Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Dvanaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika¸ konstatujem da sednici prisustvuje 102 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim da ubacite kartice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 130 narodnih poslanika. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, postavio bih jedno pitanje koje se tiče anatomije jedne pljačke državnog poljoprivrednog zemljišta u Republici Srbiji. Postavljam pitanje ministru za poljoprivredu – koliko je Republika Srbija imala državnog poljoprivrednog zemljišta u vlasništvu 2000. godine, a koliko ima danas po opštinama i gradovima? Pre svega, u ovoj oblasti ima kriminala dubokih korena. Tajkuni, a i stranci opljačkali su Srbiju na taj način što su uspeli da na nezakonit način dođu do ogromnih površina poljoprivrednog zemljišta i danas oni, pre svega, gazduju srpskim poljoprivrednim zemljištem, a da individualni poljoprivredni proizvođači ne mogu da dođu do uzimanja u zakup državnog poljoprivrednog zemljišta. Kako je moguće da jedan tajkun uzme po 2.000 hektara državnog zemljišta u zakup, a da mladi, koji treba da ostanu na selu i koji traže da im se da u zakup sa pravom prečeg zakupa državnog poljoprivrednog zemljišta, ne mogu do toga da dođu zbog raznih malverzacija i kriminala u ovoj oblasti na nivou svake opštine i na nivou svakog grada? Kako je moguće da je firma „Almeks“ iz Pančeva privatizovala i uspela da kupi 2.500 hektara u jednoj parceli državnog poljoprivrednog zemljišta, a da nisu mogli da učestvuju drugi građani i drugi učesnici koji su bili zainteresovani? Postavlja se pitanje – kako je moguće da hrvatski tajkuni u Republici Srbiji toliko zemljišta uzmu i kupe, a da naši građani u Hrvatskoj ne mogu da dođu ni do jednog kvadratnog metra, da kupe i da naprave bilo koji objekat ili da otvore poljoprivredno dobro? Dakle, postavlja se pitanje na koji način gradovi i opštine izdaju državno poljoprivredno zemljište u zakup? Da li pojedini tajkuni, koji od Subotice do Vranja imaju farme, prevoze stoku iz Bačke u Banat da bi se stoka popisala i na taj način dobili pravo prečeg zakupa državnog poljoprivrednog zemljišta? Da li je tačno da se u zakup državno poljoprivredno zemljište deli kao početna cena i daje tajkunima za 200 evra po jednom hektaru, a da pola hektara između individualnih poljoprivrednih proizvođača, dame i gospodo, košta 200 do 250 evra? Prema tome, postavlja se pitanje – koliko je individualnih poljoprivrednih proizvođača uspelo da dobije po opštinama i gradovima, u kojoj, pre svega, površini državnog poljoprivrednog zemljišta, ko gazduje i ko pljačka, a ko plaća? Da li je tačno da ovi koji uzimaju na hiljade i hiljade hektara državnog poljoprivrednog zemljišta ne plaćaju redovno zakup i da na taj način nanose štetu budžetu Republike Srbije? Dame i gospodo, treba imati u vidu da mladi hoće da ostanu na selu i žele da uzmu državno zemljište u zakup, ali ne mogu da dođu do toga zbog toga što imaju prečeg zakupa tajkuni i kriminalci. Od 2000. godine do današnjeg dana niko nije uhapšen. Ovu mafiju sa državnim poljoprivrednim zemljištem treba što pre hapsiti, treba izvršiti popis ko je koliko uzeo zemljišta, po kom pravnom osnovu i da se vrši revizija, jer je to od opšteg interesa za naše individualne poljoprivredne proizvođače. Napominjem još jednom da mladi žele da ostanu na selu, ali oni nemaju mogućnosti da dođu do zemljišta, kada je u pitanju izdavanje u zakup državnog zemljišta. Ono što bih još želeo da kažem, priča se još i to da se zemljište Poljoprivrednog kombinata Beograd prodaje po višim cenama nego što je kupljeno. Da li je… (Predsednik: Poštovani poslaniče, vreme vam je isteklo.) …to tačno ili su to obične priče? To je sada za diskusiju. Dakle, smatram da je potrebno izvršiti reviziju ovih poljoprivrednih dobara, PIK Tamiš Pančevo, Zrenjanin, Sremska Mitrovica. To su giganti bili, ali kao što vidite pljačka, a lopovi nisu u zatvoru.
Zahvaljujem. Da li se još neko prijavljuje? (Ne) Molim poslanike da se prijave da bih mogla da vodim sednicu, jer nemam nikoga na ekranu, znači, svi koji imaju nameru da postave pitanje. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, prvo pitanje vezano je za Vuka Jeremića. Dakle, da li je tačno da je Vuk Jeremić, u periodu od aprila meseca 2008. godine pa do 2012. godine, preko ambasade Republike Srbije Vašingtonu, ukupno platio 2.369.680 dolara za lobističke usluge raznim američkim agencijama, među njima je čuvena Podesta grupa. Ugovor je potpisao Mirko Stefanović. Malo sam se raspitao. Potpisnik je bio Vuk Jeremić i potpisnik je bio tadašnji generalni sekretar Ministarstva spoljnih poslova Mirko Stefanović. Ja sam se malo raspitao. Mirko Stefanović je stric Borka Stefanovića, pa u vezi sa tim - da li je bilo nekog nepotizma, a ta vrsta nepotizma se smatra belom korupcijom? Dakle, da li je tačno da je za nepoznate usluge, a verujem da se radilo o kasnijoj kampanji Vuka Jeremića, uplaćeno dva miliona 369 hiljada 680 dolara u periodu 2008. - 2012, 2013. godina? Takođe, u vezi sa tim, ovo je naslovna stranica „Ekspresa“ iz 2010. godine. Dakle, da li je tačno, odnosno da li je moguće da je Vuk Jeremić platio usluge za lobiranje protiv države Srbije? Držim „Ekspres“, kosovski časopis, koji se 23. jula 2010. godine na naslovnoj stranici se zahvaljuje Vuku Jeremiću – „Hvala Vuče“, tako pišu Albanci i sa tim u vezi hoću da znam - zašto je Vuk Jeremić potrošio novac srpskih državljana? Da li to ima veze sa lobiranjem možda za albansku stvar? Dakle, zašto bi mu se Albanci zahvaljivali dan posle mišljenja Međunarodnog suda pravde u Hagu? Takođe, moje pitanje se odnosi i na Ministarstvo kulture, Ministarstvo trgovine, REM, Ratel i Komisiju za zaštitu konkurencije. U javnosti je kružila priča da je televizija „Top“ promenila ime u „Nova S“. To je televizija koja meni ne smeta da emituje šta god hoće, kao i N1 televizija. Da li je tačno da ona nije registrovana kao domaći mediji? Oni kažu da su samo promenili ime. Međutim u registru elektronskih medija ga nema. Nema „Nove“, nema N1, nema sport klubova. Dakle, da li je registrovana „Nova S“ kao domaći mediji? Ako nije, da li plaća naknadu za emitovanje ili se smatra prekograničnom televizijom? Ako se smatra prekograničnom televizijom, tražim od nadležnih ministarstava, Ratel-a i REM-a, da utvrde da li oni emituju, s obzirom da postoje indicije da su registrovani u Luksemburgu, da li oni reemituju program iz Luksemburga, što po zakonu imaju pravo ili ga u Beogradu prepravljaju i prave novi program, ubacivajući reklame i time dodatno ugrožavaju domaće medije koji su registrovani? Dakle, iz okruga svojih nadležnosti, da mi Ministarstvo trgovine, Ministarstvo kulture, REM, Ratel i Komisija za zaštitu konkurencije odgovore - da li se time pravi nelojalna konkurencija, piratski mediji, mediji koji rade na crno, ugrožavaju domaće medije. Inače, još jednom podvlačim, ne smeta mi šta emituje Olja Bećković, ne smeta mi šta radi Ivan Ivanović, šta radi N1 televizija i „Nova“. Meni smeta samo to što nisu registrovani, kao elektronski mediji. Hvala.
Hvala. Reč ima Tatjana Macura.
Zahvaljujem predsedavajuća. Prvo pitanje upućujem Ministarstvu građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, odnosno ministarki Zorani Mihajlović. Pitanje se odnosi na plan izgradnje kišnih kanalizacija i kontrole postojećih radova na izgradnji kanalizacione mreže u Srbiji. Uzimajući u obzir veliki broj problema koji su iz godine u godinu rastući ne bi bilo loše da i ministarstvo koje u nadležnosti ima i pitanja infrastrukture zaista obrati pažnju na to gde je rešavanje problema urgentno i pomogne onoj lokalnoj samoupravi kojoj je pomoć neophodna u ovom trenutku, ali da proveri kvalitet radova na tekućim ili tek završenim radovima. Uzeću primer dve gradske opštine u Beogradu. U pitanju je gradska opština Zemun i gradska opština Palilula. U Zemunu se trenutno izvode radovi na izgradnji kanalizacione mreže i to u naselju Batajnica. Ja sam juče obišla ove radovi i na tablama nema informacija da se radi o kišnoj kanalizaciji, a prema promeru cevi koje se nalaze na gradilištima rekla bih da se radi samo o fekalnoj kanalizaciji, što će reći da ovi radovi neće rešiti problem poplava nastalih usred obilnih padavina, jer nisu ni predviđeni da reše ovaj problem. Juče je takođe predsednik gradske opštine Palilula gospodin Jovičić u izjavi datoj RTS objasnio da će se rešiti problem kada se domaćinstva u poplavljenim područjima u naselju Borča sa septičkih jama priključe na kanalizaciju, što opet govori o tome da on i dalje ne razume da fekalna kanalizacija i kišna kanalizacija nemaju istu svrhu i da ako se dogodi ono što je predsednik države, kojem takođe ovo nije u nadležnosti, što je najavio, obilazeći poplavljena naselja u ovoj opštini, da na proleće kreću radovi na izgradnji kanalizacione mreže u Borči, ovaj se problem takođe neće rešiti. Apelujem na ministarstvo da izvrši neophodnu kontrolu jer ne mogu apsolutni laici da donose odluke o ovakvim pitanjima da se na kraju ulažu sredstva iz budžeta u nešto što u startu znamo da neće raditi i da ponavljamo te iste radove za nekoliko godina. Pretpostavljam da mi jedan od odgovora može biti da je ovo pitanje u nadležnosti lokalne samouprave, što defakto i jeste. Međutim, problem nije naivan, višedecenijski je i čini mi se da je ovo pravi trenutak da se Ministarstvo građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture konačno uključi, da se konačno preispitaju nadležnosti lokalne samouprave i ovo pitanje jednom zauvek reši. Takođe apelujem da u decembru, odnosno u novembru kada budemo raspravljali o budžetu za narednu godinu izdvojimo daleko ozbiljnija sredstva nego što smo izdvajali do sada u zaštitu od poplava, bilo da su one uzrokovane bujičnim vodama, bilo da su one uzrokovane obilnim padavinama. Drugo pitanje upućujem Ministarstvu trgovine, turizma i telekomunikacija, dr Rasimu Ljajiću, a moram da kažem da sam bila inspirisana jutrošnjim tekstom koji se pojavio na N1, koji kaže da prema ispitivanju čak 92,7% srednjoškolaca u Srbiji do svoje 18 godine je imalo iskustva sa alkoholom, a njih 69,5% je pilo ili malo iskustvo pijanstva. Ovo istraživanje izvršila je Specijalna bolnica za bolesti zavisnosti iz Novog Sada, „Vita“. Ono što je alarmantno je sledeće – alkohol manje više redovno konzumira 58,5% srednjoškolaca, mahom u vreme izlazaka u grad vikendom, a prvi kontakt sa alkoholom u oko 60% slučajeva mladi su imali u društvu vršnjaka, dok je njih 40% alkohol prvi put probalo u okviru porodice. Ispitivanje je sprovedeno na uzorku od 480 učenika i ono što je najstrašnije, ovi učenici su učenici drugog i trećeg razreda srednje škole. Pitanje za dr Ljajića glasi – da li se vrši kontrola prodaje alkohola maloletnim licima i ja ga zaista molim, ovo ministarstvo, i to ne mora da bude u roku od 15 dana, da podnese izveštaj o kontroli prodaje alkohola maloletnim licima i na koji način su vršene kazne onima i da li su izricane kazne onima koji prodaju? Isto u okviru ovog pitanja je i pitanje za ministra zdravlja – kakav je plan prevencije maloletničkog alkoholizma u našoj državi s obzirom na kulturu pijenja u našem društvu u i na ove alarmantne podatke koje sam prethodno pročitala? Hvala.
Reč ima Đorđe Vukadinović. Izvolite.
Zahvaljujem. Moje prvo pitanje ide na adresu Ministarstva unutrašnjih poslova i gospodina Stefanovića. Pitam gospodina Stefanovića – da li ministarstvo, odnosno da li je policija već preduzela ili namerava preduzeti u trenutku dok mi ovde razgovaramo nešto u vezi sa incidentom koji se juče dogodio u Šapcu kada su napadnuti i na brutalan način vređani aktivisti jedne opozicione stranke koje je imala svoj zakazan sastanak inicijativnog odbora u tom gradu? To nažalost nije prvi put, da se i to baš u Šapcu dešavaju takve stvari. Mislim da je to strahovito loše i strahovito opasno, bez obzira o kojim strankama, o kojim aktivistima se radi. Priča o tome kako to gnevni građani ne žele da trpe u svom gradu, ne znam koga, je prosto ne samo demagoška, nego opasna, štetna i da se ne lažemo, i ako ja ne rado upotrebljavam tu reč, to zaista rasturanje skupa političkih protivnika, ometanje, ne dozvoljavanje skupova političkih protivnika jeste neka vrsta fašizma. Dakle, jeste jedan od elemenata fašizma. I vlast i opozicija često koriste taj izraz međusobno se časteći. Ja mislim da je strašno opasno, verujem da nekog ozbiljnog, kako je rekao fašizma u Srbiji još uvek nema, ali kada se mnogo o tome priča i kada se tolerišu takvi i slični ispadi, svašta se može dogoditi. Džaba nam drage kolege ovi pomaci u radu organizacije i radu Parlamenta. Džaba priča o napretku ekonomskom, rastu BDP i slično i stvaranju investicione klime, ako se nasilje valja našim ulicama. Ponovo naglašavam, jednako bih reagovao i da je reč o napadu na aktiviste vladajuće stranke ili neke stranaka vladajuće koalicije. To je nešto sa čime se ne sme biti u vezi, sa čim ne sme biti tolerancije, i zato sam očekivao da će Ministarstvo unutrašnjih poslova i ministar Stefanović već reagovati na to. Tim pre, što vidimo kako su organi, odnosno kako je policija promptno reagovala i privela ječe u ranim jutarnjim satima potpredsednika jedne druge opozicione stranke na saslušanje u Pančevo što se on navodno nije odazvao na pozive za saslušanje. Opet, ko god da je u pitanju, ako nije reč o najtežim kriminalcima, dilerima droge i potencijalnim teroristima, nema nikakvog opravdanja da se na običan razgovor, saslušanje privode ljudi tako što se upada u njihove stanove u pet, šest sati ujutru, jer se privode kao što rekoh kao najgori kriminalci, potpuno nezavisno od toga o kome je reč. Moje drugo pitanje ide na adresu ministra Siniše Malog i Vanje Udovičića, jer je on formalno predsednik te radne grupe. Reč je o radnoj grupi za kako se kaže formiranje, odnosno za gradnju nacionalnog stadiona koja je trebala da bude formirana na prethodnoj sednici Vlade. Ne znam da li je ta radna grupa formirana, ali apelujem i na predsednicu Vlade i na onoga koji inače o svemu odlučuje, a naravno i na predsednika i potpredsednika te navodne radne grupe, Sinišu Malog i Vanju Udovičića da u ovakvoj situaciji bez obzira na to što svi mi volimo sport i naročito fudbal, čak i kada nam loše ide, ne troše pare na ogromna sredstva, stotine miliona evra na izgradnju nečega što je ipak stvar luksuza, pogotovu što je reč o fudbalskim stadionima koji košta po jednoj proceni za nacionalni160 miliona evra. U nekim drugim kalkulacijama idu do 250 miliona evra. U trenutku kada bukvalno je Srbija razorena, uništena gradom, u trenucima kada vidimo da je pola Beograda potopljeno padavinama, da se kanalizacija izlila širom prestonice, dakle, u tom trenutku, zaista ili u situaciji kada imamo takvo stanje, iluzorno je i mislim nepotrebno je i štetno, neumesno i neukusno trošiti novac, budžetski novac na izgradnju stadiona. Tim pre, utakmice naše lige gleda jedva nekoliko, oko tri hiljade ljudi u proseku gleda utakmice nacionalne lige. Utakmice reprezentacije gleda oko 10,11 hiljada, a mi najavljujemo izgradnju stadiona za 50,60 hiljada gledalaca. Imamo bih još pitanja naravno, ali da ne dužim, molim, očekujem i apelujem na vlast, možda ćete neki poen zabeležiti time što će odustati od toga, ali svejedno mi je ko beleži poene, važno mi je da se nešto reši. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić.
Poštovana predsednice, pitanje postavljam Tužilaštvu Republike Srbije - zašto Tužilaštvo nije pokrenulo krivični postupak protiv, po treći put docenta Jove Bakića koji je svojim javnim nastupima počinio krivična dela protiv ustavnog uređenja zemlje, član 305. do 321. Krivičnog zakona Srbije? Poštovani narodni poslanici, u vreme dok naš predsednik Republike Srbije gospodin Aleksandar Vučić čini nadljudske napore radi iznalaženja trajnog, pravednog i kompromisnog rešenja za našu južnu srpsku pokrajinu KiM, dotle po treći put docent doktor Jovo Bakić stalno čini krivična dela. Tako je 13.6.2019. godine po treći put docent doktor Jovo Bakić izjavio novinarima jednog nedeljnika povodom upada Saveza za Srbiju u RTS, citiram - pazite, da su imali duge cevi pa neka i upadnu u RTS, idete tamo i onda vašem kolegi upere dugu cev u glavu i kažu - čitaj pripremljen tekst, upravo smo preuzeli vlast, ništa niste uradili, ako niste vodeće političare povezali, završen citat. Dakle, poziva na nasilno preuzimanje vlasti. Po treći put docent doktor Bakić je poput pravog profesionalnog psihopate 10. a potom i 13.6.2009. godine izjavio, citiram - ja bih voleo da ih jurimo, voleo bih da ih jurimo po ulicama. Novinar - pa to je revolucija. Tako je, rekao je Bakić i dodao - 5. oktobra su bila dva smrtna slučaja, neki su dobili batine i sada će dobiti grdne batine, završen citat. Po treći put, docent doktor Jovo Bakić svakodnevno blati na najprizemniji način predsednika Vučića, njegovu porodicu, njegove saradnike poput doktora Nebojše Stefanovića. Doktor Bakić je 15.1.2015. godine izjavio, kada je predsednika Aleksandra Vučića pozvao na TV duel, citiram - Vučić može povesti sa sobom i Malog i slinavog, završen citat. Po treći put, doktor Jovo Bakić je 17.1.2014. godine izjavio za predsednika Republike Srbije, citiram - Vučić je smećar Angele Merkel, završen citat. To je isto kao kada bih ja izjavio po treći put docent doktor Jovo Bakić je govnar Bila Klintona, Dragana Đilasa i Vuka Jeremića. Taj po treći put docent doktor Bakić je dao studentima master temu pod nazivom "Uloga "Pinka" i "Hepija" u stvaranju i reprodukovanju kulta vođe i analiza sadržaja gostovanja Aleksandar Vučića u emisijama "Teška reč" i "Ćirilica", završen citat. Jel to poštovana gospodo, mešanje politike u nastavni proces? Šta radi dekan filozofskog fakulteta? To je isto kao da sam dao studentima master temu - Uloga Filozofskog fakulteta u Beogradu u stvaranju i reprodukovanju kulta neznanja, intelektualnog prostakluka i naučnog diletantizma i analiza izbora u zvanje po treći put, docenta doktora Jove Bakića. Ta moralna gromada po treći put doktor Jovo Bakić je 13.6.2019. godine izjavio za Narodnu skupštinu Republike Srbije i narodne poslanike, a time i za najveći broj građana Republike Srbije, citiram - to je štala, a poslanička intelektualna i moralna vrednost ravna je nuli, završen citat. Po treći put, docent doktor Jovo Bakić iz dana u dan na najprizemniji način, da dna kace plasira laži o predsedniku Vučiću pa kaže bez srama i stida, citiram - Vučić ima prijatelje koji trguju drogom i on njima namešta državne poslove, završen citat. Poštovane dame i gospodo, po treći put, docent doktor Jovo Bakić profesionalni psihopata pokušao je da kriminalizuje predsednika Republike Srbije, gospodina Aleksandra Vučića najpre preko režima u Crnoj Gori i na priči o Darku Šariću, a onda prešao na domaće uzročnike koje je je pronašao u predsednikovim bliskim saradnicima, Nebojši Stefanoviću i drugima, predsednikovom bratu Andreju i dvadesetogodišnjem sinu Danilu. Kada bude po treći put docent doktor Jovo Bakić i njemu slični se stavio u cipele predsednika Aleksandra Vučića, njegovih saradnika i njegove porodice za koje smo navikli da neopravdano trpe udarce lažima, izmišljotinama sa dna kace, profesionalni, deformisani ludaci kao što je docent po treći put Jovo Bakić i njemu slični, neće moći da dobiju značajnu ulogu na javnoj sceni, niti da predaju studentima na Filozofskom fakultetu. Pozivam Tužilaštvo da izanalizira javne nastupe po treći put docenta doktora Jove Bakića i predloži mere u skladu sa Krivičnim zakonikom, član 305. do 321. Hvala.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uz saziv sednice Dvanaestog vanrednog zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu, koja je sazvana na zahtev Vlade, saglasno članu 106. stav 3. Ustava Republike Srbije, članu 48. stav 3. Zakona o Narodnoj skupštini i članu 249. Poslovnika Narodne skupštine, dostavljen vam je zahtev za održavanje vanrednog zasedanja Narodne skupštine sa određenim dnevnom redom sadržanom u tom zakonu. Time je određen sledeći D n e v n i r e d: Predlog zakona o nauci i istraživanju; 2. Predlog zakona o utvrđivanju javnog interesa i posebnim postupcima radi realizacije Projekta i izgradnje infrastrukturnog koridora autoputa E-761, deonica Pojate-Preljina; 3. Predlog zakona o komunalnoj miliciji i, 4. Predlog zakona o izmeni Zakona o naknadama za korišćenje javnih dobara. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da na sednici prisustvuju ministar prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, Mladen Šarčević, kao i njegovi saradnici u Ministarstvu. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona o nauci istraživanja. Dajem reč predsedniku predlagača, ministru Mladenu Šarčeviću da nam se obrati. Izvolite, ministre.
Poštovana predsednice Narodne skupštine, poštovani narodni poslanici, poštovane kolege iz Ministarstva prosvete, nauke i istraživanjima? Ministarstvo prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, uzevši u obzir brojne i nagomilane probleme, kao i činjenicu da je velika većina istraživača u zajednici nezadovoljna postojećim zakonskim okvirom, odlučio da rasporede kompletnu reformu sistema finansiranja naučnih istraživanja, prelazak sa nekompetitivnog projekta finansiranja na institucionalnoj suštinski kompetitivnog projektno finansiranje. Raspisivanje projektnog poziva po sličnim pravilima koja su važila do sada ne bi nam donelo ništa novo, sve bi sve više ili manje odvijalo kao i prethodnih decenija, svako od istraživača bi se bavio samo onim temama kojim želi da se bavi, uglavnom bi učestvovali isti istraživači sa eventualno malo podeljenim ulogama. Imali smo sistem u kome niko nije do kraja bio zadovoljan, a najmanje država to je bila neka vrsta kvazi intitucionalnog ili kvazi projektnog modela. Prvi konkretan korak je u toj reformi je već učinjen. Ovde u Narodnoj skupštini početkom decembra 2018. godine usvojen je Zakon o fondu za nauku. To je novi zakon za novu instituciju koja postoji u svim ozbiljnim državama koje imaju razvijenu nauku. Zakon o fondu je prvi novi zakon donet u ovoj oblasti posle ravno 12 godina. Osnovna namera je da se kompletna procedura i upravljanje kompetentnim projektnim pozivima odvija preko Fonda za nauku. U međuvremenu je izabran vršilac dužnosti direktora, Upravni odbor, kao i naučni Savet fonda. Prvi poziv za izvrsne projekte mladih istraživača je već raspisan 21. juna i to po ugledu na prestižne pozive Evropske komisije. Taj poziv je namenjen onim istraživačima koji nisu bili u prilici da budu rukovodioci projekta u prethodnih skoro 10 godina. Do kraja godine se mogu očekivati još dva poziva. Tokom jeseni će biti pripremljeni pozivi, koji će biti namenjeni svim istraživačima. Jako je bitno da pomenemo ovu godinu za nauku Srbije, jer je 23. aprila postala punopravna članica CERN-a, Evropska organizacija za nuklearna istraživanja i to je najveći ovakav centar nauke u svetu osnovan još 1954. godine. Mnoge zemlje bivše Jugoslavije, naravno, jedino Srbija za sada ili mnoge evropske zemlje još nisu članice CERN-a, Rusija je tek sada aplicirala. Paralelno sa tim, primljeno je na projekte 1.157 talentovanih mladih istraživača sa prosečnom ocenom iznad devet, koji su rođeni 1988. godine i kasnije. Time smo jasno poslali poruku da mlade želimo u sistemu, da hoćemo da ostanu kod nas i da se ovde razvijaju. Ustanovljeno je šest instituta od nacionalnog značaja. Fond za inovacionu delatnost permanentno raspisuje pozive za saradnju nauke i privrede i tako će biti svake godine, uz prikladnu pratnju drugih programa i podrške i uz povećanje budžeta. U poslednje dve godine Fond za inovacionu delatnost je podržao 141 projekat i 264 preduzeća i preko 320 inovacionih vaučera je podeljeno, što ukupno iznosu 18,6 miliona evra. Dve trećine ovih para su pare Republike Srbije. Na fakultetima i institutima su prepoznati prioriteti i oblasti razvoja kroz proces javno-privatnog dijaloga, a u okviru je izrada strategije pametne specijalizacije, kao i strategija razvoja nauke i visokog obrazovanja do 2030. godine. Povećan je kapacitet i broj programa naučno-tehnološkog parka u Beogradu. Više od 70 tehnoloških kompanija radi tamo sa preko 700 inženjera. Prihodovali su 46,4 miliona evra za poslednje dve godine, od toga pola od izvoza novih proizvoda i usluga. Model se prenosi u Novi Sad, koji će biti već početkom sledeće godine kompletno opremljen i gotov. Niš se intenzivno radi i taj projekta se završava negde u februaru 2020. godine. Čačak je kao manji centar u razvoju, a i stvaranje novih centara, kao i mreže naučno-tehnoloških parkova Srbije. Ulaže se u infrastrukturu naučnih institucija, 23,9 miliona je za park u Novom Sadu, 10 miliona za park u Nišu, 5,2 miliona evra je, naravno govorimo, za izgradnju i opremanje lamele Elektronskog fakulteta u Nišu gde je nedavno postavljen kamen temeljac. Srbija je dala 14 miliona za izgradnju Instituta Biosens u Novom Sadu, isto toliko je dala i Evropska zajednica. Pet miliona evra je dato za novu zgradu Fakulteta organizacionih nauka u Beogradu, koja počinje sa gradnjom, završene su sve pripreme i projektovanje. Pet miliona evra je određeno za dogradnju Instituta za fiziku kroz Projekat Verokio i silni još milioni dinara za opremanje ovih projekata. Naših 358 institucija učestvuje u 250 evropskih projekata u okviru Horizonta 2020. Dosadašnji podatak je bio, do pre neki dan, da smo tu ostvarili budžet od preko 77 miliona. Današnji podatak je već da je to preko 84 miliona evra. Znači, značajno smo najjača zemlja u ovom regionu kada je u pitanju učestvovanje u ovako velikim i značajnim projektima. Imamo jako mnogo bilateralnih saradnji sa mnogim zemljama, sa 12 vrlo bitnih zemalja u kojima su Rusija, Kina, Amerika, Turska, Italija i naravno imaćemo dogodine i Japan. Tako da je Srbija jako zanimljiva zemlja za ovako velike sile kada je nauka u upitanju i posebno ističem veliku saradnju više naših instituta sa kineskim institutima gde smo najdalje odmakli. U narednom periodu ćemo se pozabaviti sa ljudima iz ruske nauke, mislimo da nam je to sledeći pravac da pojačamo. Oblasti su biomedicina, poljoprivreda, obnovljivi izvori energije, informacione i telekomunikacione, tehnologije materijala, robotika, mašinstvo, zaštita životne sredine. Fond za nauku, pored poziva za mlade istraživače i pored velikog poziva za sve istraživače, ima još dva bitna polja, a to je saradnja sa naučnom dijasporom, što će intenzivirati onu vezu koja nama nedostaje. To su dobro uradili Grci i mnogi drugi, te ćemo koristiti njihove dobre primere. Naravno, posebna jedna vrsta grane za Fond za nauku će biti projekti vezani za veštačku inteligenciju, robotiku i mislim da Srbija tu ima jako mlade, pametne ljude, a da ovo sve realizuje ima šansu da ih zadrži ovde. Ukupno povećanje budžeta od 2015. do 2019. godine iznosi 35,8% za nauku i približilo se procentu od 1%. Ciljna zona je 1,5%, ali za zemlje koje nisu imale nevolje koje je Srbija imala zadnjih godina. Ta lestvica se značajno pomera i mislim da ćemo to u doglednom periodu u okviru strategije do 2030. godine i pre ostvariti. Drugi ključni korak u reformi sistema je izrada novog zakona, Zakon o nauci i istraživanjima, koje je usvojila Vlada Republike Srbije koji se sada nalazi pred vama poslanicima Narodne skupštine Republike Srbije. Ovim zakonom se rešava institucionalno finansiranje istraživača da ne zavise, kao do sada, od toga da li su prošli u nekom projektu ili ne. To je već dugo zahtev naučne zajednice. Pored toga, zakon donosi niz važnih novina. Sprovedena je veoma otvorena javna rasprava sa većim brojem zvaničnih, ali i nezvaničnih tribina. Zvanična javna rasprava je sprovedena od 3. decembra do 3. januara, znači 2018/2019 godine. Bila je u Beogradu u sali rektorata, u salama rektorata u Nišu, Novom Sadu i Kragujevcu, ali i predstavljena je zajednica Instituta Srbije Privrednoj komori Srbije i bila je na sednici Nacionalnog saveta za nauku i tehnološki razvoj. Učesnici u javnoj raspravi su bili predstavnici Ministarstva prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, predstavnici Srpske akademije nauka i umetnosti, Nacionalnog saveta za naučni i tehnološki razvoj, Zajednica Instituta Srbije, Akademija inženjerskih nauka Srbije, državnih i privatnih univerziteta u Republici Srbiji, držanih i privatnih instituta Privredne komore Srbije itd. Predloge, primedbe i sugestije na ovaj Zakon o nauci i istraživanjima dostavile su brojne zainteresovane organizacije i pojedinci, kako u okviru akademske zajednice, tako i van nje. Ukupno 134 dopisa sa predlozima, primedbama i sugestijama. Veliki broj tih primedbi je bio prihvaćen od strane Radne grupe koja je uradila i Nacrt zakona. Radna grupa se sastala otada i više puta kasnije, u njenom radu su učestvovali mnogi rektori najvećih univerziteta u Srbiji, kao i članovi rukovodstva Srpske akademije nauka i umetnosti. Nakon urađenih korekcija, Nacrt zakona o nauci i istraživanju ponovo je predstavljen Nacionalnom savetu za naučni i tehnološki razvoj 25. aprila, koji je u potpunosti prihvatio urađene izmene i zahtevao je što brže usvajanje zakona. Zakon je dobio ponovo većinu i Zajednice instituta Srbije, a zvaničnici Ministarstva prosvete, nauke, tehnološkog razvoja bili su i gosti proširenog rektorskog kolegijuma Univerziteta u Beogradu, gde su predviđene izmene Nacrta zakona dobile takođe podršku. Održan je veliki broj neformalnih sastanaka sa zainteresovanim grupama, naročito sa istraživačima sa fakulteta koji nisu u nastavi, na kojima je postignuta saglasnost oko Nacrta zakona. U javnoj raspravi oni su imali najviše potrebe da se iskažu. Sistemski i uniformno je definisano angažovanje studenata doktorskih studija u svim akreditovanim naučno-istraživačkim organizacijama, i to kako onih koji su trenutno u sistemu, tako oni koji će biti uključeni u njega. Javno slušanje o Predlogu zakona o nauci i istraživanju održano je u ponedeljak 17. juna u Domu Narodne skupštine u organizaciji Odbora za obrazovanje, nauku i tehnološki razvoj, informatičkog društva, na predlog predsednika Odbora prof. dr Muarema Zukorlića. Javno slušanje je pružilo mogućnost da narodni poslanici, predstavnici relevantnih institucija svojim sugestijama i predlozima unaprede tekst postojećeg zakona, ali istovremeno je pružio još jedan dokaz o kvalitetu predloženog rešenja. Ministarstvo prosvete, nauke i tehnološkog razvoja pozdravlja institut javnog slušanja. Sve u svemu, uložen je ogroman napor da svi članovi naučne zajednice dobiju priliku da iznesu svoj stav. U slučaju javnosti preovladava stav da je Ministarstvo pokazalo izuzetnu otvorenost. Sve najvažnije naučne institucije podržavaju što brže usvajanje Zakona o nauci i istraživanjima. Daću još samo ključni doprinos ovog zakonskog okvira, Zakon o nauci i istraživanjima, zajedno sa Zakonom o fondu, stvara pravni osnov za prelazak sa postojećih sistema finansiranja na nov način finansiranja, odnosno prelazak sa isključivo projektnog finansiranja na dvojno finansiranje, institucionalno i suštinski kompetetivno projektno finansiranje. Omogućeno je instituciono finansiranje instituta. To nikao ne znači da će istraživači dobijati sredstva, da za njih neće morati da ostvare rezultate. Nas očekuje izrada podzakonskih akata koji će definisati šta se očekuje kao rezultat ovog institucionalnog finansiranja. Treći benefit je omogućeno finansiranje naučno-istraživačnog rada akreditovanih visokoškolskih ustanova čiji je osnivač država. Obuhvata sredstva za materijalne troškove istraživača, uključujući i troškove vezane za opremu. Obuhvata različite programe i plate istraživača i onih koji nisu u nastavi. Otvara mogućnost da se jedan deo instituta bavi poslovima važnim za državu, jer neki od njih su zato i osnovani. Rezultati koje očekujemo od naučne zajednice nisu samo radovi na SCI listi, već i konkretni doprinosi državi i celom društvu. To važi i za istraživače sa univerziteta. Stvoren je zakonski okvir za formiranje Fonda za nauku, čime se ostvaruju uslovi za raspisivanje kompetitivnih poziva kroz sve zakonom predviđene programe osmišljene po najboljim evropskim i svetskim praksama. Osmišljen je fleksibilan način finansiranja Fonda za nauku, kao instrumenta za koherentan razvoj nauke i istraživanja, za zajedničke potrebe različitih resora. Naravno, sem Ministarstva obrazovanja i nauke, tu su i Ministarstvo odbrane, Ministarstvo zdravlja, poljoprivrede i druga ministarstva, kao i društvo u celini. Stvoren je zakonski okvir za osnivanje novih institucija, znači, nedavno se na Vladi išlo na formiranje Instituta za informacione tehnologije Univerziteta u Kragujevcu. Definisan je kriterijum za evaluaciju rada naučnih institucija. Sistemsko je rešavanje angažovanja studenata doktorskih studija u akreditovanim naučno-istraživačkim organizacijama. Podržava reintegracije uključivanja naučnika iz dijaspore u naučno-istraživački sektor u Srbiji kroz jednostavnije i brže procedure. Uspostavljanje odbora za međunarodnu saradnju i dijasporu, kao i jačanje uloge KONUS-a u unapređenju kvaliteta naučno-istraživačke delatnosti. Stvoren je zakonski okvir za efikasniji izbor u zvanja, prilagođeni kriterijumi za izbor u zvanja realnim potrebama i okolnostima. Uveden je princip otvorene nauke. Ministarstvo je prošle godine usvojilo platformu otvorene nauke koju nemaju ni sve države Evropske unije. Definisana su naučno-istraživačka infrastruktura, dodatno angažovanje instituta u izvođenju master studija, dodatna mogućnost plaćanja usavršavanja istraživača u naučnim zvanjima u inostranstvu. Redefinisana je uloga Centra za promociju nauke, ovo je jako važno, i koordiniranje Centra za promociju nauke sa svim našim regionalnim centrima, kao što su do sada Petnica, Tršić, a i ove druge koje se grade i koje treba da obuhvate jednu mrežu unutar Srbije. Osnažena je uloga inženjerskih nauka. Podržan je transfer tehnologije kroz osnivanje kompanija start-ap i spin-of u naučnim institucijama i na univerzitetu. Obezbeđen je zakonski okvir za rešavanje stambenih potreba istraživača, nastavnika i saradnika na institutima i visokoškolskim ustanovama. Pružen je integrativni okvir za učešće institucija van sistema Ministarstva prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, a to je sa drugim ministarstvima pre svega. Regulisano je raspolaganje sopstvenim prihodima instituta i usaglašeno sa visokim obrazovanjem. Stvaraju se nove mogućnosti za rešavanje stambenih potreba naučnika pod znatno povoljnijim uslovima, a uslovi za odlazak u penziju su usaglašeni sa visokim obrazovanjem. Obezbeđeno je diverzifikovano finansiranje centara izuzetnih vrednosti kroz javne pozive. Efekti svih ovih promena će se videti brzo, ali i dugoročno, verujemo biće i značajno primećen i veliki. Želimo da nagradimo najbolje, da novi sistem za pet godina pokaže ko je uspešniji, a ko manje, samo da one uspešnije jače finansiramo i više podržimo za apsolutnu dobrobit društva. Ponekad deluje da određene grupe u zajednici prave veliku turbulenciju da bi zadržale status kvo, ali mislimo da je to prošlost i za nas i da moramo ići napred. Nije moguće zadržati sadašnji sistem, jer na neki način ne možemo da pokrenemo nikakav ozbiljan ciklus u projektnom delu, a s druge strane, istraživači iz domena društvenih nauka su u problemu bili dok nismo predložili izmenom zakona ovaj način institucionalnog finansiranja. Ovim je put u reformi za nauku u potpunosti trasiran. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem, ministre Šarčeviću. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? Reč ima narodni poslanik Muamer Zukorlić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, kolege narodni poslanici, dame i gospodo, Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo Predlogu zakona o nauci i istraživanjima prišao je krajnje ozbiljno, smatrajući ga veoma važnim za razvoj i budućnost države i društva. Poznato je da je nauka u ovoj zemlji jedan od ključnih resursa, čak svojevrstan brend. Po samim parametrima i pokazateljima na međunarodnoj sceni, ova zemlja se kreće između 32. i 41. mesta u svetu po nauci i doprinosu nauci, što za druge aspekte razvoja nije slučaj, već se nalazimo mnogo niže. To zapravo ukazuje i na to da ono što je do sada postignuto i što se postiže u nauci, kao i po pitanju samog sistemskog odnosa, jeste bilo veoma ozbiljno i za respekt, međutim, višedecenijsko iskustvo sa naukom i organizacijom nauke i institucionalnim odnosom prema nauci zapravo je pokazalo izvesne nedostatke. Ono što je bila očita ideja sa ovim zakonom jeste upravo otklanjanje tih nedostataka. Suštinski iskorak sa ovim zakonom jeste zapravo na polju institucionalnog finansiranja, tačnije obezbeđivanja sigurnosti ustanovama i institucijama, kao i pojedincima koji se bave naukom i mislim da je to veoma dobar razlog za donošenje ovog zakona i za davanje pune podrške ovom predlogu zakona. Upravo vodeći se opredeljenjem da se radi o veoma važnom zakonu, mi smo pored uobičajene procedure predviđene za tretiranje zakona kroz Odbor zapravo ovog puta i pribegli mehanizmu javnog slušanja i organizovali javno slušanje ovde u Narodnoj skupštini na kome je učestovalo preko 120 ljudi pozvanih uglavnom iz svih struktura vezanih za nauku. Svi rektori Univerziteta su bili pozvani, predstavnici svih naučnih ustanova, predstavnici svih naučnih tela, vladinih i svih drugih. Odziv je bio sjajan. Učešće je takođe bilo veoma ozbiljno. Slušanje je trajalo više sati i za to vreme svim prisutnima i zainteresovanima je bilo omogućeno da diskutuju i daju svoja mišljenja. Čuli smo, dakle, veoma kvalitetne stavove, kvalitetne sugestije od onih pozitivnih od veoma pozitivnih ocena, ali isto tako je bilo i sugestija sa kritičkim prizvukom i konstruktivnih sugestija koje se mogu uzeti u obzir i kroz dalju raspravu, odnosno amandmane. Namera sa ovim javnim slušanjem je, zapravo, bila i ta da se omogući narodnim poslanicima da dublje uđu u materiju i da čuju obrazloženja i od strane Vlade, odnosno ministarstva, u pogledu ponuđenih rešenja, ali isto tako i da se dodatno informišu i edukuju o ponuđenom zakonskom tekstu, kako bi, zapravo, mogli učestvovati kvalitetno u skupštinskoj raspravi, ili eventualno pripremiti kvalitetne amandmane. Dakle, pored veoma primetnih, pozitivnih ocena iskazane su i neke rezerve, koje su verovatno bile prisutne i tokom javne rasprave. To je, dakle, pitanje svojevrsne redukcije ili možda nedorečenosti onog dela zakona koji se tiče nauke na Univerzitetu. To se svakako tiče i one trajne dileme da li je moguće nauku tretirati odvojeno od visokog obrazovanja ili zajedno, i u pogledu zakonske regulative, ali i u pogledu same organizacije. Naše iskustvo kroz ranije, dakle, sistemsko tretiranje ovog pitanje je raznovrsno. Imali smo jedan eksperiment, drugi eksperiment. I jedno i drugo imaju svoje argumente za i protiv, tako da ovo treba posmatrati kroz tu prizmu, ali sam siguran da se određena nedorečenost ili mogući nedostaci mogu rešiti kvalitetnim zakonskim podaktima, što će se verovatno dalje činiti kao i operativnim rešenjima kroz samu implementaciju ovog zakona. Svakako da je od izuzetne važnosti što ćemo dobiti, kao što rekoh, sigurnost u sistemskom, odnosno institucionalnom finansiranju, gde će naučne ustanove imati budžetsku sigurnost. Naravno da će se dalje i podaktima i ostalim rešenjima rešiti rizik, zaštitićemo se od rizika da, prosto, se izgubi ta motivacija kroz projektno finansiranje koje smo imali do sada. Zapravo, ovo nije ukidanje projektnog ukidanja, to je vrlo važno istaći, već se sada radi o kombinovanom finansiranju nauke. Institucionalna sigurnost, odnosno finansiranje kroz, institucionalno finansiranje koje daje sigurnost samoj ustanovi, a zapravo će i dalje postojati projektno finansiranje koje će obezbediti tu potrebnu dinamiku u pogledu konkurentnosti i potrebne motivacije. Imajući sve ovo u vidu, kao i ovo što smo čuli od gospodina ministra, mislim da ovaj zakon treba da dobije šansu, odnosno ovaj predlog treba da dobije šansu, a svakako sve ono što čujemo od sugestija narodnih poslanika kroz raspravu treba uzeti krajnje ozbiljno u obzir. Hvala.
Zahvaljujem kolega Zukorliću. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik Ana Karadžić. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsedniče. Poštovani ministre Šarčević, sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama se danas nalazi nacrt zakona o nauci i istraživanjima, kao što ste i sami rekli, to je krovni zakon i njegov značaj je nesumnjiv kada govorimo o napretku i prosperitetu nauke, kao i naučnoistraživačkim projektima koji će se u većoj meri razvijati. Ovde je važno istaći da ćemo kroz ovaj način finansiranja omogućiti i da se najuspešniji preduzetnički poduhvati nastali kao rezultati naučnoistraživačkog rada zaista implementirati, odnosno da će se njihova primena komercijalizovati. Primer za to, dobar, jeste „Gugl“. Imali smo priliku i da vidimo koliko naših domaćih stručnjaka i kompanija je takođe razvijeno, ali je zaista bilo potrebno da uvedemo ove nove institute, kao što je novi način finansiranja, kao što je zakon koji smo doneli prošle godine itd. Znači, krenuli smo od Fonda za nauku koji je već doneo niz koristi, to su i konkurentnost, kvalitet rezultata, razvoj naučnih kadrova, ali i učešće na međunarodnim projektima koji su važni za Srbiju. Dakle, kada govorimo o ovom predlogu zakona govorimo o promeni modela finansiranja naučnoistraživačke delatnosti. Svesni smo da nema razvijene zemlje u kojoj ne postoji određeni balans između institucionog finansiranja i projektnog takmičenja, da se tako izrazim, odnosno da mora da postoji, pre svega, stabilnost finansiranja naučnih radnika, koji bi se kasnije prijavljivali za određene projekte, odnosno, kao što je rečeno, danas ne postoji ukidanje projektnog finansiranja, već dolazi do kombinovanog finansiranja. To je važno zbog ravnoteže koja se uvodi, jer treba omogućiti da postoji stabilnosti u finansiranju da se istraživači osećaju sigurno na svojim poslovima, da ne ostaju bez posla ukoliko ne budu deo nekog narednog projekta. Prelazak sa projektnog na institucionalno finansiranje omogućava i veliku korist za državu i društvo, uopšte građane Srbije, jer sada postoji način da se u saradnji sa privrednim subjektima sve više ulaže znanja u razvoj određenih kompanija kako preduzetničkih tako i malih i srednjih preduzeća, što je zaista ono što nam fali. Mi smo svedoci da u poslednjih par godina imamo 52 nove kompanije koje su otvorene u Srbiji i preko 28.000 radnih mesta, kada govorimo o stranim investicijama. Ono što nama nedostaje jesu domaće male kompanije koje će voditi naši stručnjaci, ne odlaziti u inostranstvo kako bi zaradili više. Na taj način nauka kao razvojna nije sama sebi cilj već je cilj razvitak društava i bolji život građana Srbije. Zakoni o obrazovanju su visoko rangirani u Evropi kao i u svetu. Trenutno se Srbija nalazi na listi između 32 i 41 mesta, što je u poređenju sa skoro svim drugim rangiranim oblastima u kojima se takmičimo, pokazujemo veoma veliki uspeh. Krajem prošle godine kao što smo rekli usvojen je Zakon o fondu za nauku Republike Srbije i pre svega bih pohvalila uspeh što smo postali 23 punopravna članica CERN. To je zaista za svaku pohvalu. Vlada Republike Srbije poslednjih godina do 2019. godine je povećala budžetska sredstva za 35,8% u dinarskoj vrednosti što govori o tome da Vlada ima svest da je nauka jedna od najvažnijih delova za ulaganje kada govorimo o prosperitetu i razvoju zemlje, jer je cilj upravo unapređenje kadrova koji rade u Srbiji. Potrebno je da ne budemo jeftina radna snaga kako to narodski vole da kažu, već da naši kadrovi poseduju znanje kojim će moći da se razvija zemlja. Takođe, kvalitet naučno istraživačkog rada omogućava i efikasniji, delotvorniji rad i poboljšanje efikasnosti a lokaciju resursa, bolje iskorišćenje resursa koje imamo i na taj način ćemo biti u mogućnosti da budemo ravnopravni partneri evropskog istraživačkog prostora. Ključ uspeha jeste i uključivanje istraživača iz inostranstva, odnosno onih koji su već otišli da se vrate kao i razvoj „startap“ inovacionih centara. Pohvale i da smo 2013. godine do danas imali velika ulaganja u vidu nepovratnih sredstava, 24 miliona evra bespovratno namenjeno za inovativno preduzetništvo, finansijsku pomoć kroz inovativne vaučere i tako dalje. Podržavamo 6/3 JJ/IĆ sve napore koje Vlada vrši ulaganjem u nauku, da zadrži mlade stručnjake u Srbiji jer to zaista jeste budućnost Srbije. Znači, kao što smo rekli da se na tržištu rada nađe što više znanja, da otvorimo domaće kompanije, da stručnjaci ostanu u zemlji, da na taj način utičemo na razvoj društva. Poslanička grupa PS-NSS-USS u danu za glasanje podržaće ovaj predlog. Hvala vam.
