoj restituciji. Na kraju i ono možda što je i najvažnije, vratilo bi se poverenje građana u državu ali i poverenje potencijalnih stranih investitora, jer bi država na taj način konačno definisala koja je to njena imovina i konačno prekinula sa, da kažem, raskinula sa jednim statusom imovine koji je do sada još uvek nepoznat i naravno kada strani investitori dolaze u našu zemlju da imaju nedoumice da li će jednoga dana u restituciji ta imovina biti vraćena kao što je i učinjeno u svim normalnim zemljama, tj. hajde da kažem u postkomunističkim zemljama, u Evropi. Kada govorim o tome treba izneti i podatak koji je javnosti manje poznat, a to je da postoji i poslednja preporuka Evropskog parlamenta iz marta 2015. godine da je više nego korisno da se naprave izmene zakona ne bi li se ovaj zakon implementirao onako kako su to učinile, da kažem, zemlje u okruženju ali i zemlje koje su odavno bacile komunističko nasleđe što nažalost kod Srbije još nije slučaj. Pored svih ovih informacija i toliko očiglednih, da kažem, tema kada je upitanju supstitucija, više je nego jasno da negde postoji kočnica. Svi oni koji očekuju jedan pravičan povraćaj imovine veruju da kočnica je najviše u Ministarstvu poljoprivrede. Zato bih postavio jedno podpitanje, stvarno u želji da se to, ne da bi upirali prst u nekoga, već u želi da bismo ovu temu otvorili na pravi način i naravno konačno je završili na pravi način. Zato je moje potpitanje Ministarstvu poljoprivrede, zašto se onda Ministarstvo poljoprivrede toliko opire vraćanju zemljišta iu čijem je to interesu, imajući u vidu da ogroman broj i ogromne parcele zemljišta zakupljuju upravo oni tajkuni koji su ili pred, ili se nalaze pred licem pravde ili će u skorije vreme morati da prikažu građanima Srbije kakav je to i na koji način su stekli kapital koji danas imaju? Nažalost, imamo, verujemo da su taj kapital stekli i da ga uvećavaju upravo preko poljoprivrednog zemljišta koje treba da bude tema restitucije, a nažalost to još uvek nije. Moje drugo pitanje bih postavio Ministarstvu privrede i tiče se Fabrike akumulatora u Somboru. To je jedna od firmi koja je bila ne samo ponos Sombora i zapadno-bačkog okruga, već i ponos cele Srbije jer je u najtežim vremenima izvozila skoro 80% svog proizvoda u inostranstvo. Šta se dešava? Pojavi se naravno jedan od najvećih tajkuna, Bogićević, otkupljuje, kupuje jednu zdravu firmu. Zbog svojih ogromnih zaduženja ta firma prestaje da radi, blokira joj se račun…
Vreme ste prekoračili, molim vas, trideset sekundi je već prošlo. Završite rečenicu.
Moje pitanje je kakav će biti epilog kada je u pitanju Fabrika akumulatora u Somboru jer je ovo stanje nezadrživo i nažalost na svu sreću radi se o vrlo kvalitetnoj firmi koja danas ne radi?
Hvala vam, minut duže pričate. Molim sve poslanike da se pridržavaju vremena kako bi mogli da planiramo sednicu, nemojte da ja prekidam stalno nego malo samo. Reč ima Dubravka Filipovski. Izvolite.
Zahvaljujem predsednice. Imam pitanje za ministra zdravlja, Zlatibora Lončara. Naime, Srbija je prva zemlja u Evropi po stopi smrtnosti od raka, a godišnje ta stopa raste u proseku od 2,5%. Prema podacima koje ima Institut Batut, od 2001. do 2005. godine od raka su u Srbiji obolele 159.264 osobe. Od 2005. do 2010. godine čak 174.426 građana Srbije. Informacije od 2010. godine do 2015. godine se pripremaju, biće objavljene na kraju godine ili početkom 2016, ali nažalost stopa umrlih od raka će biti još veća. Veliki broj građana Srbije zbog toga koristi ulje kanabisa za lečenje. Izdvaja ogromne svote novca i sume za kupovinu tog ulja. Ulje je često sumnjivog kvaliteta, funkcioniše sve preko crnog tržišta, zbog toga je moje pitanje Ministarstvu zdravlja, pre svega ministru Zlatiboru Lončaru, da li Ministarstvo razmišlja u dogledno vreme o izmeni Zakona o psihoaktivnim i kontrolisanim supstancama, a sa kojim bi se dozvolila upotreba kanabisa u zdravstvenom sistemu Srbije. Takođe, smatram da nam je potrebna jedna stručna analiza po ovom pitanju zbog toga što je jedan deo struke protiv toga, a drugi za. Takođe, imam informaciju da je potpredsednik Udruženja legalizacija Srbije i direktor Specijalne bolnice „Sveti Sava“ podneo zvaničan zahtev Ministarstvu zdravlja po ovom pitanju. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja za reč? Reč ima Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, moja pitanja se odnose Vladi i nadležnim organima po pitanju „Energo Zelena“. Naime, „Zelena“ sa sedištem u Belgiji je osnovala „Energo Zelena“ u Inđiji, izgradila objekat kafileriju za preradu klaničnog otpada i konfiskata. S obzirom da su izigrani od stranke bivšeg režima, „Energo Zelena“ koja je sada u vlasništvu Belgijanaca podnela je odštetni zahtev protiv države Srbije zbog toga što ih je prethodna vlast, bivši režim, obmanula od sto miliona evra. Moje pitanje Vladi je da li je tačno da ima koruptivnih elemenata u celom projektu, s obzirom da su u njemu učestvovali bivši državni činovnici Nebojša Mišić, iz Uprave za veterinu gospodin Mićović, gospodin Rot i da su se neki vlasnički ugrađivali u „Zelenu“ koja je gradila „Energo Zelenu“ sa 50% vlasništva ne ulažući ništa, ali su pri tome tih 50% pravdali da će oni omogućiti brzu prohodnost dobijanja dozvola od Vlade i lokalne samouprave u Inđiji? Pri tome su obećali da će imati 150.000 tona klaničnog otpada i da će biti jedna fabrika od 150.000 tona, već da je ukupna količina konfiskata na teritoriji Srbije 250.000, tako da oni mogu da sagrade još jednu takvu fabriku da je 150.000 tona malo. Međutim, ispostavilo se da su bili obmanuti, da te količine klaničnog otpada nije bilo i da su strani investitori, ovog puta Belgijanci, dovedeni u zabludu zbog dokumenta koji je izdat iz Uprave za veterinu Ministarstva poljoprivrede, tadašnje Vlade Republike Srbije. Belgijanci su podneli odštetni zahtev na stotinu miliona evra i Odbor za poljoprivredu i Vlada Republike Srbije u ovom trenutku sve čine da izbegnu tu vrstu odštetnog zahteva, ali pitanje Vladi je sledeće – da li je bilo kriminalnih aktivnosti zato što su se bivši državni činovnici ugradili u toj firmi sa 50% i od Belgijanaca kasnije, za taj procenat, za koji ništa nisu uložili, uzeli 700.000 evra. Posle toga su im za njivu, poljoprivredno zemljište, 3,5 hektara koje vredi 30.000 na teritoriji opštine Inđija uzeli 850.000 evra. Uzeli su im za komunalno opremanje, kažem uzeli, zato što mislim da je tu bilo kriminalnih stvari. Uzeli su im 850.000 evra za zemljište od 3,5 hektara koje nije vredelo ni 50.000. Uzeli su im 550.000 za komunalno opremanje, iako je tu zonu opremila država zbog Ministarstva finansija jer se granični sa regionalnom deponijom. Ukupno su od Belgijanaca uzeli dva miliona i 150.000 evra pre nego što su zakopali ašov. Od toga je 700.000 otišlo za navodno fiktivno suvlasništvo bivših državnih činovnika, koji su se u firmu ugradili time što će u ime države i kroz državu omogućiti da dobiju dozvolu što pre. Rezultat te kriminalne aktivnosti je, već sam rekao, odštetni zahtev od 100.000 miliona evra, gubitak 40 radnih mesta, s obzirom da je „Energo Zelena“ zatvorila svoj pogon u Inđiji, jer nema dovoljno klaničnog otpada. Ne samo da je zatvorila, nego je i 40 ljudi ostalo bez posla, već je i podnela odštetni zahtev protiv države Srbije od 100.000 miliona evra i u trenutku Vlada i Odbor za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu sve čine da izbegnu to plaćanje. Drugo pitanje se odnosi na zadružnu imovinu, gde se dela sva zadružna imovina, neka završila u društvenoj, nikada nije vraćena zadruga pravnim sledbenicima, a posebno – gde je nestala imovina koja je vraćena zadrugama po Zakonu o zadrugama čl. 95. i 96, jer je postala plen lokalnih tajkuna. Konkretno, moje pitanje se odnosi na zemljište OZZ…
Vreme.
Samo da završim rečenicu. … i na zemljište vlasništvo Zemljoradničke zadruge u Novim Karlovcima koje je prodato za džabe i koje je na kriminalan način nestalo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala, poštovana predsednice. Postavio bih ministru Sertiću pitanje, odnosno zahtev da dostavi meni, kao narodnom poslaniku, i svim narodnim poslanicima ugovor koji je država Srbija potpisala sa firmom „HPK inženjering“, a koja treba, kako smo to videli iz medijskih izveštaja, u naredne tri godine da preuzme upravljanje Železarom Smederevo. Bilo je najava da će taj ugovor biti javan, da će se videti koje su to obaveze pred novim menadžmentom, koja su njihova ulaganja, garancije, da će plan koji su predstavili prilikom javljanja na tender za dobijanje prava da upravljaju Železarom, koje su garancije da će taj plan sprovesti i koje su obaveze Republike Srbije, vezano za naknade tim menadžera, koji je prvobitno, koliko sam shvatio, trebao da čini 12 ljudi, a onda vidimo u nekim izveštajima da se radi o 25 ljudi. Sve te stvari ostavljaju dosta prostora za pitanja i spekulacije oko toga kakvo je stanje u Železari, kakva je budućnost te važne fabrike za Republiku Srbiju. Između ostalog, kada je propao plan A, a on je bio predstavljen kao siguran, pa nam je krajem prošle godine premijer ovde najavio veliko slavlje do 31. januara ove godine, kada završimo posao sa „Esmarkom“, onda smo prešli na plan B, koji je u međuvremenu postao bolji od plana A, pa su u promociji toga plana B i premijer i ministar i mnoge kolege ovde govorile kako zbog uspešnog rada starog menadžmenta, menadžmenta koji je postavila Vlada Republike Srbije, zalihe robe i sirovina u Železari Smederevo iznose 170.000.000 dolara. Kada je potpisivan ovaj ugovor, čuli smo da su te zalihe u stvari 90 miliona dolara. Sada mene zanima – gde je nestalo 80 miliona dolara u zalihama? Da li je to bila samo priča, propaganda ili nije? Kolike su tačno bile zalihe u trenutku kada je menadžerski tim HPK preuzeo vođenje Železare? Da li su te zalihe i koliko garantuju proizvodnju i kada će se krenuti sa nabavkom novih sirovina i iz kojih sredstava? Da li je to iz sredstava koje će Železara sada krenuti da sama stvara, jer je ona prethodnih godina bila mesečno subvencionisana od strane budžeta Republike Srbije sa 10 do 12 miliona dolara? Sada bi trebala sama da nadoknadi taj minus, a i da stvara novu vrednost, dovoljnu da kupuje nove sirovine. Da se ne bi desilo nešto neočekivano, nešto što do sada nismo čuli, da se ne bi desilo ono što nam se dešava sa „Air Serbia“… (Zoran Babić, s mesta: Šta se dešava sa „Air Serbia“?) Sa „Air Serbia“ se dešava da čujemo da pravi profit od dva miliona evra, ali ne znamo da je Vlada Srbije imala obavezu da u prošloj i ovoj godini daje 22 miliona evra u novcu „Air Serbia“. Bilo bi dobro da sve te podatke građani Srbije znaju, jer kada je bila priča ovde u parlamentu o „Air Serbia“, argument o tome kako je to dobar posao bio je da je firmu „Austria airlines“ kupila „Lufthanza“ tako što je država Austrija platila 500 miliona evra da je preuzme „Lufthanza“. Mi smo do sada platili za „Air Serbia“ 300 miliona evra. Ne znam da li je to dobar posao ili ne. Da ne bi građanima ovde prodavali maglu kako se to kaže, potrebno je da imamo sve papire i ja zato ponavljam moje pitanje za ministra Sertića i zahtev da nam dostavi ugovor koji je sklopljen sa „KPK Inženjeringom“ o preuzimanju rukovođenja „Železare Smederevo“. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ivan Jovanović.
Poštovana predsedavajuća, poštovane kolege poslanici, poslanice, prvo pitanje bih ponovio od 21. januara ove godine, pitanje koje se odnosi, postavio sam ga Ministarstvu finansija sad bih ga postavio Vladi. Možda će Vlada da odgovori pošto se Vlada mnogo brine za privrednike. Pitanje je koje se tiče privrede i tiče se štete nastale u majskim poplavama. Kao što znate privreda i građani su pretrpeli štetu preko dve milijarde evra. Mnogi privrednici su imali ogromne štete, poplavljena im je roba. Roba je u skladu sa propisima popisana, komisije su opštinske to uradile,osiguravajuće kuće. Nakon toga očekivalo se da Vlada otpiše PDV tim kompanijama na propalu robu u skladu sa zakonom i pozitivnim propisima. Ni dan danas poreska uprava, odnosno njene filijale nisu dobile informaciju o tome na koji način i da li mogu da otpišu PDV privrednicima koji su imali ogromne štete u poplavama. Ako je Vladi toliko stalo do privrede, do razvoja, do slobodnog tržišta, evo prilike da se pokaže da se konačno ovim ljudima izađe u susret i da se poštuje zakon koji je na njihovoj strani. Jasno je da Vlada na sve načine pokušava da uzme svaki dinar i od građana i od privrede, ali mislim da bi ovi ljudi da bi opstali u svom poslu moraju da budu saslušani od države i mora država da ima sluha da primeni sopstveni zakon i sopstvene propise kako bi njima omogućila da barem porez na tu štetu koju su imali u robi mogu da otpišu. Drugo pitanje ministarki infrastrukture, pošto postoje razne spekulacije u javnosti oko izgradnje Koridora 11 ili Južnog Jadrana. Pitanje je ko su izvođači i podizvođači koji trenutno rade na ovom koridoru? Treće pitanje je za Vladu Republike Srbije. Ovih dana u Kraljevu su protesti građana iz naselja Grdica zbog poplava koje izaziva zapadna Morava. To nije ništa čudno, građani su jako nezadovoljni, jer ovaj problem traje dugo. Trajao je i za vreme prethodne vlasti i nije ništa sporno. Ono što je potpuno neverovatno jeste da proteste organizuju odbornici vlasti koji prozivaju imaginarnu vlast da pomogne, ne prozivaju Vladu Republike Srbije. Ja danas hoću da pomognem odbornicima vlasti koji milione troše na sokake u tom istom naselju, ali zato nema novca za odgovarajući bedem. Sada pitam Vladu Republike Srbije, pošto oni očigledno ne smeju da pitaju Vladu Republike Srbije – kada će da izađe u susret građanima naselja Grdica iz Kraljeva, Jadrani i da pomogne odnosno obezbedi izgradnju ovog bedema. Četvrto pitanje se odnosi na Ministarstvo privrede, regionalnog razvoja, ali i na celu Vladu. Ja sam na sajtu Ministarstva privrede i Agencije Vlade Republike Srbije video tabelu sa ukupnim podsticajima regionalnog razvoja koja se odnosi pojedinačno i može da se vidi za svaku opštinu. Konkretno za Kraljevo ima pregled prema godinama, od 2011. godine kada je podsticaj zapošljavanja bio 227 miliona, u 2014. godini podsticaj zapošljavanja je bio 75 miliona. Zatim podsticaj izvoza pošto se Vlada hvali privredom kako podržava sve one koji proizvodi, kako očekuje od svakog da se maksimalno angažuje i zaradi za sebe, podsticaj izvoza je sa 148 miliona pao na 28,9 miliona. To je pet puta manje. Dalje, podsticanje proizvodnje, ovo je posebno zanimljivo, 353 miliona i 900 hiljada na 22 miliona. To je više nego 15 puta manje. Kada dođemo do ukupne cifre kroz godine, to se smanjivalo od 2011. godine do 2014. godine, svake godine sve manje sa milijardu i 650 miliona na 839 miliona. Toliko je briga Vlade Republike Srbije za regionalni razvoj, za pražnjenje nekih regiona. Toliko vodi brigu o građanima iz ovih regiona da svake godine njima ide sve manje sredstava. To je slučaj i sa Novim Pazarom, gde imate podsticaj zapošljavanja sa 142 miliona na 46 itd. znači, ukupni podsticaj za Novi Pazar sa 768 miliona na 182. Pitanje za Vladu Republike Srbije je zašto se ne čini više za regionalni razvoj ovih krajeva?
Hvala. Da li se još neko javlja za reč? (Ne) Pre nego što nastavimo rad, poslanici dozvolite mi da u vaše i u svoje ime pozdravim učenike Filološke gimnazije iz Beograda koji su pratili deo današnje sednice sa galerije velike sale. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici Mladen Grujić, Milorad Stošić i Ljiljana Nestorović. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima o 2. tački dnevnog reda – PREDLOGU ZAKONA O UTVRĐIVANjU JAVNOG INTERESA I POSEBNIM POSTUPCIMA EKSPROPRIJACIJE I IZDAVANjA GRAĐEVINSKE DOZVOLE RADI REALIZACIJE PROJEKTA IZGRADNjE „BEOGRAD NA VODI“ Saglasno čl. 89. i 90. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam pozvala da današnjoj sednici prisustvuju Aleksandar Vučić, predsednik Vlade Republike Srbije, svi članovi Vlade Republike Srbije, kao i Srđan Kokotović, državni sekretar u Ministarstvu finansija, Aleksandra Damnjanović, državni sekretar u Ministarstvu građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, Radmila Jagodić, pomoćnik ministra finansija, Đorđe Milić, pomoćnik ministra građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture i Saša Novaković, viši savetnik u Ministarstvu finansija. Samo da pitam saradnike ministra. Napravićemo pauzu od pet minuta pošto je ministar na putu ka ovamo.
Dobro došli gospodine ministre. Počinjemo sa radom. Prelazimo na drugu tačku dnevnog reda - PREDLOG ZAKONA O UTVRĐIVANjU JAVNOG INTERESA I POSEBNIM POSTUPCIMA EKSPROPRIJACIJE I IZDAVANjA GRAĐEVINSKE DOZVOLE RADI REALIZACIJE PROJEKTA IZGRADNjE „BEOGRAD NA VODI“. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić, mr Dejan Čapo, Vladimir Pavićević, Zoran Živković, Olgica Batić, Katarina Rakić, Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Dušan Petrović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, dr Blagoje Bradić, Ivan Karić, Aleksandar Senić, Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, Aleksandra Jerkov, Nataša Vučković, Vesna Marjanović, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić, kao i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Primili ste izveštaje Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na naziv Predloga zakona amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Dušan Petrović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima prof. dr Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, vi ste danas sami tu, jel tako, poštovani narodni poslanici, hteo sam na galeriji pozdraviti goste ali ih danas nema, izgleda da su oni bili tu prošli put zbog…
Ne vidite dobro, bili su gosti u Narodnoj skupštini, ali su otišli, gospodine Veselinoviću.
Gosti su bili kada se prošli put raspravljalo verovatno zbog premijera, a ne zbog „Beograda na vodi“, u koji oni ne veruju, kao ni spontano okupljeni građani koji su prošli put bili a danas ih nema. U ovom amandmanu koji se odnosi na naslov zakona, tražili smo da se briše reč: „javnog“, zato što smatramo da ne može javni interes biti izgradnja luksuznih apartmana i luksuznog kancelarijskog prostora, čak ni ugostiteljskih objekata koje tamo planiraju da grade, jer nije moguće da se jedan oblik privatne svojine zamenjuje drugim oblikom privatne svojine. Dakle, umesto Petra Petrovića, tu bi trebalo da stanuje Marko Marković. Ovim se na najgrublji način vređa osnovni postulat na kome počiva naš Ustav i na tome zakonodavstvo, a to je – nepovredivost javne svojine. Premijer Vučić nije rekao istinu kada je rekao da će ta svojina biti javna. Neće. Na tome će se sagraditi stanovi koji će biti privatni. Dakle, privatna imovina će se zameniti privatnom imovinom samo drugog vlasnika, pitanje je kog državljanstva, i u tom smislu smatram da je potrebno da se briše reč: „javnog“ u naslovu ovog zakona. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Veselinoviću. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, gospodo ministri, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman je apsolutno neprihvatljiv za SNS, a neprihvatljiv je i za sve one koji žele da čuju istinu. Istinu koju je predlagač u svom obrazloženju prenebregnuo, a to je sledeća stvar. Ako pogledamo Zakon o utvrđivanju javnog interesa i posebnim postupcima eksproprijacije i ako pogledamo član 4. u kojem se kaže: „Određuje se Republika Srbija koju zastupa državnog pravobranilaštvo za korisnika eksproprijacije“, gde su tu stanovi Marka Miškovića, Janka Jankovića? Da, nije Marka Miškovića, izvinite. Gde su tu stanovi o kojima je pričao predlagač amandmana? Korisnik eksproprijacije je država Srbija, nikakvi stanovi, nikakvi privatni interesi. Ja ću vam reći šta su privatni interesi. U ruci imam taj genijalni zakon iz 2009. godine o kojem predlagač amandmana nije želeo da govori, ali je glasao za njega. U tom zakonu koji je izglasan, u članu 2. se određuje privatna kompanija „Jugoros gas“ kao korisnik eksproprijacije. Direktno privatnu imovinu dajete privatnoj kompaniji, suprotno Ustavu, suprotno Zakonu o eksproprijaciji. Zašto ne pogledate, umesto što se sada grčevito smeškate, Zakon o eksproprijaciji, član 8, koji kaže da „korisnik eksproprijacije može da bude država Srbija, autonomna pokrajina, grad, grad Beograd, jedinice lokalne samouprave, javna preduzeća, firme koje osnivaju javna preduzeća ili kompanije koje su u većinskom vlasništvu države Srbije.“ Da li je „Jugorosgas“ u većinskom vlasništvu države Srbije? Nije, u vlasništvu je samo 25%, a i to kako smo izgubili onih 25% i o tome možemo da polemišemo sa predlagačem amandmana, ali mislim da mu se ta polemika neće dopadati. Prema tome, ovde ste u vašoj režiji i autoprojekcijom privatnu imovinu dali privatnoj kompaniji. Zakon koji usvajamo i koji je neprihvatljiv u smislu prihvatanja amandmana, javni interes je da privatna svojina eksproprijacijom pređe u ruke i u korišćenje države Srbije. Čitajte zakon, biće vam jasnije i zbog toga nemojte da predlažete ovakve amandmane.
Zahvaljujem se gospodine Babiću. Reč ima ministar dr Dušan Vujović.
Želim da potvrdim da ovaj amandman nije prihvatljiv iz dva razloga. Prvo, ako bi se iz naziva ovog zakona izbrisala reč – javno, zakon bi glasio – zakon o utvrđivanju interesa, što pravno ne bi imalo nikakvog smisla, mada možda to vama politički zvuči interesantno. Drugo, u članu 4. pored ovoga što je poslanik Babić već rekao, Republika Srbija se određuju za korisnika eksproprijacije uopšte, a Grad Beograd za korisnika eksproprijacije na mestima gde će biti izgrađene javne površine, škole, parkovi itd. Znači, to piše u stavu 2. člana 4. Konačno, u trećem stavu člana 4. piše – Republika Srbija i Grad Beograd imaju sva prava, obaveze i odgovornosti korisnika eksproprijacije predviđene zakonom kojim se uređuje eksproprijacija i ovim zakonom. Prema tome, ovaj zakon se ne bavi samim projektom gradnje. Ovaj zakon se bavi utvrđivanjem javnog interesa i omogućavanjem projekta. Grad Beograd i Republika Srbija će biti odgovorni za primenu i korišćenje i potpisivanje svih sledećih ugovora. Znači, u ovom zakonu rešavamo samo pitanje javnog interesa i to je precizirano vrlo jasno članom 4. Hvala lepo.
Zahvaljujem gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik dr Gordana Zorić.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministri sa saradnicima, poštovani poslanici, ovaj amandman svakako ne treba prihvatiti jer u nazivu zakona praktično se nalazi suština zakona koji treba da usvojimo u Danu za glasanje. Da je javni interes da se izgradi „Beograd na vodi“ mislim da smo u raspravi u načelu već uspeli da dokažemo jer ovde se ne radi o stambenim objektima koji se pominju da nisu javni interes. Ovde se radi o projektu „Beograd na vodi“. Mislim da ćemo se složiti da je projekat „Beograd na vodi“ javni interes da se izgradi javni interes čitave Srbije pa i Beograda jer od izgradnje će imati koristi čitava Srbija kroz angažovanje građevinske operative i mogućnost da se veliki broj građevinskih radnika zaposli. U nazivu Predloga zakona se praktično nalazi suština ovog zakona i zato smatram i naravno da će SNS u Danu za glasanje odbiti prihvatanje ovog amandmana iz navedenih razloga. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima prof. dr Janko Veselinović po amandmanu.
Replika.
Nemate pravo na repliku. Po amandmanu, ako želite.
Dobro. iskoristiću dva minuta poslaničke grupe jer prethodni govornik je rekao da će tamo biti u „Beogradu na vodi“ da će tamo biti projekat „Beograd na vodi“. Dakle,poslanik SNS je potvrdio da će tamo postojati neki virtuelni grad, da on neće biti vidljiv golim okom i da tamo neće živeti ljudi koji će dobiti privatnu svojinu nad tim stanovima, privatnu svojinu nad tim stanovima. Dakle, preko javnog interesa biće eksproprisano to zemljište. Tu će biti sagrađeni neki objekti, makar ste tako predvideli. Koleginica kaže da neće, ali ako sagradite neke objekte, biće sagrađeni stanovi. Vi ste rekli da ćete ih prodavati, već je prošli put gradonačelnik prodavao stanove, dok je predsednik Vlade prodavao automobile prošli put. Dakle, tu će biti sagrađeni stanovi i na tim stanovima će postojati privatna svojina. Kako nije zamena jedne privatne svojine drugom privatnom svojinom? Ti stanovi možda neće biti prodavani? Onda ste trebali da kažete da te stanove ne prodajete, nego da dajete u zakup, a da ovih 1.000 ljudi što su se prijavili znaju da neće moći da kupe, nego da uzmu u zakup. Hvala vam.
Nemate pravo na repliku gospođo Zorić. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po amandmanu. (Zoran Babić, s mesta: Replika, pomenuta je SNS.) Jeste, izvolite.
Vidite, u tome se ogleda razlika u našim politikama. Mi službene automobile prodajemo zato što želimo da smanjimo trošak, zato što ne želimo da se bahatimo, za razliku od stranaka bivšeg i sadašnjeg režima u Vojvodini, koji službene automobile koristi u privatne svrhe, za razno-razne druge stvari, naravno, o trošku građana Republike Srbije. Mi sa ponosom te automobile i taj vozni park rasprodajemo zato što želimo da smanjujemo trošak budžeta i trošak i namete na građane Republike Srbije. Zahvaljujem se prethodnom govorniku zato što je to spomenuo, žaleći za vremenima kada je imao službene automobile i kada se u njima bahatio. Sa druge strane, ono što sam davno prestao da radim, a to je da edukujem ljude koji ne žele da čuju, ali „Beograd na vodi“ je realnost, kao što je na žalost i realnost 400.000 ljudi koje su predlagači amandmana ostavili bez posla, ali je i realnost da će u tom „Beogradu na vodi“, ne u projektu, već u realizaciji se napraviti umesto svog onog otpada i šuta i smeća i nepokošene trave 242.000 m2 javnih površina, parkova, 14% celog prostora će biti parkovi za Beograd, za goste Beograda, ali i za ostale građane Srbije, biće i 62.000 m2 javnih sadržaja, vrtića, škola, ustanova kulture, socijalne i zdravstvene zaštite, sve ono što predlagač amandmana ne želi da vidi, jer nije video ni sada kada je na toj poziciji gde jeste, nije video ni onda kada je mogao takve stvari da gradi. Prema tome, te stanove, kako je predlagač rekao, za Janka Jankovića, Marka Miškovića i te stvari, nisu nam interes, za razliku od njih. Za nas je interes grad Beograd, izgradnjom „Beograda na vodi“ da postane evropska i svetska metropola.
Zahvaljujem gospodine Babiću. Reč ima prof. dr Janko Veselinović. (Janko Veselinović, s mesta: Replika?) Ne, po amandmanu [[Marko Đurišić, s mesta: Da li je ovo bila replika?]] Ovo je bila replika, pominjanje stranke. (Marko Đurišić, s mesta: Govorio je dva minuta i 20 sekundi.) Od vremena poslaničke grupe biće oduzeto 20 sekundi. Zahvaljujem. Izvolite gospodine Veselinoviću.
Predsedavajući, kršite Poslovnik. Nekorektno se odnosite prema opoziciji, nejednako se odnosite kada je u pitanju vlast i opozicija, dajete reč predsedniku poslaničke grupe bez ikakvog osnova.
Gospodine Veselinoviću, kada bude pomenuta vaša stranka dobićete pravo na repliku. Sada imate obećanje. Da li je pomenuta vaša stranka, SDS? Nije. Zahvaljujem gospodine Veselinoviću. (Janko Veselinović, s mesta: Replika.) Na šta replika gospodine Veselinoviću? (Janko Veselinović, s mesta: Pomenuli ste SDS.) Neozbiljni ste gospodine Veselinoviću. Na naziv Predloga zakona amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Senić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Senić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Poštovani gospodine ministre, dragi gosti, poštovane kolege, amandman je usvojen, pretpostavljam da je premijer počeo da čita knjigu, pošto je na prvim stranama definisano šta znači investicioni projekat i mogao je da shvati da je izgradnja projekta samo jedna od sedam faza u realizaciji projekta, dakle, da realizacija projekta izgradnje kao sintagma u srpskom jeziku i u srpskom zakonodavstvu ne znači ništa. Ponoviću da se reč „projekat“ pominje u Zakonu o planiranju i izgradnji tačno 99 puta, i u formi kao urbanistički projekat, projekat preparcelacije, projekat geodetskog obeležavanja, projekat komasacije, idejni projekat, generalni projekat, projekat za građevinsku dozvolu itd, da se reč „izgradnja“ pominje tačno 44 puta u Zakonu o planiranju i izgradnji, ali sintagma projekat izgradnje u Zakonu o planiranju i izgradnji ne postoji. Dobro je da je Vlada uvidela svoju grešku i da je prihvatila amandman. Meni ovo ukazuje da će Vlada možda imati više sluha i angažovati više stručnih lica u realizaciji ovog projekta, tako da naši građani možda neće da budu oštećeni kroz realizaciju ovog projekta. Ostaje da se vidi koji će biti sledeći potezi Vlade. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar dr Dušan Vujović. Izvolite.
Samo kratko. Zahvaljujem se poslaniku Aleksandru Seniću na dobro uočenoj nepravilnoj formulaciji i drago mi je da ste pažljivo čitali tekst i predložili ovo. Kao što vidite, usvojili smo vaš amandman. Daleke 1977. godine sam branio magistarski rad na temu „Kost-benefit analiza“, odnosno projektovanja i potpuno se slažem sa vama. Prema tome, mislim da ovo nije samo ovaj primer, nego i na drugim mestima trebamo da pojačamo svoju sposobnost, da pripremamo kvalitetno projekte od verifikacije do završenog izveštaja o realizaciji projekta. Prema tome, potpuno podržavam vaš predlog. Hvala lepo.
Zahvaljujem gospodine ministre. Reč ima narodna poslanica Jasmina Obradović. Izvolite.
Hvala lepo. S obzirom da je ovaj amandman prihvaćen, kako dosadašnja praksa nalaže, nije bilo za očekivati da ćemo se javiti da diskutujemo o njemu, ali evo, prosto zbog građana Srbije koji jako pažljivo prate ovu raspravu, a cenim da će pratiti danas i raspravu o amandmanima, moram da kažem sledeće. Svaki konstruktivan predlog, bar do sada se moglo sasvim izvesno prepoznati u ovoj Skupštini, naišao je na odobravanje Vlade, naišao je na odobravanje većine u ovoj Skupštini. Jedino što moram da kažem, gospodine, sada reče i ministar, zahvaljujete se što je pažljivo iščitan tekst i što je ovakav amandman uložen i prihvaćen, samo bih prokomentarisala da nisam sigurna da je ovo bila greška Vlade. Vlada ovde i iznosi predloge zakona o kojima mi raspravljamo upravo sa namerom da unapredimo zakone, da uvažimo ono što je konstruktivno i, u krajnjem slučaju, građani Srbije moraju da znaju da je i danas set amandmana, a negde ih je 74 ili 77, nisam sigurna, jednu trećinu, ako ne i više, čine amandmani koji glase „briše se“. Toliko o konstruktivnosti nekih predlagača i toliko o spremnosti Vlade da prihvati ono što definitivno utiče na poboljšanje zakona. Hvala vam.
Zahvaljujem gospođo Obradović. Na član 1. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Vladimir Pavićević, Zoran Živković i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Nataša Vučković, Vesna Marjanović, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministri u Vladi Republike Srbije, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, gospodine Bečiću, pokušaću tokom amandmanske rasprave o ovom predlogu zakona da ubedim sve narodne poslanike u našoj Narodnoj skupštini da ne glasaju za antimodernizacijski projekat „Beograd na vodi“. Ja sam tu spremio veliki broj argumenata, poštovana gospodo, i hoću da iskoristim sada ovu priliku samo da vam najavim kako sam grupisao te argumente. Poštovana gospodo, spremio sam ovde pregled urbanističkih planova Beograda i to svih u dva veka urbanog razvoja Beograda. „Beograd na vodi“ je, ako pažljivo analiziramo ovaj predlog zakona i ceo projekat, suprotnost svemu što je rađeno, poštovana gospodo, u dva veka urbanog razvoja Beograda. Ja ovde imam planove od 1815. do 1830. godine, koji se vezuju za ime Radoje Dedinac, Franc Janke, regulacije Terazije 1842/1843. godina, Emilijan Josimović 1867. godina, poštovana gospodo, Stevan Zarić 1888. godina, Jovan Bešlić 1893. godina, Vasa Lazarević i sve planove, poštovana gospodo, u dva veka urbanog razvoja Beograda. Uvek je bila situacija da imamo plan, pa projekat, pa gradnju, a ovde imamo maketu, pa gradnju, a projekta, poštovana gospodo, nema. Dakle, ovaj projekat je suprotnost svemu što je tradicija u naša dva veka urbanog razvoja našeg glavnog grada. Druga stvar, poštovana gospodo, spremio sam i stenografske beleške da govorim o modernizaciji ovde, a i pravni i ekonomski aspekt je problematičan. Hvala.
Vreme, zahvaljujem. Gospodine Živkoviću, vi nemate vreme, osim vaše vreme od pet minuta. (Zoran Živković, s mesta: Imam svoj amandman i pet minuta.) Gospodine Živkoviću, pošto ste podneli u istovetnom tekstu, nisam siguran da imate. (Zoran Živković, s mesta: Imam svoj amandman.) Izvolite, gospodine Živkoviću.
Hvala. Prvo da to rešimo, ja govorim o svom amandmanu i na svaki od ovih članova gospodin Pavićević i ja smo dali posebne amandmane i o svakom ćemo govoriti posebno po dva minuta, a plus imamo i pet minuta.
U redu je, gospodine Živkoviću, sad sam dobio informaciju da ste posebno podneli amandmane, mislio sam da je zajednički amandman. Vratiću vreme, pa se ponovo prijavite. Izvolite.
Hvala. Ovo je tema koja zaokuplja srpsku javnost već duže od godinu dana. U poslednjih nekoliko dana smo imali intenzivnu diskusiju o tome i van ovog parlamenta i ispred ovog parlamenta i u parlamentu. Imali smo prekjuče nastup i predsednika Vlade i dobrog dela Vlade koji je pričao hvalospeve o ovom projektu „Beograd na vodi“, o snovima, o milionima metara kvadratnih poslovnog, stambenog prostora, javnom interesu, milijardama evra, šansi za domaću građevinsku operativu, za domaće materijale, za čelik iz Smedereva itd, ali to naravno nije tema ovog zakona. Gospodin ministar Vujović je lepo rekao da se ovaj zakon ne bavi projektom „Beograd na vodi“, nego se bavi eksproprijacijom zemljišta. Dobili smo informaciju da je ovaj zakon neophodan zato što je 5% zemljišta koje je na tom budućem nazovi projektu u privatnom vlasništvu i da je zbog toga neophodno da se ono prenese u javno vlasništvo, vlasništvo države Srbije ili Grada Beograda, kako bi projekat mogao da počne. To nije tačno. Projekat, izgradnja bilo čega na Savskom amfiteatru je moguća, izgradnja je moguća i da ostane tih 5-6% privatnog zemljišta, privatne svojine, jer ne postoji nijedan zakon koji sprečava da i privatnici koji su sada vlasnici parcela na tom području ne budu učesnici i partneri u izgradnji „Beograda na vodi“. Nema nikakvog razloga da država primenjuje silu, a eksproprijacija zbog javnog interesa je sila. Ona nekad ima opravdanje, ali u ovom slučaju sigurno nema. Prema tome, ako mogu razne firme iz inostranstva ili možda neke domaće fantomske firme da budu partneri u ovom poslu, jer to ne vidimo u tekstu, ne vidimo nigde, možda će „Asomakom“ da bude deo tog projekta, možda će on učestvovati u svemu tome …
Vreme, gospodine Živkoviću.
Imam pet minuta.
Koristite?
Tako je. Dakle, mi u ovom zakonu nemamo nikakvu činjenicu o tome ko će da gradi, kad će da gradi, koliko će da gradi. To smo sve čuli u obrazloženju, odnosno u priči o projektu, ali apsolutno ništa ne piše u leks specijalisu. Velika obećanja da je to interes Srbije, da je to interes Beograda padaju u vodu. Moguće je da Beograd može da ima interes po ovom projektu da se uredi Savski amfiteatar, što je, potpuno se slažem, veliko ruglo i to što je počelo da se čisti mislim da je jako dobro. Ponoviću još jednom, mislim da je to vrh sposobnosti ove vlasti, da počisti neko đubre, manje ili više, ali to je jako daleko od onih snova koji se sanjaju. Bojim se da su to neki mokri snovi koji će teško da se završe na dobro. Veliko je pitanje kako da ubedite ljude u Leskovcu, Nišu, Novom Sadu, Zaječaru, a mogu da navedem i ostalih 100 i nešto opština u Srbiji, kako da shvate da je to njihov interes. Zašto je to interes ljudi koji ne žive u Beogradu? Šta će oni da dobiju od toga, osim što će biti ljudi koji će dati deo svojih para kroz budžet za izgradnju nečega što, ponavljam, možda bude projekat države Srbije, Grada Beograda, nekih firmi iz Saudijske Arabije i „Asomakuma“? Ne vidim sreću na licima nikoga u Srbiji, čak ni u Beogradu, naravno, ali posebno van Beograda zbog toga što se priča o ovom projektu. Ustav u članu 58. garantuje uživanje i zaštitu svojine koja je stečena po zakonu. Ta svojina je svetinja i nikakvim interesima koji se zovu kockarnice, kafane, da ne pričam kakvi sve sadržaji koji su daleko od pristojnosti, kad bi rekao šta se sve planira da se tamo gradi, možda bi dobio opomenu, pa čak i isključenje sa sednice. Mislim da je to nešto što je nedopustivo da se desi. Dakle, ako postoji veliki ekonomski interes Srbije oko ovog projekta, što je sve na „dođem ti“, jer se priča o investiciji od 3,5 milijarde, a onda nam se priča o ulaganju od 150 miliona i o tome da to državu Srbiju neće da košta ništa, kako je to moguće? Koji je to „perpetum mobile“? Pa, nije to šivaća mašina, nije to kurs šivenja, to je malo ozbiljnija stvar. Ne postoji nijedan pravnik u Srbiji koji je rekao da je ovo po zakonu, nijedan arhitekta, urbanista, građevinac koji je rekao da je to moguće i nijedan pismeni čovek iz računa, a kamoli ekonomista koji može da da opravdanje za ekonomsku isplativost ovog projekta. Dakle, sve su to razlozi zbog kojih smo podneli amandmane na svih 17 članova ovog zakona. Naravno da su ti amandmani „briše se“, jer je ovo nepopravljivo. To je velika prednost opozicionih poslanika, da bar na taj način mogu da ukažu na besmislenost onoga što predlaže Vlada Srbije. Ako neko hoće da gradi nešto u amfiteatru, neka uzme neke svoje pare, neka dovede neke svoje prijatelje, nemam ništa protiv. Arapi, Rusi, Turci, Englezi, bilo ko. Ja sigurno nemam potrebe da objašnjavam svoj kosmopolitski san, ali pitanje je zašto u to uvlači državu? Zašto u to uvlači sve nas? Zašto mi postajemo i kao poslanici kad o tome glasamo, ali i kao građani, zašto mi postajemo saučesnici u tom prljavom poslu? Bilo bi smisleno da se u leks specijalisu kaže – javni je interes jer će ovde biti izgrađeno dva miliona kvadrata ovog ili onog prostora, pa će tu biti veliko učešće domaće privrede. Ovde smo čuli od puno ministara tačnu informaciju pre neki dan, prekjuče, da je naša građevinska operativa nesposobna za ovaj posao, da ne može da gradi kule od 500-600 metara, 200, 300, 400, svejedno, da ne može da dobije posao na izgradnji trotoara jer to dobijaju neki stranci i pod prethodnom i pod ovom vlašću, a vi pričate o tome da će to biti veliki zamak privrede.
Vreme.
Koje gvožđe iz „Sartida“? Pa, 15 dana ne može da se preuzme „Sartid“ po tom tajnom ugovoru. Zato ćemo glasati protiv. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ivan Jovanović, predlagač amandmana.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, drage kolege narodni poslanici i poslanice, gospodine ministre, zadovoljstvo mi je što ste danas prisutni kao neko koga izuzetno respektujem i cenim na ovoj raspravi jer niste bili na sednici Odbora kada smo raspravljali o ovom zakonu u načelu. Želim da vam postavim nekoliko pitanja koja se tiču upravo javnog interesa koji je na jedan neadekvatan način proklamovan, ne obrazložen, nego proklamovan na sednici prekjuče. Ono što ste vi pomenuli maločas u obrazloženju onog prvog amandmana je da razumete cost-benefit analizu i da na osnovu toga tvrdite da će ovo biti uspešan projekat. Prvo vas pitam - da li postoji jedan ovakav projekat u ozbiljnoj razvijenoj zemlji koji se radi po posebnom zakonu? Zašto se ne poštuje zakonska procedura u ovoj državi za realizaciju ovog projekta? To odmah otvara sumnju, to je prva stvar. Druga stvar, tržište. Kome će se prodavati ti milioni kvadrata, ako znamo da je u 2010. godini bilo 19 hiljada prijava radova, a u 2014. godini 670 prijava radova. Kome ćemo prodavati mi te stanove, ako znamo kakva je kupovna moć stanovništva? Treće, najvažnije, govorilo se ovde o kosidbi i o raznim drugim stvarima koje nisu imale veze sa finansijama. Dobili smo analizu efekata na dve strane, gospodine ministre. Vi ste govorili o cost-benefit analizi. Ja vas pitam – gde je studija opravdanosti, gde je bankarska garancija? Svaki ozbiljan projekat, ako kažete da je javni interes da će biti ekonomskog napretka, treba da postoji i bankarska garancija i cost-benefit analiza i treba da postoji ekonomska studija. Šta se dešava sa našim novcem koji smo uštedeli od penzionera i svih građana Srbije? U obrazloženju se kaže - 33 milijarde će država uložiti u infrastrukturu, uređenje i eksproprijaciju. Na koji način mi vraćamo taj novac? Da li ćemo vratiti? Koliko kvadrata treba da se proda da bi mi vratili uloženi novac? Da li smo imali pametnije mesto da uložimo ovaj novac u današnje vreme, kada je on svima potreban? Hvala.
Zahvaljujem, 30 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovani ministre, ja sam se trudio i trudio da pročitam tekst ovih amandmana. Razumem da moj kolega poljoprivrednik i gospodin docent sa Fakulteta političkih nauka pokušavaju da izvrše na određeni način opstrukciju i da ovim amandmanima steknu pravo da nešto kažu. Ali sam ja ipak, pokušavajući uporno da pročitam šta je akademski čestito jedan docent napisao, šta je napisao jedan visoki federalni funkcioner, šta je napisao takođe jedan bivši predsednik Vlade, uporno sam se trudio da pročitam tekst ovih amandmana. Dakle, verujem da su oni to napisali, verujem da su se puno trudili, ali tekstovi amandmana izgledaju ovako. Ja sam se cele noći trudio da pročitam, verujući da ću nešto pametno pročitati, s obzirom da je to pisao jedan docent i jedan moj kolega poljoprivrednih, verovao sam da je to spoj stručnosti i prakse, tako da ću tu imati šta da pročitam. Međutim, ja nisam uspeo da pročitam tekst ovih amandmana koji glase otprilike, tekst amandmana izgleda ovako – umesto člana 1. imamo istovetne tekstove koji otprilike izgledaju ovako. Da sam uspeo da pročitam ovaj tekst, ja bih, zbog akademske čestitosti pisca i kolege poljoprivrednika, svakako glasao za amandman koji bi mogao da pročitam. Međutim, nisam uspeo, ni pored najbolje volje, da to uradim. Ili dotična gospoda nisu imala olovku ili ih je mrzelo da pišu ili su jedan od drugog prepisivali, pa nisu imali šta da prepišu. Uglavnom sam shvatio da su oni protiv gradnje. Verujem da su protiv, s obzirom da je jedan od njih bio savezni funkcioner, bio predsednik Vlade i u svom mandatu malo šta je izgradio. Verujem da će „Beograd na vodi“, za koji oni misle samo da je san, a sve velike ideje i svi veliki projekti potiču od sna i vizije, ja verujem i da sagradimo „Beograd na vodi“, a verujem da ćemo ga sagraditi, da će u toj situaciji Republika Srbija prihodovati. Javni interes, nisam bio predsednik Vlade, javni interes je utvrđen zakonima iz 1995, 2009. i 2013. godine, nije nikakva otimačina, javni interes prethodi eksproprijaciji. Dakle, nije ova Vlada donela taj inicijalni zakon, znači, on je donet 1995, 2009. godine, a popravljan je 2013. godine i Zakon o eksproprijaciji predlaže javni interes, kao prvi postupak prilikom eksproprijacije. Kada se izvrši eksproprijacija, vlasnik imovine postaje država Srbija, odnosno u ovoj situaciji je Republika Srbija i grad Beograd. Dakle, ništa se ne poklanja i imovina je nesporno državna. Ona se udruživanjem sa investitorom da oploditi i na takav način Republika Srbija može da bude vlasnik 30 i nešto procenata izgrađenog prostora i da dobije javne površine, zelene površine sa kojima može da se ponosi. Dakle, ništa se ne poklanja. Sve je imovina države Srbije, ali neko ko ne ume da napiše bolji tekst amandmana od ovoga, očigledno zlonamerno pokušava ništa da ne razume. Bez obzira na sadržajnost ovog amandmana, ja ne mogu za njega da glasam. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Rističeviću. (Vladimir Pavićević, s mesta: Replika na izlaganje prethodnog govornika.) Zbog čega, gospodine Pavićeviću? Možete samo po amandmanu. Za repliku nemate pravo. Reč ima dr Dijana Vukomanović.
Uvažene kolege narodni poslanici, prosto sam zatečena rečima koje su moje uvažene kolege upotrebile obrazlažući potrebu da se briše ovaj amandman. Dve su ključne reči - antimodernizacijski i da će ovaj posao realizacije projekta „Beograda na vodi“ biti prljav posao. Zamislimo sad sledeću situaciju. Kako bi bio izgrađen Novi Beograd, da su oni koji su odlučivali o javnom interesu da se pumpama izvlači pesak iz beogradskih reka i da se nasipa močvarno tlo i da se pokrene jedan veliki modernizacijski projekat izgradnje Novog Beograda tako što će na hiljade i hiljade ljudi biti angažovano isto tako i u radnim akcijama, da će, dakle, biti upotrebljena i teška mašinerija, da su tadašnji naši sugrađani, koji su još uvek živi i mogu da svedoče, rekli – to će biti jedan prljav posao. Naravno da je prljav posao. Prljav posao je uvek modernizacija zemlje zato što treba raščistiti nešto što je sada mrtvi kapital. To je jedna jako precizna konstatacija jer Savski amfiteatar je jedan mrtvi kapital zato što je to područje oivičeno železničkim prugama, zato što je prosto neupotrebljivo. Mi, narodni poslanici, kada putujemo u službene posete različitim zemljama, a ja želim da posvedočim, moje iskustvo je iz Kine, jeste da nama naše kolege s ponosom pokazuju makete. Imala sam prilike da vidim maketu jednog grada u Kini gde oni projektuju te postupke izgradnje do 2035. godine. Znači, mi ne smemo ništa čekati, moramo izlaziti u susret budućnosti. Dakle, ovo je i te kako modernizacijski projekat.
Zahvaljujem. (Vladimir Pavićević, s mesta: Replika.) Gospodine Pavićeviću, zbog obimnosti amandmana, ozbiljnosti rasprave, samo danas ako neko bude pomenut u negativnom kontekstu, imenom i prezimenom, dobiće pravo na repliku. Zahvaljujem se. Gospodine Božoviću, morate sačekati da završim sa gospodinom Pavićevićem. (Vladimir Pavićević, s mesta: Replika na Novi Beograd.) Gospodine Pavićeviću, možete samo po amandmanu. To, tumačenja, da li vas je neko pogrešno protumačio, na koja, kao predsedavajući, danas ne želim da gubim vreme u tumačenju. Niste pomenuti, vaše ime i prezime, i ne želim da sa vama dalje polemišem. Zahvaljujem. Gospodine Božoviću, po Poslovniku, izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Dakle, reklamiram član 104. i ako mi dozvolite da obrazložim. Upravo zato što se vodi polemika o jednoj veoma važnoj stvari po državu Srbiju i po građane Srbije, gospođo Vukomanović je upravo rekla nešto što se odnosilo na izlaganje prethodnog govornika gospodina Pavićevića. Mislim da je zaista važno da ako već to nismo mogli pre dva dana da razgovaramo o „Beogradu na vodi“ kao temi koja je bila na dnevnom redu, hajde sada da razgovaramo kada su u pitanju amandmani.
Zahvaljujem se gospodine Božoviću, imate pravo po amandmanima, imate vaše pravo vremena poslaničke grupe. Ja znam da vi želite uporno da bude advokat i pored toga što je gospodin Pavićević bio na vašoj listi, ne morate svaki put da budete advokat gospodina Pavićevića, uvaženi profesor to zna i sam da uradi. Izvolite, po Poslovniku, gospodin Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine i predsedavajući današnjom sednicom gospodine Bečiću, poštovani ministre Vujoviću i poštovani ministre Selakoviću, poštovani gosti iz Ministarstva kojim upravlja koliko znam gospodin Vujović, malopre je gospodine Bečić prekršio po ko zna koji put Poslovnik Narodne skupštine, član 103. koji definiše reklamiranje Poslovnika. U okviru tog člana poštovana gospodo, omogućeno je jednom narodnom poslaniku da iskoristi vreme od dva minuta da obrazloži povredu Poslovnika. Gospodin Božović jedan od narodnih poslanika ovde javio se po povredi Poslovnika, pokušao da obrazloži kako je povređen Poslovnik, a vi ste ga gospodine Bečiću mimo Poslovnika, mimo pravila, mimo procedura, mimo zakona gospodine Bečiću, prekinuli pre nego što je isteklo dva minuta i time sprečili gospodina Božovića da završi svoje obrazloženje povrede Poslovnika.
Zahvaljujem, gospodine Pavićeviću. Isto kao kod vas, da malo pažljivije čitate Poslovnik, gospodine Pavićeviću, da pažljivije čitate Poslovnik u Poslovniku se kaže, može se govoriti najduže do dva minuta, znači do dva minuta. Predsedavajući u ovom slučaju po članu 104. lepo se kaže – o korišćenju prava i stava 1. i 2. da ne čitam stav 1. i 2. vrlo dobro ga poznajete, odlučuje predsedavajući Narodne skupštine. Zahvaljujem se gospodine Pavićeviću. Po Poslovniku, gospodin Đurišić. Izvolite.
Hvala poštovani predsedavajući, smatram da ste povredili član 27. koji kaže – da se o sprovođenju ovog Poslovnika stara predsednik Narodne skupštine, da se stara o primeni ovog Poslovnika. Znači, govori se o tome u članu 103. da narodni poslanik ima pravo da ukaže na povredu Poslovnika u trajanju do dva minuta. Gde piše da predsedavajući odlučuje, kada će da skrati to vreme? Sačekajte da govornik govori do dva minuta, da kaže one argumente koje ima u tih dva minuta, a onda vi kako kaže ovaj Poslovnik, odgovorite na to da li smatrate da je Poslovnik povređen ili nije, možete i da utvrdite da je neko zloupotrebio povredu Poslovnika i da izreknete mere. Znači, u ovom Poslovniku to što ste vi rekli ne piše, nemate vi pravo da oduzmete nekome reč kada prođe manje od dva minuta. Takođe, rekli ste da posebno danas zbog važnosti ove sednice, vi ćete na ne znam koji način da određujete ko će imati pravo na repliku ili ne. Gde piše u ovom mrskom Poslovniku, vama mrskom, da je danas neko poseban dan i da danas važe neka posebna pravila. Važe pravila ista kao i svakog dana i važe pravila ista za sve. Ne može da priča šef vaše poslaničke grupe na repliku dva minuta i 20 sekundi, kada ovde jasno piše da replika traje dva minuta. Gde mu neko daje pravo osim vas? Molim vas da onda imamo pravo i mi na repliku onako kako piše u Poslovniku, a u Poslovniku piše da pravo na repliku dobija i onaj koji je pogrešno protumačen.
Zahvaljujem gospodine Đurišiću. Kao što vidite da vas nisam prekinuo, jer niste zloupotrebili pozivanje po Poslovniku, objašnjavali ste zbog čega mislite da sam ja prekršio Poslovnik. Onog momenta kada neko od govornika pokušava da zloupotrebi Poslovnik i koristi to za repliku i Poslovnik omogućava da je to do dva minuta, ja kao predsedavajući mogu da sprečim poslanika da krši Poslovnik. Zahvaljujem. Da li još neko ima po Poslovniku. Reč ima gospođica Jerkov. Izvolite. Izvinjavam se, da li želite da se Skupština izjasni? Da, u redu, smatrao sam da i treba da se Skupština izjasni.
Uvaženi gospodine Bečiću ako možete gospodina Babića da opomenete da ne govori dok drugi narodni poslanici govore, jer nas omete zaista u izlaganjima. Skrenula bih vam pažnju na to da ste prekršili član 27. Poslovnika koji kaže da se predsednik u našem slučaju potpredsednik Narodne skupštine stara o primeni ovog Poslovnika. To znači da član 104. propisuje u kojim uslovima vi dajete repliku. Vi možete samostalno o tome da odlučujete i to je jeste ekskluzivno pravo predsedavajućeg, ali ne na osnovu toga ko vam se dopada ili na osnovu toga ko iz vladajuće koalicije, a ko nije iz vladajuće koalicije, nego na osnovu toga da li su ispunjeni uslovi iz ranijih stavova člana 104. Dakle, ne daje se replika samo ako neko nekoga uvredi. Pa, vi ste malo pre rekli gospodinu Babiću i dali mu repliku upravo samo iz tog razloga što je spomenuta stranka kojoj on pripada. Ako je sada cilj da se mi dovijamo pa da ne govorimo tačna imena stranaka, mi možemo tako funkcionisati ali to celoj ovoj raspravi daje jedan neozbiljan ton, a mi na taj način nećemo da razgovaramo o ovom projektu koji će znate malo i da košta građane. Ako je cilj da mi sada ne govorimo imena stranaka pa da izbegavamo da pomenemo ime i prezime narodnih poslanika da biste vi imali razlog da ne date repliku onda možemo i tako da radimo, ali samo onda recite jer će se takva pravila na sve odnositi jer nije to u pitanju nikakav domišljatost poslanika iz vladajuće koalicije koji to rade nego jedan, ja bih rekla,nekorektno ponašanje, kom možemo i mi da pribegnemo,a ako vi tako kažete da treba.
Zahvaljujem se gospođice Jerkov. Ja sam upravo to i rekao, da kada bude pomenuta stranka u negativnom kontekstu da će ta osoba dobiti pravo, ta stranka dobiti pravo ili predstavnik te stranke pravo na repliku. Ništa više i ništa drugačije od Poslovnika, tako da ne znam šta sam rekao što se vama nije svidelo. Zahvaljujem. Da li želite da se Skupština izjasni? Da, u redu i hvala vam. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se predsedavajući. Imajući u vidu da se javljam po amandmanu, a naročito imajući u vidu da se u odnosu na određene kritike koje se vezuju za sam Predlog zakona, a naročito član 1. moramo se jako precizno izjašnjavati onda je potrebno istaći nešto što pravna struka ne može da prihvati. Ovde je rečeno da u Predlogu zakona treba da stoji navodno i šta je to što treba da bude izgrađeno, od kog materijala, sa kojim sredstvima i kojim novcem. Pa, ljudi moje, pravnički je to za nas pravnike apsolutni nonsens. Ne razumem kritizere koji ukazuju na nešto što u normi ne može da bude sadržano. Podsetiću samo da ovaj zakon o kome danas raspravljamo predstavlja procesno pravni zakon. On sadrži elemente procedure u kojima se sprovodi odgovarajući postupak. U kome se rešavaju određena pitanja kako statusna tako i druga. Dakle, ovde imamo apsolutno proceduru koja se reguliše ovim zakonom. Ako je to tako, a jeste tako, onda dolazimo do one suštinske stvari – šta je to u suštini lex specialis? Pa nije to samo ono što smo slušali kada smo ovde razgovarali i o načelnoj raspravi o ovom zakonu. To je ono što sadrži uvod u pravo. Ne postoji zakon koji nije podložan derogaciji. Oni koji su studirali Pravni fakultet naučili su jednu rimsku sentencu koja ka kaže „lex specialis derogat legi generali“, a to znači da se upravo i suština specijalnog zakona odnosi na derogaciju opšteg zakona, a to znači da bilo koji zakon, pa i zakon o planiranju i izgradnji, u određenom delu može biti derogiran. Mi smo i u pravnoj praksi i u životnim situacijama i životnim okolnostima dolazili na brojne slučajeve kada se bilo koji zakon derogira. U sudskoj praksi je to često. Norma normu derogira a ne zakon zakon. Ono što je veoma važno istaći zbog građana, jeste činjenica da u ovom slučaju se nije moglo drugačije pristupiti rešavanju problema osim donošenjem lex specialis. Kada se govori o ustavnosti, pošto se ovde često…
Molim vas, gospođice Jerkov, dozvolite gospodinu Jovanoviću da završi izlaganje.
Hvala Borko.
Takođe, gospodine Stefanović. Nemojte da uznemiravate gospođicu Jerkov.
Da li dozvoljavate da nastavim predsedavajući? Ono što se takođe smatra ovde jako važnim, a i zbog građana i zbog istine jeste sledeća činjenica. Mi imamo situaciju da se lex specialisom regulišu procesna pravna pitanja koja postojećim zakonom na drugačiji način nisu mogla da budu primenjena, jer da su bila primenjena ne bi se mogao ostvariti onaj efekat koji se očekuje od ovog zakona. Postavilo ste pitanje ustavnosti. Pitanje ustavnosti može da se postavlja isključivo pred Ustavnim sudom Srbije i isključivo Ustavni sud Srbije može dati ocenu da li je nešto ustavno ili ne. Onog trenutka kada se steknu uslovi za podnošenje ustavne inicijative ili ustavne žalbe, onda će Ustavni sud dati svoju reč, ali čini mi se da kritičari ovog zakona dolaze u koliziju sa samim sobom, barem u pojedinim delovima ovog zakona. Ovaj zakon sigurno nije neustavan u onom delu u kome se nesumnjivo potvrđuje javni interes kada su u pitanju obdaništa, kada su u pitanju ambulante, kada su u pitanju objekti opšte namene. Za tako nešto apsolutno je osnovano utvrđeno pravo države, Vlade Republike Srbije da utvrdi javni interes na određenoj lokaciji. Prema tome, u tom delu i oni koji kritikuju sami sebe demantuju u toj kritici, jer za taj deo zakon ni u kom slučaju se ne može utvrditi odnosno oglasiti neustavnim, pa čak i od strane Ustavnog suda. Ovaj pravni osvrt, moje pravničke malenkosti je samo mali doprinos da građani imaju jednu punu sliku, jednu jasnu sliku, barem činjenice koje se teško mogu dovesti u sumnju, pa čak i od najvećih kritičara ovog zakona, jer na kraju krajeva, poslanici SPS jako drže do izgovorene reči i vode računa da li će ta reč biti izgovorena na pravi način i kakav će efekat da postigne. Ja vam se zahvaljujem.
Zahvaljujem se, gospodine Jovanoviću. Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz.
Dame i gospodo narodni poslanici, blago nama sa ovakvom opozicijom, ne treba da se plašimo izbora narednih 10, 20 godina sigurno. Kada neko postavljao ovako neozbiljna pitanja i kada se na ovakav način komentariše amandman to je zaista neverovatno. Nije ni čudo što od potpisivanja SSP-a se u četiri godine vlasti od 2008. do 2012. godine, na putu ka EU nije ništa dogodilo. Bivši režim i Vlada najgora u istoriji Srbije, Tadić, Cvetković, na tom činjenju nije ništa, znači ničega nije bilo u tim aktivnostima, osim reforme pravosuđa, koja je bila nakaradna i od svih kritikovana, i evo sad vidimo i zašto. Pričamo o zakonu o eksproprijaciji, znači govorimo o eksproprijaciji ne govorimo o izgradnji zgrada itd. a ovde se postavlja pitanje – kako ćemo vratiti u budžet uloženi novac, a uloženi novac je za uređenje zemljišta gde? U centru Beograda. Neko vladao deceniju Beogradom i nije uložio dinar, čiji će ako ne građana, zato služe porezi, takse, akcize i sve ostalo. I neko nije ništa uradio da popravi i da bude u funkciji jedan veliki deo grada, centra grada osim za uzgoj zmija i miševa i za železnički otpad a sada se postavlja pitanje kako ćemo vratiti u budžet uloženi novac. Pa tako što će biti u funkciji i nameni pa će onda oni koji budu koristili to zemljište plaćati naknadu za korišćenje zemljišta, plaćati poreze na imovinu, plaćati poreze na dobit i na taj način ćemo vratiti novac uložen i čak mnogo više doprineti budžetu nego što će biti uloženo u privođenje nameni tog zemljišta. Drugo, postavlja se pitanje – po kojoj će ceni biti prodavan kvadrat npr. u nekoj zgradi? Pa vi ste izgleda navikli da se to zna, da mora neko kod vas da dođe da pita kako će i koja cena biti, pa investitor određuje. Verovatno na prvom spratu jedna cena, na dvadesetpetom druga cena, ali pokazuje koliko vi ne razumete osnovne stvari u poslovanju. Ko ste vi da pitate ili bilo ko od nas investitora po kojoj će ceni. Tržište određuje, investitor određuje, pa ako uspe da proda uspe, ako ne uspe da proda ne uspe, naravno da mu je cilj da proda, a na osnovu toga opet plati porez, pa plati i porez na imovinu, pa plati novi porez na dobit, pa na sve. Znači, toliko je to jasno nego namerno se ovde postavljaju pitanja koja nemaju nikakve veze sa ovim predlogom zakona, nego pokušava da se zaustavi nešto što je zaista modernizacija Srbije, što je nešto novo, što treba da doprinese novom imidžu i Beograda, koji se sada nalazi na turističkim mapama Evrope, a nije se nalazio do pre neku godinu, koji ima rast i posetu ako već i to govorimo, rast posete iz inostranstva iz godine u godinu sve više i više i Srbija, što je doprinos, što doprinosi i zahvaljujući turizmu, doprinosi popravljanju stanja Srbije i sve ono što se kod nas dešava, pa i samom imidžu Srbije. Nije ni čudo što SNS po poslednjim istraživanjima ima 50,6 rejting, dok najveća opoziciona stranka ima 7% rejting, što je 71% građana Srbije nezadovoljno radom opozicije. Kako da bude zadovoljno kada su amandmani – briše se, a obrazlaganja amandmana na nešto potpuno besmisleno što se uopšte ne odnosi na zakon i što 56% građana Srbije podržava premijera, gospodina Aleksandra Vučića. Samo neka nastave tako, nemojte kolege da se nervirate. Biće ovde još veća razlika u broju poslanika posle narednih izbora nego što je sad. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Šormaz [[Vladimir Pavićević, s mesta: Ili pravo na repliku, ili po Poslovniku]] Gospodine Pavićeviću, ako želite repliku morate da sačekate red, ima i gospodin Đurišić repliku, a kada završi gospodin Đurišić, onda ćemo razmotriti da li ste imali pravo na repliku. Gospodine Đurišiću, replika na izlaganje gospodina Šormaza, zbog pominjanja predsednika stranke. Izvolite.
