Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dobar dan, nastavljamo rad sednice Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini. Prema službenoj evidenciji, sednici prisustvuje 140 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da je u sali prisutno 87 narodnih poslanika i da, prema tome, postojikvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavamo vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Milena Milošević, Miroslav Markićević, Velimir Stanojević, Goran Paunović i Sava Urošević. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENI ZAKONA O POREZU NA PROMET (nastavak ) Po Poslovniku, gospodin Vučićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram član 97. stav 1, pošto sam kao govornik juče loše protumačen. Naravno, juče sam pričao o Zakonu o porezu na promet i rekao da je fiskalizacija nešto što je, u krajnjoj liniji, normalno, ali da očekujemo da će, da bi to bilo dobro, časno i pošteno, biti uvedena u svim delatnostima ili se neće praviti izuzeci. Naravno, kada se prave izuzeci na neki način se odmah stvara sumnja i mogućnost komentara. Pošto sam privatni lekar, mi smo na Odboru za zdravstvo zauzeli stav da privatni lekari treba da budu izjednačeni sa društvenim: da budu oslobođeni fiskalnih kasa ili da ih imaju, ali isto kao i društveni lekari. Naravno, to tako ovde nije. Reći ću šta je sve oslobođeno od fiskalizacije. Na neki način, ovo stvara sumnju, sa jednim lošim obrazloženjem da za pojedine delatnosti nije mogao da se iznađe softver. Evo spiska delatnosti koje nisu u obavezi da uvode fiskalne kase: „Ministarstvo za finansije i Ministarstvo trgovine, turizma i usluga ocenili su da je prethodna Vlada u Zakonu o porezu na promet odredila preširoku listu delatnosti koje imaju obavezu da evidentiraju promet preko fiskalnih kasa, te bez objektivnog sagledavanja specifičnosti poslovanja pojedinih delatnosti. Ministarstvo finansija pripremilo je izmenu Zakona o porezu na promet i nacrt ovog zakona o fiskalnim kasama, kojima će određene delatnosti biti oslobođene ove obaveze, što praktično znači da ne moraju da uvedu fiskalne kase“. Onda se kaže: „Novim rešenjem, od obaveze evidentiranja prometa preko fiskalnih kasa bile bi oslobođene sledeće delatnosti: prodaja karata putnicima u drumskom, železničkom, vodnom i vazdušnom saobraćaju; prevoz robe u drumskom saobraćaju; taksi prevoz; delatnost banaka i drugih finansijskih organizacija i osiguranja, reosiguranja i PTT usluga; delatnost putničkih organizacija; delatnost verskih organizacija; usluge zdravstvenih ustanova koje se naplaćuju kroz učešće osiguranika u troškovima zdravstvene zaštite; participacija; advokatski poslovi; ulična prodaja sladoleda, kokica, lozova, štampe itd; prodaja proizvoda preko štampanih i elektronskih medija, koji se naplaćuju pouzećem; usluge čistača cipela i nosača; prodaja proizvoda preko automata." Naravno, smatram da pojedine delatnosti, pogotovo one koje su paušalne, treba da budu oslobođene. U svakom slučaju, ne mogu prihvatiti da određene delatnosti ovo budu. (Predsednik: Gospodine Vučićeviću, vreme.) Ono što smo tražili, to je da se privatni i društveni doktori izjednače. Zašto? Reći ću vam sada - na osnovu Odluke Upravnog odbora KBC Kragujevac od 5. novembra 2001. godine, Odluke Upravnog odbora Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje itd. o povećanju cena zdravstvenih usluga, utvrđen je nov cenovnik vanstandardnih usluga. Navešću samo neke usluge koje se ...
Izvinite, nećete navesti. Isteklo je četiri minuta. Javili ste se po Poslovniku, da ste pogrešno protumačeni i ne možete sada da iznosite materijale u roku dužem od minut. Budite ljubazni i završite.
Dobro, završiću, ali želim da kažem da su privatni lekari, u odnosu na društvene, degradirani, a ovo ću izneti drugom prilikom.
Reč ima narodni poslanik Branislav Rankić, a neka se pripremi narodni poslanik Branče Stojanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je jedan potpuno bespotreban Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona. Nepotrebno je da o ovome raspravljamo, a to samo dodatno opterećuje rad ove sednice. Jedna cela tačka dnevnog reda je posvećena ovoj dopuni, koja se sastoji od jednog člana. Ovakvim predlozima dopuna svaki poslanik gubi, od ovih poslanika koji podržavaju Vladu, da poslanike SRS ubuduće optužuje za opstrukciju rada Skupštine. O čemu se radi? Radi se o tome da je izmenom člana 38. Zakona o porezu na promet, u stvari, Vlada samo sebi htela da preuzme ingerencije, da na poseban način uredi koje bi to još delatnosti i usluge bile izuzete od fiskalizacije, odnosno uvođenja fiskalnih kasa. Vidite, na kraju, član 38. zadnji stav kaže da Vlada Republike Srbije donosi bliže propise o načinu evidentiranja prometa preko fiskalne kase i dinamiku uvođenja tih kasa. Znači, već u članu 38. je postojala zakonska mogućnost da Vlada Republike Srbije bliže odredi na koji način će regulisati ovu problematiku. Kad se već menjao ovaj član, onda je trebalo i ovaj rok koji je naveden - da se uvođenje fiskalnih kasa, odnosno ta dinamika mora završiti najkasnije do 31. maja 2004. godine, to je trebalo izmeniti, iz razloga što je i sam ministar juče rekao da je tek negde oko 60% ove fiskalizacije završeno, a da 40% još nije završeno, što znači da su ovi rokovi probijeni i da nikome ne pada na pamet da ovo menja i, eventualno, pomera rokove. Menja se nešto čime bi se dalo pravo Vladi, koje već ima u članu 38, da posebno, u saradnji sa ministrom finansija i ministrom za turizam, odredi naknadno koje bi to usluge bile izuzete od fiskalizacije. Međutim, mi znamo da većina poslanika u danu za glasanje mora ovo izglasati, jer imamo loše iskustvo. Ukoliko se desi da ovo ne izglasamo, možemo za neki dan očekivati da nam se ponovo ovo vrati na dnevni red. Već smo imali jedno takvo iskustvo kada je u pitanju zakon iza koga je stajao ministar finansija. Bespotrebno je što se sve ovo dešava, kad se ovo usvoji i stupi na snagu posle osam dana, ostaje još svega pet meseci za primenu. Do tada će već morati celokupni softver ili nešto od softvera u već postojećim fiskalnim kasama da se menja, s obzirom da će se drugačije preračunavati porez, da će ovaj zakon prestati da važi, da će početi da važi zakon o porezu na dodatu vrednost, o kome smo raspravljali u prethodnoj tački. Moje mišljenje i mišljenje poslaničke grupe je da je bespotrebno opterećen rad Skupštine, da nema potrebe za ovim. Međutim, ako se Vlada na to odlučila, mi ćemo sigurno raspravljati i dalje o ovom zakonu. Ništa se novo ne dešava od onoga što već nije postojalo u članu 38.
Reč ima narodni poslanik Branče Stojanović, a neka se pripremi narodni poslanik Goran Cvetanović.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, SPS će podržati ovaj zakon o porezu na promet. Mislimo da izmena koja je predložena ide u pravcu rešavanja određenih problema, koji su nastali primenom fiskalnih kasa. Juče smo ovde čuli od kolega, poslanika medicinske struke tj. lekara, neke razloge iz ove struke oko fiskalnih kasa, a iskoristiću priliku da kažem nekoliko reči vezanih za funkcionisanje javnih preduzeća iz oblasti komunalnih delatnosti. Naime, kao što je poznato, naplata računa za komunalne usluge od građana, u većini komunalnih preduzeća, vrši se na blagajnama preduzeća, po već ispostavljenim računima na osnovu očitanih mernih instrumenata, bez obzira da li su to merni instrumenti - vodomeri ili su to - utvrđene površine na osnovu kojih se ispostavlja račun. U slučaju naplate komunalnih usluga nije uvek moguće ispoštovati uvedeni princip, jer je sled događaja potpuno suprotan, odnosno korisnicima se usluga prvo pruža, a tek onda, nakon izvršenog merenja i ispostavljanja računa, naplaćuje. To znači da korisnici po dobijanju računa, za pruženu uslugu, dolaze na blagajne preduzeća da izvrše plaćanje, i to pretežno plaćaju deo računa, u skladu sa svojim mogućnostima, a ekonomska prinuda ne postoji, jer je usluga već pružena. Praktično je nemoguće da blagajnici primenom fiskalnih kasa, na licu mesta, izrađuju račune, jer bi to zahtevalo da u svakom trenutku blagajnik raspolaže podacima o potrošnji svakog pojedinog korisnika. Problem se uvećava ako se ima u vidu napred navedena činjenica, da korisnici uglavnom plaćaju samo deo potrošnje, pri čemu bi ostatak potrošnje ostao nefakturisan. Tome treba dodati da se naplata komunalnih usluga i inače sprovodi uz velike teškoće, odnosno da veliki broj korisnika plaća sa zakašnjenjem, što povlači obračun zatezne kamate koju je nemoguće obračunati na fiskalnoj kasi. Uglavnom, ako bi se račun za pružene komunalne usluge sačinjavao tek prilikom naplate tj. primenom fiskalnih kasa, to bi značilo da bi se prihodi priznavali po gotovinskom principu, što je suprotno Zakonu o računovodstvu i reviziji. To je, da kažem, jedan od razloga što ćemo podržati ove izmene kod ovog zakona. Očekujemo da resorna ministarstva na osnovu ovih činjenica, a i dodatnih provera na terenu, ove specifične situacije, kakve su - naplata u javnim komunalnim preduzećima –uzeti u obzir. Ova izmena koja je predložena od strane Vlade ide u tom smislu da se ovakvi problemi, između ostalih, i ovakve poteškoće rešavaju na brz i efikasan način. Toliko, hvala.