Zahvaljujem koleginice Karadžić. Reč ima narodni poslanik Moamer Bačevac. Izvolite kolega.
Uvažene koleginice i kolege, uvaženi predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, odgovorna politika mora biti sluškinja ekonomije. Kreiranje politike danas mora biti takvo da rezultiram kvalitetnim i održivim razvojem Republike Srbije. To ova Vlada zaista čini intenzivno i kvalitetno od svoga imenovanja i to u dva glavna pravca. Pre svega, sa jedne strane forsiranjem informatičkog društva, uvođenjem informatičkih rešenja i informatičkih povezivanja u svim sistemima i u drugom pravcu, unapređivanjem naučnog i tehnološkog kapaciteta naše zemlje. Neosporno je da u Srbiji postoji naučno-istraživački potencijal koji treba negovati i uvećavati, kao i konkretnije koristiti da bi Srbija postala privreda zasnova na znanju. Harmoničan odnos između privrede, nauke i inovacija je u smislu stalnog i kvalitetnog transfera između njih modus operandi sigurnog privrednog razvoja naše zemlje. Na polju unapređenja naučne delatnosti najznačajnije je bilo modernizovati zakone koji se tiču nauke i naučnih istraživanja i to je ovo ministarstvo jako korektno učinilo. Pre svega, prošle godine je usvojen Zakon o Fondu za nauku kojim je nastavljeno finansiranje projektno i kojim se otvara još veća paleta za projektno finansiranje nauke, što je jako bitno, i što je način na koji se može motivisati zaista veliki broj naučnika, koje ova država ima na svim poljima, da svojim ličnim rešenjima, idejama se uključi u naučni razvoj ove države. Danas je pred nama je jako značajan Predlog zakona o nauci i naučnim istraživanjima koji je prošao jako iscrpne javne rasprave, koje su bile jako kvalitetne, što je pomoglo da se napravi jedan dobar dokument koji uvažava stavove i potrebe naučne zajednice. Ova dva zakona koja sam spomenuo čine paket reformskih zakona iz oblasti nauke kojima se podstiče naučno-tehnološki razvoj i obezbeđuje stabilno finansiranje i efikasno korišćenje sredstava kroz kombinaciju projektnog i institucionalnog finansiranja. Glavna novina, ono što je spomenuo gospodin ministar ovog zakona, jeste zvanično ukidanje, ali videli smo da to nije ukidanje, nego jedan novi način finansiranja, ali ukidanje jednog modela koji je do sada postojao, apsolutnog projektnog finansiranja koji je bio neodrživ, koji je bio jako kritikovan i kroz koji su se finansirali određeni istraživački projekti. Ovaj dosadašnji apsolutni model doveo je do toga da su konkursi ministarstva poslužili i služe kao sredstvo za preživljavanje instituta istraživača, umesto da pospešuju i nadograđuju kvalitetna istraživanja. Hoću da kažem da je ovo ministarstvo i brojna istraživanja koja je ono sprovelo utvrdilo da je ovaj dosadašnji sistem manjkav i da ga treba osvežiti i preći na jedan drugi, kako ćemo videti u ovom zakonu predloženi model, a to je model kombinovanog institucionalnog i projektnog finansiranja. Zaista je opredelenje ove Vlade da modernizuje našu zemlju, pre svega na naučnom polju. Ja sam puno hvalio Ministarstvo zdravlja ovde, jer sam zaista zadovoljan na koji način je Ministarstvo zdravlja rešavalo probleme, modernizovalo tu oblast. Astronomski su velike cifre koje je to ministarstvo uložilo u obnovu resursa, ali mogu da kažem da ruku pod ruku sa ovim ministarstvom stoji i Ministarstvo nauke i tehnološkog razvoja i obrazovanja, to je široko polje posla ovog ministarstva, koje je zaista mnogo učinilo, ne samo u polju zakonodavstva, čega smo i danas svedoci, već i obnavljaju brojnih resursa koje je praktično ukupno obrazovanje i nauka u ovoj državi ima. U poslednje četiri godine budžet za nauku je, kao što smo čuli, uvećan za 36% i najavljeno od strane premijerke da će se taj trend nastaviti, i ministar sam reće pokušaće se doći do cifre od 0,97 do 1,5, što je zaista ogromno povećanje budžeta, reč je o procentima bruto nacionalnog dohotka, onoga što je ova Vlada ili prošla Vlada zatekla to je bilo zaista mnogo manje i praktično neprimetno i zaista minorno za ovakvo vitalnu granu. Protekle dve godine čuli smo da su se u Srbiji nastavila ulaganja u nauku. Najbolji primer su izgradnja određenih naučno-tehnoloških centara, naučno-tehnološkog parka u Novom Sadu i Nišu, kao i izgradnja zgrade Biosens instrituta u Novom Sadu, stanova za mlade istraživaće u Kragujevcu itd. Zaista je ono što je ovo ministarstvo učinilo jako puno i jako dobro. Međutim, i naučno zakonodavstvo i naučna infrastruktura, videli smo da rastu, ali čini se da je glavni problem slaba povezanost privrede i naučnih inovacija. Na početku sam rekao da ozbiljna politika koju imaju mnoge evropske zemlje jeste onaj u kojoj je politika sluškinja ekonomije i ona u kojoj su naučna dostignuća i inovacije pokretači privrednog razvoja tih zemalja. Zapravo, u tome je glavna stvar i caka zbog čega su ta društva jako napredna, zbog njihovi radnici imaju visoke plate i zbog čega su njihovi proizvodi jako skupi. Orjentisanost naučnih istraživanja ka privredi u našoj državi je relativno niska što se i odrazilo na rang Srbije u globalnom izveštaju konkurentnosti za 2018. godinu u kojem se prema kvalitetu saradnje univerziteta i privrede Srbija nalazi na 79 mestu od 140 zemalja. Od ukupnog broja ostvarenih rezultata na naučnoistraživačkim projektima finansiranim iz budžeta u periodu od 2011. do 2015. godine, patenti i tehnička rešenja koja koristi naša privreda čine svega 3,3%, a sa druge strane, na primer, naučni radovi čine 88%. Ne kažem da je loša stvar, pošto i sam pišem naučne radove i bavim se naučnim istraživanjem tog vida i to mnogi medicinari jako uspešno rade u ovoj državi i mnogi drugi naučnici, kažem da je za ukupni industrijski razvoj zemlje jako bitnije razviti ovaj drugi sektor, odnosno razviti bolju povezanost između privrede i naučnog istraživanja. Od ukupno 16.592 istraživača, samo 3% je zapošljeno u tom poslovnom privrednom sektoru. Naučnici u našoj zemlji teško prelaze iz akademske sredine u privredu. Ukupna izdvajanja u nauku u Srbiji, rekoh za 2017. godinu, iznosilo je 0,93 BDP, iako je to dosta manje od evropskog proseka koji je 2,03. Očekujemo da će i dalje ovaj trend rasti, kao što je i do sada rastao i da će dostići neku razumnu, shodno ekonomskoj snazi naše države, vrednost. Iz poslovnog sektora dolazi samo 10,1% ukupnih ulaganja u nauku u 2017. godini, što je znatno ispod proseka EU, gde privatni sektor učestvuje sa 55% ulaganja u razvoj nauke i inovacije. Čvršća povezanost nauke i privrede je jedan od glavnih preduslova za razvoj i inovacije i njihovu primenu u privrednoj industriji, samim tim i za ekonomski razvoj i otvaranje novih radnih mesta. Države koje su lideri u inovacijama i tehnički-tehnološkom razvoju jesu to isključivo zahvaljujući tesnoj vezi između privrede i naučno-istraživačke delatnosti, kao i komercijalnoj primeni znanja i tehnologija. Nema sumnje da je potrebno da se naučna zajednica, instituti, u većoj meri uključe i kreiraju ponudu za privredu. Ja znam da vi na tome dosledno radite i da se o tome priča poslednjih 22 godine, ili poslednjih deset leća o ovome što ja pričam. Vi ste svesni da je to ključ napretka ove države. Pohvaliću i to što ste formirali Savet za saradnju privrede i nauke. Tu je gospodin dr Popović imenovan za predsednika i mislim da je to jako značajno. Pogledao sam sajt Privredne komore, koja je sa vama partner, i to je put kojim se može informisati i naša mala privreda i srednja preduzeća, jer oni, verovatno, nisu dovoljno svesni koliko inovacije, pa i minorne, mogu, a zamislite neke krucijalne i svetski značajne, mogu dovesti do ubrzanja i olakšanja njihove proizvodnje, njihove konkurentnosti i, naravno, podizanja ekonomske moći cele zemlje, kroz taj način. Ako odete u Ameriku, lako ćete videti da oni izbacuju svoju tešku industriju i one stare tehnologije, tekstilnu industriju i da kompletnu svoju industriju zasnivaju na naučnim inovacijama, na skupim proizvodima. Na primer, Amerikanci proizvode 90% ukupnih najmodernijih pomagala u medicini, koja su izuzetno skupa, a čija proizvodnja, verujte mi, nije toliko skupa i komplikovana. Reč je o dobrom brendiranju i o zaista jednoj kvalitetnoj ideji koju oni mogu i koju oni na pravi način prezentuju. Rekoh da je jako značajan ovaj Savet za saradnju privrede i nauke i rekoh da se puno čini na otvaranju jako bitnih centara za nauku u velikim gradovima, kao što je Novi Sad, Niš, Beograd, priča se o Borči, Čačak, Kragujevac, ali vas moram pozvati da se takođe malo pozabavite i drugim delovima Srbije, delovima kao što je Novi Pazar, Subotica, delovima koji zaista imaju veliki potencijal. Vi znate da je Novi Pazar najmlađi grad, region novopazarski, sa zaista velikim brojem mladih, jako kvalitetnih studenata i ljudi koji su zaista bliski nauci. Imate kapacitete državnog univerziteta u Novom Pazaru, kao i nekoliko privatnih univerziteta i mislim da bi osnivanje jednog centra za inovacije, kao i imenovanje određene osobe ili otvaranje kancelarije ovog saveta za saradnju između privrede i nauke bilo od izuzetnog značaja za taj kraj i za podizanje ukupnog naučnog standarda u samoj državi, zato što zaista ovaj kraj, u mom kraju ne manjka ljudi koji su spremni da ulože u mali biznis, koji su spremni da rizikuju, koji imaju taj gen za biznis, ali verujem da neke inovacije koje mora podupreti ovo ministarstvo i država i osnivanje jednog takvog centra za inovacije može umnogome da olakša i ojača ovu proizvodnu aktivnost i da zaista i taj kraj stane u rang u sa većim centrima u ovoj državi. Ja mislim da Novi Pazar i novopazarski kraj, odnosno region Sandžaka, veliki potencijal u ljudima i u obrazovnom kadru, koji zaista može da doprinese da ova država krene napred još brže i da budu motor ekonomskog razvoja, kao što i danas jeste motor evropskih integracija i modernizovanja ove države. Socijaldemokratska partija u svom programu ima zaista poseban dokument i posebnu pažnju obraća obrazovanju i nauci i stoga zaista ovaj zakon ćemo podržati širokog srca, obzirom da ga je podržala kompletna javnost u Srbiji i obzirom na to da smo ubeđeni da je dobra stvar za državu Srbiju i sve njene građane. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Bačevac. Reč ima ministar, Mladen Šarčević. Izvolite.
Samo da se nadovežem na mnoge vaše konstatacije, ali to je problem i Strategije koja, evo, ističe 2020. godine. U izradi nove strategije za obrazovanje i nauku, mi radimo akcione planove kojima se sve te naše želje i projekti mogu da ostvare. Jer, jedno je samo napisati strategiju i nje se ne pridržavati nego očekivati da se same neke stvari dese i to se pokazalo kao loš momenat. Pokušaj da se 2016, još u prvoj polovini godine, obnovi projektni ciklus izazvao je samo svađu i rat među istraživačima, jer se pokazao da je bio vrlo jalov, koji nije trebao da odrazi taj društveni momenat i odnos u naučnoj zajednici. Ali, ono što je jako važno, jeste težište svih ovih napora da se upravo nauka veže za privredu, ne sporeći da postoji i ono - nauka radi nauke. Teoretska nauka takođe ima veliki značaj. Mi imamo nekoliko timova koji se bave izradom te strategije. Malo pre sam pomenuo jednu drugu strategiju, gde smo takođe prepoznati kao lideri u širem evropskom okruženju, a to je izrada Strategije pametne specijalizacije i to je neki naš odgovor na celu ovu priču, uz činjenicu da je inovacioni fond, kako se pokazalo, strašno žilav. Malo pre sam dao podatke da je ukupno 18,6 miliona evra do sad dato kroz Grantove, preko 320 inovativnih preduzeća, malih, srednjih, mikro. Fond za nauku treba da bude pravi odgovor za to. On jeste formiran tako, a ambicije treba da budu od 2030. godine mnogo, mnogo izraženije, tako da ove stvari koje vi sad pominjete treba da budu izražene jedan na jedan. Znači da, maltene, novac koliko država odvoji za fond za nauku, toliko da odvoji i privreda. I to je nešto što gledamo sa najrazvijenijim zemljama koje to rade u Evropi, a mislim da ćemo posle svih ovih mera i razlozi donošenja i Zakona o fondu i Zakona o nauci i istraživanju jeste upravo taj. Znači, projekti moraju biti evaluirani, mora se videti njihova korisnost, a kompanije koje dolaze ovde i te kako su zainteresovane. Sve više dolazi ozbiljnih kompanija i sve smo više koncentrisani na avio kompanije koje dolaze i koje traže kapacitet proširenja, bukvalno, i srednjoškolskog obrazovanja, mašinskog fakulteta i svih drugih grupacija. Znači, mi svaku šansu koja se sada u okviru ovoga pojavi moramo dobro da iskoristimo, tako da upravo i jeste razlog donošenja ovog zakona da se apsolutno druga ministarstva, i građevine i poljoprivrede i zdravstva, nađu jer su inovacije u naučnoj delatnosti vezane za sve oblasti društvenog života. Portugalska strategija, koja je vrlo dobra, sa kojom prijateljski sarađujemo i imamo dupli broj povećanih projekata koje radimo, planira do 2030. godine da na jedan evro-cent bude dva evra sa strane od privrede i od ostalih. Ne možemo biti toliko baš ambiciozni, toliko daleko dobaciti do 2030. godine, ali mislim da će se vrlo brzo ovaj ciklusni projekat od pet godina naučiti i pokazati u kom pravcu ide priča. Sam beogradski park je bio poluprazan. Sada nema stolice. Nama fali sad Beogradski park 2, Zvezdara 2, koja bi trebalo da zadovolji samo te potrebe. Naravno, ne samo Čačak. Videli ste da je model jednog manjeg grada, koji je vezan za univerzitet kragujevački, takođe, pokazao žilavost i spremnost i taj model sada kao pilotiramo. Svakako je Novi Pazar zanimljiv i po svim drugim načelima i kao centar jugozapadne Srbije, gde se projektuje takva neka priča i takva zamisao postoji naravno i po drugim gradovima, ali mi smo za kratko vreme dizajnirali jedno informatičko društvo, jedno društvo zasnovano na znanju i ovo je sada samo dalji impuls koji treba da priču odlepi još mnogo više. Hvala vam.
Zahvaljujem, ministre. Reč ima narodna poslanica Snežana Bogasavljević Bošković. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, gospodine ministre sa saradnicima, uvaženi narodni poslanici, tema današnje parlamentarne debate ovog skupštinskog zasedanja je jedan izuzetno važan zakon iz oblasti nauke. Reč je o Predlogu zakona o nauci i istraživanjima, čija posebna vrednost proizilazi iz činjenice da se radi o vodećem, to jest krovnom zakonu, kojim se propisuje pravni okvir potreban za sprovođenje važnih reformskih procesa u ovoj sferi našeg društvenog života. Jasna je namera predlagača zakona da se urede i unaprede uslovi za celokupno funkcionisanje svih segmenata u oblasti nauke i istraživanja Republike Srbije, kao i da se uspostavi pozitivan ambijent za neophodne reforme. U predlaganju ovog zakona pošlo se od činjenice da društvo zasnovano na znanju, kakvom teži i naša zemlja, zahteva visok nivo znanja i transfer tog znanja u nove proizvode, procese i usluge. To je i razumljivo, jer savremena društva su odavno prepoznala nauku i obrazovanje kao dinamičke faktore ekonomskog, društvenog i ukupnog civilizacijskog razvoja. Osim toga, nema sumnje, nauka i inovacije su ključni faktor konkurentnosti i održivog razvoja. Stoga, koncept savremene ekonomije baziran je na znanju, a razvoj, rast bruto nacionalnog dohotka, standard građana i bolji kvalitet života nezamislivi su bez nauke i obrazovanja. U razvijenom delu sveta konstantno ulažu se značajna materijalno finansijska sredstva u istraživanja, inovacionu delatnost i ljudske resurse. Tako na primer, zemlje EU za nauku, odnosno istraživanja i razvoj izdvajaju u proseku 2% BDP-a, pri čemu više od polovine ovih sredstava dolazi iz privatnog sektora, tj. od zainteresovanih kompanija. Cilj EU je da sve zemlje članice do 2020. godine postignu nivo od 3% BDP-a za ulaganja u nauku, sa strukturom 2% iz privatnog sektora i 1% iz budžeta, koji treba da obezbede vlade država članica. Njihova kalkulacija je jasna - veća ulaganja za veći broj inovacija, koje vode otvaranju novih radnih mesta i povećanju BDP-a. Tako prema procenama iz Strategije „Evropa 2020“ 3% BDP-a za ulaganja u istraživanja, razvoj i inovacije trebalo bi da donesu 3,7 miliona novih radnih mesta i povećanje BDP-a od 795 milijardi evra 2025. godine. Srbija, takođe, ima ambiciozne planove. Našom strategijom „Istraživanja za inovacije“ planiran je kontinuiran rast ulaganja u naučna istraživanja i mi danas možemo da kažemo da je Vlada Republike Srbije u periodu od 2015. do 2019. godine povećala budžetska sredstva za naučno-istraživački rad za 35,8%. Namera je da se i u narednim godinama nastavi pozitivan trend većih izdvajanja iz budžeta za nauku, ali i da se značajno poveća udeo sredstava i iz drugih izvora, koji je sada skroman i iznosi oko 10%. Sve ovo nedvosmisleno govori da su pred našim društvom i pred našom naučnom zajednicom godine velikih izazova i velikih očekivanja. Jasno je da srpska ekonomija i društvo moraju zakoračiti u novo polje razvoja bazirano na rezultatima naučnih istraživanja i na inovacijama. Samo tako Srbija može pratiti i ići u korak sa savremenim trendovima civilizacijskog razvoja, a srpska ekonomija biti ravnopravan i konkurentan partner na globalnom ekonomskom tržištu. Poštovani narodni poslanici, znanje, obrazovanje, nauka, istraživanja i inovacije ključ su razvoja i daljeg preporoda Republike Srbije. Od naše naučne zajednice, nauke i tehnologije koje ona razvija s pravom se očekuje da bude pokretač svekolikog nacionalnog prosperiteta. Svesno svoje uloge i odgovornosti, Ministarstvo prosvete, nauke i tehnološkog razvoja Vlade Republike Srbije hrabro ide u susret izazovima, trasirajući put neophodnim reformama sa namerom da se osiguraju što je moguće bolji materijalno-tehnički uslovi, ali i sigurno, stabilno i predvidivo finansiranje naučnih istraživanja naše brojčano male, ali i te kako kvalitetne i prosperitetne naučne zajednice. Kada govorimo o tehničkoj podršci i uslovima za naučno-istraživački rad u prethodnom periodu načinjeni su značajni pomaci. Pomenuću samo neke. Srbija je postala 23. punopravna članica CERN-a Evropske organizacije za nuklearna istraživanja i time je širom otvorila vrata za naše istraživače i njihov rad na najsavremenijoj opremi za istraživanja u ovoj naučnoj oblasti. U značajnoj meri unapređena je i infrastruktura za podršku nauci i istraživanjima, kao što je na primer razvoj i opremanje naučno-tehnoloških parkova u Beogradu, Nišu, Novom Sadu, Čačku, itd. Poboljšana je saradnja između nauke i privrede kroz brojne projekte, finansirane od strane Fonda za inovacione delatnosti. Uz to, prethodnih nekoliko godina izdvojena su i investirana i značajna finansijska sredstva u opremanje postojećih i formiranje novih laboratorija sa jasnim planom i za buduća ulaganja. Sada pred nama je novi važan cilj reforme koji je ujedno pretpostavka i za uspeh drugih reformskih procesa, a to je uspostavljanje novog modela finansiranja naučnih istraživanja. U tom smislu, prvi konkretan korak je već načinjen usvajanjem zakona o Fondu za nauku. Ovaj zakon usvojen je decembra meseca prošle godine kao nov zakon, za novu instituciju kakva postoji u gotovo svim zemljama koje imaju razvijenu nauku. Inače, da se podsetimo, bio je to posle punih 12 godina prvi, sasvim nov, zakon iz ove oblasti. Ovaj prvi korak bio je i te kako uspešan, jer danas šest meseci nakon donošenja ovog zakona možemo reći da je Fond konstituisan i da je operativan. Naime, pre nekoliko dana, tačnije 21. juna, raspisan je prvi javni poziv za predlaganje projekata koji će biti finansirani sredstvima Fonda. Ovaj prvi poziv upućen je mladim istraživačima, što smatram da je izuzetno važno i značajno, jer i na ovaj način, kao društvo, šaljemo jasnu poruku da nam je i te kako važno da naši mladi ostaju u Srbiji i da zapravo ovde u svojoj zemlji imaju mogućnosti da rade na svojim projektima i ostvaruju svoje profesionalne ambicije, a na svoje lično dobro i dobro cele naše zajednice. Vredne pažnje i pohvale su i najave iz Fonda da se uskoro mogu očekivati još dva nova poziva za predlaganje projekata i to jedan iz programa unapređenja kapaciteta iz oblasti veštačke inteligencije i drugi iz programa saradnje sa srpskom naučnom dijasporom. Iz navedenog, jasno je da je politika Vlade i Ministarstva prosvete, nauke i tehnološkog razvoja snažna podrška daljem razvoju naših naučnih istraživanja. Sledeći važan korak, koji je ujedno i ključan u reformi sistema, je donošenje novog zakona o nauci i istraživanjima, o kome danas diskutujemo. Ono što je posebna vrednost predloženog zakona je to što je on temeljno pripreman u saradnji sa naučnom zajednicom i što je Predlog zakona ovakav kakav je danas pred nama, rezultat širokog konsenzusa postignutog u zajednici. Za naša naučna istraživanja predlog ovog zakona donosi brojne novine. Među njima posebno važna novina je predlog za institucionalno finansiranje instituta. To praktično za naše institute znači sigurnost, jer njihov opstanak više neće zavisiti od toga da li su prošli na nekom projektu ili ne. Oni će, naime, za realizaciju svojih programa rada, odobrenih od strane osnivača, biti finansirani sigurnim institucionalnim sredstvima. Druga važna novina predloženog zakona je pravni okvir za projektno finansiranje sredstvima Fonda za nauku. Dakle, uz institucionalno, ovaj model uključuje i mogućnost korišćenja sredstava za projektno finansiranje. Tako naši istraživači, bilo da dolaze sa fakulteta ili iz instituta, moći će ravnopravno, dakle, pod istim uslovima, da apliciraju i ostvare pravo na korišćenje sredstava Fonda za nauku. Na ovaj način, zapravo, uspostavlja se i suštinski mogućnost za sprovođenje komptetivnih projektnih poziva, što je, inače, dugi niz godina i zahtev i očekivanje naše naučne zajednice. Uz komptetitivnost i naučnu izvrsnost, kao važan kriterijum za evaluaciju predloga projekata, srpska nauka i istraživanja dobiće novu energiju i kvalitet za još bolje naučne rezultate i još veću prepoznatljivost na nacionalnom nivou i u okviru evropskog istraživačkog prostora. Dakle, još jednom se potvrđuje da je politika Vlade i Ministarstva prosvete da se očuvaju i osnaže naši naučni instituti, a njih je danas 63 akreditovanih, kao i da se naučni i istraživački potencijal kojim Srbija raspolaže dalje razvija i adekvatno koristi. Uz to, važan je i predložen zakonski okvir za formiranje novih naučnih instituta i za osnaživanje instituta od nacionalnog značaja. Novim predlogom Zakona o nauci i istraživanjima uvodi se princip otvorene nauke. Propisuju se mehanizmi za bolju saradnju fakulteta i instituta, kao i za čvršće povezivanje naučnog rada između institucija, kako na nacionalnom, tako i na međunarodnom nivou. Posebno važan segment odnosi se na uređenje pitanja koja se tiču tehničke podrške transferu tehnologija kroz osnivanje novih strart ap kompanija. Za naše društvo i našu naučnu zajednicu od posebne važnosti je i snažna podrška reintegraciji i uključivanju naučnika iz dijaspore u naš naučnoistraživački sektor kroz brže i pojednostavljene procedure. Takođe, izuzetno je važno to što zakon nudi predlog za rešenje statusa istraživača angažovanih na tekućim naučnoistraživačkim projektima pri inovacionim centrima fakulteta. Bez predloženih rešenja ovi istraživači bi vrlo brzo bili izvan sistema naše naučne zajednice, tačnije, njihovo angažovanje bi prestalo sa završetkom tekućih projekata, tačnije 31. decembra ove godine. To, naravno, nije dobro ni za njih, za našu naučnu zajednicu i zato je važno da ovaj zakon bude donesen, jer on nudi i dobra i moguća rešenja za ovaj ne tako mali problem. Navela sam samo neke od novina i rešenja koja ovom Predlogu zakona daju epitet novog, modernog i reformskog. Uverena sam da će primena ovog zakona za našu nauku značiti unapređenje naučnoistraživačkog rada, bolje, efikasnije i delotvornije korišćenje materijalnih, finansijskih i svih drugih resursa za nauku i istraživanje. Uverena sam i da će primena ovog zakona doprineti boljem oblikovanju naučnoistraživačke zajednice Srbije koja će svojom naučnom izvrsnošću biti ravnopravan partner u okviru evropskog istraživačkog prostora. U godinama pred nama verujem da će ovaj zakon doprineti i jačoj sponi naše nauke i društva u celini, jer uverena sam da je zajednički cilj svih nas da naše društvo bude društvo znanja, a rezultati naših naučnih istraživanja stožeri našeg ekonomskog rasta, unapređenja konkurentnosti naše privrede, društvenog i kulturnog napretka i sve to sa ciljem poboljšanja standarda i kvaliteta života svih naših građana. Najzad, verujem da će najveći i posebno dragocen doprinos primene ovog zakona biti taj da naši mladi istraživači ostaju u Srbiji, jer u našem naučnom sistemu prepoznaju dobru mogućnost za svoj naučnoistraživački rad, baš kao što je to prepoznalo i njih 1157 mlađih od 30 godina i sa prosekom iznad devet, koji su prošle godine uključeni u sistem tekućih naučnoistraživačkih projekata, a koje finansira Ministarstvo prosvete, nauke i tehnološkog razvoja. Zbog svega navedenog, SPS pruža snažnu podršku našoj nauci i svim nastojanjima da se ona unapredi i dalje razvija i da u našem društvu zauzme mesto kakvo joj zasluženo i pripada. Zbog toga će poslanička grupa SPS u danu za glasanje podržati Predlog zakona o nauci i istraživanjima. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem, koleginice. Reč ima narodni poslanik Đorđe Kosanić. Izvolite, kolega Kosaniću.
Zahvaljujem. Poštovani ministre sa saradnicima iz Ministarstva, poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je danas veoma važan Zakon o nauci i istraživanjima. Ja ću na samom početku reći da će poslanička grupa JS u danu za glasanje podržati pomenuti predlog zakona, jer ključni cilj donošenja ovog zakona je stvaranje naučno-istraživačkog sektora, koji svojom izvrsnošću može da bude ravnopravan partner na evropskom istraživačkom prostoru. Ministre, moram na samom početku da kažem, govoreći o ovom zakonu, a i gledajući u zadnje vreme šta se sve dešava u oblasti nauke, čini mi se, a verujem da će se mnogi ovde složiti sa mnom, dolaze bolja vremena za nauku. Uostalom, naučna zajednica je do sada dosta toga vrednog iznedrila, a i nesumnjivo treba reći da je naučna zajednica jedan od najboljih delova društva u Srbiji. Ono što je veoma važno, da najpre vaše Ministarstvo, a i čitava Vlada, su prepoznali značaj nauke. To govore mnogi projekti, to govori sve ovo u zadnje vreme što se dešava u nauci. Ja ću samo pomenuti, premda da dolazim iz Kragujevca, osnivanje Instituta za informacione tehnologije u Kragujevcu. To je samo jedan deo, rekao sam, onoga što se dešava. Ali, važna stvar, uočili ste značaj što većeg budžeta za nauku, koji je iz godinu u godinu sve veći. Kada to kažem, recimo, izdvajanja su u 2016. godini u odnosu na 2015. godinu bila veća za 4%, 2017. godine u odnosu na 2016. godinu za 6%, onda, imamo izdvajanja u 2018. godini koja su veća za 14%, da bismo ove godine ta izdvajanja imali u odnosu na prethodnu godinu veća 8% u odnosu na prethodnu godinu. To praktično znači da je u prethodne četiri godine budžet za nauku povećan za 36%, što zaista nije mala stvar i veliki podsticaj što se tiče nauke. Dalje, kada govorimo o svemu ovome u oblasti nauke, u decembru prošle godine usvojen je Zakon o Fondu za nauku, veoma važna stvar. Ideja je da se u potpunosti promeni koncept finansiranja nauke. Dalje, Srbija je postala punopravan član CERN-a. Moram da kažem da je to zaista dobra vest za sve mlade ljude, za razvoj ekonomije u Srbiji. Ja ću samo podsetiti ministre, vi to i bolje znate, da je nekadašnja Jugoslavija bila među 12 zemalja koje su osnovale Evropsku agenciju za nuklearno istraživanje, koju danas nazivamo CERN. Kada govorimo dalje o tome šta se sve pozitivno dešava u nauci, ustanovljeno je šest institucija od nacionalnog značaja. Izdvajanja za infrastrukturu u oblasti nauke su u ove dve godine nastavljena. Rekao sam samo neke delove od toga šta se sve u poslednje vreme dešavalo u pogledu, da kažem, boljeg funkcionisanja nauke. Govoreći o samom Zakonu o nauci i istraživanjima, treba reći da se on već dugo vremena čeka. Neki ga nazivaju ovako, onako, neki kažu da je čak istorijski zakon, ali ono što je činjenica jeste da je on napravio veliki iskorak unapred i, ministre, ja ću ove otvoreno reći – vaši saradnici, ovde ljudi koji sede sa vama, tim ljudi koji radi ovaj zakon, uradili su izuzetno dobar posao i mislim da se svi sa time slažu. Uvek kažem da je neki zakon dobar kada se sprovede kvalitetna javna rasprava, a što se tiče ovog zakona, u velikoj meri sprovedena je otvorena javna rasprava sa većim brojem zvaničnih, ali i nezvaničnih tribina. Ja ću samo pomenuti u Kragujevcu, na Univerzitetu, odakle ja dolazim, u Nišu, Beogradu, Novom Sadu, ali i ovde u Skupštini imali smo javnu raspravu i bile su razni predlozi, primedbe, sugestije na Nacrt zakona, dostavljale su razne organizacije, pojedinci iz domena akademskih nauka, ali i koji ne dolaze iz akademske zajednice i, ono što je meni veoma važno, sve te primedbe su usvojene, veliki deo tih primedbi, a sve u cilju donošenja jednog što boljeg zakona. Kada govorimo o samom Zakonu o nauci i istraživanja, treba reći da je to krovni zakon u oblasti nauke, da u paketu sa Zakonom o fondu za nauku uređuje politiku za podsticanje naučno-tehnološkog razvoja, stabilno finansiranja, efikasno korišćenje sredstava kroz kombinaciju projektnog i institucionog finansiranja. Šta to praktično znači? Po prvi put imamo ovaj model kombinovanog finansiranja, da instituti imaju stabilna sredstva za svoje funkcionisanje. Znači, nemaju više problem da misle da li će imati ili neće imati sredstva i to je model institucionog finansiranja, ali isto tako instituti će moći da konkurišu za sredstva kroz finansiranje projekta. Ovim projektom dalje, pomenuću samo neke stvari koje su značajne, preciziraju se i ubrzavaju procedure za izbor u naučna zvanja, ovaj zakon uređuje i pitanje bolje saradnje između privrede i nauke, što je važna stvar da rezultati nauke budu u funkciji, ne samo privrede, nego i čitavog društva, stvaranje zakonskog okvir za otvaranje novih instituta. Sada ono što je snažna podrška, reintegracija i uključivanje naučnika iz dijaspore u naučno-istraživački sektor Srbije, kroz jednostavnije i brže procedure. Ono što je još važno, osnažena je uloga inženjerskih nauka. Ovo je samo deo značajnih stvari koje donosi novi zakon i ne ulazeći više u novine ovog zakona, još jednom da kažem, osnovni cilj donošenja ovog zakona je stvaranje naučno-istraživačkog sektora, koji nesmetano može da bude ravnopravan deo evropskog istraživačkog sistema. Na samom kraju, govoreći o ovom zakonu, opet kažem, čuli smo razne stvari što se tiče ovog zakona, evo kažem još jednom, da je on istorijski zakon, zakon koji se dugo čeka, ali kako god da ga nazovemo, ministre, ovaj zakon je zakon koji je napravio veliki iskorak unapred, dao šansu mladim istraživačima da ostanu u Srbiji i naravno poslanička grupa JS, u danu za glasanje, će ga podržati. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, kolega Kosaniću. Reč ima narodni poslanik Miljan Damjanović. Izvolite, kolega Damjanoviću.
Hvala, gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, bilo je lepo slušati prethodne govornike, imao sam utisak kao da su jedni od drugih prepisivali šta će reći ili čitali vaše obrazloženje, pa naučili napamet. Ovde se ključno pitanje postavlja – šta možemo da kažemo da ste hteli da uradite sa ovim zakonom? Ja bih rekao po onom starom srpskom – mnogo hteo, mnogo započeo, a ništa uradio. Smatram da lično ne znate šta ste želeli da uradite i postignete, jer da ste znali šta želite da postignete, ovakav zakon biste sigurno zabranili da stigne do narodnih poslanika i danas ne bi raspravljali na ovaj način. Ključna pitanja kada se analizira zakon jesu - za koga ste pisali ovaj zakon, u čijem interesu i sa čim je usklađen. Kada sam pitao za koga ste pisali ovaj zakon, valjda je početna ideja da ste ga pisali zbog državnog interesa ili interesa istraživača ili ste ga ipak, možda, namenili za pojedine sukobljene interesne grupe kako bi sukob tih grupa izbalansirali, a mislim da dobro znate o kojim grupama govorim. Ono što u ovom zakonu jedino pozitivno možemo da izdvojimo su naznake da će deo istraživača i naučnika konačno dobiti stalno zaposlenje i beneficije, ali se i to dovodi u pitanje, pošto u zakonu postoje, ponavljam, samo naznake. Pitanje je drugo - kako mislite da zadržite te mlade naučnike o kojima su prethodni govornici pričali da će ostati, a starije načinite ponosnim time što su nekada davno odlučili da se bave naukom, a država im nije omogućila da se istim kvalitetno i predano bave? Da li ovim zakonom, gospodine ministre, jednako tretirate istraživače i naučnike? Ja mislim da ne, ali očekujem od vas odgovor. Mislim da ih delite tako što niste podigli zvanja i naučno-istraživačka na nivo institucije, što je praksa svuda u svetu. Poenta je da niste uspeli da prepoznate državni interes, šta je to važno za budućnost ove zemlje, a nažalost ovo vam i nije prvi put. Vi možete u ovom mandatu da se pohvalite rezultatima pisanja, rezultatima prepravljanja loših zakona koji apsolutno nisu imali pozitivan efekat i moraju da idu redovno na doradu. Nažalost, slična sudbina će biti i sa ovim zakonom i jedino što mogu da kažem da ste uspeli u prethodnom periodu, a i uspećete, jeste da putem medijama izmanipulišete javnost da će ovim zakonom se uraditi nešto pametno, tako da ste se već kvalifikovali, mogu slobodno da kažem, za ministra informisanja u nekoj narednoj vladi, ukoliko narod pogreši na sledećim izborima i da vlast vladajućim strankama, jer ukoliko SRS dobije poverenje građana, sigurno ministar poput vas ne bi mogao da bude u Vladi Republike Srbije. Ovde smo slušali malopre koji će biti rezultati ovog zakona. Rezultati ovog zakona će biti dalje ubrzanje i podstrek odliva mladih naučnika i kadrova, dalje deljenje naučne zajednice na manje važne i više važne interesne grupe, institute, gde je jedino merilo - prisustvo predstavnicima režima. Čini mi se da je Ministarstvo usvojilo princip otvorene nauke, a kada ste govorili o javnoj raspravi, a i moje kolege poslanici, prećutali ste jednu bitnu stvar. Prećutali ste da ste tokom javne rasprave dobili od mladih naučnika apele da nauku napravite transparentnom. Oglušili ste se na te apele, gospodine ministre. U zakonu ste izostavili mlade kadrove i njihove ideje a posledica toga je da će i jedno i drugo otići iz zemlje. Nismo bogati, gospodine ministre, ni kadrovima, ni idejama i svako sa idejama je naše blago koje treba čuvati. To nisu ljudi poput pojedinih ministara kojima su važni novac, avioni, kamioni, kako god želite. To su ljudi kojima je stalo da realizuju sopstvene ideje, a vi ćete ih direktno sprečiti u tome ovim zakonom, a da toga niste svesni. Kada smo došli do obrazloženja zakona, imamo par ključnih pitanja mi iz SRS. Da li reformišete sistem naučno-istraživačke delatnosti tako što ćete unaprediti ili tako što ćete vratiti nauku više decenija unazad? Kako mislite da rešite ključne probleme ovim zakonom, a mi mislimo da su to sledeći: niska primanja, loša infrastruktura, odliv mozgova, ne transparentnost i ne konkurentnost? To što ste deklarativno ovim zakonima i ovim Predlogom zakona na kraju vašeg mandata načelno obezbedili institucionalno finansiranje pojedinih naučno-istraživačkih organizacija, kao formiranje Fonda za nauku, postavlja se pitanje - gde ste bili ove tri i po godine? Mogli ste za sve ovo vreme da se više potrudite pa da u vreme vašeg mandata vidite da ovo sve nije dovoljno za naučno-istraživačku zajednicu. Ključno je pitanje, gospodine ministre, gde je uvećanje budžeta za nauku? To se ne vidi u zakonu, već samo u nekim papirima i vašim izjavama. Da li ćete to ostaviti nekom novom ministru, koji će morati da traži značajna povećanja budžeta za nauku i da prepravlja loše zakone, ali izgleda ovakav zakon se ne može ni prepraviti, nego će morati da piše novi. Garantujem vam da nećete unaprediti kvalitet naučno-istraživačkog rada, kako ste naveli u istraživanju. Garantujem vam da nećete biti efikasni delotvornijeg rada tela, komisije i drugih organizacija u sistemu naučno-istraživače delatnosti. Garantujem vam da neće biti poboljšanje efikasnosti alokacije i upotrebe svih naučno-istraživačkih i razvojnih resursa i garantujem vam da nećete ovakvim rešenjem uspeti da izradite i dalje razvijate inovativno društvo zasnovano na znanju, već ćete ovakvim predloženim rešenjima ubrzati odliv kadrova. Koliko je ovaj zakon usklađen sa Strategijom naučnog i tehnološkog razvoja Republike Srbije za period od 2016. do 2020. godine pošto se spominje u zakonu? Da li ste ga uskladili sa ovom strategijom, koja je inače sama po sebi već loša i nije usklađena sa pozitivnom praksom u svetu, a vi ste govorili u početku da primenjujete praksu iz sveta? Ja vas pozivam da nam kažete - koji su to primeri i koje su to prakse. Šta znači činjenica da zakon donosite na kraju strategije? Gde ste bili svo ovo vreme? Ako kažete da vam je važna naučna zajednica, šta ste čekali tri i po godine? Šta u ovom zakonu sve nedostaje? Nema značajnog povećanja budžeta za naučno-istraživačku delatnost. Toliko o tome, gospodo iz vladajućih stranaka. Nema značajnog uključivanja privrede. To što ste vi pokupili iz različitih zakona rečenice i floskule, koje se vama dopadaju, apsolutno u praksi ovo ne postoji. Nema orjentacija ka istraživaču i njegovim idejama, već ka sistemima zastarelih institucija. To je ključno. Nema opšteg sistematskog pristupa konekciji nauke i privrede, a samim tim nema, a neće biti sredstava, za čuvanje kulture i kulturnog ambijenta stvaralačkog obrazovanja. Država se nije obavezala da će da izdvaja značajna veća sredstva, već će u odnosu na razvijene zemlje odvajati skoro 10 puta manje procenata BDP-a, sve dok imamo ministra koji se ne razume u nauku, pa ni nauci ne može biti bolje, dok se u prvi plan stavljaju zastareli sistemi organizacija naučno-istraživačkog rada, a ne istraživači i njihove ideje, neće biti pozitivnih pomaka. Ko može vas i mene, gospodine ministre, da ubedi da su vaše ideje ili ideje bilo kog poslanika ili ideje bilo kog direktora instituta, bilo kog dekana fakulteta, bolja od ideja istraživača koji se bave samo stvaranjem novih ideja ostvarivanjem novih dostignuća u otvorenom takmičenju sa najistaknutijim naučnicima širom sveta, a nemaju vremena da sede po beogradskim kafanama i ulaguju se predstavnicima režima kako bi napredovali? U medijima ste često pominjali ulaganje u CERN. Veliki broj naučnika sa kojima su predstavnici SRS komunicirali se neće složiti i oni na to gledaju kao na vašu ličnu reklamu i otvoreno sumnjaju u vašu kvalifikovanost da o tome donosite svoj sud. Slažu se u jednom da je to dobra reklama za vas. Kada uzmemo zakon, ako pogledamo tačku 5. zakona, član 28. i činjenica da vi produbljujete podele ovim zakonom, u tački 5. članu 28. vi kažete – zajednica instituta Srbije, a ne zajednica naučno-istraživačkih organizacija. U tački 9. prava i obaveze zaposlenih. Da li vi, gospodine ministre, znate da ste prvo ovim zakonom u ovom delu trebali da definišete da određeni istraživači i naučnici trebaju da znaju gde su im kancelarije instituta? Postoji veliki broj naučnika koji se hvala da po tri, četiri meseca ne odu do matične organizacije, tj. instituta gde su zaposleni, dok neki koji ne znaju gde se nalaze institucije primaju plate. Da li može sam ministar po ovom pitanju onda i da predloži amandman sa sledećom definicijom – bar da oni koji sa takvih znaju lokaciju i veb sajt instituta, onih kod kojih primaju platu - prema podacima do kojih je došla SRS i njen ekspertski tim, koji su predočili nama poslanicima, takvih je skoro 10% istraživača koji su bliski režimu i ne dolaze na posao. Da li član 129, gospodine ministre, predstavlja udar na Ustav gde vi i država Srbija delite na više i manje podobne, gde vi istraživače koji su započeli svoju karijeru u inovacionim centrima i fakultetima ne tretirate na podjednak način kao one koji su započeli karijere u institutima, već ih šaljete u inostranstvo? Sa tim u vezi, u članu 29. stav 3. ovog člana bi morao da bude mnogo jasniji. Pročitajte član 3. pa bih voleo da dobijem odgovor na ovo pitanje. Četiri ključne stvari u ovom zakonu jesu – nema povećanja sredstava, sistemsko povećanje u nauku, podvlačim – sistemskog povećanja. Da li vi mislite da u 21 veku možete bez značajnog, a ne samo deklarativnog i minornog izdvaja za nauku da napravite pomak? Dok se ne ugledate na pozitivne primere u inostranstvu gde nauka nije trošak, već ulaganje i višestruko se vrati, nećete imati do tada pozitivan rezultat. Drugo, zakon se donosi na kraju strategije, a donosi se kao da ona ne postoji ad hok bez uvažavanja i poštovanja onoga što se tamo nalazi i bez uvažavanja tendencija u naučno-istraživačkom svetu i pozitivnih tendencija koje su dale dobra rešenja i rezultate. Nije čudo što donosite onda zakon na kraju mandata. Razlog je vaša nekvalifikovanost kao ministra. Nažalost, rezultati ovog zakona, ja vam danas garantujem, će biti poražavajući i nadam se da ćemo se ponovo sresti za jedno četiri, pet godina, kako vi kažete posle pet godina se očekuju rezultati, da vidite da od tih rezultata neće biti ništa. Zakon nije orjentisan ka istraživačima i njihovim idejama ka državnom interesu, već ka ispunjenju želja pojedinih interesnih grupa. Posledica ovoga da umesto ujedinjenja naučno-istraživačkog kapaciteta koji vi niste uradili, doći će do dalje polarizacije naučno-istraživačke organizacije ubrzanog odlaska najboljih i najvrednijih kadrova u inostranstvo i odsustvo svake pomisli na želju da oni koji su već otišli da se vrate. Žao mi je prethodnog govornika koja je govorili da će se vratiti. Ne, neće se vratiti. Četvrta stvar ovog zakona. Zakon zadržava arhaičan pristup organizovane naučno-istraživačke delatnosti, koji se više nigde ne primenjuje u svetu, jer nije zasnovan na ideji i prosperitetu ka cilju koji treba ostvariti. Da li ste se orijentisali pozitivnim primerima bilo gde u svetu, jer po meni očigledno niste i ovaj zakon bi mogli nazvati, pisanje Frankenštajnovim pristupom, što kao celina ne može da funkcioniše jer, kao što sam malopre rekao, od svega ste uzeli pomalo iz svakog zakona, ali ćemo mi ovaj zakon brzo promeniti jer čim dođe SRS na vlast zaista će se ozbiljno ophoditi prema ovim pitanjima. Ne postoji, gospodine ministre, nijedan veliki sistem koji bez dobre strategije može da funkcioniše. Vaše iskustvo vođenja jedne osnovne i srednje škole nije isto iskustvo vođenja sistema obrazovanja, nauka i tehnološkog razvoja i zato nemate rezultate tokom ovog vašeg mandata i zato sva obećanja koja ste pomenuli niste realizovali, kao i sva obećanja koja ste na početku mandata davali. Strategija nauke kao najvažnije stvari konstatuju da postoji izuzetno malo istraživača iz privrede, a posle ovog zakona, nažalost, biće ih još manje. Mladi istraživači, njihova budućnost je zagarantovana u ovom zakonu i nećete ih sretati nigde, a ja ću njih viđati u inostranstvu gde će realizovati svoje ideje, biti uvaženi, ravnopravni u istraživačkom timu bez obzira na godine, gde se mere rezultati, a ne po stranačkoj pripadnosti i interesnim grupama. Budućnost nauke je zagarantovana, ovim zakonom se vraća u prošlost. Ovim zakonom vraćamo se nažalost u kameno doba. Da je vaš pristup tome i ovom zakonu potpuno neadekvatan, govori i činjenica da vam nije palo na pamet da predložite formiranje instituta za evidenciju i analizu haških presuda. Mi imamo danas u Srbiji samo jednog čoveka pobednika nad Haškim tribunalom, koji je obradio skoro sve procese i osuđenih Srba u Haškom tribunalu, od kršenja procesnih prava Slobodanu Miloševiću, do naučnih dela „Srpski narod mora da oslobodi Republiku Srpsku Krajnu“ i osuđenih Srba po pitanju Krajne, „Srpski narod mora da oslobodi Kosovo i Metohiju“, osuđenih naših generala, gde su nas u Haškom tribunalu optuživali da smo genocid, da smo ubice, a s druge strane da ste ovo formirali, onda biste pomogli da ni samo jedan čovek nego cela Srbija stane da se bavi ovom temom, pravnici bi dobili posao, jer ima veliki broj pravnika koji se danas nalaze na birou, a oni bi mogli to da rade i iz oblasti master studija, doktorskih studija i to bi im bio veliki stimulans. Da je u Srbiji sve više falsifikata, svakodnevno je sve više falsifikata, interesnih grupa koji pokazuju svakodnevno da se novcem sve može kupiti, govori o onim ljudima, jedan se zove, ako se ne varam, Vuk Pozderac Jeremić, koji je prethodnih dana kritikovao neke članove režima o lažnim diplomama ili o čemu sve ne, i zamislite, kada imate čoveka koji nekog optužuje za falsifikat, a on kupio političku stranku, došao, izvadio novac, pitao koliko košta. Sve se u ovoj Srbiji može kupiti, zakoni su takvi. I onda mu to nije bilo dovoljno nego on koji je sa DS u ovom parlamentu doneo Zakon o izvršiteljima, tu pošast srpskog naroda, najavljuje peticiju prikupljanje potpisa peticije za ukidanje izvršitelja ili skoro mesec dana nakon što je to SRS već uradila, samo što za razliku od njega, mi nismo donosili taj zakon. Mi smo bili protiv tog zakona i izdali smo činjenice i dokle god se u ovoj Skupštini bude tolerisalo kroz ovakve zakone koji se donose, da se kupuju mandati poslanika, da se kupuju poslaničke stranke kupljenim mandatima i dokle god bude išla težnja da se uvažavaju falsifikatori i Tužilaštvo se ne bude bavilo svojim poslom i dokle god ne budu ljudi koji zaslužuju u koji imaju pamet da ovu državu povedu napred, cela Srbija će biti u problemu i nažalost gospodine ministre, nećemo mi onako ići kako ste vi zamislili. Hvala.