Hvala poštovani predsedavajući. U izlaganju je spomenuto kako ništa nije urađeno 2008. do 2012. godine na putu evropskih integracija. Ako je potrebno da izvršimo malo podsećanje ajmo. Prvo su ukinute vize a onda je dobijen i status kandidata, 2009. godine ukinute su vize za građane Republike Srbije da mogu da putuju a 2012. godine u februaru mesecu Srbija je dobila status kandidata. Šta je urađeno za te četiri godine? Ostvarena je investicija „Fijata“ i krajem 2012. godine počela je proizvodnja u Kragujevcu, fabrike koja danas je najveći izvoznik u Republici Srbiji. Donete su mnoge druge investicije, samo u 2011. godini nivo stranih investicija je bio blizu dve milijarde evra. Od infrastrukturnih projekata završen je most na Adi, započet, dogovoren i pre pola godine, srećom, konačno završen i most u Zemunu, preko Dunava. Koridori 10 potpuno su dogovoreni, obezbeđeno finansiranje. Nažalost, ova Vlada u tri godine nije uspela da ih završi. Početi su radovi na Koridoru 11. Neki se radovi završavaju, nažalost, u tri godine ništa nije urađeno, ni jedan novi kilometar nije dogovoren, nije isplaniran. To su sve činjenice i to sve građani znaju. Naravno, zbog kontrole medija oni ne mogu da čuju dve strane priče, samo jedna strana u Srbiji postoji. Koliku ona podršku ima, mogli smo da vidimo i po spontanom, nezakonitom okupljanju, pre dva dana ispred Narodne skupštine. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Đurišiću. Gospodine Pavićeviću, zašto mislite da imate odnos? (Vladimir Pavićević, s mesta: Ja sam podnosilac amandmana. Gospodin Šormaz…) Zahvaljujem gospodine Pavićeviću. Nemate mogućnost po tom osnovu. (Vladimir Pavićević, s mesta: Po Poslovniku.) Po Poslovniku, izvolite. Gospodine Pavićeviću, po članu 103, samo ako dozvolite da kažem, pre nego što obrazložite. Po članu 103. pošto sam imao primedbu od jednog dela poslanika da ne treba da prekinem i sprečim zloupotrebu javljanja po Poslovniku, po tom članu neću više prekidati, ali ću skidati vreme koje mi omogućava Poslovnik, dva minuta po zloupotrebi povrede Poslovnika. Izvolite gospodine Pavićeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, gospodine Bečiću, poštovani ministre Vujović i poštovani gosti iz Ministarstva. Smatram da je povređen član 108. Poslovnika Narodne skupštine u čijem stavu 1. piše - O redu na sednici Narodne skupštine stara se predsednik Narodne skupštine. Molim vas, gospodine Bečiću, da vi ne zloupotrebite to mesto na kojem sedite sada i da mi dozvolite da u dva minuta obrazložim kako ste povredili član 108. Vi ste malo pre na primer upozorili narodnu poslanicu gospođu Jerkov, da ne dobacuje. Upozorili ste narodnog poslanika gospodina Stefanovića da ne dobacuje, a oni su prošaputali dve reči. Istovremeno, gospodin Babić je glasno ovde dobacivao, gospodine Bečiću, govorio, gospodin Orlić, gospodin Atlagić, pa nema poslanika iz SNS, gospodin Jovičić, nema poslanika iz SNS koji se nije smejao, glasno dobacivao. (Dragan Šormaz, s mesta: I ja sam.) Gospodin Šormaz se sam javlja da kaže -Evo sada i ja sam. (Dragan Šormaz, s mesta: Ja sam govorio, čoveče.) Evo, vidite sada.
Gospodine Šormaz, nemojte da dobacujete.
Vi gospodine Bečiću…
Iako ste prozvani bez razloga, nemojte da dobacujete sada.
Umesto da na jednaki način primenjujete pravila Poslovnika prema svim narodnim poslanicima, vi postajete pristrasni, pa kada čujete i šapat jedan koji dolazi sa ove strane, vi pokažete jednu osetljivost, odmah upozorite ovde, a sa ove druge strane, kada imamo smeh, kada imamo graju, kada imamo nemogućnost za ozbiljnu raspravu, vi ni jednu reč upozorenja, gospodine Bečiću, tu ne saopštite. Molim vas, ja mislim da sam dobro obrazložio kako ste povredili član 108. Poslovnika, iako sam u pravu, da konačno jednom sebi izreknete meru upozorenja, gospodine Bečiću, kao predsedavajući današnjom sednicom. Hvala.
Zahvaljujem se gospodine Pavićeviću. Kao što ste imali priliku da vidite, upozorio sam gospodina Šormaza kada je krenuo da vas onemogućava da govorite i dobacuje, ali na žalost, ja u ovoj sali ne mogu da zabranim smeh sa jedne ili sa druge strane, to je prirodna ljudska osobina, tako da nemojte tražiti od predsedavajućeg da zabranjuje smeh u sali, ali sigurno uznemiravanje govornika, to ćemo striktno poštujući Poslovnik upozoriti i sa jedne i sa druge strane. Da li želite da se Skupština izjasni? (Vladimir Pavićević, s mesta: Da.) Hvala. Gospodin Šormaz, povreda Poslovnika. Izvolite. (Dragan Šormaz, s mesta: Ne.) Ne? Hvala. Gospodine Veselinoviću, vi ste po amandmanu. Izvolite.
Hteo sam da se nadovežem na ovu diskusiju po pitanju posebnog zakona, po pitanju činjenice da li jedan poseban zakon može derogirati osnovni zakon iz te oblasti. Moj uvaženi kolega je rekao sentencu koja se uči na prvoj godini prava, gospodin Selaković to verovatno zna, lex specialis deroga legi generali – Poseban zakon derogira opšti zakon. Međutim, postoji još jedna sentenca, ona je obično sitnim slovima pisana i neki studenti je možda nisu iščitali, a to je lex speciali non deroga lex constitucionali -Poseban zakon ne može derogitari najviši akt države, odnosno Ustav. Ovde se radi o tome da je osnov poseban zakon, derogirao Ustav, dirnuo je u temelj ustavnog položaja u privatnu svojinu koju ne dira ni jedan ustav moderne Evrope. To je karakteristika samo zakonodavstva zemalja koje se prema privatnoj svojini ne odnose kao temeljnom ljudskom pravu. Bilo je takvih slučajeva u istoriji Srbije, Jugoslavije, bilo je danas čak govora o njima. Međutim, to je pravo povređeno i o tome smo mi pričali, to bi najbolji student pravnog fakulteta morao znati. To bi student pravnog fakulteta, ne mislim tu gospodine Selakoviću na vas. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar dr Dušan Vujović.
Samo kratka napomena. Samo želim da potvrdim ono što je poslanik Jovanović već rekao, da je ovde reč o zakonu koji uređuje postupak eksproprijacije i izdavanje građevinske dozvole. Znači, reč je o procesnom zakonu i prema tome, računanje kost benefit analize kao ulaganja i rezultata bi se možda moglo primeniti ali samo u ograničenom smislu. Prema tome, reč je ovde o postupku a ne o neposrednim efektima i eksplicitno je rečeno da se to ne odnosi na projekat koji će na tommestu biti niti je taj projekat definisan. Što se tiče samih troškova eksproprijacije kojim se jedan prostor koji je najmanje 100 godina van funkcije i najmanje 50 godina, 45 godina se nalazi u planovima privođenja nameni, troškovi će biti po onim procenama koje su prekjuče rečene, koje se nalaze u obrazloženju i u drugim dokumentima će biti 850 miliona, što je predviđeno budžetom od eksproprijacije ove godine i oko 40 miliona evra u narednih pet godina. Kada se podeli 170 hektara površine sa tom svotom, dobija se iznos od 19,24 evra po kvadratnom metru, što je vrlo niska cena, prosečna cena dovođenja tog prostora u vlasništvo Grada Beograda i Republike Srbije. Može se računati tačno korisna površina, odnosno površina koja će biti najmanje na javnim površinama i drugim elementima tog projekta, ali to je red veličine koji je suviše mali da bi mogao da bude predmet neke smislene ozbiljnosti. Iako svota deluje dosta ozbiljno, na kvadratni metar to je jako malo. Konačno, podatak koji se nalazi u obrazloženju zakona da će uređenje javnih površina biti 33 milijarde, da je otprilike 161 evro po kvadratnom metru uređenja svih javnih površina koje se očekuju u proseku. To je takođe jako nisko u odnosu na prosečnu cenu kvadratnog metra u Beogradu, jako nisko. Hvala.
Reč ima ministar Nikola Selaković. Izvolite.
Hvala uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, dakle, rečeno je više stvari sa kojima mogu potpuno da se složim. Najbolji student svakako da zna da se jednim redovnim zakonom ne može derogirati Ustav i to ništa nije sporno, samo mi nikako da čujemo čime se to derogira Ustav? Imate tezu o tome da se ovakvim usvajanjem ovog predloga zakona derogira Ustav. Iznesite je pred onoga ko je vlastan da ceni ustavnost opštih akata i nema nikakvih problema u tome, to neće sigurno biti ni prva ni poslednja inicijativa te vrste, ali bitno da se zna red i šta kojim redom može da ide. Hajde recite šta je to u ovom zakonu sporno? Čuli smo za jedan drugi zakon koji privatnoj kompaniji, dakle direktno u korist privatne kompanije se vrši eksproprijacija. Na jednoj stranici A4 formata stao ceo zakon. Kada mu oduzmete tehničke članove on ima tri člana. Država nešto ekspropriše direktno u korist privatne kompanije, a ovde uzmete i pročitate predlog zakona u korist Republike Srbije. Šta je tu suprotno javnom interesu? Šta je tu suprotno Ustavu? Zakon o eksproprijaciji kaže, koji razrađuje Ustav, jer Ustav ne možemo direktno da primenjujemo, eksproprijacija se vrši na osnovu zakona ili uredbi donetih na osnovu ovog zakona misleći na Zakon o eksproprijaciji. Dakle, poznajemo i mogućnost donošenja posebnog zakona koji će predvideti postupak eksproprijacije. Evo ga takav predlog zakona. Imate priliku pred Ustavnim sudom da kažete da je to neustavno, iskoristite je, ali dopustite da idemo u razvoj i sa razvojnim projektima kao što je ovaj. Hvala vam.
Gospodine Božoviću, po kom osnovu? (Balša Božović, s mesta: Po amandmanu.) Po amandmanu? Morate sačekati, pre vas se javio narodni poslanik Zoran Babić po amandmanu.
Po amandmanu, naravno, gospodine predsedavajući. Otvoreno je mnogo tema i ja se zahvaljujem gospodinu Selakoviću koji je pokrenuo pitanje eksproprijacije i zakona koji je ova Narodna skupština usvojila 2009. godine. Pomenut je i Koridor 11. Hajde da pričamo malo o eksproprijaciji zemljišta za Koridor 11. Hajde da vidimo kako se eksproprijacija vršila i država ugovorom obavezala da… (Marko Đurišić, s mesta: Tema.) Znam da nekome nije tema kada je šteta Republike Srbije koju su oni naneli. Znam da ne bi želeli da se govori o tome, ali za Koridor 11 država se obavezala da izvrši eksproprijaciju zemljišta za tri meseca, iako su znali da je takav posao i toliko obilan posao na toj dužini nemoguće obaviti za tri meseca. I samo dobrom voljom prijatelja ove države iz Azerbejdžana ti rokovi su produženi. Unapred su pravili ugovor i izvršili eksproprijaciju zemljišta za Koridor 11 i unapred pravili štetu za državu Srbiju, obavezujući se za rokove koje nisu mogli da ispoštuju. Šta je tu onda derogirano? Šta je derogirano ugovorom za „Fijat“ protiv koga zaista nemam ništa i mnogo znači za budžet Republike Srbije, ali kada se traži kuka zašto su neki ugovori zaštićeni, a oni su zaštitili svaki član od prvog do poslednjeg člana ugovora o „Fijatu“, a sada se bune što su neki drugi ugovori zaštićeni, a oni su držali taj marker i crtali po tom ugovoru kako su hteli i želeli. Šta je onda tu derogirano? Šta je derogirano kada se kaže – dve milijarde stranih investicija su doveli? Da li su tu mislili na Miškovićeve investicije i na Miškovićevu prodaju imovine „Maksija“ „Delezu“. Da li i to, da li time možda nije izvršen atak na privatnu imovinu ili ste se toliko zbližili da ste i Miškovićevu imovinu smatrali za svoju? Šta je tu derogirano i kako je moguće da se sliju toliko silne milijarde investicija stranih, kako ste rekli malopre dve milijarde, a 400 hiljada ljudi ostalo bez posla. Pa, gde su te investicije? Gde je novac? Da li se i on slio u privatne džepove? Čim nije bilo zaposlenja, onda nije bilo ni investicija. Inače, zašto bi neko investirao u Srbiju, osim da zaposli ljude i da zaradi? Zašto da ne. Prema tome, ne baratate pravim podacima. Prvo vi stavite markere koje ste tako maskirali, ugovore i ono što ste radili, pa tek onda govorite o ovom poslu koji je čist kao suza.
Reč ima narodni poslanik Balša Božović, po amandmanu.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi predstavnici Vlade, na osnovu izlaganja ministra pravde, gospodina Selakovića, ja u svojoj ruci držim jednu presudu Ustavnog suda, koja je 31. oktobra 2012. godine doneta, koja se poziva na načelo jedinstva pravnog poretka, utvrđenim članom 4. Ustava, kao što ministar pravde vrlo dobro zna, imajući u vidu da ustavno načelo jedinstva pravnog poretka nalaže da osnovni principi i pravni instituti predviđenim zakonima, kojim se na sistemski način uređuje jedna oblast društvenih odnosa, budu poštovani i u posebnim zakonima, gospodine Selakoviću. U ovom slučaju, sistemski zakon jeste Zakon o eksproprijaciji, gde se krši član 20. Zakona o eksproprijaciji, koji decidno govori šta je javni interes. Dakle, ovde Vlada Republike Srbije želi da na narodne poslanike prenese odgovornost kršenja Ustava Srbije. Krši se Ustav Srbije u članu 4. gde se govori o jedinstvu pravnog poretka, a u članu 58. gde se predviđa da pravo svojine može biti oduzeto ili ograničeno samo u javnom interesu utvrđenim zakonom, a u ovom slučaju zakon je Zakon o eksproprijaciji i prekršen je član 20. Uporno pokušavate da šoping-mol proglasite javnim interesom u Republici Srbiji. Neće građani imati interes od šoping-mola, i to ova Vlada vrlo dobro zna. Šta je još ovde suština? Suština je da se Vlada sa svojom poslovnom mahinacijom sa investitorom zaštiti iza većine u ovom domu Narodne skupštine, i to sigurno neće proći, kad tad, i vi ste toga svesni. Neko će zbog ovoga odgovarati pred pravosudnim organima Srbije. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Neverovatna je briga predstavnika bivšeg režima o Ustavu i pravnim načelima naše zemlje, a videli smo u prošlosti koliko im je stalo da obave reformu pravosuđa u našoj zemlji i kakve su ocene dobili od EU i građana Republike Srbije. Jedan poslanik bivšeg režima kaže - uradili smo sve i svašta, izgradili smo desetine kilometara autoputa, podigli smo infrastrukturu, sve smo uradili i, na kraju je rekao, građani to znaju. Ako znaju, gospodo, zašto ste na izborima dobili 5% ili 6%, ako znaju? Ili vređate građane Republike Srbije ili nešto sa vama nije uredu. Smatram da je naš narod inteligentan i takođe vide da ovaj projekat donosi nešto dobro Srbiji. Ako govorimo o Zakonu o eksproprijaciji, u samom zakonu piše da Vlada može utvrditi javni interes za eksproprijaciju ako je eksproprijacija nepokretnosti neophodna za izgradnju objekata u oblasti obrazovanja, zdravstva, socijalne zaštite, kulture, vodoprivrede, sporta, saobraćajne infrastrukture, energetike, itd. Kao što znate, u ovom projektu će biti i zdravstvenih ustanova i sportskih ustanova, 242 hiljade kilometara kvadratnih će biti zelenih površina, 62 hiljade metara kvadratnih objekata koji imaju zdravstvenu namenu, socijalnu namenu, ali ono što je najbitnije za građane Republike Srbije, ono što je najbitnije za SNS jeste posao za naš narod, posao za građane Republike Srbije. Naveo sam jedan primer. Očigledno to predstavnici bivšeg režima ne mogu da shvate, jer njima nikada u interesu nije bio narod, nego lični interes, a mi usvajamo zakon od javnog interesa i očigledno im to smeta. Sa druge strane, moj lični stav, a to sigurno dele i ostali poslanici, čak i koalicije, nije njima sporan „Beograd na vodi“, sporan je čovek koji taj projekat sprovodi i koji želi da donese boljitak našoj ekonomiji, koji želi da donese nova radna mesta, koji konačno želi da podigne našu zemlju, jer je devastirana unazad 20 godina. To je problem. Aleksandar Vučić je njima problem, a ne „Beograd na vodi“. Sa druge strane, dobro je što građani prepoznaju inicijativu Aleksandra Vučića. To im ne možete oduzeti. Naveo sam primer da pretpostavimo da pet hiljada ljudi radi na tom projektu svakoga dana, pet, a biće više. Procenjuje se oko 13 hiljada, ali neka bude pet, neka je bruto plata 800 evra, jer će tu biti inženjeri, mašinski, građevinski, biće obični radnici, tesari, zidari, fizikalci, svi će raditi na tome. Samo na tih pet hiljada plata mesečno imamo oko četiri miliona evra, godišnje oko 40 miliona evra na račun plata, što će nam upumpati živ novac i kod onog trgovca što prodaje kikiriki, semenke i onoga što proizvodi gumu, plastiku, staklo, sve što je neophodno za izgradnju ovog projekta, a sve što je neophodno u funkcionisanju našeg života, naših građana u Beogradu. Vi govorite o „Beogradu na vodi“, hajde da ne pričamo o „Beogradu na vodi“, evo ja vas pitam – a, šta ste to uradili u Beogradu inače? Šta ste to uradili na primer u opštini Voždovac, podavalski deo, ljudi nemaju vodovod…
Gospodine Jovičiću, morate da govorite o temi, ne možete da govorite van teme. (Zoran Babić, s mesta: O temi govori. To je javni interes.)
O temi govorim. Javni interes.
Gospodine Babiću, nemojte da dobacujete.
Za mene je javni interes sveto pismo.
O javnom interesu možete. Izvolite.
Za njih je to samo politička borba protiv Aleksandra Vučića. Gospodine predsedavajući, ja ću vas uputiti, postoji jedna opština na koju su svi odavno zaboravili. To je na primer opština Palilula, koja je šest kilometara vazdušnom linijom od Trga Republike. Tamo ljudi i dalje imaju septičke jame, nemaju vodovod, nemaju kanalizaciju, nemaju infrastrukturu, nemaju bezbednost. Ko je za to kriv? E, to ćemo mi da rešavamo gospodine predsedavajući u narednom periodu i dovešćemo investicije u glavni grad, dovešćemo investicije. Videli ste juče u Krupnju da su ljudi zaposleni, to će se desiti i u ostalim delovima Srbije, ali to u vama budi…
Gospodine Božoviću, nemojte da dobacujete.
… ostrašćenost, jer niste bili sposobni da to uradite. Pustite da se Srbija konačno razvija, zapravo da sam ja na vašem mestu uvek bi politički razmišljao da li napadati nešto što donosi nova radna mesta, donosi nov imidž Beograda i konačno donosi bolju ekonomsku situaciju našeg glavnog rada i naše zemlje. Ali, vaši interesi su uvek ispred javnog interesa i ne čudim se što se tako ponašate, ali tu je razlika između nas i vas i ja sam srećan što će ovaj projekat za četiri do pet godina doneti jednu potpuno drugačiju i ekonomsku sliku Beograda i Srbije, a i što se tiče našeg imidža u svetu i u Evropi. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić, povreda Poslovnika.
Dobro, ja smatram da je nekoliko članova povređeno, ja ću da govorim o članu 107. – da je govornik na sednici dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Kolega u svom nadahnutom govoru je rekao između ostalog da sa mnom nešto nije u redu. Vi to niste čuli. Ja sam tražio repliku, vi smatrate da nemam pravo na repliku i ovo nije prvi put da se poslanicima opozicije ovde drže lekcije, predavanja, uspostavljaju dijagnoze, šalje se na lečenje i slične stvari. Ja razumem one koji su rasli i koji su učili od Vojislava Šešelja da ne mogu da izađu iz svoje kože i da se tako ponašaju i danas iako propagiraju neku drugu politiku kada mogu da se kontrolišu, kada iz njih izbije ono njihovo osnovno što su učili od malih nogu, onda krenu sa uvredama. Mi nećemo vređati druge poslanike, nećemo govoriti neistine. Govorićemo istine, govorićemo argumente, tražićemo da se zaštiti interes građana u ovoj Skupštini kod svakog zakona, danas kod ovog zakona. Molim vas gospodine predsedavajući, da budete skoncentrisani da se ova sednica ne bi izmakla kontroli. Znači, molim vas da slušate šta i na koji način se poslanici obraćaju jedni drugima. Hvala.
Zahvaljujem se gospodine Đurišiću. Pokušavam, mada morate razumeti, nekad buka u sali ili da govornici odmaknu se od mikrofona i da ne možemo kao predsedavajući da čujemo svaku reč, ali sam potpuno siguran, da je pomenuto gospodin Đurišić i ta reč koju ste izgovorili, istog trenutka bi poslanik dobio opomenu. Pošto se to nije desilo, ili smatram da se nije desilo, proveriću stenogram, ako jeste reagovaću. Zahvaljujem se. Da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje? (Da.) Hvala. Da li još neko po povredi Poslovnika, da li neko po amandmanu? (Borislav Stefanović, s mesta: Replika.) Nemate osnov za repliku gospodine… (Borislav Stefanović, s mesta: Zašto?) Samo mi recite gospodine Stefanoviću po kom osnovu? (Borislav Stefanović, s mesta: Direktno obraćanje o našoj političkoj opciji.) Pomenuo je Demokratsku stranku ili gospodina Stefanovića? (Borislav Stefanović, s mesta: Ne Stefanovića.) Zahvaljujem se. Da li je pomenuta Demokratska stranka? Ne. Hvala. (Borislav Stefanović, s mesta: Pa to je stvarno sramota što radite.) Na član 1. amandman su podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Dušan Petrović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Reč ima ministar Nikola Selaković.
Hvala uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici. Dakle ja moram kratko da se osvrnem na nešto što je nekoliko poslanika, uvaženih narodnih poslanika do sada reklo, a jedan je čak izjavio da će zbog ovoga neko odgovarati pred pravosudnim organima i pozivao se na kršenje sistemskih odredbi Zakona o eksproprijaciji, tačnije člana 20. Prvo, dame i gospodo narodni poslanici, član 20. Zakona o eksproprijaciji govori o slučajevima kada Vlada Republike Srbije utvrđuje javni interes. Kada Vlada Republike Srbije utvrđuje javni interes. Mi se nalazimo u Narodnoj skupštini i raspravljamo o Predlogu zakona kojim se utvrđuje javni interes. Dakle, ako je Zakonom o eksproprijaciji propisano da Vlada, organ izvršne vlasti, podzakonskim aktima može utvrđivati javni interes u granicama Zakona o eksproprijaciji. Pa ko to može zabraniti Narodnoj skupštini da posebnim zakonom definiše javni interes, kada je očigledno da isti takav postoji? Uzmite uvaženi kolega pa pročitajte dobro i Ustav i zakon na koji se pozivate. A, ako će neko da odgovara pred pravosudnim organima, ja ne znam kako nije odgovarao po toj vašoj logici, neko za zakon kojim se u korist privatne kompanije vrši eksproprijacija. Zato što je to zakon, a onaj ko radi po zakonu ne poziva se na odgovornost. Ustav, uzmite pročitajte član 58. Ustava. Uzmite pročitajte član 58. Ustava, prvo pročitate, pa se onda javite za reč, pa kažete nešto ovde i zaista da držimo neki nivo ozbiljnosti, mi ga demonstriramo sa svoje strane, a nekome pretiti krivičnom odgovornošću zbog toga što se ponaša po zakonu, zaista nije u redu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospodine ministre. Reč ima prof. dr Janko Veselinović.
Dakle, u amandmanu na član 1. suprotno onome što smo i u samom nazivu zakona predložili jeste da se izbaci iz teksta reč „javnog“, jer ovde nema ni „j“ od javnog. Dakle, u obrazloženju činjenica da nije prihvaćen naš amandman Vlada je rekla da se brisanjem reči „javnog“ iz naziva zakona gubi suština radi koje se predlaže donošenje zakona. Mi smo upravo zbog te suštine, suštine koju je na jedan slikovit način ali i vrlo opasan sada obrazložio ministar Selaković. On kaže da je Vladi dato da odredi šta je to javni interes, da utvrdi javni interes. Da li to znači gospodine Selakoviću da Vlada Republike Srbije može da utvrdi da je u javnom interesu da vi gradite kuću na nekom području i da za to vreme srušite kuću nekom drugom? To je upravo ovaj zakon. Dakle radi se o komercijalnom interesu jedne kompanije koja je privatno vlasništvo, predsednik Vlade je rekao – u dobrim odnosima sa šeikom, znači zbog komercijalnog interesa jedne kompanije privatno vlasništvo se pretvara u javnu svojinu koja će sutra biti pretvorena u privatno vlasništvo, vlasništvo jedne kompanije. To je ono što nije interes ni mojih komšija u Novom Sadu, ni ljudi iz Niša, ni ljudi iz Bačke Palanke, Smedereva, i ljudi iz Beograda, osim, rekao je dobro premijer – nekoliko zgrada u okolini ovog savskog amfiteatra čija će cena stanova porasti. Čiji je interes da će stanovi porasti? To je privatni interes vlasnika koji tamo žive i moguće je da će neko sad kupiti stan i da će on iskoristiti tu mogućnost. Radi se o tome, gospodine Selakoviću, da je javni interes kategorija pravna koja u pravnoj struci se jasno prepoznaje i ovim zakonom „leks specijalis“ naš zakonodavac je izašao iz opšteg okvira javnog interesa jer je za javni interes proglasio nešto što je komercijalni interes jedne kompanije i to je opasan presedan.
Zahvaljujem gospodine Veselinoviću. Izvinjavam se gospodine Božoviću, replika gospodin Selaković, ima prednost. Izvinjavam se. Izvolite, gospodine Selakoviću.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, opet izvrtanje teza. Istina je da Vlada Republike utvrđuje javni interes, ali ovo nije sednica Vlade, ovo je sednica Narodne skupštine. (Janko Veselinović dobacuje sa mesta.) Ne, vi ne potvrđujete. Vi imate pred sobom Predlog zakona kojim se definiše javni interes i predviđa postupak eksproprijacije zemljišta na određenom broju katastarskih parcela. Kakve privatne kompanije? Kakvi privatni interesi? Pa, gde vi to vidite u ovom zakonu? Šta je predmet ovog zakona? Ko je korisnik ovde eksproprijacije? Hajde da vidimo. Ovo je rasprava u pojedinostima koliko sam ja shvatio. Ovde pričamo o vašem amandmanu, o jednom destruktivnom amandmanu, kaže – briše se. Mi imamo konstruktivan Predlog zakona, vi imate destruktivan amandman i sve vreme mešate osnovne stvari. Ja vas dosta uvažavam, poštujem, doktore Veselinoviću. Vi ste doktor nauka, doktor pravnih nauka. U Zakonu o eksproprijaciji se kaže – da Vlada utvrđuje javni interes i čitav jedan član sa, mislim, sedam, osam stavova je posvećen tome, i više verovatno od toga. Mi ovde pričamo o tome da se ovim Predlogom zakona posebno utvrđuje javni interes. Pazite, Narodna skupština je jači organ vlasti od Vlade Republike Srbije. Ako može Vlada na osnovu Zakona o eksproprijaciji da utvrđuje javni interes, onda može i Narodna skupština zakonom da utvrdi javni interes u posebnoj situaciji kao što je i ova. O kakvom privatnom interesu pričate? Ovde se kaže da se to vrši u korist Republike Srbije koju zastupa državno pravobranilaštvo. Zahvaljujem.
Vreme. Zahvaljujem ministre. Reč ima narodni poslanik Balša Božović. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Dakle, ovde se radi o nečemu što Vlada Republike Srbije pokušava uporno da predoči javnosti, a to jednostavno nije istina. Član 58. Ustava, gospodine Selakoviću, očigledno da vi niste pročitali, pa evo iskoristiću priliku, predviđa da pravo svojine može biti oduzeto ili ograničeno samo u javnom interesu utvrđenom na osnovu Zakona o eksproprijaciji u članu 20. E, sada javni interes je 0,8% javnih objekata izgrađenih na teritoriji Savskog amfiteatra na 177 hektara, Da li je to javni interes? Vi možete gospodine Selakoviću da pred ovu Skupštinu, pošto imate apsolutnu većinu, da stavite da je danas 13. avgust i da Narodna skupština utvrdi to i kažete – jeste, javni interes je da mi sada privatizujemo Narodnu banku Srbije i da je privatizuje gospođa Jorgovanka Tabaković, ali to nije javni interes. Vi ga možete tako proglasiti, ali to nije to. Vi na osnovu većine pokušavate da vređate zdravu pamet građana Srbije. Nema javnog interesa u 0,8% objekata javne namene, pri tom nemamo u ugovoru da se investitor obavezuje i na tih 0,8% objekata javne namene, jer ugovor nemate. Kažete da će on uložiti tri milijarde evra direktno na područje Savskog amfiteatra i onda ste rekli pre dva dana da svako ko uloži tri milijarde evra za njega ne treba da važe Ustav i zakoni Srbije. Zato što je Bog dao da Abu Dabi bude u centru Beograda. To se sigurno neće dogoditi. (Vladimir Đukanović, s mesta: Šta fali?)
Molim vas gospodine Đukanoviću, nemojte da dobacujete.
Pet stotina miliona evra košta zemljište građana Beograda. Vi ga bez bilo kakvog ugovora o gradnji „Beograda na Vodi“ poklanjate investitoru. Zbog toga ste došli danas u Narodnu skupštinu da poklonite pola milijarde evra investitoru koji je prijatelj vašeg premijera i verujte mi na reč jednog dana će pravosudni organi imati pune ruke posla kada je ova stvar u pitanju. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Zahvaljujem, gospodine Božoviću. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić. Izvolite. (Janko Veselinović, s mesta: Replika.) Imate pravo, ali moram da obrišem listu da se prijavite onda posle gospodina Jovičića. Izvolite gospodine Jovičiću.
Hvala predsedavajući. Poznato nam je da predstavnici bivšeg režima se razbacuju milionima. To im je bilo valjda u krivi dok su bili na vlasti, pa milioni vamo, milioni tamo. S druge strane, što se tiče privatizacija, nema šta da se privatizuje. Sve su bile pljačkaške privatizacije tako da više nema šta da se privatizuje. Stigli su za tako jedan kratak vremenski period, jer govorimo od dve hiljade i nešto preduzeća koja su bila u procesu privatizacije, da sve lepo postignu, da privatizuju, ali građani od toga su dobili, nećete verovati 400 hiljada otpuštanja. Dobili su slabiji životni standard. Ništa od toga nisu videli i zato ste i platili cenu na izborima. Kada govorimo, s obzirom da prethodi govornik je ako gledamo u akademskim krugovima jedan od uvaženijih pravnika, ne bih ja to potcenjivao, ali postoje aršini kada DS vlada, moram da pomenem, i kada neka druga vlada. Pa, na primer Mirko Cvetković 2010. godine usvoji „leks specijaslis“. Vlada Mirka Cvetkovića je donela takav zakon sa ograničenim važenjem, Zakon o podsticaju građevinske industrije u uslovima ekonomske krize, četiri hiljade šesto šesnaest stanova koji danas čini naselje Stepa Stepanović. Ono što je važnije od ovog zakona, „leks specijalisa“, što je urađeno sve van konkursa. E, sad kakva razlika postoji između ovog zakona koji danas usvajamo i onog koji je usvojio Mirko Cvetković? U to vreme sve je bilo bez konkursa, sakriveno od javnosti, pod izgovorom da se grade socijalni stanovi, koji su posle u to vreme koštali 1.300 evra po kvadratu, ja tu ne vidim ništa socijalno, to je jaka cena za bilo kog građanina Republike Srbije, osim za one koji su možda bili u stranci koja je taj zakon usvojila. Ovaj zakon omogućava da dobijemo priliv investicija. Zakon koji je usvojio Mirko Cvetković i sve to što se gradilo u Beogradu je bilo iz budžeta. Podstakli su to naravno zaduživanjem, uzimali kredite, koje mi danas vraćamo. Ovde nema kredita, ljudi, ovo je 3,5 milijardi evra investicija kroz nekoliko faza. Nemate šta da izgubite. Pričate o infrastrukturi. Kažete - 500 miliona evra za eksproprijaciju, pa to je neistina, 270 do 280 miliona će sve koštati sa infrastrukturom, ali mi i da nema „Beograda na vodi“ za razliku od vas želimo nešto da uradimo za građane Beograda i građane Srbije. Želimo da uradimo. Za 20 godina niste mogli kanalizaciju da uvedete. I nije ni čudo što se non stop pozivate na kraj 18 i početak 19 veka, jer ni tada nije bilo kanalizacione mreže, ali su imali viziju jednog dana da je uvedu, a vi to niste uspeli ni u 21. veku. Šta hoću da kažem? Ovaj projekat nije iz kredita, ovaj projekat je čista investicija koja će pre svega dovesti do toga da ostale projekte završimo, koje gospoda nisu uspeli, a to je Prokop koji će početkom sledeće godine konačno da se završi, da izmestimo autobusku stanicu, da taj najatraktivniji potencijal naše zemlje iskoristimo. Vi, ja ne znam da li je moguće da kažete – to je najveći potencijal naše zemlje, ali pošto je to potencijal ne želimo tu ništa da radimo, nego želimo to da čuvamo, da negujemo korov, da negujemo olupine, da građani ne mogu ni da se prošetaju tim stazama u tom predelu. Znači, to je vaša politika. Naša politika je kontinuirani razvoj Srbije, Beograda i Srbije, nova radna mesta. Nemojte se non stop pozivati vi na zakone, krišili ste ih na svakom ćošku. Na kraju krajeva niste ih vi ni usvajali nego drugi su vam pisali. Pisali su vam oni koji su na osnovu tih zakona sebi omogućili profit na štetu građana Srbije, na štetu svih nas, da ih ne navodimo ko su ti, ali su sebi odvojili i stekli dosta bogatstva i sad odjednom kada neko želi da investira 3,5 milijarde evra vama smeta. Zašto? Zato što je javni interes, zato što taj neko ko da taj novac neće dozvoliti zloupotrebe. Jer, najlakše ste mogli da pljačkate građane Srbije, ali ne možete da pljačkate strane investitore. Videli smo probleme i oko mosta Zemun-Borča. Hvalite se time. Da nije bilo Kineza, taj most bi koštao dve milijarde. Da se pitao bivši gradonačelnik, a vi ste bili njegov najbliži saradnik. Nisu dozvolili. Zbog toga ste imali probleme i u vašoj stranci.
Gospodine Jovičiću, nemojte da se obraćate drugom narodnom poslaniku.
Obraćam se vama, predsedavajući. Za SNS je javni interes iznad svega, ali ne volim i nikada neću dozvoliti da se na javni interes pozivaju oni koji su sve moguće radili u ime ličnog interesa. To je nama potpuno jasno. Još jednom ponavljam – nije vama problem „Beograd na vodi“, vi ste imali „Menhetn na vodi“, od njega nismo videli ništa, ali tada ga niste kritikovali, niste se pozivali ni na Ustav, ni na šta se niste pozivali. Pretpostavljam da bi taj Menhetn gradio neko ko danas više u Srbiji nema te privilegije da na račun građana Srbije sebi odvaja profit i stvara bogatstvo. Vas to boli. Vi ste poduprti nečijim interesima da ih štitite, ali za nas postoje samo interesi građana Republike Srbije. Ne postoje interesi ni Miškovića niti bilo koga drugog. Još jednom ponavljam, ovaj projekat je za Srbiju šansa razvoja i ako vam smeta jedan čovek koji taj projekat gura posle 100 godina i došao je u priliku da ga sprovede, ljubomora je negde u prirodi čoveka, ja to razumem, ali nemojte biti ljubomorni na Srbiju ako ste ljubomorni na Aleksandra Vučića.
Zahvaljujem se gospodine Jovičiću. Reč ima prof. dr Janko Veselinović, pa gospodin Božović, pa gospodin Babić, pa gospođa Vukomanović. Izvolite, gospodine Veselinoviću.
Hvala poštovani predsedavajući. Prvo da uzvratim ne radi komplimenta, nego zaista što to mislim. Dosta poštujem gospodina Selakovića iz jednog razloga – završio je državni fakultet i dobar je pravni stručnjak. Nezadovoljan sam, naravno, njegovim ministarskim poslom, ali sam zadovoljan što je završio državni fakultet, nije polagao za nekoliko dana mastere i doktorske studije. Međutim, gospodine Selakoviću, vi ste mene zaista još jednom osvestili kada je u pitanju „Beograd na vodi“. Vi ste dobro rekli kako mi znamo šta će se tu graditi, odnosno sada se radi samo eksproprijacija, utvrđuje se javni interes. Tačno, gospodine Selakoviću, mi nemamo ni predugovor, ni pismo namera, ni ugovor, imamo samo jednu maketu i obećanje, priče, kako je rekao predsednik Vlade – njegove snove. Znate šta gospodine Selakoviću? Snove ima i 100 hiljada porodica kojima je Vučić obećao izgradnju socijalno jeftinih stanova od 378 evra, pa sada oni imaju noćne more jer ne znaju kako da prežive, odnosno vežu kraj sa krajem. Tačno je, ovo jeste put kojem ne vidimo kraj zato što se utvrđuje javni interes, stvara se, po pričama, mogućnost da se jednoj privatnoj kompaniji koja ima osnivački kapital od 100 dinara da mogućnost da gradi jedan tako impozantan projekat.
Vreme.
Završavam. Mi ćemo uložiti u infrastrukturu i eksproprijaciju naš gotov novac, koji, uzgred, nemamo.
Zahvaljujem se, gospodine Veselinoviću. Gospodine Selakoviću, zamolio bih vas samo, da bi završili prethodni krug replika, da damreč gospodinu Božoviću, pa vi. Izvolite, gospodine Božoviću. Replika, dva minuta, zbog pominjanja DS.
Zahvaljujem, predsedavajući. Prethodni govornik je imao prilike da kaže što-šta, kome repliciram… (Aleksandar Jovičić, s mesta: Kome replicirate?) …što-šta na temu kako se vodio Beograd ili kako se na neki način…
Molim vas, gospodine Jovičiću, ovo je replika na vaše izlaganje, nemojte da dobacujete.
… Vlada Republike Srbije ophodi danas prema svojim građanima. U ruci držim ugovor iz 1974. godine, ugovor između Branka Pešića kao nekadašnjeg gradonačelnika Beograda i „Železnice Srbije“. U ovom ugovoru Beograđani su samodoprinosom platili 57% stanice Prokop, kao investicije između grada Beograda i tadašnje „Železnice“. Dakle, na osnovu ovog ugovora, Beograđani će platiti Prokop, a za uzvrat će im se dati zemljište savski amfiteatar, koje je do skoro pripadalo „Železnici“ i nikada se ovaj ugovor nije ispoštovao. Po ovom ugovoru, građani Beograda su vlasnici 500 miliona evra tržišne vrednosti savskog amfiteatra koje vi poklanjate kao Vlada Republike Srbije investitoru i to proglašavate javnim interesom. To je sramota, zbog toga će neko odgovarati pred pravosudnim organima ove zemlje. Kada smo govorili o tome da je ovo presedan, investitor koji je prijatelj predsednika Vlade mora da zna da svaki dinar koji se ulaže, ulaže se uz izvesnu dozu pravne nesigurnosti, jer Ustavni sud je u svojim presudama i do sada uzimao u ozbir ove stvari. Ovo će pasti na Ustavnom sudu, a mi ćemo, naravno, uputiti žalbu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Nikola Selaković, replika. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da se nazire suština problema. Nekome smeta što je Zavod za urbanizam grada Beograda izradio maketu kao idejno rešenje područja savski amfiteatar - „Beograd na vodi“, jer taj neko kome to smeta je navikao da nam pravi makete u realnoj veličini, da nam napravi maketu od 70 miliona dinara na Novom Beogradu, da na, napravi Potemkinovo selo zvano „Nove Terazije na Novom Beogradu“, 70 miliona dinara. I nikome ništa. I niko ne odgovara za to. Kaže – nemamo ugovora. Pa, da imamo ugovor, ne bismo donosili zakon. Da imamo ugovor na osnovu Zakona o eksproprijaciji, podnesete ugovor, izvršite utvrđivanje javnog interesa, čak i mimo stava 1. gde se nabrajaju slučajevi u kojima može da se utvrdi javni interes. Kaže se – poklanja se zemljište koje vredi 500 miliona evra. Hajde da vidimo da li ono vredi 500 miliona evra pre šest, pre 10 meseci, u onom stanju u kojem ste ga ostavili, u onom stanju gde niste, kao što reče predsednik pre neki dan, niste mogli kosu da uzmete da ga pokosite, đubre da pokupite, da ljudima koji su tu živeli učinite taj život iole dostojnim životu čoveka u 21. veku. U priobalju gde ništa živo niste od smeća i od groblja brodova imali da vidite, da li o tome pričate? Što se tiče odgovornosti pred pravosudnim organima, slobodno. Svako ko ne radi po zakonu, a zakone donosi Narodna skupština, treba i da odgovara. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić, replika.
Uvaženi predsedavajući, ne mogu da shvatim šta znači, što moj kolega nosi i u emisije i po Skupštini, neki ugovor iz 1974. godine? Kada već govorite o Branku Pešiću, najboljem gradonačelniku u novijoj istoriji naše zemlje i grada Beograda, pročitajte nešto malo više o njemu. Branko Pešić je imao viziju, imao je snove, koje najverovatnije vi želite da opovrgnete, jer današnji premijer ima slične snove što se tiče Beograda i Srbije u narednom periodu. Branko Pešić je napravio i Mostarsku petlju i Gazelu i Terazijski tunel. I tada su postojali ljudi koji su zbog političkih poena želeli takve projekte da opstruišu. Ne znam šta vam znači kada kažete – građani su vlasnici tog dela Beograda. Mene niko nije obavestio da sam vlasnik toga. Ne znam da li je vas, predsedavajući, neko obavestio? Ako smo mi upisani kao vlasnici, dajte da se pojavimo na vreme negde, ali očigledno moj kolega se non-stop poziva da smo mi, svi građani, vlasnici toga. Ne postoji koncept u pravu gde su svi građani vlasnici nečega. U komunizmu je, doduše, postojao. E sad, suština je da Republika raspolaže sa tim delom našeg najatraktivnijeg dela grada i potencijala, jer vi se često pozivate na potencijal, a u životu nikada niste znali da iskoristite taj potencija. Ne govorim o ličnom potencijalu, to ostavljam vama, ali o potencijalu Srbije i Beograda postoje ljudi koji se brinu i koji žele da nastave put i Branka Pešića i mnogih drugih koji su kroz istoriju želeli i videli viziju za Srbiju, jer Srbija konačno ima šansu da uz pomoć prijateljstva i dobrih kontakata u svetu, koji su pre svega zasnovani na jednoj dobroj međunarodnoj politici koju vodimo, na pomirljivim tonovima, na politici razvoja, mira i prosperiteta naše zemlje …
Vreme, gospodine Jovičiću.
… sa te strane, završavam, smatram da će ovaj projekat podržati građani Srbije i Beograda i da će konačno doneti ekonomski oporavak naše zemlje. Hvala.
Hvala. Reč ima Zoran Babić, replika.
Zahvaljujem se, gospodine predsedavajući. Izvinite što mi je trebalo malo vremena, ali sam dobio podatke koji su mi bili interesantni. Malo pre povela polemika o demokratičnosti parlamenta u ovom i u prethodnom sazivu. Reći ću vam samo jedan podatak. Od kada je usvojen ovaj Poslovnik o radu, u prva dva meseca u osmom sazivu, od 2008. do 2012. godine, za dva meseca narodni poslanici, među kojima sam bio i ja, tražili su pravo na repliku 491 put. Znači, 491 put za dva meseca. Znate li, poštovane koleginice i kolege, koliko je ta demokratična i demokratska vlast u tom trenutku dala pravo na repliku? Pedeset puta. Svaki deseti put smo nekako uspeli da probijemo i da ubedimo predsedavajućeg da je povređen Poslovnik, odnosno da imamo pravo na repliku, za razliku od sada kada se i pomisli na repliku i podigne se ruka. Pa, naravno da je parlament mesto gde se debatuje. Toliko o praktičnosti parlamenta i poštovanju procedura. Drago mi je što se na ovom zakonu pokazuje razlika između politika koje su vođene, politika koje se na neki silovit način, a vidim i u debati od pre nekoliko dana čak se preti i ulicom da bi se takva politika vratila nazad, i politike koja se sprovodi. Vidim da je nekim narodnim poslanicima u javnom interesu da je zgrada Beogradske zadruge trebala da ostane stecište narkomana, stecište ljudi koji rade neke nečasne radnje. Vidim da je nekima u javnom interesu bilo da ta zgrada, jedna od najlepših u Beogradu …
Vreme.
Ja sam se javio po amandmanu.
Meni je rečeno da je replika, izvinjavam se onda.
Ja sam se javio po amandmanu, ali ću završiti u dve rečenice, ako mi dozvolite. Drago mi je što neko misli da je ta zgrada treba da ostane takva i da je to javni interes, kao što je i trebalo verovatno da 177 ha najboljeg zemljišta zaparloženog u korovu, u groblju brodova, među udžericama i među nehigijenskom i tamo gde su ljudi živeli na jedan nehuman i nehigijenski način, bio javni interes za bivši režim. Ne samo da im je bio javni interes, već su taj javni interes i podržavali jer čak ni kosu nisu uzeli da počiste, a kamo li bilo šta drugo.
Pre nego što nastavimo sa radom, molim narodne poslanike da se, koliko je god to moguće, usredsrede na amandmane. Ovde se uglavnom vodi načelna rasprava. Prema tome, molim vas, imamo amandman pred sobom, to je trenutno tačka dnevnog reda i molim vas da u tom smislu upodobite vašu diskusiju. Reč ima narodni poslanik Dijana Vukomanović, po amandmanu.
Slažem se sa vama, gospodine predsedavajući. Zaista, naše kolege su u ovom amandmanu konkretno predložili da se briše reč u stavu 1. člana 1. „javno“. Šta je ako nije javni interes da zakonima regulišemo oblast ljudskih prava? Jer, svi postupci eksproprijacije se tiču temeljnog prava, a ne samo na imovinu, nego isto tako i na život. Ovde su kolege pominjale razne odredbe drugih zakona, ali isto tako su se pozivali i na Ustav. U ovom mom reagovanju želim da ukažem na to zašto je bilo potrebno doneti, u stvari biće potrebno doneti zakon i zašto je on tako formulisan. Da bi se regulisao posebni postupak eksproprijacije povodom isto tako nekih drugih članova Ustava, kao što je član 75. i član 76. Juče je bio Međunarodni dan zaštite pripadnika romske nacionalnosti i ja bih podsetila kako se vršila eksproprijacije 2009. godine kada je gradonačelnik Beograda, koji je pripadao DS, a opozicija danas uglavnom pripada toj matičnoj stranci, raseljavao pripadnike romske nacionalnosti u cilju eksproprijacije u roku od tri sata i buldožerima i autobusima.Amnesty International“ u svom izveštaju od 31. avgusta 2009. godine kaže da je u roku od tri sata razrušeno 200 domova, da je 178 romskih porodica raseljeno, a od toga je 114 dobilo, da tako kažem, prinudni smeštaj u metalnim kontejnerima. Ja bih rekla da je upravo zato potrebno regulisati zakonom posebni postupak eksproprijacije, da se ovako kršenje ljudskih prava ne bi događalo. Hvala. (Balša Božović, s mesta: Replika.)
Gospodine Balša, ne vidim osnov za repliku. (Balša Božović, s mesta: Pomenuta je DS i gospodin Đilas, a vi mi ne date pravo na repliku.) Ako je spomenula DS, to nije ništa uvredljivo, nego je samo objasnila kako je ta stranka u to vreme to rešila. Ne vidim šta je tu uvredljivo. (Balša Božović, s mesta: Imam pravo po Poslovniku.) Molim vas, nemojte, mi ćemo sada ići u nedogled. Nemate pravo. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović.
Zamolio bih samo ako može malo tišine. Nisam imao nameru uopšte da se javljam da diskutujemo, niti nameravam danas u toku dana nešto mnogo da se javljam. Znate, ovde je razlika u sistemu vrednosti, neko želi da nešto napravi od svog rada, a neko uživa u šiblju, komarcima, rastinju itd. Ali, kada govorimo o javnom interesu, znate, 2000. godine imali smo sijaset nekih državnih preduzeća koja su imala delatnost od javnog interesa, pa ste iz rasprodavali u bescenje i niste mnogo marili za javni interes onda. Baš vas je bilo briga za javni interes. Ne znam da li je u javnom interesu kada neko da bespovratni kredit za vinograde, a danas se poziva na javni interes. Kada smo već kod toga, sigurno nije javni interes, draga gospodo, da imamo bespravnu gradnju, a u tom delu smo imali koliko hoćete bespravne radnje u periodu gde ništa niste uradili. Nije sigurno u javnom interesu da imamo prostituciju. Izvinite, svi koji živimo u Beogradu znamo šta se dole odvija i koliko je to strašno. Javni interes je da se to iskoreni. Nije u javnom interesu da dole imamo razno-razne džeparoše, secikese, šta god hoćete, lopove svih vrsta, nego je u javnom interesu da tamo ljudi budu bezbedni. Izvinite što to želimo Beograđanima da napravimo. Izvinite što vi godinama ništa niste tamo uradili. Pa makar da ste očistili da vam niko ništa ne može sada da kaže, nego naprotiv, vi ste od tog dela Beograda, koji mora da bude najlepši, deponiju, smeće ste napravili od toga. Jedino što je vaš javni interes bio tamo, to su groblje vagona, groblje brodova, komarci, zmije, rastinje, fekalije. Izvinite, ja ne želim da Beograd koji izlazi na dve reke bude takav. Još kada smo kod javnog interesa, ja sam obavljao funkciju predsednika skupštine u jednom državnom preduzeću, koje inače po zakonu obavlja delatnost od javnog interesa. Vaša vlast je donela odluku na telefonskoj sednici Vlade, koja je noćna bila, da prodate prodajnu mrežu tog preduzeća tako što ste doneli podzakonski akt, odnosno uredbu kojom ste promenili postojeću uredbu. Toliko je vas interesovao javni interes. Vi ste podzakonskim aktima, niste čak smeli ni uSkupštinu da dođete, nego ste podzakonskim aktima menjali postojeća podzakonska akta da biste legalizovali pljačku i da nešto što je od javnog interesa prodate nekom privatniku koji je vama bio blizak i tako da sahranite i uništite to preduzeće. Nemojte vi da se pozivate na javni interes, trebalo bi da vas bude sramota. Javni interes je da ono bude dole pravi Menhetn, da ono bude divota za Beograđane, a ne da uživamo u smradu, kao što ste vi očigledno želeli da uživaju Beograđani. Hvala vam.
Reč ima Vladimir Pavićević, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine i predsedavajući današnjom sednicom gospodine Arsenoviću, poštovani ministri Vujoviću i Selakoviću i poštovani gosti, povređen je član 104, a potom i član 108. Poslovnika Narodne skupštine kada, gospodine Arsenoviću, niste gospodinu Božoviću malopre dali pravo na repliku. Gospođa Vukomanović je pre nego što se javio gospodin Božović pomenula i stranku čiji je član funkcioner i poslanik gospodin Božović, pomenula je i bivšeg gradonačelnika, koji je takođe bio član i poslanik iste te političke stranke DS. Gospodin Bečić je jutros ustalio jednu praksu da kada se pomene stranka, a pominjana je SNS, da uvek gospodin Babić ili gospodin Jovičić ili gospodin Arsić imaju pravo na repliku, gospodine Arsenoviću. Smatram da je veoma važno da svi narodni poslanici u našoj Narodnoj skupštini imaju ravnopravni tretman, poštovani gospodine Arsenoviću. To znači da se pravila i procedure, poštovana gospodo, na isti način tiču svih narodnih poslanika, a ne, gospodine Arsenoviću, kada se pomene SNS, gospodin Babić, po prirodi stvari, odmah dobije pravo na repliku, a kada se pomene DS ili Nova stranka, da onda vi samo odmahnete glavom i kažete – ne, ne, ne, nemate pravo na repliku. Gospodine Arsenoviću, molim vas da uvažite moju argumentaciju da kažete da ste pogrešili i ja od vas ne zahtevam da sebi izreknete upozorenje, već samo da gospodinu Božoviću date pravo na repliku, jer očigledno je, gospodine Arsenoviću, da gospodin Božović u konkretnom dijalogu ima, na osnovu Poslovnika naše Narodne skupštine, pravo na repliku, poštovani gospodine Arsenoviću. Hvala.
Znam, gospodine Pavićeviću, da vi znate da ja nisam pogrešio. Vi dobro znate, molim vas, molim vas, ja ne mogu nikoga da kopiram. Ja sam ja ovde i ja sam svoja ličnost. Prema tome, ja ne mogu da oponašam ni Bečića, ni Maju Gojković, niti tražim da mene neko oponaša, molim vas. Tačno je da je Dijana Vukomanović pomenula DS, ali ništa uvredljivo. Ja smatram, ako nešto nije uvredljivo, na to nemate pravo na repliku. Ne nemojte, molim vas. Znači, tvrdim da sam iskoristio svoje pravo, po Poslovniku, da dam nekome pravo za repliku ili ne. Znači, nisam video uopšte osnova. Prema tome, mislim da sam postupio po Poslovniku, a vaše je pravo da se izjasnimo po povredi Poslovnika u Danu za glasanje. (Da.) Sada po amandmanu ima reč narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući, jeste, po amandmanu je, mada sam primetio da je danas bilo nekih želja da me određene kolege čuju i po drugom osnovu, za sad neće. Dakle, protiv sam toga da se usvoji ovaj amandman, svakako. Ukazujem na činjenicu da se nalazimo na amandmanu koji se u ovoj rekapitulaciji, koju nazivamo popularnim mišljenjem Vlade, nalazi pod brojem šest i svako može da konsultuje tekst onoga što je predloženo. Mi mnogo dugo pričamo ovde o postojanju ili nepostojanju javnog interesa, kako se to utvrđuje, kako se vrednuje itd. i pričaćemo o tome, siguran sam, ceo dan, pošto će ovo definitivno da bude još jedan dan rasprave u načelu, nažalost, pa ćemo tada i da pričamo da li jeste upravo poenta da ne izgleda sve isto kao pre 200 godina, ima li opravdanja po različitim uslovima, osnovama, ima li koristi za bilo koga izvan Beograda. O svemu ćemo mi to vrlo detaljno danas. Ko je pročitao Ustav, ali nije do kraja, pa je uspeo čak i da doda neke delove, a ako je i pročitao, nije do kraja razumeo, isteraćemo ako treba, ali da se pozabavimo baš konkretno ovim što je predloženo ovde. Jel ovo beše pravno loše napisano? Jel se u ovome traži neka intervencija u stavu 3, koji ne postoji? O čemu mi pričamo dalje? Predlažem da mi pređemo na sledeći amandman, a ovo što se tiče javnog interesa, pretrešćemo tamo. Hvala vam.
Orliću, podržavam vaš predlog, samo je stvar poslanika. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović, po amandmanu. Ja vas molim, ne pominjite druge stranke. Govorite o amandmanu.
Zahvaljujem se, gospodine predsedavajući. Upravo po amandmanu, kao što to sve vreme čini poslanička grupa SPS, vrlo jasno i precizno se određujući na sve ono što je i predlog zakona i ono što predstavlja suštinu amandmana. Međutim, ovde ću se potpuno saglasiti sa prethodnim govornikom, da se postavlja pitanje urednosti amandmana jer ako se izbriše ono što podrazumeva termin javni, onda se obesmišljava u celosti sam predlog zakona. Ako se obesmišljava suština i sadržina zakona, onda o tome nema potrebe da se diskutuje, dovoljno je samo reći da smo protiv zakona. Drugo, neko od predstavnika opozicije je citirao član 58. stav 2. Ustava i to je dobro pročitao, ali je jednom inverzijom ili zamenom teza izveo pogrešan zaključak. Tačno je da pravo svojine može biti oduzeto ili ograničeno samo u javnom interesu, utvrđenom na osnovu zakona, a to je upravo zakon o kome danas raspravljamo. Jer, upravo je taj zakon, zakon koji definiše pravo javne svojine, pa se onda ne vidi, nije jasno kako je to na drugi način moglo i da se reguliše, a da se javna svojina veže isključivo za zakon i ograničenje kroz zakon. To je upravo ovo o čemu mi danas diskutujemo i ono o čemu raspravljamo, pri čemu se apsolutno poštuje i ona sledeća definicija istog stava, istog člana Ustava gde se kaže da pravo svojine može biti oduzeto ili ograničeno, ali uz naknadu koja ne može biti niža od tržišne, a to je ono što je već ukalkulisano ili inkorporirano u sam tekst zakona. Prema tome, u svakom slučaju, mi u poslaničkoj grupi SPS dozvoljavamo da i stručna javnost i pravnička i ustavno-pravna i bilo koja druga struka može biti podeljena u ovom pravcu i da može različito komentarisati ono o čemu mi danas radimo. Ali, uvereni smo da jedini ko može dati odgovor na pitanje da li je nešto ustavno ili ne, to je Ustavni sud. Mi idemo u uverenju da zakon koji se donosi jeste zakon kojim se, kako je ovde neko rekao, ne derogira, čista nesuvisla izjava. Ne može Ustav biti derogiran. Ustav može da bude povređen, ali da bude derogiran, to je nemoguće. Prema tome, mi nismo za to da se povređuje Ustav. Mi smo za to da se poštuje Ustav. U skladu sa tim, smatramo, dok Ustavni sud ne da svoju ocenu, da je ovo nešto podrazumeva legitiman i legalan način regulisanja prava u postupku eksproprijacije, procesnih rešenja u postupku eksproprijacije i ono što je najvažnije, stojimo čvrsto na stanovištu da jedini ko može biti korisnik eksproprijacije je država, odnosno Republika Srbija. Zahvaljujem se.
Po amandmanu reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Činjenica jeste da svi naši amandmani imaju tu intervenciju da se briše reč: „javno“, jer smatramo da nema nijednog valjanog argumenta da se proglasi javnim interesom Projekat „Beograd na vodi“ i to ćemo ponavljati do kraja ove rasprave. To je naše pravo, kao što je vaše pravo da nas ubedite da postoji. Niste uspeli da nas ubedite. Ako uspete, mi ćemo odustati od rasprave, da nam objasnite gde je javni interes žitelja Lebana, žitelja Kuršumlije, žitelja Sombora, da se donese jedan ovakav zakon. Gde je njihov interes da se iz budžeta Republike Srbije da 40 miliona evra da bi po ovom zakonu moglo da se kupi 5% zemljišta? Ako hoćete da ostvarite ovaj projekat, dajte investitoru neka on od vlasnika tih 5% beznačajnih, možda je to i manje, otkupi tu zemlju jer ste rekli – tu će da idu možda i neke škole, putevi. To niko ne zna danas, jer mi imamo maketu, maketu na kojoj se ne zna gde je šta. Gde su te škole i vrtići koji ovde stoje? Gde su tačno te zelene površine? Da li na privatnoj imovini ili na imovini koja je sada već u vlasništvu Republike Srbije? To je problem sa ovim. Zato smo mi protiv ovoga i koristimo sve što možemo da vas ubedimo da ne izglasate jedan ovako štetan zakon. Da, napravili smo grešku kod pisanja ovog amandmana. Stavili smo intervenciju u stavu 3, koji u ovom članu ne postoji, ali ko radi taj i greši. Mi se svog rada ne stidimo. Hvala.
Hvala. Po amandmanu Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, da li postoji javni interes, mislim da postoji. Taj interes je sledeći, Srbija je izgubila previše vremena. Previše vremena je izgubila zato što su poslednjih 12, 13 godina, odnosno do 2012. godine, upravljali njom ljudi koji su najmanje vodili računa o Srbiji. Ne mogu da se naljutim za ono što nisu mogli da urade, ali recimo, da se uredi taj deo grada, izmeštanje železničke stanice za projekat železničke stanice „Prokop“, koji će da koriste svi građani Srbije, do sada je potrošeno 700 miliona dolara, a to nije privedeno nameni. Tih 700 miliona dolara mi i dan danas otplaćujemo. Hoćemo li i dalje da ih otplaćujemo, a da od njih nemamo ništa? Pričamo ovde da li će to neko privatno da eksploatiše. Verovatno hoće. Hoćemo li svi od toga da imamo koristi? Potpuno sigurno. Da li imamo novca da sami sprovedemo ovaj projekat? Nemamo. Da li postoje zakoni koji regulišu privatno javni interes? Postoje. Samo su njima do sada bili davani da smo mi nešto uređivali, da od toga nismo imali nikakvu korist, a da je imao onaj za koga smo nešto uređivali. Mi smo uvek spremni iz SNS da raspravljamo o svim problemima. Ali, mislim da projekat „Beograd na vodi“ treba da napravi novi imidž i Republike Srbije i našeg Beograda kao glavnog grada, koga naravno najviše vole Beograđani, ali nemojte da nam zabranite da ga volimo i mi koji nismo iz Beograda, jer kada je dobro u Beogradu biće dobro i unutrašnjosti. Ili ćemo da se zaklinjemo da nečiji interes Srbije branimo a nismo ga branili dok smo bili na vlasti, kao što to rade poslanici bivšeg režima. Ili ćemo da se zaklinjemo da branimo interes grada Beograda a nismo ga branili dok smo bili na vlasti, kao što to rade poslanici bivšeg režima. Nama njihove zakletve ne trebaju. Nama i njihovi rezultati ne trebaju koje smo imali u proteklih 12, 13 godina. Neka se oni hvale svojim rezultatima, ali onim lošim rezultatima, kao što je ono ruglo koje postoji u Beogradu na Savskoj obali, takođe dobrim delom u poslednjih 12 godina, do 2012, odnosno je njihov rezultat. Mi taj rezultat nećemo da prihvatimo i mi hoćemo da ga promenimo da to bude sasvim drugačija slika koju Beograd šalje kao srpska prestonica u svet.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi predsedavajući, ja se sa vama slažem, ali moramo da vodimo računa o tome šta predlagači amandmana govore kada obrazlažu amandman. Znate već dugo pričamo o ovom amandmanu, bilo je toga reči u načelnoj raspravi, niko nije odgovorio na to, ali evo i sada u obrazlaganju amandmana bilo od jednog predlagača rečeno, kako u stvari mi ceo ovaj posao radimo da bismo namestili da prijatelj, tamo neki šeik, princ, predsednika Vlade dobije posao u Beogradu, što je potpuno besmisleno. Znači, ovde se radi o Zakonu o eksproprijaciji i ponovo o tome govori. Ali, hvala Bogu da Srbija ima predsednika Vlade kome su ugledni biznismeni u svetu, državnici, prinčevi, šeici, kraljevi prijatelji, kome nije prijatelj neko ko vodi narko klan, kao što je bio Darko Šarić, koji je između 2008. i 2012. godine, investirao u Srbiju parama od prodaje droge tako što je kupio 10% obradive površine na teritoriji Vojvodine. Kupio „Mitros-Srem“, dobijao garancije Metalsbanke i kredite koja je posle toga pretvorena u „Razvojnu banku Vojvodine“. Znači, da li je bolje da imamo za investitore narko klan Darka Šarića, ili je bolje da imamo ozbiljne investitore u svetu? Rečeno je, zamislite, nisu mu prošle investicije, nije uradio investicije u Siriji u Iraku, taj isti investitor. Ozbiljno? A ko da da pravnu sigurnost tom investitoru ISIL- Islamska Država, da tamo investira? O čemu vi ovde govorite dva dana? Znači, ozbiljan investitor je potreban Srbiji na svakom kvadratnom metru, u svakom gradu. Dolazim iz Smedereva, u kome kao što treba da pravimo „Beograd na vodi“, tako treba da pravimo i Smederevo na Dunavu. Jer ko je bio, a žao mi je što nisam imao prilike da to kažem u načelnoj raspravi, da vidi, da i tamo pruga između Smedereva i Dunava, da je i tamo železnička stanica između Smedereva i Tvrđave, da se nalazi stara luka sa jednom raspalom dizalicom i niko je nije sklonio. Koliko god da pokušavamo ne uspevamo zbog nekih koji su od 2008. do 2012. godine, sve to kočili. Umesto sve to da sklonimo, uredimo, kao i Savski amfiteatar, da otvorimo najveću tvrđavu ravničarsku u Evropi za posetioce da napravimo pristanište za turističke brodove i tako dalje i da i taj grad ima koristi. Ovo je dobar primer i za druge gradove. Naveo sam vam primer, imamo Savski amfiteatar, „Beograd na vodi“, posle toga možemo da radimo i druge gradove na Dunavu i Savi, a možda i uporedo kada damo dobar primer na ovaj način. To je razvojan šansa, to je modernizacija Srbije, a ne priča o tome da li ćemo da držimo 177 hektara zemlje pored Save u centru Beograda zarobljeno, pazite, nekim papirom iz 1974. godine. Gospodine, ukinuta je društvena svojina, Ustav, ako niste obavešteni o tome. To nije evropska vrednost, kao što ovde neko ne zna, ne zna da evropske integracije i vizna liberalizacija nemaju veze jedno sa drugim. Rumunija i Bugarska su članice EU pa nisu u šengenu, a onda navodi ko to je završeno, to je bilo na putu ka EU. Ma, ne ništa niste uradili. Bio je SSP, potpisao ga je Boža Đelić i dok nismo dobili status kandidata, dobila je tek sledeća vlast, vi niste ništa uradili. Kao što ništa niste uradili ni u savskom amfiteatru. Zato treba „Beograda na vodi“ i zato treba ovaj zakon da podržimo. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, uputiću jedan apel, jednu molbu u ime SNS, preklinje vas ne delite i ne svađajte Srbiju. Nemojte svađati Beograd sa ostatkom Srbije. Dosta je bilo podela, preko glave je bilo podela. Dosta je bilo podela koji su oivičene nekim rekama. Dosta su ljudi koji su živeli i žive u Vojvodini smatrani autonomašima neki drugi nekako drugačije. Malo nas je. Mala nam je ova Srbija da bi je dodatno delili. Nemojte svađati ostatak Srbije sa Beogradom. Znam da vam je to smešno. Znam da vam je drago kada se nešto raspravlja na ulici, kada se nešto pali i lomi. Nećemo dozvoliti takve stvari. Isuviše svađa je u našem društvu bilo. Isuviše prekih pogleda između Beograda i Novog Sada, sada između Beograda i ostatka Srbije. Evo, dolazim i rođen sam u jednom malom mestu centralnoj Srbiji, verujem da većina zna jer ste mi prijatelji, moji bančani, Kraljevčani, Pazarci, Kruševljani, Trsteničani, vide interes zato što će raditi u Beogradu. Ima mnogo dobrih zanatlija, dobrih ljudi, dobrih zidara, naći će hleb ovde. Zaposliće se ovde, pa čak i oni koji se neće zaposliti vide interes takav što će u Beogradu i njihovom glavnom gradu i u njihovoj prestonici videti jednu svetsku metropolu, a ne zmijarnike. Ne svađajte, ko boga vas molim. Pružena je ruka, nikada je nećemo povući. Ruka je u vazduhu, pružena sa naše strane. Dođite, pomozite, kontrolišite na kraju krajeva. Vidite da sve vaše sumnje i strahovi neće se obistiniti i izvadite jednom glavu iz političke mržnje, a ruke iz džepova i počnite da radite. Radite sa nama. Ako izgradimo, a verujem da ćemo izgraditi objekat baš kao što je na onoj mapi koju možete da pogledate u zgradi beogradske zadruge i videćete i škole i vrtiće i videćete savsko šetalište od kilometar i 800 metara i videćete centralni park. Zar vam neće biti drago da učestvujete u svemu tome? Ako ništa drugo, ako ne zasučete rukave i kao što je premijer rekao i da bar pokosite jedan ar, kontrolišite, učestvujte u tome, jer kome je interes da 177 hektara naše zemlje ma gde ona bila ostane u zmijarniku. Ostane u onakvom stanju kako je generacije gledaju. Pomozite, kontrolišite, budite deo toga i kao boga vas molim, još jednom, i radiću to svaki put, ne svađajte Srbiju, jer ova sala je Srbija u malom. Ova sala je i Subotica i Vranje i Beograd i Novi Sad i Šabac i Kraljevo i Niš i Vranje i mnoga druga mesta gradovi i opštine, nisam ih pomenuo i ne verujem da bih mogao sve da pomenem. Ne svađajte i ne delite, isuviše podela i deoba i patnje i svađa je bilo zadnjih 20 godina. Nemojte da odavde polaze takve poruke. Ovo je projekat, ovo je izgradnja, ovo je mesto gde se prepliću interesi svih, a svi ćemo dobiti nov, moderan, svetski, evropski Beograd. Nemojte da gledamo te visoke zgrade, te moderne zgrade, nemojte da ih gledamo na razglednicama, retko ko može da ode do Dubajia i vidi, a ja nisam imao priliku i žao mi je. Nemam sredstava, ne mogu da priuštim sebi. Neću da gledam takve građevine i takve gradove u svetu. Hoću da ih gledam u Srbiji, hoću da ih gledam u Beogradu, hoću ovde u mojoj zemlji da ih gledam i zašto je to strašno? Zašto je strašno sanjati, zašto je strašno zasukati rukave i napraviti takvo mesto i u Srbiji. Zašto je bolje udžerice, groblje brodova, vagona, da bude vrednost? Dajte da zajedno radimo na tome, dajte da imamo razuma svi, da sklopimo ruke i da sklopimo sve ono što možemo i umemo. Ako ne želite da radite i znam da je to nekome mrsko, jer mnogo je lepše sesti u službeni auto, izbaciti nekoliko tvitova, popiti kafu, napraviti neku kombinaciju, otići u kafanu ili kafić, doći ovde na 15 minuta i reći – uf, što sam im rekao. Ali, ja vam kažem, ako nećete da radite, dođite bar kontrolišite, jer nama nije interes neka luka ili neki MM, ima ih u Srbiji i više su u Ustaničkoj ulici, nego što su u Savskom amfiteatru. Nama je interes nov, moderan, svetski, evropski Beograd, nova moderna evropska svetska Srbija. Na tome radimo, ne delite Srbiju.