Reč ima narodni poslanik Goran Cvetanović, neka se pripremi Milovan Radovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je zaista najkraći Predlog zakona koji sam video i pročitao. Ima samo dva člana, a od toga je jedan koji kaže kada stupa na snagu ovaj predlog zakona. Razlozi za donošenje ovog zakona sastoje se u tome da poljoprivredni proizvođači, vlasnici samostalnih zanatskih radnji, koji na pijačnim tezgama i sličnim objektima prodaju poljoprivredne proizvode i sopstvene proizvode zanatstva i domaće radinosti, nemaju obavezu da evidentiraju promet preko fiskalnih kasa. Postavlja se pitanje - da li inkasanti koji rade na pijacama, u Parking servisu, moraju da imaju fiskalne kase ili nisu u obavezi. Problem je, pre svega, tehničke prirode, jer treba da se iznađe adekvatno softversko rešenje i solucija, da bi se taj promet evidentirao. Verovatno su morali o tome na vreme da razmišljaju, kada su uvodili fiskalne kase. Kažu da će ovi efekti biti upravo u tome da se izvrši efikasnija kontrola poreskih obveznika, a opet, ministar koji nije prisutan, po običaju, kada govorim, kaže da će on upravo da odredi bliže propise - koja su lica izuzeta od obaveze evidentiranja prometa preko fiskalnih kasa zbog specifičnosti delatnosti koju obavljaju i nemogućnosti iznalaženja adekvatnog softverskog rešenja za fiskalnu kasu. Nije definisano - koji promet, koje robe, koja je to neidentifikovana roba. To, verovatno, ministar zna, ali ne želi da to svoje saznanje podeli sa narodnim poslanicima, da bi kao i uvek sve ingerencije prebacio sebi na pleća, koja nisu baš tako jaka. Postoji spisak delatnosti koje nisu u obavezi da uvedu fiskalne kase. To su, pre svega, prodaja karata putnicima u drumskom, železničkom, vodenom i vazdušnom saobraćaju; prevoz robe u drumskom saobraćaju; taksi prevoz; delatnost banaka i drugih finansijskih organizacija osiguranja i reosiguranja; PTT usluge; delatnost putničkih organizacija i tur-operatora; delatnost verskih organizacija; usluge zdravstvenih ustanova koje se naplaćuju kroz učešće osiguranika u troškovima zdravstvene zaštite, odnosno to je u narodu poznata - participacija; advokatski poslovi; ulična prodaja sladoleda, kokica, lozova, štampe (kolporteri); prodaja proizvoda preko štampanih i elektronskih medija, koja se naplaćuje pouzećem; usluge čistača cipela i nosača; prodaja proizvoda preko automata. Sada je interesantno da advokati, koji imaju jak lobi, pošto su pravnici po struci, njih se ministar plaši i njima je to omogućio, nemaju fiskalne kase. Ljudima koji se bave taksi prevozom, s obzirom da su u mogućnosti da blokiraju saobraćajnice i saobraćaj u Beogradu i Srbiji, i te kako nije uvedena fiskalna kasa. Znači, vrši se selekcija samo tamo gde postoji opasnost da se Vlada Republike Srbije ugrozi blokadom puteva. Ako već kažu da su usluge zdravstvenih ustanova, koje se naplaćuju kroz učešće osiguranika u troškovima zdravstvene zaštite, odnosno kroz participaciju, mali iznos u zdravstvu - odgovorno vam tvrdim da nije samo participacija ta koja se naplaćuje u kešu. Postavlja se pitanje - šta je sa vanstandardnim uslugama u državnim zdravstvenim ustanovama? Šta je sa korisnicima mnogih aparata, pre svega uslužnog korišćenja skenera, lečenja onkoloških pacijenata, plaćanja apartmana u pojedinim zdravstvenim ustanovama? Mnogo veći iznos je u kešu upravo sa takvim pacijentima i u takvim okolnostima, nego što je participacija. Šta je sa onim institucijama, koje su obećane, kao što je - uvođenje porodičnog lekara, kućnog lečenja. Da li lekari koji treba da spasavaju živote treba da nose fiskalnu kasu? Da budu u inferiornom položaju u odnosu na taksiste i advokate. Šta je sa etikom? Šta je sa odnosnom lekar - pacijent i šta je sa tajnošću dijagnoze? Svaki lekar je dužan da čuva tajnu svog pacijenta. Da li to treba na fiskalnom listiću da piše dijagnoza od koje se neko leči i iznos koji treba da plati pacijent. Šta je sa 4.000 lekara koji rade u privatnoj praksi? Zbog čega su oni u inferiornom položaju u odnosu na lekare koji rade u zdravstvenim ustanovama koje su u državnoj svojini? Mnogi lekari koji se predstavljaju za govornicom da rade u državnoj službi već pripremaju privatne klinike, pa je logično da zastupaju interese privatne prakse. Po zakonu kažu da je privatna i državna praksa potpuno identična. Čak je i Odbor za zdravlje doneo odluku da ne treba fiskalne kase da se uvode za lekare koji su u privatnoj praksi, a ima ih sigurno preko 8.000 koji obavljaju takvu delatnost. Ima zaista mnogo problema i potrebno je da se fiskalne kase uvedu apsolutno za sve usluge, za sva zanimanja ili ne smemo dozvoliti da ministar ima to diskreciono pravo da odlučuje ko može da koristi tu fiskalnu kasu, jer i te kako znamo da je mnogo puta zloupotrebio svoj službeni položaj. Zbog čega bi mu sada verovali i dali blanko poverenje?
Reč ima narodni poslanik Milovan Radovanović, a neka se pripremi narodni poslanik Milan Veselinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na promet uvodi se nova kategorija lica koja, pored poljoprivrednih proizvođača i vlasnika samostalnih zanatskih radnji, nije u obavezi da ima fiskalne kase. U redu je što poljoprivredni proizvođači i vlasnici samostalnih zanatskih radnji, koji na pijačnim tezgama i sličnim objektima prodaju poljoprivredne proizvode i sopstvene proizvode zanatstva i domaće radinosti, nemaju obavezu da imaju fiskalne kase i u ovom slučaju ta lica su jasna i definisana. Međutim, ovim predlogom zakona uvodi se nova kategorija neodređenih lica sa neodređenom robom, neodređenim mestom za izuzeće plaćanja poreza na promet. Ovaj zakon inicirale su određene komore, udruženja i privrednici, kaže se u obrazloženju Predloga zakona. Nama narodnim poslanicima nije poznato šta traže pomenute komore i udruženja, o kojoj robi se ovde radi. Zašto nam predlagač to ne kaže, a znamo svi da je predlagač Vlada Republike Srbije. O ovome odlučuju dva ministra, ministar finansija i ministar trgovine, turizma i usluga. O tome ko će plaćati porez a ko neće konačno odlučuje, po predlogu zakona, Vlada Republike Srbije. Svaki zakon, pa i ovaj predlog zakona čiji će tekst verovatno biti usvojen od strane većine, biće deo osnovnog zakona i mora biti koherentan, koegzistentan, jasan, celovit, principijelan i definisan. Koja lica neće morati da plaćaju porez na promet? Da li možda maloletna lica, da li slučajni prolaznici? Kako će to Vlada odrediti i kojim aktom? Da li će Vlada odrediti nekim rešenjem u svakom pojedinačnom slučaju? Naravno da ovde banalizujem ovaj problem, ali nije prihvatljivo da u Predlogu zakona kod poreskog obveznika stoji reč „lica“. Ne može se reći „lica“, kada se radi o porezu na promet ili o obvezniku plaćanja bilo koje vrste poreza. Kao opravdanje za ovaj predlog predlagač navodi nemogućnost kreiranja adekvatnog softverskog aplikativnog programa od strane lica zbog bavljenja specifičnim delatnostima, što je potpuno neubedljivo, jer se ne zna koje su to delatnosti i koje su radnje u pitanju. Dalje, bez moje namere za preoštrim rečima, a imajući u vidu bezbroj protivpravnih i protivzakonitih radnji u poslovanju Standard banke u Londonu, Veksim, a kasnije EvroAksis banke u Moskvi, Nacionalne štedionice, i njenom drugom i trećom dokapitalizacijom preko of šor firmi „Findel“ i „Kolprom“, za račun šest drugih firmi sa egzotičnih ostrva, zatim Hungari, HVB banke, a sada i Fabrike „Sever“ iz Subotice, u pokušaju, a sve to slično slučajevima kada je neko ranije, na tacni, za svoj džep i za svoj interes, dobio na korišćenje Mobtel, a novac od zajma za privredni preporod Srbije, odnosno Kosova i Metohije. Nemam poverenje da će lica koja su ovlašćena da daju predlog Vladi Republike Srbije o izuzeću lica za plaćanje poreza na promet pošteno i časno postupiti, u skladu sa ovlašćenjima iz Predloga ovog zakona, koji se dodaje osnovnom zakonu, a radi se o plaćanju poreza na promet.
Reč ima narodni poslanik Milan Veselinović, a neka se pripremi narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj skupštinski saziv u proteklih pet-šest meseci doneo je sijaset zakona ekonomske i poreske prirode, za šta po meni i po nama srpskim radikalima nije bilo ni vreme, ni momenat, ni uslova u kojima žive naši građani. Zar u vremenu kada nam je poljoprivreda u pravom kolapsu, kada standard građana iz dana u dan opada, kada su štrajkovi evidentni na svim nivoima, mi donosimo zakone kojima stvaramo novi namet na građane Srbije. Primer tog zakona jeste i prethodni zakon na dodatu vrednost koji je, kako govore predlagači, u skladu sa mnogim evropskim zemljama, a zaboravljamo na to u kakvom se haosu, odnosno privrednom kolapsu nalazi naša zemlja. Ova dopuna Zakona stvara još veće anomalije kod građana. Jednostavno, obveznici koji plaćaju poreze ovim zakonom biće u nedoumici da li da nabave fiskalne kase. Zašto to govorim? Zato što ovde nije definisano ko su ti obveznici koji će morati da nabave fiskalne kase. U prethodnom zakonu bilo je definisano ko je u stvari oslobođen nabavke fiskalnih kasa. Moram pomenuti da je ostavljena mogućnost i ingerencija ministru da sam to odredi. Mi znamo da danas u državi Srbiji imamo mnoga registrovana udruženja, koja se bave nekim svojim aktivnostima, da li sportskim, ekološkim i drugim. Da li su i ta udruženja, zavisno od privilegije, po volji ili nisu po volji ministra, znači, biće ili neće biti u obavezi da nabave fiskalne kase. To je nešto što će stvoriti novu zabunu kod ljudi koji se bave ovim poslovima, a da ne govorim o tome da uopšte fiskalizacija, koja se obavlja u protekloj godini i treba da se završi do kraja sledeće godine, jeste poseban namet na preduzeća, STR, ugostiteljske radnje koje posluju u veoma teškim uslovima. Kao i onaj Zakon o porezu na dodatu vrednost, gde se govori da će se budžet povećati za 50%, u istom momentu predlagač ne razmišlja o tome koje su posledice, koliko će se firmi ugasiti i zatvoriti ukoliko budemo rigorozno pošli da oporezujemo ionako slaba preduzeća, STR i druge zanatske radnje. Ovde se daje obrazloženje u ovom zakonu kako nije data softverska mogućnost da se obuhvate sve te delatnosti. Oni koji se razumeju u mikroračunarski sistem, u automatsku obradu podataka i softvere, znaju da nema ljudske delatnosti koja se ne može obuhvatiti mikroračunarskim procesorom, odnosno softverima. Znači da to nije pravo obrazloženje. Pravo obrazloženje se krije i sasvim je druge prirode, a krije se u tome što su zahtevi određenih udruženja, komora itd, pa da se razmotri mogućnost kome će se izaći u susret, a kome neće. Ovo je bilo nepotrebno, ako još dodamo činjenicu da važnost ovog zakona prestaje krajem ove tekuće godine. Ne mogu ovde, a da ne pomenem jednu ekspertsku grupu, koju ovde čini G17 plus i gospodin potpredsednik Vlade Labus, koji je izjavio na Studiju B, prilikom štrajka oružara „Zastava– Namenska“ Kragujevac, kako tobože naša automatska puška M-21 nije kvalitetna, zaglavljuju meci i slično. Oružari Namenske su uputili pismo i premijeru Koštunici i gospodinu Labusu, sa obrazloženjem da se na taj način diskredituje njihova firma i onemogućava njihov izvoz na strano tržište. Umesto da ta ekspertska grupa omogući izvoz i da uklonimo deficit koji imamo od preko dve milijarde u odnosu na uvoz, gospodin Labus daje takve izjave i saopštenja, kojima su pogođeni ne samo radnici Namenske iz Kragujevca, već celokupno naše društvo. Oni su se objavili to pismo i obratili su se novinama, 11. u nedelju, gde su doslovce opisali izjavu gospodina Labusa i kvalitet puške, naše puške M-21, koja ima test čak i mnogih međunarodnih instituta. Šta ovo znači? Ovo znači da se taj ekspert gospodin Labus meša i u tehničke kvalitete oružja, znači da postaje balističar i na ovaj način želi da sve spoznaje. Nažalost, moguće da je gospodinu Labusu ostala ona puška od 5. oktobra 2000. godine, kada su opljačkane mnoge policijske stanice i verovatno je ta njegova automatska puška korodirala, pa zaglavljuje. Mogu da kažem da i onaj ko je iole bio u vojsci zna da je naše oružje veoma kvalitetno i da ima svoj imidž, da je među prvim u Evropi. Zato apelujem na ekspertsku grupu da se ne meša tamo gde ne poznaje. Moraju dovesti nekog balističara koji je stručnjak da bi mogao da im objasni koji je kvalitet našeg pešadijskog naoružanja.