Zahvaljujem kolega Damjanoviću. Reč ima narodna poslanica Ljupka Mihajlovska. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Ministre, nadam se da ćemo imati neku dvosmernu komunikaciju. Znate da sama vas javno pohvalila rekavši da se sa većinom stvari koju vi radite slažem, međutim, u međuvremenu je bilo nekih u vašem vladanju, da se učenički izrazim, meni neprihvatljivih stvari, a to je vaša izjava da se inkluzija na silu uguravala u osnovne škole. Mislim da je to vrlo neodgovorna izjava, posebno zbog toga što smo uzeli milionske sume od Svetske banke za obnovu i razvoj za predškolsko inkluzivno obrazovanje i želim vama i svima u prosveti da kažem da ne postoji tačka u vremenu bilo koje zemlje u kojoj će neka zemlja moći da kaže da je sada u ovom trenutku spremna za inkluzivno obrazovanje. Ali, mi da bismo znali gde nam škripi, koje resurse treba da pojačamo, koje obuke treba da sprovedemo, šta nam je u praksi najveći izazov, mi moramo da sprovodimo inkluziju da bismo znali da planiramo šta ćemo dalje. Dakle, kao što roditelji koji dobiju decu sa teškoćama u razvoju nisu spremni da se nose sa tim izazovom u trenutku kada ih dobiju i niko ih ne pita kako im je, isto tako i obrazovni sistem naravno da nije spreman, niti će ikad biti u potpunosti spreman da odgovori na sve izazove učenika, roditelja i nastavnika, ali taj proces mora paralelno da se odvija i da mi svi zajedno radimo na tome. Što se tiče ovog zakona koji je danas na dnevnom redu, mislim da je jako značajno što donosimo jedan ovakav zakon, ali mi se čini da dve osnovne stvari koje su problem u našem visokom obrazovanju ni ovaj zakon neće rešiti. Bila sam članica stručnog tima za reformu visokog obrazovanja u periodu od 2013. do 2015. godine, legalno izabrana na otvorenom konkursu Ministarstva prosvete i ruku na srce, više sam se bavila socijalnom dimenzijom u visokom obrazovanju i nekim bekgraundom naših studenata i obrazovanjem njihovih roditelja. Kada pogledate na "euro studentu", na njihovoj platformi podatke, videćete da u našem visokom obrazovanju studenti odnosno njihovi roditelji, uglavnom bar jedan od roditelja ima stečeno visoko obrazovanje. Dakle, kod nas u Srbiji je ta vertikalna pokretljivost još uvek slaba, čime mi produbljujemo siromaštvo, jer svega 1% studentske populacije imamo u našoj zemlji da su im roditelji završili manje od srednje škole, a vi dobro znate koliko u Srbiji ima ljudi koji nemaju završeno osnovno obrazovanje. Dakle, ovim zakonom mi ne postižemo to da nam je dostupnost visokog obrazovanja i naučno istraživačkih radova ravnopravna i na većem nivou i ne postižemo da je kvalitet nastave na fakultetima bolji. Zašto? Zato što, to nije tajna, to sigurno ako posećujete konferencije, čitate istraživanja, znate da naši univerzitetski profesori mahom najviše pažnje polažu, jer im je to i jedini uslov za zvanje, da produkuju veliki broj naučnih i stručnih radova. Nažalost, pošto je fokus na tome, a ne na kvalitetu izvođenja nastave, profesori su uglavnom na to fokusirani, dok nastavu izvode njihovi asistenti, što nužno ne mora da znači da je loše. Ali, jeste veliki problem u smislu da ne postoji zahtev ni za kakvim pedagoškim, didaktičkim, metodičkim veštinama univerzitetskih nastavnika, a onda imamo situaciju da oni kažu da nam dolaze sve gore generacije studenata, a te studente su školovali nastavnici, učitelji, koje su oni školovali, da uče tu decu. Dakle, to je jedan začarani krug iz kojeg mi nikako ne možemo da se iščupamo. Znate i sami da kod nas ne postoji ta mogućnost da se neko na akademskim studijama, pa što da ne i master i doktorskim, odluči da li će svoj fokus usmeriti ka nastavi ili ka naučno istraživačkom radu. Naravno i jedno i drugo je važno, ali vi sigurno znate da na prestižnim univerzitetima ako želite da budete profesor, dakle da isporučujete znanje studentima, vi morate mimo svih ostalih zvanja da prođete još dodatnu obuku od godinu, dve dana o načinu na koji izvodite nastavu studentima. Naši modeli su zastareli i nažalost, naši univerzitetski profesori fokusirani su na hiper produkciju radova čiji kvalitet se takođe u mnogome dovodi u pitanje. Dakle, ono što u ovom zakonu jeste sporno, je što nažalost je karakteristično za sve zakone koje smo donosili u vezi sa obrazovanjem dok ste vi ministar, a to je ta tendencija da se vama daje prevelika količina odgovornosti, pa se onda naravno dolazi do razno raznih propusta u sistemu koje smo nedavno imali i koje neću pominjati, jer bez obzira na sve, ne smatram da ste jedini odgovorni za to što se desilo. Slažem se sa tim da kada sistem ima toliko rupa, praktično je nemoguće utvrditi čija je odgovornost u lancu najveća. Evo, na primer za imenovanje direktora naučnih instituta vi kažete da njih postavlja upravni odbor. Upravni odbor raspisuje konkurs, bira direktore, ali ne može da ih imenuje ako vi ne date saglasnost. Isto je i sa direktorima osnovnih i srednjih škola, isto je i sa svim ostalim funkcijama. Ne razumem odakle ta tendencija, ne samo vaša, nego cele ove vladajuće strukture, da se prevelika odgovornost i ovlašćenja svaljuju, da se tako izrazim, na jednog čoveka. Na neki način tako se degradiraju svi ovi ljudi, naučnici, istraživači, koje je neko valjda trebalo nezavisno da bira da obavljaju funkcije direktora naučnih instituta. Smatram da je to obezvređivanje svih tih ljudi i degradiranje nepotrebno i ako možete da objasnite zbog čega je to tako. Takođe, ono što je moja neka zamerka na zakone, što si korisni izrazi u našem nacionalnom zakonodavstvu, kao što su start-ap i spin-of kompanije. Mislim da to može lepo da se prevede na naš lepi srpski jezik, koji mi ipak treba da negujemo, čuvamo u najvećoj mogućoj meri koliko je to moguće. Pretpostavljam da će u strategiji biti definisano, nadam se da će u strategiji biti definisano koliki je minimum koji se iz budžeta izdvaja za nauku i istraživanje. Eto, otprilike za sada toliko. Možda ću se kasnije u drugom delu ponovo javiti. Hvala vam.
Hvala, koleginice Mihajlovska. Reč ima ministar Mladen Šarčević. Izvolite.
Pokušaću kratko. Nismo se izgleda razumeli kada govorimo o inkluziji koja uvedena kroz razne druge modele. Nije kritikovana ona kao takva, niti stepen izvršenja tih poslova, nego načini koji se nisu pokazali delotvornim, jer nemate uslove. Ako jedno odeljenje, bilo kog nivoa obrazovanja, stavite u 30 učenika, troje ili četvoro učenika kojima treba i pedagoško…niste njima dali dobro. Znači, mi smo tražili bolji model i to sa strukom, a to je da se restro centri prave i da se koriste i postojeće ustanove koje se bave decom sa nekim posebnim potrebama. Isto tako da se što više osnaži ljudi koji više rade taj model. Znači, ne može se samo dekretom to naložiti, to mora da se stvore uslovi, na tome se radi. Verujte da ceo jedan tim u Ministarstvu se time bavi. Kada smo govorili o lošim delovima sistema, javlja se u nekim situacijama paradigma ministra, ali verujte mi da u praksi možda od 0,5 do 1% se neko umešao kada je u pitanju imenovanja direktora. Pitajte sve ustanove, pitajte sve školske ustanove, poštuje se volja većine, apsolutno se poštuje i sva procedura je ista. Ako je negde sličan broj, koji dobiju kandidati u kolektivu onda se gleda šta kaže školski odbor. Ali, ima situacija kada morate da se umešate, bolje tada nego kasnije. Ovo je pitanje vaše odgovornosti, da li ćete to da radite kako treba ili ne. Znači, ako imate uporno da se stavlja kandidat koji ima dosta loših situacija iza sebe, pa ćete vi samo aminovati neku većinu. Da li imate pravo kao osnivač da kažete – čekajte, pa imate i drugog kandidata. Tako da će to praksa pokazati, a već je pokazala. Ja naravno nisam ministar 3,5 godine, već samo 2,5 godine, malo jače, tako da nisam baš toliko još, a koliko ću biti ne znam. Visoko obrazovanje je enigma za sebe i nije predmet ovoga zakona, ali se mnogo radi, nekoliko timova radi na strategiji visokog obrazovanja, indikatorima kvaliteta i već dve godine dajemo grantove za podizanje kvaliteta nastave na visokom. To su mnogi, mnogi elementi koji nisu dirani. Pripremamo zakon koji je krucijalni, koji će doći negde na jesen u ovaj dom, a on govori o finansiranju visokog obrazovanja. Kao što znate on je rešen uredbama i mnogo štošta, kad čitate izveštaj Državne revizorske ne možete da promenite. Čak su ministri svi donosili uredbe na uredbe, ja to nisam radio čekao sam da stvorimo ambijent da bi se to desilo. Kada govorimo o platama istraživača oni su stalno veće. Svako povećanje plata ide i njima. Prvi put, kada govorimo o institucionalnom finansiranju, govorimo o tome da sada u katalogu zanimanja i opet zakonu koji će doći u ovaj dom, a to je Zakon o platama i platnim razredima, prvi put istraživači na institutima i na fakultetima će imati redovnu platu i ući u katalog po zvanjima kao visoko obrazovanje. To nikada nije bilo. To je vidan napredak i njihov interes se na ovaj način, verujte mi, zaštićen. Imaćemo sada u toku leta veliki problem da obučimo ljude koji rade u računovodstvu tih ustanova, da pređu na budžetsko poslovanje, što sada zahteva sigurnost plate preko budžeta. Naravno da ti ljudi imaju priliku da učestvuju i na konkursima. Znači, tako da apsolutno im nije onemogućeno da se bave fondom. Čitav tim koji je radio na poboljšanju kvaliteta nastave ima za cilj da se to intenzivnije dešava na samom univerzitetu. Ja sam jako zahvalan ljudima iz Honusa, koji su, iako ovde možda nije protumačen član 129, javljaju se, ista prava imaju kada su u pitanju istraživanja, znači ljudi sa instituta i ljudi sa univerziteta. Znači, ne bi javna rasprava ovoliko dugo trajala, ne bi ti mladi istraživači koji su imali problem ispočetka, jer nisu shvatili kakva je njihova uloga, a mogu vam reći da je njihova uloga bila dosta loša, manipulisani su bili. Njima stoji tamo u rešenju da mogu da drže delove neke nastave, u stvari oni su zamenjivali asistente bez ijednog statusa, je li tako? Mi smo probali da im nađemo, oni su ušli posle prve rasprave u tim i ova rešenja koja su i dalje u opticaju su njihova rešenja. Znači, tu je nađen neki način. Nije bio cilj da se ovo samo donese, nego da se nađe dugoročan mir i stabilnost u zajednici naučnoj. Ja svakako, iako neko od poslanika misli da nisam kompetentan da vodim Ministarstvo prosvete i nauke, ne znam ko je kompetentan da vodi predškolsko, sigurno ne neko sa univerziteta, ili ko je kompetentan da zna sve, nemoguće je znati sve. Zato ja treba da poznajem organizaciju dobro, da imam dobre timove. Ja to imam. Zaista sam jako zadovoljan sa timom ljudi koji rade u mom Ministarstvu. Treba neko da ima sveukupnu viziju, dovoljno energije, da poznaje dobro da organizuje sistem i da zna ko, šta zna i ponešto o finansijama. Znate kako, kada bude treći put neko birao ministra, moraće sve da nađe to na jednom mestu. Teško će naći, jako teško će naći, jer ljudi sa univerziteta ne razumeju … model ili obrnuto. Zato su bitni timovi i razumevanje ljudi koji to vode i rade. Mi imamo jako mnogo situacija da insistiramo na kvalitetu visokog obrazovanja, jer želimo da ga plasiramo i stranim studentima. To smo nekada znali da radimo. To će biti i pokazati svi modeli, zato se rade projekti da se što više akredituju programi koji su i na engleskom i na svim drugim modelima, i zašto su naši viđeni fakulteti i sada cenjeni u svetu. Apsolutno se slažem sa vama i nisam tvorac ovih spin-of i start-ap, itd. Ja ću se potruditi da vidim da to adekvatno nazovemo, kao što ni traktor nije srpska reč, pa ga imate svugde, ali nije čak ni engleska reč, američka je. Mislim da nisam sve ni stigao da vam odgovorim, ali doprinos visokog obrazovanja mora da bude mnogo vidljiviji. Kada govorimo o obrazovanju nastavnika, to ste u pravu. Mi smo pre deset meseci otvorili temu – inicijalno obrazovanje ljudi koji rade u nastavi. To nam je UNICEF sada partner i otkrili da fale ljudi. Osim što fale za matematiku, informatiku i razne druge predmete, mi, ako ste primetili, smo završili prvu godinu ciklusa reformisanog kurikuluma, prvi, peti i prvi gimnazije, što je rudarski posao. Istovremeno se obučava preko 20 hiljada ljudi samo za promenu načina prenošenja znanja, pride za digitalne kompetencije i sve druge stvari koje radimo, povezane učionice, deset hiljada digitalnih učionica, korišćenje nastavnih sadržaja preko digitalnih modela. To su veliki poslovi. Da li su naši ljudi bili motivisani u prosveti, ja im skidam kapu uz veliko tapšanje po ramenu. Dočekaćemo i taj Zakon o platama kada će oni moći da budu i motivisani da se iskaže taj kvalitet njihovog rada, a to smo u tim lošim zakonima doneli upravo ovde, timove za kvalitet i sve druge stvari koje smo videli. Mi se sada ozbiljno bavimo, imali smo seriju sastanaka sa svim univerzitetima gde su bili i rektori i prorektori i dekani i prodekani za nastavu i nosioci katedri, jer nema smisla da mi obučavamo sve ljude koji rade u sistemu, a da sa univerziteta dolaze ljudi koji će raditi po nekom starom principu i biti tako reći nekorisni, jer nema prenošenja sadržaja. Imamo neku novu paradigmu, a to je znate i sami, primena stečenih znanja i ishodi. Nama je sad problem, mladi ljudi koji dođu sa univerziteta, da njih ponovo preobučavamo. Tako da smo rešili da to zajedno stisnemo i tao radimo, to se intenzivno radi. Kažem, tu nam je partner UNICEF, imamo početne rezultate i to nije brz proces, jer to su sve stvari koje dugo godina tolerišemo, a znamo da su takve. Meni bi trebalo celo jedno zasedanje da opišem šta je sve u obrazovanju i nauci u Srbiji bilo loše, onog časa kada sam ja preuzeo. Ne kažem da smo sve rešili, daleko od toga, niti može da reši jedna garnitura, ali da se bar trudimo i da dajemo određena rešenja, govori i javna rasprava, javno slušanje svih ljudi koji učestvuju u procesima nauke i istraživanja. Mislim da ovde govorimo u njihovo ime, bez onih nekih nota da smo nekoga prevarili, da nemaju svi ista prava, to ne postoji, jednostavno to mogu da garantujem.
Hvala, ministre Šarčeviću. Reč ima dr Vladimir Orlić. Izvolite, dr Orliću.
Hvala, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, lako je govoriti o ovom zakonu. Ovaj zakon predstavlja jedan normalan i logičan kontinuitet one politike koja je već pokazala da je uspešna i pokazala rezultatima, rezultatima o kojima mi govorimo rado, i zbog toga je i o njima i o ovom zakonu još jednom govoriti na ovoj sednici ili bilo kada apsolutno lako. Kada govorimo o politici, a reč je o nauci i istraživanjima, koja je uspešna, i tiče se neposredno ove oblasti, govorimo, da se podsetimo još jednom, o politici koju jesu definisali i ustanovili lično Aleksandar Vučić i SNS. Mi stalno podsećamo da su njene tačke oslonca sa jedne strane partnerski odnos nauke i istraživanja, sa druge strane visokog obrazovanja, sa treće strane privrede. Partnerski odnos ovih aktera koji zajedničkim dejstvom čini da mi pravimo dobre rezultate, da modernizujemo državu, da modernizujemo društvo, da ih činimo vanredno uspešnim i, još jednom, da se pogledaju rezultati, o njima se govorilo i danas, ali uvek vredi da ih se podsetimo, pa da se vidi zbog čega mi tvrdimo da tu na tom planu uspešni jesmo. Srbija je postala u međuvremenu 23. punopravna članica CERN-a. Dakle, kada govorimo o najboljem i najpoznatijem centru koji omogućava tu vrstu istraživanja kojima se CERN bavi, mi govorimo, dame i gospodo, o svetskom vrhu. Kada kažemo da je Srbija 23. punopravna članica, e, onda vam je to odgovor na pitanje kako mi stojimo u nekim planetarnim razmerama, od koga smo sve uspešniji i na šta imamo pravo da budemo ponosni, a imamo puno pravo i taj smo rezultat mi postigli baš u međuvremenu. U ovom periodu tokom kog se o Srbiji i o njenim potrebama staraju Aleksandar Vučić, SNS, Vlada Srbije za koju smo mi glasali, odnosno u kojoj se primenjuju ona rešenja i mere koje smo mi kao narodni poslanici u ovoj Skupštini usvojili. Drugo, u istom tom periodu tokom kog smo postali 23. zemlja sveta koja može da se pohvali ovim punopravnim članstvom, mi smo angažovali, Ministarstvo ima precizne podatke pa uvek to može da koriguje ili dopuni, preko 1.150 mladih istraživača, vrhunskih stručnjaka, ljudi sa prosečnom ocenom iznad devet, a koji su godištem rođenja 1988. i mlađi. Dakle, tim ljudima mi smo pronašli ne samo mesto u sistemu i poručili da na njih država računa, tim ljudima smo mi pronašli rešenje kako da mogu da se angažuju na dobar, pametan način da ovde nastave da grade svoju budućnost i da time budu zadovoljni, da imaju uslove koji im pružaju ono što oni očekuju od mesta ili okruženja u kome pokazuju šta sve mogu i koliko su u stanju da dodatno napreduju, 1.150 plus. Kada govorimo o tome na koji način mi uvažavamo potrebe države, na koji način mi stimulišemo saradnju i partnerski odnos o kom sam govorio malopre, moramo da se podsetimo, neizostavno je da se podsetimo i Fonda za inovacionu delatnost. Iz godine u godinu mi imamo konstantno nove pozive i svaki put budžet je bolji, svaki put se više sredstava izdvaja i mi dođemo do reda veličine od preko 250 kompanija, dakle, privrednih aktera koji u tim programima rado učestvuju. Mi govorimo o desetinama miliona evra vrednosti. To je dokaz da se misli ozbiljno, to je dokaz da se radi ozbiljno i to je dokaz da smo u tome uspešni i naravno da ima još. Ta saradnja između visokog obrazovanja i naučne zajednice i taj javno-privatni dijalog, mi smo već ustanovili kroz neke zakone kojima smo se bavili ranije, a evo ovim zakonom ćemo ga produbiti dodatno i učiniti još boljim, pa se to manifestuje, između ostalog, i kroz te naučno-tehnološke parkove. Jel ima preko 70 kompanija ovde u Beogradu u jednom takvom okruženju? Jel ima preko 700 sposobnih mladih ljudi, i ne samo mladih ljudi, koji danas tamo stvaraju? Kad kažemo stvaraju, mi pričamo o vremenskom prostoru od dve ili tri godine, od preko 46 miliona evra u takvom okruženju. Je li to činjenica? Jel među njima već ima povratnika iz inostranstva? Da li se ukupno tih povratnika registrovanih u našem zvaničnom registru ljudi koji se bave istraživanjem u Srbiji nalazi više desetina u ovom trenutku? Sad pričamo o zvanično registrovanim, a naravno da ih ima više. Mnogo njih danas prepoznaje ne samo napore koji se ulažu, ne samo dodatna sredstva koja obezbeđujemo, nego i ove rezultate o kojima pričamo, pa kažu – da, ima smisla. Tome može da se smeje samo neko ko o tome apsolutno ništa ne zna. Da se ja vratim u Srbiju, pa da nešto stvaram, pa da privređujem, pa recimo da se pridružim tom naučno-tehnološkom parku ili nekom od onih koje uspostavljamo po istom modelu, u npr. Novom Sadu, u npr. Nišu, u drugim gradovima u Srbiji. To su danas realne stvari. Kada kažemo da ulažemo u infrastrukturu, evo još malo brojeva koje ste sigurno slušali, ali vredi da se čuje ponovo, da se neki nekih stvari podsete. Kada kažemo ulažemo u infrastrukturu, mislimo na blizu 24 miliona evra za, recimo, park u Novom Sadu, 10 miliona Niš, 5,2 Elektronski fakultet, takođe Niš. Pričali smo o tome kako se pruža perspektiva mladim ljudima u Srbiji i kako se na njih misli, kako im se obezbeđuje neka perspektiva. Preko 5,6 miliona za 210 stanova za Univerzitet u Kragujevcu. Jesmo li onim mladim ljudima koji su primljeni na projekte njih 1.150 obezbedili gde mogu da pokažu šta umeju, gde mogu da pronađu odgovarajući angažman? Evo sada vidite, pronalazimo im modele da imaju gde da stanuju mladi ljudi, da se ti mladi stručnjaci i na taj način uvaže i to se sve meri ozbiljnim brojevima, ozbiljnim desetinama miliona ili milionima evra. I nije kraj. I tu ima još. I još pet miliona, nova zgrada Fakulteta organizacionih nauka, „Verokio“ centar Instituta za fiziku, „Biosens“ u Novom Sadu, 14 miliona, opet evra, naravno. To su sve stvari koje su bile apsolutno nezamislive u Republici Srbiji do pre neku godinu, u državi koja je grcala u nemaštini, koja se nalazila doslovno pred bankrotom i to su govorili ozbiljni, relevantni ljudi koji su pratili te stvari, koji se na najvišem svetskom nivou bave analizom tih pojava. Kažu – Srbija tada nije imala ni za osnovno, ni za elementarno. Danas Srbija može da izdvoji ove sume, danas Srbija ne samo da može, i izdvaja ove sume, na pametan način i za dobre svrhe. Danas Srbija može da ulaže. Kada govorimo o tome kako nas svet vidi i kako se mi tom svetu predstavljamo, jel činjenica ili nije, čuveni oni evropski projekti, Horizont 2020, pa mi opet u stotinama brojimo i projekte na kojima učestvujemo i aktere koji iz Srbije na tim projektima učestvuju i opet u desetinama miliona mi računamo vrednosti. Danas je, beše, bio novi podatak 84 miliona, to je znači još nekih 10% više od onoga na šta smo računali do juče. Jel to nisu vredne stvari? Jel ne pokazuju koliko smo danas uspešni i koliko možemo da se takmičimo sa svetom, koliko možemo i na tom planu da pobeđujemo? Da ne kažemo da smo svetski šampioni, ali da nismo ništa gori od drugih, da ne možemo da se smatramo ništa manje vrednim, već naprotiv, da možemo sa njima da se ravnopravno takmičimo i da pokažemo da i u tim stvarima možemo da pokažemo nešto bolje i nešto više. Pa možemo. Ove stvari to dokazuju. Ali nisu samo evropski, sa Narodnom Republikom Kinom imamo nekoliko projekata upravo saradnje u domenu nauke i istraživanja koje radimo zajednički. Jel tu i poljoprivreda i biomedicina i informaciono-komunikacione tehnologije i ovi sistemi tzv. pametne, odnosno reverzibilne energije? Jesu li tu najatraktivnije, najsavremenije oblasti koje su na svetskom nivou zanimljive, pa ih finansiramo zajednički, pa na njima radimo zajednički, mi i naši partneri iz Narodne Republike Kine? I koliko? Opet na stotine različitih bilateralnih projekata koje radimo sa značajnim brojem zemalja, sve su to vredne stvari. Zahvaljujući tome što smo ulagali, a mi ozbiljno računamo da je to ulaganje, a ne trošak, mnogi će tu rečenicu da vam ponove, ali mnogi neće da pokažu da su spremni ovakvim rezultatima da stanu iza te rečenice i tih misli. Mi smo spremni da pokažemo tu razliku i da ulažemo. Ovakvim ulaganjem mi obezbeđujemo da nas svet bolje vidi i razume, ali ono što je nama mnogo važnije, da naši ljudi imaju dobru osnovu da osnovne potrebe mogu da zadovolje na pravi način i da grade da im sutra bude nešto bolje nego danas, a svakako drastično bolje nego juče. Mi smo u periodu od tri godine uspeli da obezbedimo 36% više sredstava za nauku i istraživanje. Mnogi danas znaju sve i svašta i mnogi će da vam pričaju kako, evo, ni ovaj zakon ne valja, ni ova rešenja koja mi danas predlažemo ne valjaju, ali neće moći nikad da nam objasne kako niko nije napravio tih 36% više za nauku i istraživanje za najsavremenija rešenja, za najdarovitije mlade ljude u Srbiji. Kako niko pre nas to nije uspeo da obezbedi, nećete dobiti obrazloženje. I gde su bili ti stanovi, ti naučno-tehnološki parkovi, gde su bila ta radna mesta za mlade istraživače, kad ih pre nije bilo, a danas ih ima. Tu razliku neće moći da vam objasne. Mnogi to apsolutno, naravno, i ne razumeju. Iz tih razloga, ja se ne čudim što mi u ovom sastavu raspravljamo o ovom zakonu. Ja nisam ni očekivao da je moguće da se danas ovde pojave ovi politički predstavnici Dragana Đilasa, Vuka Jeremića, Boška Obradovića, znate već taj sastav, iz elementarnog razloga što ne samo da ne mogu da konkurišu ovome, nego što oni ovu temu apsolutno ne razumeju. Dakle, oni nam zbog toga neće ni nedostajati. Taman da su i ušli u salu, pričali bi koliko su i pričali u dosadašnjem delu dana kada su njihove klupe prazne. Ovo razumeju ljudi koji se ovim stvarima bave i kad kažem ljudi koji se ovim stvarima bave, to su upravo ti mladi ljudi kojima smo obezbedili i odgovarajuće uslove i projekte da budu angažovani, tu su ne samo mladi ljudi već i ljudi sa iskustvom koji su angažovani na našim institutima. Danas kada neko ovde kaže, a čuo sam malopre, ne poštuju se dovoljno ljudi iz naučno-istraživačke zajednice, nije to bilo na nivou onoga što ti ljudi zaslužuju, taj nema pojma ne samo kako je napravljen ovaj zakon nego šta ti ljudi misle. A ovaj zakon je formiran upravo na inicijativu tih ljudi za koje se neki lažno brinu, a za koje mi pokazujemo da nam je ozbiljno stalo, dakle, naučnici, istraživači i oni angažovani na institutima ali i oni angažovani na univerzitetima i koji jesu angažovani u nastavi ali i koji nisu, koji se bave čisto naučno-istraživačkim radom a pri univerzitetima. Svi oni, bukvalno svi oni jer vam tu nema izuzetka ni jednog kažu ovo je odlično rešenje. Kažu, ovo je fenomenalno rešenje doslovce. Pogledajte šta se sve moglo čuti tokom javne rasprave za koju će vam svako reći pošteno da je bila potpuno transparentna, da smo brinuli o transparentnosti i onda možemo da budemo miri. Potpuno otvorena, potpuno korektna, da se razgovaralo o svakom predlogu, da je toliko predloga usvojeno da smo na kraju zaista postigli pun konsenzus. Ovde smo u ovoj zgradi samo na suprotnom kraju hodnika imali javno slušanje. Ko je bio tu? A i ko nije, eno ga snimak stoji na sajtu Narodne skupštine, može da pogleda, neka se svojim očima uveri. Može da vidi da su apsolutno svi, ali apsolutno svi koji su se pojavili na tom javnom slušanju rekli, ljudi za ovaj predlog, svaka čast. Dakle, za Fond za nauku koji ste na sve ove već postignute rezultate formirali prošle godine, a sada ovim zakonom uvodite institucionalno finansiranje zajedno sa pravnim, suštinskim kompetetivnim projektnim finansiranjem. Pa to je samo kapa dole da se kaže. I oni to kažu, ali bukvalno svi. Dakle, ne samo predstavnici onih institucija za koje ćete reći, a oni su bliski sa državom na ovaj ili onaj način, ne pričamo mi sada samo o nacionalnim savetima, matičnim odborima, mi pričamo o svim institutima, svim institutima, i privatnim i državnim, o institutima angažovanim u svim oblastima nauke. Mi pričamo i o univerzitetu, mi pričamo i o Akademiji nauka. Dakle, nećete pronaći ni jedan jedini primer da potrošite tri dana od danas po do kraja nedelje nekoga ko će da kaže ovo ne valja. Svi su doslovce nastupili sa rečima – svaka čast. Sada sa se ovakvim zakonom i ovakvim rešenjem, zaista, po prvi put naučni radnici prepoznaju od strane države na pravi način. Sva ona neizvesnost sa kojom su živeli godinama i osećali se na neki način nedovoljno uvažen, ovakvim predlogom nestaje, ali doslovce svi, i da nađete dvojicu koji su želeli da budu posebno kritički nastrojeni. Znate kako su počeli, kojim rečima su počeli svoje izlaganje – ovaj zakon, pa šta da vam kažem, svaka čast, ovo je trebalo odavno. Bukvalno to. Dobro je, i trebalo je odavno. Pogledajte javnost u bilo kom smislu. Dakle, u onoj štampi u onim medijima koji ništa drugo ne rade, ni zbog čega drugog ne postoje, nego da politički napadaju da brutalno napadaju Aleksandra Vučića i SNS. Ko god se trudio od dežurnih kritičara, onih koji izigravaju nekakvu savest javnosti, a ništa naravno ni o čemu ne znaju. Ko god se oglasio o ovim predlozima, znate šta je rekao? Pa isto što i ljudi na javnoj raspravi ovde. Rekli su ovo je sve dobro. Evo slušajte samo ću vam neke reči pročitati od onih za koje se zna, dokazano zna da ne mogu da podnesu ni nas, ni našu stranku, ni našu politiku, a ponajmanje našeg lidera. Kažu – ovim zakonom se pokazuje do sada najozbiljnija namera da se pitanje finansiranje nauke reši. Tako se zakon zaista može smatrati prekretničkim u pozitivnim smislu. Pored toga ne treba prećutati da je tokom prethodnih meseci bilo uslova za korektnu i ne lažiranu javnu raspravu, pa je prvobitna verzija teksta, još i vidno popravljena. I kada vam ovo kaže neko za koga znate da vam misli sve najgore, da vam na ovaj način odaje priznanje, pa ja mislim da je to dame i gospodo, jasan pokazatelj koliko je zaista suštinski dobro ono o čemu mi raspravljamo. Zaista suštinski dobro. Dakle, ni onaj ko bi dušu dao da može da vam nađe zamerku, ne može da vam je nađe. To vam je pokazatelj. Naravno, kada pričamo o ljudima koji se ovim stvarima bave, kada pričamo o ljudima koji znaju šta je univerzitet, koji znaju šta je naučna zajednica, to je tako. Oni koji ne znaju, oni mogu sebi da dozvole luksuz da govore i druge stvari, ja ne. Što se tiče onih rešenja koja smo mi predvideli ovim predlogom zakona, o tome su govorili mnogi. Ja neću sve to da ponavljam. Zašto je važno obezbediti stabilno, jasno finansiranje kroz institucionalno, tako da se danas uopšte ne postavlja pitanje elementarne egzistencije, a sa druge strane pravi dobar prostor, da kada mi kažemo projekat, konkurencija, takmičenje, da to zaista ima nekog smisla. Više nemate obavezu ni moralnu ni bilo kakvu da se brinete, moram nekome da odobrim predlog iako nije baš najkvalitetniji, jer se bojim ako ostane bez sredstava nestaće. Ne, to više nije pitanje. Mi sada kažemo jasna konkurencija, jasna utakmica, neka pobeđuju najbolji, i da mi znamo šta finansiramo i zbog čega. To je velika razlika. To mi radimo kada pričamo o ovom zakonu, a zašto je on dobar, dakle, ne samo za ove ljude koji će se danas, dakle i na univerzitetu i u institutima imati sigurnost i značajno više sredstava nego ranije. Zašto mi kažemo da je dobar predlog zakona? Zato što daje mogućnost da se vidi korist za sve. Evo, samo četiri ili pet napomena, ne treba više. Primera radi, za državu dobro je što će sada ovim zakonom imati mogućnost da definiše one poslove i one potrebe koje definiše sama država. Da se obrati toj naučnoj zajednici koju finansira ili onim akterima koje je sama osnovala, a sada se bave ovom vrstom poslova i finansirani su od strane države i da kaže – državni interes je to i to, očekujem od vas rezultate. Očekujemo da se bavite onim zadacima koje je država definisala. Velika razlika. Drugo, uključenje naučnika iz dijaspore, o tome smo već govorili danas, zar to nije vredan rezultat. Toliko pričamo da nam je stalo da se ljudi vrate, oni koji su otišli ili da neki koji razmišljaju da promene sredinu ipak ostanu u Srbiji. Obezbeđujemo konkretne i jasne mehanizme da oni ljudi koji žele da u Srbiju dođu da znaju gde dolaze, na šta dolaze i šta mogu da očekuju. Mnogi od njih, još jednom, tu nameru prepoznaju i tu priliku već uveliko koriste. Treće, prilika da se na postdiplomskim studijama još više potvrdi učešće onih koji su angažovani i u nauci i u istraživanjima, praktičnim stvarima, ali i u privredi, pa da naši mladi ljudi koji se školuju još više mogu da nauče da sutra za posao budu još spremniji, da budu spremniji da zagrizu budućnost. Mislim da su to vredne stvari. Idemo dalje, obezbeđenje transfera tehnologija, one reči koju neki ne vole, „startap“, „spinof“ ali to su stvari koje obezbeđuju pelcer da se sutra napravi nešto dobro i vredno. Dakle, da se ne učaurimo ustaljenu, često kolotečinom okovanu svakodnevicu i da se bavimo nekim projektom koji je neko odobrio pre deset godina, pa ga onda produžio nakon četiri, pa produžio nakon dve, pa nakon dve i sve se nadamo da će tako u nedogled. I, čemu to služi? Više niko i ne zna. Ne, nego da se bavi time da sami kreiramo ono što ćemo ponuditi, čime ćemo napasti tržište. Pa, pokušati da pobedimo ostale, pa onda činiti da nam ta firma koja kao neki startap krenula vremenom vredi više. Pa da izađemo u svet, pa da pokažemo da možemo da izvezemo, a ovi iz naučno-tehnološkog parka, pa više od pola izvoze. To su ljudi koji već tako razmišljaju, koji su već tako u tom smeru pokazali da mogu da budu uspešni. Hoćemo takvih što više, naravno. Predlogom zakona kažemo, hoćemo da ih podržimo, da takvih bude što više. Konačno ta priča o tome kako se borimo za budućnost, kako obezbeđujemo budućnost mladim stručnjacima, ovim predlogom zakona uvodimo zakonski mehanizam, osnov, kako god hoćete nazovite, da se brine o stambenim potrebama i pitanjima tih ljudi. Da li je to vredna stvar? Da li je to nešto što treba zanemariti? Ja mislim da će pre biti da je vredna nego da je nešto čime ne treba da se pohvalimo ako zaslužujemo, a zaslužujemo. Dame i gospodo narodni poslanici, pre dva dana predsednik Republike Srbije, Aleksandar Vučić najavio je da se pred Srbijom nalazi period koji će predstavljati verovatno najveći, najznačajniji investicioni ciklus. Ciklus koji će u ukupnoj vrednosti dostići nekih pet do deset milijardi evra. O fantastičnim stvarima pričamo. Dakle, o onim projektima, razvojima infrastrukture koji su najatraktivnije mogući, mi pričamo o koridorima kojih nije bilo, mi pričamo o železnici koje nije bilo, mi pričamo o čuvenom metrou, ali pričamo i o izgradnji one infrastrukture koja je zaista nasušna potreba, a puno vredi, puno košta i decenijama se čekalo, negde i po sedamdeset godina, da dođemo u priliku da se tim stvarima bavimo. Danas možemo, naravno i imao dakle, zahvaljujući ozbiljnom i odgovornom poslu koji smo obavljali zajednički, počevši od predsednika države Aleksandra Vučića, preko Vlade Srbije pa nadalje redom, dakle, danas te stvari mi imamo odakle da finansirasmo. Onaj sistem kanalizacije koji zaista u desetinama miliona evra vrede, ali i te koridore čija je vrednost stotinama miliona meri, sve one stvari koje će pomoći ne samo da imamo ono što nam treba, a nismo imali, nego će pomoći da se Srbija dodatno zaposli. U tim i takvim projektima, u tim i takvim investicijama sigurno je, budite uvereni, ima dobrog prostora i za ona ulaganja poput onih o kojima govorimo danas. Dakle, ono što već sada Srbija radi, da može da radi još značajnije, još ubedljivije, još više - da finansira i te naučno-tehnološke parkove i ta nova radna mesta, vrhunskog kvaliteta, najatraktivnija moguća, za mlade istraživače i stručnjake, da promoviše formiranje novih kompanija, ali i saradnju sa iskusnima u privredi, da se Srbija opet takmiči pa da bude još bolja nego što je danas, i na Šangajskoj listi, na kojoj imamo Beogradski univerzitet, a samo 2% univerziteta su na toj listi, na svetskom nivou. To je sjajno. E, hoćemo od toga da budemo još bolji. I na "Scimago" listi, gde smo kao zemlja rangirani kao 51. na svetu, to je sjajno. Hoćemo i od toga da budemo još bolji. Treba da stvorimo takve uslove da, gde god da ode, mladi stručnjak, može da kaže - ja se ponosim zemljom iz koje dolazim, to je zemlja koja se takmiči sa svima u svetu ravnopravno, koja nema strah ni pred kim, jer zna da može da ponudi puno i zna da može da bude ravnopravna svakome; dolazim iz zemlje koja izgrađuje one koridore koje nije imala po 70 godina, a danas ona kreira svoju budućnost; dolazim iz one zemlje koja je tako visoko rangirana na svetskim listama i koja hrabro napada još bolje pozicije i još više pokušava da ponudi, iz Srbije, koja u desetinama miliona evra uspeva da obezbedi dobrih projekata za sebe. Da može to svakome da kaže pošteno, a i kada je kod kuće, a naravno, kući da boravi vrlo rado, da boravi često i da bude ponosan što je tu. Da može da pomisli i sam sebi kaže - dolazim iz zemlje vrednih i uspešnih ljudi, zemlje koja je sama pokazala da kreira svoju budućnost na pravi način. Da kaže - dolazim iz Srbije. Hvala vam lepo.
Hvala. Prelazimo na spisak, redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč u načelnom pretresu o Predlogu zakona o nauci i istraživanjima. Reč ima narodni poslanik Jahja Fehratović, izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, poštovani kolege i koleginice, obzirom da sam prisustvovao javnom slušanju, zaista mogu svedočiti o jednom velikom interesovanju svih prisutnih i pohvalama koje su iskazane na račun ovoga Predloga zakona. Meni je kao narodnom poslaniku to jako koristilo, jer su tu bili prisutni stručnjaci, nosioci najodgovornijih funkcija u pogledu institucija koje se bave naukom u ovoj državi, tako da je zaista pohvala za ceo tim koji je radio na Predlogu ovoga zakona. Sa druge strane, ohrabruje i to što ćemo konačno dobiti jednake šanse za mlade istraživače, za mlade talente u našoj državi, da budu konkurentni na svetskom naučnom tržištu. Ovo govorim kao neko ko se bavi naukom, jer smo u prethodnom periodu, nakon uvođenja bolonjskog procesa bili u krizi da prava nauka ode sa univerziteta, a posebno ona koja stiče društveno-humanističkih nauka, jer je bolonjski proces to donekle ograničio, a suštinski, instituti, istraživački centri su ti koji mogu doprineti i ova zajednička spona koja će ovim zakonom dodatno definisati status visokoškolskih institucija zajedno sa institutima kao vrlo važnih faktora daljeg razvoja nauke i naučnog istraživanja, doprinose da opet mladi talenti, mladi istraživači, koji tek počinju, budu podjednakih šansi sa onima koji, recimo, u daleko razvijenijim državama počinju da se bave naukom. Time postajemo izuzetno bitan faktor na svetskom tržištu nauke. Takođe, ohrabruje i ova današnja vest da je Fond za nauku raspisao prvi javni poziv za mlade istraživače. Jer, zaista je to bitno, recimo, svakom mladom istraživaču da dobije finansije, da se obezbedi i da neko svoje prvo veliko istraživanje završi na način da se ne mora nervirati, tražiti, moljakati za finansije, kako bi postigao vrhunske rezultate koji su na korist ne samo njemu, već celokupnom našem društvu. Naravno, ovi uslovi o kojima sam govorio, su vrlo bitni za institute, za ljude koji rade na institutima i koji omogućavaju mladim istraživačima da steknu sigurnost, jer bez te sigurnosti mnogo je teško baviti se naukom. Bez sigurnosti u, da tako kažem, taj neki finansijski status, da ćete vi biti obezbeđeni, mladi ljudi koji završavaju studije, posebno oni talenti, odlaze iz ove države i iz država u regionu. A sa ovakvim postupcima, ubeđen sam da će se zaustaviti dalji odliv talenata, jer oni dobijaju šansu da se ovde, uz brigu institucija, bave naukom i da razvijaju vlastite projekte, da razvijaju vlastite teorije i da daju doprinos ukupnom društvu. Takođe, još jedna posebnost koja nas raduje jesu upravo tehnološki i naučni parkovi koji će se razvijati. Raduje me da je ministar danas iskazao želju da se jedan takav park možda u budućnosti izgradi i u Novom Pazaru, u Sandžaku, Raškoj oblasti, gde ćemo, sigurno, imati veliki broj zainteresovanih, posebno mladih talenata, ljudi koji vape za jednakim šansama i koji mogu doprineti izuzetno daljem razvoju i pozicioniranju naše države kada je u pitanju njen status ili nivo u svetskim razmerama i kada je u pitanju dalji razvoj nauke. Naravno, ta ideja nije nova. Ta ideja je već neko vreme prisutna i već je naš predsednik, gospodin Zukorlić, nekoliko puta na tome insistirao. U svakom slučaju, mi poslanici, Stranke pravde i pomirenja, podržavamo ovaj zakon i smatramo ga velikim napretkom. Davanjem šanse mladim istraživačima da svoje znanje, svoja iskustva, svoje veštine iskoriste na najbolji način i da ono što su naučili primene, a da za to budu podržani od institucija i da zato mi, kao društvo, pre ostaloga imamo zaista velike koristi. Na kraju, još jednom podvlačim da ovaj proces podrške mladim ljudima nije retrogradan, kao što smo mogli čuti u nekim prethodnim obraćanjima, već zapravo put kako se stvara baza za jednu ozbiljnu naučnu sredinu i kako bi iznova stručnjaci iz naše države bili cenjeni na svetskoj razdaljini, kao što su nekada u bivšoj Jugoslaviji bili cenjeni stručnjaci iz svih oblasti, gde god došli u svetu i gde su imali povlašćeni status, jer se radilo o ozbiljnom obrazovanju i ozbiljnim istraživačima koji su ostavili i te kako dubok trag u skoro svim oblastima naučnog istraživanja u celom svetu. Hvala.
Hvala, kolega Fehratoviću. Reč ima prof. dr Miladin Ševarlić. Izvolite profesore.