Po amandmanu Balša Božović.
Repliku sam ja tražio? Tražio sam repliku na izlaganje gospodina Babića.
Nije vas uopšte spomenuo.
Znači, ne date mi pravo na repliku.
Ne vidim uopšte osnova za repliku.
Onda se izvinjavam.
Nije vas ni lično spomenuo ni stranku.
Gospodine Arsenoviću, ja vam se onda izvinjavam.
Nemojte se meni izvinjavati. Ja sam samo dobro pratio tok sednice. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Senić. Reč ima Aleksandar Senić.
Zahvaljujem se. Žao mi je što je gospodin ministar finansija izašao. Dakle, na član 1. sam podneo amandman zbog usaglašavanja sa prethodnim amandmanom koji je već prihvaćen, dakle da se reč „izgradnje“ briše. Više puta sam obrazložio zbog čega je neophodno da se reč „izgradnje“ briše iz naziva zakona, iz člana 1. zakona. Priznajem da sam napravio tehničku grešku i dodao stav 3. koji u ovom članu ne postoji, pa je samim tim je to bio i osnov za odbijanje amandmana, ali je Odbor za finansije u istom ovom tekstu, kako glasi prvi deo mog amandmana, dakle u članu 1. stav 1. reč „izgradnje“ briše se, predložio i očekujem da će taj amandman biti usvojen, tako da će i član 1. zakona biti usklađen sa Zakonom o planiranju i izgradnji, a takođe i sa nazivom zakona o kome danas diskutujemo. Hvala.
Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava podneo je amandman na član 1. Molim ministra Selakovića da se izjasni.
Zahvaljujem. Prihvata se amandman Odbora.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Vladimir Pavićević, narodni poslanik Zoran Živković i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Nataša Vučković, Vesna Marjanović, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Vidim da je prisutna velika nervoza, što je posledica toga što očigledno sada jednom delu vladajuće koalicije, da ovim zakonom, u stvari Vlada pokušava da opere ruke i da ono što je u njenoj nadležnosti, znajući da radi nešto što nije ni na korist, ni po zakonu, ni na korist ovoj državi i narodu, da tu odgovornost prebaci poslanicima vladajuće većine. Vidim da je pametniji deo tih poslanika, odnosno da nije došao na sednicu. Član 2. kaže da se utvrđuje javni interes za eksproprijaciju nepokretnosti u cilju privođenja zemljišta nameni za „Beograd na vodi“, da parafraziram. Inače, po Zakonu o eksproprijaciji, javni interes može da se utvrdi za izgradnju objekata u oblasti obrazovanja, zdravstva, socijalne zaštite, kulture, vodoprivrede, sporta, saobraćajne, energetske i komunalne infrastrukture objekata za potrebe državnih organa i organa teritorijalne i lokalne samouprave, objekata za potrebe odbrane zemlje, kao i za izgradnju stanova, ali kojima se rešavaju stambene potrebe socijalno ugroženih lica. Takođe, javni interes može da se utvrdi za eksploataciju mineralnih sirovina za obezbeđenje zaštite životne sredine, itd. Nigde se ne pominju mogućnosti, niti mogućnost, jedna ili više njih da utvrdi javni interes na nečemu gde treba da se grade komercijalni sadržaji, kao što su stanovi, molovi, kafane, i šta već tu ima da se gradi. Ne može da se utvrdi javni interes u izgradnji stambenog ili poslovnog prostora. To nije logično. Vlasnici tog stambenog ili poslovnog prostora nakon okončanja izgradnje će postati neka fizička ili pravna lica, u privatnom vlasništvu i time se privatno vlasništvo u jednom trenutku prenosi u nivo javnog interesa i javnog vlasništva, samo da bi bilo prodato pod povoljnim uslovima nekom drugom, a to nije u skladu ni sa zakonom, ni sa Ustavom.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Skupštine gospodine Arsenoviću, poštovani ministre Selakoviću, poštovani ministre pravde, jedan od ključnih problema upravo dolazi iz područja i naučno i praktično kojim se vi bavite gospodine Selakoviću. Osnovni problem ovog Predloga zakona jeste što se Ustav krši radi privatnog interesa. Gospodine Selakoviću, to su danas ovde na ubedljiv način argumentovali gospoda Janko Veselinović i Marko Đurišić, nisam čuo argumentaciju sa veše strane u odnosu na ovaj problem. Gospodine Vujoviću, ministre finansija, eksproprijacija se uvek vrši za unapred definisani projekat od javnog interesa predviđen regulatornim planom. Nisam od vas čuo komentar, argument u odnosu na ovaj problem koji se tiče ovog Predloga zakona o kojem ja mislim danas ubedljivo govorio jedan od narodnih poslanika, narodni poslanik Balša Božović. Dame i gospodo narodni poslanici, ja vas molim da se zamislimo još jednom oko svih ovih velikih problema koje smo evidentirali ovde i tokom rasprave a i ranije povodom ovoga Predloga zakona. Ne može, poštovana gospodo, ja mislim u ime ničega, u ime ničega da se oduzima imovina pa prodaje privatnim licima, dame i gospodo narodni poslanici. (Zoran Babić, s mesta: Ko je prodaje? Gde piše?) Mi ne smemo da dozvolimo ovde da se ruši, poštovana gospodo i gospodin Babić da čuje, pošto vidim da više govori nego što sluša, da se ruši princip vladavine prava i da se remeti osećaj za pravdu kod svih građana naše Republike, poštovana gospodo. Hvala vam.
Hvala. (Zoran Babić, s mesta: Replika.) Gospodine Babiću, da li ste vi tražili repliku? Ne vidim osnova. (Zoran Babić, s mesta: Vrlo pežorativno da više pričam nego što slušam. Poslovnik.) Možete po Poslovniku. Izvolite.
Član 107. gospodine predsedavajući, dostojanstvo Narodne skupštine je povređeno, nisam ja povređen i nemam problem. Doživeo sam ovde da me gospodin Pavićević i Živković i Šutanovac, nazivaju različitim imenima, ali to je naravno govorilo mnogo više o njima nego što to govori o meni. Najvažnija procedura za svakog narodnog poslanika, pa tako i za gospodina Pavićevića je da govori istinu. Istina je uzvišena procedura koje se treba držati i dobro je što narodni poslanik koji se nje ne drži klima glavom. Gde piše prodaja? Gde piše prodaja, uvaženi gospodine Pavićeviću? Nemojte da koristite nešto što nije istina u teatralnosti nastupa, u zanimljivosti kako ćete interpretirati neki amandman. Gde piše istina? Poštujte proceduru i vi gospodine predsedavajući zato što ćete od svakog narodnog poslanika koji se lati neke stvari koje ne pišu u zakonu, a ovo ne piše u zakonu, procedura i istina. Istina je izvršna procedura, gospodine predsedavajući, samo istinu tražim i od vas i od ostalih narodnih poslanika, naročito od gospodina Pavićevića. (Vladimir Pavićević, s mesta: Poslovnik.) (Zoran Živković, s mesta: Replika.)
Molim vas, dozvolite, ja imam pravo da odgovorim gospodinu Babiću. Ja smatram da nije došlo do povrede Poslovnika. Smažem se da treba istinu koristiti, ali po Poslovniku nije utvrđeno da ja utvrđujem ko govori istinu ili ne. Prema tome, smatram da nije bilo povrede Poslovnika. Što se tiče istine, valjda toliko mogu i svi da zaključe ko govori istinu a ko ne. (Zoran Živković, s mesta: Replika.) Na repliku nemate pravo. (Zoran Živković, s mesta: Pomenut sam.) Ne možete, molim vas. Gospodin Babić je imao povredu Poslovnika. (Zoran Živković, s mesta: Nisam znao.) Prema tome nemate pravo. (Vladimir Pavićević, s mesta: Poslovnik.) Ja vas molim, pošto je ministar, ali ima pravo, prednost gospodine ministre, povreda Poslovnika ima ispred. Ja ću obrisati listu. Molim vas prijavite se ponovo. Izvolite, Pavićeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Arsenoviću, poštovani ministre Selakoviću i Vujoviću i poštovani gosti, jedan je sada ostao iz ministarstva, gospodine Arsenoviću gospodin Babić se malopre javio za povredu Poslovnika a ja sada reklamiram povredu člana 103. našeg Poslovnika…
Zašto vi prozivate Babića?
Zato što ste vi povredili Poslovnik.
Pa govorite onda o meni, molim vas. Govorite o meni, a ne o Babiću.
Da opišem kako je došlo do povrede Poslovnika. Član 103, gospodin Babić se javio da interveniše po povredi Poslovnika član 107. i umesto da gospodin Babić ovde obrazloži kako je povređen taj član, gospodine Arsenoviću, gospodin Babić je upotrebio to vreme da replicira meni, a vama samo u jednoj rečenici da zameri na nečemu. Na čemu? Na nečemu o čemu sam ja prethodno govorio, a što su činjenice, poštovana gospodo. Gospodine Arsenoviću, vaša obaveza nije bila da pitate gospodina Babića da li želi da se izjasnimo mi svi narodni poslanici u danu za glasanje o toj povredi Poslovnika, nego je vaša obaveza bila da zabeležite, da konstatujete, da ide u stenogram da se gospodin Babić javio po Poslovniku, da je zloupotrebio Poslovnik i da mu izreknete meru upozorenja, što bi gospodinu Babiću značilo kao poruku da sledeći put kada zloupotrebi Poslovnik da će možda da se nađe u situaciji da kao predsednik Administrativnog odbora sam sebe stavi kao jednu tačku dnevnog reda, jer moguće je da dobije opomenu i na osnovu te opomene plati kao što sam ja nepravedno platio. Skoro sedam hiljada dinara, poštovani gospodine Arsenoviću, jer se ovde borim za dostojanstvo Narodne skupštine i za velika načela našeg Ustava, vladavine prava i pravde, poštovana gospodo.
Hvala gospodine Pavićeviću na savetima. (Zoran Babić, s mesta: Kazna što tražim istinu? A procedura? Što govoriš neistinu?) Molim vas, ja molim narodne poslanike da poštuju Poslovnik i ovu Skupštinu, nemojte dobacivati s mesta, znate da je to povreda Poslovnika. Gospodine Pavićeviću, ja ne mogu, nemam telepatske moći da unapred znam šta će ko govoriti. Prvo moram nekog da čujem, kao što sam i vas čuo i slično ste se ponašali kao i gospodin Babić. Prema tome, ja uopšte ne vidim, ja sam rekao gospodinu Babiću da ne mogu da isterujem istinu ovde, on je insistirao na istini, smatrao da je to povreda Poslovnika, to je njegovo viđenje, prema tome ja smatram da nije bilo povrede Poslovnika, a vaše je pravo da se izjasnite u danu za glasanje. (Vladimir Pavićević, s mesta: Da.) Da, znači u danu za glasanje ćemo odlučivati o povredi Poslovnika. Reč ima ministar Dušan Vujović, izvolite.
Zahvaljujem se. Pošto mislim da se menjaju ljudi koji prate ovaj prenos i čak se menja i delimično sastav ovde u Skupštini, ja ću morati da ponovim neke odgovore. Znači ponavljam još jednom, na osnovu onoga što piše u zakonu i posebno obrazloženja jasno je definisano ko je korisnik eksproprijacije, to je Republika Srbija i to je Grad Beograd za javne površine. To piše u članu 4. Ako neko ne ruši član 4, onda ćemo govoriti o povredi zakona. To je zakon o kome raspravljamo. Znači ovde piše, član 4. još jednom, pošto vi govorite o sadržini, ja sada govorim o poslednjoj diskusiji koja je ovde bila, o tome koja je namena eksproprijacije, ponavljam, definisano je, Republika Srbija i Grad Beograd su korisnici eksproprijacije i oni imaju sva prava, obaveze i odgovornosti korisnika eksproprijacije predviđene ovim zakonom. Drugo, rekli ste da ne postoji osnova za korišćenje toga. Ukazujem na obrazloženje ovog zakona, paragraf na drugoj strani koji eksplicitno kaže da je to definisano prostornim planom područja posebne namene koji će se dalje zvati „Beograd na vodi“, a on je usvojen i stupio je na snagu 31. januara 2015. godine, sve u skladu sa zakonom, da sada ne zamaram ljude, tačno o članovima zakona na kojima je to zasnovano i odlukom na kojoj je to zasnovano. Vi imate pravo da to sporite, ali nemate pravo to da previđate u javnoj raspravi ovde. Znači, to je napisano, to je osnova, to su korisnici privatizacije, odnosno ovde eksproprijacije. Prema tome, tačno se zna ko će imati pravo i odgovornosti po zakonu. Vi bi ste možda mogli da predložite način na koji će se to pratiti u realizaciji da bi se obezbedila ta namena. Vi imate pravo da na drugom mestu i van ovog zakona sporite ili dodajete tome šta taj plan posebne namene sadrži, ali je to jasno definisano u zakonu i obrazloženju zakona. Hvala.
Ja se izvinjavam Aleksandri Tomić što joj nisam dao reč za povredu Poslovnika. Izvinite. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministri, kolege poslanici, reklamirala sam čl. 106. i 107. stav 1. Iz razloga što je jednostavno negde postalo kao normalno da poslanici mogu da vređaju poslanike vladajuće stranke, navodeći činjenicu da oni nisu prisutni su pametni, a oni koji su u sali, verovatno, su ta suprotnost. Do kog zaključka mi onda dolazimo? Da ste vi u tom trenutku trebali da reagujete, a i do drugog zaključka da oni koji nisu prisutni, jer ovde vidimo da su nekolicina iz opozicionih stranaka u stvari oni pametni koji će podržati ovaj zakon. Tako da, eto, mislim da je bilo stvarno sa vaše strane verovatno propust što niste reagovali da gospodina Živkovića upozorite na reči koje izgovara. Hvala.
Aleksandra, ja samo mogu da vam kažem da nisam, promaklo mi je to, ali se slažem u potpunosti sa vama i ja insistiram na tome da imamo dostojanstvo da poštujemo jedni druge, da uvažavamo, a da se sva neslaganja mogu na jedan kulturan način izneti, mislim da je to moguće, ali nažalost, takva je situacija. Da li želite da se izjasnimo u Danu za glasanje? (Ne) Hvala. (Marko Đurišić, s mesta: Povreda Poslovnika.) Povreda Poslovnika? Hajde da vidimo. Narodni poslanik Zoran Živković je tražio prvo. (Zoran Živković, s mesta: Poslovnik. Marko je tražio prvi.) Izvolite.
Hvala, poštovani predsedavajući. Smatram da ste povredili član 103. Narodni poslanik ima pravo da usmeno ukaže na povredu postupanja predsednika Narodne skupštine, ako smatra da nije u skladu sa odredbama ovog Poslovnika učinjene na sednici Narodne skupštine koja je u toku, i to neposredno po učinjenoj povredi. Znači, prethodna koleginica se javila i reklamirala je povredu Poslovnika na izlaganje koje nije bilo neposredno pre njenog javljanja. Bilo je mnogo ranije učinjeno. Molim vas da budemo svi skoncentrisani, da se povrede Poslovnika ukazuju onog trenutka kada je ona napravljena, da se na njih, onima koji to rade, da reč ili ne u trenutku kako je to predviđeno Poslovnikom i onda da se u skladu sa Poslovnikom da ocena da li je Poslovnik povređen ili nije. Ja ovako isto mogu da se javim za razne stvari, gde smatram da je Poslovnik povređen, a koje su govorene u prethodnih dva sata, ali ovaj Poslovnik me u tome onemogućava i zato sedim ovde, pratim diskusiju i kada povredi neko Poslovnik, kao što ste vi sada povredili, jer ste dali nekomereč da govori o povredi Poslovnika koja nije neposredno učinjena, onda ja moram da se javim i da vam ukažem da ste povredili Poslovnik i time da produžim ovu raspravu i da, ne znam ni ja, ovaj rad danas produžimo do kasno u noć ili verovatno još i na sutrašnji dan. Pošto verujem da nam to nije u interesu, da želimo ovaj rad danas da završimo, ja vas molim da vi sada više ne predsedavate, promenjen je predsedavajući, da ko god predsedava bude skoncentrisan i prati ko, kad, kako i zašto se javlja o povredi Poslovnika. Hvala.
Zahvaljujem. Znam pouzdano da je predsednik svoju grešku, ne namernu, priznao i izvinio se. Nema potrebe da zadržavate rad parlamenta i da radimo dugo do noći time što ćete vi ponoviti nešto, a predsedavajući se izvinio.
Tek posle moje intervencije.
Da vam kažem nešto, da zamolim poslanike da budu jednako skoncentrisani kao i predsedavajući, mnogo bolje bi radili.
Znači, posle moje intervencije je predsedavajući rekao da je pogrešio.
Znači, nemojte da se ovaj parlament pretvori i današnji rad u kritiku predsednika i predsedavajućeg. Ja to neću dozvoliti. Predsedavajući danas vode odlično, bez obzira ko je bio, Igor Bečić ili, u ovom slučaju, moj potpredsednik Konstantin Arsenović.
Nismo mi ovde zbog predsedavajućih. Mi smo ovde zbog zakona, a ne da bi cenili rad predsedavajućeg Skupštine.
Nemojte dobacivati. Terate nas da radimo dugo noću, zato što ne možete da obuzdate svoj temperament.
Ne dobacujem. Ja samo govorim šta je dnevni red i o čemu danas treba da govorimo. To je zakon, štetan zakon za građane Srbije, a ne rad predsedavajućeg.
Ponašate se katastrofalno. Ponižavate čitav parlament vašim neprimerenim ponašanjem i dobacivanjem.
Nemojte takve reči da koristite, niti da su moje reči neprimerene, niti da bilo koga ponižavate.
Te vas molim da te manire zadržite za slobodno vreme sa svojim prijateljima, a da dostojanstvo parlamenta ne kršite.
Ja volim sa svojim prijateljima da budem. Danas sam na radnom mestu i govorim o štetnom zakonu, a ne o radu predsedavajućeg. Nisam došao da bih govorio o radu predsedavajućeg.
Ja mislim da je sve stvar vaspitanja, a mi smo svi u poznim godinama, osim nekoliko kolega i koleginica, tako da je kasno za edukaciju, što se tiče povrede Poslovnika.
Nemojte, molim vas, vi da govorite meni da li ja treba ili ne da se edukujem.
Hoćete da dozvolite kolegi Živkoviću da dobije reč ili ćete i dalje imati…
Ne dajem ja reč. Ne mogu ja nikome ni da oduzmem ni da dam reč. To je posao predsedavajućeg.
Izričem vam opomenu za neprimereno ponašanje u parlamentu.
Na koji način? Po kom članu? Ja vas sada molim, po kom članu se ja neprimereno ponašam?
Po Poslovniku i to kada ga proučite. A možete, evo ja ću pismeno…
Po kom članu Poslovnika?
Izričem vam još jednu opomenu.
Po kom članu Poslovnika? Šta ja radim sada? Šta ja radim u ovom trenutku? Čime ja kršim Poslovnik?
Ponižavate dostojanstvo…
Na koji način? Ja sedim u klupi i ništa uvredljivo, ni o čemu nikome nisam rekao.
Vršite mobing nad 249 poslanika koji žele da rade.
Nemojte, ja nikoga ne mobingujem ovde. To radite vi, poštovana predsednice. Dobro je što je ovo u prenosu da svi mogu da vide na koji način vodite sednicu. Znači, ja ni jednom jedinom rečju nikoga nisam uvredio, ništa protivno Poslovniku nisam uradio, jer da jesam, vi biste rekli koji sam član Poslovnika povredio i zašto ste mi izrekli opomenu.
Vi nemate reč, govorite sve vreme. Svaki svestan čovek bi shvatio o čemu se ovde radi, ali ja nemam vremena za vas, zaista.
Ja ne govorim, ja sedim u klupi i ništa ne radim što je suprotno Poslovniku.
Nemam vremena, stvarno. Isključiću vas da se ne bi dalje blamirali. Moliću predsednika Odbora za administrativna pitanja da razmislimo da se finansijski kazne, koji nemaju nikakav efekat, zamene za društveno-koristan rad. Ja mislim da bi to bilo veoma korisno za poslanike koji stalno dobijaju kazne, a nema ih mnogo, ako bi pomagali građanima Srbije i svojim gradovima. To bi bilo veoma korisno i ja ću to učiniti napismeno. Nadam se da ćete prihvatiti. Zahvaljujem. Nećemo onda imati primedbe da poslanici plaćaju po 7.000 dinara, nego će samo moći da prisustvuju sednicama, ali će i društveno korisno raditi za dobrobit građana. Zahvaljujem na razumevanju. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, povreda Poslovnika. Duboko vam se izvinjavam zbog čekanja. Izvolite.
Da treba da se izvinite, trebate, jer su povređeni čl. 108. i 109.
Samo vas molim da govorite u mikrofon, kako ne bi ispalo da vas ne čujem.
Čl. 108. i 109. su povređeni. Vaš prethodnik koji je vodio je povredio 108. koji kaže da se predsednik ili predsedavajući stara o redu na sednici Narodne skupštine. Poslanica Tomić, ako se ne varam, znajući da je kasno da reklamira povredu Poslovnika se javila. Predsednik je to znao ili nije znao. Ako nije znao, nije mu opravdanje, jer nije smeo da joj da reč. Time što je dao je učestvovao u remećenju reda na sednici. Član 109. ste povredili vi, jer ste izrekli dve opomene narodnom poslaniku koji je sedeo u klupi i govorio nešto. To što je njemu bio uključen mikrofon je vaša krivica, a ne njegova. Mi možemo da komuniciramo međusobno kada nije uključen mikrofon i to ne možete da nam zabranite. Znači, nijedna od vaših opomena nema nikakvog smisla. Konačno, vi ste povredili ponovo član 108. vašim dociranjem o tome kako treba da se ponaša poslanik, kako treba da se ponaša parlament, društveno koristan rad. Ko vama daje pravo na to? Šta ste vi u ovom parlamentu da možete da docirate bilo koga? Šta ste vi u životu uradili da možete da se dižete iznad bilo kog poslanika? Konačno, rekao sam – pametniji poslanici većine. To ne znači da su ovi drugi glupi, nego da su pametni, pametniji i najpametniji. Imali ste šansu da budete i najpametniji, ali naravno ste je propustili. Tražim da se glasa o ovome. Hvala.
Zahvaljujem poslaniče Živkoviću. Želim da vam odgovorim. Moje pravo i moja dužnost po Poslovniku na koji se toliko svi pozivate je da vam odgovorim. Šta ću, ali moram, neki put bih prećutala, jer neki put je ćutanje mnogo više od izrečenih reči. Dakle, ni član 108. ni član 109. Prvo istu povredu Poslovnika ste kao i kolega licitirali. (Zoran Živković, s mesta: Nije tačno, on je 103.) Mislim na sadržinu. Sada i vi dobacujete, ali drago mi je da idemo u direktan prenos i da kamere koliko znam revnosno pokazuju one koji dobacuju bez ikakve reči, viču na predsedavajućeg. Ja se inače ne bojim mnogo, mogu da izdržim i hvala vam na tome što ste izrekli, ja baš ništa u životu nisam uradila, ja to prihvatam. Prihvatam mereći se sa poslanicima koji mi to izgovore, ja prihvatam da ja baš ništa nisam uradila. Ako se pozivamo na starenje o redu, pa da, predsednik mora da vodi računa o redu. E, sad, da bi ispunila tu vašu želju glasaćemo naravno. Ja sada određujem redovnu pauzu od sat vremena, zato što ne mogu da, tako je na sat vremena, svi će imati vremena da razmisle o redu ili neredu u ovom parlamentu. Moje pravo kao i drugi poslanici da predlažem. Prema tome, ne možete mi uskratiti pravo da nešto predlažem. U istom sam položaju kao i ostali poslanici, pa i društveno koristan rad je predlog. [[Posle pauze.]] Zamolite ministra, možda je tu iza vrata, da uđe u salu. Reč ima dr Janko Veselinović.
Poslovnik. Poštovana predsednice Narodne skupštine, smatram da ste povredili član 27. i član 109. tako što ste izrekli dve opomene narodnom poslaniku Marku Đurišiću i ja ću pokušati da govorim bez emocija vodeći se primerom onih koji su odlazeći na mere prinudnog rada bili uzdignute glave. Ali vi ste gospodinu vašem kolegi, poslaniku Marku Đurišiću izrekli dve mere opomene primenjujući član 109. Poslovnika Narodne skupštine iako on na bilo koji način nije povredio Poslovnik, niti je bilo koju od ovih aktivnosti preduzeo. Niti je prišao govornici bez dozvole, niti je govorio pre nego što je zatražio i dobio reč i koji je pored upozorenja predsednika Narodne skupštine govorio o pitanju koje nije na dnevnom redu. Dakle, ništa od toga. Jedino što se desilo jeste da vi posle isteka vremena predviđenog za kolegu Đurišića niste isključili mikrofon. Kolega Đurišić je kao i svi poslanici u Narodnoj skupštini komentarisao, obraćao se meni i mogao je znati i nije morao znati da je uključen mikrofon i vi ste mu na osnovu toga izrekli opomenu, iako na bilo koji način nije uvredio nijednog poslanika, nijednu poslaničku grupu, iako nije učinio bilo šta što su neki poslanici činili, a nisu im za to bile izrečene mere opomene. Sa druge strane, predsednice Narodne skupštine Republike Srbije, vi ste nama zapretili merama prinudnog rada…
Društveno korisnog rada. Vi ste pravnik, koliko sam čula.
… društveno korisnog rada. Posle jučerašnjih, odnosno preključerašnjih plakata – uhapsite ih sve, ovo je sledeći korak.
Zahvaljujem. Prošlo vam je vreme. Sada ću vam odgovoriti. Budite ljubazni da sednete. Član 109. stav 2. – koji govori pre nego što je zatražio i dobio reč. Nije tražio reč, govorio je sve vreme. Uključivanje i isključivanje mikrofona, nema u Poslovniku obaveze da se isključi mikrofon. Prema tome, ne vidim u čemu je napravljen bilo kakav prestup ili povreda Poslovnika. Mi smo u direktnom prenosu. Prema tome, ne treba nikome ništa da zasmeta. Mi smo ovde svi u parlamentu. Govorimo ili ne govorimo tri minuta, pet, deset, petnaest i dvadeset i moramo da se ponašamo jednako pristojno ovom domu u kome smo se našli voljom građana Srbije. Znači, ne obavezuje nas samo pristojno i vaspitano ponašanje dok izričemo govor na zadatu temu, nego i kada sednemo. (Janko Veselinović, s mesta: Šta je rekao?) Nemojte dobacivati i vi sada. Niste zatražili, niti ste dobili reč od predsednika parlamenta. Ovaj parlament nema problema sa 250 poslanika. Ovaj parlament i poslanici koji redovno dobijaju kazne po Poslovniku, ima ih samo dva ili tri. Prema tome, nemojte da govorite da je čitav parlament u problemu zbog eventualnih izricanja kazni. Molim vas kao profesora na jednom od pravnih fakulteta u našoj državi da ne izričete neistinu u ovom parlamentu i da prinudni rad ni slučajno ne mešate sa društveno korisnim radom. Na svakom ispitu student bi zbog ovoga dobio pet, ako ne i četiri. Društveno koristan rad je moj predlog i ostaće moj predlog i definisaću ga pismeno predsedniku Odbora pošto želim da usvojim primedbe pojedinih poslanika, dvojice, trojice, da ne mogu da plaćaju kazne iz svojih primanja. Mi imamo velike plate, ali dobro. To je isto pravo poslanika i biće im omogućeno da rade to na drugi način, da svoju kaznu onda sprovedemo tako što će raditi u gerontološkim centrima, sa decom, na primer, sa decom sa posebnim potrebama ili u korist društvene sredine u kojoj žive i rade. Ne vidim ništa tu sporno jer se i mnogi ljudi javljaju u ovoj državi da budu volonteri. Ako vi smatrate, vi ćete platiti kaznu. Smatraćete da je to poniženje za poslanika da radi nešto korisno za svoju sredinu. Ja se prijavljujem da kad god to bude bilo moguće obavljam i društveno koristan rad i najviše bih volela da radim sa decom sa posebnim potrebama i u gerontološkom centru. Danas je bilo govora na tu temu. Jedan od poslanika se žalio da je 7.000 previše za njegovo ponašanje, za reči – stoko, đubre i slično, pa će mu biti omogućeno da zameni kaznu za nešto mnogo, mnogo korisnije. Nema povrede Poslovnika na odgovor na povredu Poslovnika. Odmah da vam objasnim. To ne postoji. Ako želite objašnjenje za kaznu, dala sam vam i javnost Srbije je videla. Ako želite za objašnjenje zašto nisam izrekla kaznu prekjuče kada je ovde izgovorena užasna psovka od strane istog poslanika, samo zato što sam želela da na primereniji način završimo sednicu i o tome možete da vidite, o ponašanju poslanika i ako uzmete stenogram, malopre je održana konferencija za štampu jednog od potpredsednika parlamenta, pa se informišite molim vas. (Vladimir Pavićević, s mesta: Poslovnik.) Izvolite, Vladimir Pavićević. (Janko Veselinović, s mesta: Niste me pitali da li želim da se glasa o povredi Poslovnika?) To se podrazumeva. Izvolite samo. (Janko Veselinović, s mesta: Da, želim da se glasa.)
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, gospođo Gojković, poštovani ministri, Vujoviću, Selakoviću, vidim stiglo je i pojačanje, gospodine Udovičiću i poštovani gosti, smatram da su povređeni upravo sada, poštovana predsednice, članovi 27. i 103. Poslovnika Narodne skupštine jer ste vi argumentujući zašto nije povređen Poslovnik, poštovana predsednice Narodne skupštine, saopštili da u Skupštini nemamo problema sa 250 poslanika, nego sa nekoliko poslanika kojima se izriču mere opomene, na osnovu kojih onda ti poslanici plaćaju novčane kazne. Poštovana predsednice Narodne skupštine, gospođo Gojković, ja sam jedan od narodnih poslanika kome je izrečena mera opomene, poštovana predsednice Narodne skupštine. Ja sam platio zbog toga skoro 7.000 dinara jednom prilikom. Poštovana predsednice Narodne skupštine, nikada ni na jednoj sednici naše Narodne skupštine nisam izgovorio ni jednu uvredljivu reč bilo kome. Uvek sam se pozivao na neka velika načela, našeg Ustava, na primer. Na načelo vladavine prava. Uvek sam se pozivao na dijalog, na raspravu, na ideju da svi učestvujemo u tome da zakoni koje usvajamo budu najbolji mogući. Nikada ničim nisam povredio dostojanstvo Narodne skupštine. Onda ste vi, poštovana predsednice, malo pre rekli da Skupština, na primer, ima problema i sa mnom. Ja vas molim, ako se utvrdi da ste vi to tako rekli, a ja sam slušao, samo da mi kažete da li ostajete pri tome ili smatrate da ste pogrešili prilikom iznošenja takve ocene. Priznanje da se pogrešilo je dobra stvar. Ja vas pozivam da prihvatite da ste pogrešili. Hvala.
Više puta sam priznala da sam pogrešila. Ovog puta baš ništa nisam pogrešila, pošto vaše ime nisam ni spomenula. Kako ste se vi prepoznali, to već ne znam, to je stvar neke samoanalize ili ne znam kako bi to nazvali, ali nemojte da cenzurišete moje odgovore. A kazne izričem ja, a ne u suprotnom pravcu. Znate, u odgovoru ne može da bude povreda Poslovnika, to je dosta neobično. Ali, da vidimo kako će opstrukcija dalje da sledi. Izvolite, reč ima Marko Đurišić. Izvinjavam se, poslaniče, da li želite da glasamo? (Ne) Zahvaljujem. Izvolite.
Poštovana predsednice, smatram da ste povredili član 100, koji kaže da predsedavajuća, odnosno predsednik Skupštine, ako želi da učestvuje u pretresu, prepušta predsedavanje jednom od potpredsednika Narodne skupštine. Vi ste malo pre govorili o meni, pretpostavljam, kad ste rekli da sam koristio neke izraze.
Vi ste rekli – pretpostavljam. Prema tome, nisam govorila o vama, da skratim ovo silovanje Skupštine. Nisam govorila o vama. Prema tome, bespredmetno je.
Rekli ste da je poslanik kome je izrečena opomena nešto rekao pre dva dana. Pošto ste meni danas izrekli…
Molim, kada utvrdimo, da se vratimo na tu temu. Znači, govor je do dve minute, možemo da ga skratimo, da ne maltretiramo Skupštinu. Opstrukcije mogu da se vrše i na neki drugi način. Znači, nemojte o prepoznavanju, da se ne desi da očekujem da ustane Marko Atlagić i da i on pomisli da je spomenut. Zahvaljujem, poslaniče.
Ako mogu da završim ovo objašnjenje.
Ne bih u vašem slučaju da izreknem još jednu kaznu.
Ja bih samo želeo da iskoristim svoje pravo i da obrazložim u čemu je povreda Poslovnika.
Do dve minute, tako piše. Znači, može i kraće.
Ali, niste vi ti koji možete da skratite.
A ko je taj?
Ja ne znam ko je, ali Poslovnik ne daje vama to pravo.
Meni je Poslovnik dao to pravo.
Samo mi recite koji član vam je dao to pravo da vi meni skratite moju diskusiju od dva minuta?
Zahvaljujem. Ne bih da ulazim u diskusiju pa da kažete da kršim članove Poslovnika.
Ne, ja vas samo molim da mi kažete koji član Poslovnika vam daje to pravo?
Zahvaljujem. Evo, isključiću, da ne bismo išli u direktan prenos i da ne bi gledaoci baš sve slušali. Zahvaljujem. Znači, zloupotrebe Poslovnika neće biti korišćene u ovom parlamentu. Neka to bude svima jasno. Moraćete da tražite novog predsednika parlamenta. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, GoranBogdanović, Dušan Petrović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Da li neko želi reč? Reč ima dr Janko Veselinović. Izvolite.
U ovom amandmanu sadržana su dva predloga. Jedan u skladu sa onim o čemu smo jutros pričali, da se izostavi reč – javni, jer smo, nadam se, gospodine Selakoviću i gospodine Vujoviću utvrdili danas tokom diskusije da ovde nema javnog interesa, da ovde samo postoji lični interes i komercijalni interes nekog potencijalnog investitora, za koga neće biti javnog poziva, već će on biti to zato što je u dobrim odnosima sa premijerom Vučićem, a taj investitor je u dobrim odnosima sa nekim šeikom. Jel možemo da idemo dalje i da konstatujemo da nema javnog interesa? Ako konstatujemo da nema javnog interesa, mi smo u ovom amandmanu predložili šta bi na tom području trebalo da se gradi. Pa smo predložili da bi tu trebao biti centar IT sektora, novih tehnologija za razvoj, tehnološki razvoj, gde bi se zaposlili mladi ljudi koji sada odlaze iz zemlje i gde bi stvorili nova radna mesta na jednom od najlepših mesta, ako bi ono bilo uređeno, sa sredstvima stranih investitora posle javnog poziva. Dakle, IT sektor i ta industrija, to nije industrija koja je, recimo, šivenje veša ili nekog drugog materijala, to je sektor budućnosti, sektor 21. veka i to područje bi, po nama, trebalo da bude centar toga. To ne bi ni arhitektonski ugrozilo Beograd ni Srbiju, to ne bi ni ekonomski upropastilo Srbiju i to bi donelo korist građanima Srbije. Hajde da o tome pričamo. Kada smo mogli o tome da pričamo? Nikada. Ovaj zakon je stigao u proceduru po hitnom postupku, dobili smo još 10 dana, ali javne rasprave, nažalost, nije bilo i nismo mogli ovo nigde da kažemo, a vi niste prihvatili ovaj amandman, što znači da ostajete kod toga da se tamo izgrade šoping molovi, da se tamo izgrade stambene jedinice i da se tamo izgrade ugostiteljski objekti. Hvala.
Zbog javnosti, samo da kažem, zakon nije po hitnom postupku uvršten u dnevni red. Ovde je u proceduri više od tri nedelje. Ovo samo zbog javnosti da kažem. Izvolite, po Poslovniku, reč ima narodni poslanik Balša Božović.
Zahvaljujem. Predsednice Skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, prekršili ste član 108, iz prostog razloga što sam bio u sistemu za reč kao ovlašćeni predstavnik poslaničkog kluba za amandman DS koji je pročitao gospodin Arsenović pre nego što ste ušli u salu. Niste mi dali reč, zato što ste u međuvremenu isključili svim poslanicima pravo da budu u sistemu. Ja sam se javio. Ne mogu konstantno da budem fokusiran. Vi ste mi zabranili da govorim o svom amandmanu i prešli ste na sledeći amandman. Mislim da to zaista nema nikakvog smisla i da ovo samo govori o tome kako se ova Skupština pretvorila u nešto što joj ne doliči. Ako imate nešto da mi kažete na tu temu, možete slobodno.
Nemam ništa da kažem ni na jednu temu koju ste sada izgovorili.
Dakle, jednostavno mi ne dozvoljavate da govorim o svom amandmanu?
Kažete da niste fokusirani danas na rad parlamenta.
Ne, vi ste nervozni i nefokusirani. Ja sam pokušao da se nekoliko puta prijavim a sistem ili ne radi ili ga vi isključujete. Ne mogu da vas optužujem, izvinjavam se, nemam tu nameru. Ali, očigledno je da nešto ne funkcioniše. Poslovnik se samim tim ne poštuje. Ja sam želeo i bio u sali zajedno sa gospodinom Nikolićem, kao kolegom. Obojica smo hteli da govorimo o amandmanu na član 2. Prešli ste na sledeći amandman, potpuno bez bilo kakvog obrazloženja.
Jeste li sada završili? Mogu li ja nešto da kažem ili mislite da je bespotrebno moje učešće?
Recite slobodno.
Hoćete sesti? Mogu da vam isključim mikrofon, jer tražite da isključujem mikrofon.
Mogu to i sam.
Evo, kolega može sam da isključi mikrofon. Da podučimo i ostale, koji traže da se i time bavimo u toku sednice. Hvala vam. To sam i želela. Hvala vam što ste mi pomogli. Molim poslanicu Vesnu Marjanović da ne dobacuje - strašno. Molim poslanika Balšu Božovića da ne dobacuje – sramota. Sada ću odgovoriti, ako mi nekoliko poslanika dozvoli danas da radim svoj posao. Ako ne, opet nije problem. Mogu i da ne radim svoj posao, ali sednice će biti i poslanici će raditi, oni koji žele da rade. Neko ne želi. Neko želi da od ovog parlamenta napravimo nešto što je zaista neprimereno. Ne mogu da dam reč nekome ko nije u sistemu. Da li ste bili u sistemu, može da se dokaže. Poslanik Balša Božović dobacuje – jesam, jesam, iako nije tražio i nije dobio reč. Ovaj način vođenja sednice je sprovodila Gordana Čomić i pokušaću da budem slična, da bi sednice nekako vodili ka svom toku, jedini ko vam nije dozvolio da raspravljate. Rasprava po amandmanu koji smo prošli je trajala više od sat vremena i svodila se na povrede Poslovnika. Možete razgovarati u nekoj pauzi sa kolegama da li žele da vam neki put daju i da diskutujete o konkretnim amandmanima. Zahvaljujem. Ko se javio po amandmanu? Daću ministru reč, samo da sumiramo. Dr Marko Atlagić ima reč.
Uvažena gospođo predsednice, gospođo Gojković, poštovani ministre Vujoviću, uvaženi i mnogo poštovani gospodine ministre Selakoviću, gospodine Udovičiću, gospodo narodni poslanici, mislim da je red da se vratimo amandmanima na ovaj veoma važan i bitan zakon. Pre nego što se osvrnem na ovo „briše se“, oko javnog interesa, ali i čitav amandman, a to znači „briše se“ i na onaj drugi član, jedan deo poslanika koji su tražili čitav zakon da se briše, dozvolite, radi istine i radi pravde u ovom parlamentu nas narodnih poslanika, jutros ovde kad smo bili, jedan uvaženi narodni poslanik, docent, spomenuo je moju malenkost time da sam dobacivao koleginicama iz opozicije. Nije istinu govorio, lagao je. To mogu potvrditi i poslanici iz opozicije, da se nisam ni ustajao ni progovarao ni jednu jedinu reč. To nije akademski čestito, niti građanski odgovorno. To govori o njemu, a ne o meni. U ime građanske čestitosti, u ime akademske odgovornosti, javno ga pozivam pred licem građana Republike Srbije i vas, gospodo narodni poslanici, da se izvine meni ovde. Jedan drugi narodni poslanik je uvredio sve danas prisutne time što je rekao, citiram – Danas iz poslaničke većine došli su pametniji, a oni koji nisu i koji ne znaju zakon došli su danas u ovu Skupštinu. Preporučujem mu da ovu pametnu rečenicu uokviri u radnu kancelariju i u dnevnu sobu kako bi se podsetio na nivo civilizacijske i demokratske kulture. Ovaj amandman, gospođo predsednice, naravno da neću podržati jer govori o javnom interesu da se briše. Šokiran sam kada to predlaže profesor univerziteta, i to pravnih nauka. Prosto me je sramota da ne zna ko utvrđuje javni interes i kako ga utvrđuje. Znate zašto, gospođo predsednice, oni predlažu „briše se“ ovo, ne samo javni interes, nego i čitav član ovog zakona? Ovaj amandman glasi – briše se javni interes, ali isti potpisnici su potpisali mnogo amandmana „briše se“. Evo zašto. Poštovani narodni poslanici, pokušaću to da objasnim. Znate zašto? Zato što će nakon usvajanja ovog zakona, za dan-dva u Narodnoj skupštini Republike Srbije početi proces eksproprijacije koja će trajati tri-četiri meseca, a nakon toga stvoriće se uslovi za izdavanje građevinske dozvole i pokretanje izgradnje planiranih objekata. To je jedan razlog. Drugi razlog, zato što će do kraja ovog leta realno početi pokretanje izgradnje. Važno je da to što pre krene sa realizacijom, što je od vitalnog interesa za građane, ne samo Beograda nego čitave Srbije, zaposlili čitavu našu građevinsku industriju i ne samo građevinsku industriju, nego i povezane delatnosti. Treće, finansijska sredstva o kojima je danas ovde bilo rečeno, iako to stoji u zakonu, obezbediće investitor iz Ujedinjenih Arapskih Emirata, a Srbija treba da očisti jedino parcelu i obezbedi građevinsku dozvolu. Malo li je? Zaposliće se, kako tamo stoji, oko 13.000 radnika. Projekat „Beograd na vodi“ predstavlja, dame i gospodo, poštovani građani Beograda i Srbije, jedan od najvažnijih investicionih poduhvata Republike Srbije, a realizacijom ovog projekta podići će se vrednost grada Beograda u celini. To je važno. To je nekima trn u oku zato što je gradonačelnik Siniša Mali, a nije Dragan Đilas. Angažovanjem celokupne građevinske industrije, angažovaćemo i druge povezane delatnosti, a to znači ukupnu privrednu aktivnost Republike Srbije. To će on učiniti kada počne da se realizuje. Nadalje, ko je protiv ovoga? Danas smo čuli ko traži povlačenje po amandmanu da se briše „javni interes“. Upravo oni, dame i gospodo, koji su godinama pljačkaškom privatizacijom od 75 milijardi izvučenih iz Srbije uništavali Savsko priobalje itd. Zamislite ko traži i kritikuje projekat „Beograd na vodi“ i traži povlačenje, bivši režim, jer ako se desi, ovo je srž problema „Beograd na vodi“, neće se desiti Luka Beograd. To je problem, dame i gospodo, Beograđani, građani Srbije. Neće zaraditi desetke miliona gospodin Mišković, ali će zaraditi građani Beograda i građani Srbije u svoje džepove itd. Dakle, evo vidite, jedan od potpisnika ovog „briše se“, verovali ili ne, je i narodni poslanik koji je bio premijer Republike Srbije i bio savezni poslanik, a nedavno je na televiziji N1 ovako rekao, citiram – Zalažem se da se „Železara Smederevo“ ukine, a radnici kući pošalju. Tako su oni radili 12 godina. Istresli su, građani Srbije, iz naših džepova sve, i poslednji dinar. E, ovo im neće uspeti. „Beograd na vodi“ je gotova stvar. On je žila kucavica čitave Srbije. U to ime, predlažem da ne prihvatimo ovaj amandman. Hvala.
Reč ima gospodin Balša Božović.
Replika. Da li imam pravo na repliku?
Repliku, ne znam kome repliku, na primer?
Dragan Đilas je, na primer, član DS.
Dragan Đilas, ako je ovde spomenuo, nisam znala da ćete vi da replicirate u ime Dragana Đilasa.
Kako da ne.
Nemojte molim vas. Molim vas, nisam očekivala to od vas. Vi ste ozbiljan poslanik. Dajem reč gospodinu Dušanu Vujoviću. Izvolite ministre.
Samo kratak komentar. I pored najbolje želje da sve predloge amandmana uzmemo u razmatranje i po mogućstvu uključimo u konačni tekst predloga ovog zakona, predlog koji se odnosi na član 2. i glasi – u članu 2. reč „javni“ briše se, a posle reči „radi izgradnje“ dodaju se reči „naučno-tehnološkog parka“, ne mogu da prihvatim prvi deo zbog toga što bi onda član 2. glasio – utvrđuje se javni interes za eksproprijaciju. Kad bi to glasilo – utvrđuje se interes za eksproprijaciju, to bi bila pravna besmislica. Prema tome, taj amandman nije prihvatljiv. Ovaj drugi deo bi bio u protivrečnosti sa ključnim delom ovog paragrafa koji kaže – u skladu sa prostornim planom područja posebne namene. To je takođe po zakonu. Prema tome, ovaj amandman ne može da se prihvati. Čak i ako bi se složili da bi naučno-tehnološki park mogao da bude sastavni deo tog plana posebne namene, to bi moralo da se radi preko izmene tog plana, a ne ovakvom izmenom člana. To je moje objašnjenje. Hvala.
Hvala. Dr Vladimir Orlić ima reč. Izvolite.
Hvala gospođo predsednice. Dakle, u potpunosti na liniji onoga što smo upravo čuli od gospodina ministra, još jedan mali prilog. Ovde se dve stvari predlažu amandmanom. Jedna jeste da se briše ova reč „javni“ i ujedno odgovor predlagaču da li možemo da konstatujemo da javni interes ne postoji. Na žalost, ne možemo. Siguran sam da ćemo o tomepričati mnogo puta danas i u mnogo narednih prilika. Ovaj put ne bih zato što opet tekst nije dobar i ukoliko bismo ovo usvojili, imali bismo loša rešenja. Čuli ste neke razloge i još jedan mali dodatak. Tehnološki park. Interesantna ideja. Nemam ništa protiv toga da pričamo o njoj, mislim da hoćemo već po prvom narednom amandmanu jer se pominje i tamo. Ali, ako i to usvojimo, kako bi nam onda glasio tekst ovog člana zakona - cilju privođenja zemljišta nameni, radi izgradnje tehnološkog parka poslovno-stambenog kompleksa „Beograd na vodi“? Ovo nije zakon o tehnološkom parku poslovno-stambenog kompleksa. Čak i ako bismo usvojili neki naredni amandman gde se pominje više parkova na delu površina, to potpuno gubi svaki smisao. Mislim da je više nego jasno da ne stoji i da zbog toga ne može da bude usvojeno, a slažem se, imamo o čemu da pričamo u narednim amandmanima. Hvala najlepše.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Goran Mladenović. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice, uvaženi ministri, uvaženi predstavnici Vlade, Zakon o utvrđivanju javnog interesa i posebnih postupaka za eksproprijaciju izdavanjem građevinske dozvole radi realizacije projekta „Beograd na vodi“ predstavlja racionalno i moderno zakonsko rešenje u trenucima teške ekonomske krize sa kojima se suočava globalni svetski poredak, a posebno naša ekonomija. U predloženom amandmanu traži se da se briše reč „javni“. Moja konstatacija je da je ovo pogrešno i da ovaj amandman treba odbaciti, iz prostog razloga što je ovo projekat od najvišeg opšteg javnog interesa. Ako znamo da tržišni mehanizmi privređivanja u procesu poslovanja jedne ekonomije, u konkretnom slučaju naše zemlje, a inače važi i za svetsku ekonomiju, s vremena na vreme zakazuju, pa su to razlozi zbog kojih država, odnosno ekonomija jedne zemlje, pa i čitav svetski poredak upada u faze krize, odnosno recesije, što je u ekonomskoj teoriji inače poznato, a praksa je potvrdila višestruko, imajući u vidu da krize i recesije imaju ciklični karakter s obzirom da se sa protokom određenog vremenskog perioda iznova i iznova ponavljaju, u tim fazama krize ili recesije neophodan je i preko potreban državni intervencionizam ili direktno mešanje države u privredne tokove i kretanje kako bi se posledice krize što bi moguće više ublažile, a vremenski period trajanja krize što je moguće više skratio. Ovo je ključni razlog iz koga je projekat „Beograd na vodi“ i njegova implementacija od ključnog državnog značaja. Ovo je inače i razlog zbog čega su značajni projekti pokretanje „Železare“ u Smederevu, pokretanje FAP-a u Priboju, projekat funkcionisanja „Petrohemije“ na ekonomskim principima, pokretanje „Džinsija“ u Krupnju i, iskreno se nadam, do 1. septembra pokretanja „Džinsija“ u Vladičinom Hanu. Inače, ovo su sve projekti koje vodi Vlada Republike Srbije i koji predstavljaju državni intervencionizam ili direktan uticaj države na razvoj privrede naše zemlje, na porast privrednih aktivnosti u okviru naše ekonomije i na porast zaposlenosti, što predstavlja, siguran sam, ključ i bravu za većinu problema sa kojima se suočava naše stanovništvo, odnosno naša privreda. Nažalost, to politički protivnici, oličeni u predstavnike bivše vlasti, ne razumeju i teško da mogu da shvate, s obzirom da nisu imali kvalitetne predstavnike koji bi im objasnili u svom okruženju značaj ovih mera, što hvala Bogu nije slučaj sa ovom Vladom koja okuplja ozbiljne i odgovorne ljude, što govore projekti kojima je posvećena i ima prvog čoveka Vlade koji ima osećaj i vispremnost za probleme našeg stanovništva i naše privrede, kao i osećaj i vispremnost za vreme u kome živimo, za vreme u kome radi i upravlja državom. Sve su ovo razlozi zbog kojih ovaj amandman odlučno treba odbaciti i omogućiti usvajanje zakona o „Beogradu na vodi“ u celini, a samim tim i pružiti šansu gradskim vlastima i predstavnicima države da pokušaju da implementiraju projekat „Beograd na vodi“. Hvala vam.
Hvala. Reč ima Nebojša Tatomir. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovani ministri, drage kolege, naravno da nećemo glasati za ovaj amandman u danu za glasanje, a slušajući obrazloženje gospodina Janka Veselinovića o ovom amandmanu, ja sam stekao utisak da je on počeo javno da lobira za projekat „Tesla grad“ koji je „BK grupa“ predložila spominjujući tehnološki park i IT centar. Ono što bih hteo da kažem, s obzirom da ovde ima nekih poslanika koji nama vole da čitaju delove iz nekih raznih knjiga, ja ću pročitati samo tri rečenice iz knjige „Na Drini ćuprija“, u kojoj Ivo Andrić priča o dolasku austrougarske vojske u Bosnu 1787. godine. Kada su oni došli u Višegrad da nešto rade, svim stanovnicima je to bilo čudno. On kaže ovako – jer tu stalnu potrebu stranaca da grade i razgrađuju, da kopaju i zidaju, podižu i preinačuju, tu večitu njihovu težnju da predvide dejstvo prirodnih sila, da im izbegnu ili doskoče, to ovde niko ne razume i ne ceni.
Zahvaljujem. Narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović-Korać, Goran Bogdanović, Dušan Petrović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić zajedno su podneli amandman kojim predlažu da se posle člana 2. doda novi član 2a. Reč ima Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala, poštovana predsednice. Gospodo ministri i kolege poslanici, član 2. je u suštini ključan, on po nama daje mogućnost Vladi da ostvari projekat kojim bi se 177 hektara na desnoj obali Save iskoristilo na najbolji mogući način, ali u skladu sa zakonima koji važe u Srbiji i, po našem mišljenju, po interesima građana Republike Srbije i građana Beograda. Mi smo predložili ovde da se doda novi član 2a. Moram da ga pročitam, pre svega zbog javnosti, a verujem da su kolege to pročitale. On glasi: „Postupak eksproprijacije ne može započeti pre pravosnažnog okončanja postupka izbora investitora za izgradnju projekta po javnom pozivu. Javni poziv investitorima za realizaciju projekta mora da sadrži i sledeće obaveze uslove: 1) obaveza investitora da obezbedi finansijska sredstva za eksproprijaciju koja se sprovode prema odredbama ovog zakona; 2) obaveza investitora da obezbedi sredstva i pruži garancije za izgradnju poslovno-stambenih objekata; 3) obaveza investitora da obezbedi sredstva i pruži garancije za izgradnju pratećih infrastrukturnih objekata; 4) obaveza investitora da obezbedi sredstva i pruži garancije za izgradnju objekata i infrastrukture IT sektora i naučno-tehnoloških parkova na najmanje jednoj trećini površina javne namene. U postupku iz stava 1. biće izabran za investitora samo onaj ponuđač koji ispuni sve uslove utvrđene u stavu 2. ovog člana. Javni poziv se objavljuje u „Službenom glasniku Republike Srbije“, najmanje jednim dnevnim novinama koje se distribuiraju na teritoriji Republike Srbije i na zvaničnoj internet stranici Vlade Republike Srbije.“ Dakle, ništa u projektu „Beograd na vodi“, onako kako je predstavljeno u ovom parlamentu, zbog koga donosimo zakon koji se bavi pitanjima eksproprijacije i postupcima za dodeljivanje građevinske dozvole, ništa od toga sada ne postoji. Niti je utvrđen i po javnom pozivu određen investitor, niti taj investitor daje, znamo danas, ikakve garancije da će uložiti sredstva o kojima se ovde priča, od tri i po milijarde do onih 150 miliona, koliko, kad se uozbiljimo, se govori da će biti investirano u prvom trenutku. Niti se govori o tome da će investitor platiti ulaganje u infrastrukturu. Naprotiv, ovaj zakon govori da to može da se radi na kompenzaciju. Znači, može da se izgradi škola za koju će investitor da kaže da je izgradio za 100 miliona evra i da time traži da se plati jedna trećina infrastrukturnog opremanja, koliko je otprilike procenjeno da će to biti. Najgore je od svega što ovaj zakon predviđa da će se konačan obračun u članu 15. obaviti po okončanju izgradnje poslednjeg objekta. Znači nikada. Dakle, predlažem vam da prihvatite ovaj amandman, da stvari uvedemo u zakonske principe, da javni interes proglasimo zato što će se graditi naučni-tehnološki parkovi i da ceo ovaj projekat završimo, ali ga privedemo meri i zakonima Republike Srbije i meri koja je potrebna građanima Beograda, a ne građanima Republike Srbije koje će ovaj zakon koštati najmanje 40 miliona evra, koliko smo čuli da je procenjena vrednost koju će Vlada Republike Srbije u skladu sa ovim zakonom morati da plati za eksproprijaciju. Hvala.
Hvala. Odbor za finansije i republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 2. doda novi član 3. Ministre da li prihvatate ovaj amandman? (Da.) Zahvaljujem. Ministar je prihvatio ovaj amandman. Na član 3. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Vladimir Pavićević, narodni poslanik Zoran Živković i zajedno narodi poslanici: Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Ivan Jovanović, mr. Aleksandra Jerkov, Nataša Vučković, Vesna Marjanović, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, gospođo Gojković, poštovani ministri Selakoviću i Vujoviću i poštovani gosti, molim vas još jednom da razmislimo i o ovom amandmanu na ovaj član ovoga Predloga zakona. Zašto? U dva veka urbanog razvoja Beograda, poštovana gospodo, nije se desilo, gospodine Selakoviću, da imamo maketu i gradnju. Od hiljadu osamsto petnaeste godine od Radoja Dedinca uvek je redosled bio sledeći: plan, projekat, izgradnja, i to redom svi oni, evo, gospodin Selaković, sada vidim da prati. Hiljadu osamsto petnaesta do 1830. godine, Radoje Dedinac plan, projekat, izgradnja, a ne maketa i odmah izgradnja, gospodine Selakoviću. Potom, Franc Janke, isto 1842. – 1843, potom, Emilijan Josimović 1867. godina, poštovana gospodo, ista stvar. Stefan Zarić, 1878. godina, Jovan Bešlić, 1893. godina, poštovana gospodo. Vasa Lazarević, 1910. godina. To su sve urbanistički planovi, projekti, a potom izgradnja, Alban Šamon 1912, 1921. godine, imamo i konkurs prethodno. Ovde se npr. gospodin Selaković, gospodin Vujović, gospodin Vučić, tu su se žalili protiv raspisivanja konkursa, pre dva dana ovde. Đorđe Kovaljevski 1923, Jovan Obradović 1927. godine, poštovana gospodo. Usvajanjem ovog predloga o kojem danas ovde amandmanski raspravljamo rušićemo 200 godina urbanog razvoja grada Beograda, poštovana gospodo. Rušićemo neka načela koja su uvek do sada poštovana. Ne zaboravite da time rušimo našu tradiciju, poštovana gospodo. Nećemo valjda da glasamo za to. Hvala.
Aleksandra Tomić, je tražila reč. Izvolite.
Uvaženi ministri, kolege poslanici, ovaj amandman kao po prirodi stvari od strane predlagača je predviđen za brisanje, ali ne samo ovaj amandman nego i većina amandmana. Ono što treba reći da, kada pričamo uopšte o projektu „Beograd na vodi“, jednostavno navode se mnoge neistine, kao da ne postoje planovi i projekti koji su urađeni za uređenje Savskog priobalja još od 1972. godine prema GUP-u, 1976. godine Studija centralne zone koju je uradio Urbanistički zavod, 1986. godine veliki međunarodni konkurs koji je „Varoš na vodi“. Znači, sve je to već definisano 1995. „Europolis“. Izveštaj koji su praktično vezani za sve ove projekte, a procenu finansijskih studija, da li je nešto isplativo, rade zainteresovani investitori. Kada govorimo o tome, a nismo imali prilike da čujemo, pošto smo samo slušali neistine u načelnoj raspravi,…
Molim vas, o amandmanu, konkretno, javili ste se po amandmanu.
Kada pričamo o eksproprijaciji, treba reći da u Gradu Beogradu postoji u prvoj fazi 116 pravnih i fizičkih lica sa kojima treba da se izvrši eksproprijacija na osnovu usvajanja ovog zakona. Dodela svojina osma stanova je izvršeno do sada, zakon na određeno vreme 30 stanova a 32 su u zakup na neodređeno vreme. Kada pričamo o dodeli stanova za nužni smeštaj, izvršeno je osam stanova ukupno do sada. Čak je raseljavanje preko Grada Beograda bilo ukupno za šest porodica. Jedna porodica je čak sama napustila objekat i izvršila rušenje. To govori o tome da jednostavno, sva fizička i pravna lica imaju nedefinisane zakonske modele po kojima žive na tom području. Ono što je dobro što država u ovom trenutku radi, a to je da sa njima reši statusni odnos u delu koji se odnosi na eksproprijaciju ovog zemljišta i ti građani, ta fizička lica i ta pravna lica od sutra će imati praktično legalan odnos u odnosu na svoju imovinu koju poseduju. Njima je u interesu da se na ovaj način to reši. S druge strane, kada govorimo o samom amandmanu koji se odnosi na ovaj deo kada kažete da postoje inicijative da možda se to reši da sam investitor reši to u direktnom slučaju sa zainteresovanim postojećim fizičkim i pravnim licima. To jednostavno nije moguće, zato što time ne obezbeđujete pravnu sigurnost njima, da jednostavno danas, sutra, kada god dođe do promene pravnog statusa da ta fizička i pravna lica jednostavno imaju svoju imovinu na adekvatan način. Tako da, država mora da štiti svoju imovinu na određeni način. Ono što je veličina ovog projekta što neće biti vlasništvo investitora, što će jednostavno i dalje ostati vlasništvo Republike Srbije, što će zemljište na kojem se grade ovi objekti biti u zakupu od strane investitora i neće nam se desiti jedan „Belvil“, koji je od 2001. do 2005. godine, bio u zakupu, a onda promenom Zakona o konverziji, Zakona o planiranju i izgradnji, od strane gospodina Dulića, praktično prešao u privatne svrhe firme Delta Ril Investment. Ono što je interesantno da nisu samo na taj način sticali imovinu izuzetno veliki investitori, za koje se zalažu određene opozicione stranke, kao što je gospodin Mišković, nego i takođe određene firme koje su kupovale firme u restrukturiranju, sa jako dobrim lokacijama i postojali vlasnici zemljišta za koje danas jednostavno žele da postanu veliki investitori. Mislim da u stvari, ne samo ovaj amandman nego ceo zakon predstavlja jednu vrstu konkurencije onima koji su želeli, a to je pre svega gospodin Mišković koji je otkupio firmu „Auto-komanda“ 2005. godine, koji je najavio izgradnju dve velike kule i jednog šoping mola. Potpuno je jasno zbog čega opozicioni poslanici žele na ovaj način da ospore ovaj zakon. Tako da je u svakom slučaju dobro što ovakvu vrstu amandmana niste prihvatili. Zahvaljujem se.