Replika, Ksenija Milivojević.
Dame i gospodo, pored one već standardne primedbe, da ne vidim kakve veze ovo što je rečeno, ne samo u prethodnoj, nego u nekoliko prethodnih diskusija, ima sa temom, odnosno sa zakonom koji je na dnevnom redu, postavila bih jedno pitanje, a to je – da li nama odgovara (a to je jedini utisak koji mogu da steknem na osnovu ovoga što sam čula u prethodnih nekoliko diskusija, a da se i nadovežem na neke od govornika da živimo u teškoj situaciji i haotičnoj), da li sve ovo što je izrečeno znači da treba da nastavimo da živimo u toj teškoj i haotičnoj situaciji. Da li naša privreda i dalje treba da grca, odnosno da li i dalje treba da nemamo proizvodnju, odnosno da imamo nekvalitetnu proizvodnju i da na osnovu toga radnici fabrika u Srbiji i dalje teško žive, odnosno da zapravo ne rade ono što bi trebalo da rade. Ili konačno u ovoj zemlji, posle tolikih godina, treba da se uvede neki red? To znači i kada je reč o fiskalnim kasama i našim fabrikama. Da li mi zaista treba i dalje da ne radimo ništa, da nemamo proizvodnju, da imamo nekvalitetnu proizvodnju, ili u ovoj državi treba da se uspostavi neki sistem i red, i da počnemo već jednom da ličimo na normalnu državu. A ne da se bavimo političkom demagogijom, ekonomskom demagogijom, i da zapravo potpirujemo nezadovoljstvo građana i mogućnost za dalji nerad. Za dalji haos i za potpuno dalje nekontrolisanje sistema, koje naravno isključivo može da vodi u dalju sivu ekonomiju, isključivo i dalje može da vodi na crna tržišta i jednostavno da ovu državu vodi samo u dalju propast. Ako nam je to cilj, onda zaista ne znam šta mi radimo ovde, jer shvatila sam i svoj posao ovde, i svojih kolega i Vlade Srbije, pre svega, u cilju da se svim merama koje se donose zapravo stanje poboljša, odnosno da se konačno u ovoj zemlji uspostavi neki sistem. Sa žaljenjem moram da konstatujem da stalno i konstantno sa ove govornice čujem drugačije tonove, koji nas vode samo u dublji haos i samo u dalje nerešavanje određenih pitanja. Takođe bih molila da se više ne dozvoljava da se konstantno skreće sa teme, odnosno da se ova govornica konstantno koristi za nečije političke kampanje, čiji motivi mi zaista nisu uopšte jasni.
Izvolite, po Poslovniku.
Povreda Poslovnika, član 97, gospođica ili gospođa nije me tačno razumela, protumačila. Želim samo da pojasnim. Sa ove govornice su u pravu svi oni koji govore u kakvom je haosu naša privreda i uopšte naše društvo u celini. Onima kojima smeta to i žive van ovog društva i građana, to je druga priča. Znam samo da je zadnjih nekoliko dana zatvoreno 50 radnji zbog fiskalnih kasa i fiskalizacije. Ne zato što ne rade, nego zato što nisu bili u mogućnosti da ih blagovremeno plate i nabave. Znam koji je profit firmi koje uvoze ove fiskalne kase, znam da je taj profit određenih firmi koje su privilegovane vašem ministru, i to znamo, i to je ogroman novac. Mi znamo da je najjeftinija fiskalna kasa negde od 14,5 hiljada, pa se kreće možda i preko 200.000 dinara, ali je svaki u obavezi bio da kupi fiskalnu kasu. Hajde sada da uzmemo da fiskalizujemo i buvljake, pijace, tezge, i sve što treba, i one koji moraju da odu do Mađarske, do Rumunije, Bugarske, da bi prehranili svoju decu tamo pored buvljaka, ako nemaju tezgu da prodaju svoju robu. Hajde i njih da fiskalizujemo. Zašto? Vi ste ih možda izuzeli, ali kada je data mogućnost ministru, on će moći da donese rešenje da i oni nabave fiskalne kase. Niste me razumeli, govorio sam oko oružara Namenske „Zastava“ Kragujevac. Oni su bili u štrajku pre nekoliko dana. U Beograd su dolazili i štrajkovali. Rekao sam da gospodin Labus destimuliše izvoz naših proizvoda na taj način što je dao izjavu kako automatska puška M-21 ne zadovoljava svetsko tržište itd. Ona ima sve ateste, čak i NATO je dao atest za ovu pušku. Znači da se gospodin Labus meša u oblasti koju ne razume i time je normalno diskreditovao našu namensku proizvodnju, koja ima veliki imidž u svetu.
Replika, Ksenija Milivojević.
Samo kratko, ovo oko ovih pojašnjenja. Postoji jedna stvar, rekli ste gospođica, to je to.
Gospodine Veselinoviću, govorili ste po Poslovniku, da ste pogrešno protumačeni od strane prethodnog govornika, koji sada zbog toga replicira. Izvolite.
Dakle, najkraće moguće, postoji jedna stvar oko koje se mi apsolutno slažemo, a to je da još uvek nije uveden potpuni red u našu privredu i ekonomiju, i upravo sve što čini Vlada Srbije i ova skupština jeste da se taj red konačno uvede. Kada govorimo već o fiskalnim kasama, kamo sreće da je ovo društvo spremno na potpunu fiskalizaciju, zato što potpuna fiskalizacija upravo znači i potpuni red. S obzirom na specifičnosti našeg društva u ovom trenutku to nije bilo moguće, ali se nadam da će biti moguće u najkraćem mogućem roku, odnosno da ćemo zaista imati fiskalne kase svugde gde je to potrebno. Sa druge strane, takođe, podržavam apsolutno svako sankcionisanje neuvođenja fiskalizacije u predviđenom roku, jer to samo stimuliše onaj haos i nered o kome se ovde govorilo. Konačno, što se tiče stimulacije našeg izvoza, ne samo da je reč o kvalitetu i ispunjavanju svetskih standarda, nego, ako uopšte razmišljamo o bilo kakvom izvozu, osnovno pravilo je da ne možemo izaći na bilo kakvo inostrano tržište, ponajmanje evropsko i svetsko, ako ne zadovoljavamo evropske standarde. Prema tome, džaba nama što mi želimo da izvozimo ako to niko neće da kupi. Dakle, drugim rečima, na dobitku smo. Jedno rečju, da zaključim, u ovoj replici je suština na čemu se sve radi, a radi se na uvođenju reda i sistema. To je nešto što mi poznajemo i zašto smo više nego stručni, i dok god budemo mogli i gde god se budemo nalazili, radićemo upravo na tome da u ovu zemlju uvedemo red i sistem za dobrobit svih njenih građana. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Sreto Perić, a neka se pripremi narodni poslanik Nemanja Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada se bude bilansirao rad ove skupštine, a i same Vlade, ovaj zakon koji ima u sebi dva člana reći ćemo možda da je to neki 41. ili 43. po redu koji je ova skupština usvojila. Međutim, on suštinski ne menja stvar. Slažemo se i pre svih je SRS za uvođenje reda, i sistema, i zakonitosti, i morala u ovo društvo. Upravo je ovo primer kako odustajemo od toga, kako tome nismo dosledni, a ako je u pitanju Zakonom o porezu na promet, koji je donet 2001. godine, pa menjan 2002. i 2003. godine, razumljivo je da je ovo živa problematika, koja će imati vrlo česte promene i kasnije, pa sada, i u tim izmenama i dopunama Zakona iz 2003. godine je rečeno, kod uvođenja fiskalnih kasa, koja lica će biti oslobođena, odnosno izuzeta. Mi srpski radikali se tu potpuno slažemo da budu poljoprivredni proizvođači, koji direktno prodaju svoje proizvode na pijačnim tezgama, i da budu proizvođači, odnosno zanatlije, koji takođe svoje proizvode prodaju na tezgama. Ali sada ostavljati široku mogućnost jednom i drugom ministarstvu, odnosno Ministarstvu finansija i Ministarstvu za trgovinu, turizam i usluge, da vremenom iznalaze, odnosno da nešto svrstavaju, one obveznike koji neće biti dužni da primenjuju fiskalne kase, mislim da to ostavlja veliku mogućnost i može vrlo često u praksi da dovede do zloupotrebe. Ne kažem da hoće, ali sigurno može. Na osnovu prethodnog zakona, Zakona o porezu na dodatu vrednost, u 16 članova smo ostavili mogućnost, odnosno obavezu ministru finansija da određene stvari uredi na prikladan način. Juče je jedan od govornika rekao, ako bi tu problematiku regulisali ovog momenta, bilo bi potrebno napisati 500 stranica, a ako treba 500 stranica preko Skupštine, toliko isto stranica ako želimo na taj način da regulišemo i ako bude Ministarstvo finansija taj problem rešilo, odnosno razrešavalo na taj način. Dakle, da mi pratimo pomno zakonske predloge i da ih proučavamo, videćete iz obrazloženja ovog zakona, kada kaže – efekti predloženih mera, pa ovde stoji – predloženim rešenjem stvoriće se još bolji uslovi za efikasniju kontrolu poreskih obveznika za koje postoji obaveza evidentiranja prometa preko fiskalnih kasa. Predloženo rešenje je već u postojećem i važećem zakonu, a ovde dolazi do toga da će određena kategorija poreskih obveznika biti oslobođena od korišćenja, odnosno neće biti obavezna da koristi fiskalne kase. Slažemo se, obavezno je i potrebno, da bi društvo moglo da funkcioniše i da bi određene potrebe mogle da se zadovoljavaju, da poreska politika bude uređena na jedan dobar i moderan način, ali prilikom donošenja zakonskih akata i propisa, moramo imati u vidu platformu na kojoj mi donosimo te zakone i gde će se to primenjivati. Tako se da kod obrazloženja ovog zakona kaže da će se fiskalizacija, odnosno uvođenje fiskalnih kasa morati završiti najkasnije do 31. maja 2004. godine. Srpski radikali su i tada predlagali, kao što i sada kažemo za porez na dodatu vrednost, uopšte nije sporna njegova primena, odnosno donošenje tog zakona, ali vreme u kome treba da nađe primenu u praktičnom životu je kratko i ne možemo biti sigurni da će blagovremeno biti sprovodljivo, primenljivo i da neće negativne posledice po to nastupiti. Kada je već došao ovde i ministar finansija, moram i ostale narodne poslanike da obavestim da dolazim iz mesta iz Ljubovije, koju je pre nekoliko dana zahvatilo veliko nevreme, praćeno gradom i olujom, gde su na 50% teritorije opštine uništeni svi poljoprivredni usevi, pa čak voće i povrće. Na tih 50% teritorije opštine, čak od 50 do 100% negde ima direktne štete. Mislim da je malina sada bila u punom jeku, u punoj sezoni berbe i da je to već završeno. Pšenica, obzirom da malo kasnije stiže i sazreva, u tom kraju još nije požnjevena, kukuruz je tek bio počeo da svila, a sada je opština Ljubovija pretrpela velike gubitke. Lokalna samouprava je uradila obaveze koje je trebalo da uradi, dostavljan je zahtev Ministarstvu za poljoprivredu, Ministarstvu finansija, Komisiji za utvrđivanje tih materijalnih i elementarnih nepogoda, a pričali smo ovde da smo u budžetu predvideli tri puta veća sredstva za agrarni budžet, pa da vidimo sada da li je ta retorika i u praksi takva. Zaista, to je bilo predviđeno verovatno za jednu normalnu i redovnu proizvodnju. Ovde smo imali vanredne prilike. Ja molim ministra da sa svojim saradnicima vidi i iznađe neku mogućnost da se poljoprivrednim proizvođačima, odnosno građanima koji žive u Ljuboviji pomogne da na jedan solidaran način što lakše prebrodimo svi. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović, a neka se pripremi narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovim predlogom zakona predloženo je davanje ovlašćenja Vladi Republike Srbije da, na predlog Ministarstva finansija i Ministarstva nadležnog za poslove trgovine, turizma i usluga, donese bliže propise o tome koja su lica izuzeta od obaveza evidentiranja prometa preko fiskalnih kasa zbog specifičnosti delatnosti koju obavljaju, a usled nemogućnosti iznalaženja adekvatnog softverskog rešenja za fiskalnu kasu. Naime, članom 38. Zakona o porezu na promet ustanovljena je obaveza poreskog obveznika, odnosno pravnog lica i preduzetnika, da za svaki pojedinačno ostvareni promet proizvoda, odnosno da za svaku izvršenu uslugu da kupcu proizvoda, odnosno korisniku usluge račun, odnosno fakturu o vrsti, količini i ceni prodatih proizvoda, odnosno izvršenih usluga, a ako se promet evidentira preko registar kase, odgovarajući isečak kasene trake na kojoj je taj promet evidentiran. Takođe, lica koja vrše promet proizvoda na malo, odnosno promet usluga fizičkim licima dužna su da evidentiraju svaki pojedinačni promet preko registar kase sa fiskalnom memorijom. Obavezna izdavanja računa, odnosno registrovanja prometa preko fiskalne kase odnosi se na svako fizičko lice, dakle, koje kod poreskog obveznika prodaje proizvod ili vrši usluge. Četvrtim stavom člana 38. izuzeti su od obaveza iz stava 1. 2. i 3. istog člana poljoprivredni proizvođači i vlasnici samostalnih zanatskih radnji koji na pijačnim tezgama i sličnim objektima prodaju poljoprivredne proizvode i sopstvene proizvode zanatske ili domaće radinosti. Izmenama i dopunama Zakona o porezu na promet, koje su pred nama, predloženo je da od ove obaveze budu izuzeta i lica kojima je usled specifičnosti delatnosti koju obavljaju onemogućeno kreiranje aplikativnog programa u skladu sa tehničkim i funkcionalnim karakteristikama fiskalne kase. SRS smatra da treba još neki poreski obveznici, odnosno još neke delatnosti, zbog specifičnosti delatnosti koje obavljaju, da budu oslobođeni obaveze da za svaki pojedinačno ostvareni promet proizvoda, odnosno za svaku izvršenu uslugu daju kupcu proizvoda, odnosno korisniku usluge račun o vrsti, količini i ceni prodatih proizvoda, odnosno izvršenih usluga, ako se promet evidentira preko registar kasa i odgovarajućeg isečka kasene trake na kojoj je taj promet evidentiran. Ali se ne slažemo sa stavom 5. člana 38, čije je dodavanje predloženo ovim izmenama zakona, koji takvo ovlašćenje daje Vladi Republike Srbije, koja bi po tom članu trebalo da, na zajednički predlog Ministarstva finansija i Ministarstva trgovine, turizma i usluga, utvrdi bliže propise o tome kojim licima je, usled specifičnosti delatnosti koju obavljaju, onemogućeno kreiranje aplikativnog programa u skladu sa tehničkim i funkcionalnim karakteristikama fiskalne kase. Svakako nije dobro, a u to smo do sada mogli više puta da se uverimo, da ovakva ovlašćenja budu u rukama Vlade, niti za tako nešto, po mišljenju SRS, ima potrebe. Da li neka delatnost spada u kategoriju specifičnih delatnosti nije nešto što se menja iz dana u dan, nisu to neke fluktuirajuće, promenljive kategorije, pa da neka delatnost u toku jednog meseca ili jedne vlade bude specifična, a da sa dolaskom druge vlade, promenom ministra u vladi, ili promenom stava vlade ... (Predsednik: Vreme.) ... više ta delatnost ne bude specifična i ne bude potrebe da bude izuzeta od ovoga, jer Vlada nad tim ne treba da ima potpunu kontrolu. Ukoliko prihvatimo ovakvo rešenje, doći ćemo u situaciju da odnos Vlade prema poreskim obveznicima koji obavljaju određenu delatnost zavisi u najvećoj mogućoj meri od situacije u društvu ... (Predsednik: Šest minuta, gospodine Šaroviću, molim vas završite. Isteklo je više od minut, već sa vas upozorio. Izvinite, molim vas, zaboravio sam, mislio sam da radimo po amandmanima. Nastavite.) Dakle, nije dobro da odluka Vlade o poreskim obveznicima koji obavljaju određenu delatnost zavisi od aktuelne političke situacije i od toga sama odluka da li će ili neće određena delatnost biti izuzeta od obaveza propisanih st. 1, 2. i 3. člana 38. Zakona o porezu na promet. Mnogo je bolje rešenje, posebno imajući u vidu osnovne odlike neke delatnosti koje dovode do nemogućnosti kreiranja aplikativnog programa u skladu sa tehničkim i funkcionalnim karakteristikama fiskalne kase, da odlučivanje o tome koja će delatnost biti oslobođena obaveze nabavke fiskalnih kasa ostavimo zakonu. Na taj način izbegavamo svaku mogućnost zloupotreba i arbitrarnosti, kao i pojavu određenih lobija, koji će na Vladu vršiti pritisak da određene grupe poreskih obveznika budu izuzete od zakonskih obaveza koje terete sve ostale poreske obveznike. Na kraju, podsetio me predsedavajući, SRS je na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na promet podnela samo jedan amandman i predlažem da ga prihvatite. Hvala.
Hvala vama, izvinite još jednom, gledao sam amandmane i pomislio da se govori o amandmanima. Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović, a neka se pripremi narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, gospodine Jovanoviću.
Dame i gospodo, ovo je četvrta izmena Zakona o porezu na promet od 2001. godine, kada je usvojen osnovni tekst. To pokazuje koliko je taj osnovni tekst nesavršen i neadekvatan trenutku u kome je usvojen. Ova izmena se odnosi samo na jedan član postojećeg zakona, to je član 38. kojim je propisan način izdavanja fakture. U članu 38. postojećeg zakona stav 1. odnosi se na obavezu pravnog lica i preduzetnika, kada prodaje proizvod ili vrši uslugu, da izdaje račun, odnosno fakturu onome kome prodaje proizvod ili vrši uslugu ili ako taj promet vrši preko registar kase, da izda odgovarajuću traku, odnosno odsečak trake iz registar kase. Drugi stav koji se ne menja ovim predlogom obavezuje ona lica koja vrše promet na malo, da moraju pri prometu proizvoda na malo i vršenje usluga fizičkim licima da izdaju odgovarajući odsečak od registar kase, odnosno fiskalne kase, kako se to ovde definiše. Treći stav takođe nije promenjen i on obavezuje ona fizička lica koja rade kod poreskog obveznika da moraju taj odsečak iz registar kase izdati licu kome prodaju proizvod, odnosno vrše uslugu. Četvrti stav člana 38. postojećeg zakona propisuje one delatnosti ili ona lica i preduzetnike koji se oslobađaju obaveze da izdaju ove račune, odnosno ove odsečke iz registar kasa, odnosno one koji nemaju obavezu da poseduju fiskalnu kasu pri prometu svojih proizvoda i usluga. Tu su jasno navedeni poljoprivredni proizvođači, vlasnici samostalnih zanatskih radnji koji na pijačnim tezgama i sličnim objektima prodaju poljoprivredne proizvode i sopstvene proizvode zanatstva i domaće radinosti. To je bio stav 4. člana 38. Ovom intervencijom se ovaj stav proširuje, pa se kaže da se, pored ovih lica koja su navedena u čitavom stavu, ovo oslobođenje odnosi i na lica kojima je usled specifičnosti delatnosti koju obavljaju onemogućeno kreiranje aplikativnog programa u skladu sa tehničkim i funkcionalnim karakteristikama fiskalne kase. Postavlja se pitanje – kako se za ovo nije znalo pre tri godine ili zašto se čekalo tri godine, pa da se utvrdi da pored navedenih lica, poljoprivrednih proizvođača i zanatlija, postoje neke druge delatnosti koje ne mogu da koriste fiskalnu kasu? Posle ovog stava dodati novi stav 5. kojim se ostavlja Vladi Republike Srbije da, na zajednički predlog Ministarstva finansija i Ministarstva trgovine, turizma i usluga, utvrdi kojim licima je, u smislu prethodnog stava 4, usled specifičnosti delatnosti koju obavljaju, onemogućeno kreiranje aplikativnog programa u skladu sa tehničkim i funkcionalnim karakteristikama fiskalne kase. Ovim stavom 5. se ostavlja mogućnost Vladi Republike Srbije da, preko Ministarstva finansija i Ministarstva trgovine i turizma, proširi spisak lica, preduzetnika i delatnosti koje će biti oslobođene obaveze da poseduju fiskalnu kasu i izdaju ove račune. Sporno je zašto sve to nije definisano zakonom. Ako ste posle tri godine utvrdili da postoje još neke delatnosti, još neka lica i preduzetnici koji ne mogu da koriste fiskalne kase pri prometu svojih proizvoda i usluga, zašto se te delatnosti, ta lica i preduzetnici nisu pojavili eksplicitno u zakonu, zašto nisu nabrojani, kao što su nabrojani poljoprivrednici i zanatlije, već je sada ostavljena mogućnost da ova dva ministarstva, odnosno Vlada, prave te spiskove nekim podzakonskim aktima. Sve ovo upućuje opet na praksu koja je, videli smo i juče, dosta prisutna kod ove vlade, da se dosta često u svim zakonskim aktima koji se predlažu ovde, ostavlja Vladi i ministrima mogućnost da oni nekim svojim diskrecionim pravima intervenišu, donose podzakonske akte i bliže uređuju ove zakone. Naravno da sve to ukazuje i upućuje na sumnju da će biti problema, da će ovo biti prostor za razne malverzacije, manipulacije, da će biti raznih privilegija pod uticajem raznoraznih lobija. U obrazloženju ovog zakona stoji da su se posle tri godine primene ovog zakona javila mnoga udruženja raznih delatnosti i komore, sa zahtevom da se od obaveze evidentiranja prometa preko fiskalnih kasa izuzmu pojedine delatnosti. Čak se u obrazloženju ne navodi kao primer, što mi lično smeta, da je bar kao primer navedeno ovde koja su to udruženja, kojih delatnosti, zatražila od Vlade, odnosno ministarstva da se ukine obaveza fiskalnih kasa za njih. Bar se moglo to kao primer u obrazloženju navesti, da imamo nešto kao argument. Ovako, i u obrazloženju je ostalo nedorečeno, odnosno sve je u magli i nemamo kvalitetnog argumenta zbog čega se sve ovo radi, osim ovoga koji sam rekao, da će ovde ostati veliki prostor za razne mahinacije i zloupotrebe. Malopre je gospođica Milivojević rekla da se ovim zakonom želi izbeći haos, da se želi uvesti red, sistem itd. Naprotiv, mislim da se na ovakav način i ovakvim pristupom samo haos povećava u ovoj sferi, a nikako se on ne smanjuje.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, neka se pripremi narodni poslanik Darko Glišić.