Zahvaljujem potpredsedniče. Moj prvi deo izlaganja ne odnosi se na ovu tačku dnevnog reda, već na molbu predsednici i potpredsednici Maje i generalnom sekretaru Narodne skupštine, da odgovore – zašto Narodna skupština još uvek radi u vanrednim okolnostima? Naime, postoji i dalje zabrana poseta građana narodnim poslanicima bez prethodne saglasnosti generalnog sekretara, što nije bila praksa ranije, osim za posete iz inostranstva, što smatram da je potrebno, iz više razloga, ali kada građani Srbije, sa svojim ličnim dokumentima izdatim u Srbiji dolaze u poseti narodnim poslanicima, ne vidim zašto mora unapred da se najavljuje, zar poslanik koji prima te građane nije dovoljan garant da neće biti nikakvih ekscesa od strane tog posetioca u Narodnoj skupštini? Ja vas molim da to razmotrite na kolegijumu, predsednice i predsednika i generalnog sekretara i da rešite to pitanje, jer je zaista ne primereno da građani Srbije ne mogu da dolaze u Narodnu skupštinu bez posebne procesure. Drugo pitanje jeste za ministra prosvete, nauke i tehnološkog razvoja. To je pitanje – da li postoji baza podataka srpskih istraživača u inostranstvu kakvu, na primer poseduje profesor Jovan Filipović sa FON u okviru njegovog udruženja GEPS ili neki drugi istraživači u Srbiji? Ali, to su nepotpune baze podataka i nisu državno oficijalne baze podataka. Mislim da bi to bilo izuzetno značajno za sve istraživače i u Srbiji i da bi po oblasti istraživanja mogli da kontaktiraju te istraživače u inostranstvu i da ostvaruju svoju saradnju. Treće, takođe za ministra, ali i za sredstva javnog informisanja, jeste – student četvrte godine Elektrotehničkog fakulteta, Miloš Grubor je osvojio zlato na Olimpijadi iz mikroelektronike. To nije objavio ni javni servis, to nije objavilo ni jedno sredstvo informisanja u Srbiji, to nije evidentirano na sajtu Ministarstva prosvete, nauke i tehnološkog razvoja. Mislim da bi takve informacije morale biti prisutne i na sajtu ministarstva. Normalno, to ne treba da radi ministar, ali postoji u okviru ministarstva služba, koja bi mladim ljudima koji osvajaju takva priznanja, kao što su učenici Matematičke gimnazije, fizirači, itd, trebalo da bude posvećene neke vesti na sajtu Ministarstva nauke, odnosno prosvete. Takođe, da li postoje pravilnici kojima je unapred definisano šta dobijaju dobitnici zlata, srebra i bronze na olimpijadama i svetskim prvenstvima u znanju? Da li dobijaju stipendije unapred? Mi znamo šta dobijaju sportisti i puna su sredstva informisanja informacija o tome. Sećamo se i scene kada su trebali dobitnici priznanja na jednom takmičenju iz znanja da budu zajedno promovisani na terasi Skupštine grada Beograda sa sportistima isto veče. Nažalost, nisu se pojavili zbog toga što, navodno, statički terasa nije bila dovoljna da izdrži i njihovo težinu, što je zaista neprimereno obrazloženju. Dalje, dobro je da ministarstvo raspisuje konkurse za finansiranje monografija, ali evo u toku je sada drugi konkurs za finansiranje izdavanja monografija i ono što je meni zapalo za oko jeste da tu ne mogu biti rezultati istraživanja koji nisu nastali radom na naučno – istraživačkim projektima koji su bili sufinansirani, odnosno finansirani od strane resornog ministarstva. Zar ne postoje naučna dela koja se stvaraju i iznad učešća u projektima, a pogotovo ograničavati rezultate tih istraživanja na period samo u poslednje četiri godine ako se objavljuje jedno kapitalno naučno delo koje je rezultat tridesetogodišnjeg istraživanja? Takvo ograničenje mislim da nije na mestu.
Hvala profesore. Reč ima ministar Mladen Šarčević. Izvolite.
Poštovani profesore, mi smo trenutno u izradi jednog velikog sistema, tzv. jedinstveni informacioni sistem prosvete i tu se nalaze sada brojni registri, između ostalih i istraživača. Ovim zakonom, koji je sada u Skupštini, vrlo jasno se definiše pozicija naših mladih ili ljudi, bez obzira koje dobi, koji su istraživači koji žive napolju. Registri istraživača će biti ažurirani i nama je do toga jako stalo, tako da je to član 113. ovog zakona upravo regulisao. Izrada svih ovih registara i profesora na univerzitetu i profesora u srednjim školama, osnovnim školama, znači kompletan sistem se digitalizuje. Imaćemo apsolutno sve te baze na jedan pravi način. U tom JISP-u naravno da postoji onaj JOB, jedinstveni obrazovni broj koji ima učenik, student, itd, ali i mnogi drugi registri vezaneo za isplate plata, materijalnih troškova, itd. To je jedan veliki posao i mislim da ćemo do kraja godine imati mnogo toga urađenog. Znači, on je planiran da se radi i naredne godine, ali su registri u nekoj vrsti prioriteta. Ne znam kako da podelim sa vama mišljenje, mi imamo jako malu PR službu, skoro da je nemamo. Nama zbog Zakona o zabrani zapošljavanja nedostaje 90 ljudi u samom Ministarstvu, tako da kada smo negde napolju ili bilo gde, nema ko da proprati neki od događaja, mada ja redovno, šta god da čujem ili dođe do mene, pozivam, pa sad da li su studenti veterine sa Novosadskog, da li su studenti Mašinskog za aero-inženjering ili bilo koje druge stvari. Gde god uspem da saznam, ja to uspevam i da zovem, ali ostaje da nešto propustimo. Ali, da podelim sa vama jedan utisak. Kada smo postali punopravan član CERN, što treba ponavljati, jer Srbija je bila u delu Jugoslavije, baš kažem Srbija u delu Jugoslavije, koja je 1985, 1986. godine proizvodila delove za akcelerator. Znači, to je radio Lola institut. Znači, bili smo vrlo, vrlo ozbiljna država i srpska nauka u okviru toga. CERN je veliki sistem i mnogo milijardi evra su budžeti samog instituta. Znači, tu učestvuje privreda. Mi sada imamo pravo da uz dobre menadžere možemo da učestvujemo u javnim nabavkama i da bitno pospešimo razvoj naše privrede, ali kada smo u Tehnološkom parku pozvali sve ljude iz naučne zajednice i medije da obeležimo taj događaj. Smatrali smo da javnost treba malo više da zna. Da li znate ko je došao? Samo Tanjug na naš poziv. Nikome nije bilo interesantno, ni štampanim, ni elektronskim medijima, od nacionalnog značaja i kako god. To samo govori u kakvom mi društvenom ambijentu živimo, iako smo, eto, pokušali i to. Nama se zamera – mnogo toga nije vidljivo. Pa, kada želimo da bude vidljivo verovatno da malo ljudi to interesuje, tako da niz ovih vaših primedbi ostaje da će se sigurno dešavati. Kod stipendiranja, da znate, mi imamo uslov da neko dobije stipendiju na bilo kom nivou obrazovanja jeste da je imao takmičenje i da je osvajao nagrade. Slažem se da njih treba povećavati i mi ćemo biti vrlo brzo sa jednim novim zakonom u ovom Domu, a govorim o dualnim studijama, jer se sada kompanije javljaju kao finansijeri, a oslobađa se novac da te stipendije budu još veće. Mislim da i drugi treba da stipendiraju, počev od lokalne samouprave do svih drugih organa. I Ministarstvo za s port i omladinu ima značajne stipendije, tako da one možda nisu vidljive na ovom mestu, nisu onoliko velike kao sportisti kada osvoje neke zlatne medalje na bilo kom nivou, ali ja se zalažem da bude vidljivije i da te nagrade budu veće. Hvala.
Hvala, ministre. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, mi sedimo u Narodnoj skupštini države u kojoj su najbrojniji narod Srbi. Srbi su svetskoj nauci dali puno. Hajde da se setimo samo onih primenljivih. To mi sa sela najviše volimo. Dakle, da se ne setimo velikih filozofa, da se setimo Nikole Tesle, Smiljana, da se setimo Milutina Milankovića. To je danas u Hrvatskoj. Verovatno je to trebala da bude Srbija. Hajde da se setimo Mihajla Pupina, Idvora, prijatelja Vudra Vilsona, osnivača NASA, da se setimo svih tih umova koji su svetu dali najviše što jedan narod može da da, od najpreciznijeg kalendara, od osnivanja NASA, od električne energije, gospodar munja. Da se setimo svih tih naučnika, zašto to kažem? Ja želim da me nauka nauči i u ovim godinama. Ko prestane da uči, to ti je kao vožnja biciklom – taj brzo padne. Hoću da kažem da nauka ne bude prepisivačka škola, da bude istraživanje, da se od nemogućeg napravi moguće. To su radili ovi velikani o kojima sam ja pokušao da govorim. Svi oni potiču sa sela. Hrvati su proterali Srbe, ali još ne znaju da su i genetski, kulturno, naučno unapredili Srbe u Srbiji. Oni su, da se grubo izrazim, ukrstili Pupina i Teslu. To mora da da svoj rezultat. Zato se zalažem da ovaj zakon usvojimo i da znanje bude stvarno znanje, a ne prepisivačka škola i da znanje bude prenosivo, ali i da bude primenljivo. U ostalom delu će govoriti moj prijatelj, koji takođe živi na selu, Milija Miletić. Hvala.
Hvala, kolega Rističeviću. Reč ima Ljubinko Rakonjac. Izvolite, kolega Rakonjac.
Hvala predsedavajući. Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre sa saradnicima, neće se ljutiti ako imenujem i prof. Popovića i prof. Lazovića, i da iskažem zadovoljstvo što ste vi danas tu, što nam prezentujete Predlog zakona o nauci i istraživanjima. Poštovani ministre, moje prvo obraćanje u Narodnoj skupštini 2016. godine, odnosilo se na Zakon o visokom obrazovanju, gde sam tada govorio o potrebi usaglašavanja visokog obrazovanja i naučno-istraživačke delatnosti i o potrebi približavanja ta dva društvena sektora. Tada sam istakao da neke stvari koje su pozitivne i koje su urađene u Zakonu o visokom obrazovanju nisu urađene u Zakonu o nauci, o naučno-istraživačkoj delatnosti i da te stvari je potrebno uskladiti. Poštovani ministre, to sam tada više izrekao kao potrebu i želju instituta, bez nade da će to pitanje i još decenijama iko uzeti u razmatranje. Zaista, desilo se sve najbolje. Vi ste tada ovde nama, narodnim poslanicima, rekli da će se raditi novi Zakon o nauci u kojem će ta pitanja biti rešena. I, zaista, sve poštovanje vama na tome što se držite obećane reči i što ste ispoštovali brojne naučne radnike i institucije. Poverovao sam u to, jer sam znao da ste čovek sa ogromnom energijom i čovek od uspeha. Hvala, normalno, i svim drugim učesnicima u ovom procesu i predsednici Vlade i svima koji su učestvovali u donošenju zakona, prof. Popoviću, radnoj grupi. Zahvaljujući tom sveobuhvatnom radu danas je ovaj zakon pred nama u najboljoj mogućoj formi. To je pokazala i javna rasprava i javno slušanje, gde je zaista pokazalo se jedno visoko jedinstvo da je zakon dobar i da ga treba što pre usvojiti. Moram reći da sam kao istraživač koji se oko 25 godina bavi naučnoistraživačkim radom, veoma zadovoljan. Zašto? Zato što decenijama u velikom broju te vrhunske naučnike su svrstavali u neke specijalizovane usluge. Šta je to, ni meni sada nije jasno, bili su vrhunski, a nisu bili ničiji. Iako je država Srbija osnivač naučnih instituta, zaposleni nisu imali zarade, već su bili na klasičnom tržištu. U svakom osnivačkom aktu, svakog instituta stoji za šta ga država osniva i tu su nabrojani poslovi koji su neophodni za državu i koje treba da rade istraživači i zaposleni u institutima. S druge strane, niko im nije obezbeđivao te poslove nego su morali da se snalaze i dovijaju na različite načine. Iako govore da je projektno finansiranje bila socijalna kategorija, moram da kažem, ona ni kao takva nije bila dovoljna. Čak i kada se uzmu sve zarade istraživača, direktni materijalni troškovi, oko 55% je bilo dovoljno za funkcionisanje institucija. Bilo je veoma često, znam u prethodnim periodima, da prođe samo pola projekata, ako ste prijavili četiri projekta, prođu dva projekta ili jedan, nekome prođu i četiri. Koji će projekat proći, da ne kažem apsolutno, zavisilo je od saradnje i odnosa institucije, rezezenta ili recezenta istraživača. Na taj način uvek je neko ispadao iz projekta i ako je imao dobre reference i ako su postojali tačni kriterijumi i ljudi su tada ostajali bez zarade. Ali, neću više o nedostacima tog sistema rada koji definitivno odlazi u istoriju, kako se nadam, govoriću o potrebi unapređenja rada u nauci i potrebi sagledavanja njenog značaja za sveukupni razvoj zemlje. Dileme više ne sme da bude. Da li nam trebaju naučna znanja i iskustva i ne treba da se pitamo, jer to bi bilo isto kao da smo se u prošlim decenijama pitali da li nam trebaju lekari, inženjeri, pravnici, ekonomisti, profesori, lekari. Sada je 21. vek i tu dileme ne treba da postoji. Rezultati naučnih istraživanja predstavljaju osnovu ili temelj na kome počiva celokupna savremena, naučna, tehnološka civilizacija. Uloga nauke kao zbira svih postojećih znanja o svetu u kome živimo i naučnih istraživanja kao delatnosti kroz koju ta znanja proširuju, u savremenom društvu je mnogostruka. Aktivna naučna politika kojoj nužno vode sve razvijene države pokušava da uskladi sve komponente ove najsloženije ljudske delatnosti. Apsolutni iznosi koje pojedine države ulažu u ovu delatnost, direktno su proporcionalne njihovoj moći, a uzvratno njihova moć u današnje vreme u najvećoj meri zavisi od tog iznosa. Dokaz za to su najkonkurentnije i najdinamičnije svetske ekonomije, zemlje kao što su Japan, Kina, Nemačka, skandinavske i mnoge druge. Države ne ulažu u nauku zato što su razvijene, već da bi podigle svoju razvijenost, uticaj i bogatstvo. Moram takođe reći da Evropa sada nije zatvorena za naš naučni potencijal. Moram reći da je veoma otvorena i da ne postoji ni jedna naučna institucija ili visokoškolska obrazovna institucija koja nema bar jedan međunarodni projekat finansiran iz Brisela po raznim programima. Nauka i istraživanje su prepoznati od strane Evropske komisije kao ključni nosioci razvojnih politika, koji doprinose ekonomskom rastu i stvaranju radnih mesta. Znanje kao najvažniji intelektualni resurs sve više dobija na značaju, dok se postojanje stabilnog istraživačkog sistema posmatra kao pokretačka snaga koja doprinosi unapređenju, kvalitetu života u modernom društvu. Iz tog razloga i države, članice EU, su odlučile da postepeno uvećaju sredstva koja ulažu u nauku, istraživanje, dok se ne stigne do nivoa ulaganja koje iznosi 3% BDP. Očekuje se da će sve veće ulaganje u nauku i istraživanje podstaći i konkurentnost i rast privrednih aktivnosti. EU ulaže sve više u razvoj i implementaciju strategija i programa koje obezbeđuju kvalitetan okvir za sprovođenje naučnog istraživanja i razvoja inovacija. Kroz istraživanja iz Poglavlja 25. koje se kroz ispunjavanje zadataka iz Poglavlja 25, Republika Srbija treba da se u potpunosti uključi u evropski naučni prostor i zajedno sa ostalim članicama, kroz uspostavljanje inovativne unije, kao inicijative koja omogućava državama članicama da objedine sve naučne kapacitete i unaprede komunikaciju i saradnju između naučnika i istraživača. Nauka i istraživanje obavezuju zemlje članice da razviju sposobnost za njenu implementaciju, kako bi sledile ciljeve i aktivnosti u oblasti istraživanja i tehnološkog razvoja. Kao članica EU, Srbija će u narednom periodu imati priliku da pozicionira svoju istraživačku zajednicu u okviru evropskog istraživačkog prostora i time omogući svoj dalji naučno-istraživački razvoj u cilju povećanja opšte obrazovanosti društva, podsticanja kvaliteta nauke kroz sprovođenje brojnih istraživanja i inovacija i povezivanja u oblasti nauke, obrazovanja i privrede, doprineće se povećanju konkurentnosti srpske ekonomije. Kao deo zajedničkog istraživačkog prostora, srpskim naučnicima će biti omogućena intenzivna mobilnost i usavršavanje širom EU, gde će im biti na raspolaganju korišćenje novih tehnologija i savremenih laboratorija. S druge strane, srpski naučni prostor će kao deo evropskog istraživačkog prostora postati interesantniji evropskom i svetskom naučnom istraživačkom kadru. Istorijski uspesi srpskih naučnika su poznati u svetu. Kultura i nauka predstavljaju evropske i civilizacijske vrednosti koje baštini i Srbija. Naučno-tehnološki sektor Srbije je jedan od retkih koji su već međunarodno integrisani i vrednovani postignutim i priznatim rezultatima. Nemam vremena govoriti o svim prednostima i detaljno o samom zakonu i njegovom doprinosu razvoju nauke i razvoju Republike Srbije. Samo ću na kraju reći da će ova istraživanja povećati privredni i društveni razvoj Republike Srbije i doprineti javnim istraživanjima, društvenom i privrednom razvoju i omogućiti istraživačima da sprovedu istraživanja i izvan akademske sfere. Još jedna rečenica. Smatramo da duboko ukorenjeno mišljenje naučne zajednice da privrednici nemaju razumevanja za njihov rad, a mišljenje privrednika da se naučnici bave onim što njima nije potrebno se menja sa predlogom ovog Predloga zakona o nauci i istraživanjima, čije usvajanje predlažem u ime SPS i Zeleni Srbije koji su na toj listi. I Socijalistička partija Srbije i poslanici SPS će u danu za glasanje glasati za Zakon o nauci i istraživanjima. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite, kolega Miletiću.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre, kolege poslanici, građani Srbije, ja sam Milija Miletić, dolazim iz Svrljiga. To je najlepša opština u Srbiji koja se nalazi pored grada Niša, a to je najlepši grad u Srbije. Inače, izabran sam sa liste koju je nosio i koju je vodio Aleksandar Vučić, a predstavljam u Skupštini poslanika Ujedinjene seljačke stranke. Kao i do sada, govoriću pozitivne stvari koje su vezane za ovaj zakon. Svedoci samo da su pre nas veliki broj ljudi koji su stvarali, gradili, radili na inovacijama u našoj zemlji, to su bili ljudi koji su rođeni na selu, živeli na seli, počinjali od sela, a uspeli su da unaprede život svih nas. Ovaj zakon daje mogućnost da se više ulaže u nauku, u istraživanje, jer prethodnim zakonom se pokazalo da kroz projektno finansiranje naučenih instituta, nije dalo dovoljno rezultata. Ovim sada dajemo tu mogućnost i siguran sam da će to biti onako kako treba. Sada ću više staviti akcenat na grad Niš, gde je u Nišu stavljen kamen temeljac za izgradnju naučno-tehnološkog parka, na platou Elektronskog fakulteta, gde će kroz narednih godinu dana sigurno imati mogućnost da tamo ljudi koji imaju znanja, koji žele da rade na inovacijama, ti ljudi će imati mogućnost da tamo rade zato što je država Srbija, naš predsednik i kroz budžet su obezbeđena sredstva da grad Niš ponovo bude grad koji ima mogućnost da postane ono što je bio nekad za elektroniku najbolji, što se kaže, u Evropi. Niš, centar jugoistoka Srbije, imaće mogućnost izgradnjom ovog tehnološkog parka. To će biti nešto za nas vrlo bitno zato što će veliki broj, kako sam rekao malopre, ljudi koji su na jugoistoku Srbije, koji imaju mogućnost znanja, moći to da primene, da urade nešto što će biti dobro za naše buduće generacije. Inače, sve ovo što sada radimo, radimo zbog budućnosti naših ljudi, naše dece i dece naše dece. Sada ću nešto da kažem, jeste vezano za ovaj zakon, ali nešto što je bitno za nas koji dolazimo iz malih sredina. Danas je na lokalnoj skupštini u Svrljigu u rebalansu budžeta stavljena mogućnost da se finansiraju deca koja upisuju prvu godinu srednjeg obrazovanja, po 5.000 dinara, da deca koja upisuju prvu godinu, drugu godinu, imaju mogućnost da ostanu u tim našim malim mestima, a kasnije kroz fakultete, kada bude izgrađen naučno-tehnološki park, ta deca će imati mogućnost da šire svoje znanje. Znači, moramo krenuti od početka, od naših sela, od naših malih lokalnih samouprava do velikih ljudi. Kao što je malopre rekao gospodin Rističević, Milutin Milanković, koji je naš čovek, koji je uradio most preko reke Timok u delu Svrljiga, koji sada služi za primer svima onima kako je urađeno. Još jednom, uvaženi ministre, podržaću sve vaše predloge, zato što ovo što radite, to je potrebno našoj zemlji Srbiji kroz nauku, kroz istraživanje, kroz to ulaganje imamo šansu da imamo bolju proizvodnju i poljoprivredu i elektroniku i sve ono što je potrebno za život naših ljudi, da ostanu tu u Srbiji, da ostanu na svojoj zemlji, da tu radimo za dobrobit svih nas. Ujedinjena seljačka stranka, čiji sam ja predsednik, i ja kao narodni poslanik podržaću predlog ovog zakona. Siguran sam da će ovim zakonom biti data mogućnost da se ulaže i da se zna budućnost naših budućih naučnika koji su dolazili i dolaziće, sigurno, iz malih mesta, iz naših sela. Hvala još jednom.
Hvala. Reč ima Marija Jevđić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, predloženi Zakon o nauci i istraživanju je zakon koji treba da uvede red u nauci, s obzirom da je postojeći zakon donesen još 2005. godine. Ono što je jedan od glavnih razloga za donošenje zakona i obezbeđivanje sigurnosti u finansiranju rada instituta kroz ideju institucionalnog finansiranja kako bi se obezbedili stalni prihodi. Jedinstvena Srbija smatra da donošenje predloženog zakona omogućava naučnoistraživačkog sektora koji svojim radom može biti jednak partner u okviru evropskog istraživačkog prostora. Kada govorimo o Predlogu zakona o nauci i istraživanju kao krovnom zakonu u oblasti nauke, treba pomenuti da smo prošle godine usvojili Zakon o Fondu za nauku i time napravili prvi korak u obimnoj reformi sistema finansiranja naučnog rada u Srbiji. I vi ste to, ministre, najavili kao jednu od ključnih reformi u prosveti. Mislim da su naši naučnici, odnosno naučni istraživači u prethodnom vremenskom periodu pokazali da mogu da postignu zavidne rezultate sa malo novca i to u različitim pravnim okvirima. Ja se slažem sa vama, gospodine ministre, da trebamo da ponavljamo. Zato želim da iskoristim priliku da čestitam našoj naučnoj zajednici prijem u Evropsku organizaciju za nuklearna istraživanja, čime je Srbija postala 23. punopravna članica ove prestižne naučne organizacije. Ovo je svakako veliko priznanje za naše naučnike koji će imati mogućnost da pored podizanja kvaliteta naučnog istraživanja pristupe i najnovijoj naučnoj opremi. Jedinstvena Srbija smatra da će i članstvo u CERN-u uticati na sprečavanje odlaska mladih iz naše zemlje. Pored samih naučnika, i srpska privreda će imati korist od ovog članstva, jer će naše kompanije moći u većoj meri da učestvuju na tenderima koje raspisuje CERN i tako da se ravnopravno takmiče sa velikim i uspešnim svetskim kompanijama. Srbija, odnosno ova Vlada veliki akcenat stavlja na pomoć mladim naučnicima i sistemski podržava nauku, stvarajući bolje uslove koji će omogućiti našim mladima da ostanu u zemlji i svoj budući naučnoistraživački rad upravo sprovode na našim fakultetima i institutima. A i želja vašeg Ministarstva, gospodine Šarčeviću, je da se instituti bave poslovima važnim za državu i time doprinose boljitku i države i društva. Zahvaljujući predloženom zakonu predviđeno je i sigurno finansiranje za istraživače na fakultetima, u slučaju da ne dobiju zvanje naučnika saradnika, država će finansirati njihove doktorske studije u narednih pet godina. Za to vreme će se sigurno naći sistemsko rešenje za njih, a oni će u međuvremenu moći biti deo tima koji će ostvariti pravo na neki projekat. Inače, nedonošenjem ovog zakona, oni bi pred kraj godine ostali bez angažovanja. Jedinstvena Srbija smatra da ulaganje u obrazovanje i usavršavanje je temelj za izgradnju snažne i moderne Srbije, pri čemu je bitno da izgradimo sistem vrednosti koji će negovati društvo jednakih mogućnosti za sve. Pohvalno je, gospodine ministre, što Ministarstvo podržava uključivanje istraživača povratnika iz inostranstva na domaće projekte, ali vaše Ministarstvo radi na promociji znanja od najranijeg uzrasta učenika, približavajući nauku najmlađima. I vi ste prisustvom na istraživačkom seminaru „Naučni kontakt ili Igrom do nauke“, koji se održao u Kraljevu u prostorijama Dečijeg odmarališta Goč, u saradnji sa gradom i Prirodno-matematičkim fakultetom Univerziteta u Kragujevcu, to i potvrdili. Ovaj seminar okupio je talentovane učenike osnovnih škola iz cele Srbije, koji pokazuju interesovanje za proširivanje znanja iz prirodnih nauka. Jedinstvena Srbija smatra da je ovakav pristup učenju veoma efikasan i da od najranijih uzrasta učenicima približava nauku. Ako je cilj da se naša zemlja razvija kao ekonomija zasnovana na znanju, onda kao društvo moramo težiti da stvorimo uslove koji će naučnicima i istraživačima omogućiti da svojim radom i znanjem učestvuju u stvaranju jake i moderne Srbije. Stoga će JS u danu za glasanje podržati predloženi zakon. Hvala.
Hvala, koleginice Jevđić. Reč ima narodni poslanik Danica Bukvić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, koleginice i kolege narodni poslanici, danas je pred nama Predlog Zakona o nauci i istraživanjima o kome i ja želim da govorim, s obzirom da se istraživačkim radom bavim više od 40 godina. Predlogom ovog zakona nauka i istraživanja su prepoznati kao delatnosti od posebnog značaja za sveukupni razvoj Republike Srbije, kao društva koje je zasnovano na znanju. Razvijene zemlje sveta već dugo prepoznaju značaj nauke, inovacija za održiv ekonomski rast, pa zbog toga i investiraju značajna sredstva u tu oblast. Članice EU prosečno ulažu oko 2% BDP u nauku. Srbija ima značajan naučni i istraživački potencijal. U našoj zemlji ima više od 12 hiljada istraživača. Kao što smo čuli, Srbija je postala 23 punopravna članica prestižne Evropske organizacije za nuklearna istraživanja i uz Norvešku i Švajcarsku je jedina punopravna članica ove organizacije, a koja nije istovremeno i članica EU. Srpska nauka je prepoznata u svetu. Univerzitet u Beogradu je godinama pozicioniran na prestižnoj Šangajskoj listi, a od prošle godine na njoj se pozicionirao i Univerzitet u Novom Sadu, ali nažalost ukupna izdvajanja za nauku u 2017. godini su iznosila 0,9% BDP, mada ste vi, gospodine ministre, istakli da će ta ulaganja iznositi do 1,5%. Takođe, orijentisanost naučnih istraživanja ka privredi je relativno niska, tako da u globalnom izveštaju o konkurentnosti i kvalitetu sadržaja univerziteta i privrede Srbija se nalazi na 79 mestu od 140 zemalja. U naučno-istraživačkim rezultatima dominiraju naučni radovi. Od ukupnog broja ostvarenih rezultata na naučno-istraživačkim projektima koji su finansirani iz budžeta u periodu od 2011. do 2015. godine, patenti i tehnička rešenja činila su samo 3,3%, dok je učešće naučnih radova bilo 88%. Jedan od glavnih nedostataka je i transfer znanja iz univerzitetskih laboratorija do kompanija gde bi se ta znanja primenila. Potrebno je podsticati primenljiva istraživanja, a to znači podsticati i prelazak naučnika iz akademske sredine u privredu i obratno. Shodno strategiji naučno-tehnološkog razvoja Republike Srbije za period 2016. do 2020. godine, kao strateški cilj u oblasti nauke istraživanja i kao jedna od mera u podsticaju naučnih istraživanja u Republici Srbiji predstavlja i suštinska promena modela finansiranja naučno-istraživačke delatnosti, što je jedan od osnovnih razloga za donošenje novog zakona u oblasti nauke i istraživanja. Sličan model se inače primenjuje u mnogim razvijenim zemljama. Promena sistema finansiranja naučno-istraživačke delatnosti učinjena je sa ciljem da se sistem unapredi, da se obezbedi stabilno finansiranje i da se budžetska sredstva koriste na efikasan i optimalni način. Strategijom je predviđen razvoj modela finansiranja usklađen sa reformom istraživačkog sistema. Krajnji cilj reforme finansiranja naučno-istraživačke delatnosti je uspostavljanje uravnotežene kombinacije projektnog i institucionalnog finansiranja. Institucionalno finansiranje će imati dve komponente koje će obezbediti stabilno finansiranje i razvojnu koja će zavisiti od stepena ispunjenosti parametara uspešnosti. Predviđeno je i formiranje posebnog fonda za podsticaj istraživanja, odnosno projektno finansiranje sa ciljem da podstiče istraživanja kroz konkurse za finansiranje najboljih projekata. Nauka i istraživanja kao delatnost od opšteg interesa realizuju naučno-istraživačke organizacije kroz programe utvrđene ovim zakonom, kao i programe utvrđene zakonom kojim se uređuje rad Fonda za nauku Republike Srbije, čime se stvara osnov za kombinovani sistem finansiranja predviđen Strategijom naučnog i tehnološkog razvoja Republike Srbije za period od 2016. do 2020. godine. U obezbeđivanju kvaliteta naučno-istraživačkog rada i razvoja naučno-istraživačke delatnosti u Republici Srbiji staraju se Nacionalni savet za naučni i tehnološki razvoj, Odbor za akreditaciju naučno-istraživačkih organizacija, Komisija za sticanje naučnih zvanja, matični naučni odbori, Zajednica instituta Srbije i ministarstvo. Značajna novina odnosi se na matične odbore, odnosno predviđeno je da se u njihovu nadležnost za sada stavi sprovođenje postupka za izbor u naučno zvanje – naučni saradnik, koje je najbrojnije, a to sve u cilju efikasnijeg sprovođenja ovog postupka. Takođe, zakonom je predviđeno da se radi odlučivanja o sticanju dva najviše naučna zvanja, viši naučni saradnik i naučni savetnik, obrazuje komisija za sticanje ovih naučnih zvanja. Primena zakona omogućiće bolju saradnju instituta i fakulteta, partnerstvo sa privrednom, drugim ministarstvima u realizaciji strateških ciljeva i međunarodnim organizacijama na realizaciji zajedničkih programa. Predlogom ovog zakona utvrđeno je da je Nacionalni savet za naučni i tehnološki razvoj najviše stručno savetodavno telo u sistemu naučno-istraživačke delatnosti u Republici. Predviđene su nadležnosti Nacionalnog saveta, među kojima je i nova nadležnost, a to je da daje mišljenje na petogodišnji izveštaj naučno-istraživačkih organizacija o realizaciji programa institucionalnog finansiranja. Istovremeno, Nacionalni savet će u delu godišnjeg izveštaja o stanju u nauci za prethodnu godinu sa predlozima i sugestijama za narednu godinu obuhvatiti i rad Fonda za nauku. Radi obavljanja poslova vrednovanja kvaliteta efikasnosti naučno-istraživačkog rada, akreditacija naučno-istraživačkih organizacija obrazuje se Odbor za akreditaciju naučno-istraživačkih organizacija. Utvrđen je njihov sastav i njihova nadležnost. Novina u odnosu na prethodni zakon je da Odbor za akreditaciju sprovodi postupak akreditacije svake pete godine na zahtev naučno-istraživačke organizacije, što je redovni postupak, ili u kraćem roku, na zahtev Ministarstva, što je vanredni postupak. Redovni postupak za akreditaciju instituta od nacionalnog značaja sprovodi se svake desete godine. Istakla bih da se zakonom uređuje i pitanje svojinskih prava na rezultatima istraživanja, s tim što se u odnosu na prethodno zakonsko rešenje sada preciznije uređuju prava i obaveze kao i procedure u ovoj oblasti. Predviđa se da Ministarstvo vodi evidenciju naučno-istraživačkih organizacija koje ispunjavaju uslove za obavljanje naučno-istraživačke delatnosti od opšte interesa, a u skladu sa ovim zakonom, odnosno da se formira registar naučno-istraživačkih organizacija, kao i da vodi evidenciju istraživača, odnosno formira se registar istraživača, kao i da obrazuje baze podataka u okviru realizacije programa utvrđenih ovim zakonom. Kao novina u odnosu na prethodno zakonsko rešenje, takođe, predviđeno je da registar sadrži podatke o naučno-istraživačkoj opremi naučno-istraživačkih organizacija. Pored zakonskih rešenja kojima se definiše koja lica se smatraju istraživačima, zvanja istraživača, sticanje zvanja, postupak izbora istraživača u naučna zvanja, postupak reizbora, kao i uslovi i postupak za oduzimanje zvanja, zakon predviđa donošenje kodeksa ponašanja u naučno-istraživačkom radu, kao i obrazovanje Odbora za etiku u nauci. Još jedna novina u odnosu na prethodno zakonsko rešenje je to da novim zakonskim odredbama istraživači mogu ostvariti pravo na nagrade, priznanja za izuzetna naučna dostignuća i životno delo u skladu sa aktom kojim se uređuje dodela nagrada i priznanja koju donosi ministar. Kao što sam već rekla, utvrđeno je institucionalno finansiranje akreditovanih instituta, čiji je osnivač Republika Srbija, autonomna pokrajina, jedinica lokalne samouprave ili SANU, i ono obuhvata sredstva za plate istraživača u naučno-istraživačkim zvanjima i sredstva za druge troškove naučno-istraživačkog rada. Definisano je koja se sredstva smatraju sopstvenim prihodima naučno-istraživačkim prihodima, naučno-istraživačkih organizacija i određuje namena tih sredstava za unapređenje delatnosti i podizanje kvaliteta rada. Navedeno zakonsko rešenje je prvi korak ka ujednačavanju regulisanja ove materije u odnosu na propise u visokom obrazovanju, a u kasnijim usaglašavanjima propisa sledi, svakako potpuno izjednačavanje statusa finansiranja rada zaposlenih na institutima i fakultetima u pogledu sopstvenih prihoda. Posebno bih istakla da značajno mesto u ovom zakonu zauzima i finansiranje institucija i projekata od posebnog nacionalnog značaja. Tako da je zakonom predviđeno finansiranje drugih programa od opšteg interesa, finansiranje institucija od nacionalnog značaja, kao što su Srpska akademija nauka i umetnosti, Matice srpske kao instituta, čiji je osnivač Srpska akademija nauka i umetnosti. S obzirom na sva ova predložena zakonska rešenja kojima se na bitan način poboljšava i bolje uređuje oblast nauke i istraživanja, poslanička grupa SPS će u danu za glasanje podržati predloženi zakon. Hvala.
Hvala koleginice Bukvić. Reč ima narodni poslanik Muamer Zukorlić. Izvolite, kolega Zukorliću.
Za ozbiljno bavljenje naukom potrebno je imati i znati upotrebiti nekoliko potencijala. Prvo, za nauku i naučna istraživanja uvek je potreban veoma ozbiljan budžet. On je svakako limitiran, pre svega, stvarnim privrednim i finansijskim kapacitetima jedne zemlje i s druge strane svešću struktura odlučivanja o važnosti nauke i naučnih istraživanja. U tom pogledu naša zemlja svakako se ne može takmičiti sa velikim svetskim silama i privredama, ali zato naša snaga i mogućnost leži u sledećim potencijalima, a to je pre svega potencijal ljudskog resursa, odnosno talenata među mladim ljudima. Zapravo, ono što imamo do sada od veoma značajnih rezultata i ono što pokazuju veoma ozbiljni podaci jeste da ova zemlja kao i zemlje šireg regiona raspolažu veoma ozbiljnim potencijalima među talentima, što, nažalost do sada takođe se potvrđuje i ostvaruje češće izvan naše zemlje, odnosno u razvijenim zemljama i dijaspori nego li ovde. Međutim, poslednjih godina primetno je povećanje interesovanja sa najviših nivoa vlasti i kroz određena ulaganja o kojima smo čuli pre svega u pogledu afirmacije mladih kadrova i talenata, odnosno davanje šansi tim kadrovima da dođu do izražaja. Treći, svakako, resurs jeste dobra organizacija kojoj je potreban dobar zakon, što zapravo i jeste namera i ovog zakona da da značajan doprinos u ovom smislu. Međutim, da bi organizacija bila jako dobro od izuzetne je važnosti da pored investicija u nauci, u metropoli, odnosno glavnom gradu i već postojećim centrima jako važno je opredeljenje da se ide i prema periferiji, odnosno da se u principu i po principu ravnomernog regionalnog razvoja da šansa svim delovima zemlje da mladi ljudi mogu imati priliku da iskažu svoje potencijale i svoje talente. U tom smislu želim dati snažnu podršku opredeljenju osnivanja naučno-tehnoloških parkova gde se otišlo prilično ozbiljno i ide se i dalje, kao što se želim zahvaliti i kolegi iz Novog Pazara koji je podržao našu ideju osnivanja naučno-tehnološkog parka na području Sandžaka, tačnije u Novom Pazaru. Veoma je važno da i u tom delu zemlje imamo jedan takav park gde će mladi i talentovani ljudi dobiti šansu da se iskažu i dokažu svoje mogućnosti. Veoma je važno da ta podrška dolazi od predstavnika i lokalne samouprave, čije će partnerstvo biti od izuzetne važnosti, a na ovu temu sam već imao i razgovor sa gospodinom ministrom pre nekoliko meseci i mislim da ćemo imati i volje i snage da sa ministrom i ministarstvom, lokalnom samoupravom u Novom Pazaru svi zajedno zapravo damo potreban doprinos i podršku da se jedan takav tehnološki park, naučno-tehnološki park instalira, uspostavi i osnuje u Novom Pazaru. Za pravu i punu dinamiku afirmacije nauke, pogotovo kod mladih ljudi i opšte kod istraživača od izuzetne važnosti je uspostaviti dobar sistem vrednovanja. Sistem vrednovanja je zapravo jedna od nedovoljno iskorišćenih energija za motivaciju, opšte istraživanja, a posebno mladih ljudi, jer, ukoliko dobijemo takav sistem valorizacije i vrednovanja, onda ćemo zasigurno doći i do onih talenata koji zapravo se nalaze u našoj blizini, ali koji možda nisu dovoljno motivisani i dovoljno pokrenuti. Znači, pored naučno-istraživačkih, tehnoloških parkova potrebno je, i verujem da će to ministarstvo imati u vidu zajedno sa naučno-istraživačkim ustanovama uspostaviti i određene premije, određene nagrade koje će biti važne talentovanim ljudima da zapravo ulože dodatni trudi i dodatnu energiju za ostvarivanje sebe, svojih ciljeva i svojih talenata. Hvala vam.
Hvala kolega Zukorliću. Reč ima Vesna Ivković. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, poštovane kolege poslanici, u svetlu sveukupnog reformskog procesa ukazala se potreba reforme naučno-istraživačke delatnosti. Ovim zakonom se uređuje sistem nauke i istraživanja. Obrazovanje i nauka ne nude samo znanje iz različitih oblasti nego i priliku da steknemo iskustvo u onome što nas interesuje i da se na taj način izgradimo kao ličnosti. Obrazovanjem stičemo potrebne veštine za različite poslove, a naukom istražujemo i na taj način činimo svet boljim mestom za život. Sve pohvale Vladi Republike Srbije kao i vašem ministarstvu na trudu što su shvatili veliki značaj nauke i naučnih istraživanja i da pravnim uređenjem ove oblasti i većim ulaganjem u istu zadrži veliki potencijal Republike Srbije da ostane u zemlji i učini da i Republika Srbija bude bolje mesto za život. Republika Srbija ima značajni naučni i istraživački potencijal koji bi trebalo dalje razvijati i adekvatnije koristiti. To dokazuje i činjenica da su naši ljudi i oblasti nauke cenjeni u svetu. Ovaj potencijal može biti osnova daljeg ekonomskog i društvenog napretka zemlje. Zahvaljujući velikom angažovanju istraživačke zajednice nauka Republike Srbije se visoko pozicionirala na međunarodnim rang listama. Ključni cilj ovog zakona je stvaranje naučno-istraživačkog sektora koji svojom izvesnošću može biti ravnopravan partner u okviru evropskog istraživačkog prostora, a koji će pozitivno uticati na privredni rast Srbije, kao i društvenom i kulturnom napretku. Strategija naučnog i tehnološkog razvoja Republike Srbije za period od 2016. do 2020. godine jasno naglašava da je nauka ključni faktor konkurentnosti i održivog razvoja. Naučni radovi se ocenjuju u odnosu na njihove efekte, na stvaranju novih znanja, ekonomski razvoj i rešavanje društvenih izazova. Visoko razvijene zemlje prilagodile su sistem upravljanja naukom i naučno-istraživačkim organizacijama, jer su prepoznale značaj nauke i inovacija za održiv ekonomski rast i investiraju značajna sredstva u ovu oblast. Ovim zakonom reguliše se i uređuje se sistem nauke i istraživanja u Republici Srbiji. Nauka i istraživanje zajedno sa visokim obrazovanjem je srž i osnov privrednog ukupnog društvenog razvoja. Cilj joj je sticanje novih znanja i primene istih u svim oblastima društvenog razvoja, stvaranje dodatne vrednosti za društvo, pri čemu se poštuju načela zaštite i prometa intelektualne svojine. Donošenjem ovog zakona reguliše se i menja model finansiranja naučno-istraživačke delatnosti sa ciljem da se sistem unapredi, obezbedi stabilno finansiranje i da se budžetska sredstva koriste na efikasan i optimalan način. Ovim zakonom osnažiće se institucija od nacionalnog značaja, stvoriće se mehanizmi za osnivanje novih institucija, efikasnije praćenje i ocena rada instituta i definiše se efikasniji sistem izbora u naučna zvanja. Primena zakona omogućiće bolju saradnju instituta i fakulteta, partnerstvo sa privredom i saradnja sa međunarodnim organizacijama na realizaciji zajedničkih programa. Unaprediće se kvalitet naučno-istraživačkog rada, kao i izgradnja i dalji razvoj inovativnog društva zasnovanog na znanju. Zakon definiše organizacije koje obavljaju naučno-istraživačku delatnost, institute, organe instituta, vođenje evidencije istraživača, prava i obaveze zaposlenih u institutu, finansiranje naučno-istraživačke delatnosti, nadzor i prelazne i završne odredbe. Potreba za reformama prepoznata je od strane kreatora javnih politika, kao i od strane naučno-istraživačke zajednice. Ovim zakonom šaljemo poruku mladima, naučnicima, istraživačima da zemlja misli na njih i stvara bolje uslove za život i rad. U danu za glasanje poslanička grupa SPS glasaće za ovaj zakon.
Hvala. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese zakone iz dnevnog reda ove sednice. Takođe, obaveštavam vas da ćemo napraviti pauzu. Sa radom nastavljamo u 15.00 časova. Hvala.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa daljim radom. Reč ima narodni poslanik, koleginica Slavica Živković. Izvolite.