Hvala. Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Zahvaljujem uvažena gospođo predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, nekoliko puta je zaista i u raspravi u načelu, a i u raspravi u pojedinostima izrečena jedna notorna neistina i mislim da na to treba reagovati. Svako ko je dobro i pažljivo pročitao Predlog zakona i naročito obrazloženje na stranici sedmoj materijala koji su dostavljeni svim narodni poslanicima, stoji sledeće, ja ću citirati taj pasus. Kaže – prostorni plan područja posebne namene uređenja dela priobalja grada Beograda područje priobalja reke Save za projekta „Beograd na vodi“ je urađen u svemu prema zakonu, odluci i pravilniku o sadržini, načinu, postupku izrade planskih dokumenata. Prostorni plan područja posebne namene sadrži elemente regulacije koji su u svem urađenu u skladu sa metodologijom kojom se rade urbanistički planovi. Malo pre je pomenut, recimo, Emilijan Josimović, prvi školovani srpski urbanista. Odnosno na nivou detaljnosti koja je neophodna za direktno sprovođenje. To podrazumeva da se iz plana izdaju lokacijski uslovi u skladu sa zakonom. Plan je izrađen po postupku utvrđenim zakonom i podzakonskim aktima što podrazumeva da je obavljena stručna kontrola javni uvid kao i da je plan razmatrala i usvojila Vlada. U tom smislu Vlada je donela uredbu o utvrđivanju prostornog plana područja posebne namene uređenja dela priobalja grada Beograda, područje priobalja reke Save za projekta „Beograd na vodi“. Plan je stupio na snagu 31. januara 2015. godine. Plan je stupio na snagu 31. januara, plan je stupio na snagu. Nekada nije dovoljno biti samo akademski čestit već je ljudski pa reći da ovo piše ovde. Zahvaljujem.
Hvala, dve minute je prošlo. Zahvaljujem ministre. Po kom osnovu se javljate? (Vladimir Pavićević, s mesta: Replika.) Možete samo trošiti svojih pet minuta. Ne želite, onda nema replike. Po članu 104. pročitajte ga i nađite mi osnov za repliku. Dakle, poslanici se smeju i shvatam da im je smešan Poslovnik. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se predsednice. Moram opet da vratim ovu našu raspravu na suštinu, a suština je ono što smo na samom početku rekli – šta je sadržina ovog zakona. U procesno pravnom smislu reči odmah da istaknem, ovaj zakona sadrži norme o postupku. Zato je ovaj zakon procesno pravne prirode. I, za mog uvaženog kolegu koji je govorio sada o nečemu što izlazi iz okvira sadržine ovog zakona, da se vratimo na njegovu suštinu. Zakon reguliše dve suštinske stvari. Jedan je utvrđenje javnog interesa, a drugo je procedura po kojoj se sprovodi eksproprijacija i ništa više od toga. Utvrđen je legitimitet stranaka. Ko su stranke? Država Srbija, odnosno Republika Srbija sa jedne strane, kao korisnik eksproprijacije i naravno da se taj postupak sprovodim pred nadležnim organima koji su zakonom ovlašćeni nadležni da taj postupak sprovode. Prema tome, dragi građani i kolege narodni poslanici, ugovor, projekat i sve ostalo na šta se uvaženi kolega poziva, izlazi iz okvira ovog zakona i oni se mogu primeniti samo normama koje nisu obuhvaćene ovim leks specijalisom, a mi danas radimo samo derogaciju jednog dela Zakona o planiranju i izgradnji, a sve ostalo će ostati u primeni, tako da nema potrebe da raspravljamo, iscrpljujemo se i trošimo vreme na nešto što je van domena onoga o čemu danas raspravljamo.
Reč ima Goran Mladenović.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, Zakon o utvrđivanju javnog interesa i posebnih postupaka za eksproprijaciju izdavanjem građevinske dozvole radi realizacije projekta „Beograd na vodi“, predstavlja pravedno i kvalitetno zakonsko rešenje, tako da je među pravednim i kvalitetnim zakonskim rešenjima, svakako i rešenje koje se nalazi u članu 3. i to je razlog zbog čega je nedopustivo da se član ovog zakona briše. Da bismo dodatno pojasnili, potrebno je pročitati i zbog javnog mnjenja član 3. ovog zakona u stavu 2. da bismo shvatili šta ovim amandmanom želi da se postigne. Sada ću citirati: „kada je predmet eksproprijacije građevinsko zemljište na kome je izgrađen objekat suprotno zakonu, a za predmetni objekat je podnet zahtev za legalizaciju, koji do pokretanja postupka eksproprijacije nije pravosnažno okončan ili je za predmetni objekat podnet zahtev u skladu sa odredbama Zakona o posebnim uslovima za upis prava svojine na objektima izgrađenim bez građevinske dozvole, koji nije pravosnažno okončan, stranka u postupku eksproprijacije, vlasnik građevinskog zemljišta na kome je objekat izgrađen“. Dakle, kada je predmet eksproprijacije građevinsko zemljište na kome su izgrađeni objekti suprotno zakonu, na kojima stranka u postupku, inače vlasnik tog građevinskog zemljišta i objekta na njemu, a takvih objekata u Srbiji ima mnogo, a to je slučaj i na području koje se odnosi na projekat „Beograd na vodi“, u nastavku člana 8. stav 2. definisano je pravo na naknadu u visini procenjene građevinske vrednosti objekta. Dakle, svi oni objekti, odnosno vlasnici, investitori, fizička i pravna lica koji imaju objekte, a koji su bespravno sagrađeni, a nalaze se na području implementacije projekta „Beograda na vodi“ dobiće nadoknadu u visini građevinske vrednosti, to jest biće im nadoknađen iznos novčanih sredstava koji je ekvivalent novčanim sredstvima koja su uložili u gradnju istog. Zato kažemo da je ovo pravedno rešenje, jer priznaje pravo na nadoknadu vlasnicima objekta koji su objekte sagradili mimo zakona. U nastavku člana 3. stav 3. čije se brisanje traži, takođe je predviđeno, a ja ću citirati samo deo – kada je predmet eksproprijacije građevinsko zemljište na kome je izgrađen objekat, na kome je pravo svojine upisano u skladu sa odredbama zakona kojim se uređuje legalizacija ili na osnovu Zakona o posebnim uslovima, predviđa se u članu 8. stav 3. za takve objekte čije je pravo svojine upisano u skladu sa Zakonom o legalizaciji, pravo na nadoknadu u visini tržišne vrednosti. Tržišna vrednost za ovakve objekte je viša u odnosu na građevinsku vrednost, a to je i logično rešenje, iz prostog razloga što vlasnici objekata, a koji će biti predmet eksproprijacije, koji su sagradili objekte mimo zakona, odnosno bez građevinske dozvole, dobiće građevinsku vrednost, drugim rečima, iznos vrednosti koji je niži u odnosu na objekte koji su, u skladu sa građevinskom dozvolom, koji imaju prateću dokumentaciju i koji su uknjiženi u skladu sa Zakonom o legalizaciji. Ti investitori su imali veće troškove u samom procesu gradnje, od doprinosa, raznih taksi, saglasnosti koje su pribavljene, tako da im pripada tržišna vrednost. Ovo je član zakona koji može biti primenjen i na ostala podzakonska akta u perspektivi, koji može biti primenjen na određene odluke Vlade i kao takav je pozitivan propis, pravedan i smatram da treba ovakav amandman odlučno odbaciti.
Zoran Živković, podnosilac amandmana.
Da, na član 3, ovaj član 3. je specifičan po tome što na veoma grub način vređa stečena i imovinska prava pojedinih lica, time što im ne priznaje status stranke u postupku. Tu se najviše misli na ljude koji su korisnici neizgrađenog građevinskog zemljišta i koja su podnela zahtev za konverziju, a koji nije rešen zbog neažurnog postupanja države. Takođe, jako je interesantno da je izmenama Zakona o planiranju i izgradnji zaustavljen proces konverzije zemljišta, tako da ti ljudi nemaju nikakvo pravo, niti mogućnost da taj proces završe, nemaju status stranke u postupku i time su stavljeni u jedan drugi red, uz mogućnosti da ostvaruju svoja ustavna prava. Naravno, to je samo jedan od primera i to je ono što stoji iza reči „briše se“, jer ima toliko razloga, zbog čega ovaj zakon nije dobar, da bi svako dalje detaljno objašnjavanje trajalo satima i satima i nateralo i stručne službe i rukovodstvo parlamenta i Vladu Srbije i nadležne odbore i nekoga ko zna da čita među poslanicima većine, da potroše puno vremena za to…
Poslaniče, sada ste izrekli uvredu ostalim kolegama, svima koji predstavljaju većinu, 200 i nešto poslanika.
Izvolite, ne znam kako, ne razumem.
Razumećete kada pročitate stenogram.
Šta sam rekao?
Znači, ne možete da vređate poslanike, po drugi put. Danas ste rekli da su poslanici koji će podržati ovaj zakon – glupi.
To nije tačno.
A sada ste rekli, neko ko zna da čita iz vladajuće većine…
Ja vas molim prvo da me ne prekidate.
Nemojte me moliti i nemam toleranciju za takve reči.
To bi trebalo da steknete vremenom, ali nemojte da govorite neistinu. Nisam nikome danas rekao da je glup. Rekao sam da su pametniji…
Čitaćemo na konferenciju za štampu…
Pročitajte vi, pa onda mi kažite, šta sam ja, znači, kada za nekoga kažete da je pametniji, to je drugi stepen gradacije. Pametan, pametniji…
Hvala. Istrošili ste vaše vreme. Pomogla sam vam, da ne bi ušlo u etar to što kažete. (Zoran Živković, s mesta: Nemojte da pomažete meni, pomozite sebi.) „Nemojte da pomažete meni, pomozite sebi“, kaže poslanik Živković. Zahvaljujem. Reč ima Balša Božović.
Zahvaljujem predsednice Narodne skupštine. Reklamiram povredu Poslovnika član 104, 107. i 108. U nekoliko navrata se ovde vidi…
Recite neposredno povredu, nemojte da analizirate čitav dan, neposredno kada je povređen u poslednjih nekoliko minuta. Dakle, kada?
Sada.
Sada? Pa, nije bilo zahteva za repliku.
Ja sam podigao, pre nego što se gospodinu Živkoviću dali reč.
Izvolite, imate dve minute i recite.
Dakle, danas su na dnevnom redu amandmani na Zakon leks specijalis o „Beogradu na vodi“.
Član 104. se odnosi na uvredljive izraze narodnom poslaniku i mogućnosti ako se tako nešto desi, da se dobije replika.
Da li mogu samo da završim sa obrazlaganjem? Dakle, 104, 107. i 108. sva tri člana. Dakle, dešava se prvo da se oseća velika nervoza, danas debatujemo o amandmanima na Zakon o „Beogradu na vodi“ leks specijalis i imamo situaciju kada neki poslanik opozicije, u ovom slučaju gospodin Pavićević kaže nešto u odbranu svog amandmana, a njih četvoro mu odgovore i on ne dobije pravo na repliku. Dakle, to nije način na koji se zaobilazi dijalog kao osnovna tekovina demokratije i ako vi tvrdite da dijaloga u Poslovniku nema, ajde onda da napravimo pauzu da promenimo Poslovnik, pa da onda ova Skupština bude Skupština gde će se dijalog voditi na svaku temu, pa između ostalog i na temu „Beograda na vodi“. Zahvaljujem.
Zahvaljujem i ja vama, iako ste zloupotrebili Poslovnik da bi rekli nešto o čemu vi razmišljate možda već nekoliko godina, od kako ste doneli ovaj Poslovnik. Nije vam trebala pauza od nekoliko godina da ga promenite. Dakle, Poslovnik će se primenjivati takav kakav je Demokratska stranka u prošlim sazivima donela. Poštujemo to što ste doneli i svidelo nam se ili ne svidelo, jer je to izglasala tadašnja većina. Dakle, imam puno poštovanja prema Poslovniku koji je Demokratska stranka donela. Reč ima dr Vladimir Pavićević. Sedite, nisam vam dala reč, samo sam izgovorila vaše ime zato što je Balša Božović izgovorio vaše ime. Dakle, poslanik Balša Božović je želeo da bude vaš advokat pa je pitao zašto niste dobili reč. Ne, vi niste dobili repliku, ali dobili ste mogućnost da debatujete u vašem vremenu od pet minuta. Zašto ima više poslanika SNS, to je bilo pitanje? Tako su građani izglasali i po vašem Poslovniku oni imaju 165 minuta, poštovani poslaniče Balša Božoviću… Poštovani poslaniče Balša Božoviću, vama se obraćam, pa nekako ako bi mogli da komunicirate barem pogledom sa mnom, 165 minuta, a gospodin Vladimir Pavićević, zahvaljujući glasovima liste koju je dobio, pet minuta. Tako da je neispravljivo, dakle volja građana do nekih narednih izbora. Ja moram da je poštujem i želim da poštujem glas građana. Dakle, ako gospodin Vladimir Pavićević, poslanik želi da debatuje u svojih pet minuta, on to ima pravo. Da li želite da debatujete u svojih pet minuta? (Vladimir Pavićević, s mesta: Prvo Poslovnik.) Prvo Poslovnik. Izvolite. Da li želite da glasate o ovome? (Balša Božović, s mesta: Da.) Ne. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici…
Izvinjavam se vama, vama ću vratiti vreme. Znate dok vi i ja radimo danas i ja vas nešto pitam a vi kucate SMS poruke, da li predsednik parlamenta treba da sačeka da otkucate sve SMS poruke koje imate ili tvitove i da zaustavim rad parlamenta ili ste vi možda, mislim neko tu nije u pravu, a ja mislim da sam u pravu i da ne treba da čekam da tvitujete ili kucate SMS poruke nego da radimo dalje. Izvolite. Izvinjavam se, oduzećemo 40 sekundi. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine gospođo Gojković, poštovani ministri Selakoviću i Vujoviću i poštovani gosti, smatram da su povređeni članovi 27. i 108. Poslovnika Narodne skupštine zato što, poštovana predsednice Gojković, u našem Poslovniku naše Narodne skupštine postoje odredbe koje vama obezbeđuju mogućnost da narodnim poslanicima date pravo na repliku i da time ovde stvorimo uslove za dijalog, naročito kada je na dnevnom redu ovako važna tačka kao što je projekat „Beograd na vodi“. Predsednik Vlade je to proglasio, najvećim projektom u ne znam koliko godina ili decenija i zamislite, poštovana predsednice, da kada u Poslovniku postoje odredbe kojima se predviđa dijalog u Skupštini, da mi taj dijalog ne možemo da vodimo. Dijalog se ne tiče samo onih mojih pet amandmanskih minuta, nego se tiče mog prava da kada gospodin Selaković kaže nešto o mom amandmanu, sa čime ja nisam saglasan, kada gospodin Neđo Jovanović kaže nešto o mom amandmanu, sa čime ja nisam saglasan, kada gospođa Tomić kaže nešto o mom amandmanu, sa čime ja nisam saglasan da ja imam pravo na repliku u trajanju od dve minuta. Poštovana predsednice, budući da se njih četvoro javilo, da svi debatuju o mom amandmanu, pa valjda ja, poštovana gospođo Gojković, mogu da dobijem pravo na repliku u trajanju od dva minuta da odgovorim svima njima u ta dva minuta. Hvala vam. Hvala vam poslaniče. Kako da vam objasnim, vi imate pet minuta, poslanik Zoran Živković ima pet minuta. Poslanici SNS 160 i nešto minuta, SPS 30 minuta, njih ima mnogo više, evo fizički malo pogledajte i vas, ja ne mogu da izmislim neku formulu da pretvorim manje u veće. Možda u petnici, ali ja sam više sklona društvenim naukama i ne mogu. Mogu da vam dozvolim tih pet minuta a vi odbijate. (Vladimir Pavićević, s mesta: Ne.) Poslaniče odbijate svojih pet minuta. Malo neshvatljivo. Molim vas, da samo omogućimo dalju raspravu. Potpuno se slažem sa svima vama i da produžim rad, možda bi neko želeo da ne produžim rad, pa podižete Poslovnike gore. Da ja produžim rad, pa ćemo nastaviti sa Poslovnicima. Saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da ćemo danas raditi i posle 18 časova zbog potrebe da Skupština donese akte iz dnevnog reda ove sednice, posebno današnji zakon o kome pokušavamo da raspravljamo u moru povreda Poslovnika. Zahvaljujem. Reč ima Srđan Kružević, povreda Poslovnika.
Uvažena predsednice i poštovane kolege i gosti, reklamira član 106. Mislim da je iskorišćen član 108, ali da nije dobro obrazložen iz prostog razloga što se o redu na sednici Narodne skupštine trebate starati vi, a ne da se pravdate poslanicima koji imaju 10 minuta da opstruiraju rad Narodne skupštine i da pokušaju da, pokušali ne znam kako, da ne usvojimo ovo što danas treba da usvojimo. Ako možemo da damo priliku Srbiji da otvori 20 hiljada novih radnih mesta i ako možemo da damo priliku Srbiji da ide napred, ja molim da to i radimo u tom smeru u ovom visokom domu. Prema tome, vas zaista molim i aludiram na vas da vi vodite sednicu i da ne potpadate pod kojekakve sitne provokacije, nego da idemo dalje jer imamo još dosta posla danas. Hvala.
Hvala. Vi me poslaniče dobro poznajete, tako da znate da neću podleći provokacijama. Mislim da ste više sugestiju dali nego povredu Poslovnika, tako sam shvatila. Da li neko o amandmanu želi da govori? Reč ima Marijan Rističević, po amandmanu. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja se bojim da je ovaj amandman ne prihvatljiv jer ukoliko bi se član 3, ukoliko bi se usvojio amandman koji je veoma smislen i koji glasi ovako i za koji je trebao veliki intelektualni potencijal na nivou genija, da se napiše jedan tekst ove sadržine, ukoliko bi usvojili njihov amandman, član 3. bi glasio ovako, tako da stranke u postupku eksproprijacije i korisnik eksproprijacije te dve stranke, Republika Srbija, Grad Beograd i sa druge strane vlasnik nepokretnosti ne bi postojali u ovom zakonu. Dakle, sasvim je amandman neprihvatljiv, potpuno prazan. Mislio sam da naravno staro se ne može zaustaviti, starenje, mislio sam da mudrost dolazi sa godinama, ali očigledno da nekim dolaze samo godine. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, profesor dr Janko Veselinović, Snežana Malović, Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Dušan Petrović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Blagoje Bradić, Ivan Karić. Reč ima dr Janko Veselinović.
Poštovana predsednice, poštovani ministri, poslanička grupa SDS-ZZS-ZS podneli su amandman kojim bi ublažili štetu i sprečili obeležavanje Srbije kao mesta nesigurnog za privatno vlasništvo i privatni kapital tako što smo predvideli u amandmanu, citiram ga – Objekti u privatnoj svojini koji su izgrađeni u skladu sa propisima i upisani u katastar nepokretnosti, mogu biti predmet eksproprijacije samo pod uslovom da vlasnici daju pisanu saglasnost za eksproprijaciju, sprovedenu prema odredbama ovog zakona. Dakle, ovo je bio jedan, mogli bismo reći, krajnje pomirljiv amandman, koji je prenebregao to da mi ne verujemo da ovog „Beograda na vodi“ neće biti i će sa njim biti kao sa 100 hiljada stanova koje je premijer Vučić obećao po 380 evra, a koje nikada nije sagradio, niti ih je pomenuo. Dakle, to smo prenebregli. Međutim, tražili smo da tih 150 objekata privatnog vlasništva budu izuzeti iz prinudne eksproprijacije, da ona na neki način bude blaža, umerenija prema njima. Znam, gospodine Selakoviću, da je eksproprijacija znak prinude vlasti prema vlasnicima privatne svojine, međutim i vi i predsednik Vučić, mislim da ste i vi danas spomenuli da je privatnog vlasništva tu svega 5%. Dakle, ne bi se desilo ništa loše za ovaj projekat u koji mi ne verujemo, a vi verujete, a želeli bi da se desi. Da ste izuzeli privatne prostore i da ste omogućili da taj deo „eksproprijacije“ bude sproveden kroz ovaj zakon, ali u procesu tržišnog otkupa tih lokacija, tako da ne bi bili oštećeni privatni vlasnici, zemlja Srbija posle ovog donošenja zakona ne bi bila označena crnom tačkom na evropskoj i svetskoj mapi, kao nesigurna zemlja za privatnu svojinu i mogli biste da se posvetite i košenju trave, i otklanjanju olupina, mada to nema nikakve veze s „Beogradom na vodi“. Trebali ste skloniti olupine i pokositi travu ne vezano. Za to vam ne treba zakon o eksproprijaciji. Hoćete li vi za svaku divlju deponiju donositi odluku, odnosno zakon o eksproprijaciji u Srbiji? U Novom Sadu ih ima samo 1.005 divljih deponijama. Hoćete li na tim deponijama oglasiti, odnosno sprovesti eksproprijaciju da bi ih počistili? To ste mogli da uradite mimo toga. Zbog toga tražimo, predlažemo još uvek, gospodine Vujoviću, obraćamo se i vama, da prihvatite ovaj amandman i da u posebnu pravnu kategoriju budu svrstani privatni objekti, a da vama „Beograd na vodi“ bude slobodan, ali da se mi ne brukamo kao pravna država.
Na član 4. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Vladimir Pavićević, poslanik Zoran Živković i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Nataša Vuković, Vesna Marjanović, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Član 4. glasi - određuje se Republika Srbija, koju zastupa državno pravobranilaštvo, za korisnika eksproprijacije. Određuje se Grad Beograd, koga zastupa javno preduzeće, odnosno drugo lice u skladu sa nadležnostima utvrđenim opštim aktima Grada Beograda, za korisnika eksproprijacije u izgradnji površine javne namene, odnosno izgradnji objekata javne namene, javnih površina za koje je posebnim zakonima utvrđena nadležnost Grada Beograda za izgradnju, itd. Ovde vidimo da, u stvari „Beograd na vodi“, od toga Beograd može da se bavi samo parkovima, klupama i možda nečim sličnim, ali da je glavni deo u Republici Srbiji, koja naravno nije investitor „Beograda na vodi“, jer, kao što smo čuli, tu postoje pare koje su tri i po milijarde i koje će biti iskorišćene, koje su naravno strana investicija. Ako to racionalno pogledamo, to u ovom članu nikako ne može da se zaključi, niti to ovde znači. Zašto Republiku Srbiju zastupa državno pravobranilaštvo kao korisnik eksproprijacije? To je isto pitanje koje je potpuno nejasno. Šta znači izraz – odnosno drugo lice? Znači, Grad Beograd zastupa javno preduzeće, odnosno drugo lice. Ja znam da u siromašnom pravnom jeziku drugo lice može da se negde proguta kao formalno ispravna reč za ovo objašnjenje, ali mislim da je mnogo bolje bilo da je tu pisalo – drugi subjekt. Ovde imamo sada dilemu da li Grad Beograd zastupa javno preduzeće ili neko drugo lice, pa to lice može da bude bilo ko od prisutnih poslanika, od ljubitelja „Beograda na vodi“ koji su bili pre neki dan ispred sale, od ljudi koji možda imaju neku lošu nameru i mislim da je to jako loše da postoji u članu 4. Prema tome, i član 4, kao i ostali članovi upućuju na to da je ovo pokušaj Vlade Srbije da jednu prljavu rabotu prebaci u ruke srpskom parlamentu, što ne treba da se dozvoli.
Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, poštovani ministri, Vujoviću, koji ne odgovarate sada na pitanja narodnih poslanika, i Selakoviću, poštovani gosti, ugledne arhitekte tvrde da je Beograd na vodi urbanistički presedan. Moram ovde sada da se podsetim jednog zapažanja, da se svi mi narodni poslanici zamislimo oko toga o čemu mi danas raspravljamo. Ugledne arhitekte su nama ovih dana, narodnim poslanicima, poručili da većina u Skupštini, a sada je većina naprednjačka, može da glasa i da se zubi vade kroz uvo, a onda su saopštili koji razuman stomatolog će, na primer, da se pridržava takvog zakona. Dame i gospodo narodni poslanici, da li je nama jasno sa čime se poredi mogućnost najava usvajanja ovakvog predloga zakona? Da li je nama jasno ovde da će taj princip većine, ukoliko bude ključni za ovu raspravu, narušiti sve ono što su vrednosti konstitucionalne demokratije, gospodine Selakoviću? Ovde je predsednik Vlade pre dva dana, u načelnoj raspravi, naveo praksu komunističke, jednopartijske, autoritarne, bivše države kao neku vrstu uzora za nas koji težimo stvaranju savremene demokratske države, gospodine Selakoviću. Zar jednoumlje treba da bude uzor nama koji težimo takvoj savremenoj državi, konstitucionalnoj, liberalnoj, parlamentarnoj demokratiji? Poštovana gospodo, narodni poslanici, poštovani ministri, poštovani gosti, poštovana predsednice Narodne skupštine, uvek ću se boriti protiv takvog pristupa i uvek ću se truditi da ubedim sve narodne poslanike da takav pristup ne donosi dobro, ne donosi opšte dobro, poštovana gospodo i poštovana predsednice, gospođo Gojković. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandra Jerkov.
Uvažena predsednice, gospodo ministri, postoji nekoliko razloga zbog kojih mi tražimo da se ovaj član 4. predloženog zakona briše. Najpre, on govori o tome ko zastupa korisnika ekproprijacije, a mi se protivi eksproprijaciji zato što smatramo da ono što se ovde dešava je da Vlada Republike Srbije pokušava da Skupštinu nagovori i ubedi u to da za javni interes proglasi izgradnju privatnih stanova i tržnog centra. Dalje, kaže se da Republiku Srbiju, kao korisnika eksproprijacije, zastupa državno pravobranilaštvo, a Grad Beograd zastupa javno preduzeće, odnosno drugo lice, pa je naše pitanje – dali Grad Beograd ima neko gradsko pravobranilaštvo? Da li tako nešto postoji ili to samo ne postoji u gradu Beogradu? Ako postoji, zašto Grad Beograd ne zastupa gradsko pravobranilaštvo, ako već Republiku zastupa državno pravobranilaštvo, nego će Grad Beograd zastupati javno preduzeće kojim rukovode stranački kadrovi iz SNS ili neko drugo lice za koje je tek apsolutno nejasno ko bi ta osoba mogla biti? Tako da, ne samo da ovde nas pokušavate da ubedite da je javni interes da neko na javnoj površini izgradi privatne stanove i tržni centar, nego i da Grad Beograd ne treba da zastupa onaj ko po svim zakonima ove zemlje treba da zastupa Grad Beograd, a to je gradsko pravobranilaštvo, nego da to mogu činiti neka javna preduzeća i druga lica.
Hvala vam. Reč ima ministar Dušan Vujović.
Da, pošto ne mogu da se javljam previše često za reč u interesu vremena želim samo da kažem kratko. Ovaj prethodni amandman u kome je reč o tome da se traži prethodna saglasnost eksproprijacije, to se u stvari zove ugovor. Prema tome, to se podrazumeva i to nema potrebe da stoji. Što se tiče ovog predloga da se u članu 4. stav 2. precizira kod Grada Beograda. Grad Beograd ima naravno, za razliku od Republike koja ima samo pravobranilaštvo, nema specijalizovano instituciju. Grad Beograd ima javno preduzeće koje se bavi time, ima i ono je za to nadležno i pored toga se pod ostalim licima podrazumeva ovde što piše – ostala pravna i drugo lice u skladu sa nadležnostima utvrđenim opštim aktima Grada Beograda. To uključuje i gradsko pravobranilaštvo. Ja nemam ništa protiv da izmenjeno, da dodamo uključujući pravobranilaštvo, ja nemam ništa protiv toga, to ništa ne menja mogu sa tim da se složim. Prema tome, to nije problem. Ali oni imaju direkciju koja je za to prvostepeno nadležna i prema tome gradsko pravobranilaštvo se ne bavi ovim, za razliku od Republike da se pravobranilaštvo bavi time. Hvala.
Zahvaljujem ministre. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, dr Janko Veselinović, Snežana Malović, Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Aleksandar Senić, Dušan Petrović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Blagoje Bradić i Ivan Karić. Reč ima Biljana Hasanović Korać.
Zahvaljujem poštovana gospođo predsednice. Uvažena gospodo ministri, dame i gospodo narodni poslanici, kolege iz moje poslaničke grupe i ja podneli smo amandman koji se odnosi na istu problematiku. S tim što mi predlažemo da se u članu 4. stav 2. reči „javno preduzeće“, odnosno drugo lice u skladu sa nadležnostima utvrđenim opštim aktima Grada Beograda zamene rečima „gradsko pravobranilaštvo Grada Beograda“. Zakonom o pravobranilaštvu je utvrđeno u članovima 2, 51. i 52. da poslove pravne zaštite imovinskih prava i interesa jedinica lokalne samouprave vrši pravobranilaštvo, jedinica lokalne samouprave, u konkretnom slučaju Gradsko pravobranilaštvo Grada Beograda. Te u tom smislu ne vidimo razlog da se ova nadležnost koja je utvrđena zakonom poveri javnom preduzeću, odnosno drugom licu u skladu sa nadležnostima koje su utvrđene podzakonskim aktom. Pored toga, nije jasno na koje se javno preduzeće misli i na koje drugo pravno lice, kao ni koji je to opšti akt. Ako već izuzetak nije učinjen kada je upitanju Republika Srbija u stavu 1. istog člana, te je ispravno potvrđena nadležnost državnog pravobranilaštva, ne postoji nijedan jasan razlog što je izuzetak napravljen u slučaju Grada Beograda. Malopre je ministar dao obrazloženje da u Beogradu postoji specijalizovano javno preduzeće koje bi se bavilo tim poslovima. Ovde nije precizirano da je upitanju to preduzeće. Mi ni sada ne znamo koje je to preduzeće. Da li je zaista kvalifikovano, ali svakako nije u skladu sa Zakonom o javnom pravobranilaštvu. I ne shvatljivo je da Vlada ovim leks specijalisom pokušava da derogira i Zakon o javnom pravobranilaštvu koji je u pogledu ovog pitanja izričit i precizan. Ovakva opšta formulacija za javno preduzeće ne znajući o kome se radi, otvara mogućnosti za dovođenje u pitanje čitavog pravnog poretka za razne radnje koje mogu da budu i koruptivne, i nečasne prirode da ne nabrajam sad tačno šta sve može da otvori ovako nejasna formulacija javnog preduzeća, ne precizirajući koje je i ko je nadležan da odredi kada će to biti javno preduzeće, a kada pravobranilaštvo. Zbog toga mislimo da je mnogo ispravnije da se držimo Zakona o javnom pravobranilaštvu i da prihvatite naš amandman. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Vujović.
Nisam pravnik, ali vas upozoravam da u stotinu primera koje sam do sada video, kada se koristi generički naziv, recimo umesto Ministarstva finansija uvek koristimo ministarstvo nadležno za poslove finansija, da ne bismo morali da menjamo zakone ako sutra Zakon o ministarstvima spoji neka ministarstva, razdeli neka ministarstva itd. To se dešava i da ne bismo morali da menjamo stotine mesta gde se to pojavljuje, govori se ministarstvo nadležno za poslove privrede, ministarstvo nadležno za poslove finansija. Ovde ova sintagma isto znači. Pravnici neka isprave ako to nije tačno, dakle javno preduzeće odnosno drugo lice u skladu sa nadležnostima utvrđenim opštim aktima Grada Beograda. Ovde je precizno definisano da je to javno preduzeće koje je nadležno za to, a pod drugim se podrazumeva pravobranilaštvo. Prema tome, mi smo pokušali da budemo generički vrlo precizni. Ako je vaša bojazan, predložite drugu formulaciju. Mislim da je ova formulacija u skladu sa formulacijama koje koristimo u svim zakonima. Hvala.
Na član 5. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Vladimir Pavićević, narodni poslanik Zoran Živković, zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, dr Janko Veselinović, Snežana Malović, Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Aleksandar Senić, Dušan Petrović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Blagoje Bradić i Ivan Karić i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Nataša Vučković, Vesna Marjanović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Član 5. čije brisanje tražimo je u jednoj rečenici – predlog za eksproprijaciju podnosi se najkasnije u roku od pet godina od dana stupanja na snagu ovog zakona. Pitanje je zašto zakon stupa na snagu nakon dana kada je donet ili objavljen u „Službenom glasniku“, ako je rok za eksproprijaciju? Pitanje je kako će to već početkom leta da počnu radovi na Savskom amfiteatru, ako je rok za eksproprijaciju pet godina? Pitanje je ako postoje planovi, detaljni planovi, šta se tamo radi, u kom obimu, po kom rasporedu? Zašto se čeka pet godina da bi se podneli zahtevi za eksproprijaciju? Odgovori su naravno jasni, niti postoji plan, niti postoji projekat, niti postoji bilo šta što bi moglo da ukazuje da je ovo osmišljen projekat i da tu ima bilo kakve veze sa zakonitošću, sa građevinskom strukom, urbanističkom i arhitektonskom, a naravno da o javnom ekonomskom interesu se niko i ne bavi. Čuli smo prekjuče i danas da je važno da se počne. Važno je da mi uđemo u to. Takvih započetih stvari ima puno u Srbiji. Trebalo bi da se napravi i to sam već govorio, ali ću ponoviti, da se napravi jedna agencija za spašavanje kamena temeljaca koji su položeni u ovoj jadnoj zemlji u zadnjih 20, 30, 40 godina. Toliko stvari je započeto, toliko kamena temeljaca je položeno, a da ništa posle toga nije na tom mestu izgrađeno i da bi stvarno trebali to da povadimo i napravimo jedan muzej, možda u Savskom amfiteatru koji bi bio posvećen započetim, a nedovršenim snovima. Hvala.
Podnosilac Marko Đurišić.
Hvala poštovana predsednice. Gospodo ministri, kolege narodni poslanici, odbijanje ovog amandmana i uopšte tekst zakona koji predviđa da se Predlog za eksproprijaciju može podneti u roku od pet godina od dana stupanja na snagu, a ne roku od godinu dana, kako stoji u članu 25. važećeg Zakona o eksproprijaciji kojim se ovaj zakon praktično derogira, govori o veri u ovaj projekat Vlade. Dakle, u normalnim slučajevima kada se radi eksproprijacija rok da podnesete zahtev je godinu dana, a ovde o tolikoj hitnosti, važnosti da što pre krenemo mi taj rok produžavamo na pet godina. Zašto? Šta je problem? Nemamo pare? Da li nemamo pare ili ne verujemo da će taj projekat biti završen u celini do kraja? Zašto se ovim zakonom za projekat koji čujemo da je toliko važan, da proglašavamo javni interes da bi izgradili poslovno stambeni objekat mi ovim praktično pokazujemo da ne verujemo da ovo može da se završi, da nema para za njegov završetak? Šta ćemo da radimo kada prođe rok od pet godina? Koliko će biti izgrađeno na prostoru o kome se danas govori na 177 ha? Da li će biti izgrađeno sve sa makete kako je rekao premijer ili za 10, 15 godina koliko je rekao gradonačelnik? Ovaj član zakona je najbolja slika šta se u stvari ovde sprema. Sprema se da se krene sa prvom fazom, da kada ta prva faza ne uspe, da se investitor izvuče i da ne snosi nikakav trošak i da je ceo rizik na ovom projektu na građanima Srbije. Ceo rizik je na građanima Srbije, jer oni moraju da plate za eksproprijaciju iz budžeta, a građani Beograda moraju da plate za investiciono opremanje, jer voda ne može da se dovlači cev po cev kako se gradi zgrada, nego morate da dovedete ceo vodovod za ceo kompleks za dva miliona kvadrata. To morate da uradite odmah i to će da nas košta odmah. Kanalizaciju morate da rešavate odmah za sve kvadrate, a ne kako se kvadrati grade. Struju morate da rešite odmah, jer ne možete posle kada se završe zgrade da prekopavate ponovo i dovlačite električnu energiju, gasovod i ostale stvari, telekomunikacije. To su investicije u opremanju ovog zemljišta koje iznose 33 milijarde dinara, koje moraju da se daju odmah, a vi ovim pokazujete da ne verujete da će ovaj projekat zaživeti, to je ono što mi od početka govorimo. Ovakav megalomanski projekat, kako je zamišljen, ne može da se ostvari i investitor se obezbedio, on neće uložiti 3,5 milijarde, uložiće 150 miliona, videće šta će da se desi sa stanovima koji se prodaju ili ne prodaju, ovako ili onako, ne zna se po kojoj ceni i on će otići, a mi ćemo ostati ovde sa dugovima, sa još jednim neostvarenim snom. Hvala.
Hvala. Samo da vidim ko je još podnosilac amandmana. (Balša Božović, s mesta: Ja sam podnosilac.) Dr Vladimir Pavićević ima prvi reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice, gospođo Gojković, poštovani ministri, vidim da se gospodin Vujović uključio u našu raspravu, ali gospodin Selaković ne, kao ni narodni poslanici Srpske napredne stranke, što ja tumačim kao prihvatanje naše argumentacije protiv ovog Predloga zakona, poštovana gospodo. Još jednom se pokazalo da strpljivošću, marljivošću, posvećenošću, upornošću i snaga argumenta možda nekada ovde može da pobedi. Ovde je projekat na vodi, poštovana gospodo, poređen pre dva dana sa Ajfelovom kulom, sa projektom „Porto Montenegro“ na primer, u smislu inovativnosti, potencijala za ekonomski razvoj. Ovde bih se zadržao na ovom projektu „Porto Montenegro“ u Tivtu. Sticajem okolnosti rođen sam u tom kraju. Svaki kamen te obale znam. Preplivao od Prevlake do Bojane. Tu ja mislim više od bilo koga drugoga ja mogu da govorim o tome projektu. Poštovana gospodo, pa taj projekat se tiče izgradnje jedne marine, jednog malog naselja uz tu marinu u okviru koje se nude nautičke usluge, poštovana gospodo. Pa to je projekat koji je izgrađen bez ovakvih problema sa kojima se mi suočavamo ovde, kakvi su na primer pravni problemi, o kojima gospodin Selaković ovde ne govori. Nema argumente za svoj stav, jer je osnovni problem ovog Predloga zakona što se krši Ustav radi privatnog interesa. Pa to se tamo poštovana gospodo nije desilo. Kada se porede neki projekti, onda ja mislim važno je da se porede u odnosu na sve kriterijume koji su bili važni za razumevanje i jednog i drugog i trećeg kriterijuma. Gospodine Selakoviću, posebno ću se ja usmeriti i ka analizi ovog poređenja sa Ajfelovom kulom, da i tu ništa ne ostane nejasno ni narodnim poslanicima, pre svega Srpske napredne stranke, a ni građanima naše Republike, poštovana predsednice Gojković. Hvala.
Zahvaljujem. Podnosilac, Balša Božović.
Zahvaljujem predsednice. Poštovani predstavnici Vlade, poštovani poslanici, građani, kao što su moja dva prethodnika i rekla, ovo je projekat gde će troškove snositi isključivo građani, 3,5 milijarde evra košta sve ukupno. Tu je uračunato i onih 270 miliona evra koje je malopre pomenuo gospodin Marko Đurišić, a Vlada Republike Srbije ovim zakonom unapred pokušava da amnestira od odgovornosti onu nekolicinu koja se dogovarala sa investitorom ovom mutnom i krajnje sumnjivom projektu „Beograd na vodi“. Ono što će se dogoditi moji prethodnici su već rekli, sagradiće se nekoliko zgrada, investitor će se povući, a sve troškove izmeštanja infrastrukture i ugradnje infrastrukture snosiće građani Republike Srbije, isti oni kojima su smanjene plate u javnom sektoru, isti oni kojima su neustavno smanjene penzije. Svaki zaposleni građanin Srbije će dati 2.055 evra direktno investitoru u džep. Mi mislimo iz tog razloga da je ovo protivno interesima građana, da je ovo zakon koji će duboko poremetiti javne finansije iako ministar Vujović ne tvrdi tako. Međutim, to čak, kada je u pitanju investitor, nije ni toliko važno zato što ovo nije zakon koji se donosi da bi se zaštitio interes Srbije, nego interes privatnog lica koje će tamo da pravi šoping molove, hotele, zgrade, itd, itd. Ono što je, i time završavam, veoma važno jeste da nikako ne smemo dozvoliti kršenje zakona, Ustava da bi se nečiji privatni interes proglasio javnim. To je sramota za građane Srbije, to sramota za grad Beograda, a vi gospodo iz Srpske napredne stranke učestvujete u tome.
Puno vam hvala. Reč ima narodni poslanik, Aleksandar Jovičić.
Hvala uvažena predsedavajuća. Vidim da je i vama ovo izlaganje bilo veoma interesantno. Znate, ja ne mogu da verujem kad neko kaže investitor će da uloži novac, napravi zgrade, napravi šoping molove, šta ste sve nabrojali, onda pobegne iz zemlje. Ja takve investitore pozivam da dođu u što većem broju i da svi naprave sve to i da pobegnu. Kada bismo takve investitore imali Srbija bi najverovatnije bila najrazvijenija zemlja na svetu, ali to se neće desiti. Taj ko je uložio 3,5 milijarde, on želi da određeni novac zaradi. Naravno, Srbija će od toga imati veliku korist, da li je to 30%, 35%, a kada govorimo o infrastrukturi, gospodo infrastrukturu bismo radili svakako. Mi želimo da razvijamo naš grad. Uvažena predsedavajuća, ja smatram da se u vreme prethodnog govornika gradio „Delta siti“, a danas se gradi „Beograd na vodi“ i tu je velika razlika. „Siti“ jeste grad, to je opet neki grad, ali „Delta“. Znamo ko od toga ima koristi. Od „Delata sitija“ ima jedan čovek korist, a od „Beograda na vodi“ ima čitava Srbija korist. Tu se razlikujemo uvaženi kolega. Nemojte me ubeđivati da kada su se radili takvi projekti, kao što je „Delta siti“ i mnogi drugi, baš nikad nije bilo eksproprijacije, nikada nije bilo menjanja zakona, nikada nije bilo menjanje procedura. Kako nije - kada ti koji su to sebi omogućili su ovde zakone i krojili i usvajali, a vi ste bili samo oni koji su podizali ruku. Vraćam se na amandman. Znači, imali smo „Deltasiti“, sada imamo „Beograd na vodi“. Neko kaže hoćete Abu Dabi u Beogradu i u Srbiji. Naravno. To je najrazvijeniji grad možda u svetu, jedan od najrazvijenijih gradova u svetu. Naravno da ga želimo u Beogradu. Ne želimo ga sigurno negde u regionu. Mi se pre svega rukovodimo interesima Srbije. Takvim projektima želimo da postanemo i lideri u regionu. To vama najverovatnije smeta. Vi ste pravili „Delta siti“, mi pravimo „Beograd na vodi“. Velika razlika. Čak je razlika i u kvadraturi. „Delta siti“ jeste samo šoping centar, a mi pravimo i zdravstvene ustanove i škole i bolnice i stambeni prostor i sve ono što vi niste mogli da napravite. Možda ste to hteli da napravite u projektu „Beograd Menhetn“. Nije vam uspelo. Od „Beograda Menhetn“ ostalo je 75 olupina starih brodova, ostala je neuređena jedna površina za koju vi kažete, ja se slažem, neverovatno koliko vam je izoštreno čulo opažanja, to da je ta lokacija najatraktivnija u Beogradu i da ima najveći potencijal, ali me čudi kako to niste iskoristili, vi koji ste imali takve investitore, vi koji ste uvek radili po konkursu, po tenderu, po zakonu, po Ustavu. Vi se pozivate na Ustav, to je zaista jedan najviši akt ove zemlje, to je za vas kao, da sada ne navodim šta, ne bi o Ustavu na taj način da pričam. Vi nikad zakone niste ni cenili ni poštovali i uvek ste ih kršili. Danas se sve radi potpuno transparentno u interesu građana Srbije, ali ono što sam ja rekao i pre podne, ponoviću sada. Uvažena predsedavajuća, nemaju oni ništa protiv „Beograda na vodi“, „Beograd Menhetn“ i „Beograd na vodi“, možda se zove različito, koncept je isti, razvoj Beograda i Srbije. Oni to nisu sproveli u delo, to je bila samo jedna politička fora i demagogija za građane, a mi to radimo i želimo da sprovedemo i da očistimo barem ono što vi niste pipnuli 20 godina. Za početak i to je nešto, da završimo Prokop, izmestimo železničku stanicu, autobusku stanicu, da uradimo nešto, što ne znači da je dovoljno, ali u odnosu na ono što ste vi radili je i previše i građani će to oceniti na nekim narednim izborima. Niste ništa uradili, samo želite da opstruišete. Ponašate se previše destruktivno. Nemate vi problem protiv „Beograda na vodi“, imate problem protiv Aleksandra Vučića, jer radi čovek. Vi ne možete da se pomirite sa tim, jer Pajtić ne radi. Pošto čovek ima prečih obaveza sa vladama u senci, ja to poštujem. Vlada u senci sigurno će doneti nešto dobro Srbiji, pošto će biti u hladovini sigurno dugi niz godina i ja to želim. Ja želim i prethodnom kolegi da bude ministar u toj Vladi, pošto očigledno ni u jednoj drugoj neće nikada biti. Suština, podržite ovaj projekat, možete da ga kontrolišete, dobili ste poziv da učestvujete. Malopre čujem da kažu - kadrovi SNS u preduzeću „Beograd na vodi“. Evo, neka budu sve kadrovi DS, ali ja samo smatram i upozorio sam predsednika Vlade da ni vode neće ostati ako oni budu u tom preduzeću. Ali, evo, mi vas pozivamo, još jednu šansu vam dajemo, da vi vodite taj menadžment, da sve kontrolišete. Sve je transparentno, sve je javno. Nameće se pitanje – zašto? Pa, samo iz jednog razloga, jer je u interesu građana Srbije.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Replika na pominjanje SNS, ali ću govoriti i o amandmanu, ako mi dozvolite.
Povezano u vremenu?
Tako je. Sve što bude preko dva minuta odbijte od poslaničke grupe. Reče malopre kolega - zašto se narodni poslanici SNS ne uključuju u debatu? Evo, gospodin Jovičić je sjajno govorio i sada i tokom celog toka zasedanja. Kada govorimo intenzivnije, kada se borimo za ideje i stavove koje zastupamo, onda budemo optuženi da smo glupi, budemo optuženi da ugnjetavamo neke druge narodne poslanike. U onom trenutku kada, videći da o belom papiru ne može da se govori toliko kreativno, prepuštamo onima koji govore o belom papiru koristeći neku argumentaciju koju zaista nisam dovoljno pametan da bi mogao da je shvatim, u tom trenutku smo opet krivi što se ne uključujemo. Molim kolege da se zaista dogovore da li hoće polemiku ili neće polemiku. Ovo mi deluje da šta god da se uradi, pa čak i za kišu koja će padati ili za lepo vreme, za sve će biti odgovorna SNS i Aleksandar Vučić. Ali, mi smo odgovorni za ovaj projekat, nama je čast i ponos što smo sa ovakvim jednim projektom i ovakvim zakonom došli u Narodnu skupštinu, što ćemo glasati danas o ovom zakonu, što ćemo već za nekoliko meseci videti prve kranove u Beogradu na tom potezu, što ćemo videti prve i javne sadržaje, ali i stanove i hotele i sva ona mesta gde će ljudi i iz Beograda, ali i iz cele Srbije moći da se zaposle. Sa druge strane, nekako malo, malo pa jedan kolega narodni poslanik koristi savetovanu reč, odnosno dve reči: „mutan posao“. Gospodine Božoviću, znate li šta je mutan posao? Mutan posao je kada rekonstruišete najdužu ulicu u Beogradu, a to je Bulevar Kralja Aleksandra, pa vidimo po istražnim organima da je na neki veoma volšeban i krajnje mutan način, jer to je mutno, nestalo 5,5 miliona evra. Pretplati se 5,5 miliona evra, pa odjednom neki menadžeri uskaču u najnovije džipove, stanove, satove. Ali, ne želim da utičem na pravosuđe, neka pravosuđe tu vodu razbistri, kakva je, šta je i šta se dešavalo u Beogradu. Gospodine Božoviću, mutan posao je kada Beogradski vodovod i kanalizacija, dok ga je vodio čovek kao prvi saradnik bivšeg gradonačelnika, samo jedan aparat za dezinfekciju vode, za uve zračenje na Makišu II pretplati milion i po evra i umesto kao što je na tržištu koštao 400 hiljada evra biva plaćen milion i 927 hiljada evra. To je mutan posao, gospodine Božoviću. Mutan posao je i kada Beogradski vodovod i kanalizacija godinama iznajmljuje od iste firme 1000 zaposlenih dnevno. Ne bih imao ništa protiv da moji saradnici i ja nismo ušli na sajt APR-a, da nismo videli da ta firma od koje se iznajmljivala radna snaga, i to 1000 ljudi dnevno, ima zaposlenih 558. Pa kako od 558 napraviste 1000? Verovatno da je iznajmljivo i tatu, mamu, komšije, braću, stričeve, ne znam koga je sve iznajmljivao. To je mutan posao, gospodine Božoviću. Mutan posao je i kada se za parcelu, koja je još uvek nažalost neizgrađena, na uglu Kralja Milana i Kralja Milutina u Beogradu, na neki volšeban način odlukom Gradske skupštine, koju ste vi, gospodine Božoviću, držali, održavali i kontrolisali, promeni urbanistička zona, pa se iz ekstra zone pređe odjednom u prvu zonu, pa se odjednom odšteti Grad Beograd samo na opremanju za osam miliona evra na gradskom građevinskom zemljištu. To su mutni poslovi, gospodine Božoviću. Gde je tu javni interes? Zašto se tada niste borili za interes Beograđana? Zašto vam tada nije javni interes bio preči? Govorićemo, ovo je samo jedan mali spisak. Imamo mi dovoljno amandmana do kraja današnje sednice, govorićemo do ponoći svaku po svaku stvar, svaki po svaki mutni posao koji se dešavao u Beogradu, koji se dešavao u Srbiji do 2012. godine. Ali, nazivajući mutnim poslom nešto gde ste dobili pruženu ruku premijera gospodina Vučića, otvorenu i pruženu ruku – dođite, pomozite, učestvujte, kontrolišite. Pa, zar bi neko ko želi da uradi bilo šta mutno rekao – dođite i kontrolišite? Naravno da ne bi. Ali, mi želimo da taj posao radimo transparentno, da radimo javno, da radimo u interesu građana Srbije, a vama je toliko teško da iz te senke izađete, da zasučete rukave. Ne morate da kosite, znam da niste navikli. Znate, to je za neke druge ljude, za neke iz unutrašnjosti. Delite Srbiju na Beograd i unutrašnjost, svađate ljude u Srbiji. Neka, nama nije teško tako nešto da uradimo, a verujem i većini ljudi u Beogradu, čestitih i korektnih, nije im teško da zasuču rukave. Vama je teško da zasučete rukave, pa da dođete i kontrolišete, ali vam nije teško da optužujete. Nije vam teško da bacate ljagu. Nije vam teško da govorite – pa to su mutni poslovi. Mutni poslovi, a u mutnoj marici ste vodili Beograd i državu Srbiju do 2012. godine. Ovi papiri ovde su svaki predmet, sve gde su nestali i gde su udavljene javne finansije, sve gde ste doveli da su javne finansije u Gradu Beogradu svetski rekord po deficitu. Gde je nestao taj novac? Ovde je, gospodine Božoviću. Govorićemo mutno o svakoj iz ovih fascikli. Ne verujem da će vam se dopasti, kao što ne verujem da se dopada onima koji više borave tu negde oko Ustaničke ulice i oko Specijalnog suda za organizovani kriminal, nego što su u svojim domovima i u svojim firmama, ali nažalost Beograd je trpeo. Ne želimo da trpi Beograd. Ne želimo da trpi Srbija. Želimo da zaposlimo Srbiju. Želimo da izgradimo i Beograd i ostatak Srbije. I sada i u tome, i u tom poslu, za koji vas i danas pozivamo – dođite i kontrolišite, dođite i gledajte, dođite i dajte ideju, dođite i učestvujte, ali ne, teško vam je i to. Ali, lepo je naučiti neku recitaciju, lepo je optužiti i otići odavde. Gospodine Božoviću, ruka je pružena i pružićemo je i danas i sutra i kada god treba, nije nam teško, ali u toj, ne mogu taj motiv jasno da definišem, osim te neke političke mržnje i žal za prošlim vremenima, koja vas vodi, koja vas je zaslepila, nećete nas zaustaviti da uradimo i ovaj posao, da reformišemo naše društvo i da od ove države napravimo dobro i kvalitetno mesto za svu našu decu i za vašu decu i za sve buduće generacije.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Gospodine Božoviću, imate pravo na repliku i dobićete je, ali pre toga ministar ima reč. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Reklamiram Poslovnik.) Izvolite, gospođice Jerkov.
Uvaženi gospodine Bečiću, reklamira bih dva člana Poslovnika za koja smatram da ste prekršili. Prvi je član 104. koji određuje trajanje replike. Meni koliko je poznato gospođa Gojković se sa gospodinom Babićem dogovorila da ima dva minuta za repliku, plus ono vreme koje će koristi da govori o amandmanu. Gospodin Babić umesto toga imao je jednu veliku repliku od sedam minuta i pedeset i nešto sekundi, što čini mi se nije dozvoljeno i ulazi u ono drugo što hoću da reklamiram, a to je član Poslovnika 106. koji obavezuje govornike da govore o onome što je tačka dnevnog reda. Gospodin Babić ne samo da je sada kršio to nego je najavio da će poslanici SNS u nastavku sednice to redovno činiti, da će čitati nekakve natpise iz novine, jer jedino to i imaju o korupciji koju su počinili DS, sve govoreći da ne želi da se meša u rad pravosuđa. Molim vas samo da mi pojasnite, ako smo u delu sednice gde se kolege optužuju za korupciju da li onda možemo da govorimo i o onim kolegama o kojima već postoje sudske presude. Koliko znam, jedina naša koleginica koja je već pravosnažno osuđena i pred koju stoji pravosudna presuda, naša predsednica Skupštine koju je Vrhovni kasacioni sud označio krivom za štetu od četiri miliona evra koju je nanela gradu Novom Sadu. Ako smo u tom delu sednice molim vas recite nam da i mi možemo tako da funkcionišemo.
Gospođice Jerkov, vi ste se javili po povredi Poslovnika. Čitavo vreme kršeći Poslovnik, što je vaš manir, navikli smo na to gospođice Jerkov, tako da nas to ne iznenađuje. Mislim da ste jasno i rekli ono što je i bila činjenica da je gospodin Babić u replici govorio dva minuta, a ostalim pet minuta mu je oduzeto od vremena poslaničke grupe. Tako da nije tačno ono što ste pokušali da insinuirate da je replika bila u tajanju od sedam minuta. Da li želite da se Skupština izjasni? (Da.) Zamolio bih vas da budete i prisutni i da glasate za tu povredu Poslovnika. Gospodine Božoviću sačekajte samo da gospodin Vujović ima izlaganje pa ćete vi dobiti pravo na repliku. Reč ima ministar Vujović.
Zahvaljujem. Ne znam gde smo prekinuli nit diskusije i ne znam u stvari da li da odgovaram pošto je moj glavni odgovor bio povezan na izgled protivrečnosti koje su sadržane u roku od pet godina koji se ostavlja za eksproprijaciju u roku od deset godina koji se planira kao rok izgradnje projekta i rokovima koji su u osnovnom zakonu. Tu, mislim da je jako važno da naši gledaoci i poslanici razumeju da tu nema nikakve protivrečnosti, to je uobičajeno svuda u svetu. Krupni projekti se rade u fazama, a fiskalna ograničenja se definišu godišnje, kod nas najviše trogodišnjim planovima. Ako želite da nađete krivca, ja sam kriv što se to traži na pet godina i što ne želimo da izađemo iz okvira budžetske aproprijacije za eksproprijaciju zemljišta. Prema tome, mi tražimo da to bude i realno i da to ne koči projekat ali ne da ulažemo pare pre vreme. Drugim rečima, jedan manji deo zemljišta će biti obezbeđen eksproprijacijom i to je komentar na prethodnu jednu diskusiju. Ne većina, nego manjina i u tome jeste suština ovoga. Znači, pravo, javni interes upravo jeste u tome da se manjinska svojina ovde uskladi, prenese na Republiku i grad Beograd kako bi se omogućila realizacija većeg plana. Govorio bih o prostornom planu posebne namene. To što je on u tekstu nazvan „Beograd na vodi“ to je konkretna ideja koja još uvek treba da se realizuje. Tek predstoji izrada, znači, planovi, projekti, realizacija, to tek predstoji. Ovim stvaramo pretpostavke tog projekta, ne skačemo unapred. Kao što je rečeno, ove godine, iz postojeće budžetske lokacije, 850 miliona za eksproprijaciju u narednim godinama procenjuje se naredne četiri godine, ukupno 40miliona evra, što je otprilike osam ili devet miliona evra godišnje, devet i po miliona evra godišnje što se potpuno uklapa u očekivane budžetske okvire u narednim godinama. Tu nema nikakve tajne, tu nema nikakvih problema. Rizici o kojima govorite, o jednom su projekti izmeštanja infrastrukture, pruge i ostaloga su projekti koji čekaju 30, 40, 45 godina. U koji su već uložena ogromna sredstava 70-ih godina. Prokop će imati ogromnu stopu povraćaja zato što ćemo privesti nameni stotine miliona koji su već uloženi u taj projekat. Da, stotine i stotine miliona, a možda i milijardi, koje su već uložene davno u taj projekat, troškovi konzervacije tog projekta su bili ogromni. Ovo je krajnje vreme da Beograd postane evropski grad i da ima železničku stanicu koja neće biti, da kažem, prepreka odvijanju normalnog saobraćaja u gradu. Svi evropski gradovi su imali taj problem, pošto su imali železničke stanice razvijene po konceptu iz 19. veka, gde su one dolazile do centra grada. Moskva, recimo, pati strašno od toga. Beograd će to rešiti Prokopom i time će se osloboditi ovaj prostor. Da li će se na njemu realizovati ovakav projekat ili ne, da li će vaše bojazni, da li će neko posle godinu dana odustati ili ne, mi se trudimo da minimiziramo sve rizike…
Vreme, gospodine ministre.
… uključujući i finansijske rizike. Znači, ako ovo mi sredimo i ako investitor napravi prve dve zgrade, popišmani se, i ode iz Beograda…
Vreme, gospodine ministre.
… mi ćemo biti na nuli i sa stanovišta uređenja grada i sa stanovišta komunalne infrastrukture i sa stanovišta eksproprijacije celog ovog poteza koji je pokrivao 177 hektara koji je pokriveno ovim projektom. Toliko. Hvala.
Zahvaljujem. Po Poslovniku dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine i predsedavajući današnjom sednicom, gospodine Bečiću, poštovani ministri i poštovani gosti, evo, malopre ste vi gospodine Bečiću, očigledno je, prekršili član 108. Poslovnika Narodne skupštine, koji se tiče održavanja reda na sednici Narodne skupštine. Održavanje reda podrazumeva da ministar kada gostuje u Narodnoj skupštini i učestvuje u amandmanskoj raspravi ima dva minuta da govori po jednom amandmanu. Gospodin Vujović je sada govorio četiri minuta i tada je završio svoj govor i vi niste ponovo sebi izrekli meru upozorenja, gospodine Bečiću, zato što ste prekršili Poslovnik. Gospodin ministar je imao svo vreme ovog sveta da u utorak kada smo u načelnoj raspravi razgovarali o ovom predlogu zakona govori, dakle, koliko god hoće. Predsednik Vlade je zaista i koristio to svoje pravo koje je predviđeno Poslovnikom. Ali, danas, gospodine Bečiću, danas ministri treba malo više da slušaju, u dva minuta treba da smeste svoj komentar na svaki pojedinačni amandman, a vaša uloga gospodine Bečiću je da vodite računa o tome da se na sednicama Narodne skupštine, kada vi predsedavate tim sednicama, poštuju pravila, poštovana gospodo, procedure i da na sednicama Narodne skupštine imamo red. Ako vi, poštovani predsedavajući, kršite taj red, kršite pravila, kršite procedure, onda mi dolazimo i do kršenja člana 107. Poslovnika Narodne skupštine, koji se sada tiče dostojanstva naše Skupštine kao centralne političke institucije u našem ustavnom sistemu, svetilišta, gospodine Bečiću. Hvala.
Zahvaljujem se, gospodine Pavićeviću. Kao što sam i rekao u prepodnevnoj raspravi, onog momenta kad zloupotrebite javljanje po Poslovniku, što ste sada učinili, jer ste imali neku vrstu replike. Oduzeto vam je dva minuta. Nalažem službi da oduzme dva minuta zbog kršenja javljanja po Poslovniku. Vrlo ste dobro bili i čuli da sam opomenuo gospodina ministra, da sam ga opomenuo dva puta da je isteklo vreme. Nisam želeo da prekidam gospodina ministra u pola rečenice. Smatram da je i od važnosti za građane Srbije da izgovori rečenicu do kraja da bi bilo jasno ono što je želeo da kaže. U svakom slučaju, opomenuo sam, tako da smatram da nisam prekršio Poslovnik. Vi ste iskoristili javljanje po povredi Poslovnika da bi zloupotrebili taj Poslovnik i držali ste nam ovde lekcije, mesto da samo ukažete šta je kršenje Poslovnika, tako da oduzimam dva minuta od pet minuta. Zahvaljujem. Takođe će vama biti od vaša tri časa oduzeto to što ste govorili više od dva minuta. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Balša Božović. Gospodine Pavićeviću, znate da ne može Poslovnik na Poslovnik, gospodine Pavićeviću. Vi mislite da možete sve, ali na žalost proći će dosta vremena da se to obistini, ali najverovatnije nikada. Izvolite gospodine Božoviću.
Zahvaljujem gospodine Bečiću. Da li možete samo vreme da mi vratite? Danas je šef poslaničke grupe SNS govorio o tome kako se vode istrage protiv nekih ljudi koji su bili čelnici bivše gradske vlasti. Ja bih zamolio gospodina Babića da uzme na znanje da niko nije osuđen i da ih on lično ne osuđuje, jer on nije sud i ni jedna presuda ne postoji da je bilo ko kriv što znači da su ti ljudi nevini. Kada je u pitanju gospodin Cvijo Babić kao direktor Vodovoda u Beogradu, čudno je da se pominje on lično, iz prostog razloga što se danas njegovim rezultatima najviše hvale i diče gospodin Jovičić i gospodin gradonačelnik Siniša Mali. „Makiš 2“ je najmodernija fabrika u Evropi, koliko sam imao prilike da čujem, a upravo je izgradio i završio gospodin Cvijo Babić. Kada je u pitanju dr prof. Bojan Pajtić. Ja razumem fascinaciju Pajtićevim rezultatima u Vojvodini i ja ovom prilikom molim Vladu Republike Srbije da makar deo onih rezultata koje je Bojan Pajtić napravio u Vojvodini, oni naprave u Srbiji, da bi ovde bilo više sreće za ljude i za njihovu budućnost kada je u pitanju naša zemlja. Kada govorimo o pruženoj ruci, gospodine Babiću mi ne možemo da pružimo ruku kada se krši Ustav i kada se krši zakon. Ja nisam slučajno govorio da je to mutan posao. Mi ne glasamo za ovaj zakon i predlažemo da se obriše za vaše dobro gospodine Babiću, da vi sutra ne bi imali problema pred pravosudnim organima, ne vi lično, nego oni koji su ovaj zakon predlagali.
Zahvaljujem se gospodine Božoviću i nemojte molim vas, za malo nisam šok doživeo na pomisao da to može da se desi.
Nadam se da neće.
Replika, Zoran Babić, pominjanje imena.
Ja sam vrlo precizno govorio o istragama, ni o jednoj optužnici, ni o jednoj presudi, zato što ovo nije ni sudnica, niti želim da jednim jedinim gestom utičem na nezavisnu granu vlasti koja je konačno sa Vladom SNS i sa ministrom gospodinom Selakovićem, konačno nezavisna grana vlasti. Čudi me da kao vrstan pravnik, gospodine Božoviću, ne poznajete šta je istraga, šta je optužnica, šta je potvrđena optužnica, a šta je presuda i to su sasvim različite stvari, vrlo precizno definisane o kojima sam veoma precizno govorio. Drago mi je što ste uz svu koncentraciju, aktivnost, a gospodin Božović je jedan od aktivnijih narodnih poslanika, ali uz sav napor niste uspeli da nam kažete ni jedan rezultat Bojana Pajtića. Evo, ja nisam čuo ni jedan jedini rezultat, bilo je najave, evo sada ću da kažem, ali nekako za ovih 20 godina Bojana Pajtića, nikako, ni jedan rezultat nisam video, osim ličnih rezultata, lične imovine i svega onoga stečenog u ovih 20 godina, ali za rezultate, nikako, tu se trokira, a spreman sam da napravimo i sednicu Narodne skupštine, tematsku posebnu o rezultatima rada Bojana Pajtića. Mislim da će ona biti najkraća u istoriji – beopapir, ništa, tajac, ni jedan jedini rezultat, ni jedan argument, ništa. Mislim da će to biti najkraća sednica narodne skupštine u istoriji parlamentarizma, jer gospodin Pajtić bio u senci ili na suncu ili gde god bio, važno je da drži ruke u džepovima i da je svuda, samo ne na svom radnom mestu i da je svuda samo ne tamo gde je njegov posao, jer pre svega, njega plaćaju građani Srbije u Vojvodini.