Dame i gospodo, odavno smo mi ovde raspravljali o tome da li treba uvoditi fiskalne kase, na koji način treba regulisati tu materiju. Već četiri godine raspravljamo o tome na koji način treba uvesti red u sve oblasti u državi Srbiji. Četiri godine vam pričamo, dame i gospodo, da ni oni pre vas, a ni vi niste u stanju to da uradite. Dokaz tome je i ovaj predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o porezu na promet. Vlada Republike Srbije i ministar Dinkić su verovatno mislili da poture narodnim poslanicima ovaj zakon od samo dva člana i da to može da prođe nezapaženo, kao da je to nešto potpuno nebitno. Čak sam juče slušala i komentare kolega poslanika iz stranaka koje su na vlasti, kao, nećete valjda raspravljati o zakonu koji ima samo dva člana. Kao diplomirani pravnik, do juče nisam znala da se važnost zakona ocenjuje po tome koliko ima članova. Vidite, ova dva člana su vrlo značajna. Naime, neprihvatljivo je predloženo rešenje iz ovog zakona, koje u trećem stavu člana 1. kaže: „Vlada Republike Srbije, na zajednički predlog ministarstva nadležnog za poslove finansija i ministarstva nadležnog za poslove trgovine, turizma i usluga, utvrdiće kojim licima je, u smislu stava 4. ovog člana, usled specifičnosti delatnosti koje obavljaju, onemogućeno kreiranje aplikativnog programa u skladu sa tehničkim i funkcionalnim karakteristikama fiskalne kase“. Dame i gospodo, ne može ovo ovako da se reguliše. Ovo je materija koja se reguliše zakonom. Ako je nešto regulisano zakonom, onda ne mogu ministri u Vladi i ne može Vlada da pravi diskriminaciju na koga se zakon odnosi, a na koga se ne odnosi. To jeste problem i DOS-a, onog bivšeg i ovog sadašnjeg, što zakoni nisu jednaki za sve građane. Očigledno je da to nameravate i sa ovim, da ostavite na slobodnu volju ministrima, da ministri predlože Vladi i da se odlukom Vlade reguliše ko je to u obavezi da nabavi fiskalnu kasu, a ko nije u obavezi da nabavi fiskalnu kasu. Ko je dobar sa nekim od ministara, taj će moći za celu svoju grupaciju da obezbedi da ne koriste fiskalnu kasu. Doduše, verovatno će Vlada vrlo skoro imati značajnih problema u donošenju odluka na predlog ministara, s obzirom na sve ovo što se dešava u poslednje vreme. Vama očigledno i ne treba opozicija, dok imate ministre koji se svakodnevno napadaju na način kako se napadaju u medijima. Naravno, to je vaš problem. Vrlo brzo će taj problem biti regulisan. Iznenađena sam da u ovom zakonu niste predvideli agenciju, pošto je to vaš manir, pa da agencija određuje ko će da koristi fiskalne kase, ko neće da koristi fiskalne kase. Taman ste mogli da iskoristite da i u tu agenciju zaposlite nekoliko desetina tzv. eksperata, koji studiraju desetak i više godina i jedva završe fakultet, jer to su vaši eksperti, već znamo iz dosadašnje prakse. U obrazloženju ovog zakona, razlozi za donošenje zakona, u drugom stavu stoji nešto što je vrlo interesantno. Kažete: „Polazeći od prakse zemalja koje su izvršile fiskalizaciju, kao i znatnih inicijativa asocijacija i udruženja raznih delatnosti i komore da se od obaveze evidentiranja prometa preko fiskalnih kasa izuzmu pojedine delatnosti, a navodeći kao razlog nemogućnost iznalaženja adekvatnog softverskog rešenja za evidentiranje tog prometa usled specifičnosti njihove delatnosti, predlaže se da ta lica budu izuzeta od obaveze evidentiranja prometa preko fiskalnih kasa itd." Da li je ikome jasno šta je ovde napisano? Koga je u ovoj sali briga da li je neko u stanju da obezbedi taj softverski sistem ili nije? Na koji način će se regulisati te specifične delatnosti? Juče je ministar ovde rekao u obrazloženju, u uvodnoj reči vezanoj za ovaj zakon, između ostalog, da je predmet ovog zakona da se čini usluga poljoprivrednim proizvođačima. Jednostavno, to nije tačno. Poljoprivredni proizvođači su oslobođeni korišćenja fiskalnih kasa i po postojećem zakonu. Dalje, upravo ovo što stoji u ovom obrazloženju, i ministar je naglasio da se ovo odnosi samo na specifične delatnosti, pa bi zaista morao da nam kaže koje su to specifične delatnosti. Ako te specifične delatnosti i mi, narodni poslanici, ocenimo kao specifične, onda ćemo da ih evidentiramo, tačno da ih nabrojimo u zakonu i onda će zakon biti osnov za korišćenje ili nekorišćenje fiskalnih kasa, a nikako dobra volja ministra, jednog ili drugog, ili Vlade Srbije. Meni zaista nije jasno ko će od narodnih poslanika moći da glasa za ovaj zakon, u kome jednostavno ništa konkretno nije zapisano, i onaj ko bude glasao za ovo, evo tvrdim, ne zna za šta glasa. Ne znamo ko će biti oslobođen korišćenja fiskalnih kasa, ko neće, da li ćete osloboditi 7.500 beogradskih taksista korišćenja fiskalnih kasa. Mi iz Srpske radikalne stranke smatramo da je to potrebno, ali je potrebno da se to reguliše zakonom, a ne da ostavljamo na volju ministru i onom Armušu, iz Udruženja taksista, koji uredno sarađuje sa vlašću pa ne dozvoljava gradskoj upravi da izda taksistima dozvole, jer je on zacrtao da u Beogradu treba da ima samo 7.000 taksista, pa njih još 1.000 čeka taksi dozvole. Ovaj predlog zakona je, u stvari, dokaz kontinuiteta prethodne DOS-ovske Vlade, još od Đinđića, Živkovića, sa ovom Koštuničinom Vladom. Jer, Đelić je akciju sprovođenja fiskalizacije započeo tako što je objašnjavao pred Narodnom skupštinom da se fiskalizacija sprovodi u dogovoru sa Privrednom komorom Srbije. Juče je ministar Dinkić, ovde, takođe rekao da se fiskalizacija sprovodi u dogovoru sa Privrednom komorom Srbije, odnosno da su promene usaglašene. E, i Đelić tada i Dinkić sada nisu rekli pravu istinu. A, prava istina je da je fiskalizacija uvedena i da se sprovodi u dogovoru sa Veselinovićem, predsednikom Privredne komore Srbije, vlasnikom „Galeb-grupa“, koji je jedini, odnosno najveći proizvođač i uvoznik fiskalnih kasa. E, to je taj dogovor, i on zajedno sa ovim Veselinovićem i Jevrosimovićem, iz „Komtrejda“, jedino njih dvojica uvoze fiskalne kase, proizvode ih, i sada smo mi, kao Skupština, i kao građani Srbije, u problemu što taj Veselinović nije u stanju da napravi ili uveze određeni softverski program, pa mi moramo zbog njega, zamislite, da menjamo zakon. E, to je prava istina, dame i gospodo. Ne radi se o Privrednoj komori nego se radi o predsedniku Privredne komore, koji je u dogovoru sa Đelićem i Dinkićem uzeo ogromne pare od građana Srbije. Uvele su se fiskalne kase tamo gde su se uvele. Činjenica je da one i danas ništa ne znače. Da je kontrola, onako kako ste je vi predvideli, nemoguća. Jeste. Ljudi su kupili te kase, muče se sa njima, ne znaju na koji način ni da ih primenjuju, ni da rade sa njima, i nikakve kontrole nema. Otišli ste samo u jednu kontrolu, obišli ste i videli ko nema fiskalnu kasu, da ga naterate da je kupi, uzeli pare i dalje - baš vas briga. E sad, neko od tih vaših vrlih prijatelja nije spreman, a koji verovatno ima neki lanac, da li prodavnica ili nečeg drugog, i njemu se ne isplati da kupuje te kase, i sada hajde - dajte, mi narodni poslanici, da menjamo zakon, da udovoljimo nekome. E pa, dame i gospodo, Narodna skupština ili bar poslanici SRS hoće da donose zakone, mi smo za to tu, ali mi hoćemo da donosimo zakone koji će se primenjivati jednako za sve građane, i koji će biti u korist građana Srbije. Vi ste naterali ljude da kupe te fiskalne kase, a juče, kada smo govorili o zakonu o porezu na dodatu vrednost, izostavili ste da kažete jednu činjenicu - da prema sadašnjoj zakonskoj regulativi, kada usvojite ovaj zakon o kome smo juče raspravljali, onda fiskalne kase ne treba da postoje, onda ovo znači da se fiskalne kase ukidaju 1. januara 2005. godine. Kako ćete onda objasniti građanima Srbije, onima koji su kupili fiskalne kase, zašto su ih kupovali ako su im trajale samo nekoliko meseci. Da li je bilo dovoljno da daju samo pare Jevrosimoviću i Veselinoviću, i da ih oni podele, verovatno sa onim ko je insistirao da baš oni budu uvoznici tih kasa. Šta kaže član 67. zakona o porezu na dodatu vrednost? Kaže: "1. januara 2005. godine prestaje da važi Zakon o porezu na promet (a taj zakon reguliše postojanje fiskalnih kasa) i propisi doneti na osnovu tog zakona, s tim što će se Uredba o načinu evidentiranja prometa preko registar kasa sa fiskalnom memorijom i o dinamici uvođenja tih kasa i propisi doneti na osnovu te uredbe primenjivati do početka primene zakona kojim će se urediti uvođenje i evidentiranje prometa preko fiskalnih kasa“. Gospodine ministre, vi ste bili u obavezi, Vlada je bila u obavezi da juče, zajedno sa ovim zakonom o porezu na dodatu vrednost, predloži Narodnoj skupštini i ovaj zakon koji se najavljuje kroz ove završne odredbe. Dokle god nema tog zakona neće biti moguće ni potrebno korišćenje fiskalnih kasa. Znači, koristiće se još nekoliko meseci. Početkom iduće godine, poštovani građani Srbije, vi koji ste kupili fiskalne kase, koji ste dali pare predsedniku Privredne komore za te kase, prevario vas je ministar Dinkić, prevario vas je ministar Đelić. Džabe ste dali pare. Te kase vam neće trebati, jer ova vlada verovatno neće biti u prilici da predloži taj zakon, neće imati vremena, jer je očigledno u fazi raspadanja.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Darko Glišić. Nije tu. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada se pročita ovaj predlog zakona, i obrazloženje i razlozi za donošenje, čini se da neko potcenjuje poslanike Skupštine Republike Srbije ili je neko slagao gospodina ministra. Srpska radikalna stranka je bila protiv uvođenja fiskalnih kasa. O tome smo iznosili svoje stavove. Tvrdili smo da će biti zloupotreba prilikom uvođenja. Da će određeni ljudi imati privilegije da uvoze ili proizvode fiskalne kase, jer je Ministarstvo finansija podzakonskim aktom regulisalo standarde koje kase moraju da ispune, i ko će biti ovlašćeni uvoznik, proizvođač, distributer i serviser fiskalnih kasa. Način na koji se fiskalizuje kasa kada uđe u radnju - sve se to reguliše uredbama. Znači, jedan uži krug ljudi moći će da naplati tu uslugu. To je bio jedan od razloga zbog koga je Srpska radikalna stranka bila protiv uvođenja fiskalnih kasa. Sada bih samo postavio pitanje - osim ovog vakuuma koji će da bude 1. januara 2005. godine tj. da će odredbe zakona o porezu na promet, koje regulišu fiskalizaciju ili fiskalne kase, da zameni zakon o porezu na dodatu vrednost, gde nema ovih odredbi, tako da će postojati jedan pravni vakuum oko primene tih kasa, da li Vlada opet razmišlja da nekim podzakonskim aktom ili uredbom reguliše fiskalne kase. Ali, sam način obračuna poreza na dodatu vrednost, koji je bio najavljen još kada se uvodila fiskalizacija, dovodi u pitanje uopšte - zašto se i vrši fiskalizacija. Jer, najčešći fiskalni obveznik jeste onaj koji poslednji u nizu pruža neku uslugu ili daje nekakav proizvod. Svi porezi su već zaračunati, obračunati i uplaćeni u budžet Republike Srbije, tako da se dovodi u pitanje uopšte opravdanost uvođenja fiskalnih kasa, naročito ako imamo u vidu da uvodimo i porez na dodatu vrednost. Sam ovaj član, kojim se dopunjuje Zakon o porezu na promet, predviđa da Vlada Republike Srbije, na predlog ministarstva nadležnog za poslove finansija i ministarstva nadležnog za poslove trgovine, turizma i usluga, utvrđuje koja će lica biti oslobođena uvođenja fiskalnih kasa. Dalje se u razlozima za donošenje zakona tvrdi da postoji inicijativa asocijacija i udruženja raznih delatnosti i komore da se od obaveze evidentiranja prometa preko fiskalnih kasa izuzmu pojedine delatnosti, a navodeći kao razlog nemogućnost iznalaženja adekvatnog softverskog rešenja za evidentiranje tog prometa usled specifičnosti njihove delatnosti i predlaže se da ta lica nekim podzakonskim aktom Vlade Republike Srbije budu oslobođena uvođenja fiskalnih kasa. Mogu da kažem da je ovo jedna od najvećih gluposti koju sam mogao da pročitam u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Prvo, zato što je Vlada Republike Srbije propisivala uslove koje fiskalne kase moraju da ispunjavaju. Izgleda da je taj standard bio izuzetno nizak, tako da se sada dovodi u pitanje tehnički kako da se taj problem reši, a glupost je zato što živimo u 21. veku i zato što fiskalna kasa nije jedini način fiskalizacije. Može da se radi na običnom računaru, uz podršku fiskalnog štampača. Najnesposobniji programer koji se bavi ovom problematikom uradiće vam softver koji će da ispunjava uslove svih mogućih delatnosti koje postoje na teritoriji Republike Srbije. Čini mi se da se ovaj zakon donosi ne iz tog neznanja, jer verujem da predlagač i ovo zna, nego se donosi pod pritiskom određenih lobija koji bi hteli da izbegnu plaćanje poreza, bez obzira da li je to porez na usluge ili porez na promet robe. To je jedini razlog. Ovde priča kako će da se naplaćuje na blagajnama javnih komunalnih preduzeća isto pada u vodu. Bilo ko da je dobio račun bilo kog komunalnog preduzeća, dobija i tekući račun na koji može da uplati iznos koji duguje komunalnom preduzeću, gde je fino i taksativno navedeno kolika je cena usluge, kolika je kamata, koliki je porez, pa ko se malo razume u analitiku i sintetiku, zna kako se zadužuju kartice toga koji izdaje taj račun i na osnovu čega će on porez da prosledi državi. Čitavo vreme slušao sam i prethodnog ministra Đelića i sadašnjeg ministra Dinkića, a ondašnjeg guvernera Narodne banke Jugoslavije, kako treba težiti da država postepeno izbacuje iz prometa gotovinski novac i da se plaća bezgotovinski, da li čekovnim karticama, da li kreditnim karticama ili na bilo koji drugi način. Znači, sami sebe demantujete ovakvim pričama. Kada se priča o tome da li privatna lekarska praksa treba da ima ili ne treba da ima fiskalne kase, zašto bi neko bio izuzet kada ste već rešili da uvodite fiskalne kase. Navodno ne može da se napravi aplikacija i softver. Maločas sam o tome pričao. Uopšte nije problem preko računara i fiskalnog štampača, čak je ta verzija i jeftinija nego kupovina gotove fiskalne kase. Može da se napiše bukvalno šta god hoćete, da se iskaže cena, da se iskaže vrsta usluge, koliki je porez i da se izda fiskalni isečak i račun. Oni koji se zalažu za tajnost pacijenata, u ovoj priči mogu da pribegnu i drugom rešenju, kojem i prebegavaju lekari koji rade u državnoj službi, a to je da se umesto dijagnoze na tom fiskalnom računu ispiše šifra bolesti, kao što se to ispisuje pri svakom specijalističkom pregledu kome neki pacijent podleže. Čini mi se da je tu želja da neko pokuša da izbegne obavezu plaćanja poreza na promet, pod izgovorom da se bavi humanim poslom. Unapred se izvinjavam lekarima koji taj posao rade časno i pošteno, ali ne vidim zašto bi privatna praksa bila izuzeta, privatna lekarska praksa, od fiskalizacije. Prvo, zato što je vrlo teško da bilo koji poreski organ ili poreski inspektor utvrdi koliko je usluga pružio taj lekar, koliko je naplatio tih usluga i kolika mu je osnovica za plaćanje poreza na dohodak građana, jer niko nije tog poreza oslobođen ni jednim zakonom do sada. Kada su trgovine u pitanju, to je vrlo lako. Vrlo je teško utajiti bilo kakav promet u trgovini, jer postoji ulazni dokument koji kvalifikuje robu po vrsti i po količini, zaduženje i izlaz. Ako saldo unete robe, razlike u ceni, poreza, predatog pazara, nije jednak nuli, znači da je tu došlo do zloupotrebe. Kada je u pitanju ova delatnost, kako mislite to da uradite? Izgovor da se bave humanim poslom, u redu ima i toga, ali za taj posao on naplaćuje svoju uslugu, radi to zbog toga da bi obezbedio sebi prihod, a država valjda radi na tome da obezbedi prihode iz svih grana podjednako i ravnomerno, i da optereti sve građane Republike Srbije i sve delatnosti na teritoriji Republike Srbije. Ova materija koju je predlagač dao u svakom slučaju treba da bude rešena zakonom i zato predlažem da se ovaj amandman, koji sam podneo u ime SRS da se ovaj član zakona briše, usvoji, da ministar konačno kaže za ovom govornicom koje su to asocijacije i udruženja, koje su to komore, koje su to delatnosti i koji su to ljudi koje on namerava da oslobodi fiskalizacije, a poslednji koji treba o tome da se pita i da konačnu odluku jesu poslanici u Skupštini Republike Srbije, a ne Vlada na predlog nekog ministra.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa? (Ne.) Da li želi reč još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 89. Poslovnika? (Ne.) Zaključujem načelni pretres. Saglasno članu 136. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Predstavnik predlagača nije prihvatio ovaj amandman, Odbor za finansije predlaže da se ovaj amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača, Mlađan Dinkić, ministar finansija, želi završnu reč? (Da.)
Gospodine predsedniče, dame i gospodo, kao što znate, Zakon o porezu na promet prestaje da važi od 1. januara 2005. godine. U tom zakonu propisano je da svi, osim poljoprivrednika koji na tezgama prodaju svoju robu, moraju da uvedu fiskalne kase. Ni u jednoj drugoj zemlji ne postoji obaveza da toliko široki krug potencijalnih obveznika ima fiskalne kase. Dakle, to je zakon koji smo mi zatekli. Mi smo preuzeli da vodimo Ministarstvo finansija u jednom trenutku kada je već maltene istekao rok za uvođenje fiskalnih kasa. Kao što znate, tada niko nije uveo fiskalne kase. Imali smo veliki problem kako da ovu situaciju na odgovarajući zakonski način definišemo i potpuno je jasno da, imajući u vidu da Zakon o porezu na promet važi samo do 1. januara 2005. godine, ako se usvoji zakon o porezu na dodatu vrednost, a ubeđen sam da će ova skupština taj zakon izglasati, da će Vlada Republike Srbije izaći do kraja godine sa posebnim zakonom o fiskalnim kasama, gde će biti tačno pobrojane one delatnosti koje moraju da imaju fiskalne kase, a samim tim i svi koji ne budu pobrojani nemaju tu obavezu. Međutim, naša je namera, pošto smo preuzeli maltene na pola procesa postupak uvođenja fiskalnih kasa, jer to nije postupak koji smo mi predvideli, već smo preuzeli njegovu implementaciju, mi moramo da stvorimo zakonsku osnovu, imajući u vidu da rokovi cure, da jedna grupa poreskih obveznika treba do 30. septembra, prema odgovarajućoj uredbi, da uvede fiskalne kase. Mi moramo da imamo zakonsku podlogu da neke od poreskih potencijalnih obveznika oslobodimo od toga, iz prostog razloga što oni nisu budući obveznici poreza na dodatu vrednost, iz razloga što u drugim zemljama ne postoji obaveza da oni imaju fiskalne kase. Mi smo zbog toga jednim saopštenjem, koje svakako je neobavezujuće, već dali informaciju da neće morati da uvode fiskalne kase sledeći obveznici: svi oni koji prodaju karte putnicima u drumskom, železničkom, vodenom i vazdušnom saobraćaju, oni koji prevoze robu u drumskom saobraćaju, taksisti, banke i druge finansijske organizacije, osiguranje, reosiguranje i PTT usluge, putničke agencije i tur-operateri, verske organizacije, advokatski poslovi, ulična prodaja sladoleda, lozova, kokica i štampe, odnosno kolporteri, prodaja proizvoda preko štampanih i elektronskih medija koji se naplaćuju pouzećem, usluge čistača cipela i nosača, prodaja proizvoda preko automata. To su oblasti koje smo već jednim saopštenjem unapred obavestili da ne moraju da uvode fiskalne kase. Međutim, mi nemamo zakonski osnov da ih oslobodimo, ukoliko se ne usvoji ovaj zakon, na osnovu čega će dva ministarstva predložiti Vladi konačan spisak svih onih koji ne moraju 30. septembra da uvode fiskalne kase. Svi oni koji su obveznici bili do 15. juna, oni će ostati. To su uglavnom trgovine. Moram da vam kažem da je stepen discipline u uvođenju fiskalnih kasa veoma visok, jer svega oko 4 do 5% kontrolisanih obveznika nije uvelo fiskalnu kasu. Jedan ogroman broj, oko 60%, jeste uveo fiskalnu kasu. Kazne su rigorozne. Zatvaraju se trgovine i radnje onima koji te fiskalne kase nisu uveli u ostavljenom roku. Naravno da u ovom procesu ima i nesavesnih proizvođača, ali ukoliko je SRS navikla da posluje tako što uzima provizije u lokalnim samoupravama u Zemunu i u drugim gde je radila, zaista nemate pravo da bilo koga, bez ikakvih dokaza, čak i sumnjičite za tako nešto. Mi smo prvi rekli da postoje proizvođači koji ne ispunjavaju svoje obaveze i prema njima će se primenjivati takođe sankcije. Ova vlada je, za razliku od prethodne, otvorila mogućnost konkurisanja novih proizvođača fiskalnih kasa. Dakle, monopol koji je bio stvoren prethodnom uredbom je razbijen time što je data slobodna mogućnost konkurisanja i danas oko 25 različitih proizvođača postoje koji su licencirani od strane Vlade. Konačno, slažem se sa diskutantima koji su pominjali da zaista nije adekvatno da, s jedne strane, advokati budu oslobođeni korišćenja fiskalnih kasa, a da, sa druge strane, lekari, stomatolozi moraju da ih koriste. Zbog toga želim da na kraju ovog izlaganja kažem da ću Vladi Republike Srbije predložiti da, osim ovih grupa koje su sada u saopštenju bile oslobođene uvođenja fiskalnih kasa, budu oslobođene i sledeće kategorije: celokupno zdravstvo, dakle i privatno i državno, bolničko, zubna tehnika, zubna protetika, takođe sve ustanove socijalne zaštite, uključujući domove za stare i promet dobara koji je sa njima neposredno povezan; sve ustanove koje su povezane sa brigom o deci, sve što je vezano za predškolski odgoj, dakle, obdaništa; školsko i univerzitetsko obrazovanje. To su zaista oblasti koje nigde, ni u jednoj zemlji, nemaju obavezu uvođenja fiskalnih kasa. Prethodni zakonodavac, uključujući i poslanike SRS-a koji su glasali za zakon da moraju svi da imaju fiskalne kase, predvideo je da i škole, i bolnice, i privatni i društveni lekari, moraju da imaju fiskalne kase. Ova vlada će te kategorije osloboditi, jer nije primereno da imaju fiskalne kase.