Poštovani gospodine ministre, poštovani profesore Popoviću, ja najpre moram da prenesem svoje utiske sa javnog slušanja, na kome sam prisustvovala ovde u Skupštini Srbije i da kažem da sam bila jako prijatno iznenađena da od velikog broja prisutnih niko nije imao suštinskih zamerki na Predlog zakona koji se danas nalazi pred nama, na Zakon o nauci, naprotiv, svi su se pohvalno izrazili i osim nekih manjih zamerki, koje suštinski ne menjaju ovaj zakon. Ono što me je takođe prijatno iznenadilo jeste da od velikog broja primedbi, koje su došle na adresu Ministarstva za nauku u toku javnih rasprava, mislim, između 130 i 140, veliki broj njih je usvojen što samo govori o spremnosti predlagača da učini zaista sve napore da zakon koji se danas donosi bude u službi nauke maksimalno moguće i da ne dođemo u situaciju da se za godinu dana ponovo nađemo ovde u Skupštini sa nekim zahtevima za njegove izmene i dopune. Govori se da je ovo istorijski zakon za nauku, prekretnički, da ovaj zakon suštinski adresira probleme koji su dugi niz godina mučili nauku, da uvođenjem jednog kombinovanog načina finansiranja institucionalnog i projektnog dovodi predvidivost u radu, svako će znati šta ga očekuje. Uklanja se jedna nota nesigurnosti koja unosi nemir u glave istraživača, jer ako istraživač neprestano mora da razmišlja o tome kako će obezbediti projekat za svoj rad ili za svog studenta doktorskih studija, koga treba da izvede do kraja, složićete se da je to jedna značajna otežavajuća okolnost koja može da nanese štete svakom naučniku u toku izrade doktorske disertacije, ako znamo da se studenti doktorskih studija nalaze u jednom životnom dobu između 25 i 35 godine i da je to period kada u najvećoj meri mogu postići najbolje rezultate, eliminisanjem ovog problema finansijske neizvesnosti, značajno se doprinosi jednoj bezbrižnoj izradi doktorske disertacije, jačanju njegove koncentracije. Prvenstveno,dž Narodna skupština Republike Srbije 4523 bdžcv ovaj zakon jača studenta doktorskih studija, što je veoma važno. Dosadašnji način finansiranja na projektnom nivou je bio takav da su skoro svi prolazili, jer se mora obezbediti takav način, jer je od toga zavisilo finansiranje naučnika i uopšte finansiranje u okviru jedne naučno-istraživačke organizacije. Naravno, institucionalno finansiranje ne znači da neće biti daljeg stimulisanja nauke kroz projekte, postoji onaj fiksni deo i naravno razvojni, koji će svaka institucija kroz program rada definisati na godišnjem nivou, koji će jasno predvideti određene mere koje će biti vrlo merljive i matični odbori u svojoj novoj nadležnosti imaće obavezu da evoluiraju ovaj rad, da daju svoju ocenu i da na takav način, naučno-istraživačke organizacije mogu na jedan kvalitetan način, dalje razvijati svoj naučno-istraživački rad. Navedenim modelom podrške kroz kombinovani model finansiranja ojačaće se i osposobiće se naučno-istraživačke organizacije da sprovodi istraživanje sa konkretnim razvojnim ciljevima, zajedno sa istraživanjima koja za cilj imaju stvaranje novih znanja. Primenjivost istraživanja se ogleda i u korisnosti istraživanja za privredni sektor i ovakvim prenosom znanja poboljšava se vidljivost i status nauke u društvu i pospešuje se privredni rast. Ono što je veoma značajna novina i što mislim da će značajno doprineti razvoju nauke u Srbiji jeste član 113. zakona koji definiše odnos sa dijasporom. Ovaj član predviđa da naučnik koji se nalazi na radu, negde u inostranstvu, a državljanin je Republike Srbije, ima mogućnost da konkuriše za projekte koje raspisuje Republika Srbija, a naravno, na osnovu preporuke Komisije ili Saveta za saradnju sa dijasporom. Na ovakav način će se u velikoj meri pružiti mogućnost umrežavanju programa domaćih istraživača i naših istraživača koji se nalaze na radu i inostranstvu, pružiti mogućnost da naučno-istraživački rad u Republici Srbiji bude na ovakav način i vidljiviji, da doprinesemo nekim novim znanjima koja će biti u našoj zemlji plasirana i kroz ovakav vid umreženih projekata i umrežene saradnje, verujemo da ćemo podići nivo u Republici Srbiji i pomoći da se možda neki ljudi vrate iz dijaspore i svoje znanje dalje usmere ka unapređenju privrede i uopšte nivou Republici Srbiji. I, još nešto veoma važno što želim da istaknem i što mi je posebno obradovalo jeste finansijska sredstva iz budžeta Republike Srbije namenjena realizaciji drugih programa od opštih interesa utvrđenih u članu 12. stav 3. tačka 5) ovog zakona, koji predviđa da za ova sredstva imaju pravo da konkurišu lica koja su završila osnovne akademske studije, master akademske studije, kao integrisane studije i koja su upisala doktorske akademske studije, ali nešto što je veoma važno i što zaista moram da pohvalim jeste da će za ova sredstva imati pravo da konkurišu i učenici završnih razreda srednjih škola, koji su osvojili jedno od prva tri mesta na međunarodnim olimpijadama znanja. Na ovakav način se zaista u velikoj meri odaje priznanje za učenike završnih razreda srednjih škola, a koji su osvojili jedno od prva tri mesta na međunarodnim olimpijadama znanja. Imajući u vidu da su ovo potencijalni mladi naučnici kojima već sada treba ukazati poverenje, verujem da će ovakav vid stimulacije značajno uticati na odluku o daljim studijama, a u velikoj meri će sigurno umanjiti zabrinutost roditelja za trenutak kada će im njihovo divno i pametno dete saopštiti da je odlučilo da svoje studije nastavi negde u inostranstvu, da ćemo na ovakav način napraviti možda prvi korak ka rešavanju jednog velikog problema koji muči Srbiju, a to je odliv mozgova, da ćemo pokazati mladoj, talentovanoj deci da ih zaista želimo ovde i da su nam njihovo znanje i njihov talenat izuzetno važni i da ćemo učiniti sve da im pomognemo u razvoju njihovog talenta do željenih ciljeva i da sve ono što će doći kao rezultat sutra njihovih studija, ta nova znanja upotrebe ovde u Srbiji i doprinesu razvoju Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nikola Savić. Izvolite kolega.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas razmatramo Zakon o nauci i istraživanjima. Nije ni potrebno naglašavati, a slobodno mogu reći da se radi o jednom možda i najvažnijem zakonu uopšte u svakoj državi i svakom društvu. Međutim, danas se pogrešno misli da svi oni koji rade u naučnim institutima i koji se bave naukom, da su naučnici. To nije tako. Ozbiljna nauka i ozbiljni naučnici su nešto sasvim drugo. Recimo, kada su Amerikanci rešili da naprave atomsku bombu, njihove specijalne službe krenule su u potragu po čitavom svetu za najeminentnijim fizičarima toga vremena. Pri tome su nudili sve moguće uslove i sve metode da bi te ljude sakupili na jedno mesto i kada su sakupili jednu kritičnu masu takvih ljudi rezultat znamo do čega je to dovelo, ili, sa druge strane, ovo je princip i danas kada je, recimo, u pitanju matematika. Matematička elita postoji samo zato što se u potražnji za vrhunskim matematičarima pretražuje čitavo čovečanstvo. Znači, ljudi sa svih kontinenata, svih socijalnih kategorija, u protivnom da nije tako, matematika bi vrlo brzo kao nauka došla u određene probleme. Prava nauka, ima jedna izreka koja kaže, prava nauka se hrani mislima. Naučnici, govorim o pravim naučnicima, to su ljudi proročkog tipa. Oni svetu javljaju nešto čega do tada nije bilo. Odakle im takve ideje dolaze u glavu to niko živ ne zna. Recimo, tablica PSE Mendeljejevu se javila u snu, neke stvari, znači ključne stvari su se javile u snu. Planeta Neptun otkrivena je zahvaljujući proračunima francuskog naučnika Leverjea. Da ne govorim o Arhimedu koji je trčao ulicama Sirakuze i govorio „Eureka!“, što znači – pronašao sam. Znači, nauka je jedna ozbiljna stvar i glavne ideje, one vrhunske ideje se javljaju ili proviđenjem ili proračunima, ono što bi rekli, na vrhu olovke. Hiljadama godina je izvor svetlosti bio plamen koji svi znamo predstavlja interakciju zapaljivog materijala i kiseonika. Svi su bili uvereni u aksiom da se drugačijim putem i drugačijim postupkom ne može dobiti svetlost. Čak, ljudi su pokušavali sve, možda su mogli zamisliti bezdimnu sveću, bezdimnu baklju itd, ali električnu sijalicu sigurno nisu mogli da zamisle. Došlo je vreme, pojavio se Edison, on je mislio drugačije, ponudio je svoj koncept dobijanja svetlosti. Za tadašnju stručnu javnost to što je ponudio Edison izgledalo je maltene kao glupost, počeli su da ga ismevaju. Međutim, Edison je istrajavao na svojoj stvari i dobio je hiljadu puta jaču svetlost nego što je to do tada bio slučaj. Obično se dešava da umni ljudi, umni pojedinci, običnim ljudima ponekad ili vrlo često izgledaju smešni. Kada bi neki ozbiljan naučnik razgovarao sa nekim običnim čovekom i rekao mu da se bavi ozbiljnom naukom, taj običan čovek bi se rastao sa njim u uverenju da taj naučnik ima vrlo čudan biznis za današnje vreme, jer se te stvari tako gledaju. Ljudi ne mogu da shvate da nešto ne mogu da shvate i nije se ni čuditi, jer običan čovek gledajući sunce koje se kreće i zemlju koja se ne kreće, teško može poverovati u proračune koji govore obrnuto. Znamo da mišljenje ima isto svoju inerciju kao sve ostalo i tako, recimo, irski filozof Berkli, a znamo da po njemu nosi naziv jedan od najprestižnijih svetskih instituta u Kaliforniji. On je svojevremeno pokolebao čak i matematiku, kao kraljicu svih egzaktnih nauka. On je tvrdio da, ako je jedan puta nula jednako nula i ako je dva puta nula jednako nula, onda ispada da je jedan jednako dva. Naravno, tada je nađen izlaz da je zabranjeno da se množi sa nulom. Međutim, neki matematičari tvrde da nema nikakve logike u toj zabrani. Jednostavno, ta stvar je prihvaćena kao zdravo za gotovo. Poznati austrijski matematičar Gedel, u 20. veku je dokazao i pokazao da čak ni matematika nije tačna nauka. Sad, neću da ulazim u detalje, to su stvari za iste one ljude koji se bave time. Svaki sistem koji počiva na zakonima logike sadrži pretpostavke koje se oslanjanjem na tu istu logiku ne mogu ni dokazati, niti se mogu opovrgnuti. Rene Dekart je izrekao svoju čuvenu besmrtnu misao – mislim, dakle postojim. Ali, čak i on nije odgovorio na neka ključna pitanja, nije odgovorio na pitanje odakle to mišljenje dolazi. Tako da, i njegove ideje nisu dovedene do logičnog završetka. Ako sve ovo, o čemu sam ovde govorio, imamo u vidu, onda možemo tvrditi da su stvari još mnogo složenije nego što je to i Dekart samo postavio. Dakle, sve čega se dotaknemo može se dovesti u određenu sumnju, u pitanje počevši od samog postojanja Boga, pa zaključno sa matematikom o kojoj sam ovde govorio. Naravno, u samoj matematici, osnovi matematike su aksiome, a znamo da se smatra tamo da su aksiome takve stvari kojima nisu potrebni dokazi. Ali, nešto čemu nije potreban dokaz, to je već jedna druga oblast, to je već vera. Sad, ovde imamo jednu situaciju da bukvalno iz oblasti nauke, fizike prelazimo u oblast metafizike. Metafizički zakoni ne mogu biti jasni baš kao, recimo, što su to matematički i tu postoje velike nedoumice i kod samih naučnika, naravno ne govorim o običnim ljudima. Sve najvažnije u ljudskoj istoriji desilo se suprotno logici i ima mnogo takvih primera. Ni jedna logika ne može dokučiti na koji način genijalci ostvaruju svoje planove, na koji način dolaze do nekih stvari koje su otkrili. Evo, recimo, samo jedan primer. Svi smo čuli i svi znamo za Kalašnjikova, naučnika i čuveni njegov automat „kalašnjikov“. Dok su se u to vreme svi konstruktori takmičili u tome da se smanje zazori, da naprave što preciznije oružje, Kalašnjikov je krenuo obrnutim redom, on je povećavao zazore između tih delova, funkcionalnih delova i došlo se do toga da je napravio najbolje oružje svog vremena. Dakle, praksa pokazuje, i to mnogo puta pokazuje, da sam mnoge stvari i da se sve ne može racionalno objasniti, osim toga pokušao je racionalno objašnjenje nekih stvari, ne objašnjava, nego čak naprotiv, neoprostivo uprošćava i izvrće sam rezultat. Leptir uopšte ne liči na gusenicu, iako znamo da je nastao od gusenice. Dakle, mnoge stvari u samoj nauci zalaze i sa one druge strane, sa one paradoksalne strane, ali upravo tamo, upravo sa te strane se rađaju najveće ideje i najveće i najvažnije stvari u ljudskoj istoriji. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić.
Poštovani potpredsedniče gospodine Arsiću, poštovani predstavnici ministarstva na čelu sa ministrom Šarčevićem, dame i gospodo narodni poslanici. Gospodine ministre, dozvolite da vam ovde javno i otvoreno čestitam što ste hrabro i dostojanstveno napustili emisiju N1, ja bih dodao CIA, i time pokazali ozbiljnost, te da vam ne mogu podmetati neozbiljni novinari koji to ponekad imaju naviku. Poštovani narodni poslanici, ogromna je moć znanja i nauke za stvaranje inovativnog društva, a osnovni uslov za stvaranje takvog društva jesti izvrsnost i relevantnost naučno-istraživačkih rezultata. Na tome moramo insistirati. Dakle, naučno-istraživački rezultati svih naučnika biće lična karata, to odmah na početku da kažem, da će ovaj zakon omogućavati određene kriterijume na osnovu kojih će se to meriti. Još je veliki engleski filozof Frensis Bejkon ukazao na posebnu moć znanja, a naše društvo smo trasirali tako da će se u budućnosti zasnivati na znanju. On je rekao: „Znanje je moć, zrno znanja jače probija od čeličnog“, završen citat. Zato je Ministarstvo prosvete, nauke i tehnološkog razvoja pripremilo ovaj zakon o nauci i istraživanju, koji ima za cilj, pored ostalog, da obezbedi ono što najviše interesuje istraživanje i državu – stabilno finansiranje. Mi smo danas čuli šta to znači. Dozvolite da kažem, kao čovek koji ima dugogodišnju praksu, da nikada u zadnjih 20 godina Srbija nije ozbiljnije, transparentnije i iznad svega kvalitetnije vršila javnu raspravu o zakonu o nauci i istraživanjima nego što je to ovim Predlogom zakona. To je, pored ostalog, rezultat ozbiljnosti i posvećenosti vas ministre Šarčeviću i državni sekretare profesore Popoviću i Ministarstva u celini, kao i svih onih kojih se ovaj zakon o nauci i istraživanjima tiče, pa i nas, gospodo narodni poslanici. Danas u Srbiji nema ozbiljnog društvenog činioca koji ne tvrdi da je nauka ključni faktor održivog razvoja i konkurentnosti, ali i stvaranja inovativnog društva koje gradimo procesom ubrzane modernizacije Srbije koju smo promovisali još 2014. godine, a motor ubrzane modernizacije Srbije je naš predsednik gospodin Aleksandar Vučić. Ovim zakonom predviđen je kombinovani sistem finansiranja nauke i istraživanja. Često nas pitaju pojedini istraživači šta to znači, kako ćemo mi to proći. To znači da će se finansiranje vršiti kroz dve komponente, prvo, osnovnu komponentu koja će obezbediti stabilno finansiranje. Molim vas, ovde strogo podvlačim, gospodo istraživači koji danas pratite ovaj prenos, to ne znači da mi ne moramo dati određene rezultate u ovoj osnovnoj komponenti, odnosno država će obezbediti stabilno finansiranje, a mi moramo dostići nivo, pokazati rezultate i za taj deo. O tome ću nešto kasnije. Drugo, razvojna komponenta koja će zavisiti od stepena parametara uspešnosti. Ta razvojna komponenta nije jednaka za sve. Ona jeste postavljena, ali nemamo svi iste domete. Prvi put ćemo na ozbiljniji način meriti uspešnost svakog istraživača i to je cilj društva, da podstičemo uspešnije, brže i jače. Dakle, u okviru modela finansiranja predviđa se institucionalno finansiranja naučno-istraživačkih organizacija i formiranje posebnog fonda za podsticaj istraživanja, tzv. projektno finansiranje, i mi smo taj fond uspostavili, pa i doneli zakon u ovom visokom domu i hvala vam na tome, gospodo iz ministarstva, na čelu sa ministrom. Finansijska sredstva institucionalnog finansiranja obezbediće osnivači, a to znači Republika Srbija, AP Vojvodina, SANU i jedinice lokalne samouprave. Dozvolite, gospodine ministre, da to kažem, da prvi put na ozbiljniji način jedino ste vi sa ovim zakonom potencirali SANU i njeno mesto u nauci i društvu u celini. Sredstva institucionalnog finansiranja obuhvataju, odmah da kažem, sredstva za plate i druga primanja istraživača. Molim vas, gospodo, neće sve iste plate biti. Možda u ovom delu hoće i za taj deo moramo dostići po određenim kriterijumima određeni nivo, sredstva za režijske troškove, sredstva stručnog i administrativnog osoblja, sredstva za materijalne troškove, istraživače i sredstva za nabavku, održavanje, amortizaciju, sredstva za troškove naučno-istraživačko rada itd. Tačno će se znati, taksativno je ministarstvo to nabrojalo i prvi put, moram reći, tačno odredilo. Idemo dalje. Kada gledamo u celini ovaj zakon, šta je to što on donosi? Kvalitetniji naučno-istraživački rad, to je ono što gospodin ministar Šarčević često puta ističe, ne samo u nauci, nego i u vaspitno-obrazovnom radu u školama, osnovnim, srednjim i fakultetima. Tu smo po malo dostigli određene rezultate, zašli u reformu, ali na njoj ćemo i dalje da radimo. Donošenjem ovog zakona podstičemo, kako sam rekao, kvalitetniji naučno-istraživački rad, primenu rezultata istraživanja, to rađeno do sada, ali ne u dovoljnoj meri, bolji rad komisija, radnih tela i drugih faktora u sistemu, čitavom sistemu, pogotovo ministarstvu. Moram reći, gospodine ministre, da ste jednu malo težu situaciju nasledili kada su u pitanju radna tela. Tamo se nalaze ljudi koji su po 17 godina unutra. Pojedini od njih bili su gospodari života i smrti pojedinih istraživača na terenu, pogotovo u udaljenijim mestima, prima radi, KiM, Vojvodina, van Beograda. Mislim da se tu promenila dosta dobro situacija, ali i u budućnosti, dobro ste ovo podvukli u obrazloženju zakona, poboljšati još bolje te komisije. Dalje, doprinos izgradnji i razvoju inovativnog društva. Ono što naše istraživače najviše interesuje su instituti. Zakon predviđa tri vrste instituta – naučni instituti, istraživačko-razvojni instituti i instituti od nacionalnog značaja za Republiku Srbiju. Molim vas, neće biti lako ispuniti te kriterijume. Moraće se kvalitet sve više i bolje postizati kod naših istraživača. Kada su u pitanju istraživači, dozvolite samo novine da spomenem, a koje ste vi posebno podvukli. Ubrzava se izbor zvanja istraživač-pripravnik. Mislim da ste odlično uvideli da je to bila slabost u dosadašnjem sistemu, a postupak se sprovodi pred nadležnim matičnim odborom ministarstva. Time ubrzavamo proces, ranije se godinama to otežavalo. Drugo, uvođenje mogućnosti da istraživači dobiju nagrade i priznanja. To su odlične stvari. Podsticaj treba, pogotovo mlađim istraživačima. Ministarstvo prosvete, nauke i tehnološkog razvoja je analiziralo i sve slabosti postojećeg sistema, opasnosti sa kojima se suočavamo i potencijalne mogućnosti koje nam pružaju. Ja vas molim, gospodo narodni poslanici, to je Ministarstvo izvanredno dalo obrazloženje u ovom predlogu zakona, i ja vas molim da u detalje pročitate svaki od ovih parametara. To nikada do sada nije bilo u ovoj zemlji. Na primer, slabosti sistema tačno su taksativno naveli, nizak nivo ukupnog ulaganja, ispod 1% bruto-društvenog proizvoda u istraživanjima i inovacije. E, sad, ono jeste, ali, s obzirom na ekonomsku snagu društva, naša nauka postiže određene rezultate, pogotovo poslednjih tri-četiri godine, ali to ne znači da ne može još bolje postići u budućnosti. Odsustvo strateškog upravljanja, toga nije bilo u dovoljnoj meri. Mali broj istraživača po stanovniku, to je određena slabost. Nedostatak mehanizma za saradnju nauke i privrede, ona je sada počela da se uspostavlja, poslednjih dve-tri godine, ali Ministarstvo je vrlo dobro podvuklo da to treba još dalje unapređivati i uspostaviti bolju saradnju između nauke i privrede. Dalje, mali broj licenciranih tehnologija i mali broj patenata i tehničkih rešenja. Dakle, drago nam je da se ovo taksativno navelo. To su navela i gospoda u javnoj raspravi, učesnici u javnoj raspravi. Prednosti sistema. Mnogi kažu - nemamo mi prednosti. Poslujući sistem ima prednosti. Značajan broj povećanja broja naučnih radova u VOS-u. To je značajan broj. S obzirom koliko izdvajamo za nauku, mi zauzimamo značajno mesto na svetskim rang listama. Značajan nivo istraživačke izvrsnosti, pogotovo na području fizike, novih materijala itd. tehnologija, primena istraživačkih rezultata, porast broja istraživača, udeo naučnih radova proisteklih iz međunarodne saradnje 35%. Sad ćete verovatno reći - može se i bolje. Dabome da se može bolje, ali ovo je značajan rezultat. Podrška razvoja inovaciji kroz fond za inovacionu delatnost, podrška Fondu za nauku, međunarodna ekspertska podrška Fondu za nauku, itd. Međutim, opasnosti koje nas vrebaju u budućnosti, hvala vam gospodine ministre što ste i na to upozorili - odlazak visokoobrazovnih ljudi iz zemlje. Moram ovde da kažem dve rečenice. Mnogi nam opozicioni poslanici prigovaraju da mahom odlaze visokoobrazovani ljudi iz zemlje. Toga je bilo i u prošlosti, znate. Ja kao istoričar mogu da vam kažem, od starog veka do danas, mobilnost radne snage, kvalifikovane, uvek je bila dominanta, pogotovo sada kada nam je globalno selo čitav svet. Ide se i to je jedna normalna pojava, ali odlično ste ovo apostrofirali - odlazak visokoobrazovnih ljudi iz zemlje, da na tome treba raditi. Dalje, nizak nivo privredne razvijenosti, zbog situacije u kojoj se nalazimo i nizak nivo interresorne koordinacije u finansiranju u istraživanjima. Pogotovo se to uspostavlja sad, poslednje dve godine, između ministarstava, a verovatno će sledeće godine i bolje, i tako dalje, da ja ne navodim dalje. Nadalje ste dali mogućnosti sistema, spremnost istraživačke zajednice za promene. Moram vam reći da smo retko u prošlosti to imali. To smo sada postigli, znate zahvaljujući čemu? Širokoj javnoj raspravi i transparentnosti koju vi kao ministar i Ministarstvo čitavo sprovodite. To je izbilo argument gospodi iz opozicionih klupa. Na javnom slušanju nema predstavnika iz instituta koji nije prihvatio saradnju, a osim toga izjasnio se pozitivno o ovom zakonu. Jasno definisan program razvoja ljudskih resursa u nauci, kao i u resursima u celini; članstvo u međunarodnim programima, mogućnost učešća istraživača. Evo, tu gospoda profesori treba da se dokažu. Gospodin Jovo Bakić neka se pokaže ovde, a ne treći put docent i nema uslove za docent. Ja bih voleo da je inspekcija Ministarstva prosvete ovde, pa da vidi da nema uslove, odnosno da senat Univerziteta u Beogradu pogleda to malo, da li naš docent Jovo ima po treći put uslove za izbor za docenta. Opšti trend povećanja mobilnosti visokoobrazovnog kadra itd. U celini, formiran je Fond za nauku. Molim vas, gospodo istraživači, preko ovog fonda će ići izvrsnost, ali jedan deo neće se naći tamo, znate. Jer, nismo jednako vredni. Prvi put se sada moramo jednostavno da klasificiramo, po vrednoći, po znanju, po aktivnosti, itd. U celini, dozvolite da kažem da smo ovim zakonom povezali naučno-istraživačke ustanove za fakultetima, odnosno istraživačima na fakultetu, iako su gospoda na fakultetu komotnija u tom delu. Pogotovo u ovom kad kažem, hajde sada da kažem, i onom nastavno-naučnom delu. Tu se priča koješta našim studentima. Dozvolite da kažem, kad sam već uzeo reč, naša uvažena profesorka Dubravka Stojanović je 17. 02. gospodnje 2014. godine izjavila: "Srbija je izgubila 700 hiljada stanovnika u Prvom svetskom ratu" i time umanjila broj srpskih žrtava za 400 hiljada i time se svrstala u red najvećih falsifikaktora broja srpskih žrtava u Prvom i Drugom svetskom ratu, zajedno sa povesničarem i znanstvenikom Franjom Tuđmanom i akademikom Stjepanom Razumom, koji tvrdi da je u Jasenovcu pobijeno pet hiljada ljudi. I to nije sve. Uvažena profesorka protivi se podizanju spomenika srpskom heroju Milanu Tepiću i Gavrilu Principu. I to nije sve. Uvažena profesorka je izjavila da je: "Gavrilo Princip terorist, a ne atentator." Poštovani univerzitetski profesori, poštovani građani Republike Srbije, to piše samo u austrijskim i nemačkim udžbenicima. Profesorka Stojanović se zalaže da se, citiram, Srbija odrekne Kosova i Metohije i Republike Srpske, završen citat. Ona je izjavila da je, citiram, najveći problem Srbije što je pobedila u ratovima, završen citat, što znači da je trebala biti fašistički gubitnik. Uvažena profesorka ne zna, a trebala bi da zna ili se pravi da ne zna, da je pobednički i slobodarski duh srpskog naroda sastavni element srpskog nacionalnog identiteta. Dana 19. jula, gospodnje 2018. godine izjavila je da su na vlasti u Srbiji iste elite koje su napravile rat 90-ih i 2000-oh i u njihovom je interesu da se zaboravi odgovornost, završen citat. Da li možete gospodo, univerzitetski profesori i poštovani građani Republike Srbije verovati da ovo izgovara profesor univerziteta. Ona ne zna da su rat povele SAD i EU, odnosno Nemačka i Vatikan uz domaće secesioniste Hrvatsku i Sloveniju. Nema niti jednog ozbiljnog istoričara danas na zapadu koji neće tvrditi ovo što sam izrekao. Dozvolite sada da kažem vezano za nauku da imamo i akademika u SANU koji su spustili svoj akademski nivo, tako na primer doktor Dušan Teodorović jutro posle beogradskih izbora, 5. marta 2018. godine na TV N1, CIA izjavi, citiram, da su izbori dobijeni zahvaljujući svinjskim paštetama sa likom predsednika Vučića, besplatnim pljeskavicama u Ripnju i dovođenjem glasača iz Novog Sada, Kragujevca i Kraljeva, završen citat. Poštovani građani Srbije i poštovani profesori univerziteta, poštovani akademici, da li možete verovati da ovaj uvaženi akademik, kandidat Saveza za Srbiju, za predsednika Republike Srbije, a on toliku mržnju prema predsedniku aktuelnom predsedniku Republike Srbije Aleksandru Vučiću pokazuje da kada se spomene ime gospodina Vučića, a ja ću demonstrirati, on mržnju ovako iskazuje, drma se od mržnje čitavo telo, pogotovo glava, zato je u narodu i poznat pod nazivom –akademik glavotres. Dozvolite, poštovane dame i gospodo, danas sam govorio u poslaničkom pitanju o gospodinu Jovi Bakiću, da još završim ovo sa njim. Lažni docent, doktor Jovo Bakić, docent po treći put treba da se suoči sa optužbama dela Akademske zajednice o oskudnoj naučnoj biografiji i sumnjivim kriterijumima po kojima je postao docent po treći put, a ne da svaki dan, svako posle podne ide i blati uvaženog predsednika, njegovu porodicu, njegovog oca i majku. Dozvolite, gospodine ministre, na kraju da kažem da je zakon izvanredan i da sam siguran, poznavajući vas, gospodina Popovića, gospodina Lazovića i ostale u ministarstvu da ćemo ovaj zakon implementirati onako kako on zaslužuje i kako zaslužuju Akademska zajednica i građani Republike Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Predrag Jelenković. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Uvaženi ministre Šarčeviću, gospodine Popoviću, gospodine Lazoviću, dame i gospodo, kada govorimo o ovom zakonu koji je pred nama, moram da kažem da sam pratio i da je zakon dugo pripremam i temeljno je rađeno na njemu i zato i nije bilo disonantnih tonova na javnom slušanju kad su bili predstavnici svih zainteresovanih strana. Takođe, i deo stručne javnosti je posumnjao u jednom trenutku da će ukidanjem projektnog finansiranja, praktično zakonom poslužiti kao jedan, onako, elegantan način da se otpusti određeni broj istraživača. Naime, strah je izazvala glavna novina zakona i u članu 12. koji u stavu 1. za razliku od prethodnog zakona, ističe institucionalno finansiranje i u članu 108. tj. ukidanje projektnog finansiranja. Kombinacija finansiranja ovim zakonom dovodi do predvidivosti, pre svega, gde će svaki pojedinac, istraživač znati šta može da očekuje, što je s druge strane jako važno i za njegovu posvećenost samom projektu i samim tim još bolju angažovanost prema projektu koji radi. Novim zakonom će istraživači kroz novi način finansiranja biti u boljoj poziciji, tako da će neke od njih fakulteti i inovacioni centri angažovati u nastavi, ali će svi oni koji su na doktorskim studijama platu dobijati od ministarstva i to u instituciji u kojoj trenutno se nalaze. Možda je bolje reći da ovaj zakon daje najveći doprinos nauci zato što će karijera, odnosno zato što će karijera naučnika, pre svega, biti priznata i što daje neku vrstu slobode naučnog istraživanja pri samom izboru teme naučnim organizacijama, s jedne strane, odnosno sigurnost naučnim radnicima, sa druge strane. Ovim zakonom se istraživačima obezbeđuje sigurnost imajući u vidu da su istraživači do sada na neki način bili nezaštićeni, odnosno nisu imali sigurna primanja. Oni istraživači koji su na doktorskim studijama dobijaće mesečnu nadoknadu, kao što sam rekao preko ministarstva, a sa druge strane, moći će kod Fonda za nauku da konkurišu sa svojim projektima i da na taj način sebi obezbede dodatni prihod. Takođe, ovim izmenama projekti će morati da odgovore na već zadatu temu, pa će zahtevati neki vid partnerstva sa drugim ministarstvima, kao što je bilo reči i na javnom slušanju, ali će novac, osim iz budžeta, za planove i ideje podržati i privatni sektor. Dobar pokazatelj je Fond za inovacionu delatnost, gde postoje projekti u kojima privatni sektor učestvuje skoro 30%, koliko sam upoznat, pa u tom smislu je realno očekivati da privatni sektor prepozna i ono što Fond za nauku radi, koji je u periodu od 2015. do 2019. godine povećan na 36, odnosno za 36%, odnosno to je negde oko pet milijardi više u odnosu na pre četiri godine. Na kraju, jedan veoma važan podatak da je ovo što ministarstvo radi na polju nauke dobro i u duhu reformi prepoznala i sama Svetska banka, koja je postala i partner, na neki način kreditirala osnivanje Fonda za nauku sa 42 miliona evra, dok je plan za IPA fondove bespovratni iznos od 30 miliona evra. U danu za glasanje, SPS će podržati izmene zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, koleginice.
Gospodine ministre, vi ste ovom zakonu, a i kolege iz vlasti, govorili onako kao o nečem epohalno. Nije to tako, verujte i pokazaće vreme da nije tako. Govorili ste o većim ulaganjima u nauku, u naučno istraživačku delatnost. Ovaj zakon ne daje nikakvu sigurnost ljudima koji se bave naukom i sve više je ljudi iz te branše koji na taj način komentarišu ovaj zakon. Pričali ste o izgradnji infrastrukture, naučnih institucija, učestvovanju u međunarodnim projektima u saradnji sa kineskim i ruskim institucijama iz oblasti nauke i to je ono što jeste dobro i tu treba da nastavite u tom pravcu što je moguće intenzivnije. Pomenuli ste, između ostalog, ulaganje u veštačku inteligenciju. Nije to loše ali bi bilo dobro da ulažete u prirodnu inteligenciju, malo više nego što se to do sada radilo u Srbiji. Nažalost, i mediji mnogo malo prostora i vremena posvećuju mladim ljudima koji se još u toku školovanja bave naučno istraživačkim radom koji su deo tih naučnih timova, koji na međunarodnom nivou postižu značajne rezultate, ali kao da to nije nikome interesantno. Na nekoliko primera sam samo zabeležila, 2019. godine, internacionalna konferencija mladih naučnika bilo je 190 radova, srednjoškolci iz 30 zemalja naši iz Srbije osvojili su četiri zlatne, dve srebrne i dve bronzane medalje, pa Matematička gimnazija, naši đaci su bili prvi ekipno, šest medalja pojedinačno su doneli, jednu zlatnu, dve srebrne, tri bronze, pa 2017. godine, nagrada muzičkih škola, pa poslednje što je bilo u Izmiru dve zlatne medalje itd. Dakle, ovoga imate koliko god hoćete i problem je što država nedovoljno pažnje posvećuje ovim mladim talentima. Šta se radi? Organizuje se jedanput godišnje da ti mladi ljudi, deca da ne bih rekla, da im se dodele te godišnje nagrade u vrednosti od 50 do 200.000 dinara, to jeste stimulativno, to jeste dobro, ali tim mladim ljudima se mora obezbediti u Srbiji ne samo školovanje, nego i uslovi za razvoj te njihove naučne delatnosti. Tu ima mnogo tih pronalazača koji imaju svoje patente. Vi ste ovde predvideli da od patenata pronalazač dobija najmanje 50% od ukupne zarade. To nije dobro. Trebalo je da to bude, recimo mi smo amandmanom predložili 65%, moraju više biti stimulisani ti ljudi. Sve više se ovako u javnosti čuje i u medijima, kažu – U Srbiji se školuju mladi ljudi da bi otišli sa znanjem koje ovde prikupe da bi otišli u inostranstvo. Jedan od načina da se to zaustavi, naravno, ne može niko nikoga terati da živi tamo gde on misli da mu nije dovoljno dobro, i ako želi da ide tamo gde misli da će mu biti mnogo bolje. Morate i kao država i vi kao ministarstvo i ovaj zakon o kojem danas govorimo… govorite ovde i o saradnji sa privredom i tako dalje. I privreda i državni organi moraju da zaključuju odgovarajuće ugovore sa tom mladom decom, tim mladim ljudima, da im daju kredite, da im daju stipendije koji će ih obavezati kad dođu do tog najvišeg akademskog zvanja da određen broj godina treba da ostanu da rade kod onoga ko ga je školovao. To se nekada tako radilo, znate? Pa, niste mogli iz vašeg mesta rođenja da odete dok ne završite te godine staža koje ste dobili kroz neku stipendiju i to nije bilo loše, a pogotovo je sad dobro da se to radi na nivou države. To je jedan od načina da mladi ljudi ostaju da rade ovde. Na neki način to bi ih nateralo. Ako bi i radili nekoliko godina i videli da je taj njihov rad zapažen i da imaju pristojnije zarade itd, valjda bi onda ostali ovde trajno, a to nam je valjda cilj svima? Niste pomenuli, ministre, „Petnicu“. To je nekada bio izvor talenata. „Petnica“ se i dalje finansira iz budžeta, a „Petnica“ je danas privatna firma i to više nije ni P od one „Petnice“ kakva je nekada bila. To ne treba više da se finansira iz budžeta zato što tamo niti više ima pravih talenata. Tamo dolaze deca čiji roditelji plate da bi se hvalili da im je dete u „Petnici“. Inače, tu „Petnicu“ je u tom pogrešnom pravcu poveo ministar pre vas, Srđan Verbić, koji je bio saradnik Gaše Kneževića, pa je za direktora ili kako se zove ta funkcija u „Petnici“, postavio Vigora Majića, pa su tamo ogromne pare zahvaljujući Tinde Kovač Cerović, pokradene. Trebalo bi da se i tim pozabavite, da se i to više istera na čistac, pa da vidimo i koliko je to para i da ti ljudi odgovaraju i da vrate te pare, pa da se to uloži u ove mlade talente i mlade ljude koje želimo i kroz ovaj zakon da promovišemo i generalno. Dakle, imamo mlade talentovane ljude, bez obzira koliko nam je loš obrazovni sistem. Postoje ti mladi ljudi koji se obrazuju mnogo šire od onoga što im je obaveza da dobiju dobru ocenu i hvala Bogu da je tako, ali oni zaista moraju biti uvaženi u ovoj državi u ovom društvu. Vi ste ovde, ministre, predvideli u članu 33. institucije od nacionalnog značaja i rekli ste da je to SANU i Matica srpska. To, naravno, niko ne dovodi u pitanje. Mi smo predložili da to bude i Srpska književna zadruga, bez obzira što je to privatna institucija, ali u ovom kontekstu, kako predviđa član 33, apsolutno se uklapa, jer se reguliše njeno delovanje posebnim zakonom, kao što član 33. predviđa. Evo, u član 4. ovog zakona koji smo nedavno ovde usvojili, između ostalog, stoji da se tu organizuju naučno-istraživački poslovi, u skladu sa ciljevima utvrđenim ovim zakonom i da je Srpska književna zadruga organizator i nosilac nacionalnih izdavačkih poduhvata iz oblasti književnosti, istorije i umetnosti. To je ono što nama nedostaje i dobro je da se Srpska književna zadruga sada, uglavnom, finansira iz budžeta i treba joj ozbiljna sredstva predvideti, kao i ovim drugim institucijama od nacionalnog značaja. Znate, postoje tako neke institucije koje su možda malo daleko od šire javnosti, da ne kažem od običnog čoveka, jer smo svi mi obični ljudi, nego govorim o široj javnosti, ali moramo da kažemo ovde sa ovog mesta da treba određena sredstva uložiti u te institucije od nacionalnog interesa, jer od 2000. godine krenula je ozbiljna denacifikacija kroz tzv. reformu Gaše Kneževića i mi se od toga još nismo oporavili, a moramo se oporaviti i kroz vraćanje ćirilice. Ja sam jednom ministru nedavno rekla da se u njegovim službama zvanična rešenja pišu latinicom. On je čovek bio zgranut. Nije znao. Istina, čim sam to rekla, posle tri, četiri dana promenjen je program i sada se ta rešenja izdaju na ćirilici. Mi ne smemo da se stidimo ni naše nacionalne istorije, ni književnosti, ni nauke. Mi smo zaista toliko značajnih imena kroz istoriju mi Srbi dali da možemo biti ponosni na to i zato treba to i da se forsira. Ono što takođe mislimo da je neophodno, mi smo kroz poslaničko pitanje to već predlagali, to je, ministre, da se kao institucija od nacionalnog značaja i to smo vam amandmanima kroz nekoliko amandmana predložili ne bi li vas ubedili da bar jedan prihvatite, svejedno je koji i ja vas sada molim da razgovarate u Vladi pre nego što budemo pričali o amandmanima. Radi se o nacionalnom institutu, možemo razgovarati o nazivu, koji bi se bavio evidencijom i analizom svih Haških presuda. Ono što se dešavalo Srbima i srpskom narodu u Haškom tribunalu i ako ostane samo na ovim presudama, mi ćemo kroz buduću istoriju imati ozbiljnih problema. Mi moramo da organizujemo takvu jednu ekipu. Jedan čovek to ne može da radi. Predsednik naše stranke to zaista ozbiljno radi i u nekoliko svojih knjiga je analizirao desetina tih presuda, ali u Haškom tribunalu, njihovom arhivu, milioni, ne desetine hiljada, milioni stranica dokaznog materijala postoje. Oni će to uništiti čim prestanu dobijati 30-40 hiljada evra mesečno. Ne budu postojali, njima to nije interesantno. Nama mora biti. Dakle, treba da se organizuje jedna institucija, kako god da je zovemo, da tu budu uključeni pravnici sa iskustvom i da to bude izazov mladim pravnicima, da uzmete bukvalno ljude sa biroa, mlade pravnike, koji će učestvovati u ovome i mnogi bi, recimo, na tome uradili svoje master radove i doktorske radove i koji bi kroz ovaj posao se uključili i u naučni rad. Hvala.
Reč ima ministar Šarčević. Izvolite.
Hvala, gospođo Radeta. Imam puno toga da vam dam kao odgovor, a i kvalitetna pitanja ste postavili. Mi gledamo upravo suprotno, da kroz ovaj zakon regulišemo sigurnost ljudi koji rade u nauci. Malopre sam pomenuo da oni ulaze prvi put u katalog zanimanja. To je onaj Zakon o platama u javnom sektoru. Znači, njihova računovodstva se sada obučavaju da rade budžetsko poslovanje. Znači, to sada govori da će njima i kategorije biti kao na visokom obrazovanju. To je velika promena. Ono što je bitno za Centre za promocije nauke, tako smo ih nazvali, u ovom zakonu se nalazi upravo ovo što ste vi govorili i oko „Petnice“ i oko svega. Želimo da ne budu slobodni strelci. Tu je država uložila novac i to će biti državno, vlasništvo Republike Srbije, a pošto imamo telo koje se zove Centar za promociju nauke, znači, to telo treba da umreži sve ove centre koji se nalaze regionalno i njih treba da bude što više. Osnovni je cilj da mladi ljudi mogu da još u mladosti, već krajem osnovne škole, koji imaju takmičenja iz raznih predmeta, srednjim školama, studenti. Znači, oni koji mogu da pokažu interes za naukom, to dobiju šansu. Mi radimo jedan originalni model kako to neće ići na teret roditelja, ali ne ni na teret škole, pa ni na teret budžet previše. Ako ide previše na teret budžeta, nećemo moći da osnivamo nove, a cilj je da ih bude što više. Mi imamo i Tršić. Kao što znate, evo, godinu i po dana Tršić radi kao jedinstvena stanica, kojoj smo promenili naziv. Nije kulturno–obrazovni, nego je sada naučno-kulturno-obrazovni. Dodali smo tu kategoriju – naučno, jer sva društvena nauka tu može da iskaže svoje kapacitete i vrednosti, a ne samo Filološki fakultet u Beogradu. Inače, da vas obavestim, projektuje se u Beloj Crkvi Centar za geonauke. Gledamo da to bude nerazvijena regija. To je vojvođanska ravnica, gde imamo zemljište kao poljoprivredni resurs, što je nama jako bitno i za hemijsku struku poljoprivredne škole i te grupacije i tu nam je partner NIS, jer njih interesuju mladi ljudi koji će istraživati i nalazišta zemnog gasa i nafte. To je jedna simbioza koja daje dobar rezultat. Malopre je pomenuo neko od poslanika Goč. Tu imamo jako dobru saradnju sa lokalnom samoupravom i idemo na to da se Goč preuredi i da bude centar za prirodne nauke, kao što to već radi. Imamo u Beogradu centar na Avali, studentsko odmaralište. Menjali smo Zakon o učeničkom i studentskom standardu, te nije više samo odmaralište. Znači, dobija drugu funkciju, jer je poluprazno. Takođe smo ovih dana razgovarali sa dekanom Biološkog fakulteta da se nađu papiri da se uđe u legalizaciju objekta započetog u Botaničkoj bašti koji bi bio uvezan sa tim centrom. Tek bi tu ekologija bila glavna disciplina u Beogradu. Takođe, u Valjevu radimo jedan centar pri tehničkoj školi. Vlada je uzela objekte centra „Jablanica“. To je napušten centar koji može da posluži. Pitanje je smeštaja tih kandidata, ne samo da imamo dobre učionice i dobar nastavni kadar. Imamo dalje Trstenik, gde imamo odličnu strukovnu školu, odličnu tehničku školu, imamo postrojenja „Petoljetke“ i imamo učenički dom koji je stari, moguće je adaptirati. Znači, za sve moramo da stvorimo uslove i to radimo velikom brzinom. To bilo sedam centara u naredne dve godine gde se budžetira i gde se to radi. Učeničke zadruge koje smo dizajnirali, koje počinju da rade, će uzeti jedan deo odgovornost iz rabata raznih, od udžbenika do nadalje, i imaće jednu osnovu baze da učenik koji pokazuje neke afinitete dobija vaučer, ne dobija novac. Taj vaučer može da potroši u nekoj od ovih istraživačkih stanica. Samim tim sve se dovodi na nivo Republike. Znači, država je uložila 12 miliona evra u „Petnicu“. U „Tršić“ je uložila nekih sedam miliona i to je već nešto u šta neće toliko para ulagati, jer ćemo koristiti napuštene objekte, objekte koji se mogu privesti nameni da bi što više bilo. Ta zamisao je već uveliko u realizaciji. Potpuno se slažem sa svim što ste rekli, a na tome se intenzivno radi. To se nalazi i u ovom zakonu. Biće vrlo brzo ovde u parlamentu, ako bude prilike sada u toku narednih zasedanja i zakon o dualnim studijama. To je način da mladi ljudi imaju ugovor za svoj posao još u toku školova. Sedam hiljada i četiri stotine će imati srednjoškolaca ove godine. To je naraslo 4.500 od početnih 400. Dualne studije, ako ste pratili upis sada na fakultetima, ne samo na Beogradskom univerzitetu, prednjače interesovanja sa tehnikom, tehničkim studijama, medicinom i tim grupacijama i to je nešto za šta se kompanije otimaju za njih. I i te kako ćemo osloboditi određena sredstava u koja će kompanije učestvovati da bi povećali broj stipendija. Imamo dobre stipendije za uslove Srbije. Srednjoškolci imaju maksimalno 27.000, studenti doktorskih studija imaju 47.000 mesečno i to je nešto što u ovom trenutku smo mogli da podignemo, naravno da treba da ide na više. Imamo jedan projekt u vidu čuvanja mladih talenta ljudi na fakultetima, koje su vrlo često inovativni, čije ideje mogu da odu u neku kompaniju koja kada se osnuje na fakultetu, mogla je da bude i vlasništvo određenih ljudi i da se proda. Idemo da originalno rešenje da jedan broj mlađih prostora i studenata budu vlasnici tih kompanija, kao što kaže Zakonom o visokom. Time ih čuvate, dajete im bolje šanse, a država ima više indirektnih koristi. O tom modelu ćemo skoro razgovarati i sa visokim i sa studentima i imati u vidu da takvi modeli postoje u svetu. Jako su uspešni. Zaposlenje je jako važno, vezano je za procenat ukupnog broja nezaposlenih u Srbiji. Ako mi siđemo, a nadam se vrlo brzo, ispod nekih šest-sedam posto, čak kao druge evropske zemlje, kao obližnja Mađarska, sa kojom imamo odlične odnose sa Vladom i sarađujemo, svaka budžetska vrsta studija je jedna vrsta stipendije. Svi su u obavezi da provedu pet godina u zemlji. Ne možemo da primenim to u trenutku kada ne možete mladom čoveku dati posao a obavezujete ga, a ne možete selektivno. Tako da se nadam da će to brzo biti primenjeno i da je to jedna ne od prinudnih mera, nego od nekih racionalnih načina da ljudima date do znanja da ćete više podizati nivo i stipendiranja i obezbeđivanja posla. Kada je u pitanju Srpska književna zadruga, slažem se sa vama donekle, ali moramo da dogovorimo i sa ljudima iz zadruge, jer oni nemaju status i naučnog centra. Mi u Srpskoj akademiji nauka odnosno Matici srpskoj samo finansiramo naučne projekte. Daću vam jedan drugi primer koji je potpuno dobar da bi se ova priča shvatila na drugi način. Ako se bude i treba da se radi, bez daljnjeg, spomen kompleks Sajmište, ali kao i Jad Vašem u Jerusalimu, on nije samo muzej, on nije samo neka vrsta podsećanja na događaje koji su bili nemili, on je naučna institucija. Znači, on u startu ima izučavanje genocida i svih drugih stvari i istorijska nauka i sve drugo. To nam cilj. Kada ste pomenuli malopre Institut za manjim pitanjima svih haških problema, tako bih ja nazvao, to ću delegirati bez daljnjeg na Vladi, jer sam, pre svega, i nacionalno opredeljen čovek i zaista mislim o svojoj zemlji sve najbolje, ali mislim da imamo još postojeća tri instituta koja bi mogli da shvate da je to neka njihova uloga i zadatak, a to je za savremenu istoriju, za novu istoriju, za uporedno pravo, tako da vidimo šta tu stoji od stvari i šta bi moglo da se na tom polju dešava, tako da je jako važno. Ako ste primetili napravili smo novi plan ekskurzija. Đaci moraju obići svoju zemlju u tančine i Republiku Srpsku, koju ne odvajamo. Moraju videti Gradinu, moraju sve ove stvari pripremiti istorijski, geografski, da nauče pre početka i to će se kontrolisati od strane Ministarstva, da li stoji u programu rada škole. Ne mogu ići mimo toga i što kaže profesor Atlagić, ne mogu pojedini istoričari praviti svima nama svoju viziju događaja. Znamo mi dobro šta je bilo i šta deca treba da uče. Hvala vam.
Zahvaljujem. Pravo na repliku narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Vi ste uglavnom odgovorili na ona najbitnija pitanja. Ja sada da krenem sa kraja ovo sa ekskurzijama jeste odlična stvar. Možda se i nekim roditeljima ne dopada koji misle da treba da im deca idu po belom svetu. Neka ih oni slobodno vode, ali zaista Republiku Srbiju i Republiku Srpsku, prevashodno deca moraju da obiđu. Govorili ste o tome da studenti koji studiraju na budžetu da je to neka vrsta stipendiranja, kreditiranja itd. Ali, kada govorimo u kontekstu ovog zakona, ipak govorimo o talentovanijim jer i prosečni studenti vredni završavaju fakultet na budžetu, ali govorimo o mladim ljudima koji se još u studentskim ili srednjoškolskim danima, i sami ste rekli, na neki način bave naukom, nekim istraživanjima itd. Oni bi morali imati taj malo poseban tretman. Još nešto što bi bilo dobro, redovni studenti sa dobrim prosekom, studiraju o trošku budžeta, master polažu o trošku budžeta i onda kada dođe do doktorata, onda treba dve-tri-četiri hiljade evra i to je ozbiljan problem. Ne mogu da se zaposle da bi finansirali doktorske studije. Ako se zaposle sa visokom spremom, rade za 50-60 hiljada dinara dok ne postignu ne znam koliko godina radnog staža i to takođe na neki način koči te ljude koji imaju kapacitet, volju, želju i tu bi trebalo malo da se povede računa. Dobro je što će svi instituti, kako ste rekli, biti i moraju da budu državni. Morate i Petnicu ili ostaviti Vigoru Majiću neka radi šta hoće sa tim, ili vratiti u sistem državnih institucija, a Vigora Majića i Tinde Kovač pred sudiju tu, tužioca, pa sudiju, tu nema dalje. Verovatno će tu otići i Verbić, ali nema veze, neću sada pojedinačno da ih pominjem, nego ovo dvoje za koje i vi znate i svi ovde, svako ko hoće da prizna to zna. Dakle, nisu ovo loši koraci, pogotovo ovo što ste vi objašnjavali, što možda čak i ne piše u zakonu. Dobro je da se ide u tom pravcu. Nadam se da delite naše mišljenje i naš stav da je obrazovanje najvažniji segment u društvu. Sve može da se nadoknadi, propale fabrike, pokradene firme, sve neko odgovoran dođe i može da nadoknadi, ali propale generacije srednjoškolaca i studenata, to je trajno propalo i to u Srbiji već propada i mora da se zaustavi najhitnije.