Reč ima ministar Selaković.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući. Zaista sam morao da reagujem na nešto što je potpuna pravna besmislica, apsolutna pravna besmislica i mene čudi da moj uvaženi kolega Božović nije shvatio šta je izgovorio, a izgovorio je, odnosno pretio je procesuiranjem pred pravosudnim organima onima koji su predložili ovakav zakon. Da li je svestan taj čovek šta je izgovorio? Da li vi to osporavate Vladi Republike Srbije kojoj je Ustavom dodeljeno pravo da predlaže zakone Narodnoj skupštini, da ih predlaže? Čak i kada bi to bilo moguće, čak i u slučaju da je poznavanje ustavno-pravne materije kolege Božovića na tom nivou, pa da on može za razliku od svih nas da vidi unapred, da predvidi da je ovaj Predlog zakona, kada se usvoji, možda neustavan. Postavljam pitanje, kakvu li onda odgovornost o tom sistemu, malo pre iznetom, zaslužuje onaj koji je predložio, usvojio i godinama sprovodio neustavan statut AP Vojvodine? Više od dve trećine tog akta je oglašeno neustavnim, uzurpirane nadležnosti, sprovođeno nešto apsolutno suprotno slovu Ustava. Na kraju, sada taj, ispravljeni korigovani statut neće da primenjuju. Neće da donesu jednu lepu odluku o upotrebi tradicionalnih simbola AP Vojvodine, stide se Vojvode Šupljikca, stide se Patrijarha Rajačića, stide se ostalih. Zaista, ja vas molim da sledeći put reagujete kada neko preti Vladi Republike Srbije, zbog toga što predlaže zakone Narodnoj skupštini. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić na izlaganje gospodina Božovića.
Hvala uvaženi predsedavajući. Znate, boli kada neko kaže da se mi hvalimo rezultatima DS kada govorimo o vodovodu, odnosno „Makišu 2“. Otkriću vam jednu tajnu, a gospodin Božović možda nije bio dovoljno ivolviran u taj proces šta se dešavalo sa „Makišem 2“. Prvi i ključni problem koji smo imali kada smo preuzeli odgovornost u gradu Beogradu što se tiče vodovoda i kanalizacije je bilo kako ubediti izraelski „Dahal“ firmu da ne raskine ugovor sa Beogradom, zbog onih koji su taj ugovor neodgovorno shvatili u prethodnom periodu. To nam je bio prvi zadatak, jer ljudi nisu mogli da veruju da sve što ste dogovorili sa njima, ništa niste ispoštovali. Ne želim da ulazim u to da li je još nešto bilo po strani da ste možda tražili nešto što se ne zove javni interes, nego vama znano lični, hajde da ne optužujem, neću, ali ono što je uspeo gradonačelnik Beograda i menadžer grada Goran Vesić, to je da sačuvaju taj ugovor i da dokažu stranom investitoru, da tako kažemo, kompaniji koja je dala sredstva da se napravi „Makiš 2“ koji je i te kako potreban gradu Beogradu, da ih ubedimo da ovde postoje ljudi koji su odgovorni, da povratimo poverenje stranih kompanija, jer nije tu bila samo strana kompanija, tu su i naše kompanije, i to u jednom dobrom delu, učestvovale na tom projektu. Kako onda možete da kažete da se mi hvalimo vašim rezultatima. Ne hvalimo se. Govorite o mutnim radnjama, a šest miliona evra je samo Bulevar kralja Aleksandra više koštao građane Beograda. Gospodine Božoviću, samo da prevedem, to je 24 hiljada penzija u Srbiji koje ste uskratili građanima Srbije, a onda vi posle govorite da ste podizali penzije i plate, eto vidimo kako.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Balša Božović. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući.
Molim vas da završimo krug replika, molim vas nemojte da izazovete nove replike.
Ne želim, dogovoreno. Ono što je važno samo da se odgovori i da se zna, bilo bi bolje da pričamo o „Beogradu na vodi“ za koje i Vlada Republike Srbije kaže da će možda biti realizovano. Dakle, ulazimo u investiciju građana Srbije od 3,5 milijarde evra sa možda će posledve zgrade investitor otići i time trošimo novac iz budžeta i na ono da mi optužujemo bilo koga ili da mi pretimo bilo kome, to uopšte nije istina. Mi samo govorimo da smo protiv ovog zakona za dobro onih koji su neke novce iz budžeta grada, iz budžeta sutradan Republike trošili na ovaj projekat bez ugovora o gradnji „Beograda na vodi“, bez predugovora gradnji „Beograda na vodi“ samo smo rekli da će jednog dana pravosudni organi imati pune ruke posla, a da mi to ne želimo. Iz tog razloga mi ne možemo da pružimo ruku za ovaj posao zato što on nije u interesu građana, nije ni u interesu vas. Dakle, ono što je vezano za fascinaciju rezultatima gospodina Pajtića sa 100 hiljada zaposlenih više, sa 80% od ukupnih investicija 80% investicija je u Vojvodini, sa nagradama i međunarodnim priznanjima koje je dobila Vlada AP Vojvodine kao evropska regija najpovoljnija za ulaganje, sa programom samozapošljavanja, sa školama, domovima zdravlja i svim ostalim stvarima koje su opremljene i obnovljene za vreme vlade Bojana Pajtića. Ono što, i time završavam, želim još da podvučem, jeste da ne treba da ovde pretvorim ovu raspravu u hajku na pojedine članove DS, mislim da je veoma važno da govorimo o onome što je istina, što Vlada i ministri izbegavaju, a to je „Beograd na vodi“ i o štetnosti tog projekta na budžet Republike Srbije.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović po amandmanu.
Evo, ja sam fasciniran kako je to gospodin Pajtić radio posebno u Fondu za kapitalna ulaganja, a mislim da su fascinirani i Borovica i oni mnogi drugi kojima je davao kredite, ali ne ulazimo sada u to, da se vratim na sam amandman. Znate, ja sam ovde danas čuo neke neverovatne stvari od čoveka za koga sam mislio da ima neka malo modernija shvatanja. On nam je rekao da ne želi da Beograd bude kao Abu Dabi. Ja baš želim da bude Beograd kao Abu Dabi. Kamo lepe sreće da nam dođu toliki turisti i da imamo tolike univerzitete, gospodin Selaković je ovde nabrajao kakav je to univerzitetski centar i naučni centar Abu Dabi, pa kamo lepe sreće da budemo približno Abu Dabiju, a ne da imamo ono što ste nam vi ostavili dole – šiblje, komarce, žabe, zmije, itd. Ovde je neko rekao, a opet, čini mi se da je to uvaženi kolega, kaže – to je prijatelj, premijerov prijatelj šeik. Znate, za prijateljstvo tog šeika tuku se i Obama i Putin i svi svetski lideri mnogo jačih zemalja nego što smo mi. Mi možemo da se ponosimo što je našem premijeru baš to prijatelj i što hoće da ovde uloži, pošto ste rekli jednu pogrešnu stvar, mi ne ulazimo u investicijuod 3,5 milijarde evra, jer mi nemamo para to da damo, neko drugi daje novac. Nije to ono kao što ste vi iz našeg budžeta i od svih nas uzimali pa davali firmi koja je gradila most na Adi i čiji je direktor bio uhapšen u Sloveniji, to ste radili i kako ste na sumnjiv način pilone stavljali na isti taj most i građanima toliki novac uzeli, to ste vi radili, iz budžeta ste uzimali novac. Mi nemamo taj novac, neko drugi dolazi i ulaže, a mi ćemo dobiti nešto što je jako lepo i što će biti na ponos Beograđanima. Ja ću vam opet reći, da ste makar deo onoga očistili dole, možda vam niko od nas ne bi smeo šta sada da kaže, ali vi ste sada protiv nečega što može da bude lepo i gde zaista možemo da se ponosimo. To je kao da ste protiv života. Ja ne znam, evo niste za „Beograd na vodi“, recite nam za šta ste onda, da li ste za ono ruglo da ostane onako dole? Na kraju krajeva, imali ste 15 godina vlasti, u stvari od 1996. godine još i hajde da uzmemo da je bio SPO, nije ni važno, 15 godina vlasti ste imali ovde. Što niste napravili nešto u našem priobalju? Što imamo tamo ono što imamo? Sramota je, znate, neko krene na krstarenje Dunavom, ide do Crnog mora, sramota je da stane zaista u Beogradu, jer kad vidi onu džunglu pobegne glavom bez obzira odande. Prema tome, ja jedino ne mogu da razumem da je neko baš toliko protiv svega. U istoriji smo imali jednog političara, ako je to političar to je bio diktator. Recimo Pol Pot, taj je bio protiv svega, protiv sistema, protiv para, protiv para, tako ja gledam nekako na vas, vi ste apsolutno protiv svega što je normalno u ovom društvu i dajte ljudi opasuljite se jednom u životu, probajte da budete jednom u životu za nešto, a ne samo zato što ste opozicija da budete protiv nečega. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Žarko Mićin.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministri, predstavnici ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, smatram naravno da je amandman neprihvatljiv zato što se njime briše deo jednog izuzetno važnog zakona koji će omogućiti realizaciju jednog od najznačajnijih projekata u Srbiji u zadnjih 20 godina. Projekta koji će zaposliti preko 10 hiljada ljudi i ne samo to, projekta gde će na samoj izgradnji, očekuje se angažovanje između 22 hiljade i 25 hiljada građevinskih radnika mereno odnosom prosečnog broja radnika i prosečnog broja izgrađenih kvadrata u prethodnom periodu. Projekta koji će svakako pogurati privredu i pomoći privredu Srbije i koji će povećati BDP Srbije jer znamo kada stimulišemo građevinsku industriju da se na taj način stimuliše i BDP, što će svakako doprineti boljem standardu građana. Međutim, ja bih hteo da skrenem pažnju, ovde smo govorili, čak opozicija spominje i neku krivičnu odgovornost u odnosu na ovaj projekat, spominju se neki projekti u kojima je učestvovao i realizacija nekih projekata u kojima je učestvovao aktuelni vojvođanski premijer. Moram da spomenem kako je to radio aktuelni vojvođanski premijer, šta je to radila ta Vlada od 2009. do 2012. godine. Jedan takav projekta je recimo projekat koji je radio Zavod za izgradnju grada i tadašnji direktor Zavoda za izgradnju grada koji je kadar sada jedne opozicione stranke, imamo izveštaj Budžetske inspekcije o radovima na izgradnji Subotičkog i Somborskog bulevara, koji kaže da od 2009. do 2012. godine ondašnja Uprava Zavoda za izgradnju grada kršila je Zakon o javnim nabavkama i druge propise i nanela gradu štetu od više stotina miliona dinara. Tako recimo, inspekcija je utvrdila da je ugovor sa firmom, neću spominjati ime firme, vrednog skoro 146 miliona dinara, potpisan uz kršenje Zakona o javnim nabavkama jer nije poštovan rok za žalbe. Isti propusti su konstatovani i kod druge firme koji je vredeo skoro 242 miliona dinara za osnovne i još 34 miliona dinara za dodatne radove. Dokumentacija potvrđuje da su rokovi na ovom delu Subotičkog bulevara bili probijeni jer je prvobitno trebalo da bude gotovo 2011. godine, a završeni su tek 15. oktobra 2011. godine. Takođe, kaže – Inspekcija je konstatovala da tadašnja Uprava ZIG nije naplatila penale za 126 dana u visini od 36 miliona dinara, ali s druge strane naplatila dodatnih 5,6 miliona dinara zbog greške u obračunu.
Gospodine Mićin, morate se vratiti na amandman.
Odmah se vraćam na amandman. Dakle ovde imamo elemenata krivične odgovornosti, četiri osobe se trenutno krivično procesuira zbog svega ovoga i zato molim vas da opozicija ne spominje krivičnu odgovornost u ovom projektu koji je za dobrobit građana Srbije za razliku od ovoga što su oni radili. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Mićin. Na član 6. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Vladimir Pavićević, narodni poslanik Zoran Živković, zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, profesor dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Aleksandar Senić, Dušan Petrović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, dr Blagoje Bradić, Ivan Karić i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Nataša Vučković, Vesna Marjanović, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Reč ima narodni poslanik me Aleksandra Jerkov.
Zahvaljujem gospodine Bečiću. Još jedan član koji govori o eksproprijaciji i još jednom da ponovimo da tražimo brisanje i ovog člana, s obzirom na to da vi možete oni poslanici i ministri koji nas ubeđuju ovde da ovaj zakon treba prihvatiti sa mnogo lepih i velikih reči, da pokušaju da zamagle suštinu, a suština je vrlo jednostavna. Suština je da Vlada Republike Srbije traži od Skupštine Srbije da izgradnju privatnih stanova i privatnog tržnog centra proglasi za javni interes, a to je nešto što je suprotno i zakonima Republike Srbije i Ustavu Republike Srbije. To je nešto što će sasvim sigurno biti predmet raznoraznih istraga, procesa koji će se voditi i sasvim sigurno oni koji na taj način pokušavaju da oštete građane Republike Srbije, jer to nije postupak koji Vlada samo onako radi, nego je to posao za koji svaki zaposleni građanin Republike Srbije treba da plati više od 2000 evra. Vlada Republike Srbije će, sasvim sigurno, snositi svaku vrstu odgovornosti za ovaj posao kada bude nedvosmisleno utvrđeno da ovo jeste protivno zakonu i da se od građana Republike Srbije očekuje da finansiraju avanturizam Aleksandra Vučića, njegove snove i da finansiraju projekte njegovog prijatelja. Gospodin Mićin je govorio, vi ste njemu dozvolili njemu opet, gospodine Bečiću, na kraju ga zamolivši da to ne čini, o nekakvim stvarima koje je pročitao u novinama. Ukoliko je to slučaj, možemo mi da čitamo sudske presude, gospodine Bečiću, ali nemojte tako da radite. [[Isključen mikrofon.]]
Šta da ne radimo? Samo želim da vas po Poslovniku upozorim da ne pričate o amandmanu, da sve ovo što ste rekli nema veze sa ovim amandmanom. Ako ne znate koji amandman je na dnevnom redu… (Aleksandra Jerkov, s mesta: Vrlo dobro znam koji je amandman na dnevnom redu.) Pročitaću vam. Tražili ste da se član 6. briše. Član 6. glasi – po predlogu za eksproprijaciju rešava organ jedinice lokalne samouprave nadležan za imovinsko pravne poslove, u daljem tekstu nadležni organ. Kakve veze ima ovaj tekst amandmana sa ovim što ste rekli do sada u ova dva minuta? (Aleksandra Jerkov, s mesta: Uključite mi mikrofon da ne bih vikala.) Izvolite.
Veza je u tome što mi smatramo da ovo zemljište ne može biti predmet eksproprijacije zato što izgradnja privatnih stanova za 3000 evra po kvadratu, izgradnja privatnog tržnog centra ne mogu biti javni interes. [[Isključen mikrofon.]]
Gospođice Jerkov, ako vi ne razumete da ovo što vi pričate nema nikakve veze sa amandmanom, nemam načina da vam ja to objasnim. Još jednom mogu da vam pročitam. Znači tekst Predloga zakona člana 6. glasi - po predlogu za eksproprijaciju rešava organ jedinice lokalne samouprave nadležan za imovinsko pravne poslove. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Vi ne možete da razumete.) Ja ne mogu da razumem da vi pričate o nečem sasvim drugom, da niste pročitali amandman i dolazite bez ikakvog argumenta i pričate kao da ste u načelnoj raspravi. Shvatite da je ovo rasprava po pojedinostima, da smo mi sada na amandmanu na član 6. koji glasi - po predlogu eksproprijaciju rešava organ jedinice lokalne samouprave nadležan za imovinsko pravne poslove. Zahvaljujem, gospođice Jerkov. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Sada bih po Poslovniku, jer ste prekoračili svoja ovlašćenja.) Ja sam prekoračio svoja ovlašćenja što sam vas podsetio kako glasi ovaj amandman. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Dozvolite mi da objasnim zbog čega.) Izvolite.
Uvaženi gospodine podpredsedniče, postoji član 100. Poslovnika i postoje pravila u ovom Poslovniku koja vas obavezuju da ukoliko želite da se uključite u raspravu, prepustite predsedavanje jednom od … [[Isključen mikrofon.]]
Ne vredi, gospođice Jerkov, vama ništa nije jasno ili nije jasno nama, svim ostalim poslanicima. Poslanici me upozoravaju da ne pričate o amandmanu. Ja sam pročitao kako glasi amandman. Vi ne pričate o tom amandmanu, pomešali ste amandmane. Molim vas da sada dozvolite da neko drugi govori. Izvolite. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Na član 6. po predlogu za eksproprijaciju rešava organ jedinice lokalne samouprave nadležan za imovinsko-pravne poslove, (u daljem: tekstu nadležni organ). Koji drugi organ može da se bavi ovim? Ko drugi može da se bavi poslovima eksproprijacije, osim organ koji je nadležan za poslove imovine u lokalnoj samoupravi. To je još jedan nonsens. To je da se ovde doda da ne bude nekoliko članova koji su osnova za mutne radnje o kojima smo pričali, nego da se napravi jedan veći broj članova. Ima takvih još. Recimo, član 14, kasnije, i neki između koji su stavljeni samo kao ukras na ovome što bi trebalo da bude usvojeno i stvori uslove da se uđe u nešto nikome nije jasno šta se gradi, gde se gradi, zašto se gradi, ko finansira, u kojim rokovima i u čiju korist. Čuo sam ovde dosta poslanika koji su vrlo jasno i javno rekli da bi voleli da je Beograd Abu Dabi. Da ih ne pominjem, ali jedno 5-6 njih su vrlo iskreno, sa osmehom na licu, rekli da bi voleli da Beograd bude Abu Dabi. Mislim da je to dobro i da je to jedan veliki napredak, pa verovatno i otuda ime stranke – Srpska napredna stranka, jer je to dramatično bolji stav, nego stav koji je bio kod istih tih ljudi pre 15-ak godina da treba pobiti po 100 muslimana. Mislim da je napredak jako veliki i sa ove osnove ja pozdravljam takav napredak… [[isključen mikrofon.]] (Narodni poslanici govore u glas.)
Gospodine Živkoviću, ja vas samo molim da poštujete dostojanstvo Narodne skupštine, da poštujete svoje kolege, jer način na koji vi to radite nije primeren ovoj Narodnoj skupštini. Danas smo doživljavali da nam prete, da nam prete batinama, da verbalno pokušavaju da se obračunavaju sa nama. Nemojte to da nastavite u Narodnoj skupštini. Kao kolege treba da sučeljavamo mišljenje, da sučeljavamo politike, a ne da se ponašamo na takav način. Povreda Poslovnika gospodin Đukanović, gospodin Martinović, replika gospodin Jovičić. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović.
Gospodine Bečiću, član 107, ali i član 109. Bili ste dužni da malopre izreknete poslaniku opomenu, jer ovo je flagrantan poziv na jednu rasnu i nacionalnu netrpeljivost, pre svega. To je prava pravcata sramota šta mi ovde slušamo, pri tom da neko bez pardona ovako laže u Skupštini, a da zaista se odnosi na jednu nacionalnu grupu, gde se navodno tvrdi da je neko tražio da se pobije 100 muslimana. Znate, bili ste dužni da takvom poslaniku izreknete opomenu. Pozivam vas da to uradite, a sigurno da je svaki stav SNS, a posebno taj da od Beograda napravimo ekonomski jak centar, kao što je Abu Dabi, mnogo bolji, nego stav da od države uzimate kredite da biste imali vaše vinograde, i to bespovratno. Hvala vam.
Zahvaljujem se, gospodine Đukanović. Kao što ste videli, reagovao sam i nisam dozvolio da poslanik nastavi sa takvim pretnjama i uvredama. Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, po Poslovniku.
Član 104. Imam pravo na repliku, jer sam pomenut, ali da iskoristim povredu Poslovnika. Vi ste meni oduzeli reč, jer sam izrekao pohvalu kolegama da su napredovali, a ono što sam dao potvrdu njihovog napretka možete na internetu da nađete na 100 mesta iz usta izrečeno i snimljeno od predsednika SNS, koji je tad bio u nekoj drugoj stranci. Rekao sam da gospoda naprednjaci napreduju i ostajem pri tom iskazu. Tu nije bilo nikakvog razloga da mi oduzmete reč. Vi ste povredili Poslovnik i ja tražim… [[Isključen mikrofon.]]
Gospodine Živkoviću, imali smo prilike u ovom parlamentu mnogo puta da čujemo da vi nešto izgovorite, pa da kažete da niste rekli. To nije prvi put od vas da kažete, da izreknete psovku i neke druge stvari, a da posle kažete da niste rekli, iako su to kamere zabeležile, kao i ovo. Imaćemo u stenogramu šta ste rekli. Smatram da nisam prekršio Poslovnik, da nisam dopustio da nastavite da vređate narodne poslanike i da vređate stranku i da govorite ovakve reči u ovom visokom domu. Zahvaljujem se. (Zoran Živković, s mesta: Tražim da se glasa.) Tražite da se glasa. Ja bih vas zamolio da budete prisutni pošto nikada niste prisutni kada se glasa o povredama Poslovnika koje tražite. (Zoran Živković, s mesta: To je moje pravo.) Zahvaljujem, ja sam vas samo zamolio da budite prisutni. To je vaše pravo ako hoćete i da li nećete. Reč ima gospodin Martinović, povreda Poslovnika.
Gospodine Bečiću, povređen je član 106. koji kaže da govornik može da govori samo o tački dnevnog reda. Gospodin Zoran Živković je po ko zna koji put govorio van teme dnevnog reda, izrekao jednu bezočnu neistinu da je predsednik SNS, Aleksandar Vučić bilo gde i bilo kada tražio da se pobije 100 Muslimana. Mislim da ste gospodine Bečiću za ovakvu uvredu i ovakvu klevetu, ne samo Aleksandara Vučića nego i države Srbije, gospodinu Živkoviću morali da izreknete najdrastičniju moguću sankciju koja je predviđena Poslovnikom. To je jedna stvar. Druga stvar, ako ste primetili danas je taj isti gospodin Zoran Živković na konferenciji za novinare koju je održao u holu Narodne skupštine, rekao da je uslov za ulazak Srbije u EU, to da se odrekne Kosova i Metohije, da je to uslov od 2000. godine, a gospodin Zoran Živković koji sada ovde maše rukama, bio je na nesreću građana Srbije, predsednik Vlade Republike Srbije jedno vreme u toku 2003. godine. Dakle, on je 2003. godine bio predsednik Vlade koja je strateški bila, barem na rečima opredeljena za ulazak Srbije u EU, a znao je i to je danas priznao da je uslov za ulazak u EU odricanje od Kosova i Metohije. Gospodin Balša Božović je danas rekao kako se onidiče rezultatima prof. dr Bojana Pajtića i da to iz Vojvodine treba da se prenese na Srbiju? Kažite mi, šta se podrazumeva pod pojmom Srbija? Znači Vojvodina nije Srbija. Gospodin Nikola Selaković je vrlo jasno rekao da je to u stvari programsko opredeljenje DS. Nećete tradicionalne simbole Vojvodine, znači vi vrlo jasno odvajate Vojvodinu od Srbije. Ja vas molim gospodine Bečiću, prekinite ovo unižavanje dostojanstva Narodne skupštine, ovo vređanje svih građana Republike Srbije, ovaj pokušaj da se nedostatku argumenata da se napadne predlog zakona koji se odnosi na „Beograd na vodi“, zapravo vodi protiv predsednika SNS i predsednika Vlade.
Gospodine Martinoviću, biće vam oduzet minut vremena, jer ste u delu iskoristi javljanje po Poslovniku za repliku. Tako da oduzimam minut vremena. Tražim od službe da mi dostave stenogram. Ako je to gospodin Živković izgovorio, slediće po Poslovniku odluka po tome. (Aleksandar Martinović, s mesta: Jel rekao da treba da se pobije 100 muslimana?) Gospodine Martinoviću, ja ne mogu nikoga da učim domaćem vaspitanju. Takođe ne mogu da sprečim da pojedini predstavnici opozicije, u ovom slučaju gospodin Živković, koji i sada kada je rekao da je to njegovo pravo, ponovo izrekao psovku, koja je takođe zabeležena, dakle nemam mogućnosti da sprečim gospodina Živkovića, osim da ga zamolim da to više ne radi u ovom visokom domu, ali svako je to doneo od kuće. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 107. – govornik na sednici Narodne skupštine dužan je da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Gospodine predsedavajući, morali ste da reagujete i da izreknete ovde opomenu. Ja sam bio poslanik SRS, nikad ni u jednom trenutku ni jednom drugom pripadniku nacionalne manjine niti bilo kog drugog naroda, samo zato što je druge veroispovesti ili pripadnik drugog naroda nisam želeo zlo. To smo i dokazivali. Ja sam dokazivao i svojim primerom. Imali smo kolege poslanike Muslimane. Imamo sada u našem poslaničkom klubu kolega poslanika Muslimanske veroispovesti koji je bio na listi DOS-a, koji je bio glasao za Vladu gospodina Živkovića, koji je i oborio Vladu gospodina Živkovića. To zašto je oborio Vladu gospodina Živkovića govori o tome kakav je gospodin Živković kao premijer. Zamislite kada bi ponovo takav čovek bio premijer. Mi, ili bi svi bili pozatvarani ili u koncentracionim logorima. To je on svojim primerom za vreme „sablje“ dokazao.
Zahvaljujem gospodine Arsiću. Moje objašnjenje, kao i gospodinu Martinoću, nemam mogućnosti da sprečim da neko verbalno iz skupštinskih klupa upućuje psovke i ostale pretnje. Ali, sigurno kada dobijem stenogram odrediću se prema tome, ako je to izgovoreno, slediće opomena po Poslovniku. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, po Poslovniku.
Član 108. red na sednici. Rekli ste da sam ja psovao na sednici danas. To ste rekli.
Da.
To apsolutno nije tačno. Ja bih voleo da kažete kako sam ja to psovao. Možete da tražite po stenogramu koliko god hoćete, nikada nisam psovao u Skupštini, danas posebno ne, ni pre pet minuta. Ono što sam citirao na nečemu što se zove „ju tjub“ ima 534.162 pregleda, pa vas upućujem da odete na „ju tjub“ i da pogledate izjavu o kojoj sam govorio, da ne pominjem ponovo bilo koje ime. Svi znaju u Srbiji ko je to rekao, kada je rekao i zašto je rekao. To ste mu i vi Martinoviću prebacivali, da je izdao te temelje vaše ideologije. Prema tome, to nije psovka, to je apsolutna istina, proveriva materijalnim dokazima i viđena od strane 534.162 čoveka na kugli zemaljskoj. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Živkoviću, pošto ste zloupotrebili Poslovnik, oduzimam vam minut vremena. (Zoran Živković, s mesta: Nemate od čega.) Sledeći put, zapamtiću. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, po Poslovniku.
Gospodine Bečiću, povređeno je dostojanstvo Narodne skupštine. Gospodin Zoran Živković bi na primer, mogao da ode na taj famozni „ju tjub“ i da pronađe svoju fotografiju u kampu Crvenih beretki, gde se slikao tadašnjim ministrom unutrašnjih poslova Republike Srbije Dušanom Mihajlovićem, Legijom i ostalim komandantima koji su tada bili heroji petooktobarske revolucije, da bi 2003. godine postali najgori mogući zlikovci na svetu, jel tako gospodine Živkoviću? Za vas je gospodin Legija bio heroj, zato što vam je omogućio 5. oktobra 2000. godine da preuzmete vlast u Srbiji. Na „ju tjubu“ ćete naći 1000 slika vas, Dušana Mihajlovića, da ne nabrajam sve funkcionere DOS-a koji su se slikali sa tim istim ljudima. To je jedna stvar. Druga stvar, nije mi jasno da bi ste veći prijatelj Muslimana od ovih naših prijatelja iz UAE, iz ostalih delova arapskog sveta koji hoće da ulažu u Srbiji. Da je to tačno što vi govorite, nemoguće je da „ju tjub“ samo vi koristite, da se ne koristi u UAE ili bilo gde drugde u arapskom svetu. Vi imate ekskluzivno pravo na korišćenje „ju tjuba“ i samo vi znate da je Aleksandar Vučić rekao da treba pobiti 100 Muslimana. Ja vas sada pitam gde je to rekao, kome je rekao, gde je to bilo? Kažite nam, nemojte nas upućivati na „ju tjub“, kažite rekao je tu i tu, treba uraditi to i to. A vaše slike, gospodine Živkoviću svedoče o tome kakva je bila vaša vladavina, kriminalna, lopovska i mafijaška.
Gospodine Martinoviću, pošto se niste pozvali na član, zloupotrebili ste Poslovnik, oduzimam dva minuta od vremena poslaničke grupe. Hvala. Gospodine Jovičiću, po kom osnovu? (Aleksandar Jovičić, s mesta: Replika, još od pre 30 minuta.) Replika, ali prednost ima Poslovnik. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, povreda Poslovnika.
Član 103. zloupotreba povrede Poslovnika od prethodnog diskutanta koji je sve vreme koje je prekoračio, inače trošio vrlo da direktno govori sa mnom, što ne bi smeli da mu govorite, drugo - da govori van teme, što ne biste smeli da mu dozvolite, treće - tek na kraju ste ga opomenuli da ne pominje na koji član se poziva. Znači, trebalo je da ga prekinete ranije. Mislim da je to jasno kao dan, usput to je izrečeno…
Gospodine Živkoviću, pustio sam vas dok ste se pozivali na povredu Poslovnika. Sada je moja obaveza da vam obrazložim. Morao sam da saslušam gospodina Martinovića. Smatram da je prekršio javljanje po Poslovniku. Zato mu je oduzeto dva minuta i ne vidim šta je tu sporno. Da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje? (Da) Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić, da se vratimo na dnevni red. Replika, dva minuta.
Hvala uvaženi predsedavajući. Kao ovlašćeni morao sam da reagujem na pominjanje SNS i na još jednu rečenicu koju je izgovorio kolega, a to je da mi želimo Abu Dabi u Beogradu, a da su neki pre 15 godina pozivali na nešto drugo. Ja bih samo upoznao, gospodine predsedavajući, kolegu da ja pre 15 godina nisam bio ni u jednoj stranci, a da danas kada sam u SNS podržavam premijera Aleksandra Vučića i želim razvijeni, moderni, ekonomski jak Abu Dabi u Beogradu. S druge strane, ko nama drži predavanje? Ja pre 15 godina nisam bio u politici, ali pre 12 godina sam bio iznenađen neprijatno nažalost da u vreme kada je kolega jedan ovde, koji sedi u Skupštini Srbije, bio ministar unutrašnjih poslova, koliko je blagostanje bilo u zemlji i kako se radilo u zemlji, koliko je bilo bezbedno. Ubijen je premijer jedne zemlje Srbije i to baš predsednik stranke kojoj je taj čovek pripadao. Zamislite ko nama drži predavanje. Mi ne želimo više Srbiju ni od pre 15 godina, ni od pre 20 godina. Želimo da gledamo kakva će Srbija biti za 10, 15 i 20 narednih godina i tu se razlikujemo. Ta nostalgija, kada je neko bio predsednik Vlade, pa se uvek vraća u prošlost da bi na neki način dokazao svoju superiornost i rezultate koje nije postigao jer ih nismo videli, očigledno želi da nas vrati u prošlost. Mi to ne želimo. Vama svaka čast na rezultatima koje ste postigli, izgubili ste i predsednika stranke, nažalost i premijera ove zemlje, koga svi poštujemo, ali nemojte nama držati predavanje. Želimo Beograd moderan, razvijen, ekonomski jak, baš sve u suprotnosti od onoga što ste vi radili, jer ste nas doveli u ovako beznađe u kome smo.
Vreme. (Zoran Živković s mesta: Replika.) Gospodine Đurišiću, da li želite da govorite po amandmanu? Izvolite [[Marko Đurišić, s mesta: Imate intervenciju za repliku.]] Da li želite da govorite po amandmanu? Izvolite.
Hvala poštovani predsedavajući. Gospodo ministri, mi smo tražili da se ovaj član izbriše, jer je neprecizan i nije u skladu sa drugim zakonima koji se primenjuju u Republici Srbiji. Znači, ovde se spominje – organ jedinice lokalne samouprave nadležan za imovinsko-pravne poslove. Zakon o lokalnoj samoupravi predviđa da su organi jedinice lokalne samouprave skupština opštine, odnosno grada, predsednik opštine odnosno gradonačelnik opštinskog odnosno gradsko veće i opštinska odnosno gradska uprava. Znači, nigde u Zakonu ne postoji takav organ, tako da mislimo da je ova formulacija neprecizna, a takođe i nepotrebna zato što, kao što se i u nekim drugim stvarima a koje ovaj zakon ne tretira, poziva se na Zakon o eksproprijaciji, u Zakonu o eksproprijaciji stoji tačno kako i koji organ postupa i kako se utvrđuje stvarna i mesna nadležnost. Smatramo da je ovaj član u ovom zakonu potpuno suvišan, da unosi jednu zbrku, da ne unosi pravu stabilnost nego nestabilnost i da jednostavno o ovom članu, ovom zakonu, ni u jednom zakonu nema mesta. Naravno, Vlada je odbila ovaj amandman. Rekla da odlučuje nadležni organ jedinice lokalne samouprave, ali organ onako kako je definisan u ovom zakonu, organ nadležan za imovinsko pravne poslove ne postoji u Zakonu o lokalnoj samoupravi. Ja sam vam naveo koji su organi lokalne samouprave. Ne postoji organ zadužen za imovinsko. Postoje službe u opštine, ali to nisu organi u skladu sa zakonom. Smatramo da ovaj član zbog toga mora da se obriše. Hvala vam.
Zahvaljujem gospodine Đurišiću. Gospodine Selakoviću, odustali ste? Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, svega sam se naslušao sada ovde. Lokalna samouprave je poseban nivo vlasti. Ona ima svoje izvorne nadležnosti koje su regulisane zakonom. Ima i prenete nadležnosti. Znači republičke nadležnosti koje Republika poverava lokalnoj samoupravu i lokalna samouprava, u skladu n sa svojom unutrašnjom sistematizacijom, a to ne možemo da joj oduzmemo, jer ne bi se ni zvala lokalna samouprava da na to nema pravo, formira svoje službe da bi izvršavale poverene poslove od strane Republike. To me čudi da ovi podnosioci amandmana ovo ne znaju. Ali,pre bih rekao da se ovde pomalo neko i pravi da ne kažem šta iz jednog prostog razloga – realizacijom ovog projekta doći će u pitanje jako visoka cena stanova na teritoriji Grada Beograda, a mnogi su tu stvarno mnogo investirali sa namerom da mnogo više zarade nego što je to normalno. Neće više koštati stanovi na Vračaru po dve, tri hiljade evra. Neće više moći, kako to neko kaže, stručna javnost da radi projekte na Vračaru i da naplaćuje po 150, 200 evra projekat za izgradnju jedne zgrade. Neće moći više po nekim gradskim opštinama radi izdavanja građevinske dozvole da se zna koliko kom referentu pripada od kvadrature. Šta hoćete da kažete da to nije tačno? Jako je tačno. Ovde sva hajka oko „Beograda na vodi“ se ne svodi oko zaštite interesa Beograđana, nego radi interesa jedne male grupe koja već skoro 15 godina teroriše Grad Beograd i njegove žitelje. I kada je u pitanju stručna javnost to je samo izgovor jer oni su pravili te projekte i ugrađivali se u te stanove koji koštaju po tri, četiri hiljade evra kvadratni metar. Ja znam u Nebojšinoj da samo prekoputa sa strane do Karađorđevog parka jedan stan dupleks košta četiri hiljade evra. To je tamo gde odnose nezaštićenu ajkulu odnosi pauk. Baš ta lokacija. Treba da kažem ko je kupio taj stan? Pa neće više morati tako skupo da plaća kada zaživi ovaj projekat. Biće mnogo jeftiniji. Sada je potrošio mnogo više para pa sada može da proda stan za mnogo manje. Žao mi je ja tu ne mogu mnogo da mu pomognem.
Zahvaljujem gospodine Arsiću. (Vladimir Pavićević, s mesta: Ja sam podnosilac amandmana.) Izvolite. Predlagač amandmana dr Vladimir Pavićević. Dva minuta. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, ja ću da iskoristim i ona preostala tri amandmanska minuta, osim ako se niste predomislili pa mislite da imam i pet punih, jer niste bili u pravu.
Imate ukupno pet. Dva i tri minuta.
Dobro. Poštovana gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre Selakoviću i Vujoviću, poštovani gosti, gospodine potpredsedniče, eksproprijacija koja se sada i tiče naše rasprave povodom amandmana na član 6. Predloga zakona, ja ću to da ponovim, se uvek, poštovana gospodo, vrši za unapred definisani projekat od javnog interesa predviđen regulatornim planom. Ja sam tokom rasprave danas i u razgovoru, u dijalogu sa gospodinom Selakovićem tvrdio da projekta nema. Gospodin Selaković je u jednoj replici rekao – projekta ima, odnosno postoji plan posebne namene, ali ja sam rekao da nema projekta. Onda je gospodin Selaković odgovorio – ne, ne, niste vi dobro čitali obrazloženje, na stranici 7. piše: „ima“. Nema projekta, gospodine Selakoviću. Gospodin Vujović je danas takođe to rekao. Nema projekta, projekat tek predstoji, a mi vršimo eksproprijaciju. Poštovana gospodo, to nema smisla. Gospodine Neđo Jovanoviću, to nema smisla. Druga stvar koju sam hteo da kažem povodom ovog našeg amandmana takođe se tiče ovog područja kojim se bavi gospodin Selaković, ali i gospodin Neđo Jovanović. Osnovni problem ovoga Predloga zakona zbog kojeg nisu, ja mislim, primerene ove ponude da se pruži ruka, da se sada razgovara o tome, jer, što se krši Ustav – radi zadovoljavanja privatnog interesa, poštovana gospodo. Ne možemo oko toga da pružamo ruku jedni drugima. Barem mi ovde, narodni poslanici, ja mislim, treba da budemo usmereni prvenstveno ka očuvanju osnovnih načela našeg Ustava, a osnovno načelo našeg Ustava je vladavina prava, poštovana gospodo. Ne možemo da se rukujemo i dogovorimo da kršimo vladavinu prava. To je apsolutni znak da nismo usmereni ka opštem dobru, ja mislim. Od antike je to znak, do dana današnjeg, poštovana gospodo. Treća stvar – ne može u ime ničega da se oduzima imovina pa prodaje privatnim licima. A ovo u ime ničega je samo znak i još jedno obaveštenje da nema projekta. Gde se to tako dešava, poštovana gospodo? Ovde smo tokom rasprave danas čuli i pozivanje na komunističko nasleđe, neki narodni poslanici su se pozivali, gospoda iz SPS i dobro, oni i jesu naslednici na neki način i ja to razumem. Ali, evo, ja sam se informisao, pripremajući se za ovu raspravu, i u komunizmu 1948. Nikola Dobrović, Novi Beograd, idejni plan, Dobrović za Novi Beograd, koji je pominjala gospođa Vukomanović, idejni generalni plan 1948. Tito, apsolutni vladar te države, nije smišljao sam, poštovana gospodo, nego je konsultovao Jovina, Paunovića, Stošića, Kabiljo, Katanić, konsultovao je struku, poštovana gospodo. A mi, u demokratskim uslovima,u nazovi demokratskoj državi, ne konsultujemo struku. Videli smo kako je struka reagovala na ovo. Rekli su ljudi – strano telo u tkivu Beograda. I mi to sada provlačimo kao leks specijalis. Ili, poštovana gospodo, ovde je pominjano da će „Beograd na vodi“ da bude nešto slično kao Ajfelova kula, to će da privuče turiste, oni će se liftovima penjati gore na ne znam koje spratove. Pazite, poštovana gospodo, pozivanje na Ajfelovu kulu, a istovremeno eliminisanje svake važnosti i značaja institucije konkursa,pa, Ajfelova kula je bilo rešenje koje je bilo pobedničko na jednom konkursu. A ovde je i gospodin Selaković i gospodin predsednik Vlade, nema ko nije iz ove Vlade, nipodoštavao, minimalizovao značaj konkursa kada se dogovaramo za nešto. Ali, i kod nas je konkurs uvažavan. Evo, 1921. godine – proširenje Beograda preko reke, poštovana gospodo. Novi Beograd, gospodo socijalisti, 1962. godina – prvo konkurs, pa onda plan. A mi u 2015. godini ne poštujemo vladavinu prava, ne poštujemo struku, ne poštujemo niti oglašavamo konkurse i šta radimo? Nanosimo štetu pre svega sebi, poštovana gospodo. A ko će nas da poštuje ako mi sebe ne cenimo, radeći ovako? Hvala.
Zahvaljujem gospodine Pavićeviću. Reč ima ministar, gospodin Nikola Selaković.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, na prvom mestu predsedavajući, recite mi molim vas jer mi ovde raspravljamo o zakonu ili vršimo eksproprijaciju? Ja sam malo pre čuo i citiram - mi ovde vršimo eksproprijaciju, a posle toga provlačimo Beograd na vodi. Pošto sam lično citiran da sam rekao da postoji plan, kako se to sada odjednom kaže da postoji plan, a malo pre mi je neko pričao – postoji uredba. Onda možemo da utvrdimo da taj neko nije ni pročitao uredbu, jer bi shvatio da je u prilogu te uredbe sadržan i plan. Ta ista osoba u svom izlaganju govori o planu, a sada, drugi put, priča o projektu. Ja cenim akademsku izuzetnost i čestitost svakog pojedinca ko je poseduje. Za pravnike je, i to je ono što ih razlikuje od drugih struka, izuzetno važan jezik i svaka reč. Da nije tako, onda bi svako mogao da bude pravnik i svako bi po rođenju, kako progovori, dobijao diplomu pravnog fakulteta, ali nije tako. Prema tome, mi ovde ne vršimo eksproprijaciju, već zaista mi iz Vlade, kao predstavnici predlagača, trudimo se da konstruktivno raspravljamo o ovom Predlogu zakona kojim će se predvideti vršenje eksproprijacije. A kritikovati nešto unapred, što nije ni počelo, što nije ni izglasano, što nije došlo, i to na način da se briše sve, vi da ste mogli vi biste obrisali makar i sklonili smeće i ruglo iz tog dela Beograda, a ne pričali ovde demagošku priču. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Imao sam nekoliko pokušaja, ali ne vredi, ne mogu da objasnim predstavnicima opozicije šta je na dnevnom redu i na kom amandmanu smo. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, a posle njega narodni poslanik gospodin Đukanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, nekoliko stvari. Ja sam čuo da postoji institut - konkursi, ali da postoji institucija koja se zove konkurs, za to nisam čuo do danas, dok me o tome nije obavestio gospodin Pavićević. Ovde se i danas, a i u načelnoj raspravi građani Beograda i građani Srbije plaše tako što se upotrebljava jedna latinska kovanica „leks specijalis“. Sada kada upotrebite te reči „leks specijalis“, građani Beograda i građani Srbije mogu da pretpostave da ih očekuje nešto strašno. Ono što poslanici bivšeg režima neće da kažu građanima Beograda i građanima Srbije, to je da se ovim predlogom zakona ne suspenduje Zakon o eksproprijaciji, ne suspenduje se Zakon o planiranju i izgradnji, ne suspenduje se Zakon o opštem upravnom postupku. Dakle, stav 2. člana 1. Predloga zakona lepo kaže – samo ako ovim zakonom nije drugačije određeno, primenjivaće se odredbe Zakona o eksproprijaciji, za kojim su naricali i plakali poslanici bivšeg režima, primenjivaće se odredbe Zakona o planiranju i izgradnji, za kojim su plakali i naricali poslanici bivšeg režima, i primenjivaće se odredbe Zakona o opštem upravnom postupku. Doduše, za ovaj zakon sumnjam da su i čuli. Dakle, nije tačno da je ovo sada neki zakon koji potpuno remeti koncepciju našeg pravnog sistema kada je u pitanju eksproprijacija, kada je u pitanju izdavanje građevinskih dozvola, kada je u pitanju sprovođenje opšteg upravnog postupka. Dovoljno je samo da pogledate koliko ovaj predlog zakona ima članova, a ima 17 članova, što je relativno mali predloga zakona po obimu. Dakle, on sadrži samo neka minimalna odstupanja od opšteg režima eksproprijacije i postupka izdavanja građevinskih dozvola radi realizacije jednog projekta koji nije značajan samo za Grad Beograd, nego je značajan i za celu Srbiju, zato što će da podrazumeva upošljavanje kompletne građevinske operative i kompletnog građevinskog sektora u Republici Srbiji, koga je bivši režim, nažalost, sistematski upropastio. Ono što me takođe čudi, to je da stranke koje se hvale svojom navodno levičarskom provenijencijom, koje pokušavaju da se predstave kao neka srpska verzija Sirize, koji glume Aleksisa Ciprasa, plaše se eksproprijacije, plaše se da nešto postane državno vlasništvo. Želim da podsetim poslanike bivšeg režima koji su preko noći postali komunisti i nemam protiv toga ništa, to je njihovo pravo. Ograničavanje privatne svojine je propisano još Vajmarskim ustavom iz 1919. godine kojim je obrazovana moderna Nemačka, kada je pobeđen Hitler u Drugom svetskom ratu i kada je donet važeći Ustav Savezne Republike Nemačke koji se zove osnovni zakon. Tim osnovnim zakonom je propisano da ostaju na snazi odgovarajuće odredbe Vajmarskog ustava iz 1919. godine. Od 1919. godine pa na ovamo, sve demokratske države poput Velike Britanije, poput Francuske, poput Italije, poput Španije, poput SAD poznaju Institut eksproprijacije, dakle, razvlašćivanja privatnog vlasnika u korist države. Ali, to se ne radi u bilo čijem privatnom interesu, to se radi u javnom interesu i predlog zakona tako i glasi, Predlog zakona o utvrđivanju javnog interesa i posebnim postupcima eksproprijacije izdavanja građevinske dozvole radi realizacije projekta „Beograd na vodi“. Stvar je ovde potpuno jasna. Štiti se javni interes, štite se interesi Republike Srbije, štite se interesi Grada Beograda, a sam projekat „Beograd na vodi“ je u opštem nacionalnom interesu svih građana Republike Srbije. Nikakvu štetu Republika Srbija realizacijom ovog projekta, ne da neće, nego ne može da pretrpi. Neistina se iznosi kada se kaže da nijedan stručnjak za urbanizam i arhitekturu nije konsultovan kada je upitanju projekat „Beograd na vodi“. Premijer vam je lepo rekao, učestvovao je Zavod za urbanizam Grada Beograda, učestvovao je čitav niz eminentnih arhitekata i urbanista koji su radili na projektu „Beograd na vodi“. To nije nikakva tajna. Ti ljudi su davali izjave u medijima proteklih dana, proteklih nedelja i proteklih meseci, ali za vas je stručna javnost samo onaj deo stručne javnosti koji kritikuje projekat „Beograd na vodi“. Oni koji kažu da je to dobra stvar, vi ih uopšte ne spominjete. Vi ste gospodine Pavićeviću navodili ime nekog vašeg navodnog eksperta iz vaše stranke, dopustite ja nisam stručnjak za urbanizam i arhitekturu, pa nisam čuo za njega ali sumnjam da biste i vi čuli za njega da nekim slučajem nije član vaše stranke. Dakle, ovde je stvar potpuno jasna. Ustav je zaštićen. Ne suspenduje se opšti režim eksproprijacije, ne suspenduje se opšti režim izdavanja građevinskih dozvola, ne suspenduje se Zakon o opštem upravnom postupku. Ovaj zakon sam, odnosno predlog zakona predviđa samo neka najminimalnija odstupanja u odnosu na ove zakone. Da vas podsetim gospodine Pavićeviću, vi to ne morate da znate jer niste pravnik, ali oni koji vas savetuju bi to trebali da znaju. Vi imate Zakon o opštem upravnom postupku ali pored tog Zakona o opštem upravnom postupku imate na desetine zakona koji sadrže norme tzv. posebnih upravnih postupaka u oblasti građevinarstva, u oblasti unutrašnjih poslova itd. Nikada niko nije rekao da je to suprotno Ustavu. Vi iz bivšeg režima ste se prvi dosetili te genijalne ideje, da kada se donosi nešto što se zove poseban zakon „leks specijalis“, da je to suprotno Ustavu. Nije. Zakon o oružju i municiji na primer sadrži odstupanja od režima koji je propisan opštim upravnim postupkom. Zakon o planiranju i izgradnji sadrži neka odstupanja od Zakona o opštem upravnom postupku. Mnogi drugi zakoni u Republici Srbiji sadrže neka odstupanja od opšteg upravnog postupka ali ne može da se odstupi od osnovnih načela opšteg upravnog postupka. Osnovna načela opšteg upravnog postupka se primenjuju i u ovom predlogu zakona. Da ste ga malo detaljnije čitali mogli ste da vidite i institut žalbe, dakle ne instituciju, nego institut žalbe, institut ćutanja administracije. Institut žalbe u slučaju ćutanja administracije itd. To su sve krucijalna načela opšteg upravnog postupka kojima se apsolutno štite prava građana Srbije, odnosno u ovom konkretnom slučaju prava građana kojima će biti oduzeta imovina u opštem interesu ali uz tržišnu nadoknadu. Ja vas slušam i juče i danas, vi prećutkujete činjenicu koja je sadržana u ovom predlogu zakona. Niko neće da dođe tamo u Savski amfiteatar i da nekome oduzme kuću. Svako kome bude oduzeta privatna imovina biće data pravična nadoknada po tržišnim cenama i vi to nećete da priznate. A vi gospodine Božoviću, ne znam da li ste nekada bili u tom delu koji se zove Savski amfiteatar.
Molim vas gospodine Martinoviću, nemojte da se obraćate direktno.
Kada vas čovek sluša, ispada da su tamo neke vile, da su tamo neke latifundije koje koštaju milijarde evra, pa sad, bože moj, neko će im to oduzeti. Da li je to tako lepo tamo? Jesu li to takve nekretnine takve vrednosti? Pa, što ne živite tamo u Savskom amfiteatru? Što nijedan funkcioner Demokratske stranke ne živi u Savskom amfiteatru? Ako je to takva vrednost koja će biti navodno ugrožena ovim predlogom zakona. Dakle, obmanjujete građane Srbije, plašite ih i mislite da niko od građana Srbije i da niko iz SNS ne zna šta znači reč „leks specijalis“, da ste vi najučeniji, najobrazovaniji i da vi sve znate. To koliko znate, pokazali ste na žalost građana od 2000-te godine. Sve živo ste upropastili. Napravili ste od Srbije najgoru zemlju u Evropi. Ne morate vi da pružite ruku koju vam je pružio gospodin Aleksandar Vučić, što se mne tiče ne morate ni da je prihvatite, ali ne možete ni da zaustavite napore ove Vlade da Srbiju izvuče iz blata, iz mulja, iz gliba u koji ste ih vi uveli.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Đukanović, imate reč, a posle po Poslovniku reč ima gospodin Marko Đurišić.
Kratko ću gospodine Bečiću, pošto ovde danas ovde zaista svašta slušamo, ali neko priča o javnom interesu, o ne znam čemu. Mene samo zanima jedna stvar, pošto da se složimo javni interes mora da se poštuje apsolutno, pa me interesuje, a šta je to bilo u javnom interesu, recimo, kada se iz GSP izdvojili naplatu karata i dali jednoj privatnoj firmi tašna mašna sistem je firma bila, po bus plus sistemu koji inače nesolventan bila potpuno, a dobila je kredit posle dve godine, a imala je nula na računu. Dobila je krediti od Vojvođanske banke jedno dva i po miliona evra, iz čista mira počela da naplaćuje karte u prevozu. Napravili ste im takav ugovor da ne možete čak ni da ga raskinete, jer ako biste ga raskinuli Beograd bi bankrotirao. Interesuje me šta je tu bilo u javnom interesu?
Gospodine Đukanoviću, molim vas morate da se vratite na amandman.
Vraćam se, zato što je sve vezano za grad Beograd. Interesuje me šta je tu bilo u javnom interesu da gradska čistoća kupi zgradu Ineksa da bi smestila gradsku upravu i da uništite gradsku čistoću sa takvom kupovinom, deset miliona evra je potrošila za tu zgradu. Šta je tu bilo u javnom interesu? Samo se izvinjavam, moram nešto ovde da kažem. Gadite se na reč „leks specijalis“, poseban zakon. Ne razumem, a šta je sporno u tome. Pa, niste se 1996. godine gadili na „leks specijalis“ po Gonzalesovom izveštaju da vam prizna izborni rezultat. Čak niste hteli posele krivično da gonite neke ljude nego ste seli u fotelje odmah zato što vam je na osnovu nekog izveštaja priznat izborni rezultat, što je naravno bilo u redu da vam se prizna. Ali, tada se niste gadili na „leks specijalis“. Samo moram na kraju, gospodine Bečiću, ne možete da mi oduzimate reč, zato što pričam apsolutno u temi. Veoma je važno koliko poznaju zakon i Ustav na koji se toliko pozivaju. Imamo danas činjenicu da su tražili da Aleksandar Vučić smeni Maju Gojković. Izvinjavam se, nikada premijer u jednoj državi nije menjao predsednika parlamenta pa neće ni sada. Ovo nije diktatura, nije projekcija kako bi možda oni želeli, ovo je jedna normalna zemlja gde se predsednik menja u parlamentu. Hvala vam.
Zahvaljujem vam gospodine Đukanoviću. Morate imati razumevanje da gospodin Stefanović ne zna kako to ide, pa je zato dao predlog da se smeni gospođa Gojković i gospodin Bečić. Parlament smenjuje gospodine Stefanoviću, to ne radi premijer. Zahvaljujem. Reč ima gospodin Đurišić. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, ja sam hteo da kažem da je govornik pre poslednjeg govornika, tako sam se javio, ali mi niste u skladu sa Poslovnikom dali reč, povredio člana 107, odnosno vi, zato što niste reagovali kada govornik nije poštovao dostojanstvo Narodne skupštine. Ovde je rečeno da poslanici opozicije nariču i plaču u svojim diskusijama. To bi bilo kao kad bih ja rekao da poslanici Vlade - trabunjaju i baljezgaju. Mi ne koristimo takve izraze.
Nemojte molim. Nemojte gospodine Đurišiću.
Nemojte da unosimo takve reči u parlament.
Pa vih ih unosite, sada ste rekli.
Vi niste reagovali.
Evo sada reagujem, ne dozvoljavam da koristite takve reči. Imate dve opomene, nemojte da terate da izreknemo treću. ( Marko Đurišić, s mesta: Pustite me da završim.) Ne možete na takav način da završite. Izvolite, molim vas, ali nemojte na takav način. Javite se.
Hvala poštovani predsedavajući. Znači, naricanje i plakanje nije ono što poslanici opozicije danas rade u parlamentu, nego govore argumentovano protiv zakona sa kojim se ne slažu. To je posao opozicije, to su neki poslanici ovde radili godinama. Pored takvih diskusija imali su i gađanje cipelama, imali su i polivanje vodom. Mi ništa od toga ne radimo. Govorimo, govorimo protiv zakona za koji smatramo da je loš za građane Srbije, da neće doneti nikakvu korist. Znači - ne naričemo, ne plačemo. Molim vas da vi reagujete. Znači, vi ste povredili Poslovnik. Vi ste dužni da reagujete, a ne ja da vam skrećem pažnju da niste uradili ono što je vaš posao i reagovali na takve reči. Znači, ne govorim, ne unosim ja takve reči i takvu diskusiju u Skupštinu, nego kolege iz vašeg poslaničkog kluba. Imajte hrabrosti pa se suprotstavite njima, iskoristite ono pravo koje vam daje Poslovnik i reagujte sami, bez moje intervencije ili intervencije mojih kolega. Hvala vam.
Kako da imam hrabrosti gospodine Đurišiću, kada ste rekli danas da ćete da me prebijete. Ja ne mogu kada ste vi u pitanju da ništa kažem. Zahvaljujem se. ( Marko Đurišić, s mesta:To nije istina.) ( Vladimir Pavićević, s mesta: Replika, pominjao me je… .) Gospodine Pavićeviću, pomenuto je vaše ime i prezime, dobićete pravo na repliku. Pre toga Poslovnik, gospodin Martinović.
Povređen je član 108. gospodine Bečiću. Ja bih samo želeo da podsetim gospodina Đurišića da nikada niko iz Srpske napredne stranke nije zapalio ovo zdanje koje je 2000. godine bilo Savezna skupština, niko iz Srpske napredne stranke nije zapalio zgradu Radio televizije Srbije, niko iz Srpske napredne stranke nije linčovao tadašnjeg direktora Radio televizije Srbije Dragoljuba Milanovića, a tuklo ga je bar 50 njih. To su činili ljudi iz Demokratske stranke. Sada to što vi mislite da građani Srbije imaju kratko pamćenje i da su zaboravili sva nedela Demokratske stranke, mislim da ste se prevarili. Dokaz za to su izbori u martu 2014. godine, kada vas je narod kaznio za sva ta nedela i zlodela koja ste sprovodili u Srbiji od 2000. godine, pa do 2012. godine. Verujte mi na prvim narednim pokrajinskim izborima kojih se toliko plašite, bićete kažnjeni za nedela koja ste učinili u Vojvodini.
Gospodine Martinoviću…..
Kada dođu ti parlamentarni izbori, evo ja pozivam Balšu Božovića neka ubedi građane Vojvodine u te sjajne i epohalne rezultate prof. dr Bojana Pajtića, koji je uspeo da u Vojvodini u martu 2014. godine osvoji 5,86% glasova. Takvi epohalni rezultati su ostvareni u Vojvodini od 2000. godine.
Zahvaljujem gospodine Martinoviću. Pošto ste zloupotrebili Poslovnik, oduzimam minut i 30 sekundi od vremena poslaničke grupe. Zahvaljujem. Da li neko želi po Poslovniku? (Ne.) Replika, gospodin Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući gospodine Bečiću, poštovani ministre Selakoviću i gosti, mi smo se još juče na sednici dogovorili da sam ja jedan od poslanika ovde koji najbolje poznaju pravopis i gramatiku srpskog jezika. Gospodin Martinović je koliko se ja sećam to i potvrdio, kada je tražio od mene da proverim da li u Rečniku srpskog jezika postoji termin „ispoštovati“. Mi smo ustanovili da taj svršeni glagol postoji, a sada bih hteo gospodinu Martinoviću da kažem šta u Rečniku srpskog jezika piše i za instituciju. Nije institucija samo politička, kao što je na primer Skupština Republike Srbije. Institucija može da bude i određena pojava, kao što piše u Rečniku srpskoga jezika gospodine Selakoviću, u društvenim odnosima regulisano pravnim normama, a onda ima i nekoliko drugih značenja, tako da ovde samo radi preciznosti upotrebe izvesnih reči u srpskom jeziku da budemo načisto. Druga stvar poštovana gospodo, gospodin Martinović je poput gospodina Vulina, pre dva dana rekao nije mu poznat taj ugledni arhitekta Marin Krešić. Pa evo, da vas obavestim poštovana gospodina i gospodina Martinovića, gospodin Marin Krešić je sada predsednik Saveta za urbanizam Nove stranke. Gospodin Krešić je, poštovana gospodo, da čujete dalje, bio angažovan u Zavodu za planiranje razvoja grada Beograda, poštovana gospodo. Gospodin Marin Krešić je bio angažovan u Jugoslovenskom institutu za urbanizam i stanovanje, poštovana gospodo i gospodin Marin Krešić je bio narodni poslanik u periodu od 2001. do 2004. godine, poštovana gospodo, ugledni arhitekta i veoma poštovani član i funkcioner Nove stranke, gospodine Martinoviću i gospodine Bečiću.
Zahvaljujem se gospodine Pavićeviću. Pošto sam dobio stenogram o onome što je bio predmet rasprave, pre nekih sat vremena u Narodnoj skupštini i sada ću da pročitam deo stenograma gde je gospodin Živković izjavio: „Mislim da je to dobro, da je to jedan veliki napredak pa verovatno i otuda ime stranke, SNS, jer je to dramatično bolji stav, nego stav koji je bio kod tih istih ljudi“, znači svih članova SNS „pre petnaestak godina da treba pobiti sto Muslimana“. Izričem vam opomenu gospodine Živkoviću. Sram vas bilo! Po Poslovniku, gospodin Živković? (Borislav Stefanović dobacuje, ali se ne razume.) Gospodine Stefanoviću izrekao sam opomenu zbog reči koja je izgovorena pre pola sata u Narodnoj skupštini. Nigde nije pomenut gospodin Vučić, nego su pomenuti članovi SNS koji su rekli da treba pobiti sto Muslimana. Zbog toga izričem opomenu gospodinu Živkoviću. Da li imate još nešto da vam nije jasno gospodine Stefanoviću? (Borislav Stefanović, s mesta: Zašto to naknadno radite?) Gospodine Stefanoviću, izričem vam opomenu, zbog čega? Polemišete sa mnom u Narodnoj skupštini u ovom trenutku. Zahvaljujem. Gospodin Đurišić, povreda Poslovnika. Samo još nešto gospodine Đurišiću pre nego što počnete, normalno da će Administrativni odbor utvrditi da li sam u skladu sa Poslovnikom izrekao opomenu. (Borislav Stefanović, s mesta: To je sramotno.) Gospodine Stefanoviću vaša reč koju ste izgovorili – to je sramotno, ulazi u stenogram. Izvolite gospodine Đurišiću.
Poštovani predsedavajući, povredili ste član 109. koji govori o tome kako se narodnom poslaniku izriče opomena. Nigde u ovom članu, niti bilo kom drugom članu Poslovnika ne stoji da vi možete naknadno, pošto pročitate stenografske beleške nekome da izreknete opomenu. Poslovnik je predvideo i dao pravo predsedavajućem da prati sednicu, da prati šta poslanici govore da reaguje u skladu sa ovim Poslovnikom ukoliko ga oni krše, a ne da čita naknadno stenografske beleške i izriče opomene, a pogotovo ne razumem kako može da se izrekne opomena za ono što je rekao 20. jula 1995. godine, predsednik SNS u parlamentu Republike Srbije. Znači, doslovno je rekao [[isključen mikrofon]]
Zahvaljujem se gospodine, čim kršite Poslovnik, ja ne mogu da dozvolim da nastavite. (Marko Đurišić, s mesta: Pustite me da završim.) Shvatio sam gde sam pogrešio. Gospodine Đurišiću, ovde se nigde ne spominje predsednik SNS. Još jednom ću pročitati ako niste čuli. Znači, tu ide ime SNS, to je dramatično bolji stav nego stav koji je bio kod tih istih ljudi, znači, članova SNS, pre 15 godina da treba pobiti po 100 Muslimana. (Marko Đurišić, s mesta: Mogu ja samo da završim? Molim vas da mi date reč po Poslovniku.) Ne možete gospodine Đurišiću. Da li želite da se Skupština izjasni? (Marko Đurišić, s mesta: Da.) Da. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, po Poslovniku. I kao što sam rekao gospodine Đurišiću, da u trenutku kada sam dobio primedbu da je to izgovori gospodin Živković tada sam i rekao da ću pročitati stenogram i odluku saopštiti Narodnoj skupštini. Administrativni odbor će po članu 109. utvrditi da li sam ja imao pravo za to ili nisam i šta se onda brinete gospodine? Ako nisam imao pravo po članu 109. rekao sam tog trenutka ću saopštiti odluku kada dobijem stenogram. Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Član 109. Ni po jednom osnovu niste mogli da mi izreknete opomenu…
Ne možete, gospodin Đurišić je ukazao na član 109.
Član 108, red na sednici.
Ne možete da se igrate sa Narodnom skupštinom.
Ne, ne. Vi ste uradili više povreda, molim vas
Reč ima narodni poslanik Balša Božović.
Replika na gospodina Martinovića. Zahvaljujem. Ono što je važno, a da se vratimo na temu…
Zamolio bih vas da se vratimo na temu.
Tako je. Dakle, imamo gradove u regionu, na primer Zagreb. Zagreb ima takođe jednu ideju o projektu „Zagreb na Savi“, duplo veći plac je u pitanju, odnosno parcela preko 250 hektara. Međutim, tamo se sve dešava u saglasnosti sa svim onim pravilima koji važe za sve evropske metropole… (Ninoslav Girić, s mesta: O čemu ovo?)
Gospodine Giriću, nemojte da dobacujete. Replika dva minuta ima pravo da iznese.
Možete samo da mi vratite vreme, molim vas?
Nastavite, uračunaću ovih pet sekundi.
Zahvaljujem. Dakle, Zagreb želi da takođe razvije jedan projekat „Zagreb na Savi“, ali uz međunarodni konkurs, ali u svu transparentnu koju očekuje naravno javnost, uz sve ono što se tiče evropskih i svetskih metropola i svih onih pravila koje čine dignitet jednog ozbiljnog rada. Ja sam zaista verovao u to i Grad Beograd od strane onih koji ga danas vode. Dakle, ono što se nekada zahtevalo od Vlade Republike Srbije, a to je projekat „Vodeni Beograd“ gospodina Beka. On je želeo takođe da mu građani Srbije investiraju izmeštanje luke, a da on lično izgradi „Vodeni Beograd“, tako se zvao njegov projekat i mi smo to odbili. To danas Vlada Republike Srbije hoće da uradi sa investitorom iz Ujedinjenih Arapskih Emirata, da građani Srbije plate sve što treba da se izmesti da bi on zaradio na tom projektu. To je isto i to nećemo dozvoliti. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Pošto imamo puno prijavljenih, samo da vidim redosled. Ko se javlja po amandmanu?
Ovaj projekat je čista korupcija.
Gospodine Martinoviću, vaš osnov javljanja? (Aleksandar Martinović, s mesta: Replika.) Po kom osnovu? (Aleksandar Martinović, s mesta: Dva poslanika su me direktno pomenula.) Nemate pravo na repliku. Možete po amandmanu. (Vladimir Pavićević, s mesta: Jesam) Ako potvrđuju da ste pomenuti, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo, ja ću zbog gospodina Pavićevića morati ponovo da se upišem u osnovnu školu. Ja sam danas prvi put čuo u svom životu da reč „institucija“ označava pojavu. Verujte mi do dana današnjeg nisam znao da ta reč to znači. Što se tiče ovoga što je govorio gospodin Božović, gde nađoste gospodine Božoviću primer grada Zagreba? Pa, gradonačelnik im je izašao iz Remetinca tako što je dao veliki depozit da bi se našao na slobodi. Imate veliku aferu oko tzv. „Zagrebačkog holdinga“, pratite li vi malo dešavanja u regionu, sem što ste zaljubljeni u svog sadašnjeg lidera Bojana Pajtića? Gde nađoste primer grada Zagreba? U Remetincu više nema mesta za sve te genijalce koji su sproveli sve te genijalne projekte i od svih evropskih država, gde nađoste baš grad Zagreb koji je nažalost tih ljudi koji koji tamo žice stecište svih mogućih afera. Da ne bi ispalo da sam bilo šta slagao, gospodine Pavićeviću, svaka čast tom vašem ekspertu, zaista za njega nisam čuo, ne bavim se arhitekturom i urbanizmom. Evo ovo je zvaničan sajt , kopi rajt jedinica za specijalne operacije, fotografija sa koncerta u Kuli. Gospodin Zoran Živković koji puši cigaretu i tadašnji ministar unutrašnjih poslova Dušan Mihajlović. Sada vi meni objasnite gospodine Pavićeviću, vi iz NS, kako se na ovakav način ulazi u EU i šta kaže taj vaš gospodin Krešić, odnosno šta će reći kada bude video ove fotografije, verujem da će da traži da će da se iščlani iz te vaše NS.