Po Poslovniku, Nataša Jovanović
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram Poslovnik o radu Narodne skupštine, član 100, koji se odnosi na istupanje za skupštinskom govornicom i koji vi znate, ali podsetiću vas. Možda je malo koncentracija popustila i kod poslanika koji čine kakvu-takvu klimavu većinu ovde, pa nisu bili u stanju da reaguju na izlaganje ministra, nažalost ministra za finansije, Mlađana Dinkića. Član 100. govori o tome da su narodni poslanici dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine i da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem. Mlađan Dinkić, naravno, nikada ne bi mogao da bude ministar finansija da nije bilo Vojislava Koštunice i takvog njegovog izbora. I onoga dana kada je Koštunica u svom ekspozeu govorio o potezima koje planira na polju finansija i ekonomske politike u Srbiji, mi smo mu sa ove skupštinske govornice rekli da čovek koji je eksponent finansijsko-mafijaškog lobija, čovek koji bi trebalo da bude na dugogodišnjoj zatvorskoj... (Predsednik: Gospođice Jovanović, isti član se odnosi i na vas. Budite ljubazni, poštujte ga.) ... robiji, ne može nikako da bude ministar u Vladi Republike Srbije. Sada se istim metodima koristim, s tim što govorim istinu, dakle, da je Mlađan Dinkić eksponent mafijaško-finansijskog lobija...
Ovo je prvo upozorenje, sledeći put ću vas udaljiti sa govornice ako ne poštujete član.
Ministar Dinkić je malopre uvredio čitavu poslaničku grupu SRS i trebalo je vi, Predraže Markoviću, predsedniče Skupštine, da ga upozorite na činjenicu da on vređa dostojanstvo najbrojnije poslaničke grupe, 82 poslanika SRS, milion i po birača u Srbiji, na način koji je neprimeren za nekoga ko dolazi sa ulice, a kamoli ministra u Vladi Republike Srbije. Ne samo da poslanici SRS i Srpska radikalna stranka, Mlađane Dinkiću, nikada nije uzela ni jedan jedini dinar od bilo koga u ovoj zemlji, i to građani Srbije znaju, nego će nastojati, i u narednom periodu i dokle god postoji, a uvek će biti najsnažnija politička grupacija u Srbiji, u to budite sigurni, da razobličava i raskrinkava sve vaše mahinacije, vaših prijatelja, kumova, kao što su Hamović i Lazarević, i svih onih sa kojima vi delite provizije od raznih poslova, basnoslovno se bogatite na grbači ovog jadnog, napaćenog i osiromašenog naroda. Umesto da ste danas došli ovde da predložite nešto normalno, da ljudi žive bolje i da rade, vi dolazite u „audiu A8" najbolje klase, sa punom opremom. Čude se i ljudi ovde, koji rade 20–30 godina u Skupštini Srbije, i oni koji imaju rashodovana vozila na raspolaganju, šta vi radite. Umesto da ste došli sa poreskom politikom koja će da podstakne razvoj naše privrede, vi iznosite takve gluposti, primerene vašoj inteligenciji, i vređate ljude koji su svojim poštenjem, svojim znanjem, svojim obrazovanjem i onim što su uradili za Srbiju i srpski narod, kao i predsednik naše stranke dr Vojislav Šešelj, činili u Zemunu. Ne samo da treba da se stidite, već da znate da na takav način to vam niko od radikala neće dozvoliti. Više tako nikada nećete moći da govorite sa ove govornice.
Po Poslovniku Ksenija Milivojević, a potom po Poslovniku Veroljub Arsić.
Dakle, reklamiram član 100. Poslovnika Narodne skupštine. Vrlo je teško pobrojati i zapamtiti broj uvreda koji je iznet u prethodnom izlaganju, da ne govorim o izrazima koji su korišćeni, a koje zaista za ovom skupštinskom govornicom iz poštovanja, kako prema Narodnoj skupštini, tako i prema prisutnim predstavnicima Ministarstva, apsolutno ne želim da ponovim. Smatram ih, najblaže rečeno, ponižavajućim. Ono što zaista molim ubuduće, s obzirom da za to postoji osnov u Poslovniku, da se zaista ne dozvoljava ovakvo ponašanje, mada je prethodni govornik nekoliko puta bio i opomenut za sve ono što je izrečeno. Da, bio je opomenut u nekoliko navrata, ali zahvaljujući toleranciji predsednika Skupštine, gospodina Markovića, mikrofon nije isključen. Dakle, to je jedno demokratsko ponašanje s jedne strane, a sa druge strane imamo potpuno nepoštovanje kako Narodne skupštine, tako poslanika i na kraju ministra u Vladi, što smatram apsolutno nedopustivim. Takođe smatram nedopustivim da se konstantno sa ove govornice iznose optužbe na račun kako ministra finansija, tako i drugih ministara u Vladi Republike Srbije, bez toga da se u svakom od tih slučajeva iznese i najmanji, i jedan jedini dokaz za te optužbe, a posebno da se sve optužbe kvalifikuju rečnikom koji je za ovu skupštinu apsolutno neprimeren. Ako već razgovaramo o poštovanju države, odnosno o poštovanju državnih institucija, onda je krajnje vreme da počnemo da komuniciramo u skladu sa funkcionisanjem rada tih institucija. Ministarstvo finansija, a još manje poslanička grupa G17 plus, neće ubuduće tolerisati ovakve istupe, a posebno istupe koji ne samo da nemaju osnova u zakonu i Poslovniku Narodne skupštine, nego, što je za naše građane još važnije, nemaju nikakvog osnova u samoj istini, a istina je ta koja pokazuje dostojanstvo. Hvala vam.
Po Poslovniku se prvi javio Veroljub Arsić, pa onda Nataša Jovanović, da li je replika? Replika će biti kasnije, dobro, moramo prvo po Poslovniku. Samo trenutak, gospodine Arsiću, pošto je obaveza predsednika Skupštine da da pojašnjenje kada se reklamira povreda Poslovnika. Predsednik Skupštine nije opomenuo, predsednik Skupštine je upozorio i posle toga je upozorenje ponovljeno; da je nastavljeno sa povredom Poslovnika, naravno da bi bila izrečena opomena, i to nije pitanje nikakve tolerancije, naprosto ću i ubuduće nastojati da radim po Poslovniku. Izvolite, gospodine Arsiću.
Reklamiram povredu Poslovnika, da je govornik dužan za ovom govornicom da govori istinu. Gospodin Dinkić je optužio poslanike SRS da su glasali za fiskalizaciju u Srbiji, što nije tačno. To je bila njegova ideja i ideja ministra Đelića, i to je njihov rezultat rada. Sada pokušavaju neke da oslobode fiskalnih kasa. A koga? Onoga ko je njima blizak, u čijim su lošijima videćemo sada kada bude bio zakon o porezu na dohodak građana, i koji su to lobiji, i koji će da budu oslobođeni određenih davanja državi, i koji će moći da sponzoriše poslaničku i političku stranku G17. Kada je u pitanju Zemun, dame i gospodo poslanici, povodom te priče da je neko uzimao provizije za Zemun, mogu samo da kažem, kada ste vi došli na vlast, DOS posle 5. oktobra, većina privremenih objekata u Zemunu je porušena, navodno ruže grad, da bi kasnije na tom istom mestu nikli novi poslovni objekti koje su vaši prijatelji zidali, i sada oni ne ruže grad, i sada mi pričajte ko je uzimao proviziju, prvo da ruši, a onda da dobije dozvolu za novi privremeni objekat.
Zahvaljujem. Ostajete pri replici. Izvolite. Replika na izlaganje po Poslovniku narodnog poslanika Ksenije Milivojević, Nataša Jovanović.