Reč ima ministar, gospodin Šarčević.
Nije replika, nego jedno pojašnjenje. Ja sam rekao danas u uvodnom izlaganju da ćemo doći negde na jesen sa poslednjim zakonom, vrlo bitnim, koji uređuje finansiranje visokog obrazovanja i to je nešto na čemu radimo godinu i po dana, neće verovati koliko saplitanja i koliko muka da se to porodi. Da bi to uradili, morali smo da krenemo iz formiranja strukovnih akademija. Tamo gde je bilo nekih para koje nisu odlazile na prava mesta. U toj strategiji, do 2013. godine, znači za promene načina finansiranja ne želimo ništa da poremetimo, ali želimo da studente relaksiramo velikih obaveza, da država preuzme veću odgovornost, da pare koje idu stranputicom budu viđene u budžetu i da se iz tih fondova smanji obaveza studenata na svim nivoima, čak negde i pospeši. Da bi se to desilo, zato će i zakon o dualnim studijama biti vrlo brzo ovde. To su potpuno sada sve nezavisni fondovi koji imaju za cilj. Čuli ste da mi intenzivno radimo na procesu internacionalizacije naših studijskih programa. Taj novac treba da posluži da se na fakultetima, univerzitetima, uz ono što je formiranje tih preduzeća i što će država više učestvovati, relaksira upravo džep roditelja koji imaju decu na studijama, bilo kom od ova tri nivoa.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nataša St. Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, u Narodnoj skupštini je početkom decembra 2018. godine usvojen Zakon o Fondu za nauku. To je nov zakon, za novu instituciju, kakva postoji skoro u svim državama koje imaju razvijenu nauku, a sada je pred nama Zakon o nauci i istraživanjima. Uzevši u obzir brojne nagomilane probleme, kao i činjenicu da je velika većina istraživača u naučnoj zajednici bila nezadovoljna postojećim zakonskim okvirom, Ministarstvo prosvete je odlučilo da sprovede kompletnu reformu sistema finansiranja naučnih istraživanja i prelazak sa nekompetetivnog projektnog finansiranja na institucionalno. U cilju donošenja najkvalitetnijeg zakona održano je niz javnih rasprava, sednice nacionalnog saveta, sednice radnih grupa, kao i više sastanaka sa istraživačima. U domu Narodne skupštine je 17. juna ove godine u organizaciji Odbora za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo, čiji sam i ja član, održano javno slušanje o predlogu ovog zakona, na kome je prisustvovao veliki broj naučnika, stručnjaka, direktora instituta, dekana, rektora i svih ostalih zainteresovanih. Pored ovog javnog slušanja, u periodu od decembra 2018. godine do danas održane su i tribine i u Srpskoj Akademiji nauka u Beogradu, zatim, Univerzitetu u Nišu, u Kragujevcu i Novom Sadu. Opšti zaključak je da je Ministarstvo prosvete pokazalo jednu veliku otvorenost za svaku kritiku i sugestiju i da se uhvatilo u koštac sa višedecenijskim nerešenim problemima. Predato je ukupno, na primer, 134 dopisa sa predlozima, primedbama radnoj grupi, koja je, inače, i radila nacrt ovog zakona, a većina njih je i usvojena. Ovim predlogom zakona naše Ministarstvo je vrlo otvoreno i za sve kritike i naših kolega u Skupštini imaju odgovor, jer su ovom problemu prišli veoma studiozno. Ovoj zakon prvenstveno želi da reši način finansiranja naučnoistraživačke delatnosti kroz institucionalno finansiranje, kako bi se budžetski obezbedili stalni prihodi, odnosno sigurnost u finansiranju rada instituta, kroz kombinaciju projektnog i institucionalnog finansiranja. Vrlo je važno istaći da Vlada Republike Srbije razume i pomaže ovom sektoru kao nikada ranije. Tako, na primer, u periodu od 2015. do 2019. godine, je povećala budžetska sredstva predviđena za naučnoistraživački rad, i to za 35,8%. Što se tiče protekle dve godine u Srbiji, nastavljena su ulaganja u infrastrukturu, u oblasti nauke i kroz izgradnju naučno-tehnoloških parkova, na primer, u Novom Sadu i Nišu, koji imaju za svrhu da brže inoviraju i implementiraju u privredu naučna dostignuća. Do sada nije bio siguran status naučnih radnika i mi imamo izvanredne stručnjake naučnike. Ovo je jedan od načina da ih zadržimo u zemlji, da pamet nacije zadržimo ovde, jer će nam oni pomoći svojim stručnim znanjem bržem oporavku i napretku zemlje. Novim Zakonom o nauci i istraživanjima obezbeđuje se, navešću samo ono što je najvažnije, a to je institucionalno finansiranje nauke, osnaživanje instituta od nacionalnog značaja, rešava se egzistencijalna neizvesnost naučnih radnika, rešava se mehanizam za osnivanje novih institucija, obezbeđuje se zakonski okvir za rešavanje stambenih problema istraživača po povoljnijim uslovima. Ovo sve je bilo komplikovano i nije bilo lako odvezati umršeni čvor nadležnosti, odgovornosti i finansiranja i nije lako, kao što to možda nekome izgleda, jer određene grupacije pravile su velike turbulencije, velike svađe, ali ne da bi nešto promenili, već radi zadržavanja sopstvenih postojećih pozicija. Ovo je produbljivanje saradnje između visokog obrazovanja i naučnih radnika, kojih ima preko 2800. Takođe, iz dijaspore se vratilo 38 naučnih istraživača i nadamo se da će biti još od kada usvojimo ovaj zakon koji je pred nama. Prethodna vlast je otvarala konferencije na teme naučna zajednica, budućnost Srbije, pričajući koliko je važna nauka i da mora da prati politiku i društvo. Ali, nije se mrdnulo sa mrtve tačke. Samo je bila čista demagogija. Za razliku od njih, mi imamo realizaciju i mi imamo rezultate. Mi stvaramo elitu, a ne kao naši politički protivnici, koji promovišu kvazi elitu. Zakon u oblasti nauke u Srbiji se visoko rangira na svetskoj rang listi. O tome svedoči i podatak da se Srbija nalazi između 32. i 41. mesta, što je u poređenju sa skoro svim drugim rangiranjima ostalih oblasti značajan uspeh. A, naši naučnici su ostvarili, takođe, i veliki prihod za samo dve godine od 46,4 miliona evra. Ključni cilj koji se želi postići ovim zakonom je stvaranje naučnoistraživačkog sektora koji svojom izvrsnošću može biti ravnopravan partner u okviru evropskog istraživačkog prostora. Mi imamo pametne, obrazovane ljude koje moramo gajiti i kojima moramo pomoći i finansijski i zakonskim okvirima, koji rešavaju sve nedoumice. A, unapređenje ovog zakona će se nastaviti i kroz podzakonske akte koji slede odmah pri donošenju zakona. Opredeljena su sredstva za ulaganje u infrastrukturu, npr. 23,9 miliona evra u Novi Sad, 10 miliona evra za park u Nišu, 5,6 miliona za stanove npr. radnika Univerziteta u Kragujevcu itd. Sve to treba posmatrati kao ulaganje u budućnost. Ukupna izdvajanja iz budžeta Republike Srbije su se povećala u periodu od 2015. do 2019. godine, kao što sam rekla, 35,8%, što smatramo da je izuzetan uspeh, s obzirom da smo morali da radimo na svim frontovima i na infrastrukturi, ne samo na obrazovanju, i na zdravstvu i na svemu ostalom. Koliko smo čuli od ministra, nastaviće se i dalje, jer to nije puko ulaganje bez efekta, to je investicija koja će se višestruko isplatiti u budućnosti. Ja sam u nekim od mojih prethodnih govora rekla da Aleksandra Vučića, našeg predsednika, ne moraju da vole, ali moraju da ga poštuju, jer je pokretač svega dobrog u Srbiji. To potvrđuje i ovaj zakon, jer se njim trasira put ka boljem obrazovanju, nauci i bržem prosperitetu Srbije, a sve to u susret četvrtoj industrijskoj revoluciji. Kaže se – znanje je moć. I zahvaljujem ministru Šarčeviću i njegovom timu na izuzetno kvalitetnom zakonu, čiju dobrobit ćemo tek videti u narednim godinama. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović.
Hvala. Gospodine Arsiću, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, kada je u mom rodnom Kragujevcu davne 1838. godine osnovana prva visokoškolska ustanova „Licej“, koji je nekoliko godina kasnije prebačen u Beograd, na tom svom prvom predavanju budućim visokoškolcima Dositej Obradović je u svom govoru rekao – blago vama koji poštujete i ljubite nauku i koji ćete biti pokorni i poslušni svojim učiteljima. Već vidite tada u tom Dositejevom govoru reč nauka je imala centralno mesto, jer on je smatrao da su i nauka i obrazovanje nespojivi i da jedno bez drugog ne ide i da je to jedna neraskidiva nit koja i jedno i drugo mora stalno da prati, jer upravo iz tog obrazovanja, dakle, onog osnovnog, pa preko visokoškolskog, dolazimo do naučnih istraživača, ljudi koji ostavljaju trag u onome što rade u raznim disciplinama. Sada, posle 180 godina, kada dobijamo jedan ovakav zakon u Narodnoj skupštini, mi treba da se zapitamo šta je to što Srbija može da ponudi u naučno-istraživačkoj oblasti, a koliko je potencijala prisutno čuli smo od mnogih kolega koji su govorili, pre svega, poslanici SRS, a i drugi su to pominjali, a to je zbog budućnosti generacija koje dolaze i zbog onoga što oni treba da ostave u nasleđe i kroz neke nove ideje i kroz verifikovane naučne radove. Sada dolazimo do toga, gospodine ministre, da ovaj zakonski okvir nije dovoljan. On jeste u smislu definisanja toga kako će da posluju institucije od nacionalnog značaja, instituti. O tome ću da govorim ako budem imala sada vremena, a ako ne po amandmanima. Kako sad u Srbiji da vrednujemo naučno-istraživački rad pojedinca? To je ključno pitanje. Zato što, pomenuli ste svetsko tržište, pomenuli ste i nama prijateljsku i veliku Narodnu Republiku Kinu i saradnju naših univerziteta sa institutima iz Pekinga, iz Šangaja i samoinicijativne razne radionice koje potpisuju profesori sa univerziteta, nevezano za državu, dakle, postoje kontakti koje ljudi imaju, onda bi bilo logično da posle usvajanja ovog zakona, gospodine ministre, donesemo naučnu strategiju o istraživanjima. Iz prostog razloga što mi ne možemo sa nekima drugima u svetu u pojedinim naučnim disciplinama da se takmičimo. Primera radi, baš sam to detaljno istražila i pogledala, samo u oblasti hemijske nauke ima sada, kažu, 1.000 pravaca. Preko milion ljudi istraživača u svetu na trenutno 50.000 projekata radi u hemijskoj oblasti, što znači da mi treba negde da se pronađemo u svemu tome. Drugo, kada su u pitanju društvene nauke, pominjao je to poslanik Atlagić, a i neki drugi, on je to govorio iz konteksta toga što je on predavač na jednom univerzitetu i pripadnik te partije koja je na vlasti, a ja kao srpski radikal moram zaista danas da se zapitam koje su to oblasti društvenih nauka, društvene vrednosti koje treba da se promovišu. Mi znamo koje su to društvene vrednosti: da poštujemo druge, da najviše volimo svoj narod, svoju državu, da imamo svetle primere iz naše istorije, da ne dozvolimo da nam se greške ponove. Ne može onda nama neka trula Evropa i evropski standardi iz Brisela da kreiraju društvenu svest o tome šta je dobro za Srbiju i za srpski narod, jer to je jednostavno neprihvatljivo. Mi smo kao stranka, gospodine ministre, dali izuzetan doprinos za razvoj, to mogu slobodno da kažem, bez skromnosti, i društvenih nauka, i filozofske misli, slobodarske misli, formiranje 2000. godine našeg naučnog časopisa „Srpska slobodarska misao“. Sve vreme, dakle, posle 5. oktobra, svih neprijatelja koji su nadirali na Srbiju, hapšenje od strane zlikovačkog Haškog tribunala i odvođenja ljudi iz političkog, vojnog i policijskog vrha, davali smo smernice kroz taj časopis, kroz radove koji ne mogu da se gledaju kao politički, nego baš naučno-istraživački, kuda Srbija treba da ide. Mi možemo slobodno da kažemo da je to jedan pečat u istraživačkom radu koji treba da se vrednuje na pravi način. Ovi nacionalni instituti u našoj zemlji, koji su svi u vlasništvu države, a njih je 70, mislim da je 28 naučnih i 32 imaju naučno-istraživački status, nikako ne smeju, gospodine ministre, i ni po koju cenu da pređu u neke privatne ruke, bez obzira na to što ste vi u članovima 55. i 56. zakona ostavili taj limit, odnosno da 51% vlasništva države mora da bude. Gde nas onda to vodi? Znate, ovi iz Evrope, iz Amerike, iz velikih korporacija hoće sve u Srbiji da otmu, našu zemlju, a o tome je govorio jutros kolega Jojić, i naše mlade ljude, pa se koristi taj žargonski termin „odliv mozgova“, a ti ljudi odlaze zbog toga što ovde nisu dovoljno vrednovani u svom naučno-istraživačkom radu. Zbog toga mi smatramo da nije dovoljno novca u budžetu. Ima dovoljno za plate zaposlenih u naučno-istraživačkom sektoru, ali 80% u budžetu odlazi na to, a samo 20% na radionice, na pojedinačne naučno-istraživačke projekte, a to nije dovoljno. Tu ima kolega koje se bave naukom iz raznih oblasti i u tom svetskom rangiranju, u indeksu naučnih citata, mnogi svetski naučnici kažu, mlađi i neki koji su dugo na toj naučnoj sceni, evo, ja sam najviše citiram tu, onda on tako dobija bodove na međunarodnoj naučnoj sceni. Pitanje je da li je to pravo vrednovanje nečijeg naučnog rada? Znači, sve rade lobiji, svetske korporacije koje guraju njihove istraživače i onda mi moramo da se nađemo, kao zemlja, i da odredimo pravce, šta je to fundamentalno što ćemo da radimo u naučno-istraživačkoj oblasti, a šta je ono što već postoji i što godinama rade pojedini instituti. Kada govorimo o očuvanju tih instituta, ne možemo više da dozvolimo, gospodine ministre, da jedan institut ili Centar za strna žita iz Kragujevca doživi onakvu sudbinu, kao što je živeo posle ovih dosmanlija i sve do pre nekoliko godina, ali nije ni ovo dobro rešenje. Oni sada imaju neke kakve, takve plate i odlukom Vlade su prešli u nadležnost lokalne samouprave. Međutim, ne zato što ja dolazim iz tog grada, ali pogledajte samo danas, sada je to vreme kada mogu da se pogledaju plodovi njihovog rada, juli mesec, nove kulture i nove sorte pšenice i ječma, koje će se pojaviti na tržištu tek za nekoliko godina, oni su uspeli da proizvedu na veoma malom zemljištu i sa skromnim uslovima rada. Koleginica je pominjala neke druge. Dajte da takvim ustanovama damo veći značaj i da oni budu finansirani od strane države, da znamo u šta mi ulažemo, pa sa time ćemo da se pojavimo na svetskom tržištu. Godinama sam sarađivala sa agrozajednicom Srbije, pre svega, sa Voćarskim institutom iz Čačka, ne kao političar, nego iz mog drugog posla i bila sam ponosna na te ljude, pogotovo na Institut iz Čačka, jer te čuvene sorte voća nigde više ne postoje u svetu. Zaista se zgranem kad vidim na nekom od ovih sajtova kako ovi nesrećni Hrvati, koji nemaju ni svoj jezik, prisvajaju neke sorte našeg voća. Dakle, u tom pravcu treba da idemo, da tom jednom generalnom strategijom, koja treba da usledi posle ovog zakona, odredimo pravce za naše mlade istraživače. Ono što je najvažnije, time ću završiti, jer više nema vremena, gospodine ministre, ne smemo da dozvolimo ni u jednoj oblasti da doktoranti dođu do druge ili treće godine doktorskih studija, a da nemaju stalno zaposlenje. Vi ste malopre rekli kakve su stipendije i koliko su povećane u nominalnim iznosima. Da li vi znate, ima verovatno takvih slučajeva i u drugim univerzitetskim centrima, da mi u Kragujevcu, pre svega, na Medicinskom fakultetu imamo ljude koji su na drugoj, trećoj godini doktorskih studija i sad možda će da dobiju, sada je Statut fakulteta promenjen, mogućnost da rade kao saradnici u nastavi, a oni nemaju stalno radno mesto. To je ono što je žalosno, jer takvi ljudi mogu sutra da se spakuju i da odu, a onda ćemo posle da se hvatamo za glavu i da moramo da uvozimo kadrove. Hvala.
Reč ima ministar Šarčević.
Hvala vam. Počeću od Kragujevca. U petak mi dolaze predstavnici Medicinskog fakulteta, tako da o tome pričamo. Ono što se ranije dešavalo, a i sami ste primetili da su se privatizovali instituti koji su bili privredna društva, među njima i kragujevački, nažalost. Uspeli smo da spasemo Institut za krmno bilje u Kruševcu koje je sa kraja 19. veka, pa smo spasili povrtarstvo iz Smederevske Palanke. To bi se isto desilo i njima, verujte mi. Kada je u pitanju Čačak. Posle tri godine smo tom institutu dali vetar u leđa i to je sada kvalitetan institut, kao što je bio i ranije. U tom delu su nam agroinstituti velika prednost i bogatstvo i kada dođu stranci, kada govorimo o tome šta možemo mi njima da izvezemo kao pamet, uvek se pozivamo na agroinstitut i ratarstvo, povrtarstvo iz Vojvodine, Zemun Polja, kukuruz, da ne pričamo dalje, zaista su nam to uzorni instituti. Ono što je jako važno, zakonski okvir stvarno nije dovoljan i to smo rekli. Negde sam danas i pomenuo da je u toku izrada strategije 2030 i ta strategija obuhvata bukvalno sve nivoe obrazovanja i nauku. To su veliki timovi. Već smo uhvatili misao i nama mnogi pomažu u tome, ali ne damo da nam neko radi. U tome je bitna razlika. Sve vreme se radi akcioni plan, jer u ovoj strategiji koja još uvek traje nije bilo predviđeno. Znači, mi sada to apsolutno, što vi kažete, predviđamo prioritete, znamo šta su nam jake strane, šta možemo da plasiramo, i to je nešto upravo što se u ovoj strategiji podstiče. Ona se radi u saglasnosti sa Komorom i sa Ministarstvom privrede, poljoprivrede i sa svim drugim činiocima koji treba da daju svoj sud i to je upravo u toku svega. U okviru te strategije takođe posebno insistiramo na dve stvari. Jedna su fundamentalne nauke, koje moraju da postoje u okvirnom, jakom obimu, jer mi sve citiranosti koje imamo i mesta na šangajskim listama i beogradskog i novosadskog i kragujevačkog i niškog potiču od matematiko i to najviše iz teoretske matematike, to znaju svi. Ali, sa druge strane društvena nauka. Polako svet prelazi na 5.0 rezoluciju i mi o tome pričamo često. Tako da ima već jedan broj ministara u Evropi, koji se pre svega, kolege iz Grčke, ja, iz Kipra, bavimo tom temom, jer društvena nauka mora da dalje odgovore kuda ide i ljudska zajednica i sve ono o čemu pričamo. Tako da u novoj strategiji će ona imati izuzetno bitno mesto i to je poziv pre svega ljudima koji se bave društvenom naukom da kad budu uzeli učešće da daju bitan doprinos. Nema privatizacije ni jednog instituta koji ima status ustanove. To je zabranjeno. Tu smo zakon regulisali, a privredna društva, koja su negde prešla, mogu samo ako im Vlada dozvoli. Mada je intencija da mi to vratimo u status ustanove. Toliko. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Nataša Jovanović.
Nadam se, gospodine ministre, da ćemo kroz neko vreme, ali dobro treba da prođe najmanje pet ili 10 godina, da opet podvučemo crtu, vi ili neki vaš naslednik ili neko ovde u skupštinskim klupama i da kažem evo povećan je budžet za nauku za 200, 300%. Zašto govorim? Nama su to baš posebno iz kineske delegacije, kada smo bili u Pekingu, potencirali da oni godišnje znaju koliko mogu da, pošto je to ogromna, jako razvijena industrijska zemlja, da ulažu u budžet za nauku i tačno se zna posle svakog završenog fakulteta gde će ko da radi i ko će u kojoj istraživačko-naučnoj delatnosti čime da se bavi. Valjda ćemo mi doći na taj neki nivo, ali potrebno je da prođe dosta godina. Ono što je isto važno da zadržimo te naučnike. Skoro smo imali prijem ključeva za mlade naučne saradnike u mom gradu. Ima dosta univerzitetskih stanova koji se daju u zakup. Mi mislimo da treba da se da svim tim mladim naučnicima mogućnost, amandman smo podneli u tom smislu, da plate samo 50% od tržišne vrednosti, da im se da neki povoljan kredit, za zadrže te stanove. Ono što sad nije dobro ovim rešenjem je što novac od zakupa ovih već postojećih stanova, koje poseduje Univerzitet u Kragujevcu, ima ih verovatno i u drugim centrima u Srbiji, se vraća u budžet, odnosno u Ministarstvo finansija. Sad se postavlja pitanje - ko će da se stara o održavanju tih već postojećih stanova ako univerzitet više nema jednu prebijenu paru za to?
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Srbije, pred nama se nalazi Predlog zakona o nauci i istraživanjima. Za SNS, za našeg predsednika Aleksandra Vučića, svakako ulaganje u obrazovanje, ulaganje u znanje nije trošak, već investicija iz razloga što je znanje za SNS i za našeg predsednika najveća moć. Znanje je moć, moćnije od svakog oružja. I zato neprekidno od 2012. godine, a posebno od 2014. godine obrazovanju, vaspitanju, nauci i istraživanju prema tome ova Vlada pokazuje i te kako veliki značaj i pokazuje i te kako veliku pažnju. Naravno, 2020. godine kada je SNS došla na vlast i kad se zemlja nalazila pred bankrotstvom od ništa nije se moglo dati nešto, ni jednom društvenom segmentu, pa ni segmentu obrazovanja nije se moglo dati mnogo toga. Ali, zadnje tri godine, zahvaljujući tome što postoji standardno suficit u budžetu, izdvajanja i za nauku i za istraživanje veća su za 36%. Da li je to dovoljno? Nije, ali svakako SNS, naš predsednik Aleksandar Vučić, a i Vlada prepoznaju značaj ulaganja i u nauku i u istraživanje i sve većeg ulaganja kako ekonomski rast i privreda budu jačali, a nauka i istraživanja koja se dobiju kroz istraživačke radove i te kako doprinose i privrednom rastu i privrednom razvoju, ali i održivom ekonomskom rastu i razvoju Republike Srbije. Ono što takođe želim da istaknem to je da Univerzitet u Beogradu se nalazi na Šangajskoj listi. Ako znamo da se na toj listi nalazi svega 2% ukupnih univerziteta u svetu, onda naravno možemo da zaključimo koliki je značaj Beogradskog univerziteta i zaposlenih koji rade u Beogradskom univerzitetu. Takođe moram da istaknem da je Republika Srbija postala 23 stalna članica CERN-a. Inače, to je oblast koja se odnosi na atomsku fiziku i nuklearna istraživanja. Takođe moram da istaknem da što se tiče ovog zakona, postoje mnoge novine, a ja ću naravno navesti samo neke od njih koje posebno smatram da doprinose kvalitetu ovog zakona, a sam kvalitet ovog zakona na jedan način obezbeđen je i pre dolaska na debatu ovde u Narodnu skupštinu iz razloga što je tokom javnog slušanja ovde u Narodnoj skupštini sve relevantne naučne institucije, svi predstavnici instituta bili su uključeni i nije bilo gotovo nijedne suštinske zamerke. Ono što takođe želim da istaknem da je ovim zakonom dat predlog da direktori instituta moraju imati kompetencije iz oblasti za koju je institut osnovan. To je novina. Ona je značajna sa aspekta uspešnosti i efikasnosti rada instituta, jer svakako od kompetentnog direktora zavisi i napredak istraživanja koja će instituti sprovoditi. Takođe ono što želim da istaknem je da ovim zakonom prvi put uvodi se jedinstvena baza podataka, jedinstvena baza podataka koja se odnosi i na naučno-istraživačke organizacije, ali i jedinstvena baza podataka koja se odnosi na istraživače. To je naravno važno prilikom dodeljivanja sredstava za projekte. Srpska napredna stranka u danu za glasanje podržaće zakon. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milan Ljubić. Izvolite kolega.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, poštovani narodni poslanici, nauka i istraživanje su glavni nosioci razvojnih politika. Oni doprinose ekonomskom rastu i stvaranju novih radnih mesta. Znanje kao najvažniji resurs sve više dobija na značaju. Postojanje stabilnog istraživačkog sistema je pokretačka snaga koja doprinosi unapređenju kvaliteta života u modernom društvu. Nauka i inovacije su ključni faktori konkurentnosti i održivog razvoja. Samo ulaganje u istraživanje i razvoj radi novih naučnih saznanja, inovacija i tehnologija obezbeđuje boljitak jednom društvu. Sve ovo utiče na društveno-ekonomski razvoj zemlje. Dakle, preduslov razvoja inovativnog društva predstavlja istraživanje i razvoj i to predstavlja najrentabilniju investiciju. Istraživački, razvojni i inovativni potencijal neke zemlje zavisi od broja istraživača, kvaliteta i rezultata istraživanja, istraživačke infrastrukture, kao i ulaganja. Ovim predlogom zakona postižemo veće strateško ulaganje u naučno-tehnološki razvoj, što za cilj ima povećanje ulaganja u istraživanje, razvoj i inovacije. Srbija ima značajan potencijal i visoko je pozicionirana prema broju citata po naučnom radu. Izvrsnost i relevantnost naučno-istraživačkih rezultata predstavljaju meru njihovog kvaliteta. Uz povećana ulaganja u nauku možemo očekivati bolju i veću produkciju u budućem periodu, što nam je i cilj i što će donošenje ovog zakona omogućiti. Za vreme bivše vlasti Srbija je bila slaba, tehnološki zaostala i zavisna država, u kojoj nije bilo mesta ozbiljnom napretku, razvitku, inovacionim i savremenim tehnologijama. Konkurentnost je opala, a srozavanje i zaostajanje u naučno-tehnološkom smislu je bilo izraženo. Sve su radili bez ikakve jasne ideje pa su parametri privrede bili očajni. Ostavili su Srbiju u haosu, vraćenu decenijama unazad, bez ikakve perspektive, iako su imali mogućnosti i šansu pred sobom. Želimo privredu zasnovanu na znanju, da razvijamo nauku, istraživanje i da to koristimo. Sve države uspešne u nauci imaju fondove za nauku. Zato je formiran Fond za nauku koji će raspisivati javne pozive za finansiranje najkompetetivnijih projekata. Cilj definisanja uslova je postizanje izvrsnosti, da se uključe najbolji mladi istraživači, da budu deo naučne zajednice i postižu najbolje rezultate. Obezbeđen je fond za istraživače koji žele da se iz inostranstva vrate u Srbiju. Želimo da pokažemo da i za naše naučnike koji su završili u inostranstvu ima mesta u našoj naučnoj zajednici. Država ulaže u izgradnju naučno-tehnoloških parkova. Država ulaže u najsavremeniju opremu za inovativna istraživanja. U nekadašnjem gradu elektronike u Nišu gradi se naučno-tehnološki park. Vrednost investicije je preko 10 miliona evra. Stvaraju se uslovi za dalji tehnološki razvoj, odnosno informaciono-komunikacionih tehnologija. Sve ovo je od velikog značaja za grad Niš i celog regiona jugoistočne Srbije. Cilj je da obezbedimo sigurnu budućnost srpske nauke i povećamo kapacitet naše naučne zajednice, da nauka i naši ljudi budu veza sa svetom, kao što su bili Nikola Tesla, Mihajlo Pupin. Ovo je nov pristup nauci, apel našeg predsednika Aleksandra Vučića mladim stručnjacima koji godinama rade u dijaspori i stekli su zavidna znanja iz oblasti nauke, da se vrate i rade u korist svoje zemlje, kao i poruka naučnim radnicima u zemlji da ih zadržimo, uz mogućnost mnogo boljih uslova za rad i usavršavanje. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milan Knežević. Izvolite kolega.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, koleginice i kolege poslanici, uvaženi građani, mi ovde razmatramo o Predlogu zakona o nauci i istraživanjima. Treba reći da, a rekli su prethodni govornici, u Republici Srbiji se finansiranje naučnoistraživačkih delatnosti ostvaruje i sprovodi kroz Zakon o naučnoistraživačkoj delatnosti, ali se on finansira po modelu projektnog finansiranja, koje je u suštini nekompetativan i, praktično, na duže staze ne stimuliše razvoj nauke, tehnologije i privrede. Mi imamo, činjenica je, značajan naučno-istraživački potencijal, ali koji treba i dalje razvijati. Ono što je značajno, ovaj način projektnog finansiranja, samo da iscitiram neke statističke podatke. Orijentacija naučnih istraživanja ka privredi je relativno niska, tako da globalna lista, odnosno globalni izveštaj o konkurentnosti za 2017. godinu, gde se meri kvalitet saradnje univerziteta i privrede, Srbija se nalazi na 95. mestu od 137 zemalja, a u 2018. godini na 79. mestu. Sa druge strane, kada se pogleda, po istom izveštaju, kvalitet istraživačkih institucija u 2017. godini se nalazi na visokom 47. mestu, a u 2018. godini na 59. mestu. Ono što se pokazalo u prethodnom periodu je stvarno nizak procenat patenata i novih tehničkih rešenja koja čine svega 3,3% u ovim istraživanjima, a 88% učešća naučnih radova koji se citiraju na „Sci listama“. Taj deo praktične primene nauke koja bi trebala da bude korisna državi, društvu u ovom načinu finansiranja nije razrešen. Zato je ministarstvo svojim radom u ove tri godine, zato 2015. godine nije bilo projektnog finansiranja, odnosno konkursa za projekte, jer se krenulo u detaljnu razradu kako povezati sa jedne strane veliki posao koji su kvalitetno uradili i sa jedne strane treba u istraživačkim projektima definisati visokoškolske ustanove i fakultete gde pored edukacije studenata je neophodan i naučno-istraživački rad, kako zbog unapređenja nastave, tako i zbog napredovanja nastavnika. Sa druge strane imate institute koje je formirala država za rešavanje odgovarajućih problema koji se na bave edukacijom, nego istraživanja i oni zavise od tih projekata. To nije mali broj ljudi, to je oko 2800 ljudi zaposlenih u tim institutima. I, imate treću stvar koju je potrebno finalizovati, a to je treća strana, korisnik, da upotrebim taj izraz, to je privreda, mala, velika, preduzeća gde je potrebno te nove inovacije primeniti u novim tehnologija, u novim proizvodima i usluga. Ovim zakonom ministarstvo je koherentno izbalansiralo na kvalitetan način, visoko doktrinarni način istraživanjima da se nađe zajednički imenitelj za pomenute sva tri elementa. Na tome im svaka čast. Mnoge kolege su iznosile mnoge kvalitetne inovine koje novi zakon donosi, tako da neke od tih stvari ne bih ponavljao. Treba reći i još da smo mi iako nije bilo projektnog finansiranja, ipak je Ministarstvo za nauku u periodu od 2015. godine do 2019. godine uvećalo budžet prema mogućnostima za 35%. Tako da to treba da se zna i da je taj budžet znatno uvećan. Još jednu stvar koju treba pomenuti zbog građana. U ovom obrazloženju, ministarstvo je tačno navelo taksativno broj u javnoj raspravi, bila je veoma široka javna rasprava, sugestije primedbi koje su upućene ministarstvu. Oni su detaljno u obrazloženju izneli sve te primedbe, naveli institucije, fakultete, pojedince, subjekte koji su napisali sugestije. U odgovorima su nam dali pregledno tačno na koje članove su odbijene sugestije i zašto su odbijene, a posebno su dali pregled prihvaćenih sugestija i zašto su prihvaćene. Kada se završila ta analiza i ugrađivanje u Nacrt zakona tih sugestija, ponovo je održana rasprava, odnosno taj korigovani sa ovim uvaženim poboljšanjima. Zakon je bio prezentovan Nacionalnom savetu za naučni i tehnološki razvoj, pa je prezentovan proširenom kolegijumu Univerziteta u Beogradu, pa je prezentovan Zajednici instituta Srbije. Znači, u ponovnoj jednoj sada kvalitetnoj visokostručnoj pojedinaca, institucija, ponovo prezentovan, da upotrebim izraz, finalni tekst zakona sa svim poboljšanjima. Na svim tim mestima gde je prezentovan, on je dobio pohvale i prihvaćen je. Naravno, treba reći da primena ovog zakona ne može odmah da da rezultate, sigurno je potrebno sledećih četiri do pet godina da se pravi efekti ovih kvalitetnih rešenja koja su data u zakonu zažive i ta implementacija. Tako da je potrebno i sigurno je da će u tom narednom periodu biti i moguće doterivanje nekih članova, poboljšanja pojedinih rešenja kada krene implementacija ovog zakona u istraživanjima i u praksi. Nabrajati sve šta je kvalitet i poboljšanja zakona, da vam kažem, mogu samo pošto su sve kolege rekle, par stvari. Da navedem, osnovna stvar je osnivanje i rad Fonda za nauku čime su ostvareni svi uslovi za raspisivanje kompetitivnih konkursa, praktično po odgovarajućim jasnim pozicijama. Onda, novina je da su definisani jasni kriterijumi za evaluaciju rada naučnih institucija. Isto tako, ono što je bitno, sistemski razrešeno, angažovanje studenata doktorskih studija, koji su pojedinim fakultetima, pogotovo kod medicine, uključeni i u deo nastave. Prilagođeni su i kriterijumi za istraživačka zvanja na institutima, koje je ranije bilo na neadekvatan način rešeno, sada se tu razrešava. Ono što je vitalno za mlade istraživače, da je zakonski okvir za rešavanje odgovarajućih stambenih potreba istraživača i nastavnika i saradnika, daje mogućnost raspolaganja sopstvenim prihodima i formiranja u novim tehnologijama, kompanijama. Tako da, taj deo primene za razvoj, stvaranje profita kao finale u inovacijama je još jedan praktični deo značaja ovog zakona. Naravno, SNS i ja u danu za glasanje, glasaćemo za ovaj zakon. Još jednom pohvale ministarstvu i ministru Šarčeviću, kao vođi, menadžeru tima na jednom ovakvom zakonu koji će stvarno dati prave rezultate u bliskoj budućnosti. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marko Parezanović.
Zahvaljujem predsedavajući. Poštovani ministre, nema ozbiljnog dugoročnog i u strukturi privrede kvalitetnog rasta ekonomije, rasta BDP bez razvoja nauke, bez inovacija, bez tehnološkog razvoja. U tom smislu je jako važno ovu oblast zakonski urediti, ali naravno isto tako je jako važno ulagati u nauku, u inovacije i povezivati nauku i inovacije sa privredom, jer je taj veza neraskidiva. Podsetiću vas ministre, da je pre nekoliko meseci u gradu Čačku otvoren start ap za mlade talente. Tom prilikom je premijerka Ana Brnabić prisustvovala otvaranju i to je bila investicija od 47 miliona dinara i zaista je bilo impresivno videti kako izgleda taj prostor, a možda još interesantnije videti sve te veoma kreativne ideje mladih Čačana, koje ne samo što su kreativne, već apsolutno imaju svoju primenu i u biznisu i u privredi i mogu da otvore nove poslove, nova tržišta, a samim tim i nova radna mesta. Navešću samo neke od dosadašnjih rezultata i rezultata koji su planirani u prvoj godini funkcionisanja star ap centra. Dakle, opremljeno je 620 m2 prostora u centru grada, 300 korisnika je učestvovala na obukama, edukacijama i drugim skupovima, 30 timova je prošlo edukaciju za primenu, inovacije i razvoj poslovne ideje. Tri najuspešnija tima učestvovala su na domaćim i međunarodnim takmičenjima tehnoloških inovacija. Jedan od ciljeva jeste do deset novoformiranih star ap timova, koji će svoju ideju da razviju sa tendencijom registracije privrednog subjekta. Ovo je mnogo važno, pogotovo ako znamo da se za čačansku privredu često kaže da je samonikla. Ona ima mnogo malih preduzeća, preduzetničkih radnji, porodičnih firmi. Privreda koja je opstala kao takva i u najteže vreme krize. Mislim da je ovo najbolji način da se stvori jedan novi mladi talas novih mladih ljudi koji će u tim start ap centrima imati podršku za svoje ideje, za svoje inovacije i imati priliku da pokrenu svoj biznis, da zaposli i sebe, ali i svoje porodice i neke druge ljude. Naravno, ovaj star ap centar je u sastavu Naučno-tehnološkog parka Čačak i vi ste na početku rekli da je NTP Čačak u razvoju, što jeste tačno, ta inicijativa za nastanak NTP je negde nastala 2011. godine. Od 2014. godine on je zvanično krenuo sa radom. Osnivači su grad Čačak, Fakultet tehničkih nauka, Institut za voćarstvo, Poslovno udruženje grada 97 i Unija Čačak 2000. Ovo su inače udruženja privrednika koji su još u tom trenutku prepoznale potrebu stvaranja jednog takvog naučno-tehnološkog parka. Ono što negde mene najviše raduje jeste ono što je i rekla premijerka Ana Brnabić na otvaranju start ap centra, da Vlada Republike Srbije planira velika ulaganja, na prvom mestu Fakultet tehničkih nauka kome je potrebno širenje kapaciteta, obnavljanje opreme, ali isto tako i velika ulaganja u NTP Čačak, kome je potreban jedan nov, moderan objekat koji će da pomogne da Čačak bude jedan od četiri naučna centra u Srbiji. Dakle, pored NTP Beograd, NTP Novi Sad i Niš, Čačak treba da bude jedan od četiri centra i to je zaista velika stvar za nas. Ovom prilikom i vas ministre molim da podržite ove ideje, jer mislim da grad Čačak ima kapacitet za to i u obrazovnom smislu kroz Fakultet tehničkih nauka koji je svakako najvažnija obrazovna institucija u centralnoj i zapadnoj Srbiji i kroz infrastrukturne mogućnosti koje Čačak ima ako uzmemo u obzir da će izgradnjom Koridora 11 i Moravskog koridora on biti raskrsnica autoputeva. U petak otvaramo i aerodrom „Morava“ u Lađevcima. Takođe, ako uzmemo u obzir taj inovativni i kreativni karakter čačanske privrede, mislim da su to sve preduslovi da Čačak postane jedan ozbiljan centar za razvoj nauke, inovacija i tehnološkog razvoja. Negde mislim da je to u budućnosti u narednih nekoliko godina sasvim sigurno i najvažniji projekat i za naš grad i za celu centralnu Srbiju. Toliko. Hvala.
Hvala kolega Parezanoviću. Za reč se javio ministar, gospodin Mladen Šarčević.
Hvala vam predsedavajući. Samo da kažem kolegi Marku da 11. jula imamo veliki sastanak, moj tim, za investicije oko studije izvodljivosti, koji ima za cilj da ustanovi potrebe infrastrukture na visokom, računajući sve naše univerzitetske centre i njihove izdvojene delove. Tako da u tom projektu treba da prepoznamo i dva kampusa koja smo najavili u Beogradu, po tri fakulteta, znači geografski, biološki i bezbednost na jednoj lokaciji i umetnički fakulteti, muzička primenjena umetnost i novi fakultet za igru, što spada u zonu kreativnih industrija na drugom placu. Takođe, tu se predviđa zgrada ETF-a, nova, koja bi bila unutar tehničkog dvorišta između Tehnološko-metalurškog, Mašinskog i ovih tehničkih fakulteta sa Bulevara, i niz drugih rešenja. Imamo određena rešenja za Kragujevac, jer, jednostavno, tamo smo racionalizacijom prostora obezbedili da se razdvoje fakulteti za filologiju i za umetnost, i niz drugih rešenja. Videli ste, Lamela u Nišu, Elektronskog fakulteta, sedam hiljada kvadrata, postavljen je kamen temeljac. Tamo treba određeni prostor za PMF niški. I uglavnom, ovo je veliko, veliko okretanje države ka ulaganju na visokom, jer kapaciteti naših određenih fakulteta više ne mogu da podmire potrebe broja inženjera i svega onoga što mi pokušavamo i zahtevamo da uradimo. Tako da, da bi se akreditacija radila za veći broj studenata, a da bi primili i veći broj stranih studenata, gde imamo ozbiljne ambicije i namere da, pre svega, podignemo ugled zemlje i da na neki način zaradimo novac i da pokažemo kvalitet nacionalnog obrazovanja, to su veliki ciljevi i mi ćemo već negde na jesen znati šta će tu biti prioriteti i šta će ta studija izvodljivosti da kaže, tako da bi vrlo brzo krenuli dalje u realizaciju projektovanja. Hvala.
Hvala, ministre. Reč ima Aleksandra Jevtić. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, danas je pred nama Predlog zakona o nauci i istraživanju. Još jedan u nizu zakona koji pokazuje ozbiljan odnos države, resornog ministarstva, kroz veliku otvorenost, konstruktivne i brojne rasprave koje su prethodile upravo Predlogu ovog zakona. Predlog ovog zakona nedvosmisleno pokazuje da nauka predstavlja bitan deo našeg društva i da napori koji su uloženi u njegovu izradu govore da Srbija, na čelu sa predsednikom Aleksandrom Vučićem, i te kako misli na ljude koji se bave naukom. Za Srbiju je prošla godina bila rekordna po mnogim pitanjima - tri i po milijarde direktnih investicija, stranih, nova radna mesta, gde se beleži da je samo u prvih pet meseci za 17% više nego u prvih pet meseci prošle godine. Srbija ove godine podiže svoju projekciju sa 3,5 na 3,7 odnosno 3,8 odsto, što znači veći prihod u budžetu, koji u prvih šest meseci ove godine beleži suficit od 8,3 milijarde. Sve ovo je, naravno, rezultat odgovorne politike predsednika Aleksandra Vučića, Vlade Republike Srbije i, naravno, Srpske napredne stranke. Ovom prilikom želim da pohvalim i rad Ministarstva za prosvetu, jer su brojne reforme upravo koje su sprovedene od strane Ministarstva u oblasti nauke i tehnološkog razvoja. Vlada Republike Srbije je u periodu od 2015. do 2019. godine povećala budžetska sredstva koja su predviđena za naučno-istraživački rad za 35,8% u dinarskoj vrednosti. U protekle dve godine u Srbiji su nastavljena, naravno, ulaganja u infrastrukturu u oblasti nauke. Primeri za to su izgradnja Naučno-tehnološkog parka u Novom Sadu, u Nišu, Lamela Elektronskog fakulteta, Fakultet organizacionih nauka, "Bio Sens" institut ulaganja u kragujevački univerzitet, itd. Naravno, sa ponosom ističem da je Srbija postala 23. punopravna članica CERN-a, gde je na tekuće projekte, što sa posebnim zadovoljstvom želim da istaknem, primljeno 1.157 mladih istraživača, sa prosekom iznad 9. Time Ministarstvo šalje jasnu poruku da je mladim i uspešnim ljudima, istraživačima, mesto ovde, u Republici Srbiji. Ustanovljeno je šest instituta od nacionalnog značaja, povećan je kapacitet Naučno-tehnološkog parka, ostvaren je prihod od 46 miliona evra u periodu od 2016. do 2018. godine. Što se tiče samog Predloga zakona o nauci i istraživanjima, on predstavlja reformski zakon, zakon koji je rađen, naravno, po uzoru na najrazvijenije zemlje u oblasti nauke. Do sada je bio sistem projektnog finansiranja, gde su istraživači morali da se bore za projekte, da nisu mogli da ostvare svoje plate ako nisu na projektima, gde je napredovanje upravo zavisilo, odnosno uslovljeno je bilo prisustvom na projektima. Međutim, ovim novim Zakonom za nauku i istraživanje dolazi do reforme kroz upravo to finansiranje koje se svodi na deo projektnog odnosno institucionalnog finansiranja. Ono što bih želela da istaknem je da ovaj zakon daje okvire za rad upravo Fonda za nauku, koji je osnovan, odnosno gde je zakon u decembru prošle godine ovde izglasan u Skupštini Srbije, Zakon o Fondu za nauku Republike Srbije. To je prvi zakon posle 12 godina koji je donesen iz oblasti nauke, na šta sam ja naročito ponosna. Fond za nauku je počeo da radi, izabran je direktor, upravni odbor, naučni savet i već 21. juna je bio prvi poziv Fonda za nauku. To je bio poziv za izuzetne istraživače, mlade doktorante koji su doktorirali u poslednjih 10 godina. U toku 2019. godine biće još dva poziva, od kojih je jedan program unapređenja kapaciteta iz oblasti veštačke inteligencije, a drugi program saradnje sa srpskom naučnom dijasporom. Projekti će trajati dve godine i, naravno, predviđena su zavidna sredstva. Predlog zakona o nauci i istraživanjima predstavlja krovni zakon u oblasti nauke, koji zajedno sa, naravno, malo pre pomenutim Zakonom o Fondu za nauku, uređuje politiku za podsticanje naučno-tehnološkog razvoja, stabilno finansiranje, efikasno korišćenje sredstava kroz kombinaciju projektnog i institucionalnog finansiranja. Jedan od ključnih razloga za donošenje novog zakona je primena modela finansiranja naučno-istraživačke delatnosti. Novim Zakonom o nauci i istraživanjima obezbeđuje se institucionalno finansiranje nauke, osnaživanje instituta od nacionalnog značaja, mehanizam za osnivanje novih institucija, efikasnije praćenje i ocena rada instituta, kao i bolja saradnja instituta i fakulteta. Ciljevi koji se postižu donošenjem ovog zakona su unapređenje kvaliteta naučno-istraživačkog rada, primena rezultata istraživanja, efikasniji i delotvorniji rad tela i upotreba svih naučno-istraživačkih i razvojnih resursa. Ključni i, po meni, jedan od najbitnijih ciljeva je, koji se postižu donošenjem ovog zakona, stvaranje naučno-istraživačkog sektora koji svojim kvalitetom može biti ravnopravni partner u okviru evropskog istraživačkog prostora. Donošenjem ovog zakona stvoren je pravni okvir za osnivanje novih instituta, uključivanje naučnika iz dijaspore u rad na projektima, olakšava izbor u naučna zvanja i ubrzava samu proceduru izbora kroz prilagođavanje samih kriterijuma, obezbeđeno je finansiranje centara izuzetnih vrednosti. Po prvi put se u ovom zakonu stvara okvir za stambene potrebe mladih istraživača u visokoškolskim ustanovama. Upravo iz svih ovih razloga koje sam navela, a koji su sadržani u Predlogu zakona, smatram da je smešna izjava Vuka Jeremića da će ovaj zakon podstaći najškolovanije da odu odavde. Mislim da ovaj zakon jasno šalje suprotnu poruku, a to je da su Republici Srbiji potrebni mladi ljudi, odgovorni ljudi i da će za njih uvek biti mesta ovde. Hvala vam.