Zahvaljujem. Reč ima Borislav Stefanović. Izvolite.
Javio sam se pre 20 minuta. Gospodine predsedavajući…
Javilo se više od pet poslanika i onda se automatski to izbriše, moram sada da se izvinim poslanicima što ću izbrisati listu. Ima ogromna lista poslanika koji bi da pričaju o povredi Poslovnika. Budite ljubazni da se ne javljate u ovom trenutku da omogućim gospodinu Borislavu Stefanoviću da govori. Ne mogu da mu uključim mikrofon, ako odmah kada ih izbrišem svi krenete. Nije ovo takmičenje. Izvolite.
Hvala gospođo predsednice. Dakle, mora da se obriše ovaj član iz nekoliko razloga. Prvo zato što u predlogu zakona nije dobro formulisano, jer ovim rešenjem nije po pravilu utvrđena ni stvarna ni mesna nadležnost za postupanje po predlogu za eksproprijaciju. Budući da Zakon o eksproprijaciji koji imamo sadrži već odredbu o stvarnoj i mesnoj nadležnosti uporno i uprkos vašem neverovatnom pokušaju da ugušite opoziciju danas u Skupštini, meni je veliko zadovoljstvo da mogu da vam pričam ovako i pokažem da se mi vas ne plašimo i pored svih vaših pokušaja da zgazite istinu i slobodu u ovoj zemlji nećete uspeti. Budući da se u Zakonu o eksproprijaciji već sadrži odredba o stvarnoj i mesnoj nadležnosti, u ovoj stvari smatramo da je bolje uputiti na primenu tog zakona. U članu 25. stav 4. Zakona o eksproprijaciji utvrđeno je da se predlog za eksproprijaciju podnosi opštinskoj upravi na čijoj teritoriji se nalazi nepokretnost predložena za eksproprijaciju. Dakle, u ovom slučaju Vlada je odbila ovaj amandman sa obrazloženjem da je ovim članom propisano da o predlogu za eksproprijaciju odlučuje nadležni organ jedinice lokalne samouprave, u ovom slučaju verovatno opremljen sa pripadnicima vaše stranke bez diploma, sa lažnim fakultetima koji će da se bave ozbiljnim stvarima. Tu je Vlada u pravu, samo što je promašila organ, suspendovala je i Zakon o lokalnoj samoupravi, predlagač je promašio i stvarnu nadležnost organa za postupanje, a kriterijumi za određivanje mesne nadležnosti nije utvrdio. Dakle, brisanjem ovog člana mi bi suštinski vratili na primenu Zakona o eksproprijaciji za čijom primenom gospodo niko ne plače i ne kuka jer to je zakon, a zakon je iznad svega ostalog. Dakle, u tom smislu, ako mi tražimo da se kroz odredbe kojima se briše i ovaj član ne da se kroz eksproprijaciju nekome oduzme pa da se da državi koji su hteli da prave poređenja sa levicom, ne, vi oduzimate da date u privatne ruke sa ljudima sa kojima imate dil, e to je razlika. Ja sam ponosan što ta crta između nas nikada neće biti izbrisana, jer smo mi danas čuli da između ostalog zahvaljujući ovom članu će pasti cene nekretnina na Vračaru, to je neverovatno. Kako će pasti cene na Vračaru kada će ovde biti kvadrat šest hiljada evra ili pet? (Aleksandra Tomić, s mesta: Ko kaže?) Rekao je premijer, rekao je gospodin Siniša Mali. Molim vas, ako će biti cena u „Beogradu na vodi“ tri hiljade kvadrat, hoće to oboriti cene na Vračaru? Kažite mi gde ste to naučili? Gde ste to pročitali? Kako mislite da objasnite dve stvari? Gde je ovde javni interes u stambenim kvadratima i kako mislite da date eksproprijacijom nešto, oduzmete iz privatnih ruku da date u privatne ruke? Ljudi, vrlo jednostavno pitanje. Bilo kakav odgovor bihvoleo da čujem ako znate da imate bilo kakav odgovor, osim ovih salvi besmislica i brutalnog gaženja slobode kojima ste danas pribegli ovde. Hvala.
Zahvaljujem. Nastavićemo rad, ali bih zamolila šefove poslaničkih grupa da dođu do mene i da napravimo pauzu od pet minuta, jer ovo više ne liči na rad o Predlogu zakona. (Borislav Stefanović, s mesta: Mi nemamo šefa poslaničke grupe.) Nemate šefa poslaničke grupe? Molim vas, ko želi, ko ne želi, Bože moj, neka bojkotuje rad parlamenta. Hoće li biti ljubazni šefovi poslaničkih grupa da dođu do mene i da vidimo da li ćemo razgovarati o amandmanima ili ne? Na raspravu u načelu se nećemo vraćati. Ne, dok sam ja predsedavajući. Građane Srbije ne interesuje ovo. Odgovorila sam vam na dobacivanje, prostakluke i sve ostalo. Hoćete li prići ili da napravim pauzu od pet-šest sati? Borko Stefanović ne želi da priđe, ne interesuje ga rad parlamenta. [[Posle pauze]] Da li se neko javlja po amandmanu? Vama će gospodine Stefanoviću kolege preneti šta smo se dogovorili, pošto nije tajan sastanak. Po amandmanu? (Zoran Živković, s mesta: Replika.) Niko vas nije pomenuo. (Zoran Živković, s mesta: Jeste.) Molila bih poslanike, koji sede u klupama levo od mene, da više ne viču na mene i da mi ne dobacuju. Nismo u jednakom položaju, jer ja ne mogu da tražim vašu ostavku i zato sam ja u mnogo gorem položaju i ne mogu da držim konferencije za štampu i da govorim laži i neistine poslanicima. Nismo u jednakom položaju. (Zoran Živković, s mesta: Dajte stenogram, da vidimo.) Poslanik Zoran Živković bez dobijanja reči dobacuje predsedniku – pogledajte stenogram. Tako je radila Gordana Čomić. Sad sam tek shvatila zašto je sve govorila u mikrofon i diktirala. Duže mi je trebalo, ali sam shvatila njenu nameru, da sve ostane zabeleženo. Dakle, ja sam na moje pitanje – da li neko želi da govori po amandmanu na član 6, vodim sednicu i vodiću je po svom najboljem znanju i umeću, dakle, na odgovor da li neko želi po amandmanu, ovde su svi zreli i odrasli ljudi, znači, po amandmanu ne želi niko. Da li po nekom drugom osnovu neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić, povreda Poslovnika.
Poštovana predsedavajuća, smatram da ste povredili član 104, koji govori o pravu poslanika da traži repliku. Vi ste prekinuli sednicu u trenutku dok se vodila rasprava zarad neke pauze, zarad nekog dogovora, za koji ne znam koliko je bitan za dalji rad ove sednice, i onda posle toga poslanicima, koji su smatrali da imaju pravo na repliku, niste dali to pravo. Znači, član 104. govori da ako se narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo izrazi prema narodnom poslaniku koji nije član iste poslaničke grupe, navodeći njegovo ime, prezime, funkciju, odnosno pogrešno protumači njegovo izlaganje, narodni poslanik na koga se izlaganje odnosi ima pravo na repliku. Znači, ja vas molim da postupite po Poslovniku i da poslanicima koji su tražili pravo na repliku omogućite to pravo. Ukoliko niste sigurno da li oni imaju pravo na repliku, ja vas molim da u skladu sa novom ustanovljenom praksom danas, a to je da se konsultuje zapisnik i stenografske beleške koje se vode tokom zasedanja, pogledate te stenografske beleške i vidite šta je bilo u toku zasedanja kada vi niste bili u sali, pa onda da utvrdite da li poslanici koji sada traže pravo na repliku imaju to pravo ili ne. Mislim da je to jedini način na koji možemo sada da nastavimo rad u skladu sa Poslovnikom. Ako vam treba dodatno vreme da se završe stenografske beleške da možete da ih konsultujete, možemo da napravimo pauzu od još pet minuta, nije to nikakv problem, mi smo čekali ovih vaših pet minuta, pa možemo da sačekamo još pet minuta, ali vas molim da diskusiju vodimo u skladu sa Poslovnikom i da svi poslanici budu ravnopravni danas pred vama, što nije slučaj od početka ovog zasedanja.
Hvala puno. Trošite dragoceno vreme preko dve minute. Niste u pravu, ne treba mi nikakvo vreme. Nisu bile moje konsultacije, a to što vi bojkotujete rad parlamenta, pa ne želite da čujete o čemu se dogovara većina predsednika poslaničkih grupa u ovom parlamentu, koji žele da diskutuju o amandmanima na ovaj zakon, to je vaše lično pravo. Prema tome, ako ne želite da prisustvujete nekom sastanku, kako možete da ga komentarišete? Ali, pošto ja zaista želim, čuje se u mikrofon, nisam vam isključila mikrofon, nastavite samo sa vašim lepim ponašanjem, ne govorite tako na konferencijama za štampu. (Marko Đurišić, s mesta: Pa ja se lepo ponašam ceo dan, za razliku od drugih.) Da vas obavestim da se ovde većina šefova poslaničkih grupa dogovorila, pošto ćete naći u Poslovniku ako budete nešto čitali više od 104, 107, 108. i 27, da postoji jedan član da kada predsednik ne može na drugi način… (Marko Đurišić, s mesta: Tako je, 112.) … da napravi red i usmeri sednicu ka daljem toku i radu, onda ima pravo da napravi pauzu. To ne znači da nastane posle pauze haos i ja sam samo pitala da li neko želi da govori o amandmanu, ali vi ne slušate. Vi ste želeli da danas izvrgnemo ruglu rad ovog parlamenta i ja to neću dozvoliti. Zaista to neću dozvoliti. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Poslovnik.) Hoćete vi ili poslanik Zoran Živković? Izvolite onda vi, sasvim mi je svejedno.
Treba oboje, čudno mi je da biram ako smo se oboje prijavili da govorimo po povredi Poslovnika. Ne treba da biramo ko će da govori, to je po malo neuobičajeno.
Ne mogu kada je u isto vreme. Morala bih da uzmem stenogram, da napravim pauzu pa da merim sekunde.
U salama u kojima vodimo odbore postoji i vreme kada se neko prijavio za reč. Pretpostavljam da postoji neki redosled, ali dobro onda je to novost. U tom slučaju imate dva zamenika sekretara koji trebaju da vas obaveštavaju o tome kako sednica teče. Vama očigledno nije poznat član 100. Poslovnika. Sada kada ste nama govorili ko je sve članove Poslovnika mi znamo, taj član vas gospođo Gojković obavezuje da ukoliko želite da se uključite u raspravu, odnosno ukoliko želite da polemišete sa opozicijom prepustite predsedavanje nekom potpredsedniku, javite se za reč i tako polemišete sa opozicionim poslanicima, kao narodna poslanica, a ne kako da vi nama uključujete, isključujete mikrofone kada god vam padne na pamet, pa još govorite kako mi vičemo na vas, a to je jedini način da komuniciramo u situaciji u kojoj vi govorite u mikrofon, a nama ne date reč da vam odgovorimo. Tako da kada sa mesta na kome sedite dajete kvalifikacije o radu opozicije, to možete da radite isključivo kao poslanica SNS, a ne kao predsednica Narodne skupštine Republike Srbije, pa se javite za reč i onda ćemo razgovarati na ravnopravnim osnovama.
Hvala vam što ste mi preneli vaše iskustvo iz kratkotrajnog predsedavanja koje nije u skladu sa članom 100. koji je naveden i ovo je čista zloupotreba Poslovnika, pošto se ne sećam da sam se bilo kako vama obratila ili bilo kom drugom poslaniku da želim da diskutujem, nego jedino u meni u sali nije omogućeno da nakon celodnevnih povreda Poslovnika iskoristim svoje pravo i dužnost da odgovorim. Oduzeću vam dve minute od vaš grupe, jer ovo je očigledno zloupotreba povrede Poslovnika, jer ispada da svake sekunde kada predsednik koristi svoje pravo i obavezu zloupotrebi Poslovnik. Nadam se da neko od građana Srbije nije odustao od gledanja ove sednice da vidi da samo opozicija danas govori o povredama Poslovnika. Moje pravo je da odgovorim da to nema veze sa povredama Poslovnika. Ako hoćete glasaćemo reda radi za povredu Poslovnika član 100. Potpuno je svejedno. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Da.) Da li ima još neka povreda Poslovnika od strane poslanika? Da li postoji neki drugi osnov, replike? (Balša Božović, s mesta: Replika gospodinu Martinoviću.) Nema replike, napravila sam pauzu da bi napravili red. Dogovorili smo ovde. To što šefovi poslaničkih grupa opozicije ne žele da učestvuju u tome, ja sam naučena da je demokratija većina, u glasanju i u dogovoru. Mi, većina želimo da se nastavi rad i preći ću na sledeći član, bez obzira što će se šefovi poslaničkih grupa koji su učestvovali u ovom radu i želeli da doprinesu da ova sednica krene dalje, naljutiti što uopšte sada raspravljamo. Ne želim da raspravljamo. Preći ćemo dalje u skladu sa dogovorom većine šefova poslaničkih grupa. Na član 7. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Vladimir Pavićević, narodni poslanik Zoran Živković i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Nataša Vučković, Vesna Marjanović, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, podnosilac.
Član 7. čije se brisanje opravdano traži glasi – uz predlog za eksproprijaciju podnosi se izvod iz javne knjige o evidenciji nepokretnosti i pravima na njima za nepokretnost koja je predmet eksproprijacije, informacija o lokaciji i dokaz o obezbeđenim sredstvima za eksproprijaciju. Po čemu se razlikuje član 7. od člana koji to definiše u Zakonu o eksproprijaciji? Još jedan član zakona koji je ovde stavljen samo da se prikrije suština, a već smo pričali i cela Srbija to zna, mutne vode Beogradske i projekti koji ne vode ničemu, ali dobro. Vrlo interesantno je obrazloženje koje je dato za odbijanje ovog amandmana i ono glasi da se amandman ne prihvata iz razloga navedenih u obrazloženju za ne prihvatanje amandmana narodnog poslanika Vladimira Pavićevića na član 7. Njemu je to odbijeno kako se kaže – amandman se ne prihvata iz razloga što je ovim članom propisano koji se dokumenti podnose uz predlog za eksproprijaciju. To je stvarno jedna genijalnost. Mislim da je pravo jedna ozbiljna nauka i da je državna uprava jedna ozbiljan deo državnog sistema i da je blago rečeno nepristojno da se na ovakav način državna uprava odnosi prema onome što predlažu poslanici. Pitanje je zašto uopšte u „leks specijalis“ staviti normu koja je inače deo regularno opšteg važećeg Zakona o eksproprijaciji? Ako neko zna da odgovori na to pitanje, a da ne govori neistine o nekim koncertima koji se održavali, ne u JSO kampu nego u Kuli na ulici, a gde ste vi to bili Martinoviću u tom mraku, to je već za neku drugu istragu. Bojim se da to ne bi bilo na vašu korist.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice gospođo Gojković, poštovani ministri Vujoviću i Selakoviću, poštovani gosti, naš amandman na član 7. je direktni odgovor na ključni argument koji je između ostalih i predsednik Vlade ponudio za ovaj Predlog zakona kada je rekao da je projekat „Beograd na vodi“ stvar modernizacije Srbije. Poštovana gospodo, još jednom sam morao da prelistam stenografske beleške sa sednica Skupštine iz marta 1881. godine budući da je predsednik Vlade ovu modernizaciju preko „Beograda na vodi“ uporedio sa modernizacijom tokom izgradnje železnice u Srbiji u drugoj polovini 19. veka. Evo šta jedan narodni poslanik tada kaže, da potvrdimo da to jeste bila modernizacija za razliku od ovoga. Trifun Jeremić kaže – Gospodo i meni pade u deo kao poslaniku iz novooslobođenih predela da koju reč o ovom važnom pitanju progovorim. Pazite sada, kaže – Ja gospodo zaista nisam poslat, niti sam tako reći naučen da znam šta je železnica, niti sam je ikada očima video, ali mi spada u dužnost kao narodnom poslaniku da i ja koju reč o ovom sudbonosnom pitanju prozborim. Poštovana gospodo železnica je bila ugovorna stvar, stvar obaveza iz ugovora na Berlinskom kongresu 1878. godine. To jeste bilo sudbonosno pitanje za Srbiju. Pitanje prave modernizacije. Ljudi nisu znali šta je to, a to im donosi mogućnost privrednog razvoja. A šta je modernizacija u izgradnji stambene zgrade, poštovana gospodo u „Beogradu na vodi“ ili u izgradnji šoping mola kojim će neko moći da se prošeta da nešto kupi u nekoj prodavnici? Gospodo, nije modernizacija, antimodernizacija i zato smo podneli amandman – briše se i na član 7. ovog predloga zakona, kako bi se zakon anulirao. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Balša Božović.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi predstavnici Vlade, dakle, i ovaj amandman je – briše se, iz prostog razloga što mi želimo da poništimo celokupan predlog Vlade Republike Srbije, da se nečiji privatni interes proglasi javnim. Ovde smo u ovoj debati imali nekoliko stvari da zaključimo. Prva stvar je građanima Beograda se uzima pravo na lokalnu samoupravu. Građanima Beograda se uzima pravo da njihov grad formira i izglasava urbanističke planove. Dakle, sve na sebe je preuzela Vlada Republike Srbije na ovaj način i jedan krajnje sumnjiv projekat i od strane Agencije za borbu protiv korupcije i od strane Transparentnosti Srbije i međunarodne, stručne i domaće stručne javnosti proglašen je za planom za 22. vek. Neki poslanici, ministri govore da je Abu Dabi ono što treba Beogradu, mi mislimo potpuno drugačije, zato što smatramo da stanovi od 100, 200 i 500 kvadrata ne trebaju Beogradu, da su to stanovi, a ministar Vujović zna kakvo je stanje na tržištu, da ti stanovi apsolutno nisu predmet onoga što je potrebno danas građanima Beograda koji će, na primer, ako su prosvetni radnici u pitanju narednih 100 godina otplaćivati najmanji stan od 80 ili 90 kvadrata koji se planira na tom području, uz to da ne potroši nijedan jedini dinar na bilo što drugo u svom životu, nego na otplaćivanje tog kredita. I to jeste sramota i to govori da nije u interesu nijednog stanovnika Beograda i Srbije. Neće se ovde otvoriti nova radna mesta. Ovde će samo jedan investitor zaraditi na leđima građana Srbije i građana Beograda. Zahvaljujem.
Hvala. Sad su se odjavili neki poslanici, samo da vidim kojim redom. Dr Vladimir Marinković ima reč.
Zahvaljujem uvažena predsednice, poštovani ministri, dame i gospodo narodni poslanici, član 7. ovog zakona je jasno definisao obim dokumentacije za svaki pojedinačni postupak eksproprijacije, informacije o lokaciji, izvod iz javne knjige o evidenciji i nepokretnosti i dokazu o obezbeđenim sredstvima za eksproprijaciju. Amandman uvodi instrument potvrde što je potpuno neadekvatno za ovaj postupak, kao što je i neadekvatna dosadašnja rasprava. Ja ću vas podsetiti, uvažena predsednice, i vi ste to pomenuli juče na plenarnoj sednici u vezi ovog zakona, zajedno smo bili u škotskom parlamentu i u britanskom parlamentu, ima buke, ima čak i vikanja „ua“ u tim parlamentima, ali ovako nešto kao što je ovde možemo da vidimo da ima rasprave koja nema veze sa temom, niti ima veze sa bilo kakvim ekvantnim i empirijskim podacima koji mogu nešto da potkrepe to nigde nisam video. Kao što smo prekjuče govorili, danas smo govorili o nekoj gradnji „EMAR koorporacije“ u Erbilu, Kurdistanu, i Damasku, u Siriji, u Libiji, što je potpuno netačno. Ja ću još jednom da kažem radi istine da „EMAR proportis“ gradi trenutno u Indiji, u SAD, u Saudijskoj Arabiji, u Pakistanu i gradiće u Srbiji, naravno i u Turskoj. Evo ja pokazujem slike gradova koji se već grade i postoje. Šest gradova u Saudijskoj Arabiji, grad Rabig „Ekonomisiti“, grad Hael, Kec kod Medine, Jazan „Ekonomisiti“ i „Ekonomisiti“ blizu Riada u Saudijskoj Arabiji, nešto što može da se ode i može da se vidi golim okom, kao što može da se uradi u Turskoj i u SAD i Emiratima i da ne govorim. Zahvaljujem se.
Reč ima Aleksandar Jovičić.
Hvala predsedavajuća. Ne možemo podržati ovaj amandman, ali jedan govornik pre mog uvaženog kolega gospodina Vlade Marinkovića je danas pokazao neverovatnu zainteresovanost za građane Beograda i građane Srbije i to na više načina i vezano je za amandman zašto ne možemo da podržimo kada dolazi jedan amandman od čoveka koji ga je podneo a zagovara jednu tezu, a objasniću ukratko. Da li je moguće da ijedan poslanik u ovoj sali više podržava Zagreb na Savi nego „Beograd na vodi“? Počinjemo od toga, da više volite neku drugu državu u regionu nego što volite svoju. Za mene je to na primer zaista nezamislivo. Ja mislim da je jako …
Poslaniče, ovo je replika, ja moram da reagujem bez obzira koji je poslanik u pitanju. Napravili smo jedan određeni dogovor i molim vas da govorite o amandmanu i to je dogovor koji moramo da poštujemo svi.
Dozvoljavate?
Dozvoljavam da govorite o amandmanu.
Sa druge strane, zašto još ne možemo da podržimo ovaj amandman? Zato što ako podržavate druge gradove, ne kažem ni koje, a neću reći ni koji grad, možda je i vama taj grad omiljen, ja neću da ulazim u to, ali ako kažete da se ništa ne uradi i da je bolje da nešto na najatraktivnijoj lokaciji ostane zapušteno, a da onda dolazi amandman koji nudi neko novo rešenje, a to rešenje je u većini slučajeva danas – briše se, pa najbolje je onda da obrišemo sve, da obrišemo i budućnost Srbije, da obrišemo reforme, da obrišemo nešto što će doneti sigurno prosperitet našoj zemlji jer pojedijni ljudi koji danas drže predavanje, predsedavajuća, su zaista sve i obrisali. Meni je teško što sam to godinama unazad gledao i zato nećemo podržati amandman koji i dalje nastavlja tu politiku, a to je – briše se i ja bih samo apelovao, završavam, volite više svoju zemlju i svoj narod nego neke druge i borite se za svoj narod i svoju zemlju.
Hvala. Po amandmanu dr Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, očigledno je da su poslanici bivšeg režima podneli amandman na član 7. Predloga zakona u istovetnom tekstu, ali sa različitom motivacijom. Ako ste pratili izlaganje gospodina Živkovića, on je u stvari samog sebe demantovao u odnosu na načelnu raspravu zato što je rekao – zašto član 7. predlagati tj. propisivati koji dokumenti, koji akti su vam neophodni u postupku eksproprijacije kada je to već propisano Zakonom o eksproprijaciji? To je najbolji dokaz da leks specijalis ne treba da bude nikakvo strašilo kojeg se plaše građani Beograda, odnosno član 7. je najbolji dokaz da se u stvari suštinski ne odstupa od opšteg režima eksproprijacije koji je propisan Zakonom o eksproprijaciji. Što se tiče koncerta u Kuli o kome je govorio gospodin Živković, ja, gospodine Živkoviću, u tom mraku u Kuli nisam bio, ali ste vi bili. To je, evo, objavljeno na sajtu…
Poslaniče, vi replicirate. Nemojte misliti da ne volim replike.
On je rekao - u kom mraku sam ja bio, a ja mu kažem da nisam bio ni u kakvom mraku.
Da, ali to je replika.
Dakle, nisam bio ni u kakvom mraku. Gospodin Živković je bio na koncertu Crvenih beretki. To je objavljeno na zvaničnom sajtu Crvenih beretki, na kome se inače reklamira knjiga Milorada Ulemeka Legije „Staze poraza“.
Moraću da vam oduzmem i reč i dve minute.
Ja mislim da je gospodin Živković tu knjigu pročitao i da je dobro nauči.
Zaista, bez obzira što pripadate poslaničkoj grupi SNS, ako smo uveli sednicu u tok da govorimo o amandmanima, onda ne mogu da se ponašam na jednoj strani ovako i da nešto branim, a vama da dozvoljavam. Jednostavno, dogovor je napravljen i sa šefom poslaničke grupe, gospodinom Zoranom Babićem.
Hvala vam, gospođo Gojković. Poštovaću taj dogovor.
Molim vas, završili ste ovaj govor, sve mi je jasno i želja da eskivirate, da ne govorite. Sedite i dve minute moram poslaničkoj grupi da oduzmem jer smo oduzimali…
Ja sam se javio po amandmanu.
Nemojte da raspravljamo.
Ali ja sam se javio po amandmanu.
Ali ne govorite o amandmanu i sada ste me doveli u situaciju da moram da dam repliku Zoranu Živkoviću. U tome vidim samo nameru, bez ljutnje. I vaš šef poslaničke grupe je učestvovao u dogovoru. Molim vas da se onda toga i držimo. Ne mogu Poslovnik da tumačim s jedne strane ovako, a s ove strane onako. Izvolite. Nisam razumela oko koncerta u Kuli.
Replika je posledica salve neistina… (Aleksandar Martinović, s mesta: Rekao mi je da sam bio u mraku.)
Izvinite, vratiću vam vreme. Molim Aleksandra Martinovića da ne dobacuje. Javili ste se po amandmanu, čula sam, uzmite stenogram. Niste tražili repliku. Izvinjavam se poslaniku Zoranu Živkoviću. Javite se ponovo.
Dakle, salva neistina koja se izriče svakodnevno u poslednjih 20 godina, od 1995. godine o meni, ali to nije tema ove replike. Ovo je samo jedan mali doprinos uvaženog kolege koji se, čini mi se, hvali nekim pravničkim znanjem i nekim titulama. Neću da ulazim koje su vrste te titule, da li kao Stefanović, da li kao Mali, ali generalno, taj nivo neistine, taj nivo nemogućnosti da se ljudi suoče sa činjenicama… (Aleksandar Martinović, s mesta: Šta je sad ovo? Jesam ja ukrao titulu?) Ovo je replika, naravno, tako da mogu da govorim o tome. Dakle, taj nivo nepristojnosti, neistina… Hajde zbog srpske javnosti da kažemo, koncert u Kuli je bio za doček Nove godine, održan na centralnom trgu u Kuli i svirao je Bajaga. To što je vama izvor sajt pokojnih beretki, nekadanjših beretki, to govori o tome šta vas interesuje u životu i to je potvrda one moje tvrdnje koju sam rekao malopre, zbog koje sam kažnjen, a koja je izrečena… (Poslanici pričaju u glas.)
Poslaniče, dajem pauzu od 15. minuta. Ovo sednica nema više nikakvog smisla. Dajem pauzu od 15 minuta. Ova sednica je izgubila potpuni smisao sa svih strana. [[Posle pauze]] Možemo da nastavimo. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici: Marko Đurišić, Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović – Korać, Goran Bogdanović, Aleksandar Senić, Dušan Petrović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Blagoje Bradić i Ivan Karić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, prihvatio je ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala poštovana predsedavajuća. Poštovani ministri, kolege narodni poslanici, prijatno gospodine ministre, Vlada je prihvatila ovaj amandman kao i još jedan amandman, kolege iz moje poslaničke grupe. Naša želja je bila da ceo zakon upodobimo sa postojećim zakonima koji postoje u Srbiji, pa smo tako i u članu 7. stavili da se doda novi stav 2. koji govori o tome da se dokazom o obezbeđenim sredstvima za eksproprijaciju smatra potvrda o obezbeđenim sredstvima u budžetu korisnika eksproprijacije, odnosno ovlašćenja ili drugi instrument obezbeđenja plaćanje naknadu u skladu sa propisima kojima se uređuje platni promet. Jasno je zašto je Vlada prihvatila ovaj amandman, jer on je prepisan iz Zakona o eksproprijaciji važećeg zakona koji, kako mi smatramo bi trebao da se primenjuje za ceo ovaj projekat. Problem je što Vlada nije prihvatila naše druge amandmane koji takođe osiguravaju pravnu sigurnost i protiv su onoga što ovaj zakon uvodi, a to joj je otuđenje, oduzimanje eksproprijacija, otuđenje u znatno, kao god želite da kažete, privatne svojine da bi neki drugi privatnik ostvarivajući ovaj projekat „Beograd na vodi“, napravio profit. Šteta je što je samo ovaj amandman prihvaćen, trebali su da budu prihvaćeni svi naši amandmani, pogotovo sledeći amandman koji govori o način na koji su utvrđuje tržišna vrednost. Hvala.
Hvala. Na član 8. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Vladimir Pavićević, poslanik Zoran Živković i zajedno poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, Aleksandra Jerkov, Nataša Vučković, Vesna Marjanović, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Reč ima mr Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Uvažena gospođo predsednice, poštovani ministri, koleginice i kolege, član 8. čijem je brisanje kao i svih ostalih članova zakona tražimo, govori o tome da se za eksproprorisanu nepokretnost, vlasnik ima pravo za naknadu koja ne može biti niža od tržišne vrednosti. Dakle, ovde se govori naknadi koju će ljudi koji imaju nekretnine na tom području na kom će biti izgrađeni luksuzni stanovi i tržni centar dobiti. Mi tražimo da se ovaj član Predloga zakona briše, s obzirom na to da smatramo da cela eksproprijacija ne može biti sprovedena, odnosno da nema osnova da ona bude sprovedena članom 20. Zakona o eksproprijaciji, rečeno je da se javni interes utvrđuje u slučajevima za izgradnju objekta u oblasti obrazovanja, zdravstva socijalne zaštite, kulture, vodoprivrede, sporta, saobraćajne, energetske i komunalne infrastrukture, objekata za potrebe državnih organa i organa teritorijalne autonomije i lokalne samouprave, objekata za potrebe odbrane zemlje, kao i za izgradnju stanova kojima se rešavaju stambene potrebe socijalno ugroženih lica. Osim ukoliko ovde prisutni narodni poslanici i ministri ne smatraju da će upravo ovi stanovi koji će se izgraditi u „Beogradu na vodi“ biti stanovi kojima se rešavaju stambene potrebe socijalno ugroženih lica, mi smatramo da do ove eksproprijacije ne treba da dođe. I, dalje je nejasno kako javni interes može biti davanje privatniku nečije imovine da na tom zemljištu izgrade luksuzne stanove i tržni centar, a imali smo prilike da čujemo i da će to možda biti neka turistička atrakcija gde će ljudi tu dolaziti. Pretpostavljam da će građani možda dolaziti da vide stanove od 4,5 ili 5 hiljada evra po metru kvadratnom, jer to zaista jeste atrakcija. Dakle, protivimo se eksproprijaciji s obzirom na to da se javno zemljište daje u ruke privatnom licu za privatnu investiciju, luksuzne stanove i tržni centar.
Reč ima Zoran Živković.
Hvala, nisam se javio, ali hvala što ste mi dali reč inače bih se javio kasnije. Član 8. je još jedna u zbirci, velikoj zbirci članova ovog zakona koji imaju za cilj da nešto prikriju, da se napravi neki mrak ko u kuli pre izvesnog vremena. Ovde je to pitanje zloupotrebe prava na pravičnu tržišnu naknadu imaocima, odnosno vlasnicima nepokretnosti na teritoriji koja bi trebalo da bude to buduće ostvarivanje sna o „Beogradu na vodi“. Ovde se pravi razlika po tome kako je stečena ta imovina. Što je potpuni nonsens, to ne postoji ni u jednom drugom zakonu nego se priča o tome da li je i tu se pravi razlika između toga da li je imovina stečena teretnim ili bez teretnim pravnim poslom, a Ustav to naravno zabranjuje i ne dopušta bilo kakvu promenu. Ovde se priča o tome da kada je predmet eksproprijacije građevinskozemljište na kome je izgrađen objekta iz člana 3. stav 2. ovog zakona, a to je bespravni objekta vlasnik ovog objekta ima pravo na naknadu za izgrađeni objekta u visini procenjene građevinske vrednosti tog objekta. Gde to ima u bilo kom zakonu? Tržišna vrednost objekta je uvek put ka određivanju nadoknade, a ovde se govori, još jednom ponavljam, da kada je predmet eksproprijacije građevinsko zemljište na kome je izgrađen objekat iz člana 3. stav 2. ovog zakona vlasnik takvog objekta ima pravo na izgrađeni objekta u visini procenjene građevinske vrednosti tog objekta.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević, podnosilac amandmana.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine gospođo Gojković, poštovani ministri Vujoviću i Selakoviću i poštovana gošćo iz ministarstva i ja sam saglasan da je veoma važno da argumentovano raspravljamo o jednom važnom, velikom projektu i važnom predlogu zakona. Ja mislim da smo, narodni poslanici, iz opozicije danas veoma argumentovano raspravljali, evo mi smo u odnosu na član 8. vrlo jasno ovde svi zajedno saopštili da se eksproprijacija uvek vrši za unapred definisani projekat od javnog interesa, predviđen regulatornim planom i svi zajedno smo ovde danas, iz opozicionih klupa saopštili da takvog projekta nema, a da se eksproprijacija predviđa. Poštovana gospodo, pa to je jedan jak argument. Drugi naš jak argument i za ovaj član tiče se pregleda svih urbanističkih planova za Beograd od 1815. godine poštovana gospodo, pa nema ni jednog od 1815. godine do ovog projekta „Beograd na vodi“ a koji nije sadržao taj projekat i ja se onda čudim, poštovana gospodo, kada neki narodni poslanici koji su deo vladajuće koalicije ne samo iz SNS, kao gospoda Martinović, Đukanović, Babić i drugi, nego i gospodin Marinković npr. i Jovičić, naravno, da ga ne zaboravimo ovde, ali gospodin Marinković iz Socijaldemokratske partije Srbije, ustane i onda povodom naših amandmana kaže da ga čudi kako to da nema argumenata, pa evo argumenata, poštovana gospodo. Sedimo li ovde od 10 sati, nudimo li argumentaciju ovde ozbiljnu, nudimo li poređenje urbanističkih planova, pa nudimo gospodine Marinkoviću i otkud to sada da se postavi kao pitanje, vlast nema argumente, poštovana gospodo, to ovde da se kaže. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Marinković.
Uvažena predsednice, poštovani ministri, dame i gospodo narodni poslanici, ja bih voleo da sam čuo konkretne argumente i konkretne primere zašto ovaj projekat i ne treba da se radi, znači samo sam čuo tokom prethodne rasprave, ali u plenarnoj raspravi negaciju, negativan stav, a ni jednog trenutka nisam čuo bilo kakav argument o tome da smo mi doneli Zakon o javnom privatnom partnerstvu još 2010. godine. Znate koliko imamo javno privatnih partnerstava? Jedno. Jel ne treba ništa da radimo? Ni jedan projekat da ne uradimo, da nam nivo nezaposlenosti ostane ovakav, jel treba da odbijemo 13.000 ljudi koji će se zaposliti, jel treba da odbijemo razvoj turizma, razvoj kompletne privrede, infrastrukture i postajanje i definitivno postajanje od Beograda jedne metropole finansijskog, privrednog, političkog i ako hoćete svakog drugog centra ne samo jutoistočne, nego i centralne Evrope. Ja iskreno i duboko verujem u ovaj projekat i voleo bih i od kolege Pavićevića, ali i od drugih kolega da čujem dodatne argumente koji idu u prilog, ali koji idu u prilog kontraargumentu zašto ne zapošljavati, zašto ne razvijati privredu, zašto ne razvijati turizam, zašto ne razvijati infrastrukturu? Na šta će realizacija ovog projekta definitivno da utiče. Hvala. (Vladimir Pavićević, s mesta: Replika.)
Nemate pravo na repliku. Poslanik se javio, ima pravo valjda da diskutuje. Dvaput se danas javio u čitav dan. Kako da ne, više puta. Po amandmanu Nikolić.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da gospodine Vujoviću dolazite u jedan ideološki sukob sa ovim članom, inače sa čitavim zakonom u odnosu na ideologiju politike koju sprovodite. Naime, prilično jedan liberalni pristup za koji vi imate određene argumente, ja se lično ne slažem, ali ne bih da u tu vrstu polemike ulazim, ali vi kažete sada i eksproprijacija koja jeste tačka razilaženja naših argumenata, vi kažete – deo prostora koji je u privatnoj svojini eksproprijacijom ćemo oduzeti, jer država zna bolje. Tu mislim na ideološki sukob vaše politike koju zastupate sa onim što propagirate ovde. Razumeo bih kada biste vi na tom prostoru gradili, recimo neko novo narodno pozorište, studentski centar itd, međutim, vi dalje tu javnu svojinu, vi sada ovo proglašavate javnom svojinom dajete privatniku i mi kažemo – to nije javni interes. Tu je tačka razilaženja vaše i naše argumentacije. Mi kažemo – nije javni interes izgradnja stambenih jedinica, poslovnih prostora, ali onda kažu ljudi kako nije javni interes da zaposlimo ljude, pa nije javni interes da zaposlimo ljude jel je javni interes definisan zakonom, vrlo precizno definisan zakonom. Ljudi se zapošljavaju politikom zapošljavanja, ne tako što oduzmete privatnu svojinu i date je drugom privatniku da stekne profit. To nije javni interes. Naša argumentacija i ja svoju argumentaciju temeljim na stavovima i analizama najreprezentativnijih tela arhitektonske struke u Srbiji. Evo šta su rekli, recimo Srpska akademija nauka i umetnosti, prema Zakonu o stručnoj praksi, posebnu namenu čine objekti sa pripadajućim prostorom koji ima strateški značaj za Srbiju i koji su taksativno navedeni u Zakonu o planiranju i izgradnji, stanovanje i poslovanje, kao i prateći javni sadržaj ne predstavljaju nešto što je od strateškog interesa za Srbiju. Dakle, ne predstavljaju nešto što je od strateškog interesa za Srbiju, već su pre svega komercijalni interes koji definiše lokalna zajednica. Šta je rekla Akademija arhitekture Srbije? Prostor odavno predviđen za javne namene, u geometrijskom centru vremenom naraslog Beograda, prenamenjen je, što je potpuno bez smisla za izgradnju stanova i poslovnog prostora kao nepostojeću vrstu javnog interesa. Dozvolite mi da ipak više verujem struci nego Vladi i verujem da ćete naći razumevanja da usvojite ovaj, i obrišete ovaj član. (Vladimir Pavićević, s mesta: Po Poslovniku.)
Samo momenat, ministar traži reč. Poslovnik ne može da traži reč, znači ministar traži reč. Tako ću imati pristojnosti da, ako sam nekom dala reč da ga i saslušamo.
Hvala lepo. Znači, ovde konkretno u članu 8. se izražava želja, naša želja da ovim zakonom pružimo mogućnost onim vlasnicima koji imaju objekte koji nisu legalno uknjiženi, koji nisu legalno izgrađeni, da dobiju kompenzaciju u vrednosti koju su u to uložili. To je ovo što građevinska vrednost tu nudi. Znači drugim rečima ako je neko napravio kuću, mesto za stanovanje ili bilo šta, pošto ne možemo da mu damo po standardima u Zakonu o eksproprijaciji, koji smo inače preneli delom u ovom članu, onda mu dajemo kompenzaciju za sve ono što je uložio u izgradnju tog objekta ili ako to prihvati mesto stanovanja na drugom mestu. Znači, alternativno mesto stanovanja. Mislim da je ovo iskorak u pravcu da se ispoštuju ljudi kojih ima na ovom prostoru. Vi znate o čemu govorim, govorim o Sava Mali, govorim o prostorima gde takvi ljudi postoje. To je maksimum koji nama zakon dozvoljava. Znači, u praksi može da bude i više od toga, ovde u ovoj situaciji, znači ako je neko napravio kuću sam bez projekta, od priručnog materijala ili čak od čvrstog materijala dobiće kompletnu procenjenu vrednost nazad i moći će ili da sam na drugom mestu napravi taj objekat ili će mu se ponuditi objekat koji će to zameniti. Znači, ceo smisao ovog člana je da svima da kompenzaciju najmanje tržišne vrednosti i da se ponudi čitav niz varijanti da se sporazumno, pre uopšte primene eksproprijacije to reši. Eksproprijacija se odnosi, kao što ste vi već pomenuli nekoliko puta danas u raspravi na 5% teritorije. Javne površine, znači dobija s njima logiku javnog interesa, na dva nivoa ću objasniti. Javne površine po završetku ovog projekta …
Ministre, vreme, ako možete privedite kraju.
… na dva komentara odgovaram. Javne površine će biti najmanje pet puta više, znači 240 plus 60, oko 300.000 kvadratnih metara, to će biti 20% ukupnog projekta. Znači biće četiri puta više nego prva privatna površina koja će biti eksproprisana. Znači, to je jedan nivo javnog interesa. Drugi je, bez obzira da li su to stanovi, poslovni objekti i kombinacija, privlačimo investiciju mega veličine za Srbiju – 3,5 milijardi, investiciju koja nosi rizik, investiciju koja će zbog toga biti realizovana u više godina, ne u jednoj godini, i koja treba Srbiju da stavi na drugo mesto na karti investicija u Evropi i svetu. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović.
Moram da priznam, preko puta kolege, ili možda žele to da vrate ili nisu shvatile, ali, ljudi, samoupravni socijalizam je odavno umro. Ja ne znam da li vi to shvatate. Kaže neko ovde – jeste, neko će da zaradi profit. Pa naravno da će da zaradi. To i jeste poenta, da zaradi. A zaradiće i Beograd. Zaradiće i cela Srbija. Ljudi, ovo je kapitalizam. Ja ne znam šta vi želite? Izvinite, hoćete da kažete da, recimo, grad Mačester nema korist što je, recimo, taj šeik kupio Mančester siti, pa je prvak Velike Britanije, igra Ligu šampiona i ne znam šta. Naravno da ima profit i šeik, ali ima profit i sam grad Mančester, zato što ljudi dolaze da gledaju, izgradili su onoliki stadion. Ne razumem o čemu vi ovde pričate? Kaže neko ovde – dali ste negde nekom nešto. Šta smo dali? Neće oni taj šoping mol da nose u Emirate, on ostaje ovde. I bilo šta što se izgradi, biće ovde. I zarađivaće grad Beograd i Srbija, takođe od toga. Za razliku od vas koji ste nam ostavili vagone tamo i brodove, groblje njihovo i zarđale olupine i šklopocije, pa od toga niko nema zaradu. Ljudi, aman, ovo je kapitalizam. Shvatite jednom, drug Tito je umro 1980. godine. Edvard Kardelj takođe, davnih dana. Prema tome, opredelite se za šta ste. Nemam ništa protiv, vratite samoupravljanje, ali onda nemojte da pričate da ste za evropske vrednosti. To u EU ne postoji. Normalno je da onaj ko ulaže želi i da zaradi. Ako neko od vas ima tri i po milijarde evra, evo, izvolite, ovo je projekat od nacionalnog značaja, uložite te pare tu. Pa zaradite i vi, ali neka zaradi i Srbija. A čini mi se da ti što su vas sponzorisali nemaju ni tri i po miliona evra, ne bi ih izvukli iz svog džepa. Imaju oni, ali imaju kad gule kožu građanima, pa dobiju za džabe Luku, kad dobiju tako nešto za džabe, onda to tako može. Kad ne plaćaju dobavljačima a vlasnici su „Maksija“ itd, itd, to tako može. Ili kad oni ovde kreiraju sopstvene zakone. E vidite, u ovoj zemlji to tako ne može. Ovde će korist imati građani Srbije, država, a naravno da će imati i onaj ko investira, to je u kapitalizmu nešto što je sasvim normalno. Hvala vam.
Reč ima dr Aleksandra Tomić.
Uvažena predsedavajuća, poštovani ministri, kolege poslanici, kada pričamo o javnom interesu, moramo da ponovimo više puta da su direktni i indirektni benefiti ovakvog projekta. Direktni u onom trenutku kada prodajete bilo koji objekat, da li poslovno-stambeni, da li su komercijalni poslovni prostori i plaćate porez, svaki kupac plaća PDV i ide direktno slivanje u budžet. Porez na prenos apsolutnih prava koji iznosi 5% od svake nekretnine, kvadrata, ulazi u budžet. Kada pričamo o indirektnim benefitima ovoga, a čuli smo i ranije od mog kolege Marinkovića, u današnje vreme porast stope turizma u svakoj godini nije ispod 10%. Od prošle godine do ove godine 9%. Zamislite u trenutku kada gradite infrastrukturni objekat sa tolikim svojim sadržajima koje ćemo tek u budućnosti projektovati. Ja ću vam reći. U jednoj Barseloni, koja je sagrađena od 1930. godine do danas, zahvaljujući zaista sposobnim arhitektima i svima poznatom gospodinu Gaudiju, koji je i tada bio osporavan zašto je on baš na određenim konkursima dobijao da gradi znamenitosti u tom gradu, današnja Barselona prihoduje godišnje 100 miliona evra i ona praktično predstavlja ne ekonomski održiv grad, nego jednostavno prihoduje sa svojim profitima sa kojima može da ulaže i dalje i više u sve grane privrednog razvoja. Prema tome, ako govorimo o zapošljavanju i ako govorimo o mladim ljudima koji treba da rade, ja sam dala i predlog da mlade ljude danas treba uključiti u ove projekte i kroz fakultete. Znači, studenti zadnjih godina, ne samo tehničkih fakulteta nego svih fakulteta, treba da imaju stručnu praksu na ovakvom projektu, kao i završeni studenti fakulteta pripravnički staž. Zašto? Zato što će im država dati ono što im niko neće dati – referencu na radu na ovakvom projektu. Kada su se gradili infrastrukturni projekti u Srbiji kao što su bili Đerdap ili Gazela, takođe je bilo ovakvih problema i nerazumevanja od mnogih. Zamislite da 1966. godine nije usvojen leks specijalis o mostu Gazela? Kako bi danas Beograd izgledao? I tada je bilo takvih otpora. Ali, jednostavno, takođe se došlo u Skupštinu sa ovakvim zakonskim predlogom, takođe su ispoštovane procedure i svi ljudi koji su imali svoje parcele, i objekte bez dozvole i objekte sa dozvolom, i na kraju su došli do toga. A kada pričamo o prošlosti kako je izgledao javni i privatni interes, mi smo svedoci toga da od 2001. godine do 2005, ono što je bio zakup zemljišta od strane firme „Delta real“, od 2005. samo za četiri godine postaje vlasništvo privatne firme. Tada grad Beograd usvaja plan, tada Skupština grada glasa za takva zakonska rešenja, tada uprava prihoda izdaje otprilike rešenje da je 50 evra kvadrat, koji treba da plati sam privrednik koji praktično postaje vlasnik, a to je „Delta real“ Šta se dešava? Tada Savet za borbu protiv korupcije na čelu sa gospođom Vericom Barać naravno podiže javnost i upućuje da ta cena koja je projektovana ne odgovara realnoj vrednosti? Šta se dešava? Da 2009. godine dolazite u situaciju da država kaže – ne, mi u stvari dugujemo milion evra gospodinu Miškoviću. Znači 2009. godine i onda kaže – dajte neko rešenje. U tom trenutku gospodin Dulić daje predlog izmena i dopune Zakona o planiranju i izgradnji koji se ovde usvaja od strane DS i jednostavno po tom zakonu automatski gospodin Mišković postaje vlasnik tih parcela koje se odnose na E70, E75, tzv. „Blok 53“. Znači, sagrađeno 200 hiljada kvadrata stanova, projektovana cena 1800 evra po kvadratu. Naravno, prodavani su za 1250 evra preko „Hipo“ banke zato što je investicija koju je dao, određene banke iz inostranstva, naravno, ispitivani su mnogi u tom slučaju, kao i gospodin Šarić, da su ulaganja ušla kroz kreditne linije Holandije i Austrije, preko 100 miliona evra ulagačkog kapitala, prodato 200 hiljada kvadrata, računa se da vrednost te investicije iznosi od 230 miliona do 320 miliona. Današnjim rešenjem dolazi se do toga da nekih 300 stanova još uvek nije prodato i da se nalaze u vlasništvu gospodina Šarića. Ono što je vrlo interesantno još reći, a to je da godinu i po dana ni jedna građevinska dozvola u to vreme na nivou Grada Beograda nije izdata. Zašto? Da bi se prodali stanovi u Belvilu, sva sreća pa su se desili izbori 2012. godine jer verovatno bi još građevinska operativa u Srbiji stajala, iako je padala rapidno, iako je dolazilo do velikih problema u uopšte funkcionisanju svih građevinskih firmi, a tu imaju i firme koje su u stečaju, zapošljavaju veliki broj ljudi. Znači, vi ste protiv svega toga. Vi ste jednostavno za ovakav model rešenja, takav model u kome će budžet Srbije na neki način non stop jedan privatnik izvlačiti i da ne postoji mogućnost uopšte dolaženja stranih direktnih investicija. Mi nismo više za takve koncepte, strane direktne investicije kada ulažu drugi investitori su slobodni, mi smo otvorili investicioni ambijent sa svim mogućim reformskim zakonima, sa mogućnostima da danas-sutra naši mladi ljudi ne idu u inostranstvo nego rade ovde na najboljim strateškim projektima sa kojima će se u budućnosti uvek imati posla. Kada budu rekli da će raditi u „Beogradu na vodi“ i da su radili u svojoj struci, svaki sledeći projekat koji se bude gradio u svetu, imaće mogućnost da rade na njima. Zbog toga ove amandmane i ovakvog tipa ne da ne treba prihvatati, nego ne treba shvatati uopšte ozbiljno. Zahvaljujem.
Reč ima Balša Božović.
Dakle, zašto se mi duboko ne slažemo sa Vladom Srbije kada je u pitanju ovaj zakon? Iz prostog razloga što se do sada 80 miliona potrošilo na raščišćavanje zemljišta iz budžeta Grada Beograda. Dvesta sedamdeset miliona evra, po izglasavanju ovog zakona, potrošiće se dalje na sve ono što treba da bude preduslov za investitora. Još 3,2 milijarde evra građani će platiti izmeštanje svih železničkih, autobuskih, Lastinih stanica, izgradnju mosta, izmeštanje železničkih koridora, infrastrukturno opremanje zemljišta, izgradnju metroa, jer se koridori železnički izmeštaju i na taj način se dovodi u pitanje dalji razvoj glavnog grada. Naravno, Vlada o tome nije vodila računa. To je i ne zanima. Zbog čega? Da li postoji ugovor o izgradnji „Beograda na vodi“? Nismo dobili odgovor na to pitanje. Da li postoji predugovor o izgradnji „Beograda na vodi“? Iako viču da poslanici SNS, ipak još uvek građani nisu videli ni predugovor. Da li postoji maketa? Postoji, ali ne zna se ko je autor. Isto tako, postoji nekoliko rešenja koje je stranka bivših radikala ponudila. Jednu u kampanji 2012. godine, „Beograd na vodi“ je izgledao ovako. Zatim, 2013. godine, svega godinu dana kasnije, „Beograd na vodi“ je izgledao ovako. Danas nam kažu da će „Beograd na vodi“ izgledati ovako. Ne zna se ko je ni jednu, ni drugu, ni treću maketu pravio, ali ključno pitanje – da li postoji projekat o „Beogradu na vodi“ Projekat o „Beogradu na vodi“, gospodo, ne postoji. Da li postoji garancija da će investitori izgraditi sve što smo imali prilike da vidimo na ovim fotografijama? Ne postoji. Da li postoji garancija za obeštećenje, ukoliko građani pojedinačno daju 2.000 evra investitoru za ovaj projekat da će nakon dve ili tri svega izgrađene zgrade nastaviti da gradi i ostalo? Ne postoji obeštećenje. Zašto? Zato što ne postoji ugovor. Zato je ovo mutan projekat. Zato je ovaj projekat loše ocenjen od strane Agencija za borbu protiv korupcije, a vi i pored toga poklanjate zemljište investitoru u vrednosti od pola milijarde evra. To je tržišna vrednost i to zemljište, gospodine Vujoviću, koliko god se trudili da pokažete da nije tako, pripada građanima Beograda, a ne pripada ni Vladi Republike Srbije, ni pojedinačno nekom ministarstvu, ni gospodinu premijeru. To pripada isključivo građanima Srbije i građanima Beograda. Za kraj, građani nemo posmatraju kako ministri Vlade Republike Srbije, kako premijer, kako gradonačelnik Beograda više vode računa o interesima investitora „Igl Hilsa“, nego što vode računa o interesima građana Beograda i građana Srbije. Zato smo mi protiv „Beograda na vodi“, jer mislimo da je ovo projekat koji će biti udar na džepove osiromašenih građana tokom ove tri godine Vlade Republike Srbije. Zahvaljujem.
Reč ima Aleksandar Jovičić. Izvolite.
Hvala, uvažena predsedavajuća. Neverovatan talenat mog kolege. Videli ste kakav će Beograd biti sa SNS, a ja želim da vam pokažem kakav je Beograd posle 10 ili 15 godina DS. Pogledajte. Neverovatno kakav ste Beograd ostavili. Hvala vam na tome. Zahvalite se. Beograđani vide šta ste ostavili od 1996. godine. Ovo je vaša vlast, ovo su vaši rezultati. Svaka vam čast, ne ponovilo se, ne ponovilo se. I pored ovakvih slika vaše vlasti, kažete – potrošiće 80 miliona evra da nešto počiste, da ovo srede, ovu ruinu na najatraktivnijoj lokaciji u ovom delu Balkana i Evrope. Vi isto to kažete – najpotencijalnija lokacija. Svaka vam čast kako ste iskoristili. Neverovatan talenat imate. Bolju vlast niko nije mogao da ima, ja mislim, u Evropi od vas. Ovo je sramota. Kažete – 80 miliona evra. Samo na zgradi „Ineks“, platili ste je milijardu i 200 miliona. Pazite, zgradu jednu „Ineks“. To je oko 10 miliona evra. Imali smo grad od kartona, 600 hiljada evra, ni iz čega napravljen, samo se stvorio, Dragan Đilas je tako odlučio. To je već da kažemo 11 miliona evra. Samo na Bulevaru Kralja Aleksandra uspeli ste da podignete cenu za šest miliona evra. Gotovo, eto, skoro smo došli do 20 miliona evra, a ništa nismo videli. Videli smo grad od kartona, videli smo zgradu „Ineks“ koju ste kupili za vaš establišment, odnosno vaše funkcionere. To nam uopšte nije trebalo. Da ste za tih 20 miliona evra počistili ovako jedan lep atraktivan Beograd za vreme vaše vlasti, mi bismo rekli svaka čast i to možemo zaključiti sledećom teorijom – samo da ovo počistimo, uradili smo mnogo više od vas. Sve da ništa ne bude od „Beograda na vodi“, a biće, zapamtite ove reči, nećemo više imati ruinu. Ovde su mogla naša deca da se igraju, da šetaju. Svaka vam čast, neverovatno. Ovo kada vide turisti, ja mislim da oni požele da ovde žive. Evo, na primer, na ovoj lokaciji. Sramota. Ovo je sramota i drago mi je što sam ovo pokazao i ne želim više ništa da pričam, jer slika govori više od hiljadu reči.
Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić, Poslovnik.
Poštovana predsednice, smatram da je povređen član 107. – dostojanstvo Narodne skupštine. Imali smo od pripadnika stranke bivših radikala jedan performans sada, kao što su nekada ovde bile majice sa Šešeljem, sada su bile neke slike. Lepo je, to je jedna uvežbana koreografija…
Poslaniče, vi reagujete na sliku koju smo videli sa obe strane.
To je jedna lepa koreografija …
Koja lepa fotografija?
Koreografija.
Koreografija, da. Poslaniče, molim vas o povredi Poslavnika, a o baletu ćemo u slobodno vreme. Znači, molim vas, o povredi Poslovnika.
Ja govorim o povredi Poslovnika.
Tako je, ali zloupotrebljavate, jer želite da omalovažavate diskusiju kolega koji imaju pravo da biraju da brane predlog zakona koliko ga i vi napadate.
Nisam omalovažio diskusiju, nego postupke poslanika drugih u sali za koje smatram…
Možete samo moje postupke da kritikujete po povredi Poslovnika.
Ja kritikujem vas, koji niste, po mom mišljenju, reagovali kada je trebalo, a kada su drugi poslanici svojim postupcima narušili dostojanstvo ove Skupštine. O tome vam govorim svo vreme, ovih minut i 20 sekundi. Razumem da vi to razumete, jer je to Šešeljeva škola i ne morate toga da se stidite. Imali ste takve nastupe u Skupštini Srbije i ranije. Samo sada skrećem pažnju da smatram da je to povreda dostojanstva Skupštine i da tome, kao što nije bilo mesta u prošlosti, nije mesto ni danas. Te se stvari nisu promenile, ma koliko želeli da pokažete da ste se vi promenili. Hvala.
Ne razumem zašto ste vi reagovali, jer sam se dobro raspitala kod kolega koji su nekada radili i bili deo vlasti u Beogradu. Vi niste obavljali ni jednu funkciju. Ne razumem o čemu se radi ovde, ali se trudim. Dostojanstvo parlamenta nije ugroženo pokazivanjem fotografija na kojima se vidi sadašnje stanje na delu grada Beograda na kome se planira da se sprovede projekat o kome pokušavamo danas da neke prethodne radnje objasnimo građanima Srbije, kako bi to trebalo da izgleda i da popravimo nešto amandmanima. Da li je tako? Kroz normu zakona. Pre toga, neverovatno je vaše ponašanje, gospodine Đurišiću. Prekinuću, jer ne bih sebe da ponižavam i ostale kolege. Hoćete li da glasamo? (Da.) Zahvaljujem. Pokažite mi da vas ne interesuje moj odgovor, kako se ne bih ponižavala ovde i da ne bih trošila dragoceno vreme ostalih poslanika i građana Srbije. Obratiću se poslanicima koji učestvuju u radu ovog parlamenta, imaju elementarno vaspitanje, a to je 248 poslanika. Dakle, ako ne reaguje predsednik na fotografije koje pokazuju poslanici opozicije, a radi se o „Beogradu na vodi“ kako će izgledati za nekoliko godina, neću reagovati ni na slike kako danas izgleda taj deo grada Beograda. Meni je žao što nismo održali sednicu van ove zgrade, upravo na delu grada Beograda o kome se radi da bi građani Srbije lakše shvatili Predlog zakona. To je moja greška, jer piše da možemo da držimo sednice ovde u Poslovniku i van zgrade. To je moja velika greška. Mislim da bi svi shvatili o čemu se radi. Glasaćemo naravno i to što ste mi okrenuli leđa dovoljno govori o vama, kao poslaniku i današnjem ponašanju na ovoj sednici. Znači, da su kazne bile potpuno opravdane. Ministar Aleksandar Antić ima prednost, bez obzira što Balša Božović pokušava isto neku koreografiju da nam izvede. Izvolite.
Zahvaljujem. Verujem da će kolega Božović posle moje diskusije se sigurno javiti. Pre svega, ovo je jedna važna rasprava. Meni lično iz ove perspektive uopšte ne smeta što imamo performans i sa jedne i sa druge strane i mislim da to zna da bude i simpatično i uopšte ne bih ulazio u taj deo rasprave, ali moram da odreagujem na jednu ozbiljnu, netačnu konotaciju koja je izrečena ovde na samoj sednici i imam jednu sitnicu koja je vezana za gospodina Jovičića. Kolega Jovičiću, rekli ste dve tačne stvari, znači, jedna zgrada „Ineksa“, 10 miliona evra, apsolutno tačno, samo ste zaboravili da kažete da je 13.000 kvadrata u pitanju i da je to otprilike nekih 800 evra po kvadratu, ali to je sitnica. Ono zbog čega sam se ja javio, ovo o čemu je gospodin Balša Božović govorio i mislim da je izrekao jednu veoma netačnu i opasnu konotaciju vezano za razvoj Beograda i za sam projekat „Beograda na vodi“, kada je nabrajajući troškove koje ovaj projekat izaziva, pomenuo cifru od 3,2 milijarde evra i nabrojao projekte koji su izazvani projektom „Beograd na vodi“ i rekao da će morati da se gradi. „Metro“ seizmešta, Železnička stanica, Autobuska stanica, drumsko-železnički most Vinča, kao deo obilaznice oko Beograda i na to moram da reagujem. Kolega Božoviću, vi i ja smo makar bili u više mandata odbornici Skupštine grada i ja sam u dva mandata bio predsednik te iste Skupštine i dobro znate da su to razvojni projekti Beograda koji apsolutno nemaju nikakvu vezu međusobnu, korespodenciju sa projektom „Beograd na vodi“. Sve ove projekte u planovima razvoja Beograda mi ćemo uraditi u vremenu pred nama, tako da je jako loše izlaziti sa takvom tezom da „Beograd na vodi“ iziskuje dodatne troškove od 3,2 milijarde za projekte koji, ponavljam predstavljaju razvoj Beograda i koji su u svakom slučaju planirani strategijom razvoja Beograda. Na samom kraju, bez želje da politiziram, moram da vas podsetim da je prvi sastanak kojim se ušlo u realizaciju samog projekta, održan 15. avgusta 2013. godine, gde je na sastanku Vlade Republike Srbije bio sastanak tadašnjeg gradonačelnika, gospodina Đilasa i tadašnjeg prvog potpredsednika Vlade, gospodina Vučića, gde je formirana zajednička radna grupa Vlade i grada Beograda i u toj radnoj grupi ispred grada Beograda su bili prisutni istaknuti članovi Demokratske stranke i sadašnje Socijaldemokratske stranke…
Vreme. Samo završite.
i da je tada definisano da je zajednički definisano da je Beograd na vodi mnogo iznad partijskih priča. Ja vas molim da se vratite tome i da budete na visini te stranke kojoj pripadate.
Hvala. Balša Božović, izvolite. Ne, ne govorite rekli ste u mom vremenu. Pazite, morate u skladu sa članom 104, tražiti u okviru replike. Rečenica gospodine Božoviću, vi i ja smo u isto vreme bili u gradu Beogradu, vi u Skupštini i ja i činjenice učestvovali smo u radnim grupama, itd. Nije u okviru člana 104, ama baš ništa. Želite da govorite o amandmanu, ili baš ne želite da govorite o amandmanu. Vratite molim vas vreme poslaniku Balši Božoviću. Najčistije je da se prijavite ponovo, da ne bi ja obračunavala vreme. Ponovo, ponovo da bi izbrisali sve ove sekunde. Izvucite karticu, vratite ponovo. Zahvaljujem.
Zahvaljujem predsednice Skupštine. Iako sam pomenut od strane gospodina Jovičića i od ministra, mislim da sam imao pravo na repliku, ali uredu, kako god kažete, tako će biti. Na kraju, vi ste predsednica Skupštine. Dakle, ono što me čudi ovde jeste što poslanici većine govore i o gradonačelniku Beograda Draganu Đilasu, ali i o gospodinu Antiću, za koliko sam ja razumeo neke propuste da ste vi gospodine Antiću ostavili neki krš i lom na području Savskog amfiteatra. Ja se sa tim ne slažem zato što je to zemljište još uvek pod ingerencijom Republike, ako se dobro sećam, a mislim da se dobro sećam, pošto sam i ja kao i vi bio u nekoliko mandata odbornik Skupštine grada. Sada, ono što me čudi od vas jeste da za projekte koji su preduslov ulaganja jednog privatnika a koštaju tri i po milijarde evra, te projekte neće platiti ni Grad Beograd, ni Vlada već građani i Beograda i Srbije i oni u Doljevcu i oni u Smederevskoj Palanci, ali i oni u Novom Sadu i Novom Kneževcu. Dakle, to jesu preduslovi, vi se pozivate na nešto što ne može da stoji, kao što vrlo dobro znate kao predsednik nekadašnje Skupštine Grada Beograda, kada je ta Skupština grada zaista bila reprezentativno telo jorgan, nije moglo da se dogodi da neko zemljište Grada Beograda po ugovoru iz 1974. godine između Branka Pešića i Železnice, to vam je sigurno poznato, besplatno dodeljuje investitoru, a ovde Vlada o tome pokušava da građane obmane time što im to neće reći, nego na mala vrata gura zemljište građana Beograda, investitoru u džep, a to je ako se slažete pola milijarde evra. To je trošak. Zbog čega? Zato što ovo nije razvojni projekat gospodine Antiću i vi ste toga svesni. Nije razvojni projekat zato što je ovo privatni projekat prijatelja premijera koji ni jednom prilikom nije pokazao spremnost da uloži tri milijarde evra sem priče i pustih obećanja, jer kao što i vi i ja znamo, u Srbiju nije ušao ni jedan jedini evro. Ušlo je samo 100 dinara kao osnivački kapital „Egl hilsa“, a ovde imamo Vladu Republike Srbije…
Da li bi bili ljubazni da nešto čujemo o amandmanu? Bila sam maksimalno tolerantna, dva minuta i 30 sekundi, ali kada bi ste spomenuli amandman, makar malo.
Ali, ja se ovde obazirem na ono što jeste amandman briše se, jer se mi ne zalažemo za ovaj zakon…
Dobro, ne možete baš o svakom amandmanu, kažete – podneli smo amandman pa onda sve ponovo.
Dopustite mi, molim vas. Budimo parlamentarni makar danas.
Ja sam maksimalno parlamentarna za razliku od pojedinih poslanika.
Makar kada je interes građana, dopustite.
Kada bi vi malo poštovali mene, parlamentarizam je obostrano poštovanje.
Poslednja rečenica.
Molim vas, poslednja.
Ja sve rezultate gospodina Antića i gospodina Đilasa hvalim duboko zato što su vodili na uspešan način Grad Beograd, što pokušava većina u ovoj Skupštini…
Ja vam zahvaljujem. Moram da vas isključim. Dakle, apsolutno vas ne interesuje uopšte moj pokušaj da vodim sednicu. Baš vas briga. Ja vam na tome zahvaljujem. Zahvaljujem vam na svemu. Promašili ste i vreme i temu i samo sila, sila i sila danas.
Zahvaljujem gospođo predsednice.
Zahvaljujem ja vama.
Na vašoj parlamentarnoj volji.
Moram da dam reč ministru Antiću da nešto danas uspe da kaže i Vlada o amandmanu. Da vama odgovori na ono što niste hteli da govorite o amandmanu i kroz vaš govor, govorili ste o svemu osim o zakonu. Hoćete čašu, dosta je ružno piti iz flaše u parlamentu? Zaista je ružno piti iz flaše u parlamentu. To je nepoštovanje i to je kršenje dostojanstva ovog parlamenta. Možete dobacivati, želim danas da građani Srbije vide kako se ponašaju poslanici koji govore o demokratiji, o parlamentarizmu. Iz flaše natežu ovde pred kamerama, zgrožena sam ovim što danas doživljavamo ovde. Izvolite poslaniče Pavićeviću, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, gospođo Gojković, poštovani ministri, Antiću, Selakoviću, Vujoviću i poštovana gošćo iz ministarstva, smatram da su malopre povređeni čl. 100. i 104. Poslovnika Narodne skupštine i ja ću pokušati, poštovana predsednice, da objasnim zašto smatram da su povređeni ti članovi. Najpre, gospodin Antić je ministar u Vladi i on je već iskoristio svoje vreme kojim raspolaže da ukaže na neke aspekte, argumentacije o ovom amandmanu. Gospodin Antić više nema prava po ovom amandmanu da govori, ali može, poštovana predsednice, da sačeka sledeći amandman da nešto kaže. Gospodin Božović je, poštovana predsednice, na osnovu člana 104. imao pravo na repliku, jer gospodin Antić nije rekao samo to da su on i gospodin Božović negde sedeli i razgovarali, nego je gospodin Antić rekao da je gospodin Božović izrekao jednu neistinu. Kada neki gost u našoj Narodnoj skupštini jednom poslaniku kaže da je on izrekao jednu neistinu, jednu netačnost ili jednu nepreciznost, onda narodni poslanik, poštovana predsednice, po Poslovniku naše Narodne skupštine ima pravo da dobije repliku i da objasni ministru, u ovom slučaju, da možda on jeste saopštio vrlo precizno argumentaciju za svoj stav. Treća stvar, poštovana predsednice, vi zaista na osnovu člana 100. nemate pravo da nakon govora poslanika sudite o tom govoru. Vi imate pravo da se zahvalite, da date reč, da se možda javite za reč da učestvujete u diskusiji, ali ne i da budete sutkinja ili sudija, ne znam kako sada ovde to može da se prihvati, poštovana predsednice Narodne skupštine. Hvala.
Uvaženi poslaniče, u ove dve minute ministar Antić je izašao iz sistema i ne želi da se javi, tako da je bespredmetno ovo što ste nam sada rekli. Sa druge strane, predsednik parlamenta nije neko ko radi na aerodromu, recimo, u Beogradu i čita samo red letenja, nego je samo prvi među jednakima koji uz član 100. treba da koristi i član 27, a što mi ne dozvoljava mali broj poslanika danas nikako, da koristim član 27. Pravnici nikada ne čitaju jedan član u okviru jednog propisa, niti jedan stav, a da bi pravilno razumeli propis moraju da se analiziraju svi članovi povezano. Član 27. mi daje mogućnost i naređuje da se trudim da vodim ovu sednicu. Vrlo teško mi ide. Ja sam svesna da su opstrukcije dozvoljene, ali u okvirima, jer zaista sve mora da ima neke svoje granice. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po amandmanu. Izvolite.
Gospođo predsednice, poštovane koleginice i kolege, zgražavam se po ne znam koji put danas, zgražavam se na tu količinu neistina koje su iznešene i koje narodni poslanici bivšeg režima iznose, valjda u želji da zaustave neke procese. Malopre jedan narodni poslanik reče – pa šta, oni su tu došli sa investicijom, uložili su samo 150 hiljada evra. Ja ću pozvati tog mladog kolegu koji se predstavlja za jednog od lidera u Beogradu, možemo večeras kada budemo izglasali zajednički ovaj zakon, kada budete pokazali dobru volju bar da ostanete do kraja, možemo da odemo do zgrade Beogradske zadruge, ali ću poneti i slike kako je ta Beogradska zadruga izgledala kada ste vi vodili politiku i u Beogradu i u Srbiji, pa da vidimo kako je tada bilo, a kako je sada, i kako je sada kada je tu uloženo četiri miliona evra. Naravno, omalovažavajući vaše sugrađane, omalovažavajući građane Beograda, omalovažavajući ovaj parlament, vi pred takvim stvarima zatvarate oči. Ali, to više govori o vama, nego što govori o predlagaču ovog zakona. Gospodine Antiću, lepo ste rekli, ovaj projekat je više od stranačkog interesa. Međutim, kada se nakon tog sastanka obavi još jedan sastanak u zgradi na Novom Beogradu, koja se takođe nalazi na zemljištu koje je maltene poklonjeno gospodinu Miškoviću, pa kada se taj sastanak obavi sa gospodinom Miškovićem, pa je nakon tog sastanka odjednom interes „Luke“ iznad i stranačkog interesa i iznad interesa Grada Beograda. Tada se, gospodine Antiću, menjaju strateški ciljevi, menjaju se opšti interesi, menja se sve. Odjednom je „Luka Beograd“ iznad svih mogućih interesa. Ovde neko reče malopre da je sramno podići fotografiju sa onim kako Beograd izgleda i kako taj potez gde će biti Beograd na vodi izgleda sada i kako su i dokle su ga doveli. Ja mislim i nadao sam se, kada sam video podignutu ruku i podignut Poslovnik, da će ustati kolega i uputiti izvinjenje. Uputiti izvinjenje građanima Beograda, uputiti izvinjenje Srbiji, zato što su devastirali, uništili, odneli, oteli, ali samo o interesu Beograđana i o boljem izgledu Beograda nisu vodili računa. Malopre je još jedan kolega rekao i istakao kao vrednost, kao politiku DS da radna mesta nisu interes. Građani Srbije, podsetiću vas još jednom, iz reči zamenika šefa poslaničke grupe DS koji je rekao – radna mesta nisu prioritet, radna mesta nisu interes Srbije. Pa šta je drugo nego je to interes? Pa čiji interes onda zastupate i branite, ako ne interes radnih mesta i zapošljavanja ljudi u Srbiji? Ali, idemo dalje. Ja ću dovesti i još jednu temu za razmišljanje onima i siguran sam da ako neće radna mesta da ih pokolebaju, onda će ih nešto drugo pokolebati. Prijatno, gospodine Pavićeviću. Restoran je jedan sprat niže u ovoj zgradi.
Molim vas, poslaniče, ja ću reagovati, nego ne želim da prekidam više poslanike.
Milion i 800 hiljada kvadrata se gradi u okviru projekta „Beograd na vodi“. Ukoliko znamo da je prosečna cena, odnosno prosečan porez po kvadratnom metru za stambeni prostor u Beogradu, zavisno naravno od starosti objekta i od lokaliteta, nešto više od 200 dinara po kvadratu godišnje, pa zar nije interes naše države, zar nije interes Beograda da se tako nešto izgradi, da država Srbija sutra i u budućnosti, u svim godinama, decenijama i vekovima koji su ispred nas i za sve one generacije koje su ispred nas može da naplaćuje porez na nepokretnost? Taj porez nije mali samo cenom prosečnog u Beogradu, a verujem da će zbog kvaliteta gradnje i zbog svega ostalog tu biti i daleko veći. Godišnji prihod budžeta Republike Srbije je 40 milijardi dinara. Dakle, 40 milijardi dinara vama nije javni interes. Pa šta je javni interes? „Luka Beograd“? Pa, recite onda otvoreno, „Luka Beograd“, Delta, to je javni interes. Kažite jednom šta zastupate, nemojte više u rukavicama. Lično smatram i stav je SNS, a verujem da je i stav većine u Narodnoj skupštini, da je interes 242.000 kvadratnih metara novih zelenih površina umesto svega ovoga što ste malopre videli, a od čega ste okretali glavu i sa slika, a kamoli u realnosti. Javni interes je i 62.000 kvadratnih metara škola, vrtića, ustanova kulture, socijalne i zdravstvene zaštite. Javni interes je 15 do 20 hiljada ljudi koji će biti angažovani svakog dana u godinama pred nama na izgradnji „Beograda na vodi“. Javni interes, iako to nije interes za DS i za gospodina Nikolića, je 13.000 ljudi, kolika je projekcija da će raditi u tim hotelima, šoping molovima, prodavnicama i u svim tim novim vrednostima koje će Beograd dobiti. Javni interes je i porez koji će ova država prihodovati na osnovu poreza na imovinu od 40 milijardi dinara godišnje. Ali, džabe su sve te svote, džabe su svi ti brojevi, džabe su sve te sudbine, kada sa druge strane imamo samo jednu sudbinu, kada sa druge strane imamo samo jedan interes, kada sa druge strane imamo samo jednog čoveka i taj čovek se zove Miroslav Luka Beograd Mišković i to je za neke u ovoj sali prioritet. Za Srpsku naprednu stranku, verujem za ovu skupštinsku većinu, i to će pokazati današnje glasanje, prioritet je Beograd, prioritet je Srbija, prioritet su građani Srbije.
Zahvaljujem. Replika. Narodni poslanik Dejan Nikolić.
Govorio sam o javnom interesu definisanom Zakonom o eksproprijaciji. Vrlo precizno, ali džaba piše kada nema ko da čita. Stranka bivših radikala, skraćeno SBR, ošišali travu, pa sad očekuju aplauz.
Molim vas gospodine Nikoliću, dao sam vam repliku iako nisam siguran da imate pravo. Nemojte da to koristite tako što ćete izazvati nove replike. Ja vas molim.
Gospodine Bečiću, pustite me da završim. Dakle, ošišali travu i sad čekaju aplauz. To obično rade oni kojima je strateški cilj da oštre kosu. Dakle, ja kada ne znam dovoljno o određenoj temi za Skupštinu se spremam pitajući i analizirajući ono što je neko napisao, a zna mnogo više od mene. Ili za vas možda Inženjerska komora ne zna dovoljno? Ili za vas Akademija arhitekture Srbije ne zna ništa? Ili za vas SANU ne zna ništa? Ali, ja onda pretpostavljam da vi znate sve. A onda znate šta su, recimo, i određeni filozofi rekli za ljude koji misle da znaju sve. Tri godine i evo dva dana slušamo o pobedama SNS. I sve su vam pobede istorijske, ali su vam porazi svakodnevni. Građanima ste kičmu savili smanjenjem plata i penzija, a sada im kažete – podignite glavu da vidite koliko će kula biti visoko. Mi vas pitamo jedno, vi odgovarate drugo. Isuviše je ovo mutna voda da bi bilo ko u nju poverovao.
Zahvaljujem. Niste korektni gospodine Nikoliću. Po Poslovniku, gospodin Pavićević. Kako je gospodin Nikolić prekršio Poslovnik? (Vladimir Pavićević, s mesta: Nije gospodin Nikolić nego vi.) Ja, ali, pri govoru gospodina Nikolića. Izvolite.
Ja, gospodine Bečiću, smatram da mene treba da čuju i drugi narodni poslanici, a ne da govorim samom sebi. Hvala vam što ste mi uključili mikrofon sada, Povredili ste član 106. stav 3. u kojem piše: „Za vreme govora narodnih poslanika, ili drugih učesnika u pretresu, nije dozvoljeno“, gospodine Bečiću, „dobacivanje, odnosno ometanje govornika na drugi način, kao i svaki drugi postupak koji ugrožava“, gospodine Bečiću, slobodu govora jednog narodnog poslanika npr. Tokom govora gospodina Nikolića, gospodin Babić je neprestano dobacivao, gospodine Bečiću. Na moje veliko iznenađenje i gospođa Barišić. To me je stvarno iznenadilo sada od koleginice Barišić. Takođe tu gospodin Martinović, da ne govorim o gospodinu Đukanoviću, gospodinu Atlagiću itd. Dakle, ne radi se samo ovde sada o podizanju fotografija, nego o dobacivanju tokom govora jednog narodnog poslanika. Gospodine Bečiću, vaša je obaveza ja mislim, da upozorite narodnog poslanika koji dobacuje, evo i sada se to dešava, ne samo tim zvonom, nego da kažete kao što radi gospođa Gojković kada neko od nas prošapuće nešto, ona odmah – evo rekao je to, evo rekla je to. I vi da kažete gospodine Babiću – nemojte da dobacujete. Gospođo Barišić nemojte da dobacujete. Gospodine Martinoviću nemojte da dobacujete. I tako, gospodine Bečiću, redom. Svim poslanicima iz SNS koji tokom govora drugog narodnog poslanika na primer u slučaju narodnog poslanika Dejana Nikolića dobacuju tom narodnom poslaniku. Valjda smo se dogovorili da argumentovano raspravljamo danas o važnom predlogu zakona, o važnom pitanju koje je takvo proglašeno pre nekoliko nedelja, zapravo meseci. Molim vas da se pridržavate Poslovnika, gospodine Bečiću. Hvala.
Zahvaljujem se gospodine Pavićeviću. Odbranili ste ili pokušaj da odbranite gospodina Nikolića, mislim da nije potrebno, jer to gospodin Nikolić zna i sam. Ako smatra da mu je povređeno pravo, on će da reaguje, tako da nema potrebe gospodine Pavićeviću da to radite, ali to je vaš manir, jer nemate druge argumente u ovom trenutku. Da li želite da se Skupština izjasni? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Spreman sam da odgovorim na sve, naravno, ali sam spremam i te kako da postavim pitanja kolegama iz DS i tu ne mislim na DS, ona to odavno već nije, mislim na Delta stranku. Kada će Bojan Pajtić odgovarati zato što je „Razvojna banka Vojvodine“ samo za prvih šest meseci 2012. godine ostvarila neto gubitak od sedam milijardi dinara. Kada će kriminalni režim Bojana Pajtića odgovarati što je pljačku „Razvojne banke Vojvodine“ nadoknađivao pljačkom građana Vojvodine jer je dokapitalizova Razvojnu banku putem obveznica AP Vojvodine koje dospevaju narednih 30 godina, poštovani građani Srbije, po pet miliona evra godišnje. Kada će Bojan Pajtić odgovarati što su razne narko grupe prale svoj novac i što je čuveni Mile Jerković uz pomoć te iste banke kupio na desetine poljoprivrednih dobara u Vojvodini. Koja je kazna za Bojana Pajtića što je Mileta Jerkovića promovisao u patriotskog investitora. Znate, to je patriotski investitor. „Beograd na vodi “ je nešto drugo, ali Mile Jekrović je patriotski investitor. Kolika je odgovornost Bojana Pajtića što je u „Razvojnu banku Vojvodine“ uloženo i to svi stanovnici solidarno trebaju da plate čak 18 puta više sredstava nego što je njena berzanska vrednost u vreme kada ste bili režim i u Vojvodini i u Srbiji. Kada će Bojan Pajtić odgovarati što su računi i sredstva Fonda za kapitalna ulaganja Vojvodine bivši direktori ispraznili i potrošili na ličnosti iz najbližeg političkog i privatnog okruženja Bojana Pajtića. Koja je odgovornost Bojana Pajtića jer je za finansiranje izborne kampanje Delta stranke potrošila 468 dinara od čega 260 milina kredit bez pokrića kod „Razvojne banke Vojvodine“. To odgovorite vi iz Delta DS stranke.
Da li vidite o čemu govorim gospodine Nikoliću, da niste imali advokata, gospodin Babić ne bi imao pravo na repliku i ne bi onda mogao da navodi šta je gospodin Pajtić sve uradio. Izvolite, replika na izlaganje gospodina Babića.
Fascinacija Bojanom Pajtićem je skoro podjednaka kao fascinacijom Aleksandra Vučića i fizički i mentalno. Lako je u Skupštini držati govore, ali je teško u Vladi održati reč. Evo kako drži SNS reč. Maj 30. 2014. godine proizvodnja FAP-a u septembru, prvih 200 radnika ide, zatim još 200, zatim još 200. Neistina. „Beograd na vodi“ od marta na CNN-u, zamislite to. Jedino što je na CNN-u možemo da vidimo da nas predstavljate kao jeftinu radnu snagu. Dakle, neistina. Podižemo spomenik Principu u Beogradu. Da vam ne elaboriram dalje, ali neistina. Fabrika avio komponenata do kraja juna, pa će fabrika biti u Zemunu zaposliće 600 ljudi pa će biti u Pančevu, pa neistina. Zakon o poreklu imovine, do prve polovine 2013. godine, pa zašto ga ne donesete. Neistina. (Zoran Babić, s mesta: Ne bih se ja radovao tome da sam na tvom mestu.)
Molim vas gospodine Babiću nemojte da dobacujte.
Nema smanjenja penzija, legendarna izjava. Neistina. Pojeftinjenje struje za 20%, to je tek neistina. Dvadeset hiljada dinara po hektaru obradive površine, neistina. Neistina do neistine. Tumarate od obećanja do obećanja, od istraživanja do istraživanja. Politiku ste pretvorili u procente podrške, a agresivnom propagandom, sakrivate sopstvenu nesposobnost, propaganda je, gospodine Babiću, uvek loša forma politike.
Reč ima gospodin Selaković.
Hvala uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, neistinama koje se izriču protiv Vlade Republike Srbije i njenog predsednika, zaista nema kraja, ali to je najveći pokazatelj nečije slabosti. Kada ne možeš da dobiješ na izborima, kada ne možeš da ubediš građane,onda uzmeš pa ubeđuješ samog sebe i diviš se samom sebi, pa se nekome diviš i mentalno i fizički, i da ne idem dalje, u tuđu intimu, to zaista nije pristojno i nije lepo govoriti, a napadaš druge. FAP, hoće li proraditi? Hoće. Jesu li laki razgovori sa „Svis autom“ iz Finske? Nisu. Hoće li proraditi FAP? Hoće. Neće biti zatvoren. Ovde se kritikuje i neko nam priča o tome da mi vršimo donošenje zakona da bismo nešto što eksproprišemo dali nekome privatno. Ova država je, recimo, nekada gradila cementare. Kada je gradila cementare, kada je eksproprisala zemlju sitnih sopstvenika, seljaka itd, pa su te cementare jedno vreme bile društveno vlasništvo, a onda je uzela država, pa ih je nekome u privatne džepove prodala. Da li vam to prenosi neko svoja iskustva? „Beograd na vodi“, hoće li biti „Beograd na vodi“? Hoće. Videćete, počeće da se gradi i to nije neistina, to je istina. Hoće li biti spomenik Principu u Beogradu? Hoće, na veliku radost svih nas, i treba da bude. Izvinjavam se zbog prekoračenja vremena, samo još jednu rečenicu, nećete se ljutiti. Svako svojim rečima govori mnogo više o samom sebi, nego o onome o kome govori. Imajte to u vidu svaki put kada budete govorili. (Marko Atlagić, s mesta: Po Poslovniku.)
Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović-Korać, Goran Bogdanović, Aleksandar Senić, Dušan Petrović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Da li neko želi reč? Gospodine Živkoviću, po kom osnovu? (Zoran Živković, s mesta: Kao predlagač amandmana.) Gospodine Živkoviću, da ste pažljivo slušali, videli biste da vi niste predlagač amandmana. Vidim da niste, samo je grupa poslanika SDS, zajedno sa gospodinom Karićem. Na član 9. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Vladimir Pavićević, narodni poslanik Zoran Živković i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Nataša Vučković, Vesna Marjanović, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Reč ima narodni poslanik, predlagač amandmana gospodin Balša Božović.
Zahvaljujem predsedavajući. Dame i gospodo uvaženi poslanici, uvaženi predstavnici Vlade, predložili smo da se briše i ovaj član, iz prostog razloga što smo osetili bojazan da se krši Ustav u nekoliko članova, u članu 4, članu 58, ali to nije sve. Hoćemo da obrišemo ovaj član iz prostog razloga, što se ovde imovina jednih lica oduzima, ali ne u korist građana i za javni interes, već država i grad Beograd koji su korisnici eksproprijacije, istu ovu parcelu, istu ovu nepokretnost koju oduzimaju vlasnici tih objekata i vlasnicima nepokretnosti predaje investitoru zarad sticanja profita. Tu je veliki problem. To je ona suštinska razlika između opozicije i vladajuće većine, zato što sumnjamo kao i vi što znate da se ovaj projekat nikada neće realizovati, ali će ga zato uredno platiti građani Srbije, svih tri i po milijarde evra, 2.055 evra po osobi i sve ono što bude potrebno da investitoru bude lakše da izgradi dva ili tri hotela, šoping mol, i da onda u potpuno drugi plan stavi i kulturno nasleđe Beograda i identitet grada i simbole grada Beograda, da ponizi Beograđane zato što će dobiti na korišćenje 177 hektara najperspektivnijeg dela priobalja grada Beograda, nešto što pripada građanima Beograda, što pripada građanima Srbije. Zašto sumnjamo u ovaj projekat? Zato što nijedan do sada nije realizovan od silnih obećanja koje je dala stranka koja je na vlasti.
Reč ima ministar Selaković.
Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, reč je o amandmanu na član 9. i ja sam čuo sve, samo nisam čuo jednu jedinu reč o ovom amandmanu, ali sam čuo opet jednu savu apsolutnih neistina i možda neinformisanost, možda reči nekoga ko nije dostojno pročitao ni tekst obrazloženja, ni analizu efekata, a u njoj stoji sledeće i reagujem na tu neistinu, koje se već po n-ti put ovde ponavlja. Dakle, prema podacima iz prostornog plana, područja posebne namene, obuhvaćena je površina od 177 hektara, javne površine iznose 304 hiljada metara kvadratnih. To je 17,7 posto ukupne površine, a mi govorimo o tome da je faktičko stanje da je 5 posto parcela danas u privatnom vlasništvu i neko nam ovde priča, po koji već put zaredom, da se ovde vrši eksproprijacija ne u korist građana, i da se eksproprisano predaje investitoru zarad profita, i to su izrečene floskule ovde već po bezbroj puta. Apsolutno, netačno. Ako imate pet posto danas zemljišta u privatnom vlasništvu, a 95% u državnom. Za javne površine rezervisano je preko 17% i to je prosta matematika. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, kao podnosilac amandmana.
Član 9. koji se bavi rokovima za eksproprijaciju i koji treba brisati, pre svega što treba brisati i ove ranije članove, a i zbog toga što u sebi samom sadrži vrlo čudna rešenja za našu uobičajenu praksu i ovo više liči na pravila prekog suda, nego na regulaciju postupka eksproprijacije. Naime, u sedmom ili osmom stavu, da ne brojim, piše – vlasnik nepokretnosti je dužan da se izjasni u roku od osam dana od dana dobijanja predloga za eksproprijaciju, pisanim putem ili na zapisnik. Kolega hoćete li da mi date da govorim, ja vas molim? Hvala. Znači, u roku od osam dana, od kada vam država i ne znam ko god da u ime države to radi, vlasnik nepokretnosti je dužan da da svoj odgovor. To se dešava u državi gde katastru trebaju dve godine da uknjiži nešto, to se dešava u državi gde sudski sporovi traju trideset i nešto godina. To se dešava u državi gde ne možete u roku od osam dana da dobijete ništa, ni potvrdu o nečijoj smrti, nedao Bog, a kamo li nešto ozbiljnije. Ovde se stavlja prekim sudom uza zid, samo što mu nisu vezane oči još, pri tome, pred streljački stroj, ovoj vlasti, građanin koji treba da se izjasni od toga što mu je bačeno kao predlog organa koji se bavi eksproprijacijom. To je nešto što je nezapamćeno u Srbiji i zbog toga treba menjati ovaj zakon. I pošto je tu ministar finansija, bilo bi lepo da poduči neke poslanike, koji očigledno to ne znaju, da porez na imovinu nije prihod budžeta Srbije nego lokalni prihod koji samo ide preko budžeta.
Zahvaljujem gospodine Živkoviću. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović.
Pa, nisam znao uvaženi predsedavajući da pojedinci koji su inače bili gradski funkcioneri tako slabo cene Beograđane. Kažu – narušiće se identitet Beograda. Dali je ovo taj identitet Beograda? Da li je ovo? Ja se zaista izvinjavam, da li Beograđani žele da žive u ovom? Sramota je kako cenite građane Beograda. Ja verujem da ni jedan građanin Beograda ne želi da živi u ovakvom brlogu što ste mu ostavili dole kraj reke. Ali, znate gospodine Bečiću, ja stičem utisak da smo se mi vratili negde u 19. vek, u vreme vlade, recimo Kralja Milana, kada se u Skupštini vodila žestoka polemika da li da prihvatimo železnicu? I tada je u Skupštini jedva prošao taj predlog da se izgradi železnica u Srbiji. To je bila neverovatna polemika i strahovito suprotstavljanje modernizaciji Srbije. Inače, samo da vam kažem, tadašnji voz od Beograda do Niša je išao 32 kilometara na čas. Ovi što su nam ostavili ovakvu železnicu, čini mi se da ne ide voz ni brže ni danas. (Borislav Stefanović, s mesta: Ko) Znate, i tada smo slušali gotovo istu polemiku - neko je protiv modernizacije; pa kaže - ne znam, narušava se identitet. Pa što vi niste ulepšali taj identitet za sve ove godine? Pa nije valjda da je identitet ovakav brlog? Ko vas je sprečavao, 15 godina ste vlast u Beogradu, pa zašto nam niste napravili jedan divan identitet grada Beograda, da svi možemo da se ponosimo kad siđemo dole na reku? Zaista, ne razumem. (Borislav Stefanović, s mesta: Ko?)
Molim vas, gospodine Stefanoviću, uzdržite se.
Ovo je sistem protiv života, protiv svega i ja bih vas zaista zamolio, evo ja se više zaista neću javljati, ko ima ovakvu opoziciju, zaista može da bude miran da će doživotno biti na vlasti. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine i predsedavajući današnjom sednicom gospodine Bečiću, poštovani ministri Antiću, Vujoviću i Selakoviću, poštovana gošćo iz Ministarstva, opozicija je danas argumentovala po mom sudu veoma dobro, veoma snažno protiv ovog predloga zakona i još uvek nisam čuo argument protiv našeg ključnog argumenta od gospodina Selakovića, na primer, kako bi možda mene ubedio da glasam za ovaj predlog zakona. Ja znam, na primer, ili verujem u to da i gospodin Selaković zna da ponovim to još jednom, da se eksproprijacija uvek vrši za unapred definisani projekat od javnog interesa, predviđen regulatornim planom. Gospodo, pa i ministri su danas potvrdili – projekta nema, a eksproprijacija treba da se vrši. Gospodine Selakoviću, šta je vaš odgovor na ovaj argument, molim vas da se javite da odgovorite na ovaj argument, gospodine Selakoviću? Druga stvar, ne može u ime ničega, nadovezujem se na ovaj argument, da se oduzima imovina, pa prodaje privatnim licima poštovana gospodo i gospodine Selakoviću. Jeste li saglasni? Ako ste saglasni, pozovite narodne poslanike SNS da glasaju protiv ovog predloga. I treća stvar, ni interes države kao suinvestitora da ostvari profit, ne predstavlja javni interes koji opravdava oduzimanje imovine poštovana gospodo. Pa, ja idem jedan korak dalje ovde i naravno da me najviše sada u ovom delu interesuje mišljenje pravnika, a naročito ministra pravde koji je zadužen za tu oblast, poštovana gospodo. Ali, mišljenja ministra nema, jer mi imamo argument, poštovani gospodine Bečiću. Hvala.
Zahvaljujem se uvaženi profesore. Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Hvala uvaženi gospodine Bečiću. Dame i gospodo narodni poslanici, nekoga vredi a nekoga ne vredi ubeđivati, ali u svakom slučaju nekada je više nego veliko zadovoljstvo uživati u retoričko teatralnim sposobnostima pojedinaca, naročito onih koje cenite, kao što ja gospodina Pavićevića cenim izuzetno. Eksproprijacija može da se vrši samo i jedino na osnovu zakona. Znam da postoje oni kojima se ovaj predlog zakona ne dopada, postoje. Ne dopada im se napredak Grada Beograda, napredak Srbije, postoje i takvi. Ne dopada se onima kojima će sa geografski najlepšeg, a faktički najneuređenijeg dela grada biti sklonjeno ono što ruži njegovo lice i stvara prvi utisak o tom gradu svakome ko dolazeći iz inostranstva preko „Gazele“ prelazi Savu i vidi sliku i priliku višedecenijske nebrige, neodgovornosti i neuređenosti našeg grada i našeg društva. Ja nisam čuo ni jednu jedinu reč o amandmanu opet. Ovaj zakon u ustavnim okvirima definiše javni interes. Vi možete sa tim da se slažete ili sa tim da se ne slažete. On ga definiše i kao korisnika eksproprijacije, definiše republiku Srbiju. Možda je neko, gospodine Pavićeviću, pre nas tretirao Srbiju kao svoju privatnu stvar i sprovodio svoj privatni interes, to više nije tako. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić, a neka se pripremi narodna poslanica Branka Bošnjak. (Vladimir Pavićević, s mesta: Da li ja imam pravo na repliku?) Pošto ste izazvali repliku, nemate pravo. Zahvaljujem.
Čuli smo danas dosta argumenata kada govorimo o modernizaciji Srbije kroz istoriju i ako govorimo o železnici koja je poslednja došla u Srbiju kada govorimo o Evropi 1888. godine, razumem ja srpski narod, plaše se modernizacije u tom vremenu, možda se plaše da sa tom železnicom ne dođe i neka vojska, na primer Austro-ugarska ili bilo koja druga, ali čega se ovde plašite? Ovde je čista investicija od tri i po milijarde evra, nema vojnika, nema torture, nema ničega, samo dobro za Srbiju. To mi nikada neće biti jasno. Kažu – najatraktivnija lokacija, ponavljam ponovo. Pa za vreme vaše vlasti, niko od turista nije mogao da tu lokaciju pogleda, osim ako u turističkom sadržaju ne bude obavezno vakcinisanje od tetanusa, možda u tom konceptu bi neko mogao da ode da pogleda najatraktivniju lokaciju. Nemojte non stop govoriti atraktivna lokacija neiskorišćena 50 godina, to je kontra produktivno. Recite – nismo uopšte videli tu lokaciju, evo sad vidimo da ta lokacija postoji, ok, „Beograd na vodi“ ne valja, kada mi dođemo ponovo na vlast, mi ćemo predložiti nešto novo. Kažete – građani će vraćati dve i po hiljade evra. Od čega će vraćati? Gospodin, moj uvaženi kolega iz jedne stranke je podelio valjda tri i po milijarde sa brojem stanovnika i rekao – ljudi će vraćati toliko i toliko novca, a mi uporno govorimo da je ovo totalno drugačiji koncept od vašeg iz vašeg vremena, kada je najlakše bilo uzeti kredit. Ovo je ljudi investicija, shvatite. Kakve ste nebuloze danas govorili, navešću jednu od njih, bilo ih je mnogo, nisam mogao sve da popamtim. Kažu – investitor će doći, napraviće nekoliko zgrada, pokupiće se i otići. Svaka čast. Kada bi nam takvih stotinu investitora došlo, pa mi bi smo bili najbogatija zemlja na svetu. Neće oni nigde otići, oni hoće profit. Kažu – investitori će napraviti profit. Pa naravno da će napraviti profit, ali jedna stranka koja je dugo bila na vlasti bivšeg režima je pravila profil bez investitora, pa imate neke određene ljude koji dižu na Vračaru,m najatraktivnijoj lokaciji, zgradu. Da li je to dobra investicija bila? Možda se taj čovek plaši da neće moći da proda sada stanove na Vračaru. Kako je došao do te lokacije, kako je našao pare da to sazida, ja stvarno ne znam, ali je imao uticajnu poziciju u državnom vrhu. S druge strane, vraćam se na amandman. Kažu – oduzima se imovina. Ja stvarno ne znam šta se u onom ruralnom predelu Beograda oduzima. Taj neko ko je imao bilo kakav posed na toj atraktivnoj lokaciji svakako će dobiti nešto što se zove barem elementarni nivo života. Kao što ste videli, ja sam gledao jedan prilog gde je jedna porodica dobila stan na Vračaru, druga je raseljena na neku drugu lokaciju. Znači ljudi su dobili normalne uslove za život. Kada govorimo o eksproprijaciji, pa to je samo 5% od celokupne lokacije. Ljudi, destruktivni ste mnogo. Građani Srbije to vide. Dva dana pokušavate da ubedite Srbiju da se ne razvija. Dva dana u kontinuitetu pokušavate da ubedite građane Srbije da je bolje ne raditi ništa, nego raditi nešto. Ukoliko samo počistimo onu ruinu koju ste nam ostavili, mi smo napravili veliku stvar za Srbiju. Ja ne kažem da je to dovoljno, ali za razliku od onoga što ste vi pokazali je i previše. Mi se ne zadovoljavamo takvim ciljevima, da raščistimo olupinu, mi želimo da nešto ostavimo građanima Srbije i građanima Beograda. Želimo ekonomski da se oporavimo. Naveo sam vam primer. Pretpostavite, kažu biće 10, 15 hiljada zaposlenih. Neka bude pet hiljada, u svakom trenutku, puta bruto zarada od 800 evra, 40 miliona evra godišnje samo na osnovu plata. To su naši sugrađani koji će trošiti novac u našoj zemlji. Na osnovu toga ćemo razvijati naš BDP. Na osnovu toga ćemo steći kapital da možemo dalje da razvijamo infrastrukturu. Dva dana nas ubeđujete da ne treba da se završi Prokop, da je autobuska stanica na najboljoj lokaciji i da odatle nikada ne treba da se pomeri. Ljudi, ja sada vidim zašto ste vi uzeli tako mali broj procenata na izborima, nije ni čudo. (Borislav Stefanović, s mesta: Ko?) Ko? Jedna stranka? (Borislav Stefanović, s mesta: Koja?) Pa, jedna stranka. Možda se javlja. Vaša stranka, Borko Stefanoviću.
Molim vas, gospodine Jovičiću, nemojte. Završite izlaganje.
Završavam. Znači, nemojte nas terati da ne radimo ništa. Videli smo kako to izgleda od 2000. godine. Mi ćemo raditi vredno za Srbiju, vredno za Beograđane. Videli smo kako ste gradili i kako ste razvijali naš grad. Vi ste pravili koncept Delta siti, od kojeg je imao samo jedan čovek interes. Mi pravimo „Beograd na vodi“ od toga ima interes čitava Srbija. Tu se razlikujemo.
Gospodine Stefanoviću, samo obaveštenje, pažljivo sam slušao šta je govorio prethodni govornik. Neko ga je sa ove strane provocirao – koja stranka, koja stranka, a on je rekao – vaša. Nisam stigao da okrenem glavu i vidim ko je to bio, tako da ne znam na koju stranku se odnosi. Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Branka Bošnjak.
Uvaženi predsedavajući, poštovana gospodo ministri, poštovane koleginice i kolege, zakon koji danas analiziramo u pojedinosti je prevashodno zakon o utvrđivanju javnog interesa i on definiše praktično proceduru i on je prevashodno zakon upravnog postupka. Utoliko ja kao arhitekta, relativno, malo toga bih komentarisala. Javila sam se da diskutujem i da prokomentarišem amandman 9. Želela sam, gospodine predsedavajući, nešto da kažem i na amandman osam, ali valjda u ovom kompleksnom vođenju sednice to vam je nekako promaklo. Probaću da nekako sublimiram svoj stav vezano i za jedan i za drugi. Član 9. zakona definiše proceduru i postupke eksproprijacije i on definiše prvi deo, koji se odnosi na kompletiranje i predaju dokumentacije, znači postupanje u slučaju nekompletne dokumentacije, žalbu na zaključak, daje rokove za izjašnjavanje, izdaje rešenja o eksproprijaciji, daje mogućnost da se dopuni dokumentacija, vezano za izdato rešenje, ili pak da se uloži žalba. Ovde je bio komentar da se amandman briše zbog toga što su rokovi kratki. Ono što želim da kažem jeste da su ovo uobičajeni rokovi za upravni postupak. Utoliko jeste kada se iščita član zakona: rok osam dana, osam dana, postupanje za dopunu tri dana, rok žalbe 15 dana. To možda sve deluje kratko i brzo. No, ono što svi želimo je jedna efikasna uprava. Bilo bi dobro da ovaj zakon to potvrdi. Nama je svima želja da se ceo projekat što efikasnije realizuje, ukoliko su rokovi dobro, ukoliko ih se i pridržavamo. Ovde je bilo reči o nekakvim interesima za brzu zaradu, te bih dala svoj komentar na predlog u kome se kaže da bi tržišna vrednost kod obeštećivanja za korisnike zemljišta ili pak vlasnike nad nekretninama, trebalo i moglo da bude tržišna vrednost plus 20% vrednosti utvrđene površine za budući objekat koji će se na toj parceli graditi. Skrenula bih pažnju da bi to bilo daleko od realnog, daleko od mogućeg. U toj zoni imamo objekte koji su većinom bespravno izgrađeni, većina tih objekata ili nema dozvolu u postupku legalizaciju ili su dobili dozvolu u postupku legalizacije, te zamislite kada bi vlasnici nekretnine koja je izgrađena bez dozvole i legalizovana u postupku legalizacije bili u prilici da od budućeg investitora, koji na određenoj lokaciji gradi 20-30 hiljada kvadrata, prihoduju 20% od buduće izgrađene površine. Znači, četiri hiljade kvadrata. To sigurno nije ni pravedan predlog, niti mislim da bi SDPS podržala takav amandman. Hvala.
Gospodine Stefanoviću, po amandmanu? (Ne.) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Aleksandar Senić, Dušan Petrović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Senić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Dakle, naša poslanička grupa je na član 9. podnela amandman kojim menja ceo član 9, dakle svih 11 stavova, jer smo u potpunosti nezadovoljni načinom na koji je predlagač definisao proceduru za vršenje eksproprijacije. Nisam zadovoljan i voleo bih da mi gospodin ministar Vujović odgovori ili da detaljnije obrazloženje. Dakle, Vlada je odbila naš amandman uz obrazloženje da se ne prihvata jer su predloženi rokovi primereniji, ali amandman ne sadrži samo promenu rokova, već sadrži i promenu celu procedure gde se daju veća prava onima čija imovina se ekspropriše. Zamolio bih gospodina ministra da mi da obrazloženje zašto i ostale odredbe ovog amandmana nisu prihvatljive, jer smo zaista hteli da zaštitimo vlasnike imovine kojima se uz pravičnu naknadu imovina oduzima. Ovako kako je predloženo oni će imati pravo da se žale na rešenje, ali ta njihova žalba ne može prouzrokovati nikakvo pravno dejstvo, jer je rok osam dana, a usmena rasprava se mora održati u roku od tri dana. Ukoliko iskoriste taj rok i žale se u roku od osam dana, a usmena rasprava se održi ranije, jednostavno nema smisla ni efekta žaliti se. Takođe, u ovom amandmanu se određuje obaveza organa koji vrši eksproprijaciju da donese određeno rešenje, a već u sledećem članu se predlagač bavi pitanjem ćutanja administracije. Voleo bih da dobijem objašnjenje zašto je ovaj amandman odbijen. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Milena Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Aleksandar Senić, Dušan Petrović… Izvinjavam se moram pročitati ponovo. Na član 10. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Vladimir Pavićević, narodni poslanik Zoran Živković i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovan Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Nataša Vučković, Vesna Marjanović, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Da li neko želi reč? Reč ima gospodin Živković. Izvolite.
Član 10. je logičan nastavak člana 9. koji sam malopre objašnjavao i nisam dobio nikakav odgovor ni od ministra pravde, ni od ministra finansija, oni se i dalje brane ćutanjem, kada neko govori konkretno o amandmanu, pa ću pokušati kroz član 10. da dobijem neki logičan odgovor. Član 10. nam daje još jedan odgovor je ujdurma, zašto je to tako mutno. Opet su rokovi neverovatno kratki. Kaže – ukoliko nadležni organ ne donese rešenje o eksproprijaciji u roku iz tog i tog člana ovog zakona, korisnik eksproprijacije ima pravo na posebnu žalbu zbog ćutanja administracije. Ako dođe do te situacije žalba zbog ćutanja administracije se podnosi ministarstvu i rešava se opet, gle čuda, u roku od osam dana. Najefikasnija stvar u Srbiji je sprovođenje eksproprijacije za potrebe projekta „Beograd na vodi“. Znači, nigde nemate takve rokove. Ponavljam, ovde katastar dve godine ne može da uknjiži najjednostavnije, gde su potpuno čisti svi papiri i cela procedura, a ovde se stvaraju uslovi da onaj ko želi da izvrši eksproprijaciju to izvrši po maniru prekog suda, tako što da ponudu vlasniku imovine. On ima osam dana da odgovori. Ako ne odgovori za osam dana on praktično mora da prihvati tu ponudu. Administracija ćuti a ćutaće namerno narednih osam dana, onda će korisnik eksproprijacije dobiti ćutanjem administracije sva prava, za 15 dana. To ne postoji nigde. To čak ni kod notara u onoj prevari od zakona nije moglo da prođe, a kamoli sada. Prema tome, jasno je zašto nadležni ministri ćute po ovoj temi. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović.
Ćutanje administracije na koje će građani imati pravo na žalbu od samo osam dana u situaciji kada naš pravni sistem i svi drugostepeni i višestepeni postupci koji se vode, uključujući postupke vezane za upis i uknjižbu vlasništva i sve ostale pribavljene prateće dokumentacije, koji zauzimaju i oduzimaju previše vremena građanima Srbije u potpuno neefikasnom atrofiranom sistemu, apsolutno je nerealno i apsolutno je postavljeno u sklopu celokupnog nerealnog projekta i ovaj nerealni član. Zato smo smatrali da, pošto je sve nerealno, da u tom smislu se izbriše i ovaj nerealni deo nerealnog predloga zakona. Jer naime, šta će građani Srbije, tj. građani Beograd koji imaju pravo na žalbu, na ćutanje administracije, osam dana je rok, dakle šta će uraditi u slučaju da se ponovi ono što smo imali od strane istog investitora, recimo u Erbilu, u Kurdistanu? Evo, isti investitor, dve kule ne jedna. Nakon toga vidite pogled sa vode. Ista stvar. Nakon toga imate promenadu, šetalište, veštačko jezero, ista stvar. Imate celokupno maketu sa dve kule koja jako podseća na „Beograd na vodi“. Tu je i predsednik Nigerije. To isto imate u Pakistanu i onda vidite rezultate. Za čitavu deceniju ovog projekta napredovali su do čak drugog sprata. Evo drugi sprat, imate jedan kran. Moje pitanje – kome da se žale i posle koliko dana na ćutanje koje će izazvati…
Gospodine Stefanović, kakve veze ima to sa ovim amandmanom?
Ima, jer ima veze sa ćutanjem. Ćutanje administracije u slučaju da se ovako dogodi. Dakle, u slučaju da se ovako dogodi…
Pa dobro sada gospodine Stefanoviću, ali nema s ovim zakonom nikakve veze.
Ima i te kako, molim vas, objašnjavam. Po članu 10. građani imaju pravo oko upisa i oko eksproprijacije, ako administracija ćuti, rok je osam dana. Dakle, u slučaju da imamo ovakve slike, poštovani građani od istog investitora ponavljam, na preko deset lokacija u svetu, u proteklih 12 godina, gde su uspeli da dođu do dva sprata, dva sprata uvaženi kolega, kažite vi iz jedne stranke kolega … (Aleksandar Jovičić, s mesta: Iz koje stranke?) Iz stranke bivših radikala. Onda imate situaciju u Pakistanu, evo recimo u Siriji, napravljen je jedan objekat.
Gospodine Stefanoviću, neću dozvoliti da ovu korektnu raspravu u zadnjih nekoliko… (Borislav Stefanović, s mesta: Molim vas, vrlo je korektno.) Neću dozvoliti na takav način da se igrate sa Narodnom skupštinom. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević. Pre toga ministar Nikola Selaković.
Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, očigledno da onaj koji ovako i na ovaj način kritikuje predlog zakona, zakon u celini nije ili razumeo ili pročitao. U članu 10. stoji – ukoliko nadležni organ ne donese rešenje o eksproprijaciji u roku iz člana 9. stava 7. ovog zakona, korisnik eksproprijacije ima pravo na posebnu žalbu zbog ćutanja administracije. Korisnik eksproprijacije je Republika Srbija, koju zastupa državno pravobranilaštvo ili Grad Beograd. Očigledno, malo su se pobrkali lončići - hoću da iskritikujem, ali ne znam kako ću, pa ću onda da kažem nešto ako prođe – prođe, ako ne prođe – nikom ništa. Moj uvaženi kolega je dobar pravnik i ja ga vrlo uvažavam i cenim, samo mu poručujem jednu stvar. Pre nego što iskritikujete, uzmete pa pročitate zakon, sistemski tumačite norme, zakon je jedna vezana celina i to se iz ovoga i vidi. Dakle, korisnik eksproprijacije ima pravo na žalbu, ako ne znate ko je, pročitate ceo zakon, pa vidite ko je korisnik eksproprijacije. Dakle, ćutanje administracije ovde pogađa građanina? Ne. Pogađa Grad Beograd ili Republiku Srbiju. (Borislav Stefanović, s mesta: U kojoj žive građani. Nije dobacivanje, razgovaramo.) Sedite pa pročitajte.
Gospodine Stefanoviću, nemojte da dobacujete, molim vas.
Nije gospodin Stefanović ništa loše mislio. Ja verujem da je on vrlo dobronameran …
Po Poslovniku ne može da dobacuje sa mesta.
… i da on želi da zaista Beograd zasija u svom punom sjaju i evo pruža se prilika za to. Ovo će pogađati državu i Grad Beograd, a građanima će doneti mnogo, mnogo, mnogo boljitka, mnogo više nego što je to bilo u prethodnom periodu. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodine Selakoviću. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić.
Hvala uvaženi predsedavajući. Danas je jedna stranka počela sa nekim određenim slikama, mi zaista smo pokazali kako je realno stanje Beograda danas. Videli smo malopre jednu prezentaciju kako je firma koja će graditi „Beograd na vodi“, odnosno ta kompanija koja će dati tri i po milijarde evra sagradila dva sprata. Meni lično, gospodine predsedavajući, je i dva sprata bolje od ove slike. Verujte mi, kada bih birao između dva sprata koja su oni izgradili za 10 godina i ove ruine koju su napravili neki za 15 godina svoje vlasti, ja bih izabrao dva sprata. Ali, da bi se napravila ta dva sprata, neophodno je da se prvo nešto počisti kao što smo čistili korupciji u ovoj zemlji, kao što smo čistili kriminal u ovoj zemlji, kao što smo zaustavili, počistili tajkunsko političke veze, tako ćemo počistiti i Savski amfiteatar. Ja mislim da sa ovim rezultatima koje sam sada izneo, koje smo uspeli za veoma kratko vreme iako su postojali mnogi koji su na sve moguće načine pokušavali da stavljaju klinove u točkove, smo uradili daleko više nego 1996. godine za Beograd. Ali, nejasno mi je kada predstavnici bivšeg režima kažu – dobro je, Zagreb će se spustiti na Savu i mi to podržavamo, a sa druge strane ne podržavamo „Beograd na vodi“. To je za mene tužno. Nikada ne bih radio više i želeo nekom drugom uspeh nego svojoj zemlji. Sada bih ja mogao da listam ovde i gospodinu Jovičiću i Babiću i ovom Mićinu sve to šta se ovim zakonom prvi put ustanovljava i šta se definiše kao cilj. Tu sada ima niz stvari. Moje očekivanje je, na primer, da se vrlo brzo to stavi kao tačka dnevnog reda, pa da ceo dan, i u načelnoj raspravi i po amandmanima, raspravljamo kao što raspravljamo i danas.
Hvala. (Zoran Babić, s mesta: Replika.) Da li ste spomenuti? (Zoran Babić, s mesta: Spomenut sam imenom.) Izvinjavam se, pažnja je malo popustila. Nekad vas ne čujem.
Zahvaljujem se što je kolega potvrdio da me je pomenuo. Pričao sam o tome da li je taj krpež, kako je rečeno, od zakona, dobar ili ne. Dozvole za 28 dana su počele da se izdaju u Srbiji. To je jedan od najboljih i najreformskijih zakona i kao takav je pokazao da nije krpež. Ali je politika koju su neki ljudi ovde, a kojeg su predlagači amandmana pomogli, mislim na narodne poslanike bivšeg režima, su omogućili da građani Srbije imaju trpež, a oni bogami drpež. I to je ono što svi u Srbiji znaju. Ali, ono što me mnogo više čudi, da kada je taj zakon o tom uređenju naselja i o svemu tome stavljen u proceduru i kad je postao predlog zakona, tada je predlagač zakona rekao – zahtevam od gospodina Mrkonjića da organizuje, kao od predsednika nadležnog odbora, da organizuje javno slušanje. Pazite to elementarno nepoznavanje procedure, dame i gospodo narodni poslanici, jer kada je jedan zakon u proceduri, kada postane predlog zakona, nema više javne rasprave. Javna rasprava je trebala da bude. Trebalo je predlagač da organizuje javnu raspravu, ali je to brže-bolje bez javne rasprave, bez procedure, pustio u proceduru i tajac. A onda od gospodina Mrkonjića zahtevate nešto što je nemoguće učiniti. Zbog toga se gospodin Mrkonjić i smeje i podržava ovo što govorim. Prestanite više sa drpežom i trpežom, dajte da gradimo, dajte da radimo. (Vladimir Pavićević, s mesta: Pomenut sam.)
Pomenuti ste? (Vladimir Pavićević, s mesta: Pomenut sam.) Da, ali ovde ima, gospodine Pavićeviću, 15-ak predlagača amandmana. (Vladimir Pavićević dobacuje s mesta) Šta je mislio gospodin Babić u 22.13 minuta, to baš…. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Član 15. iz one prve grupe članova gde se nešto pokušava da zamuti da bi mutne vode beogradske mogle da uspešno budu sprovedene, mada to neće uspeti. Dakle, šta je ovde problematično? Poslednji član, odnosno stav, koji glasi – konačni obračun između investitora i grada Beograda biće sačinjen po završetku izgradnje svih objekata u obuhvatu planskog dokumenta. To se nikada nije desilo u Beogradu. Nikada. Grad nikada nije tako radio, nego su po završetku svake faze izgradnje regulisane obaveze za dotadašnju izgradnju i nekada je i unapred ugovarao sledeću fazu. Ovako se favorizuje jedan investitor u celom gradu. I to je još jedan dokaz da iza ovog predloga zakona stoji nešto prljavo i nešto što ima za cilj da kršenjem Ustava, kršenjem zakona i svim onim što ide okolo, dođemo do situacije da ćemo biti pred projektom pod navodnicima koji je protivustavan, građevinski neostvariv i ekonomski katastrofalan za državu. Voleo bih da mi ministar finansija da odgovor na ovu moju konstataciju. Pošto imam još 30 sekundi, o svemu se pričalo, ja sam jedini koji je u poslednja tri sata pričao o amandmanima, čuli smo sve druge priče, pa smo čak čuli i jednu priču o listopadnoj vlasti i o zimzelenoj vlasti i gospodin Pavićević je lepo primetio da je svaka vlast listopadna, naravno da je to aksiom i da tu nema nikakve priče, ali oni koji sebe prepoznaju kao četinarsku vlast su potpuno u pravu. Jer ta…
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Balša Božović.
Poštovani predsedavajući, gospodine Bečiću, predstavnici Vlade Republike Srbije, dame i gospodo narodni poslanici, kao što je rekao moj prethodnik, gospodin Živković, ovaj član je tipično mutan, jer govori o tome da uređenje gradskog građevinskog zemljišta za izgradnju površina javne namene kao i izgradnju objekata javne namene u javnoj svojini koje realizuje investitor na osnovu ugovora, koji naravno ne postoji, biće priznato kao izmirenje ukupne obaveze na ime doprinosa za uređivanje građevinskog zemljišta. Dakle, ko će procenjivati vrednost javnih objekata i površina javne namene? Ovde su otvorena vrata korupciji. To je rekla Agencija za borbu protiv korupcije i upravo je citirala ovaj član, a za koji smo mi rekli da mora da se obriše, čak će konačni obračun između investitora i grada biti sačinjen tek po završetku poslednje zgrade sa one čuvene makete koja leži tamo u Geozavodu, a i sami znamo da više od dve zgrade neće biti izgrađene ovde. Dakle, nikada neće prihod biti ostvaren od strane investitora po uređenju gradskog građevinskog zemljišta. U poslednjih 30 sekundi, ako mi dozvolite, ovaj posao predstavlja u ovom članu, upravo u ovom članu, otvorenu mogućnost za korupciju i verujte mi na reč da nikada ni jedna Vlada, posle ove koja će pasti vrlo brzo, neće dozvoliti da ova stvar ostane neraščišćena i sada može neko da se buni, Vlada da se krije iza većine u ovoj Skupštini, ali ministri ove Vlade moraju da znaju da niko neće pobeći od odgovornosti za korupciju… [[isključen mikrofon]]
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Neverovatno je da kolega koji je govorio pre mene i njegovi, naravno, saborci često koriste termin „mutan“ i „mutno“ i „korupcija“ i „procenat“. Ne znam zašto pravite autoprojekciju. Mi smo svesni da ste vi sve, što ste radili, radili mutno, uz procenat, uz ogromnu korupciju koju ste sprovodili u našoj zemlji. Ako Srbija danas i ako Vlada danas predlaže zakon od javnog interesa potpuno transparetno, legalno, da svi mogu da vide, raspravljamo o tome dva dana, šta je tu mutno? Ponavljam, vi ste napravili Delta siti, mi pravimo „Beograd na vodi“. Delta siti profit jednom čoveku, „Beograd na vodi“ bolja ekonomska budućnost za čitavu Srbiju i Beograd. Niste iskoristili potencijal najatraktivnije lokacije na Balkanskom poluostrvu i vi pričate o korupciji i šta je to mutno. Da li je dobar primer kako ste davali kredite u „Razvojnoj banci“? Date privredniku 200 hiljada evra kredit, a on vam vrati 143 hiljada četkica za zube. To nije mutno? Tu je sve očigledno pošteno, dobro i u javnom interesu. Navikli smo mi, uvaženi kolega, da vi ne radite u javnom interesu. Između ostalog, kolega iz vašeg poslaničkog kluba je danas rekao, citiram, nije javni interes zaposliti građane Srbije i tu tačku treba da stavite. Što više i što duže pričate, to je kontraproduktivno za vas. Kako možete biti protiv razvoja Beograda? Kako možete biti protiv razvoja Srbije? Ponavljam peti put danas predsedavajući i prekidam. Nije njima problem „Beograd na vodi“. Očigledno imaju ogromnu ljubomoru i mržnju prema čoveku koji taj projekat posle 110 godina otkako se sanja o tom projektu želi da sprovede u Srbiji, u Beogradu. Samo iz jednog jedinog razloga, a to je interes građana Beograda, interes građana Srbije, jer misli na budućnost našeg naroda.
Zahvaljujem gospodine Jovičiću. Reč ima narodna poslanica Branka Bošnjak, a zatim narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala vam. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministri, koleginice i kolege, član 15. koji je predložen se amandmanom briše je zapravo član koji definiše plaćanje doprinosa za uređenje građevinskog zemljišta. Ja ću se osvrnuti na deo ovog člana koji je meni posebno bitan, a to je da jedinica lokalne samouprave svojom odlukom može propisati da radove na uređenju građevinskog zemljišta može poveriti i investitoru i da to zapravo bude deo participacije za uređenje, odnosno za doprinose za uređenje građevinskog zemljišta. Načelno, mislim da je ovaj stav ovog člana idealno rešenje radi toga što relaksira državu od primarnih velikih troškova za uređenje građevinskog zemljišta i naravno doveo bi nas u situaciju da nismo u prilici da ustupimo zemljište investitorima, te je ovo način kako se prevazilaze ti početni troškovi. Ono što je meni bitno i zašto sam se javila da se obratim po ovo amandmanu je da ovaj postupak mora biti izuzetno transparentan. Te, u toliko molim i nadležnog ministra i uopšte Vladu da postupak ustupanja realizacije infrastrukture ili pak objekata javne namene bude transparentan i po cenama koje su tržišne. Ovo kažem radi toga što smo svesni da i sada slične situacije, i u prošlosti smo imali slične situacije, a verovatno i sada negde postoje, da se zemljište u gradovima ustupa na licitacijama gde investitor koji izlicitira najveću cenu za građevinsko zemljište smatra onima kome se dodeljuje zemljište, a kasnije se u fazi ugovaranja sa tim investitorom ugovara plaćanje troškova koje on izlicitira, odnosno te cene koje je izlicitirao, ugovara se kroz kvadrate koji se ustupaju gradu. Ovo je kroz istoriju bio poligon za vrlo velike zloupotrebe. Izvođači koji su dobijali, na račun najveće cene, realizovali su, da li stanove da li poslovni prostor, a nisu plaćali unapred građevinsko zemljište, nego su sklapali ugovore tako što su zemljište plaćali naknadno. Time su prvo favorizovani što nisu imali početne troškove, takođe favorizovani što nisu plaćali kešom. Treće, cena po kojoj su ugovarali taj kvadrat, odnosno kako im je grad priznavao taj kvadrat je bila podložna dogovorima i nije imala kontrolu javnosti. To je zapravo taj elemenat zapravo radi koga i skrećem pažnju analizirajući ovaj amandman i naravno ono četvrto i možda najvažnije po tog investitora, on je unapred imao kupca za svoje kvadrate tako što mu je grad bio kupac. Mislim da ovo nije potpuna analogija, ali pretpostavljam da je i ministrima u Vladi jasno zašto akcentiram potrebu, transparentnosti ovog člana. On je neminovnost obzirom da nemamo para da opremimo zemljište, ali zaista molim da javnost i mi svi poslanici, sigurna sam da se slažemo oko toga, treba da bude transparentno i javno. Hvala.
Zahvaljujem se gospođo Bošnjak. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić, pa onda narodni poslanik Balša Božović.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministri, pa ovim članom zakona bavila se i Agencija za borbu protiv korupcije. Pošto nije bilo javne rasprave, onda ovo državno telo koje treba da se bori sprečavanjem korupcije i analizom zakona koji se usvajaju i drugih dokumenata da se u njima smanji mogućnost korupcije, oni nisu imali mogućnost da kažu i da ukažu na probleme koje oni vide. Šta oni vide problematično u članu 15? To je ovaj stav 5. o kome se govori da može da se sklopi dogovor sa investitorom da on uradi određene projekte, infrastrukture i da se onda na osnovu toga praktično namiri njegova obaveza za plaćanje, opremanje infrastrukture od koje grad očekuje 33,6 milijardi dinara i time pravda to što će grad uložiti prethodno 33 milijarde dinara u infrastrukturno opremanje. Šta oni ljudi kažu? Ako se usvoji ovakav predlog biće omogućeno da se bez sprovedenog postupka javne nabavke i nadmetanja odredi investitor sa kojim će se zaključiti ugovor, a da nisu unapred određeni cena i vreme plaćanja. To znači, investitor će uzeti obavezu bez roka da napravi škole i vrtiće, je li, koje navodno postoje. Ne znamo da li stvarno postoje jer plana nema, ali se priča da oni postoje. Nemamo rok u kojem će te škole i vrtići biti izgrađeni i ne znamo cenu po kojoj će taj investitor to uraditi i da li je ta cena najpovoljnija? Da li neki drugi investitor može da napravi školu ili vrtić na toj lokaciji po manjoj ceni? Agencija za borbu protiv korupcije je skrenula pažnju da se ovim izbegava javna nabavka i da neće biti utvrđena cena i vreme plaćanja. Takođe postoji i stav šest koji kaže da će se konačan obračun obaviti tek po završetku i poslednje izgradnje svih objekata. To znači nikad u praksi. Srećom ovde je Odbor za finansije dao jedan amandman koji kaže da u slučaju raskidanja ugovora da će se obračunati ono što je do tada izgrađeno, ali ako nema raskidanja ugovora neće biti plaćeno nikad. To znači da se postavlja pitanje da li će grad naplatiti 33,6 milijardi dinara, koliko se u obrazloženju ovog predlogu zakona navodi, da će naplatiti od investitora i to je ono što smatramo da će građani Beograda imati kao zaduženje u budžetu u naredim godinama. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Balša Božović.
Hvala, koristim vreme poslaničkog kluba.
Nemate drugo vreme.
Dakle, imamo tačno osam minuta.
Imate to, ali mislim da po amandmanu nemate.
Zašto smo rekli da je u ovom članu jedan od najspornijih u ovom predlogu zakona? Zato što se u njemu otvara mogućnost korupcije. O tome je sada upravo govorio i gospodin Marko Đurišić. Kada će investitori i da li će nadoknaditi bilo šta za uređenje zemljišta? Po ovom zakonu očigledno da neće to uraditi nikada. Da li to dalje baca sumnju na sve ono što smo pričali svih ovih dana? Da. Da li je to razlog zbog kojeg stručna javnost, zbog kojeg su ugledni beogradski advokati, Agencija za borbu protiv korupcije, Transparentnost Srbija kritikovali ovaj predlog zakona? Da. Da li ćemo dozvoliti da ovo prođe i da na taj način obrukamo sebe i pred svetom i okruženjem? Kako je krenulo, izgleda da hoćemo. Još jednom upućujemo poziv vladajućoj većini da se ne glasa, ne za ovaj član, nego za ovaj predlog zakona. On je poguban po interes građana Srbije, o tome su govorili i ljudi iz Akademije nauka i umetnosti, ljudi iz stručne, domaće i strane javnosti, ugledni pojedinci, doajeni arhitekture. Govorili su ekonomski stručnjaci, govorili su dobronamerni građani, moram da ponovim i glumci i pisci, slikari, razni umetnici po Beogradu i Srbiji, razni naši ljudi u inostranstvu, priznati od strane stranih akademija nauka i umetnosti. Svi izražavaju bojazan. Ne postoji neko ko je rekao jednu pozitivnu reč o ovom projektu. Da li se on zove „Beograd na vodi“, pa ćete ga predstavljati novim radnim mestima ili javnim interesom, da li se on zove „Diznilend“ u Kragujevcu, da li se on zove „Bambilend“ u Požarevcu, potpuno je svejedno. On nikada neće biti u interesu građana Srbije, zato što će građani Beograda i Srbije platiti ono što po ovom članu zakona ne bude platio investitor kao jedini i zato što se on stavlja u povlašćeni položaj za razliku od svih drugih u Srbiji. Evo na primer koji. Imam jedan primer, samo jedan. Firma „Ambo“ gradi stambeno poslovni centar na Novom Beogradu. Oni su uredno, kao uspešna domaća firma i preduzeće, platili i uređenje gradskog građevinskog zemljišta i kupili zemljište, na osnovu čega im je izdata i građevinska dozvola. Ovaj investitor za takozvani „Beograd na vodi“ ne mora da plati doprinos za uređenje građevinskog zemljišta. On ne mora da plati zemljište da bi mu se izdala građevinska dozvola. To su izmene i dopune zakona koje ste vi, gospodo, usvojili. Ministarka Zorana Mihajlović nas je ubeđivala da tu neće biti nikakvog zlog posla i korupcije, a očigledno da nije tako. Očigledno je da Vlada Republike Srbije iz tog razloga želi da amnestira od odgovornosti sve one koji su se dogovarali sa investitorom. Da li njemu neko nešto duguje, pa mu na ovaj način vraća preko leđa građana Srbije, ja to ne znam i ja to ne tvrdim, ali je očigledno loš posao i zato smo rekli da je mutan još pre dva dana. Oni koji kažu da se istorija ponavlja, pa da nas sve skuplje i skuplje košta, i ovo je prilika da izađete sutra pred građane Srbije i da im kažete – glasali smo u vašem interesu, nismo podržali ovaj zakon. Još uvek imate priliku za to. Ističe vam vreme, ali pre svega ističe vreme onima koji danas predstavljaju Vladu Republike Srbije i zato mislim da će građani na prvim narednim izborima pokazati ono što zapravo zaista misle o svim ovim stvarima koje ste obećavali. „Beograd na vodi“ i u ovom članu i u svakom drugom ne predstavlja ništa drugo nego interes jednog pojedinca koji se ovde naziva javnim interesom. To jednostavno nije slučaj i to nikada neće proći. Ja znam da to znaju i gospodin Martinović, i gospodin Bečić, i gospodin Babić, i gospodin Jovičić, i mnogi koji ovde predstavljaju vladajuću većinu. To znaju, naravno, i ministri Vlade Republike Srbije. Oni znaju da ne postoji ni ugovor, ni predugovor. Dakle, oni znaju da nema nikakvih garancija da će se izgraditi sve ono što smo pokazivali sa ovih maketa. Oni znaju da Srbija nije obnovljena od poplava, ali će zato građane i budžetska sredstva uputiti u potpuno jedan promašeni i pogrešan projekat. Oni znaju da je ovo protiv Ustava i zakona. Oni znaju da na ovaj način favorizuju jednog investitora. Oni znaju da je ovo stvar od koje niko neće iz Srbije imati koristi, a najmanje građani Beograda. Oni znaju da je ovo kršenje Ustava i u onom delu koji se tiče kulturnog nasleđa. Oni vrlo dobro znaju da je mala tražnja za poslovnim stambenim prostorom, ali opet srljaju u ovaj projekat, zato što očigledno nemaju ideju na šta drugo da potroše novac. Ako smo se uverili da je ovo firma koja u mnogim zemljama, i u Iraku, i u Iranu, i u Siriji, i u Keniji, i u Pakistanu, i u Indiji, i u Egiptu, ima slične ponude, slična obećanja, i da nigde nije ostvaren ni jedan posto od onoga što je obećavano, pa valjda vam to dovoljno govori. Pošto smo pozvali Demokratsku stranku Srbije da izađe iz vlasti iz Beograda zbog ovog projekta i interesa građana Srbije, ovom prilikom pozivamo i Socijalističku partiju Srbije da izađe iz Vlade Republike Srbije, zato što ovo nije u interesu građana Srbije i siguran sam, gospodine Mrkonjiću, da i vi to vrlo dobro znate. Vi ste ozbiljan čovek koji je radio na ozbiljnim projektima i znate, za razliku od nekih ranijih vremena, koliko ovo zapravo nema veze sa zdravim razumom i zdravom logikom. Ovde nema biznisa. Ovde nema novih radnih mesta. Ovde nema ničega, sem privatnog interesa koji vas Vlada tera da nazivate javnim interesom. Nema projekta „Beograd na vodi“. Imamo tri makete, a ne znamo na osnovu koje od te tri se radi projekat. Ne znamo ko radi projekat. Ne znamo da li su ti ljudi ikada kročili u Beograd, oni koji rade taj projekat. Ćorava su ovo posla i Vlada Republike Srbije je toga vrlo dobro svesna. Gospodo narodni poslanici, vi ste moje kolege, iako imamo različito mišljenje, vi mislite jedno, mi mislimo drugo. Pošteno smo se borili za ovu stvar, iako nije bilo javne rasprave. Ali, između ostalog, ja ovo govorim i zbog vas. Nemojte da glasate za ovaj zakon. Ovaj zakon krši sve principe ustavnosti i domaćeg i srpskog zakonodavstva i evropskog zakonodavstva i međunarodnih konvencija. Ovaj zakon će platiti građani Srbije. Osvetite se, imamo još malo vremena i nemojte da glasate za njega.