Hvala, koleginice Jevtić. Reč ima Dragana Kostić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, narodni poslanici, građani Srbije, danas je Srbija društvo zasnovano na znanju, a nauka i istraživanje su prepoznati kao delatnost od posebnog značaja za sveukupni razvoj Republike Srbije. Strategijom naučnog i tehnološkog razvoja Republike Srbije za period od 2016. do 2020. godine za istraživanja i za inovacije, kao strateški cilj u oblasti nauke i istraživanja u Republici Srbiji predstavlja i promena modela finansiranja naučno-istraživačke delatnosti, što je jedan od osnovnih razloga za donošenje ovog zakona u oblasti nauke i istraživanja, a s ciljem da se sistem unapredi, obezbedi stabilno finansiranje i da se budžetska sredstva koriste na efikasan i optimalan način. Donošenjem Zakona o Fondu za nauku prošle godine učinjen je prvi korak Ministarstva prosvete u reformi sistema finansiranja naučnog rada u našoj zemlji. Tri ključna koraka su prelazak sa projektnog na institucionalno finansiranje, promena statusa istraživača na fakultetima i afirmacija principa da naučni rad mora da donese konkretnu korist državi i društvu. Prema istraživanju, 34 evropske zemlje zajedno će u 2019. godini izdvojiti 472,5 milijardi dolara za naučnike, i to od Nemačke sa planiranim budžetom od 123 milijarde dolara do Bosne i Hercegovine koja će u te svrhe izdvojiti 50 miliona dolara. Treba naglasiti da Srbija na naučna istraživanja izdvaja iz budžeta od 110 do 114 miliona dolara godišnje, što je više nego u Hrvatskoj, Sloveniji, Estoniji, Letoniji, Islandu, a možemo reći i prebogatom Luksemburgu. Kako je svetski standard za značajnija izdvajanja iz budžeta za istraživanje i razvoj oko 20 miliona dolara, možemo reći da sigurno nismo na globalnom dnu. Prema podacima Republičkog zavoda za statistiku za 2017. godinu, najveći procenat sredstava za istraživanje i razvoj dolazi iz državnog sektora, 57,3%, dok je na drugom mestu sektor visokog obrazovanja 26,3%. Sredstva od međunarodnih organizacija učestvuju sa oko 10%, dok nefinansijski sektor učestvuje sa oko samo 4%. Ovu relativno nepovoljnu strukturu finansiranja nauke trebalo bi da reši Zakon o nauci i istraživanju o kome danas raspravljamo. Cilj ovog zakona je da se jedan deo instituta bavi poslovima važnim za državu, jer su neki od njih zato i osnovani. Rezultati koji se očekuju od naučne zajednice nisu samo radovi za ISO listu, već i konkretni doprinosi državi i celom društvu. To važi i za istraživače sa univerziteta. Prema podacima Republičkog statističkog zavoda i procene Ministarstva prosvete u našoj Srbiji radi između 10do 12 hiljada istraživača. Razlika postoji zbog statusnih specifičnosti, kao što su radno mesto, izvor zarade, statusni projekti i ostalo. Do skora je samo 1.000 istraživača bilo mlađe od 30 godina, međutim danas uz pomoć vladinog programa zapošljavanja taj broj je skoro dupliran, odnosno 1.830. Ulaganje u nauku i mlade je ulaganje u nacionalni identitet, čemu je najzaslužniji naš predsednik Aleksandar Vučić. U Danu za glasanje, kao i moje kolege iz SNS, podržaću predlog ovog zakona.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Vesna Marković. Izvolite.
Hvala. Ključna novina Predloga zakona o nauci i istraživanjima je promena modela finansiranja nauke koja prestavlja složen proces, ali zaista neophodan u ovoj oblasti i sigurna sam da će doneti rezultate. Pored projektnog, koje je do sada funkcionisalo preko Fonda za nauku, uvodi se institucionalno finansiranje naučno istraživačkog rada i na taj način država pruža sigurnost istraživačima, kada su u pitanju, ne samo novčana sredstva, već i kontinuitet u radu. Institucionalno finansiranje akreditovanih instituta čiji je osnivač Republika Srbija, AP, jedinica lokalne samouprave i Srpska akademija nauka i umetnosti obuhvataće sredstva za plate istraživača u naučnim zvanjima, sredstva za plate administrativno – tehničkog, stručnog i pomoćnog osoblja, sredstva za režijske troškove, sredstva za materijalne troškove istraživanja, sredstva za nabavku, održavanje, amortizaciju i osiguranje opreme i sredstva za troškove naučno – istraživačkog rada. Sve ovo što sam pomenula je izuzetno važno, jer do sada su se sredstva namenjena istraživačkim projektima najvećim delom koristila na troškove rada istraživača, i to 76,86% od ukupnih sredstava. Udeo sredstava usmerenih u materijalne troškove bio je izuzetno nizak što je uticalo na obim i kvalitet istraživanja. Sredstva namenjena za materijalne troškove istraživanja presudna su za kvalitet naučno – istraživačkog rada. Republika Srbija će po ugledu na visoko razvijene zemlje na ovaj način prilagoditi sistem upravljanja naukom koji uključuje poboljšanje procesa, određivanje prioriteta finansiranja i upravljanja naučno – istraživačkim organizacijama, i to kroz ocenjivanje naučnog rada u odnosu na njegov efekat, na stvaranje novih znanja, ekonomski razvoj i rešavanje društvenih izazova. Najrazvijenije zemlje prepoznaju značaj nauke i inovacija za održiv ekonomski rast. Članice EU prosečno ulažu oko 2% BDP-a u nauku, dok su ulaganja u Srbiji, recimo u 2017. godini iznosila 0,93% BDP-a. Kako bi Srbija postala privreda zasnovana na znanju neophodno je uspostaviti efikasan sistem podrške za razvoj naučno – istraživačkog rada, a to bi rezultiralo unapređenjem tehnologije proizvoda i usluga. Takođe, neophodno je veće učešće privrede u istraživanjima. Angažovanje većeg broja naučnika u privredi kod nas je na veoma niskom nivou u odnosu na privredno najrazvijenije zemlje. Za razvoj privrede ključne su nove tehnologije, ali i povezivanje između instituta i fakulteta sa privredom. Ova vrsta saradnje značajna je, takođe, i za mlade naučnike. Naši naučnici su do sada postizali zavidne rezultate, posebno u oblasti elektronike, telekomunikacija, informacionih tehnologija, biotehnologija u poljoprivredi. Znači, potencijal postoji, a na nama je da taj potencijal unapredimo. Ovaj Predlog zakona je svakako značajan korak u tom pravcu.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Mirko Krlić. Izvolite, kolega Krliću.
Hvala, gospodine predsedavajući. Gospodine ministre sa saradnicima, drage kolege, ne treba se baviti naukom i istraživanjem da bi smo shvatili ili da bi barem ja shvatio koliko je značajan ovaj zakon. Imao sam sreće da budem skoro član delegacije Narodne skupštine u Narodnoj Republici Kini i da vidim šta zaista znači napredak u nauci, u tehnologiji, šta zaista znači kada jedna zemlja uloži u sve to, kada krene tim putem do kakvih ekonomskih i privrednih rezultata dolazi. Do pre nekoliko desetina godina govorili smo o siromašnoj zemlji koja radi za šaku pirinča, a to je danas fascinantno za svakoga, ne samo za one koji se naukom bave. Moje interesovanje za ovaj zakon vezano je za sveukupan razvoj Republike Srbije kao deo međunarodnog obrazovanja, kulturnog ili umetničkog prostora. U članu 8. ovog zakona ističe se potreba ka unapređenju i širenju kulturnog i umetničkog ambijenta i stvaralačkog obrazovanja u cilju očuvanja i afirmisanja nacionalnog identiteta kao dela civilizacijske baštine. Gospodine ministre, da ništa drugo niste napisali nego ovu rečenicu, vi imate svaku moju podršku i svaki potpis, jer je krajnje vreme da se ovako nešto zaista i definiše. Mi imamo Srpsku akademiju nauka i umetnosti, tako važnu instituciju, imamo i Maticu srpsku koju, takođe, definišete, ali jako je važno da se i zakonska obaveza stvori oko toga da se podstaknu naša civilizacijska dostignuća, ali i da se isprave neke greške iz prošlosti koje nas danas koče i koje nas sprečavaju da oblikujemo svoj kulturni prostor onako kako bi trebalo. U skorom razgovoru sa koleginicom Snežanom Petrović, njoj se zahvaljujem pošto mi je skrenula pažnju na to, ja ću dati samo neka dva primera. Početkom 13. veka najumniji među nama, Sveti Sava, je napisao Zakonopravilo ili Krmčiju Svetog Save. Malo je poznato, jeste to pravilo koje je trebalo da uredi samo odnose u crkvi, ali to je zakonsko pravilo koje je uređivalo državu, koje je rešavalo građanska prava, rešavalo prava majki, pravo majki sa decom, rešavalo probleme ropstva i ukidanje ropstva. To je jedan od prvih građanskih zakona koji je napisan u svetu, tek stotinu i nešto godina posle toga dolazi magna carta liberatum zbog koje se danas zapadna civilizacija hvali tvrdeći da je intelektualno superiorna na svim ostalim, zahvaljujući takvim zakonima. Nažalost zašto sve ovo spominjem? Krmčija Svetog Save još nije prevedeno na moderni srpski jezik. Eto, gde zakon treba da reaguje, gde nauka mora da reaguje. Vi ste sa potpunim pravom rekli ministre u svom izlaganju da je potrebna što tešnja veza sa naučnom dijasporom. Tu se svakako slažem, međutim, moram vam reći kada raspisujemo, bar što se kulture, obrazovanja i umetnosti tiče, konkurs mi uglavnom podrazumevamo institucije Srba iz regiona koje imaju pravo da konkurišu svojim projektima iz tih oblasti. A kako definišemo region? Niste vi to definisali, ni u vašem zakonu, to je staro pravilo napisano, Ministarstvo spoljnih poslova gde se kaže da su zemlje regiona, zemlje bivše SFRJ plus Albanija, Rumunija i Mađarska, jer jedino tamo žive autohtoni Srbi. Znate, ne želim da ispravljam istoriju, ali šta je sa Italijom, recimo, ovo je samo primer. Pre stotina godina Srbi žive u Italiji. Despot Stefan Lazarević, slepi, poslednji miropomazani vladar Srbije, dvadeset godina svoj dvor drži u Italiji i tamo ostaje, ostaju poslednji tragovi srednjevekovne Srbije. Prva narodna pesma na srpskom jeziku nije štampana u Srbiji, nego u Italiji. Saradnici Garibaldija u ostvarenju italijanske nacije su najviše deset Srba ili najmanje deset Srba i naravno Garibaldi učestvuje u hercegovačkom ustanku. Naše veze sa Italijom su neverovatne. Doktorka Mila Mihajlović napisala je knjigu o nekoj zaboravljenoj istoriji, a to je da prve lađe koje su došle u Albaniju da spasu srpsku vojsku nisu bile Francuske nego italijanska mornarica, čak se i postavlja pitanje kojih je bilo više. Na obeležavanju sto godina Velikog rata Italija je počela upravo ovim događaje ističući svoju ulogu u spašavanju vojske koja je posle probila balkanski front. Nažalost, mi smo se posle Drugog svetskog rata opredelili za bratstvo i jedinstvo i podržali one koji su nam napravili Jadovno, Jasenovac, Oluju i sve ostalo i naravno udaljili se od tog prijateljstva a ove godine 140 godina obeležavamo diplomatskih odnosa sa Italijom. Vama je sigurno poznato ko su naše diplomate bili u Italiji, koliko smo to cenili. Ovim redosledom, Rakić, Dučić, Crnjanski, Andrić. Najbolje što smo imali bilo je tamo. Na kraju moram reći, u martovskom pogromu na KiM opstale su naše svetinje, a posebno Dečani, samo tamo gde je bio italijanski bataljon. Zašto sam ovoliko ovo istakao? Italija je jedina zemlja gde raste broj Srba, ali u Italiji ne postoji nijedan časopis na srpskom jeziku, mi nismo autohtoni, zato što autohtonost tamo nismo ni tražili, ni zahtevali, a da jesmo, imali bi pravo da u ovom trenutku imamo i emisiju na srpskom jeziku. Empirijski, naučno dokazano tamo gde se gubi jezik, gubi se i nacija. Nažalost, sve više srpske dece upisuje prvi razred jedino na italijanskom jeziku. Ovo isto mesto gde nauka treba da reaguje. Naša civilizacijska baština, gospodine ministre, nije sigurno čupanje saobraćajnih znakova, rušenje građevinskih ograda, podizanje cirkuski šatri, ograničavanje kretanja ljudi i fizičko i verbalno maltretiranje žena. To nije naša civilizacijska tekovina. Afirmacija našeg nacionalnog identiteta mora biti kultura, kao nacionalna osobina, jedino to i ništa drugo. Hvala.
Izvolite, Snežana Petrović ima pravo na repliku, s obzirom da je pomenuta po imenu i prezimenu, pa onda ministar Šarčević.
Zahvaljujem, predsedavajući. Gospodine ministre, drage kolege, hvala vam na pominjanju i meni je zadovoljstvo da mi kao poslanici razgovaramo u jednom dobrom raspoloženju, da razumemo jedni druge i da se podržavamo, ali, ovde nije pitanje dva poslanika, ili pet poslanika, ovo je pitanje Srbije i istorijskih civilizacijskih vrednosti na kojima je ona stvorena. Zakonopravilo je prvi pravni akt srpske države na koje je srpska država ustanovljena, i kao što znate gospodine ministre, u prvom delu ovaj akt sadrži crkveno pravo, a u drugom delu sadrži građansko pravo. Ukoliko želimo, duboko verujem da želimo, naročito vi kao ministar prosvete i vaš tim, da prikažemo širokoj javnosti i naučnoj i opštoj, ali i međunarodnoj javnosti na kakvim vrednostima je stvorena Srbija, onda vas molim da se taj prvi pravni akt koji je tada napisan na srpsko-slovenskom ondašnjem govornom jeziku srpskog naroda, da učinite maksimalan napor da se on prevede na današnji govorni jezik, kako bismo mogli da približimo i svetu našem narodu na kakvim vrednostima je stvorena Srbija. Molim vas, predviđeno je tada početkom 13. veka, pravo na slobodan život i otkup od ropstva. Da li je to dovoljno da kažemo da je Srbija jedna moderna zemlja stvorena na pravu jednakosti, na pravu koje još tada poznaje elemente socijalne pravde i humanitarnog prava. To zakonopraviloji vuče svoj kontinuitet kroz Dušanov zakonik i kasnije „Načrtanije“ koje je napisano. Dakle, mi tu imamo i pravni kontinuitet. Za dobrobit Srbije i njenih građana, za našu istoriju, ali i za našu budućnost, molim vas učinite šta je u vašoj moći. Hvala vam.
Hvala, koleginice Petrović. Reč ima ministar Mladen Šarčević. Izvolite ministre.
Hvala vam. Više je uloga ministra Vukosavljevića da to uradi, a moje je da to negde uđe u obrazovni sistem, ali, svakako zajednička uloga. Međutim, više bih se držao ovog govora koji ste vi narodni poslaničke malopre iskazali, delim s vama mišljenje da nam je Italija odličan prijatelj, ako bar ne, u nauci je sigurno, jer Italija ima u Evropi samo četiri atašea za nauku, i to u Briselu, Berlinu i Moskvi i Beogradu. Samo govori koliko imamo veliki poziv da sa njima dobro sarađujemo. Jedan od fakulteta koji ćemo raditi u okviru kreativnih modela, pre svega igre baziramo se na iskustva Italije. Tako da, imamo tu jako dobre veze samo treba ih obnavljati i negovati. Delim sa vama i mišljenje kada je u pitanju kineska nauka, kineska država. Ja sam bio pet, šest puta u raznim provincijama i zaista sam imao priliku da vidim mnogo što šta. Fasciniran sam ostao prošle godine u novembru u Šangaju, institut Šangajski, skraćeno SIIM, ima samo opremu za dve i po milijarde evra. Međutim, ono što je dobro, naših pet visoko školski ustanova i instituta sa njima ima ugovor. Mi smo uspeli sa njima da kao mala zemlja pokažemo koliko su naši ljudi talentovani u bio medicini i mnogim stvarima i inovativni lekovi za alchajmerovu bolest, za bolesti jetre, i tako dalje, se nalazi u našim biljkama koji naši razređivači rade. Mi smo u Beogradu potpisali protokol između instituta „Josif Pančić“ za biološka istraživanja, IBIS - institut za medicinska istraživanja i fakulteti poljoprivredni Beograd i Tehnološki Beograd, sa jednim tako moćnim institutom kao što je kineski. Znači, mi smo mala zemlja ali možemo o nauci mnogo veći prodor da napravimo, taj jezik razume svako. U Portugaliji smo bili relativno skoro i oni su duplirali broj naučnih projekata sa nama. Tamo znaju 95 mladih istraživača tamo živi i radi. Prošle godine najbolji mladi istraživač u Portugalu je naša Dragana Vraneš, fizičarka i mnoga deca tamo doktoriraju, tamo se jako mnogo ulaže u nauku. Tako da, mi imamo prirodne saveznike i ove su stvari koje moraju da se podižu i da se dizajniranu, kao i sve u životu. Ono što smo mi uradili u poslednjih godinu i po dana jesu dizajnirane srpske dopunske škole gde god u Svetu, uveli ozbiljna pravila, uveli ozbiljne nastavnike, znači praćenje, kontrolisanje i plaćanje. Nije to više ad hok slučaj. Tamo gde god je BH sistem, borimo se kao lavovi za svaku Nemačku pokrajinu, za Austriju, Švajcarsku smo uradili fenomenalno, veći deo Nemačke i tako dalje, ali nam je srce na mestu kada odete na neki skup, recimo Bade Vitenbergu, kad vam kažu ljudi, ovde do pre tri godine deca, naši, svi, samo nemački čujete, sad se samo čuje srpski. To je veliki doprinos. Nas ima, nažalost, sve više napolju, valjda će to i da stane, ali koreni sa maticom i sve što smo dužni da uradimo, dizajniramo, što se dugo nije radilo, 12 godina nije bilo nikakav pravilnik. Znači, radio je ko je stigao, ako je crkao, organizuje, dobro je i ništa više od toga. Tako da, hvala na šlagburtu, mnogo toga ima još, ali mislim da je ovo pravo mesto da se čuje bar deo.
Hvala, ministre. Reč ima Snežana Petrović. Izvolite.
Hvala vam, gospodine ministre na razumevanju i hvala vam što ste pomenuli ministra Vukosavljevića. Mi kao poslanici ovde očekujemo da ćete vi u vašem dnevnom radu, kao kolege, razgovarati o tome i naći mogućnost i način za zajedničko delovanje i učiniti ono što je od istorijskog značaja za Srbiji. Hvala vam.
Hvala vam, koleginice Petrović. Reč ima Andrijana Avramov.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani, danas je na dnevnom redu u Narodnoj skupštini Predlog zakona o nauci i istraživanjima koje je predložila Vlada Republike Srbije. Naglasila bih da je Predlog zakona zasnovan na dobroj evropskoj praksi. Prethodne nedelje smo organizovali javnu raspravu povodom predloga ovog zakona gde smo došli do zaključka da namera ovog zakona mogu samo unaprediti i pospešiti dalji rad zakona o nauci i istraživanjima. Podsetiću na prijem naše zemlje o punopravnom članstvu evropskoj organizaciji za nuklearna istraživanja CERN. Osim toga, na osnovu dva javna poziva do sada je na projekte uključeno 1157 mladih istraživača. Ministarstvo podržava uključivanja istraživača povratnika iz inostranstva na projekte koji se realizuju u tekućem ciklusa istraživanja. Pomenutim predlogom zakona obuhvaćen je celokupni sistem nauke i istraživanja u Republici Srbiji i to planiranje i ostvarivanje opšteg interesa u nauci i istraživanju obezbeđivanju kvalitetnog naučno istraživačkog rada, rešavanje statusa i položaj instituta, osnivanje i upravljačke strukture u institutima, dobijanje statusa i izdvajanje istraživača, finansiranje i organizacija, kao i mnoga pitanja koja se tiču nauke i istraživanja, kao i akademske zajednice u celini. Mi narodni poslanici svesni smo da je nauka i istraživanje pokretač razvoja celokupnog razvoja sistema Republike Srbije, što je od izuzetnog značaja za društveni, privredni i kulturni razvoj. Ne smemo zanemariti i pohvaliti značaj naših naučnika na polju nauke i istraživanja koji su dali doprinos u međunarodnoj sferi nauke. Inovativnost, sticanje novih znanja i veština sistematski su prepoznati u predlogu ovog zakona, a sve u cilju opšteg društvenog razvoja. Strategijom naučnog i tehnološkog razvoja Republike Srbije za period od 2016. do 2020. godine kao strateški cilj prepoznata je i predstavljena mera promene modela finansiranja naučno-istraživačke delatnosti koja je predstavljena sa namerom da unapredi i obezbedi stabilnost i efikasnost finansiranja. Ono što bih pohvalila jeste što je njime predviđena bolja koordinacija fakulteta sa naučnim institutima, ali i sa privredom, što je od strateški važnog značaja za celokupni sistem Republike Srbije. U proteklih par godina u Srbiji su nastavljena ulaganja u infrastrukturu u oblasti nauke, a tu mislimo na izgradnju naučno-tehnološkog parka u Novom Sadu i Nišu, izgradnja zgrade Biosens instituta u Novom Sadu i stanova za mlade istraživače u Kragujevcu. Na ovaj način mi na čelu sa našim predsednikom Aleksandrom Vučićem, kao i ministrom za obrazovanje, gospodinom Šarčevićem, težimo da naša država, prvenstveno naš naučni kadar, ima apsolutno sve uslove za napredak i rad u svojim oblastima. Država Srbija na čelu sa predsednikom Aleksandrom Vučićem će nastaviti na unapređenju uslova za nauku i tehnologiju, jer time poboljšavamo način obrazovanja naše dece i naših budućih naučnika. Smatram da je navedeni zakon od velikog značaja za budući razvoj nauke i istraživanja i zato u Danu za glasanje ću svakako podržati ovaj zakon. Hvala na pažnji.
Hvala, koleginice. Reč ima dr Branimir Rančić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre gospodine Šarčeviću, poštovani gosti iz Ministarstva, poštovana gospodo narodni poslanici, posle višegodišnje primene Zakona o naučno-istraživačkoj delatnosti iz 2005, 2006, 2010. i 2015. godine, uočeni su nedostaci koji su se pojavili u praksi i u akademskoj zajednici postignut je konsenzus o neophodnosti promene postojećeg sistema finansiranja nauke i istraživanja. Osnovni razlog za donošenje novog zakona u oblasti nauke i istraživanja je promena modela finansiranja naučno-istraživačke delatnosti. Krajnji cilj ove reforme finansiranja naučno-istraživačke delatnosti je uspostavljanje uravnoteže, odnosno kombinacije institucionalnog i projektnog finansiranja. Pored institucionalnog finansiranja, formiraće se poseban fond za podsticaj istraživanjima tzv. projektno finansiranje. Institucionalno finansiranje će imati dve komponente. Prvo - osnovnu, koja će obezbediti stabilno finansiranje i drugo – razvojnu, koja će zavisiti od stepena ispunjenosti parametara uspešnosti. Projektno finansiranje znači u okviru programa Fonda. Dodeljena sredstva kroz projekte Fonda biće određena prema predloženim potrebama projekata, a ne kao što se trenutno dešava prema broju istraživača i sa minimalnim doprinosom materijalnim troškovima koji su u osnov naučnog istraživačkog rada. Naime, na osnovu analize u okviru izveštaja Nacionalnog saveta za naučno i tehnološki razvoj o stanju u nauci od 2016. do 2017. godine, u Republici Srbiji možemo reći sledeće. Najveći deo budžetskih sredstava, 73%, se distribuira na istraživačke programe koji se finansiraju projektno. Sredstva namenjena istraživačkim projektima se najvećim delom troše na finansiranje rada istraživača 76,86% ukupnih sredstava, a udeo sredstava usmerenih u materijalne troškove istraživanja je bio izuzetno nizak. Upravo ta sredstva namenjena za materijalne troškove istraživanja presudna su za kvalitet naučno-istraživačkog rada, ali i pored toga, važno je istaći sledeće. Nauka Republike Srbije je visoko kotirana na međunarodnim rang listama. Univerzitet u Beogradu je na najprestižnijoj rang listi univerziteta, tzv. Šangajskoj listi. U 2018. godini rangiran je između 301. i 400. mesta, mada je to pad u odnosu na 2017. godinu, kada se nalazio između 201. i 300. mesta. Objašnjenje se može potražiti u kvalitetu pojedinih docenata, odnosno profesora, kao što je npr, da li je docent ili profesor, Jovo Bakić. Tražeći njegove radove sa profesorom Atlagićem, koje referiše baza WOS, odnosno Kobson lista, nisam našao nijedan naučni rad, pa se pitam na osnovu kojih radova i referenci je izabran po treći put u rang docenta, osim što bi mogao da dobije titulu akademika kao gospodin Todorović po patološkoj mržnji i jednog i drugog prema predsedniku Aleksandru Vučiću, zaboravljajući šta je rekao veliki pesnik Dučić, da mržnja najpre pogađa onog koji je nosi. Zato, cenjeni narodni poslanici, poštovani ministre i gosti, pazite šta pričate, jer Jovo Bakić vas gleda. Osim beogradskog, u najnovijem rangiranju po oblastima na Šangajskoj listi su se našli i drugi naši univerziteti. Drugu godinu za redom Univerzitet u Nišu i Kragujevcu je između 401. i 500. mesta u oblasti matematike. Na toj poziciji prošle godine je bio i Univerzitet u Novom Sadu, međutim, on je zadržao plasman između 101. i 105. mesta u oblasti prehrambene tehnologije, hemijskom inženjerstvu i veterinarskim naukama. Univerzitet u Nišu, Tehnološki fakultet u Leskovcu je u grupi od 500 najboljih u hemijskom inženjerstvu. Fakultet sporta i fizičkog vaspitanja u Nišu je u prvih 300 mesta, ali da napravimo jednu analizu u naučno-istraživačkim rezultatima. Tu dominiraju naučni radovi. Od ukupnog broja, 55% čine naučni radovi objavljeni u međunarodnim časopisima sa petom recenzijom, znači N20 i N25. Od ukupnog broja naučnih radova, 46,5% čine radovi objavljeni u časopisima koje referiše baza WOS, 49,8% u časopisima iz Kopus baze. U vrhunskim međunarodnim časopisima sa najvećim impakt faktorom publikovano je 30% od ukupnog broja naučnih radova. Istraživačka izvrsnost zavisi od oblasti istraživanja. Raspored objavljenih radova u vrhunskim međunarodnim časopisima nije uniformisan niti po programima, niti po oblastima unutar programa. Najveći procenat objavljenih radova ostvaren je u okviru programa osnovnih istraživanja, 49%, a najveći udeo radova u vrhunskim međunarodnim časopisima je 72% i to iz oblasti fizike. Mislim da tu doprinosi Institut "Vinča" najviše po tom pitanju. Broj rezultata koji mogu biti od značaja za privredu je nizak. Od ukupnog broja ovih ostvarenih rezultata, patenti i tehnička rešenja čine svega 2,3%. Zato jedan od mnogobrojnih ciljeva koji se postiže donošenjem ovog zakona je primena rezultata istraživanja, kao i efikasniji rad komisija u sistemu naučno-istraživačke delatnosti. Ukoliko želimo privredu zasnovanu na znanju, onda i ukupna izdvajanja za nauku u Srbiji moraju biti veća. U 2017. godini to je bilo 0,93% BDP. Znači, to je duplo niže od proseka u EU, gde je 2,03%, ali zato u 2019. godini obezbeđena su sredstva u budžetu u iznosu od 14.805.000.000 dinara. Procenat potrebnih finansijskih sredstava za 2020. godinu u iznosu, znači raste, 15 milijardi 408 miliona 760 hiljada, a u 2021. godini u iznosu od 17 milijardi 218 miliona 243 hiljade. Usvajanjem ovog zakona o nauci i istraživanjima, koji je sistemski zakon, stvoriće se uslovi za institucionalizovan sistem podrške naučnim istraživanjima i realizovanjem strategije naučnog i tehnološkog razvoja Republike Srbije za period 2016. – 2020. godina kroz istraživanje za inovacije, kao krovni i razvojni dokument. Na kraju, vama gospodine Šarčeviću, mogu da čestitam na tome što ste napustili emisiju na televiziji „N1“ i time pokazali snagu svog autoriteta. Hvala vam.
Hvala, dr Rančiću. Reč ima Zvonimir Đokić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Poštovani gospodine ministre sa saradnicima, poštovani narodni poslanici, ovaj Predlog zakona, konačno garantuje materijalna prava istraživačima i autorima naučnih dela, te će bez sumnje podstaći razvoj naučno-istraživačkog rada. Zakonom će se dostići strateški cilj u oblasti nauke i istraživanja, koji je postavljen strategijom naučnog i tehnološkog razvoja od 2016. do 2020. godine, da se izvrši promena modela finansiranja kojim bi se obezbedilo stabilno finansiranje uz efikasno i optimalno korišćenje budžetskih sredstava. Šta je to novo u ovom predlogu zakona? Novo je uspostavljanje uravnotežene kombinacije institucionalnog i projektnog finansiranja naučno-istraživačke delatnosti. Institucionalno finansiranje imaće dve komponente - osnovnu komponentu koja će obezbediti stabilno finansiranje i razvojnu komponentu koja će zavisiti od stepena ispunjivosti parametara uspešnosti. Ovim zakonom zajedno sa Zakonom o fondu za nauku Republike Srbije suštinski, kompetetivno projektno finansiranje podići će kvalitet projekata, dodatno će motivisati naučno-istraživački rad, oživeće takmičarski duh i konkurenciju među istraživačima. Dobro je ponoviti i ovom prilikom da je već raspisan prvi poziv istraživačima, da konkurišu sa svojim projektima u junu ove godine, a da će do kraja godine biti raspisana još dva poziva. Donošenjem ovog zakona, otklonićemo nedostatke koji su uočeni tokom višegodišnje primene Zakona o naučno-istraživačkoj delatnosti, a istovremeno ćemo prilagoditi naučno-istraživački rad novom rešenju razvoja nauke, kulture i umetnosti, kao jednom od strateških ciljeva kojem teži SNS, predvođena predsednikom Aleksandrom Vučićem i njegovim koalicionim partnerima. Donošenjem ovog zakona postići će se još jedan ključni cilj, a to je stvaranje naučno-istraživačkog sektora, koji može biti ravnopravan partner u okviru evropskog istraživačkog prostora i koji će pozitivno uticati na privredni rast Srbije i na njen napredak. Smatram da je Predlog zakona o nauci i istraživanjima dobar i predlažem da ga usvojimo. Hvala na pažnji.
Hvala, kolega Đokiću. Reč ima Ljiljana Malušić. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima iz Ministarstva, dame i gospodo poslanici, na početku svog izlaganja ja bih vama se zahvalila na načinu na koji branite srpstvo, srpski jezik i Srpsku akademiju nauka, gde god se pojavite, na jedan dostojanstven i argumentovani način. Što se zakona tiče, Zakon od 2005. godine pa redom do 2015. godine, sa dopunama, ovo je jedan krovni zakon, jedan nov zakon, jer je neminovno da postoji nov zakon. Prosto, nauka je uznapredovala i pojavila se potreba za zakonom. Zakon o nauci i istraživanjima u stvari se svodi na osnovnim ciljevima, ali jedan od glavnih ciljeva je način finansiranja. Naime, do sada je uglavnom bilo projektovano finansiranje, sada će se napraviti balans ili ravnoteža između institucionalnog i projektovanog investiranja i to je dobro. Ne treba štancovati naučnike, nego imati kvalitet i taj kvalitet ćemo negovati. Jedan od prioriteta Vlade Republike Srbije je upravo bila nauka, odnosno obrazovanje, tehnološki razvoj. Ja se ponosim time i baš zato u periodu od 2015. godine do 2018. godine je izdvojeno mnogo više nego do tada, odnosno 36% više sredstava upravo zato. O tome kako vi, odnosno mi radimo, mislim na Vladu, na našeg predsednika, upravo govore novi naučno-istraživački centri. Konkretno tehnološki centar na Zvezdari, koji je premali, nema dovoljno mesta da primi sve mlade istraživače. Mislim da treba, postoji još jedan takav centar, a onda napravili smo dobre projekte za Novi Sad. Počela je gradnja. Zatim, za Niš, napravljen je dobar projekat, počeće gradnja. Takođe, napraviće se ovaj novi tehnološki centar u Kragujevcu i ne samo to, tendencije da se naprave novi naučni centri, naučno-istraživački centri poput „Petnice“ i u „Tršiću“, ali i u mnogim drugim krajevima širom naše lepe Srbije, u mnogo manjim mestima. Evo, čula sam od vas i to je za ponos da se u Beloj Crkvi otvara geo-naučni centar sa NIS, što je jako dobro. Otvoriće se, takođe, istraživački centri u Valjevu, Trsteniku. Odlično. Za te mlade ljude koji se nalaze u tim manjim sredinama i koji misle da nema šanse za njih. Naprotiv. Javna rasprava je održana o ovom zakonu i to je jako dobro. Svi su mogli da se izjasne o tome, da daju svoje predloge, od Akademije nauka, pa redom preko akademskih zajednica, mladih istraživača i ostalog, a ono što je još bolje, što su svi imali prednacrt, odnosno nacrt zakona, dat je Akademiji nauke i umetnosti, pa je to pogledao i Beograd i Niš, lektorat u Nišu, Univerziteta u Nišu, Novom Sadu, Kragujevcu. Znači, postala je jedna, onako široka lepeza. Svako ko je želeo mogao je da da svoje predloge, sugestije i vidim da je kroz ovaj zakon dosta toga usvojeno. Ono što se meni najviše dopalo, to je u stvari briga o mladim kadrovima, budućim naučnicima i o tome na koji način bi mogli brže da zasnivaju porodice. Znamo da su naučnici, ponesu se naukom pa se to ni ne desi. E pa desiće se i o tome je brinula Vlada Republike Srbije, jer smo pre dve godine doneli zakon o tome da će miliciji, odnosno MUP, kao i BIA, ali i mladim naučnicima biti data mogućnost da mogu sebi da priušte stanove koji će koštati 500 evra po kvadratnom metru, što je izuzetno dobar stimulans za ovu decu. Kad kažem decu, to su sve mladi naučnici, istraživači, koji će ostati u ovoj zemlji. Mnogo toga ima dobrog u ovom zakonu, ja ću samo nabrojati neke karakteristike i šta to ovaj zakon može da stimuliše, a stimulisaće privrednu aktivnost i povećati tržišnu konkurenciju, što je izuzetno važno, jer mi opstajemo zahvaljujući tržišnoj konkurenciji ako smo u tržišnoj privredi, ako smo sa dobrim kadrovima, dobrim potencijalom, a jesmo. Srbija je zemlja dobrih potencijala. Imamo izuzetno dobre mlade naučnike u matematici, u biologiji, hemiji, fizici. Vidim da smo 23. što se tiče CERN-a. To je inače posebna oblast u istraživanju nuklearne fizike i ponosna sam što se to dešava u mojoj zemlji. Treba reći još da se novim Zakonom o nauci i istraživanjima obezbeđuje se sledeće- institucionalno finansiranje nauke, zatim efikasnije praćenje ocene rada instituta, mehanizam za osnivanje novih institucija. Ono što je meni bilo bitno je da se poveže Institut sa fakultetima i da im postane partner. Može još mnogo toga da se govori o ovome, mislim da je bilo dovoljno od mene. Hvala na pažnji.
Reč ima Jelena Žarić. Kovačević. Izvolite koleginice.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, Predlog za donošenje novog zakona o nauci i istraživanjima je rezultat, pre svega, uočenih manjkavosti u primeni Zakona o naučno-istraživačkoj delatnosti, ali i rezultat sve većeg davanja značaja naučno-istraživačkom radu, koji u velikoj meri doprinosi društvenom napretku. Moramo imati na umu da Srbija zaista raspolaže velikim istraživačkim potencijalom, da se sistem mora unaprediti i da podrška naučnim istraživanjima mora biti veća. Upravo zbog toga je neophodno donošenje jednog ovakvog sistemskog zakona koji će stvoriti uslove za veću podršku, za bolje obavljanje istraživačkih aktivnosti, ali i veću primenu rezultata istraživanja. Strategija naučno i tehnološkog razvoja za period od 2016. godine do 2020. godine, sa akcionim planom za njeno sprovođenje, je dokument koji predviđa reformu nauke, kako bismo se približili razvijenim zemljama. Akcenat je ovde stavljen na finansiranje. U tim zemljama postoji kombinovani sistem finansiranja nauke, a to je spoj institucionalnog i projektnog finansiranja. Srbija ima veliki potencijal u oblasti nauke i istraživanja, i to zaista stalno treba isticati. Ali, to treba iskoristiti na pravi način u napretku naše zemlje. Tome svedoči i visoko pozicioniranje naše naučne zajednice na međunarodnim rang listama. Dakle, naučni radovi objavljuju se kako u domaćim, tako i u međunarodnim časopisima visokih kategorija i čine sastavni deo svih baza, svih radova. Primena ovog zakona će omogućiti veći kvalitet istraživanja, omogući će bolju primenu rezultata u privredi, veću dostupnost rezultata naročito malim i srednjim preduzećima, ali i nekim drugim korisnicima. Takođe, potrebna su veća izdvajanja iz budžeta da bi se obezbedio odgovarajući nivo istraživanja, da bi se obezbedila podrška mladim talentima, izdavanje naučnih časopisa, izrada registra istraživača, kako bi se pospešio razvoj nauke i primena naučno-istraživačkih rezultata. Kada govorimo o nekom predlogu zakona, uvek imamo na umu efekte koje će taj predlog zakona imati, odnosno primena tog zakona, a svi ovi pozitivni efekti koje sam ja navela su sasvim dovoljni da bih ja podržala predložena rešenja. Ono što je posebno važno jeste činjenica da će ovaj zakon stimulisati privrednu aktivnost i tržišnu konkurenciju kroz realizaciju ciljeva naučnoistraživačke delatnosti. Dakle, stvaraće se nova znanja radi podsticanja tehnološkog i ekonomskog razvoja, a samim tim, radi podizanja životnog standarda i kvaliteta života građana. Radiće se na unapređenju naučnoistraživačkih kapaciteta, na podizanju nivoa tehnologija u privredi i boljoj konkurentnosti roba i usluga na tržištu. Saradnja različitih institucija će biti od presudnog značaja, kako na domaćem, tako na regionalnom, na evropskom, pa i na svetskom nivou. Ove godine u Srbiji je formiran Fond za nauku. Sada je raspisan i prvi javni poziv za finansiranje projekata mladih istraživača u ranoj fazi njihove karijere. Program je namenjen svim oblastima nauke i ima za cilj da animira mlade doktore nauka da oforme svoje timove i da rukovode projektima. Ovaj program je vredan šest miliona evra, a konkurs je za sve mlade naučnike otvoren do 2. septembra. Za svaku pohvalu je, naravno, uključivanje mladih naučnika i istraživača. Na taj način njima se daje šansa da ostanu u Srbiji. Ali, svima nama se daje šansa da nam oni pomognu, da nam pomognu svojom stručnošću, svojim obrazovanjem, da Srbiju učinimo modernijom, razvijenijom zemljom koja će ići u korak sa napretkom tehnologija u svetu. U tom smislu, kao primer dobre prakse, ja želim da navedem izgradnju naučno-tehnološkog parka u Nišu, uz podršku, naravno, resornog ministarstva. Grad Niš je do sada preduzeo niz aktivnosti u realizaciji ovog projekta, a taj projekat će stvoriti regionalni centar koji će pomagati preduzećima u ostvarivanju poslovnih uspeha na tržištu visokih tehnologija. Prva faza projekta je završena, dakle, izgradnja i opremanje studentskog centra Elektronskog fakulteta univerziteta u Nišu. Druga faza podrazumeva izgradnju višenamenske lamele koja će biti praktična podrška studentskom i nastavničkom preduzetništvu i novim vidovima obrazovanja. Treća faza obuhvata izgradnju zgrade samog naučno-tehnološkog parka. Završetak radova očekuje se sledeće godine. Uvaženi ministre, u Nišu kao jedinici lokalne samouprave ćete uvek imati pouzdanog partnera na projektima, a ja ću vrlo rado podržati ovaj predlog zakona u danu za glasanje. Zahvaljujem.
Hvala, koleginice Žarić Kovačević. Reč ima narodni poslanik Milimir Vujadinović.
Hvala. Uvažene kolege, građani Srbije, uvaženi ministre sa saradnicima, nekako držanje reči i ispunjavanje obećanja datih narodu je najvažniji posao u politici. To jeste formalni princip i osnov ponašanja svih političkih struktura svuda u svetu, pa i u Srbiji. Međutim, svedoci smo, nažalost, da to u Srbiji najviše puta nije bilo tako, da je to bio u stvari samo jedan formalni princip, a u suštini se delovalo sasvim drugačije. Međutim, takođe smo svedoci da negde od 2014. godine taj princip postaje i formalni, ali i suštinski. On suštinski postaje od one prve Vlade Aleksandra Vučića, kada princip onog što je obećano narodu mora da se ispunjava. To je princip na kome počivaju sve buduće vlade, zaključno sa ovom današnjom u kojoj vi obavljate funkciju koju obavljate i koje su suštinski nastavak i kontinuitet te politike iz 2014. godine. Ovaj zakon koji je danas pred nama, tj. predlog zakona koji je danas pred nama je upravo potvrda toga. Kako? Naime, obećanja smo dobili još 2017. godine prilikom izbora današnje Vlade, čiji ste i vi ministar, u ekspozeu premijerke Ane Brnabić. Još je tada 2017. godine u ekspozeu premijerka obećala, citiram, da će raditi na unapređenju konkurentnosti nauke, istraživanja, inovacija u funkciji privrednog razvoja i da će to biti jedan od prioritetnih ciljeva u radu Vlade, te da je za realizaciju ovog cilja neophodna reforma naučnih instituta i promena načina finansiranja naučnoistraživačke delatnosti. I, evo ekspozea kao obećanja i evo zakona kao potvrde ovog obećanja. Naime, evo zakona koji po prvi put jasno uređuje položaje instituta, jasno uređuje položaj naučnoistraživačkog sektora, ali i način finansiranja, čime doprinosi sigurnosti i kompletnog sektora, ali i onih koji su angažovani u njemu, istraživača i naučnika u Republici Srbiji. Ja sam, ministre, jedanput i ranije rekao da ste vi po mom sudu, a nisam gledao statistike, ali pretpostavljam, član Vlade koji je verovatno s nama proveo najviše vremena u ovom uvaženom domu od svih ostalih ministara. To, pre svega, govori o vašoj posvećenosti tome da reformišete kompletnu srpsku prosvetu i nauku. To govori u prilog tome da ste vi neko ko je zajedno sa predsednikom i premijerkom posvećen tome da ono što je bilo obećanje u ovom ekspozeu bude ispunjeno. Znam da danas nije tema prosveta, ali ja vas molim, takođe, da nastavite sa ovim dobrim inicijativama koje se tiču, pre svega, regulisanja ekskurzija i namere da naši učenici obiđu Republiku Srpsku i Republiku Srbiju, upoznaju sa svim onim što je bitno za naš nacionalni korpus uopšte na Balkanu, s onim što nas je vekovima pritiskalo, sa Gradinom, sa svim onim zločinima koji su nas zadesili te nesretne 1941. godine, pre svega, onog što je dolazilo iz NDH i da na takvim principima odgajamo našu omladinu i učimo naše učenike. Takođe, apsolutno vas podržavam i u onome što radite kada je u pitanju uspostavljanje veza sa univerzitetima u Republici Srpskoj, pre svega, sa onim u Banja Luci, sa svim onim što je zasnovano na onom sporazumu o specijalnim i paralelnim vezama, a što je u stvari dejtonska kategorija. Dok god, ministre, na taj način radite na reformi srpske prosvete, srpske nauke, ali i uspostavljanja veza sa našim korpusom uopšte na Balkanu, budite sigurni da ćete od nas, među nama srpskim poslanicima, pre svega onim iz SNS, imati sigurne saveznike u tom poslu, a još važnije, siguran sam da ćete saveznike imati i u narodu u Republici Srbiji. S tim u vezi, eto, još jednom, podržaćemo ovaj zakonski predlog koji je danas pred nama, a vas molim da nastavite u započetom pravcu. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Zahvaljujem. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, u prilog svim onim argumentima koje smo čuli u dosadašnjoj raspravi prvenstveno od ovlašćenog predstavnika SNS, uvaženog kolege Orlića, ali i svih ostalih govornika koji su izneli sve one benefite koje će ovaj zakon proizvesti, ja bih dodao još jedan argument, a on se odnosi na to kako stručna i naučna javnost gleda na predložene zakonske odredbe. Naime, 17. juna ove godine u Domu Narodne skupštine je održano javno slušanje na temu Predlog zakona o nauci i istraživanjima i tom prilikom su neki eminentni stručnjaci, koji su bili prisutni, dali svoje mišljenje, odnosno svoje viđenje toga. Tako akademik Zoran Popović, predsednik Nacionalnog saveta za naučni i tehnološki razvoj, kaže da se sada prelazi na instituciono finansiranje i biti naučni radnik u institutu može se reći da postaje zanimanje, za razliku od nekadašnjeg projektnog, koje nije dozvoljavalo siguran status naučnim radnicima u institutima. Zatim, akademik Ninoslav Stojadinović nazvao je ovaj Predlog zakona prekretničkim, jer je rađen u duhu dobrih evropskih pravila, a pohvalio je uvođenje mogućnosti finansiranja istraživača iz dijaspore. Zatim, dr Aleksandar Belić, naučni savetnik u Institutu za fiziku, pohvalio je institucionalno finansiranje koje donosi predvidljivost i sigurnost za istraživače i mogućnost da se oni u potpunosti posvete radu na projektima. Spomenuo je jedan, kako on kaže, važan problem, i slažemo se da je ovo važan problem, a to je problem odliva mozgova. Ovaj predlog zakona pruža novinu koja bi trebalo da smanji broj onih koji odlaze u inostranstvo, a to je finansiranje doktorskih studija uspešnim studentima. Zatim, dr Pavle Pavlović ocenio je da je najveće dostignuće Predloga zakona što uvodi institucionalno finansiranje. O ovom predlogu zakona izjasnio se i dr Miša Đurković koji je rekao – sam Predlog zakona je dobar za razliku od zakona koji su se donosili po hitnim postupcima. Zatim, prof. dr Petar Marin, prorektor Univerziteta u Beogradu u čijem sastavu je 31 fakultet i 11 instituta, primetio je da je Predlog zakona kvalitetniji od Nacrta. Posebno se osvrnuo na položaj mladih istraživača i da je bitno unapređen u Predlogu zakona sa željom da se oni po svaku cenu sačuvaju u Srbiji. Dalje, dr Mladen Lukić, direktor Instituta za voćarstvo, primetio je i da je u prethodnom periodu bila velika prolaznost projekata, preko 90%, ali bez prave evaluacije. Predloženim zakonskim rešenjima sada će se svake pete godine vršiti evaluacija naučnih projekata iskazanih u odgovarajućim izveštajima. Dakle, ovo predstavlja potvrdu naučne i stručne javnosti kada je reč o podršci ovom predlogu zakona. Kada je reč o angažovanju naučnih istraživača, o čemu smo dosta slušali u dosadašnjoj raspravi, treba reći da trenutno imamo 1.431 istraživača na univerzitetima, 287 istraživača zaposlenih u inovacionim centrima, 3.736 finansiranih istraživača u svim naučnim institutima u Srbiji, 7.074 istraživača, dakle, nastavnika i saradnika čiji se rad finansira preko projekata Ministarstva prosvete. Dakle, u pitanju su plate, plus direktni troškovi tj. materijalni troškovi. Dakle, ova cifra ukupno iznosi 12.500 istraživača. Ljudi, ovo nije mala cifra. Dvanaest i po hiljada. To su dve i po Železare. To je ozbiljna cifra, a pri tom opredeljeno je 36% više sredstava za nauku u odnosu na ranije godine. To je direktno 36% više nauci, ovim ljudima, ovih 12.500 ljudi će imati benefit direktno. Nekima je to jedini izvor prihoda. To treba imati u vidu. Ovo su sve konkretni podsticaji za rad naučnih istraživača i ovim merama podižemo kvalitet naučno-istraživačke delatnosti u Srbiji, i to je cilj ovog zakona. Reforma sistema naučno-istraživačke delatnosti, dakle, da se sistem unapredi, da se obezbedi stabilan sistem finansija i da se, naravno, efikasno koriste ta budžetska sredstva. Dok mi ovde govorimo o tome šta smo sve obezbedili, danas je jedan poslanik, bivši premijer je u pitanju, Zoran Živković, došao u Skupštinu, doduše samo do hola je stigao, održao konferenciju za štampu i izjavio kako su svi u SNS lopovi i lenštine. To je njegov rad za danas. Došao čovek u Skupštinu, izjavio – svi u SNS su lopovi i lenštine, otišao kući. Mi ovde u sali ceo dan radimo svoj posao, posao za koji su nas građani birali, a on dođe na konferenciju za štampu, izvređa narodne poslanike ode kući ili gde već, i to je njegov rad. Građani imaju prilike da vide ko je ovde lenština, a ko zaista nešto i radi. Na temu ko je lopov, pa mogu da primetim da niko iz SNS nije dodeljivao subvencije samom sebi za neke nepostojeće vinograde, niti je iko od nas zgrnuo 500 miliona evra, pa ne ume ni da objasni odakle mu 500 miliona evra, poput onog Đilasa, niti je iko od nas dobijao milione nekakvih donacija od nekih međunarodnih kriminalaca, poput onog Jeremića. Kako da vam kažem, oni su, kada je reč o tome, svi isti, tu nema suštinskih razlika između njih. Oni bi se posvađali eventualno oko toga što ne vole da dele. Vole da učestvuju, vole da se posluže, ali ne vole da dele nikako. Uvek se posvađaju kada dođe do deljenja. Možda su čuli za ono matematičko pravilo koje je danas jedan kolega, poslanik Savić, izrekao da ne valja deliti sa nulom, ako sam dobro shvatio. Kada pričamo o njima, mi pričamo o moralnim i političkim nulama. Iz svih ovih razloga, želim da snažno podržim ovaj predlog zakona. Zahvaljujem se.