Zahvaljujem se, gospodine Božoviću. Reč ima ministar Nikola Selaković. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, kome nije jasno bilo do ovog trenutka zašto je DS izgubila izbore sve do sada i zašto će izgubiti i one koji slede, od ovog trenutka će mu biti apsolutno jasno. Ja vas samo molim, uvaženi kolega Božoviću, nastavite da branite stavove svoje stranke na svaki zakon koji mi budemo predlagali. Mislim da će to vama obezbediti jednu vrlo perspektivnu i svetlu budućnost, a vašoj stranci sigurno onaj položaj ispod cenzusa. Ovde je rečeno toliko besmislica, ali apsolutnih besmislica da zaista čega god da se dotaknete kada ovo slušate, a hoćete na to da replicirate, nećete pogrešiti. Hajde da krenemo od onoga što je još neko od prethodnika rekao. Hajde mi nađite jedan jedini član Zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije kojim je ona nadležna da daje mišljenje na druge zakone koji nemaju veze sa borbom protiv korupcije? Jedan jedini član. Nema ga. Je li to nama priča o transparentnim procedurama neko ko je višemilionske ugovore zaključivao pod oznakom poverljivo, gde su odlazile stotine miliona evra građana Srbije? Jel nam takav neko priča o transparentnosti? Kaže – ovo je propali projekat. Pa je li to onaj propali projekat na koji je gospodin Dragan Đilas, nakon razgovora sa predsednikom Vlade Aleksandrom Vučićem, rekao da je to projekat za budućnost Beograda? Isti taj projekat. Kaže se – kršenje kulturnog nasleđa. Pa kršenje kulturnog nasleđa je onaj deo Savamale koji ste ostavili u užasnom stanju, onakvom kakav smo počeli da sređujemo od zgrade Beogradske zadruge. Ovo je projekat u interesu građana Srbije i građana Beograda i mi ćemo istrajati u izvođenju i sprovođenju ovog projekta. Izvinjavam se što sam prekoračio vreme, ali samo još jednom da pomenem, kome nije bilo jasno zašto su moji uvaženi prethodnici izgubili izbore, posle ovoga apsolutno mu je jasno. Hvala.
Zahvaljujem se, gospodine Selakoviću. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić. Izvolite.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Pošto imam veoma malo vremena, samo ću postaviti gospodinu koji je pričao pre gospodina Selakovića jedno pitanje. Da li je tačno, a tačno je, svi imamo dokaze za to, da se 2010. godine menjao generalni urbanistički plan Grada Beograda zbog Belvila, gde ste imali koncept prizemlje plus pet spratova na prizemlje plus 13 spratova? Menjali ste to, kako vas nije sramota, i niko vam nikada nije ništa rekao protiv toga, ali ste to radili daleko od očiju javnosti. Sa druge strane kažete – firma „Ambo“. Ako firma „Ambo“ ima 3,5 milijarde evra, evo neka dođu sutra na sastanak kod koga god, gradonačelnika, premijera, neka krenu sutra sa radovima. Navodite neku firmu STR koja gradi na Novom Beogradu i poredite sa investicijom od 3,5 milijarde. Kako vas nije sramota? Još jedna stvar. Nije tačno da se ne plaća građevinsko zemljište. Plaća se 250 miliona evra kroz infrastrukturu i radove i građani Srbije ništa ne gube na ovome, shvatite to već jednom, samo mogu da dobiju.
Zahvaljujem. Reč ima šef poslaničke grupe Socijalističke partije, dr Dijana Vukomanović. Izvolite.
Uvažene kolege, znam da se ova rasprava otegla i da opozicija pokušava na sve načine da mobiliše podršku koju je izgubila na izborima. Zaista mi je simpatičan predlog našeg mladog, uvaženog kolege i to pripisujem njegovom neiskustvu i mladosti. Istovremeno razumem njegov žal za danima kada su zajedno sa nama bili na vlasti, zahvaljujući upravo odluci SPS 2008. godine da uđemo u partnerstvo sa njima. Da su slušali naše savete i učili možda i na našim greškama, ne praveći sada i na vlasti i u opoziciji sada, greške koje ne priliče demokratskoj opciji možda bi dobili veću podršku na izborima. Gospodin mlađi kolega je prozvao mog uvaženog partijskog druga inženjera Milutina Mrkonjića koji će u političku istoriju ući ne samo kao jedan od funkcionera SPS nego kao i veliki graditelj i obnovitelj. Želim da evociram jednu scenu sa mosta Beške 2011. godine kada je tadašnji predsednik Srbije, a istovremeno i predsednik DS bio impresioniran graditeljskim delom mosta na Beški koji je preko dva kilometra, koji je u stvari najveći most na Dunavu. Citiraću njegovu izjavu, dakle, govorim o Borisu Tadiću koji je pohvalio i rad Milutina Mrkonjića i graditelje i rekao je – fantastično arhitektonsko građevinsko delo. Pozvao je medije da pišu o tome i da se prave pesme i filmovi. Kada je odlazio sa vlasti rekao je da ćemo se gledati u nekom drugom filmu. Oni su sada u opoziciji, mi smo i dalje na vlasti. Taj poziv da mi izađemo iz postojeće vladajuće koalicije nije film koji će oni gledati.
Zahvaljujem se gospođo Vukomanović. Gospodinu Đurišiću vi tražite repliku u ime gospodina Božovića? (Marko Đurišić, s mesta: Ne u ime gospodina Božovića. Direktno je pomenuto ime gospodina Borisa Tadića.) Da li ste spomenuli gospodina Tadića? (Da.) Pretpostavljam u pozitivnom kontekstu, jer bih čuo da je to u negativno, ali ako smatrate da je to dovoljno izvolite gospodine Đurišiću.
Hvala poštovani predsedavajući. Suština politike nije biti na vlasti, ne ulazi se u politiku samo da bi se bila vlast, gospodo socijalisti. Od 25 godina višestranačkih u Srbiji vi ste 21 godinu na vlasti. Mogu da razumem da vi to ne razumete. Suština politike je da se borite, za svoje ideje bez obzira da li ste u vlasti ili ste u opoziciji. Meni je drago da ste vi rekli nešto sada što inače nećete da kažete kada vaši sadašnji koalicioni partneri ovde govore kako ništa nije urađeno od 2008. godine do 2012. godine. Evo, gospodine Mrkonjiću, samo da vam nešto ne zastane u grlu, govorili ste o izgradnji mosta 2011. godine u Beškoj, znači, tada je puštena jedna strana mosta preko Beške na Dunavu. Na kraju 2011. godine je pušten most na Adi, pre šest meseci je otvoren drugi most na Dunavu koji je započet u vreme 2008. godine do 2012. godine. A šta je ova Vlada započela? Koji je to infrastrukturni objekat gde će doći predsednik Vlade, ministri da se slikaju i da pokažu građanima šta je ostalo iza njih? Evo kažite vi gospodine Mrkonjiću. Šta je to? Pešački prelaz na Voždovcu pre neki dan koji je otvaran. Jesu li to infrastrukturni objekti? Je li to ono što je ostalo iza ove Vlade? Jeste. Ništa niste uradili i sada pričate o velikim snovima, o Menhetnu na Savi. Ja bih voleo, a pričao je i premijer ovde o Menhetnu na Savi. Ja bih voleo da se to desi. (Aleksandar Jovičić, s mesta: To ste vi pričali. To je vaš projekat.) Ali i vi i ja gospodine Jovičiću smo dovoljno mladi da to na žalost nećemo sačekati. Hvala.
Zahvaljujem se gospodine Đurišiću. Molio bih vas sledeći put samo malo tiše jer pola vas nisam razumeo, jer jako vičete. Reč ima dr Dijana Vukomanović.
Evo odmiču sati, protiču minuti od kako ste vi u opoziciji. Ja bih sada htela da pobrojim one godine od kada mi od 5. oktobra 2000. godine nismo odlučivali o tome šta će se graditi jer nismo bili okosnica koaliciji. Znači, sada ja da krenem da nabrajam 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010 i evo 2011. godina kada je ministar Mrkonjić zaslužan za izgradnju mosta Beške, tek tad je Boris Tadić mogao da se uslika sa nečim konkretnim. Takođe, podsećam da je most na Adi koji je preskupo plaćen, izgrađivan sa kreditom Evropske banke za obnovu i razvoj, Evropske investicione banke, ali u anale svetske je ušao izveštaj o tome na koji je način gradonačelnik Đilas raseljavao Rome. To je slika i prilika demokratske opcije, odnosno bivšeg DOS, bivše DS i bojim se da će jednostavno to biti zapamćeno o tome šta i kako ste vi radili.
Zahvaljujem se. Reč ima ministar Nikola Selaković.
Replika, pošto sam počastvovan da budem član Vlade Republike Srbije čiji je predsednik Aleksandar Vučić, a na jedno od prethodnih izlaganja. Uvaženi gospodine narodni poslaniče, Vlada Republike Srbije pod predsedništvom Aleksandra Vučića i koja ima najveću podršku u ovom uvaženom domu ne radi stvari da bi se slikala niti to radi da bi promovisala marketiški sebe u nekoj kampanji već da bi građanima Srbije izvidala sve one rane koje su nastale kao posledica apsolutne ekonomske, finansijske, socijalne stihije na koju smo naišli 2012. godine. Je li PKS u Smederevu ništa koji zapošljava preko hiljadu ljudi? Je li Železara koju stavljamo na noge ništa koja zapošljava 5.500 ljudi? Je li „Džonson elektronik“ u Nišu ništa? Je li „Er Srbija“ ništa? Je li juče otvoreni „Džinsi“ u uništenom Krupnju pod elementarnom nepogodom ništa? Koliko ste to u nesrećnom Kraljevu posle zemljotresa novih radnih mesta otvorili ili ste samo znali da dotučete i uništite i Fabriku vagona i Magnohrom. Vi ste ozbiljan čovek. Ozbiljnim ljudima priliči da ozbiljno i govorite, a ono što je malo pre bilo rečeno nije bilo tako.
Zahvaljujem gospodine Selakoviću. Repliku želite na? (Marko Đurišić, s mesta: Ministar sve vreme govori na moje izlaganje.) A kada vas je spomenuo gospodin ministar? To nisam razumeo gospodine Đurišiću da je o vašem izlaganju govorio gospodin ministar, ali ako ste se vi prepoznali u tome što je ministar rekao, izvolite.
Prepoznao sam se naravno. Nemam ja nikakav problem da polemišem sa onim što je rađeno do 2012. godine i što se radi sada. Pozdravljam sve to što je urađeno. Svako radno mesto koje je otvoreno. Svaka nova investicija, ali možemo da govorimo i o „Fijatu“ i da govorimo o „Džinsiju“ u Leskovcu, da govorimo o Fabrici „Beneton“, da govorimo o „Bošu“, da govorimo ne znam ni ja koliko je otvoreno u Pećincima, šta je sve urađeno u Staroj Pazovi, tamo u industrijskoj zoni, šta je sve urađeno u Inđiji, šta je urađeno u Subotici. „Svarovski“ je dogovoren 2011. godine, trebalo je vremena da se ta fabrika otvori, vi ste zaboravili da kažete da je to otvoreno pre nekoliko meseci. Meni je drago što se to dešava. Ja pitam šta se to sada dogovara, šta se to nudi građanima Srbije sada? Malo je to. Pričali smo „Mercedes“ u FAP, pa ništa. Pa „Svis“ u FAP-u, pa ništa. Pričali smo o tome kako će neko da kupi železaru, sad smo dobili neki menadžment, ne znamo ni ko, ni kako, ni koliko ih plaćamo. Premijer kaže – video sam se sa menadžerom u Slovačkoj, pa taj menadžer sedi u Smederevu i vodi tu fabriku ili sedi u Slovačkoj i vodi telefonom 15 minuta dnevno. Znači, ja pozdravljam sve ono što ova Vlada uradi na otvaranju novih radnih mesta na razvoju ekonomije. Ali, to nije dovoljno i to građani osećaju svakog dana, na sve tanjim novčanicima i sve težem životu. A ovaj projekat o kome pričamo dva dana neće pomoći da bolje građani žive i zato smo mi protiv.
Vreme. Zahvaljujem. Takođe smo mogli da pričamo i onim stotinama i stotinama hiljada izgubljenih radnih mesta za ovih 12 godina. Izvolite, gospodin Selaković.
Uvaženi gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ja uživam kako čovek uspe da se osvesti za svega dva minuta. Svako radno mesto koje je u Srbiji otvoreno u prethodnih 15 ili 20 godina poštujem i uvažavam. Na prvom mestu, poštujem i uvažavam volju građana Srbije, „Voks populi“, „Voks dej“, glas naroda, glas Božiji, a narod je svoj glas na izborima dao. Vi pobrojaste osam, devet firmi za 15 godina, izvinjavam se, nije 15, 12 godina vlasti. Ja pobrojah gotovo isto toliko firmi za oko dve godine Vlade u kojoj se nalazi i čiju okosnicu čine SNS. A ja vam kažem i ovaj projekat je za vaše dobro i iz ovog projekta ćete i vi imati koristi. Rekoste – Menhetn na Savi, pa to je rekla tada vlast DS, to je rekao gospodin Đilas. Izgleda da je gospodin Đilas znao da prepozna u čemu je to budućnost. Izgleda da je jasno zašto gospodin Đilas više nije sa vama. I on je to umeo da prepozna. Ja vam kažem, videćete i „Svis“ auto u FAP. Videćete i dovršene one investicije koje vi niste mogli da vidite, koji vi niste mogli da dovršite, ali ono što nećete videti, nećete videti investicione ugovore pod doznakom „poverljivo“ koje još uvek niko u Srbiji ne može i ne sme da vidi. E to se zove – koruptivna stvar. Pozdravljam i svako novo mesto radno koje je otvoreno tim ugovorom. Ali, nije transparentno, zahvaljujem.
Završili smo krug replika povodom ove teme. Potpuno je otišlo u neku politiku, nismo završili amandmane, moramo da se vratimo na tekst zakona. Dakle, završili smo sa delom replika zatvoren je krug. Važi za sve koji su se prijavili po replici. Izvinjavam se, ovo je prošlo, bar neki amandman da je prošao. Odbor za finansije i republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava podneo je amandman na član 15. Molim da se ministri izjasne o ovom amandmanu. Odbor za finansije je predložio amandman. Molim vas hoćete li molim vas, samo da se prijavite.
Prijavio sam se, hvala. Prihvata se amandman, samo da bi svi znali da pročitam. Posle 6. stava, člana 15. dodaje se 7. stav koji glasi – u slučaju raskida ugovora pre sačinjavanja konačnog obračuna iz stava 6. ovog člana iz razloga predviđenim ugovorom između investitora i Grada Beograda sačinjava se konačni obračun na dan raskida ugovora. Hvala.
Prihvaćen amandman. Zbog zapisnika, moram u mikrofon.
Ja moram samo da ponovim da usvajanjem ovog amandmana, ne otklanja se glavna zamerka Agenciji za borbu protiv korupcije. U članu 15. a ministar je postavio pitanje ovde, pošto je konačno Vlada rešila da se ne brani samo ćutanjem. Po kom to članu Agencija može bilo šta da kaže. Znači, Agencija postoji da između ostalog daje procenu rizika korupcije u odredbama predloga zakona i oni su to uradili u skladu sa zakonom, u skladu sa svojim obavezama. Kako vi govorite o uspešnoj borbi protiv korupcije i podršci nezavisnih organa, ako tako pežorativno govorite o onome što je posao Agencije za borbu protiv korupcije.
Kada, poslaniče, uputite mene, kada je ministar sada dok se izjašnjavao o amandmanu, govorio o tome, kada?
Prethodno je govorio.
Mi radimo amandman na član 15.
Ja govorim o članu 15.
Ne govorite.
Govorio sam.
Ja ću pročitati amandman zbog gledalaca kojih ima u promilima. Ne govorite. Možete da se ljutite, ali nemate vremena, kada ste ga potrošili na razne druge stvari. Na član 16. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Vladimir Pavićević, narodni poslanik Zoran Živković i zajednonarodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Nataša Vučković, Vesna Marjanović, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Reč ima poslanik Zoran Živković.
Član 16. je od one sorte koja muti nešto u celoj ovoj stvari. Kaže – po okončanju postupka eksproprijacije i upisa u prava svojine nad nepokretnostima, Republika Srbija, itd, može dati u dugoročni zakup, ne mora da se pravi partnerstvo sa tim velikim investitorom koji donosi 3,5 milijarde sa istim garancijama, kao one moje četiri koje sam ponudio pre sat vremena, nego to može da se da u nekakav dugoročni zakup. Potpuno novi momenat. Koliko sam ja pratio, tačno se zna ko gradi, kad gradi, kako izgleda, koliko je visok, šta je sve izgradio u svom životu, koje velike misli je rekao, koliko će biti stanova, koliko će biti kula, koliko će biti čega kod, a sada se to daje u zakup nekome, odnosno stvara se takva mogućnost, a onda kaže u poslednjem stavu – troškovi grada Beograda na utvrđivanju, na uređivanju građevinskog zemljišta, na lokaciji, obuhvaćenoj planskim dokumentom iz člana 2. ovog zakona, biće regulisani posebnim ugovorom između Grada Beograda i Republike Srbije. Pod kojim uslovima? Oko čega, oko kog dela projekta? Kada se to završava, koje su cene, koji su propisi, ko vrši veštačenje, potpuno jedna otvorena stvar gde se sve daje u ruke onima koji žele da naprave taj čuveni „Beograd na vodi“. Da završim od malopre listopadno i četinarsko, svaka vlada je listopadna. Ko se prepoznaje u četinarskoj, zimzelenoj [[isključen mikrofon]]
Šta se sada desilo? Nemam pojma. Dobro, potrošili ste dve minute i hvala vam. Reč ima dr Vladimir Marinković.
Biću veoma kratak, poštovani ministri, kao što reče moja koleginica Branka Bošnjak, ovo jeste najbitniji i najvažniji član zakona i zato je bilo potrebno da se javim i nešto kažem o njemu. Ovo je finale ovog zakona, ovaj član upravo uređuje postupak realizacije izgradnje do krajnjeg cilja i on upravo govori o tome da je ovo vrlo ozbiljna namera Vlade Republike Srbije, a i naših partnera da u potpunosti i do kraja realizuju ovaj projekat. Moj uvaženi kolega Zoran Babić je govorio pre nekoliko minuta o pobedi. Pobedićemo zato što je naša logika i naša filozofija, da je otvaranje novih radnih mesta ono što je najbitnije za našu Srbiju, da je najveći patriota onaj koji otvara radna mesta i da ovo neće biti pobeda ni vladajuće koalicije, niti bilo koga kao političke stranke, ovo će biti pobeda cele Srbije. Ovaj projekat će biti ono što će dati Srbiji taj motiv i taj impuls da se dalje …
Reč ima Vladimir Pavićević. Podnosilac amandmana.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gosti iz Vlade Srbije, ministri i saradnici u Ministarstvu finansija, svaka vlast u Srbiji, poštovana gospodo, može da se ubeleži i zapiše u urbanu strukturu Beograda svojim simbolom. Dakle, svaka vlast ima takvu priliku, i za mene je naša današnja rasprava bila, pravo da vam kažem i jedan povod da se malo zapitam i sam, kakvim se simbolom upisuje u istoriju ova Vlada u Srbiji. Ova Vlada, poštovana gospodo, ovim Predlogom zakona, zalaganjem za projekat „Beograd na vodi“, ovakav kakav je, pravi jedan raskid sa tradicijom urbanog razvoja Beograda dva veka dugog, poštovana gospodo. Ruše se principi na kojima je dva veka bio utemeljen urbani razvoj Beograda. To je simbol koji za sebe vezuje ova Vlada Srbije. Ova Vlada Srbije kao svoj simbol, u smislu urbane strukture Beograda, takođe vezuje jedan antimodernizacijski pristup, jedno antimodernizacijsko usmerenje, gde se narodnim poslanicima u našoj Narodnoj skupštini u 21. veku, poštovana gospodo, stambena zgrada sa ne znam koliko spratova predstavlja kao vrhovni modernizacijski poduhvat, poštovana gospodo, a šoping mol, kao nešto što je neviđeno u gradu Beogradu i to se onda naziva modernizacijom.
Ne mogu da prepoznam amandman. Hoćete mi skrenuti pažnju tačno gde je to?
Tako je, to je amandman na član 16. Ja nudim onda dodatno obrazloženje, poštovana predsednice, koje se sada tiče i rušenja vladavine prava, suprotnosti javnom interesu, to je simbol koji za sebe vezuje ova vlada, nažalost, poštovana gospodo.
Hvala. Balša Božović, podnosilac amandmana.
Zahvaljujem, predsednice Narodne skupštine. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministri, član 16. kaže – da po okončanju postupka eksproprijacije i upisu prava svojine na nepokretnostima Republika Srbija u skladu sa odredbama zakona kojim se uređuje planiranje izgradnje i neizgrađeno građevinsko zemljište, može dati u dugoročan zakup u cilju privođenja zemljišta urbanističkoj nameni. Evo, u jednoj rečenici šta SANU misli o ovom privođenju nameni, kako glasi član 16. ovog zakona. Ova namena je u potpunoj suprotnosti sa interesima grada i šire zajednice. Ona je sukobljena sa osnovnim funkcionalnim ambijentalnim i kulturno istorijskim aspektima uređenja ovog prostora. Dame i gospodo, član 16. SANU do te mere ismeva, a da li možda Vlada Republike Srbije, da li prisutni ministri, da li ovde poslanička većina, misli da zna i ume da da obrazloženje bolje od SANU. Gospodin Babić kaže -Da; ali ja ne verujem da je to istina i ja ne verujem da gospodin Babić zna više od domaće i strane stručne javnosti. Ja ne verujem da i pored te osionosti da znaju sve, i da se pitaju za sve, znaju više od onih koji su dali ove komentare, doajeni arhitekture, umetnosti, slikarstva, najveći pisci u gradu Beogradu i Srbiji. Zahvaljujem. (Zoran Babić, s mesta: Replika.)
Vreme ima samo Aleksandar Jovičić na raspolaganju. Nije bilo osnova. (Zoran Babić, s mesta:Tri puta me je imenom pomenuo.) Ali samo pomenuo. (Zoran Babić, s mesta: Rekao je da ne znam da…) Dobro. Izvolite repliku. Izvolite.
Ja priznajem da ne znam i sa svoje 44 godine, koje ću nadam se napuniti za ravno nedelju dana, znam da moram mnogo toga još da učim, ali sam spreman da svoje akademsko zvanje, ali sam spreman da svoje akademsko zvanje koje sam stekao na Beogradskom univerzitetu, na mašinskom fakultetu, stavim na poređenje sa vama gospodine Božoviću. Spreman sam da svoj mašinski fakultet koji sam završio nekih šest meseci pre roka, da stavim u poređenje sa vama i sa vašim pravničkim znanjem i sa dužinom studiranja i sa primenom tog znanja, spreman sam da se poredim. Da li znam više od Akademije nauka? Sa respektom prolazim pored zgrade Akademije nauka i umetnosti, a ne da se poredim. Decenije i decenije su potrebne da bi se ušlo u tu zgradu i da bi se bio član, a sa kojim pravom vi mašete nekim papirima, a niste mahali sa tim papirima iste akademije nauka koja je rekla o besmislu mosta na Adi. Tada vam nije bila bitna, tada ste je omalovažavali, tada kada su rekli da taj most vodi pravo u brdo i bez tunela ispod Topčiderskog brda, da taj most ne znači ništa i da služi kao vešalica za ptice koje će sletati na njega. Okrećite glavu i tada ste okretali glavu od Akademije nauka i tada ste okretali glavu od javnosti. Da li je to naknadno znanje ili priznajete da moj kolega, po struci kolega, gospodin Đilas, nije prihvatao, a sada Pajtić prihvata to, nisu prihvatali drugi?
Hvala vam, prošlo je dve minute, poštujte vreme replike. Reč ima ministar Antić. Izvolite.
Pre svega, mi ovde kao ministri u Vladi Republike Srbije pokušavamo da budemo deo one procedure koju predsednica zagovara i da komentarišemo ono što je sadržaj amandmana i u retkim slučajevima se javljamo da prokomentarišemo ona pitanja koja smo razrešili, ja verujem, u onom prvom delu rasprave koja je bila pre dva dana. Međutim, zaista u ovom trenutku moram još jednom da se osvrnem na ovu jednu ogromnu, po meni nerazumljivu energiju kod pojedinih kolega iz DS, koji pokušavaju da obesmisle ovaj zakon i ovaj projekat, što je za mene još pogubnije. Moram ponovo da ponovim i zbog vas i zbog javnosti, projekat „Beograd na vodi“ ili spuštanje Beograda u Savski amfiteatar, to je višedecenijski san, ali prvi sastanak na temu projekta „Beograd na vodi“, održan je 15. avgusta 2013. godine. Na sastanku je bio gradonačelnik Beograda, Dragan Đilas, sa tadašnjim prvim potpredsednikom Vlade, sadašnjim premijerom, gospodinom Vučićem. Moram da kažem da sam ja za taj sastanak kao tadašnji predsednik Skupštine grada i vaš koalicioni partner u Beogradu saznao iz medija, zato što je DS taj projekat htela samo za sebe, sa nadom da će se realizovati i da će na konto tog projekta DS te 2013. godine ući u vlast i za mene je potpuno nepojmljivo da danas 2015. godine vi imate potpuno drugu priču. O čemu se ovde radi? Da li jedan isti projekat…
Hvala ministre, ušli ste u repliku i vi.
Završavam rečenicu. Da li jedan projekat može biti dobar kada ste u vlasti, a loš kada ste opozicija, ja to ne prihvatam.
Hvala ministre zaista. Nemojte vikati. Ja se izvinjavam zaposlenima u parlamentu Republike Srbije koji sutra imaju praznik i koji bi zaista voleli ako se u ove kasne sate nalaze u parlamentu i ostaće sigurno nekoliko sati i posle nas, barem da se bavimo konkretno predlogom zakona. Ja im se izvinjavam kao predsednik parlamenta. Reč ima Milutin Mrkonjić. Izvolite.
Hvala najlepše gospođo Gojković. Poštovani ministri i ostali članovi Vlade, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, meni je žao što u momentu kada jedan od poslanika, inače moj miljenik, gospodin Marko me je presekao, ja sam upravo nešto hteo da pojedem i meni nije dobro, šećer mi skače jer sam malo ozbiljniji čovek pa nisam odmah odgovorio jer ne mogu da se snađem u tim replikama ja. To deluje donekle simpatično, ali sada već i nije. Ja sam to rekao i pre dva dana kada se govorio na plenarnoj sednici o suštini zakona. Ovo je projekat oko koga ne sme da bude ovolike rasprave i ovoliki sukobi. Taj projekat ne bi smeo toliko da se koristi u svrhu političke ili politikantskog prepucavanja bilo koje stranke. Dužnost mi je pripala, kao jednom od najstarijih članova ovde i kao čoveku koji se tim poslom bavi 40 godina, ipak da pomirim sve te snage. Podsećam, kad se govori o članu 16, hajde da kažem jednu rečenicu jer mi vreme ističe, o zemljištu, širi interes tog prostora je želja i potreba grada da najstariju tačku u Evropi na Koridoru 10 železničkom skinemo s dnevnog reda. To je čvor. Čvor uslovljava da interes bude opšti. Da se razumemo. To niko do sada nije rekao, između ostalog, naravno. A šta će se tu graditi, to je druga tema. Ovaj zakon je samo jedna etapa. Što se tiče odnosa partija u vezi ovih projekata, podsećam na 1996. godinu, kada je takođe bio pokrenut ovaj proces u drugom smeru. Taj posao tada je radila jedna grupa mladih entuzijasta, promotera, na čelu sa Srđanom Šaperom, takođe divnim dečkom, demokratom ortodoksnim i meni to nikada nije smetalo, kao što mi ni danas to ne smeta. Dakle, ovo je dobar projekat. Ja se zahvaljujem i gospodinu Božoviću i Marku i gospodinu Babiću kad me prozivate, ali prozivajte me u kontekstu toga da morate svi zajedno na njemu raditi. Dakle, ono što je gospodin Vučić ponudio ruku, treba prihvatiti. Svi stručnjaci će biti uključeni. Ja sam ubeđen, i ovi koje vi danas ovde spominjate, da su isti ti ljudi spremni sutra da krenu u realizaciju tog projekta. Hvala najlepše.
Nema osnov za repliku niko. Zahvaljujem. Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Katarina Rakić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava je prihvatio ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Nemate više ni sekundu vremena, ovi koji su se prijavili. Žao mi je. Sačekaćemo nastavak sednice u sredu, pa ćete imati vremena. Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, dr Janko Veselinović, Snežana Malović, Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Aleksandar Senić, Dušan Petrović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Blagoje Bradić, Ivan Karić. Reč ima Slobodan Homen. Izvolite.
Hvala. Poštovana predsednice, gospodo ministri, dame i gospodo narodni poslanici, večeras smo dosta slušali o projektima iz prošlosti, projektima budućnosti, ali mislim da šira javnost ako je slušala nije mogla da se otme utisku da u svakom projektu koji je ova zemlja radila, ko god bio na vlasti, bilo je korupcije, kriminala i uvek nova ili stara vlast stavlja trunku sumnje na ono što je rađeno. Čak i kada priznajemo da su projekti bili dobri, ostavljaju trunku sumnje da je to rađeno na neki loš ili koruptivan način. Upravo u tom smislu smo mi predložili amandman koji mislim da je izuzetno važan, jer kad pričamo ovde protiv korupcije, jedan segment je naravno rad policije i istražnih organa i nečija krivična odgovornost. Ali, to je samo deo utvrđivanja krivice, borba protiv korupcije. Mislim da je daleko važniji deo sama transparentnost. Mislim da ovaj amandman zaista treba da prihvatite, jer on samo govori o tome da svi ugovori koji će biti zaključeni u vezi „Beograda na vodi“ treba da budu javno dostupni na prezentaciji grada Beograda i drugih nadležnih organa, i to vrlo kratko, odnosno odmah nakon potpisivanja tih ugovora. Ovim ćete vi kao Vlada i kao vlast sprečiti sve spekulacije na koji način su zaključivani ugovori, koliko su čije obaveze, da li su plaćene komunalije, da li su plaćene naknade. To je ono o čemu se govori celo veče. Pozivam vas da debelo razmislite. Jer,političku odgovornost za bilo koji neuspeh u realizaciji ovog posla, za bilo koje prikrivanje činjenice iz ugovora, snosićete vi. A na ovaj način će biti jasnije, kako nama kao opoziciji, tako i građanima Srbije, na koji način i zašto su zaključivani ovi ugovori. Smatram da danas niko ne treba da bude protiv transparentnosti i pozivam vas da usvojite amandman.
Mogli ste da kažete barem nešto o internet stranici.
Molim?
Jedino da usvojimo amandman i ništa nije drugo rečeno. Narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo, zajedno su podneli amandman kojim predlažu da se posle člana 16. doda novi član 17. Reč ima narodni poslanik Nada Lazić. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovani gospodine ministre, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, iako smo u načelnoj raspravi rekli da ovaj zakon zapravo nema nikakvog značaja za građane Vojvodine i da je to nešto što je stvar lokalne samouprave grada Beograda, mi smo predložili da se posle člana 16. doda član 17, čija bi uloga bila zapravo praćenje realizacije ovog projekta. Tu smo predložili da se formira komisija od 17 članova iz reda narodnih poslanika i pet članova iz reda stručnjaka. Poslaničke grupe predlažu kandidate za članove komisije, srazmerno broju narodnih poslanika poslaničke grupe u odnosu na ukupan broj narodnih poslanika u Narodnoj skupštini, s tim da svaka od poslaničkih grupa ima najmanje jednog člana ove komisije. Članovi komisije iz reda stručnjaka biraju se na predlog Odbora za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije. Odlukom o obrazovanju komisije bliže će se utvrditi njen zadatak i sastav. Komisija ima pravo da traži od državnih organa i organizacija podatke, isprave i obaveštenja, kao i da uzima izjave od pojedinaca koje su joj potrebne. Predstavnici državnih organa i organizacija dužni su da se odazovu pozivu komisije, itd. Ovaj amandman je odbijen, jer je rečno da će se formirati radna grupa koja će u ime Narodne skupštine kontrolisati rad realizacije ovog projekte. Moram na kraju da dodam da sam se danas osećala kao učesnica u nekakvom rijalitiju, gde smo slušali sukobe i prepucavanja naših kolega koji žive u Beogradu, a mi koji živimo u drugim delovima Srbije i koji imamo druge probleme, kao što su visoki nivo podzemnih voda, poplave, odroni, klizišta, jednostavno smo slušali neku priču koja nas se ne dotiče, jer smatramo da imamo mnogo većih i mnogo važnijih problema. Jedino želim da pozdravim kolege iz Skupštine grada Beograda, jer smo ovih dana radili njihov posao i danas, da tako kažem, smo se prosto valjali po ovim klupama od premora, jer smo obavljali nešto što nije bio naš zadatak. Hvala.
Narodni poslanici Marko Đurišić, Janko Veselinović, Snežana Malović, Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Aleksandar Senić, Dušan Petrović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Blagoje Bradić i Ivan Karić podneli su zajedno amandman kojim predlažu da se posle člana 16. doda novi član 16a. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala, poštovana predsednice. Gospodine ministre, ostao je još samo jedan. Jedan, ali vredan. Ne mogu da razumem, posle svih poziva, pre dva dana, koje je premijer uputio ovde da se uključimo u projekat, da učestvujemo, da kontrolišemo i tih istih poziva koje su danas kolega Babić, kolega Jovičić i neki drugi ovde, takođe, nama ovde upućivali, zašto ovaj amandman nije prihvaćen ili ovaj prethodni, koji je koleginica Lazić obrazložila, ili ovaj naš? Ja ću pročitati kako on glasi. Mi smo predvideli dodavanje novog člana 16. „Vlada je dužna da Narodnoj skupštini dostavi na razmatranje i usvajanje detaljan plan realizacije projekta u kome se posebno iskazuje finansijski plan projekta. Uz plan iz stava 1. ovog člana, kao njegov sastavni deo podnose se i dokazi o obezbeđenim sredstvima za eksproprijaciju kod korisnika eksproprijacije i dokazi obezbeđeni sredstvima investitora za realizaciju projekta. U cilju praćenja realizacije projekta Vlada će, po stupanju na snagu ovog zakona, obrazovati radno telo koje će sačinjavati predsednici nadležnih odbora Narodne skupštine, ministarstva nadležnih za poslove finansije, građevinarstva i prostornog planiranja, kao i predstavnici udruženja arhitekata, univerziteta, naučnih institucija i Inženjerske komore Srbije. Vlada je dužna da podnosi Narodnoj skupštini šestomesečne izveštaje o realizaciji projekta.“ Evo načina na koji mi hoćemo da učestvujemo u ovom projektu. Sve vreme nas pozivate i gospodin Vučić pre dva dana, gospodin Babić danas nekoliko puta, gospodin Jovičić, i ne znam još ko ne. Kažete – evo učestvujte u projektima, evo načina, kroz institucije sistema. Vaš odgovor je – biće formiran nadzorni odbor i on će da kontroliše realizaciju projekta, a Vlada će kroz godišnje izveštaje, jednom godišnje kada se usvaja završni račun davati izveštaj o tome koliko je sredstava iz budžeta otišlo. Sve vreme nam pričate dođite, uključite se, mi govorimo – hoćemo kroz institucije, ne partijski. Vi ste rekli, gospodin Vučić više puta, vi gospodine Jovičiću više puta, gospodin Babić isto. Ne znam da li kolega Martinović ne mogu da se setim dugo je trajalo. Izvinite ako niste vi. Znači, vi ste sve, evo, ne znam, jeste li vi gospodine Marinkoviću nešto rekli? Niste to rekli, dobro.
Ne smete se obraćati direktno poslaniku, već ste prekršili Poslovnik obratili ste se dvadeset poslanika lično.
Ja se izvinjavam. Evo, gospodin Mrkonjić je sam rekao da je on to rekao. I onda nećete da prihvatite ovaj amandman koji predviđa radno telo u kome učestvuju predstavnici Skupštine svih poslanika ovde, stručni ljudi i time obezbeđujem transparentnost, time obezbeđujemo da svi gledaju kako se taj projekat razvija i koliko on košta građane Srbije. Znači, ja ne mogu da razumem posle svih ovih diskusija zašto ovaj amandman nije prihvaćen. Ako hoćete da učestvujemo, ako ste nas pozvali, glasajte za ovaj amandman jer ćete tako omogućiti svim poslanicima, a pošto smo mi narodni poslanici poslati ovde od strane građana i svim građanima, da imaju uvid u to kako se ovaj projekat razvija, koji su troškovi građana Republike Srbije i koja je na kraju krajeva i korist. Ja vas pozivam ministre da kažete konačno nešto, da kažete zašto je ovaj amandman odbijen i kako mislite da se ostvari ta kontrola gde treba da učestvujemo i mi ako će se to sprovoditi samo kroz Nadzorni odbor u kome će Republika Srbija kao manjinski partner kada se formira javno preduzeće za sprovođenje, odnosno privredno društvo za sprovođenje ovog projekta Republika Srbija, sami ste to govorili ovde i premijer i vi, da će imati udeo vlasništva 30, 31 i 32%. Znači, imaće manje predsednika u tom Nadzornom odboru. Kako onda vi mislite, šta znači taj poziv, sem toga da se on ovde ponovi 20 puta i da ostane samo, da ode tako u vetar. Mi smo dali konkretan model na koji možemo da se uključimo u ovaj projekat, a vi ga odbijate. Vi ga odbijate, a pozvali ste nas u njemu da učestvujemo. Ja vas molim da promenite mišljenje. Vi možete kao predsednik Vlade da kažete da prihvatate ovaj amandman ili eventualno prethodni amandman ako vam se više sviđa koleginica Lazić, ali on je na istom tonu sa istom idejom, da se Skupština uključi u sprovođenje ovog projekta tako što će biti formirano ili radno telo ili neko posebno skupštinsko telo.
Istrošili ste vreme. Zahvaljujem, potrošili ste vreme.
Sa zadovoljstvom konstatujem prelazak na konstruktivne predloge u vašoj diskusiji i na tome sam vam zahvalan. Postojeći amandman, pošto je vreme poodmaklo ja ću krajnje tehnički da dogovorim, postojeći amandman izlazi iz okvira ovog zakona pošto u stavu 2. predviđa da se ovo telo bavi pitanjima dokaza, obezbeđenim sredstvima investitora za realizaciju projekta. To nije predmet ovog zakona i prema tome ne može biti propisan ovim zakonom. (Marko Đurišić, s mesta: Jeste, amandmanom koji ste usvojili na član 7.)
Zahvaljujem ministre, ali ne možemo da komuniciramo ovako sa poslanicima.
Ja se izvinjavam. Finansiranje obezbeđenja sredstava…
Čitav dan smo imali debatu, ali neformalno ne.
… investitora za realizaciju projekta izlazi iz okvira ovog zakona. Prema tome, mi ne možemo da propisujemo ovim zakonom telo koje će kontrolisati nešto što se ne nalazi u domenu ovog zakona. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Na član 17. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Vladimir Pavićević, Zoran Živković, zajedno Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, Aleksandra Jerkov, Nataša Vučković, Vesna Marjanović, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Reč ima dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, gospođo Gojković, poštovani ministre Vujoviću i poštovani gosti iz ministarstva, ovo je poslednji amandman koji sam ja podneo na poslednji član ovog predlog zakona, u jednom cilju da pokušam da ubedim narodne poslanike ovde da treba da se anulira ovaj predlog zakona i da ga ne usvojimo poštovana gospodo. Za mene nije bilo nikakve sumnje dame i gospodo narodni poslanici da će opozicija i na današnjoj sednici Narodne skupštine snagu argumenta imati na svojoj strani. I pre dva dana u načelnoj raspravi ovde u našoj Narodnoj skupštini kada je Vlada bila u najjačem sastavu, kada je predsednik Vlade lično branio ovaj predlog zakona, opozicija je poštovana gospodo bila nadmoćna kada se mere argumenti. Zato mislim da gospođo Gojković ni vi ne treba mnogo da se brinete, ni gospodin Babić, ni gospodin Martinović, ni gospodin Arsić, ni gospodin Jovičić, ali ni gospođa Vukomanović, ni gospodin Vujović što danas niste uspeli na dobar način da argumentujete svoj stav oko ovog predloga zakona. Kada to nije pošlo za rukom predsedniku Vlade, prvom čoveku ove Vlade pre dva dana, zašto bi bilo ko očekivao od vas da danas uspete u tome. Prema tome, opozicija je …
Ovaj zakon će stupiti na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku“, vi kažete – briše se.
Jeste.
Ne znam kako ste se vratili na preključe.
Ovo je sumiranje naše rasprave. Poslednji amandman i ja…
Nije.
Moj poslednji. Ponovo ste skratili vreme i kako ja sada da zaokružim svoj govor gospođo predsednice?
Hvala puno. Zaista smo danas imali iscrpnu raspravu.
Ajde da se zahvalim i ja vama.
Hvala. Da vidimo ko uopšte ima vreme. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Član 17. završni koji je dokaz višegodišnje bahatosti. U Ustavu Srbije piše da zakoni stupaju na snagu osmog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku“, ali namerno da bi se pokazalo ta prazna moć, ta estradna nikakva, operetska moć insistira se stalno da to važi sutradan od objavljivanja ili danom objavljivanja, narednog dana. Ako pogledamo član 5. koji kaže da je rok za podnošenje zahteva za eksproprijaciju čime se bavi ovaj zakon pet godina, voleo bih da ministar Vujović objasni čemu ova žurba da počne da važi dan nakon objavljivanja, kada postoji period od pet godina, kada ne postoji ni jedan plan, ni jedan projekat, ne zna se šta se gradi, gde se gradi, ko gradi, iz čega se gradi, u kojim odnosima, kako i šta se plaća. To je potpuno besmislena stvar. Imam dva predloga, jedan je da se usvoji ovaj amandman i da se briše i ovaj član kao i svi pre toga. Drugo je da nakon rasprave o amandmanima ne zakazujete sada u narednih nekoliko dana Dan za glasanje, zato što smo na pragu jednog praznika. Pre sedam dana potpuno opravdano nismo radili zbog praznika Veliki petak po Gregorijanskom kalendaru, ne postoji nikakav razlog da radimo na Veliki petak po kalendaru koji poštuje većina građana ove države.
Hvala. Izašli smo iz okvira amandmana. Ovo su ipak samo sugestije.
Da li možete da mi date još par sekudni?
Ne mogu da bi mi davali sugestije. Počeli smo radnim danom, a to što se vi javljate i želite …
To znači da vas neka teška muka tera … [[Isključen mikrofon.]]
To što se vi javljate i želite da pređemo Veliki petak, to nije bila želja svih poslanika danas. Počeli smo u četvrtak ujutru. Reč ima narodni poslanik Balša Božović.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi predstavnici Vlade Republike Srbije, poštovani gosti, ako neko ko je rođen u Beogradu, duboko sam protiv menjanja identiteta glavnog grada, protiv menjanja svega onoga što danas predstavlja simbol Beograda. Nijedan soliter, nijedan hotel ne mogu da zamene ni tvrđavu, ni Pobednika, ni Nebojšinu kulu, ni Savamalu, ni Terazije, ni ovo zdanje Doma Narodne skupštine. Neko ko je govorio da nam je potreban Abu Dabi u centru Beograda, taj ne poznaje i ne zna šta je Beograd. Siguran sam da će Beograđani sačuvati svoj obraz i da će jedinstveno i solidarno stati protiv ovog projekta. Na kraju, Beograd je svet i ovaj projekat neće zaživeti…. (Poslanik pokazuje transparent.)
Hoćete biti ljubazni po amandmanu?
…on je duboko pogrešan i mislim da je ova stvar nešto što neće da prođe…
Dakle, ja ću vas isključiti s punim pravom. Da bi ispunila ono što poslanik Živković traži od mene, ja ću vas isključiti, jer ne želite da govorite o amandmanu. Poslaniče Aleksandar Jovičić, vi ste tražili da diskutujete o ovom amandmanu. Molim poslanike za red u sali, da omogućite poslaniku Aleksandru Jovičiću da se javi i iskoristi svoje preostalo vreme da diskutuje o amandmanu. (Marko Đurišić, s mesta: Poslovnik.) Poslanik stoji već, vi ste zakasnili. Kada sam dala reč poslaniku Jovičiću, vi ste s puni nepoštovanjem tražili da on sedne, a da vi ustanete. Izvolite, poslaniče.
Hvala, uvažena predsedavajuća. Zamolio bih sve poslanike da se saslušamo još ovih poslednjih desetak minuta, koliko će biti rasprave, a možda i manje. Videli smo ovde određene transparente i zaista nemam šta da kažem. Pored svega što smo danas čuli, ništa drugo nismo ni očekivali. Da, u pravu ste, neće proći, ako se vi pitate da se Srbija razvija i da se Beograd razvija. Ali, nažalost po vas, a na sreću građana Beograda i Srbije, vi se ne pitate. Hvala vam na tome. Zbog javnosti i građana moram da odgovorim na par pitanja koja ste vi postavili.
Poslaniče, molim vas o amandmanu. Bila sam vrlo stroga prema Balši Božoviću.
Da, da, o amandmanu. Ispoštujte dva minuta.
Ali o amandmanu zaista. Možete se javiti po drugom, poslednjem, ali, molim vas, nemojte da imamo dvostruki aršin. Molim za razumevanje i šefove poslaničkih grupa, kada traže da se drugi ponašaju na određeni način, da traže i da ne negoduju kada sam jednaka i prema drugima. Molim vas, javite se i iskoristite vaše vreme onda po poslednjem amandmanu.
Ali vi ste iskoristili više nego ja.
Uvek to radim i drugim poslanicima.
Daćete mi petnaestak sekundi više, nadam se. Ako mogu samo da završim. Svi amandmani koji su bili podneti upućivali su, a pogotovo ovaj poslednji, na nekoliko stvari. Postoje neki odgovori koje zaista i parlamentarci i građani moraju znati. Ja ću, evo, ukratko, a nikog neću uvrediti. Građani neće vraćati nikakav kredit za ovu investiciju, jer je ovo investicija, a ne zaduživanje. Takođe, zemljište se plaća, investitor plaća zemljište od 240 miliona evra kroz infrastrukturu. Znači, bolnice, škole, sve ustanove koje se bave socijalnom zaštitom. Znači, plaća se, nije besplatno. Kažu – čuvamo tradiciju, Nebojšina kula, Kalemegdan. Ne diramo Kalemegdan, Pobednika ne skidamo, Nebojšina kula ostaje. Samo želim jednu rečenicu da kažem građanima Republike Srbije. Ne bojte se, Aleksandar Vučić misli na vas, za razliku od onih koji nisu. Aleksandar Vučić želi Beograd razvijen, Srbiju razvijenu, jaku ekonomiju, da smanjimo nezaposlenost i da konačno završimo sa praksom uništavanja srpske privrede, pljačkanja građana, izbacivanja ljudi na ulicu i ostavljanja bez posla. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević. Izvolite.
Uvažena predsednice, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da smo…
Molim vas da pustimo poslanika da govori, ima pravo kao i svi ostali poslanici da se javi za reč i da govori.
Mi smo bili veoma strpljivi, prisustvovali celom toku rasprave, sagledali argumente koje smo mogli u proteklih nekoliko sati, a i prethodnih dana da čujemo od strane opozicije. Ono što želim da kažem kada je reč najpre o amandmanu i o amandmanu o kojem trenutnu raspravljamo, ali i o amandmanima koji su bili slične sadržine, a o kojima smo govorili tokom čitavog dana, za nas je apsolutno neprihvatljiv amandman – briše se, jer ovaj zakon jeste pisan da bi se primenjivao, da bi se poštovao, da bi se napravio jedan kvalitetan zakonski okvir i da bi se stvorili uslovi za realizaciju jednog izuzetno važnog i značajnog projekta koji jeste od važnosti značaja, ne samo za Beograd, već i za čitavu Srbiju. Tokom malopređašnje rasprave smo mogli čuti da je neko rođen u Beogradu. Ja nisam rođen u Beogradu, rodom sam iz Valjeva, ali ču svakako, kao i moje kolege poslanici, podržati ovaj zakonski okvir, jer ovaj zakonski okvir, kao što sam rekao, treba da omogući realizaciju jedne investicije koja treba da pokrene čitavu Srbiju. Ovo je projekat budućnosti. Mi danas govorimo o projektu koji treba da podstakne i da pokrene kompletnu srpsku privredu, projektu čija vrednost jeste, o tome smo danas više puta čuli tokom rasprave, 3,5 milijardi evra, projekat koji treba da uposli 13000 radnika, projekat koji treba da podstakne građevinsku industriju, a znamo u kakvim problemima je bila građevinska industrija tokom proteklog perioda, projekat koji treba da pokrene kompletan industrijski…
Molim vas za red u sali. Izvinite, poslaniče, trudim se da napravim bilo kakvu atmosferu za rad.
Zahvaljujem. … dakle, projekat koji treba da pokrene čitav industrijski sektor, projekat koji će od Beograda napraviti svetsku metropolu koja hoće biti privlačna i za strane i za domaće investitore u narednom vremenskom periodu, ali i projekat koji će privući i ogroman broj stranih i domaćih turista u narednom vremenskom periodu. To svakako hoće stvoriti jedno novo lice i Beograda, ali i nove lice čitave Srbije. To jeste na dobrobit građana i to jeste, kako je definisano ovim zakonom, u pravom smislu reči javni interes. Želim da kažem da je Vlada tokom i današnje rasprave i rasprave koja se vodila pre dva dana u parlamentu, predsednik Vlade i Vlada Republike Srbije su pokazali jedan odgovoran i ozbiljan pristup kada je reč o realizaciji ovog izuzetno važnog i značajnog projekta, da je Vlada Republike Srbije vrlo jasno pokazala da apsolutno nema šta da krije i da jeste spremna na sučeljavanje mišljenja, na razmenu argumenata, na dijalog, ali da nakon današnje rasprave sa sigurnošću možemo reći da istina, kada je reč konkretno o projektu o kojem danas govorimo, u razmeni argumenata jeste svakako na strani Vlade Republike Srbije. Više puta do sada smo govorili da Srbija jeste ušla u suštinske i strukturne reforme i mi smatramo da to jeste jedini put i pravac koji vodi ka ozdravljenju ekonomskog sistema naše države. U periodu ekonomske krize naravno da štednja mora i treba da bude prioritet, štednja, racionalna potrošnja, domaćinsko ponašanje, ali štednja sama po sebi nije dovoljna. Štednja će nam omogućiti da udahnemo, ali da bi Srbija u celosti izašla iz krize potrebni su nam upravo ovakvi investicioni projekti. Potrebni su nam kapitalni projekti, potrebno je da u Srbiji podstaknemo preduzetnički duh i potrebno je ono što je jasno definisano ekspozeom premijera Vlade Republike Srbije, a to je da ojačamo privatni sektor. Dakle, Srbiji nisu dovoljni mali, parcijalni, sitni koraci, Srbiji je potreban veliki iskorak napred. Mi započinjanjem realizacije ovog projekta pravimo jedan ogroman iskorak, iskorak napred. Ono što takođe želim da kažem kada je reč o ovom projektu, najpre se govorilo da ovaj projekat nije realan, da ovaj projekat nije izvodljiv, da on jeste predizborna bajka. Zatim se govorilo da će građane Beograda neko isterati iz svojih domova, a građani su živeli u nehigijenskim uslovima, u barakama. Danas imaju normalne stambene objekte i mi ne čujemo kritiku od građana koji žive u tim stambenim objektima.
Budite ljubazni o amandmanu i zašto da zakon ne stupi na snagu narednog dana od dana objavljivanja.
Malo čas sam rekao, upravo da bi se postigli ciljevi o kojima smo govorili. Dakle, mi pišemo zakon, odnosno usvajamo ovaj zakon da bi stvorili uslove za realizaciju jednog veoma važnog i značajnog projekta. Ponoviću, projekta koji je od izuzetne važnosti i značaja ne samo za Beograd već i za čitavu Srbiju. Ali, dozvolite mi da završim. Malo čas sam pomenuo da je neko pominjao da će građani Beograda biti isterani iz svojih stanova, iz centra grada. Ne vidim kritike od strane tih građana. Nakon rasprave, postavlja se jedno pitanje – da li je problem to što „Beograda na vodi“ neće biti ili je problem to što „Beograda na vodi“ hoće biti i što hoće početi realizacija ovog izuzetnog važnog projekta. Za nas je veoma važno da postoji od strane predsednika Vlade Republike Srbije, od strane Vlade Republike Srbije jedna otvorenost i transparentnost, da postoji odgovornost, da postoji želja za razgovorima, za sugestijom, za predlozima. Naravno, da se čuje i kritički osvrt i onog manjeg dela javnosti koji ima kritički osvrt. Mi duboko verujemo da će i taj manji deo, pa i stručne javnosti i opozicioni deo nakon današnje rasprave podržati ovaj zakonski predlog. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Imamo još jedan amandman. Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Aleksandar Senić, Dušan Petrović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala poštovana predsedavajuća, molim vas da mi omogućite da obrazložim poslednji amandman danas. Izvinjavam se što ću morati da govorim glasno pošto vidim da predsednica ne želi da mi to omogući.
Vi uvek govorite izuzetno glasno, pa vas neću sprečiti ni sada u tome. Izvolite.
Mi smo predvideli da u članu 17. čiji prvi stav govori da zakon stupa na snagu danom objavljivanja u „Službenom glasniku“ doda drugi stav koji glasi – ovaj zakon počinje da se primenjuje od dana usvajanja plana realizacije projekta iz člana 16. stav 1. ovog zakona. Vlada je odbila ovaj amandman iz razloga što je predloženo rešenje celishodnije. Omiljena reč Vlade celishodnije i svrsishodnije. Uopšte ne obraćajući pažnju šta smo mi napisali. Mi smo ranije predlaganjem novog člana 16a predvideli da se Narodnoj skupštini pre nego što ovaj zakon stupi na snagu i počne da se primenjuje dostavi plan realizacije projekta u kome se posebno iskazuje finansijski plan projekta. Mogli ste da kažete ne slažemo se sa vašom idejom, ne treba Narodna skupština ništa tu da zna, a ne da ovde ponavljate dva dana – dođite, uključite se. Znači, mislim da to nije u redu i da ste trebali na drugi način da odbijete ovaj amandman ako već niste hteli da ga prihvatite. Želim, na kraju da se izvinem zaposlenima u ovoj Skupštini što ćemo raditi i na Veliki petak …
Zahvaljujem, ovo više nije po amandmanu. Puno vam zahvaljujem.
To sigurno nije krivica poslanika opozicije jer smo mi imali svega sat, sat i po vremena danas da govorimo.
Počeli smo jutros u 10,00 nemojte da iznosite neistine, sada je dvadeset minuta do ponoći. Prema tome, vaša je stvar kako ste vi danas zamisli ovu sednicu i čime ste se bavili. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Poštovani narodni poslanici u skladu sa odredbom člana 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine određujem četvrtak 9. april 2015. godine sa početkom u 23 časa i 44 minuta kao dan za glasanje o drugoj tački dnevnog reda ove sednice, odnosno o Predlogu zakona o utvrđivanju javnog interesa i posebnim postupcima eksproprijacije i izdavanja građevinske dozvole radi realizacije projekta izgradnje „Beograd na vodi“. Poštovani narodni poslanici, nastavljamo rad odlučivanjem o 2. tački dnevnog reda, odnosno o predloženom zakonu. Molim vas da pristupimo glasanju. Potrebno je da utvrdimo kvorum. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 177 narodnih poslanika, te da prema tome postoje uslovi za odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o utvrđivanju javnog interesa i posebnim postupcima eksproprijacije i izdavanja građevinske dozvole radi realizacije projekta izgradnje „Beograd na vodi“ u načelu. Molim vas da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 173, protiv – devet, uzdržanih – nema, nije glasalo – šest od ukupno prisutnih 188 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština je većinom glasova prihvatila Predlog zakona u načelu. Pre nego što pređemo na odlučivanje o amandmanima … ne, ovo nije potrebno, izvinjavam se. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na naziv Predloga zakona amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Aleksandar Senić, Dušan Petrović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim vas da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – tri, uzdržanih – nema, nije glasalo – 174 od ukupno prisutnih 188 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Vladimir Pavićević, Zoran Živković i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, Aleksandra Jerkov, Nataša Vučković, Vesna Marjanović, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim vas da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv – četiri, uzdržanih – nema, nije glasalo – 174 od ukupno prisutnih 188 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Aleksandar Senić, Dušan Petrović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim vas da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo – 177 od ukupno prisutnih 188 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Senić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim vas da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 179 od ukupno prisutnih 188 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Vladimir Pavićević, Zoran Živković i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, Aleksandra Jerkov, Nataša Vučković, Vesna Marjanović, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim vas da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo – 178 od ukupno prisutnih 188 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Janko Veselinović, Snežana Malović, Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Dušan Petrović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Blagoje Bradić, Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv –niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 177 poslanika od ukupno prisutnih 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanici Marko Đurišić, Janko Veselinović, Snežana Malović, Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Dušan Petrović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Blagoje Bradić, Ivan Karić zajedno su podneli amandman, kojim predlažu da se posle člana 2. doda novi član 2a. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv –niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 177 poslanika od ukupno prisutnih 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Vladimir Pavićević, narodni poslanik Zoran Živković i zajedno poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, Aleksandra Jerkov, Nataša Vučković, Vesna Marjanović, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv –jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 175 poslanika od ukupno prisutnih 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Janko Veselinović, Snežana Malović, Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Dušan Petrović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Blagoje Bradić, Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv –niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 176 poslanika od ukupno prisutnih 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Vladimir Pavićević, narodni poslanik Zoran Živković i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, Aleksandra Jerkov, Nataša Vučković, Vesna Marjanović, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 9, protiv - niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 177 poslanika od ukupno prisutnih 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Janko Veselinović, Snežana Malović, Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Aleksandar Senić, Dušan Petrović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Blagoje Bradić i Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv –niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 176 poslanika od ukupno prisutnih 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Vladimir Pavićević, narodni poslanik Zoran Živković, zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, Janko Veselinović, Snežana Malović, Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Aleksandar Senić, Dušan Petrović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Blagoje Bradić i Ivan Karić i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, Aleksandra Jerkov, Nataša Vučković, Vesna Marjanović, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv –niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 176 poslanika od ukupno prisutnih 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Vladimir Pavićević, narodni poslanik Zoran Živković, zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, Janko Veselinović, Snežana Malović, Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Aleksandar Senić, Dušan Petrović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Blagoje Bradić i Ivan Karić i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, Aleksandra Jerkov, Nataša Vučković, Vesna Marjanović, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv –niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 176 poslanika od ukupno prisutnih 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Vladimir Pavićević, narodni poslanik Zoran Živković i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, Aleksandra Jerkov, Nataša Vučković, Vesna Marjanović, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv - niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 176 poslanika od ukupno prisutnih 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Vladimir Pavićević, narodni poslanik Zoran Živković i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, Aleksandra Jerkov, Nataša Vučković, Vesna Marjanović, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Molim poslanike da ne večeraju u sali. Poslaniče Pavićeviću, molim vas zaista, nemojte. Hranu ne unosimo u parlament. Nemojte kao opravdanje vikati – pogledajte ovo. [[Ivan Karić, s mesta dobacuje, ali se zbog buke u sali ne čuje šta]] Nemojte vikati. Izričem vam opomenu zbog ovoga. (Ivan Karić, s mesta: Hvala vam.) Zahvaljujem i ja vama na lepom ponašanju. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv - jedan, uzdržanih – nema, nije glasala 174 narodna poslanika od ukupno prisutnih 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Janko Veselinović, Snežana Malović, Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Aleksandar Senić, Dušan Petrović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Blagoje Bradić i Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv –niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 175 poslanika od ukupno prisutnih 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Vladimir Pavićević, narodni poslanik Zoran Živković i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, Aleksandra Jerkov, Nataša Vučković, Vesna Marjanović, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv - niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 175 poslanika od ukupno prisutnih 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Janko Veselinović, Snežana Malović, Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Aleksandar Senić, Dušan Petrović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Blagoje Bradić i Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv –niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 175 poslanika od ukupno prisutnih 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Vladimir Pavićević, narodni poslanik Zoran Živković i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, Aleksandra Jerkov, Nataša Vučković, Vesna Marjanović, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 9, protiv - niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 176 poslanika od ukupno prisutnih 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Aleksandar Senić, Dušan Petrović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 10, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 174 od ukupno prisutnih 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman Na član 11. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Vladimir Pavićević, narodni poslanik Zoran Živković i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Nataša Vučković, Vesna Marjanović, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 175 od ukupno prisutnih 184 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Aleksandar Senić, Dušan Petrović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 175 od ukupno prisutnih 184 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman Na član 11. amandman je podnela narodna poslanica Olgica Batić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 15, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 168 od ukupno prisutnih 184 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman Na član 12. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Vladimir Pavićević, narodni poslanik Zoran Živković, zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Aleksandar Senić, Dušan Petrović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Nataša Vučković, Vesna Marjanović, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 10, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 175 od ukupno prisutnih 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Vladimir Pavićević, narodni poslanik Zoran Živković i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Nataša Vučković, Vesna Marjanović, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 176 od ukupno prisutnih 185 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Aleksandar Senić, Dušan Petrović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 177 od ukupno prisutnih 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 14. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Vladimir Pavićević, narodni poslanik Zoran Živković i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Nataša Vučković, Vesna Marjanović, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 177 od ukupno prisutnih 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 15. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Vladimir Pavićević, narodni poslanik Zoran Živković i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Nataša Vučković, Vesna Marjanović, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - osam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 178 od ukupno prisutnih 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 16. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Vladimir Pavićević, narodni poslanik Zoran Živković i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Nataša Vučković, Vesna Marjanović, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - osam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 178 od ukupno prisutnih 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Aleksandar Senić, Dušan Petrović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - osam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 179 od ukupno prisutnih 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr Dejan Čapo zajedno su podneli amandman kojim predlažu da se posle člana 16. doda novi član 17. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - osam, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 178 od ukupno prisutnih 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Aleksandar Senić, Dušan Petrović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić podneli su zajedno amandman kojim predlažu da se posle člana 16. doda novi član 16a. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 178 od ukupno prisutnih 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Vladimir Pavićević, narodni poslanik Zoran Živković i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Nataša Vučković, Vesna Marjanović, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - devet, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 177 od ukupno prisutnih 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Aleksandar Senić, Dušan Petrović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Dok traje glasanje, da vas obavestim da povlačim moju meru opomene poslaniku Ivanu Kariću zbog Uskršnjih praznika. Mislim da nije u redu da tako završimo sednicu, to je bilo juče. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 176 od ukupno prisutno 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 173, protiv – devet, uzdržanih – nema, nije glasalo dvoje od ukupno prisutnih 184 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o utvrđivanju javnog interesa i posebnim postupcima eksproprijacije i izdavanja građevinske dozvole radi realizacije projekta izgradnje „Beograd na vodi“ u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 176, protiv – devet, uzdržanih – nema, nije glasao jedan poslanik od ukupno prisutnih 186 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o utvrđivanju javnog interesa i posebnim postupcima eksproprijacije i izdavanja građevinske dozvole radi realizacije projekta izgradnje „Beograd na vodi“. Danas završavamo rad. Nastavak će biti u sredu u 10 časova. Želim vam srećne Uskršnje praznike poslanicima koji slave Uskrs u nedelju. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Treće sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 94 narodna poslanika. Radi utvrđivanjabroja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 108 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštena sam da sednici danas neće prisustvovati sledeći narodni poslanici: Branka Bošnjak, Ljiljana Nestorović, Srđan Dragojević, Vanja Vukić, Siniša Maksimović, Nada Lazić i prof. dr Žarko Obradović. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima o Predlogu zakona o inspekcijskom nadzoru. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici, kao i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Primili ste izveštaj nadležnih odbora, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr Dejan Čapo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Janko Veselinović, Snežana Malović, Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Slobodan Homen i Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milan Petrić.