Hvala, kolega Markoviću. Reč ima dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Hvala još jednom. I mene je baš, kao i kolegu Markovića, današnja diskusija podstakla na razmišljanje o tome šta mi imamo prilike da čujemo kao bilo kakav komentar na sve ovo o čemu mi danas govorimo ovde, sve ono što Republika Srbija radi, podvukao bih još jednom, sa velikim uspehom. U pravu je kolega Marković. Ljudi koji su u stanju, poput Zorana Živkovića, da ovakve stvari urade danas zaista zaslužuju da se dobro osvrnemo na njihov lični doprinos razvoju Srbije u bilo kakvom smislu. Naravno, pričamo o sve samoj devastaciji i uništavanju onoga što je pod njihovom šapom u jednom trenutku, nažalost po Srbiju, moram još jednom da kažem, bilo. Moramo da pričamo i o ulaganjima, jer je to nerazdvojno od drugih tema kojima se bavimo danas. Moramo da pričamo o investicijama, jer je to najdublje moguće u temi ovoga o čemu mi danas govorimo. Kada je reč i o jednom, i o drugom, evo, taj Zoran Živković, on se danas pita, to je učinio na ovoj konferenciji za štampu na kojoj se silno naradio, u tih desetak minuta danas, šta će nama investicija poput metroa. Dakle, ono što bi trebalo da je apsolutno svakom nesporno jasno da je dobro i da je korisno, postavlja se pitanje kod tih ljudi koji nikada nikakvu odgovornost nisu pokazivali, umeli su samo da protraće vreme ovog naroda. U tom smislu, slažem se, dobre su poruke bile i kod onih ljudi koji ne pripadaju parlamentarnoj većini, ali su otvoreno razmišljali o ovim temama o kojima govorimo. Dobre su bile poruke. Najskuplje za jedan narod, najskuplje za jedno društvo je kada mu neko potroši vreme, kada mu neko upropasti generacije. Sve drugo mi možemo, manje ili više, lako ili teško, da nadomestimo, ali to, taj resurs, vreme, to je nemoguće nadoknaditi. To kada ode, to je otišlo nepovratno, i to, između ostalog, spada u fizičke zakone. Danas pričamo o različitim važnim naučnim kategorijama. Vreme na taj način da se vrati ne može. To vreme koje smo mi izgubili za vreme režima koji je žario i palio ovom zemljom do 2012. godine, mi danas da vratimo ne možemo, ali možemo da se trudimo, i to radimo, da saniramo svu štetu koju su napravili, da pokušamo da uhvatimo priključak sa svetom, a izgubili smo jednu kompletnu, važnu deonicu, kada je reč o trci u savremenim tehnologijama, kada je reč o trci u napredovanju, jednu kompletnu revoluciju u industriji mi smo propustili zbog toga što nije bilo, sa jedne strane, političkog razumevanja, neko će reći i sreće, kada je reč o našim odnosima sa tzv. velikim silama, a sa druge strane nije bilo pravog odgovora kroz našu unutrašnju politiku na tu vrstu opasnosti i izazova. Danas mi moramo, zaista, da radimo sve što je do nas da to vreme probamo da nadoknadimo kroz efekte, kroz rezultate, da probamo da sustignemo sve druge i kao što smo danas govorili, čini mi se svi koji smo govorili danas, ali apsolutno svi, od jedne do druge poslaničke grupe, nije više pitanje razlika i pripadnosti parlamentarnoj većini, mi moramo da se trudimo da pokažemo da pobeđujemo taj svet u onome u čemu apsolutno možemo, i dokazujemo i danas da možemo, u idejama, u sposobnosti, u kreativnom pristupu, u rešenjima. Savremene tehnologije su prostor dušu dao za tu vrstu takmičenja, ali zaista dušu dao. Mi nemamo bez razloga tako dobar, vanredno dobar IT sektor u našoj zemlji, zaista, sektor koji, pričamo mi to često, raste iz godine u godinu i iz godine u godinu pokazuje da je sve uspešniji i da može da izvozi sve više, da može da napravi rešenja koja su potpuno konkurentna na svetskom planu, dakle, ništa lošija, čak u mnogo čemu i bolja od onih koje prave tzv. razvijene zemlje, zemlje Zapada, kako mi to ovde kažemo, i SAD i bilo ko iz zapadne Evrope i druge zemlje koje ne sme niko da upadne u zamku da potceni kada je reč o savremenim tehnologijama. Kineske kompanije danas, dame i gospodo, diktiraju tempo čitavom svetu kada je reč o 5G tehnologiji, koja se neretko danas komentariše, između ostalog i zbog toga što se postupno već uvodi u Srbiji. Dakle, kad mi kažemo „Huavei“ danas niko neće reći - to je neka kineska kompanija koja se možda bavi jeftinom proizvodnjom patika, znate već kakve su sve predrasude važile za azijske kompanije. Ne, danas će svi reći - to su oni što danas diktiraju standarde za uvođenje najsavremenije tehnologije kada je reč o mobilnim komunikacijama. Sa njima mi možemo da sarađujemo kao što već danas činimo. Sa njima u nekim kreativnim rešenjima, kao što su dobri algoritmi, mi možemo i da se potakmičimo i nije to ništa od čega treba bežati. Naprotiv, to je prilika koju uvek treba grabiti. Treba se truditi da u tom segmentu budemo sve bolji. Mi se tim temama bavimo tako. Naš odgovor je uvek bio odgovornost, naš odgovor je uvek bio ozbiljan pristup, hrabrost tamo gde treba. Dakle, i da se na tržištu učestvuje, hrabrost i politička da se pokaže kada je neophodna, a za zemlju kao što je Srbija, ako želi da se stara o sebi, ako želi da vodi računa o svojim ljudima ta hrabrost je nešto što se kao aksiom postavlja na dnevnoj bazi. Kada Srbija na čelu ima ljude koji shvataju da je ta hrabrost neophodna i spremni su da je pokazuju, kao što ima danas, dakle, još jednom, Aleksandra Vučića, SNS, vlade koje mi biramo, onda se ta država ponaša kao uspešna država, onda ona pravi rezultate. Dok smo imali kukavice poput ovih Živkovića, o kojima smo govorili, ali i mnogih drugih, koji su bili veće štetočine sve je bilo potpuno drugačije. Šta će vam oni reći danas? Pa, reći će sve ono što treba na neki način da njih predstavi u nešto boljem svetlu, kao da smo svi mi u ovoj zemlji sa Marsa pali, kao da je juče počela istorija Srbije i ništa se nije dešavalo u vreme kada su za njihovog vakta imali priliku da pokažu šta i kako umeju. Dakle, kada su se brutalno bogatali, a zemlja propadala. Pomenuo je danas, pored ovog pravila da ne valja deliti sa nulom ili sa nulama, poslanik Savić još jednu drugu stvar, da je jako važno voditi računa o racionalnom pristupu, ne samo u nauci, nego i u politici, ako želite u životu, kad god se pitate šta je najpametnije, šta je najkorisnije, uvek se zapitajte prvo šta je racionalan pristup, da se ne vodite samo onim šta biste voleli nego da vidite šta tu stvari povezuje onako da može do razložno, logično da se objasni i da se izvede zaključak, da se zaključi da li postoji neko pravilo. Kad pričamo o ljudima poput Zorana Živkovića, Dragana Đilas, pa i Borisa Tadića, Vuka Jeremića, Tadić je uostalom sve te ljude i doveo u priliku da se obogate toliko besomučno koliko jesu, čudno pravilo da saldo na njihovim bankarskim računima, na računima njihovih firmi raste eksponencijalnom brzinom u isto vreme dok nama pada nivo proizvodnje, dok nama stotine hiljada ljudi ostaju bez radnih mesta, dok se nama gasi na hiljade kompanija. To je nešto što može racionalno da se objasni, a racionalno objašnjenje krije se u prostoj formuli - to propadanje Srbije bilo je direktno za račun ili u korist tih ljudi i to je prosto jednostavno, logično objašnjenje koje vam objašnjava i sve ostalo i zašto se nisu trudili da to propadanje zaustave, zašto su se često ponašali kao da baš žele da podstaknu tu vrstu propadanja. Zato što je njima, po tom jasnom pravilu, bilo sve bolje i bolje što je Srbiji bilo gore i gore. Ponovo će se praviti da se ništa nije desilo i da su se tek juče pojavili. Ponovo će se, kao danas Dragan Đilas, pred televizijskim kamerama, hvaliti izmišljotinama, bukvalno izmišljotinama, da se, zamislite, kaže, nekada više ulagalo, pošto pričamo o ulaganju i pričamo o investicijama, u Gradu Beogradu. Valjda u vreme kada je tih 500 miliona evra prihoda leglo njegovim firmama, a Grad Beograd bio zadužen za 1,2 milijarde evra? E, tad se, kaže, više ulagalo. A što je budžet bio kud i kamo lošiji nego danas, to nema veze. To smo, kao, svi zaboravili. Pa nismo. Da je tih 1,2 milijarde napravio on lično, a ljudi savesni i odgovorni koji su, nakon što je narod rekao Đilasu - ne zanimaš nas više i skloni se čoveče, došli na čelo Grada Beograda otprilike prepolovili, taj dug prepolovili, da sad mi to treba da zaboravimo da se dogodilo i da se ponašamo kao da se 2019. godine Đilas pojavio, pa neće moći. Jel oko 890 miliona, pošto danas priča o ulaganjima u kanalizacioni sistem Dragan Đilas, otprilike vrednost koliko je bilo uloženo za pet godina njegove vlasti? Jel 500 miliona otprilike više uloženo za kraći period nakon njega? To su činjenice. To je pokazatelj koliko se ulagalo i šta je veće. Jel veće nešto što je 500 miliona iznad onog drugog čime se poredi ili je manje? To su jednostavne stvari. To će svako dete moći da odgovori. Jel ulaganje u 422 crpne stanice, pošto i oko toga voli da pametuje Dragan Đilas, u periodu posle njega više ulaganja i više brige ili koliko je beše on uložio – jel bilo nula crpnih stanica? To je jednostavna stvar i na to će opet svako moći da nađe odgovor lako. Danas ljudi iz njegove nove političke stranke, to je ono što je skoro pazario Dragan Đilas, odnose se prema ulaganjima, odnose se prema razvoju Beograda tako što zaposedaju apsolutno svako gradilište, svako gradilište pod milim Bogom koje negde na ulici vide, koje negde sa table kojom se najavljuju radovi zaključe da će se pojaviti, oni pravo juriš na njega. Rušenje ograda, otimanje znakova, maltretiranje radnika i onda od ponedeljka do petka rade to, dakle, stopiraju radove, sabotiraju sve čega se dohvate, a za vikend od kuće, tipično, preko Tvitera postavljaju pitanja – a, što ne završavate projekat, a što ne završavate radove? Sa jedne strane ruše i pokušavaju da zaustave sve, a sa druge strane, pametuju i prave se da eto mnogo mudri kako nisu zadovoljni nekom brzinom. Nisu zadovoljni brzinom onoga što sami pokušavaju da zaustave po svaku cenu i sada mi treba da se pravimo da je to normalno. Sa jedne strane da se pravimo da nisu radili to što su radili i Beogradu i Srbiji, a sa druge strane da se pravimo da je to ponašanje normalno. To će ići malo teže. To je uostalom i njima samima jasno, jer nedavno taj Bastać, Đilasov Bastać, rešio je da pokaže koliko je omiljen na Starom Gradu, na čijem se čelu nažalost, moram da kažem, po ljude koji pripadaju toj opštini i dalje nalazi. Rešio čovek da napravi neki svoj fantomski referendum. To vam je pokazatelj relevantnosti tih ljudi u političkom smislu i onoga na šta oni mogu da računaju kada je reč o bilo kakvoj podršci. Dvadeset dana i više od dvadeset dana njegovi ljudi su bez ikakve kontrole po nekom sopstvenom priznanju šetali svuda po Starom Gradu i sami sebi beležili podršku, kako oni procene da ih neko voli ili ne voli, šta su sve slagali to samo oni znaju, i znate koliko su pronašli podrške? Oko 20%. Smejurija. Dakle, njima je 20% ukupno izašlo na taj njihov referendum koji su lažirali sami i sada on hoće da nam objasni da je strašno popularan i da treba da drži 100% vlasti na Starom Gradu time što je izlažirao da ima možda 20% podrške. Kolika je stvarno? Toga se jako dobro sećate. Jel beše učestvovao na izborima za Skupštinu Grada Beograda pre samo godinu i godinu i nešto dana? Koliko je tada glasova fizičkih dobio? Ono je bilo na nivou broja nevažećih listića, pa čak su ga i važeći listići pobedili. To vam je pokazatelj, dame i gospodo, da ljudi ove stvari razumeju. Ne može Đilas da laže narod. Narod se dobro seća. Ne može Bastać da se ponaša kao huligan i da stopira investicije, razvoj i ulaganje i da posle kaže da je to normalno i da to zaslužuje podršku. Neće to zaslužiti podršku naroda nikada, to narod jasno kaže. Mi smo govorili danas o tome da ovaj zakon ima veze i sa međunarodnim planom i saradnjom koju uspostavljamo na tom nivou i govorili smo i o evropskim projektima, ali i tu su predstavnici ministarstva koji su bili prisutni na javnoj raspravi, na javnom slušanju koje smo organizovali u domu Narodne skupštine. Tu smo razgovarali na temu koji su sve različiti izvori finansiranja ove vrste projekata. Čini mi se da je tu rečeno, priznato je učešće IPA fondova, dakle, taj evropski novac, 31,5 milion ako se dobro sećam evra, je bespovratno opredeljen za ovu vrstu projekata, dakle za projekte u domenu nauke i istraživanja. Da smo mi na planu tih integracija uspešni, taman onoliko koliko ne bi voleli ovi razno-razni Đilasi, Jeremići, dveraši sa Boškom Obradovićem na čelu, koji su danas najveći Evropljani od svih Evropljana u Srbiji, koji danas najviše vole EU i zaklinju se u Evropsku komisiju koju su do juče nazivali novom kominternom, sećate se toga dobro, kritikovale njene komesare novog CK što uništavaju sve u Srbiji, a sada su im to životni uzori, ljudi koji predstavljaju najveći mogući autoritet na svetu, samo zato što oni misle da će u njima naći saveznike za obračun sa nama. Ako. Neka pokaže Boško Obradović kako treba da se ponaša najveći evropejac nad svim evropejcima, nemamo ništa protiv, između ostalog i novootkriveni ljubitelj ali i ljubimac SAD, sve je u redu, ima čovek pravo na svoje političke izbore. Ali, eto, žele da kažu da Srbija danas nije uspešna u evropskim integracijama. Za njih loša veste je da će Srbija u ponedeljak otvoriti novo pregovaračko poglavlje, koliko god to njima smetalo, jer im se nekako ne uklapa u njihovu sliku da su pronašli način da ogade Srbiju celom svetu i da je zaustave na putu bilo kakvog razvoja. Vezano za to a i za ove fondove, dakle, finansiranje nauke i istraživanja. Odmah nakon toga Srbija konkuriše za novih 179 miliona evra upravo iz tih IPA fondova. I što naravno ne može da nema veze sa investicijama koje u Srbiju dolaze. Moram to još jednom da kažemo činjenicom da smo uspešniji kao pouzdani poslovni partneri investitorima koji su zainteresovani za čitav ovaj deo Evrope, od svih drugih zemalja u okruženju. Dakle, svi drugi ne obezbede toliko investicija, a voleli bi. Ko zna šta bi sve dali da su na mestu Srbije danas, ne obezbede toliko investicija koliko obezbedi Republika Srbija sama. Između ostalog i zbog toga što pokazujemo da razvijamo tu vrstu saradnje sa zemljama i zapadne Evrope, centralne Evrope i istočne Evrope, ali ne samo Evrope. Imamo izvanrednu saradnju sa Ruskom Federacijom, sa Narodnom Republikom Kinom, sa različitim zemljama Afrike, Latinske Amerike, dakle sve ono što ne može da ponudi bukvalno niko drugi u regionu, a neka budem neskroman ako kažem i malo šire od njega. Dakle, ovu vrstu odnosa, ne mogu da se setim ni jedne druge države na svetu da ih ima kao što ima, kao što ih ima, kao što ih sa uspehom izgrađuje Republike Srbija danas. Naravno svi znamo, toga nema bez ličnog angažmana i bez one silne energije koju je, da bismo napravili rezultate te vrste uložio lično predsednik Republike Aleksandar Vučić. Ništa vam novo ne kažem kada vam saopštim da je svima jasno gde se krije naš ključni adut u razvoju te vrste odnosa. Toj vrsti odnosa mi možemo da zahvalimo za sve drugo što uspemo da zajedno sa tim državama, različitim partnerima našim isposlujemo i kada je reč o ekonomskoj saradnji, kada je reč o naučno-istraživačkoj saradnji i kada je reč o zajedničkim kompanijama, ulaganjima, većem izvozu našem na druga tržišta. To su sve vredne stvari. To sve omogućava da naša kasa bude punija, u svakom trenutku da bude dodatni plus zabeležen, nekada manji, nekada veći, ali da to uvek bude postojano, da to uvek bude na zdravim osnovama izgrađeno i da odatle mi, i zbog toga sve ovo govorim, možemo da finansiramo ta značajna ulaganja, koja su nam neophodna. To svi znaju. Koridor 10, koji smo čekali, južni mu je kraj otvoren nedavno, pet ili sedam decenija. Dakle, mi smo uspeli između ostalog, među mnogim drugim dobrim stvarima da obezbedimo, zato što smo se ponašali ovako ozbiljno i odgovorno, razvijali dobre odnose, širili svoja tržišta, osvajali nova, dovodili investitore, zapošljavali ljude, sticali više i pažljivo domaćinski se odnosili prema tome što stičemo, pa onda to pametno ulagali. I danas tu vrstu investicija mi imamo. Tu vrstu investicija koja se odnosi na novi investicioni ciklus koji je najavio predsednik Aleksandar Vučić u vrednosti, od fantastičnih za Srbiju pet do deset milijardi evra, mi ćemo moći ovakvim odgovornim i domaćinskim odnosom da iznesemo. Potpuno je jasno da to Srbija nije mogla ni da zamisli u periodu od nekoliko godina unazad. Dakle, morala je Srbija da dođe do tačke da tako nešto može da finansira. Danas kažemo i to kažem otvoreno, može i hoće. Dakle, ne samo te krupne projekte poput metroa, za koji sada više ne mogu da se dogovore koji su hteli i na njemu da opljačkaju narod i na njemu da se dodatno obogate, pa ga hvalili sve vreme, ali nisu prstom mrdnuli za njega, sada kažu da li nam treba. Ali treba nam, napravićemo, poput Koridora 10 i južnog kraka, nego i istočnog koji će se otvoriti uskoro. Koridora, takođe o kom ćemo govoriti na ovoj sednici, ali pod jednom drugom raspravom, pa neka ostane malo više da se kaže na tu temu ovih dana, koji će spajati Koridor 10 i Koridor 11. Dakle, za Srbiju fantastično vredna infrastruktura. Nešto što nam je, zaista, ne samo potrebno nego toliko dobro došlo da će biti teško da bilo ko objasni zašto to za Srbiju ne valja. Priča Đilas, znamo već iz kojih razloga, rekli smo i objasnili smo ih. I onu vrstu investicija i onu vrstu ulaganja koja možda ne deluje toliko atraktivno, ali je za ljude suštinski važno. Primera radi kanalizacionu mrežu za onu levu obalu Dunava, zbog poplava ovih dana, o tome se govorilo. Dakle, bukvalno je reč o vrednosti od više desetina miliona evra. To je i danas strahovito veliki novac. Ali danas, za razliku od perioda kada se samo gledalo koliko će desetina ili stotina miliona evra da završi na kontu Đilasović firmi ili u Jeremićevim preduzetničkim radnjama, taj novac može da obezbedimo bez da to bude na račun nečije budućnosti, bez da nečija deca u ovoj zemlji to treba da smišljaju kako će da vrate, nego na osnovu onoga što smo već zaradili, što smo stekli, što možemo da podnesemo da isfinansiramo, a da ne ugrozimo ni sami sebe, ni svoju decu, ni njihovu budućnost. Tu vrstu infrastrukture koju takođe čekamo decenijama poput Koridora, mi hoćemo da radimo i to će da bude jasna realnost. Kada govorimo o ulaganjima, da ne bude da je glavna tema iz bilo kog razloga Beograd ili oblast kojom treba da prođe put ili železnica, svaki deo Srbije, ali bukvalno svaki deo Srbije, od najsevernije do najjužnije tačke može da posvedoči činjenicu da se ozbiljan napor ulaže da se dovedu kompanije, da se dovedu firme, fabrike, proizvodni pogoni da se otvore, svuda gde može, bukvalno svuda gde možemo u različitim delovima Srbije gde nikoga nije bilo, bukvalno, nije se dešavalo da stranac da prođe ni ako slučajno zaluta, mi smo od opštine do opštine, od grada do grada mogli da posvedočimo da je Aleksandar Vučić lično otvarao, dakle ne samo prisustvovao kada su započinjali radovi, nego otvarao završene objekte u kojima ljudi danas privređuju, u kojima stiču svoj dohodak na osnovu koga imaju i decu da školuju i da im kupe ono što im je potrebno od obuće, negde pošalju. Sve ono što, rekao bi čovek, se podrazumeva da je normalno, ali što je za te ljude bilo nezamislivo dok se nije našao na čelu Srbije neko ko je u stanju da im obezbedi dobra rešenja i da to što jeste normalno njima postane i pristupačno. Svaki deo Srbije , i KiM o kome smo govorili iscrpno pre samo dve nedelje ili tri, u ovoj sali ovde, 140 projekata danas Republika Srbija finansira vezano za KiM koji su neposredno važni za naše ljude, za naše sunarodnike koji žive na teritoriji naše južne autonomne pokrajine, 140, među kojima su strateški projekti. Dakle, projekti vanserijske važnosti. Među njima je sigurno i regionalni vodovod za sever koji će sada na Vidovdan 28. juna biti otvoren. Kada je to mogao iko da pomisli da je realno da se započne, dovede u neku zrelu fazu, a kamoli da se kompletira, pre Aleksandra Vučića i SNS? Pitanje za sve –kada? Svi znamo odgovor. Opet smo rekli danas i reći ćemo koliko god puta je potrebno zašto je odgovor takav. Nije to naravno jedino, Rajska banja u Banjskoj, mnoge druge stvari, i osnovna infrastruktura i važni objekti i škole ako želite, vrtići, bolnice, domovi zdravlja. Sve to mi danas da finansiramo možemo i to upravo i radimo. Primera radi, kada je reč o KiM, šta imamo da ponudimo svetu, a da je proizvod domaće pameti, domaće sposobnosti, onoga što su marljivi ljudi u ovoj zemlji svojim rukama stvorili, pa evo sada, kada pomenuh ovaj Vidovdan, moći će da se vidi, da svojim očima vidi i da se uveri svaki zainteresovani građanin, baš ovog petka, na Vidovdan, na sajmu naoružanja i vojne opreme. Partner koji je danas počeo u Beogradu, pre svega je namenjen poslovnim korisnicima u prva dva, tri dana, a u petak svi zainteresovani građani mogu da vide šta se nudi, ne samo na svetskom planu od strane drugih kompanija koje se bave najsavremenijim naoružanjem, najnovijim tehnologijama kada je reč o vojnoj opremi, nego šta može da ponudi Srbija. Šta naše kompanije, a čini mi se, od 120 izlagača, bezmalo 90 i nešto, 100, jesu naši predstavnici, jesu naše firme, naše kompanije, naši razvojni instituti i preduzeća. U domenu odbrambenih tehnologija mi danas pravimo mnogo toga što bi neko ko se tim stvarima ne bavi, ko to ne prati, mogao da kaže - proizvodi samo Amerika, ili velike zemlje Zapadne Evrope, u šta spada i lično naoružanje najnovije generacije, ali i savremeni elektronski sistemi. To, dakle, dame i gospodo, danas Srbija jeste u stanju da proizvode, to danas Srbija jeste u stanju da plasira i da sarađuje sa najvećim, najzvučnijim svetskim imenima. Danas otvaranju partnera prisustvuje lično Aleksandar Vučić, a tom prilikom, u njegovom prisustvu, zakazano je i potpisivanje Sporazuma o saradnji između vojnog zavoda "Moma Stanojlović" i "Erbasa". Zamislite tu vrstu kooperacije, ne samo u domenu odbrambene tehnologije i vojne industrije, nego u bilo kom drugom. Koliko je velikih, zvučnih imena, svetski poznatih, došlo u Srbiju, formiralo partnerski odnos sa našim kompanijama u poslednjih godinu ili dve, koliko smo samo primera iznosili ovde. I da pronađete zapadne kompanije, poput onih koje su u industriji avionskih motora. Dakle, najbolja moguća tehnika i tehnologija. Ali da pogledate i kompanije koje pripadaju tzv. istočnom svetu ili svetu koji, rekao sam već, dolazi sa krajnjeg istoka, na primer iz Kine. Te investicije, Železara, RTB "Bor", to su stvari koje je trebalo obezbediti i izgraditi. I njihove vrednosti. To su vrednosti koje čovek, običan čovek, mali čovek, ne može da razume, ne može da zamisli koliko iznose - milijardu i 400, skoro 500 miliona vrednosti ulaganja u RTB "Bor". Teško je objasniti šta sve može da se kupi za to. Ali, za te stvari, koje obezbeđujemo, mi direktno osiguravamo svoju budućnost. Zato što, još jednom, u nju hoćemo da pametno ulažemo, zato što nam je stalo da obezbedimo one uslove koji su potrebni da Srbija svakog dana napreduje nešto više, da sutra Srbija ima one uslove koji će omogućiti onima koji dolaze nakon nas da kažu - imamo dovoljno prostora, imamo dovoljno sredstava. Da sada mi pokažemo da možemo da ostvarimo više nego što su naši očevi. A oni su nam, svakako, ostavili više nego što su imali njihovi ili više od onoga što su dedovi naših očeva mogli i da sanjaju. Zbog ovakvog odnosa i ovakve vrste ozbiljnog pristupa i planiranja, Srbija danas, koliko god se to ne dopadalo različitim Đilasima, Jeremićima, evrofanatičnom Obradoviću, Živkoviću, nije bitno, zaista nalazi u svojevrsnom zlatnom dobu. Dakle, u dobu kada mi beležimo veće plate, veće penzije, rast među top 10 u Evropi na godišnjem nivou, kada dovodimo strane kompanije, ali kada podstičemo stvaranje naših sopstvenih. Gradimo našu kuću na pametan način i zbog toga imamo odakle da realizujemo sve ovo što generacije pre nas nisu mogle da zamisle. I još jednom, ostavimo onima koji posle nas dolaze značajno više nego što smo zatekli, a opet da bude dovoljno dobro kao neka odskočna daska za njih da nas u dobrim stvarima nadmaše. I to su odgovori kada je reč o ulaganjima, to su odgovori kada je reč o investicijama, to su odgovori kada je reč o odgovornom odnosu prema budućnosti. To je, na samom kraju, dame i gospodo, kako se u praksi dokazuje ono što se neretko priča - da se Srbija voli, da se ta ljubav pokazuje delima. Lako je reći da je to ispravno. Teško je pokazati. Jer, pokazati to, to zahteva naporan rad, to zahteva mukotrpan rad, to zahteva odsustvo bilo kakve želje za ličnim udobnostima onih ljudi koji su odgovornost preuzeli. Zbog toga što se prema tom radu odnosimo kao prema nečemu što je najvažnija naša obaveza, upravo zato što je vredan onome što je najveća naša vrednost, naša Srbija, mi ovu vrstu rezultata postižemo. Ko njima može da konkuriše? Može da konkuriše za poverenje ljudi u Srbiji. Ko ne može da se približi ovim rezultatima, taj, i to je finalna poruka za dežurne kritičare svega i svačega, ne treba uopšte da razmišlja da se politikom bavi, bar ne u Srbiji i bar ne u vreme kada mora da konkuriše Aleksandru Vučiću i Srpskoj naprednoj stranci. Da bi konkurisao, moraće da bude od Aleksandra Vučića i Srpske napredne stranke bolji, a takvog danas u Srbiji nema. Hvala najlepše.
Hvala doktore Orliću. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite, kolega Rističeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, Nušić - znanje ima granice, neznanje nema. Milija nije tu, pa ja moram da objašnjavam. Dakle, vi ste pominjali Zorana Živkovića, velikog poljoprivrednika u pokušaju. On ima nauku. Nauka znači naučiti. Jeste da od škole ima samo veliki raspust, ali je naučio sa šibicama. Pa, ako je to nauka, onda ove mlade generacije mogu nešto da nauče od njega, posebno po pitanju malih i velikih prevara. Ali, veterinarski tehničari bi mogli da nauče kako se umesto vakcine za kokoške vakcinisanje može izvršiti i rastvorenim jogurtom. Jeste da posle toga kokoškama nema spasa, ali se to da lepo naplatiti. Dakle, svako poređenje sa Zoranom Živkovićem je ponižavajuće za sve buduće mlade generacije. Kaže - znanje je moć sa kojima možete da promenite svet, pa verujem i ovu državu, mislim da je to rekao Mandela, da i ovu državu možemo promeniti investicijama u znanju. Po meni, bitno je da učitelji prvo nauče. Ja nisam od onih koji će da kritikuju samo jedne doktorate. To su ovi žuti krpelji naučili - samo doktorati koji nisu njihovi, to su sumnjivi doktorati. A s obzirom da su oni držali sve univerzitete, s obzirom da oni imaju te sede naučne glave, ja se pitam kakvi li su njihovi doktorati, s obzirom da veliki broj njihovih doktora, profesora, doktora nauka, gotovo da nemaju ni jedan naučni rad. Recimo, šta mogu mladi da nauče od Jove Bakića? Jovo Bakić dugocevac. Kako sa kratkih cevi u nauci, u zauzimanju RTS-a, zamislite taj rad, ono, to ti je onako kao rad, naučni rad Jove Bakića, kako političke protivnike juriti ulicama? Kako ih juriti i kako mlade naučiti, preneti to znanje? Znači, po meni, znanje mora da bude i primenjivo. Znači, prvo onaj koji želi nekog da uči mora sam nešto da nauči. Šta će Jovo Bakić da prenese od svog znanja ukoliko predaje duge cevi, zamenu kratkih cevi dugim cevima u RTS-u i ukoliko predaje kako juriti političkog protivnika ulicom? Kakvo je to znanje? Tu moramo da definišemo razliku između zvanja i znanja. Znači, oni koji uče prvo su trebali nešto da nauče, pa kada steknu zvanje trebali su imati neko znanje, a to znanje mora da bude prenosivo. Mora da se uči do smrti. Kada neko umre, za koga mislim da je jako pametan, meni je žao čoveka, ali mi je još žalivije što je umrlo u znanje sa njim. Ako to znanje nije preneto, onda je to višestruka šteta. Ne samo da je umro čovek, ne samo da je umro pametan čovek, već je sa njim umrlo i znanje koje nije na dovoljan način ili nije uopšte preneto. Znanje mora biti primenljivo, a po meni još bi važnije bilo da bude primenljivo i u ovoj zemlji. Možda ćemo mi u naučnom istraživanju dobiti nekog novog Teslu, Pupina, Milevu Marić, možda ćemo Milankovića ponovo, ali pitanje je gde će to znanje biti primenjeno. Želeo bih da ono bude primenjeno kod nas, pre svega u našoj privredi, da to znanje koristi, dakle kad nešto naučim, da od toga imam koristi ja, da ima društvo, da ima država, da imaju korist neka nova pokoljenja, da državu uvek novim generacijama ostavimo u boljem stanju nego što smo je mi dobili od prethodnih generacija. Ali, ja ne vidim da mi takvu vrstu znanja imamo. Zamislite Čedomira Čupića, on prenosi znanje kako juriti mlade studentkinje i kako predavati, recimo, ja to ne mogu ovde ni da kažem, iako on na predavanju vrlo mladim ljudima govori o nekim svojim seksualnim aluzijama. Zamislite to znanje koje treba preneti i koje prenosi Čedomir Čupić. Hajde zamislite Danicu Popović. Zamislite Danicu Popović koja svog kolegu profesora izbriše iz udžbenika samo zato što je umro. Znači, uzmemo nas dvoje prevodimo rad, kolega prevede 11 poglavlja, kolega Atlagić, ja prevedem 10, lepo to stavimo za udžbenik i, ne bude primereno, kolega Atlagić umre, ne budi primereno. Zamislite, sledeće godine ja ga izbrišem iz udžbenika, odštampam ponovo, malo promenim rečenice. Vama je to smešno, ali to je uradila profesorica Ekonomskog fakulteta, zove se Danica Popović. I „N1“ televizija, to je ona ista neregistrovana „N1“ televizija, i to je znanje i umetnost, kako napraviti 500 miliona evra preko lažnih, preko graničnih kanala SBB, kako koristiti državne resurse i kako opljačkati državu Srbiju kroz pretplatnike itd, kao Đilas i Šolak i steći 500 miliona evra, kolega Orliću. Dakle, gospođa Popović je, nema laži, nema prevare, izbacila mrtvog kolegu. Kriv je jadan samo zato što je umro, nema više njega na udžbenicima, upišeš svog asistenta i teraš dalje. Dakle, čovek je umro, umrlo je i njegovo znanje, a bogami i ono znanje koje je preneto preko tog udžbenika prevodom itd, i to izmisliš i nikom ništa. Zamislite tu vrstu znanja i zamislite tu najezdu takvih vrsta doktora nauka. Moderna nauka ovo ne može da objasni. Dakle, ovakve naučnike, tipa Danice Popović, Čedomira Čupića, Jove Bakića, moderna nauka ne može da objasni. Onda kad vam, recimo, Zoran Živković priča o akademskoj čestitosti i podnese predlog zakona o akademskoj čestitosti, mislim da je tražio i anketni odbor o akademskoj čestitosti, a on od škole ima onu višu uzaludnu i već sam rekao da od školske spreme ima jedan veliki raspust. Takođe, u zakonu piše ovo vojno istraživanje, naučno-istraživački rad pri vojsci. U zakonu će to da reguliše Ministarstvo odbrane. Meni sem privrede, i to je jako zanimljivo, jer ima veze i sa privredom… Dakle, mi smo mala zemlja. Postoji Kenedijeva izreka koja kaže – nesreća, ali moramo reći da samo spremni za rat možemo sačuvati mir. Namerno nisam hteo da citiram Tita, već sam citirao Kenedija. Mislim da je bio potpuno u pravu. S obzirom da smo mi zemlja koja se ekonomski razvija, ja mislim da mi svoj ekonomski razvoj možemo da baziramo malo i na vojnoj industriji. Pre svega mi moramo, po meni, iz rasta bruto domaćeg proizvoda izdvajati više za nauku. Recimo, za nabavku vojne opreme, ako je rast 4%, ja bih jednu četvrtinu, 1%, darovao za nabavku novih sistema u odbrani, novog oružja, oruđa, aviona, tenkova, dronova, protivvazdušnih sistema, dakle sve ono što je neophodno da se zemlja odbrani. Mala smo mi zemlja opkoljena velikim interesima. Mislim da je nama neophodno da naučna otkrića i naučna saznanja baziramo na nabavljenim sistemima i da ih unapredimo, da naša vojna industrija, da prvo naša nauka, da naša istraživanja, da naša naučna otkrića budu vezana za unapređenje oružja, tehnike, zaštite ljudstva. Mala smo mi država sa malim brojem stanovnika da bi žrtvovali ljude. Želim da mi nabavimo najmoderniju tehniku, da je osmislimo, unapredimo i ako je potrebno da žrtvujemo tehniku, a ne ljude. Ne bih želeo da dođe do rata, ja nisam Amerikanac. Ne želim da naučna otkrića koristimo kao kriminalci, da mašemo nekom sekirom koju smo izmislili i da mašemo kao kriminalci. To rade Amerikanci, nema potrebe da ja to radim. Nisam ja bacio atomsku bombu, nisam ja istrebio jednu rasu ljudi, Indijance, nisam bacio atomsku bombu, nemam ni želju da vraćam osiromašenim uranijumom Amerikancima, u istoj ambalaži u kojoj su oni to učinili nama. Znači, nemam nameru da im vratim ni osiromašeni uranijum, ni obogaćeni, da se razumemo, ni u ambalaži u kojoj su to oni nama poslali, ali mi moramo imati istraživanja u vojne svrhe, mi moramo ojačati svoju vojnu industriju, kroz to možemo ojačati i ekonomiju. Nisam za to da mi isključivo koristimo ta oružja, mi da ih koristimo za ne daj bože. Mi treba da imamo i dovoljno plugova i dovoljno mačeva, da ono što plug zaradi mač može da odbrani. Ali sam pre svega za to da onima koji žele da ratuju mi njima prodamo to oružje, a da mi ratujemo samo za ne daj bože. Hvala.
Hvala, kolega Rističeviću. Pošto nema više prijavljenih, za reč se javio ministar Mladen Šarčević. Izvolite, gospodine ministre.
Hvala, predsedavajući. Neću dugo. Mislim da je bila danas jako lepa diskusija u ogromnoj meri i da su ljudi koji se bave i naukom i obrazovanjem shvatili šta je bila poenta današnjeg dana, zakona i onoga što iz ovoga proizilazi. Ono što je bitno i što su kolege iz grupe SRS pitale, ja sam stigao da kažem koleginici Nataši Jovanović, da je Institut za savremenu istoriju i da je novi direktor Peđa Marković već pokrenuo priču oko projekta vezanog za Haški tribunal, tako da nas i slušaju ljudi, a i već rade neke stvari po tom pitanju. Nauka je svakako najbolji deo ne samo srpskog društva, pretpostavljam i u drugim društvenim sredinama, u drugim državama, jer to je nešto što ljude spaja. Teško ćete naći bilo koju drugu kategoriju u nekom ljudskom odnosu, bilo kakvoj komunikaciji i društvu, kao nauku koja apsolutno spaja ljude i nauka nema granice, i to je živa istina. Tako da, ja sam to mnogo puta izjavio i sada ću, da je nauka sigurno najkvalitetniji deo srpskog društva i da je red bio da se odužimo, da donesemo dobre zakone, da napravimo dobar ambijent, a da ne ponavljam ono što smo rekli od uvodne reči i mnogi ovde koliko je samo za kratko vreme ova vlast uspela da izgradi, koliko stvari se sada radi, da je to jedna prava renesansa nauke. Ako je ovo trajalo malo duže, trajalo je baš zbog toga da dođemo do krajnjeg konsenzusa. Isto tako, radimo Zakon o finansiranju visokog obrazovanja koje je jedan težak zakon, ali ga radimo dugo. Hoćemo da dugo traje i da ljudi nemaju od toga probleme i razmirice. Mnogo je toga bilo nedovršenog, ostavljenog i mnogo je neke lažne kritike. Ministarstvo kojim ja predsedavam je sačinjeno od jako kvalitetnih ljudi koji vole svoju zemlju, koji su ovaj posao prihvatili iz najboljih ljudskih i patriotskih namera. Zato mi delujemo kao tim, zato kada govorimo o bilo kom nivou obrazovanja, o investicijama, učeničkom standardu, o dualnim modelima, o predškolskom, mi radimo sve na isti način. Ne postoji deo sistema obrazovanja, nauke i tehnološkog razvoja koji je zapostavljen. Znači, radi se novi nastavni plan i program, ili kako kažu, kurikulum za predškolski uzrast, jedan od tri najbolja, kaže Unicef. Radi se novi kredit banke EIB za infrastrukturu na predškolskom, podizanje nivoa kapaciteta i obuhvata dece, da bi rana pismenost dala bolji rezultat. Završava se prva godina učenja i nastave u reformisanom planu i programu prvog, petog razreda i prvog razreda srednje. Urađena je reforma gimnazija. Znači, za nadarene đake smo uradili i IT odeljenja, mislim da će ih biti 58, što je rekord i pod vrlo tvrdim uslovima, uopšte nema ništa lagano, mora sve da se radi najteži mogući način, ozbiljne pripreme. Ove godine smo pustili za nadarene za hemiju i biologiju, računajući da deci koja će ići na mnoge fakultete ne samo biološke, hemijske, na molekularnu biologiju ili medicinu, čitave grane, veterinu i farmaciju, tehnologiju, da su im ta dva predmeta bitna. Odaziv je bio tri puta veći. Znači, nijedna tema nije promašena. Visoke škole su doživele jednu pravu renesansu i o tome ćete tek čuti. Nauka je radila strpljivo i meni je jako važno da sve ove stvari vezane za Fond za nauku, funkcionišu odlično. Odličan izbor vršioca dužnosti direktora koja je marljivo, vredno i radno taj posao radila u kratkom roku. Ne mogu da ne spomenem i direktorku Naučno tehnološkog parka u Beogradu, gospođu Danilović koja je ovo uradila besprekorno, koja pomaže drugim gradovima i centrima i vlada jedna dobra sinergija između ljudi koji radi na univerzitetima, koji rade u naučnim institucijama i njihovog matičnog ministarstva. Mi smo čak dobili aplauz i na Senatu beogradskog univerziteta, što se izgleda nikad nije ni desilo, ali, ne pričamo bajke, mislim da ljudi doživljavaju nas kao prave saradnike. Da se osvrnemo sami i na mišljenje Evropske komisije koje je nedavno izrečeno, koje su ovde svi tako lepo prespavali, Poglavlje 25. i 26. nauka i obrazovanje, najbolja ocena, sa najvišim ocenama. Ostvarenost reformi od kada mi vodimo Ministarstvo je podignuta na 95%. Znači, to su oni rezultati koje ne može niko ni da gurne pod tepih ni da zapljune, a ovo je tek početak, jer i drugi i šesti osnovne, drugi gimnazije, i sve to mora da se dizajnira i reforme su spore, to prosto mora da znate, dok ceo ciklus ne prođe, niste videli šta ste napravili. Mi imamo definisane planove i programe u Nacionalnom prosvetnom savetu i za treći i sedmi i treći gimnazije. Imamo definisan projekat matura, koji još od 2012. godine stoji u fiokama. Znači, već ga radimo 2,5 godine doći će na red 2021, kada deca koja su upisala pre dve godine steknu pravo da po njemu polažu. Kompletno menjamo paradigmu učenja i nastave, ide se ka tome, što kaže poslanik Rističević, da znanje traje, da se prepozna. I, to je bitna razlika od onoga što je do sada učeno. Već sada ljudi u obrazovanju koje su navikli nekad raspuste imaju u toku leta intenzivno obuke, 22.000 ljudi, nastavnika se dalje obučava za promene učenja nastave, za digitalne obuke. Idemo intenzivne obuke paralelno, jer ide 10.000 digitalnih učionica. Ono što smo mi napravili u digitalnom sektoru kroz osnovne škole, obaveznu informatiku, nadarene za gimnaziju na tehničkim fakultetima je uzor koji od nas traži i Britanski savet i UNICEF i Evropska komisija da pomažemo drugim zemljama. Mi smo tu postali mentori, što za našu javnost je možda neuobičajeno. Ono što je jako važno, neko je pomenuo da neće se stvoriti neki Tesla ili Milanković ili Pupin tako lako, ulaskom u CERN mi smo potpisali još jedan sporazum, a to je da naši svi nastavnici fizike odlaze tamo na obuku da bi njihovo znanje bilo, mnogo ozbiljnije, jače, da ovde u Srbiji radeći svoj posao sa mladim naraštajem stvore potencijalne moguće naučnike tog profila. Tako da ima stvarno još puno da se radi, ali bar je sistem postavljen na noge, dizajniran je, još je pun raznih rupa i problema, to ne krije, ali verujte za dve i po godine to niti je moglo više niti brže. Hvala vam puno na razumevanju.
Poštovani gospodine ministre, Šarčeviću, hvala na učešću u radu, takođe i narodnim poslanicima. Završavamo danas sa radom i nastavljamo sa radom sutra u 10,00 časova. Hvala.