Gospođica Milivojević se ponaša u najmanju ruku kao da je „Alisa u zemlji čuda“, kao da ne zna u kojoj je poslaničkoj grupi i kakvo joj je okruženje. Ja sam, za razliku od nje, veoma svesna kome pripadam, kojoj ideji, kojoj opciji, za šta se borim unazad 12 godina, zajedno sa ogromnom većinom naroda koji stoji iza poslaničke grupe SRS i svih onih danas ojađenih i osiromašenih zbog ovakve ekonomske politike koju sprovodi Vlada Republike Srbije i Mlađan Dinkić, koji je, podsetiću vas, pre toga bio guverner Narodne banke Srbije. Za razliku od gospođice Milivojević, ne samo da ne koristim neprimerene izraze, već istinom u oči idem na to da upozorim Mlađana Dinkića da ne može kao predstavnik izvršne vlasti tako da se ponaša u ovoj sali i za ovom skupštinskom govornicom. Ako nešto znate o parlamentarnoj demokratiji i o tome ko kako treba da nastupa ovde, ko koga da poštuje, naravno, uzajamno poštovanje i uvažavanje svih je i te kako potrebno u ovoj sali ovde zbog građana Srbije, zbog onoga što mi radimo, onda bi ste morali gospođice Milivojević vrlo dobro da znate da mi kao predstavnici najvišeg zakonodavnog tela, odnosno Skupština koja bira Vladu, imamo pravo da kritikujemo ministra, da se obraćamo sa ove govornice i da mu govorimo sve ono što mislimo da radi pogrešno, na način kroz slobodnu interpretaciju i kroz argumente koje svako od nas, dozvolićete, i ima, i stoji iza toga. Iza svake izgovorene reči otkako se bavim, ne samo ovim poslom u Narodnoj skupštini Republike Srbije, već kao član SRS, stojim odgovorno, čista obraza i svetla srca pred građanima Srbije, pred svojim kolegama i pred narodom koji od mene i od radikala traži istinu. I samo smo mi danas u stanju da je pružimo, za razliku od vas. Ništa u rukavicama, ništa zabašureno zbog interesa, zbog funkcija, zbog direktorskih mesta, zbog privilegija, zbog skupih automobila, zbog vila, zbog bazena, nema toga kod radikala, gospođice Milivojević. Samo istina koja vas verovatno boli, jer ste saradnica, odnosno stranačka koleginica gospodina Dinkića. Što se gospodina Dinkića tiče, vi ga kao neko ko verovatno ima uticaj u vašoj poslaničkoj grupi, a on je ministar iz vaše stranke, upozorite da ne može nikada, kada se vrati u poslaničku klupu, i to radi ministar, da se obraća pretećim glasom i rečenicama gospođi Vjerici Radeti. Gospođa Vjerica Radeta je u skladu sa dnevni redom govorila o tome na koji način se danas i zbog čega menja zakon koji se odnosi na fiskalne kase. Mlađan Dinkić se vratio u poslaničku klupu i rekao .... (Predsednik: Vreme.) ... gospođi Radeti da je veoma dobro čuo, da nju treba da je stid i da se svaka njena reč pamti. Šta je hteo da joj poruči? Da će neko da je sačeka ispred zgrade Narodne skupštine ... (Predsednik: Molim vas, vreme.) Kakva je bila poruka Mlađana Dinkića? Ako se vi, gospodine Dinkiću, na taj način obraćate vašim finansijski lobistima i onima kojima izdajete ... (Predsednik: Gospođice Jovanović, vreme. Upozoravam vas, nemojte nam prepričavati događaje iz poslaničkih klupa.) ... naređenja šta da rade u vašu korist, nećete moći tako sa radikalima, u to budite sigurni.
Po Poslovniku, narodni poslanik Ksenija Milivojević.
Reklamiram član 100. Poslovnika i ovoga puta ću takođe da zatražim da se Narodna skupština izjasni o povredi Poslovnika, a više uopšte nisam sigurna da je komentar na ovo potreban. Dakle, govorili smo o poštovanju institucija, govorili smo o ljudskom dostojanstvu, međutim, očigledno nekima ne vredi govoriti, tako da ono što je izrečeno, govori samo za sebe. Sve što bih na tu temu još mogla da kažem bi verovatno bilo kontraproduktivno. Reći ću jednu stvar koja se odnosi na zemlju čuda. Srbija je jako dugo bila zemlja čuda, bila je zemlja čuda do 2000. godine, i to zato što je bila jedina ili možda jedna od pet zemalja u svetu, tu računam neke afričke i zemlje u Aziji, koja nije imala evropske standarde, koja je bila potpuno izolovana, koja je bila pod sankcijama, gde ljudi nisu mogli normalno da žive i gde su živeli od plate, od nekih svojevremeno pet ili šest maraka. Da, gospodo, to jeste bila zemlja čuda, ali hvala bogu, to više nije i nikada neće ni biti. Srbija ide napred i apsolutno ne postoji niko ko može da je spreči da dalje ide napred, šta god i na koje god načine to pokušavao. Kada je reč o Miroljubu Labusu, o Mlađanu Dinkiću, o G17 plus, mi ćemo učiniti sve što je u našoj moći da Srbija nikada više ne bude takva zemlja čuda, odnosno da Srbija bude jedna normalna, evropska država, kojom će se svi njeni građani apsolutno ponositi. Hvala.
Po Poslovniku, izvolite gospodine Vučićeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram član 100. Želim da kažem da najmanje što građani Srbije očekuju od nas i najmanje što vole da vide i čuju u ovo parlamentu jeste upravo ovakav trenutak ovih diskusija, ovakvih replika i ovih vređanja. Ono što smo radili u proteklom vremenu je bilo vrlo značajno za Srbiju, za njenu budućnost, za budućnost građana, za njihovu egzistenciju i za uvođenje reda u finansijskim tokovima. U proteklom vremenu doneli smo set zakona koji će u skorije vreme dati rezultate koje će osetiti građani, od Zakona za socijalnu zaštitu, Zakona o porezu na dodatu vrednost, Zakona o porezu na promet i sve će to brzo dati rezultate, nešto do kraja godine, nešto tokom sledeće godine. Naravno, ovakve rasprave građani od nas ne očekuju. Ova govornica ovde znači i obeležava kakva će budućnost Srbije biti i kakav će život građana biti. Mislim da nam građani ovakve diskusije neće oprostiti. Želim da kažem da sam u proteklih desetak dana, prilikom usvajanja ovih zakona, kao poslanik i čovek izuzetno zadovoljan, jer će finansijski tokovi konačno biti uređeni u ovoj zemlji. Želim da naglasim, u ime 4.000 privatnih hirurških ordinacija, u ime svih privatnih lekara, da se zahvalim ministru finansija na razumevanju i što je poistovetio i izjednačio privatni i društveni sektor. Hvala vam u ime svih privatnih lekara.
Hvala vama. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POREZU NA DOBIT PREDUZEĆA (načela) Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Aleksandar Vlahović, Nenad Bogdanović, Jovan Todorović, Zoran Krasić, Gordana Pop-Lazić, Nataša Jovanović, Igor Mirović, Branislav Rankić, Mirko Četrović, Zlatan Jovanović, Petar Jojić, Igor Bečić, Sreto Perić i Veroljub Arsić. Primili ste izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora. Pre otvaranja načelnog pretresa podsećam vas da, prema članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave u načelnom pretresu za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: SRS - jedan sat 38 minuta 24 sekunde, DSS - jedan sat tri minuta 36 sekundi, DS Boris Tadić – 44 minuta i 24 sekunde, G17 plus – 37 minuta 12 sekundi, SPO – Nova Srbija – 26 minuta 24 sekunde, SPS 26 minuta 24 sekunde i poslanici koji ne pripadaju nijednoj poslaničkoj grupi, tri poslanika SDP-a, po pet minuta, na osnovu člana 89. stav 3. Poslovnika. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 136. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača, mr Mlađan Dinkić, ministar finansija, želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, imam izuzetnu čast što sada otvaramo raspravu o zakonu koji ima najnižu poresku stopu u Evropi, to je Zakon o porezu na dobit preduzeća. Kao što smo juče govorili, postoje poreski oblici kojima je osnovni cilj punjenje budžeta, kako bi se obezbedili odgovarajući javni rashodi za one koji ne mogu da obezbede sopstvene prihode ili one koji su radili nekada, a koji su sada u penziji, a postoje i zakoni i poreski oblici koji treba da podstaknu razvoj privrede i određenih delatnosti. Upravo je porez na dobit osnovni motivacioni faktor za privredni razvoj u najvećem broju zemalja. Moram da kažem da pre 20–30 godina, u uporednoj praksi, u drugim zemljama stopa poreza na dodatu vrednost je bila niža kada su takvi poreski oblici uvođeni, ali zato je porez na dobit bio izuzetno visok i porez na dohodak građana takođe. U međuvremenu, praksa se promenila. Ide se ka tome da stope poreza na dodatu vrednost budu što veće, a da se stopa poreza na dobit smanjuje, pri čemu se kroz ovaj poreski oblik mogu posebno stimulisati određene delatnosti za koje nekad država ima naročit interes. Želim da kažem koje su najvažnije karakteristike Predloga izmena i dopuna ovog zakona. Najpre, predlažemo snižavanje poreske stope sa 14%, koliko danas iznosi, na 10%, ali predlažemo i ukidanje poreza po odbitku, koji danas iznosi 20%, na disidente i udele u dobiti koje rezidenti ostvaruju od drugih rezidenata u Republici Srbiji. To znači da će efektivna stopa poreza na dobit sa sadašnjih 34% biti spuštena na 10%. Stopa od 10% poreza na dobit predstavlja najnižu stopu poreza na dobit u Evropi. U drugim zemljama ona se kreće između 20 i 30 procenata, da biste imali predstavu o tome koliko je ovo niska stopa, Češka ima 31 posto ovu stopu, Poljska ima 27, Rumunija i Slovenija 25, Bugarska 23,5, Hrvatska 20, razvijene zemlje imaju između 20 i 30, Mađarska ima 18%, Makedonija 15%; Irska, koja je poznata u Evropi po najnižoj stopi poreza na dobit, ima 12,5%. Dakle, Irska je pre nekih petnaestak godina uvela jako nisku stopu poreza na dobit. Irska je poznata u ekonomskoj teoriji i praksi kao zemlja koja je, ne samo tom merom, već i poboljšanjem poslovne klime, privlačenjem inostranih investicija, uspela da napravi pravo ekonomsko čudo, bez obzira što se nalazi u sličnoj poziciji, kao što se, nažalost, danas nalazi Srbija. Znate da Irska ima takođe problem sa jednim delom svoje teritorije, ima problem sa terorizmom, a ipak je ovim zakonom uspela da privuče, doduše u periodu od poslednjih 15 godina, značajne investicije, ušla u EU i, na kraju, sada je primer zemlje koja stimuliše razvoj sopstvene privrede. Ono što je veoma važno, ne samo da se smanjuje stopa poreza na dobit sa 14 na 10%, već se ukida i porez po odbitku od 20% na dividende i udele od dobiti koje rezident ostvari od drugog rezidenta Republike. Šta to znači? Znači da su poreski obveznici plaćali 14%, međutim, ako su želeli da transferišu profit sa jednog dela kompanije na drugi, imali su 20% dodatnog poreza i to je svakako bilo destimulativno za poslovanje. Ova olakšica ukidanja poreza po odbitku odnosi se samo na rezidente, to znači na sva domaća pravna lica i na strane investitore koji su registrovani u Srbiji, koji su faktički rezidenti. Znači, sva ona lica koja imaju ovde investicije, registrovana preduzeća. Za one koji su nerezidenti, zadržava se stopa poreza po odbitku od 20%, jer želimo da stimulišemo da što više stranih kompanija direktno osnuju preduzeća u Srbiji, da ulože ovde ili da učestvuju u procesu privatizacije u Srbiji, jer ako se posluje sa nerezidentom, onda se zadržava stopa poreza po odbitku od 20%, osim ako međunarodnim ugovorom o izbegavanju dvostrukog oporezivanja nije drugačije uređeno. Sa zemljama sa kojima je Srbija sklopila ugovor o izbegavanju dvostrukog oporezivanja uobičajena stopa nije 20 već 5%, u nekim retkim slučajevima je 15%. Želimo da damo stimulans za direktne inostrane investicije u Srbiji i zato stimulišemo, naravno, i razvoj domaćeg preduzetništva. Efekat ovakve mere ukidanja poreza od 20% po odbitku jeste što se otklanja efekat dvostrukog oporezivanja, dakle, do sada su se plaćale dve stope, sada će se plaćati samo jedna stopa i time se omogućava daleko veća likvidnost preduzeća, i sa time povezana veća investiciona ulaganja. Mi smo želeli da posebno stimulišemo ulaganja u opremu, u osnovna sredstva u pojedinim oblastima, tako da ovaj zakon predviđa poreski kredit od čak 80% od visine ulaganja u osnovna sredstva, i to za period od 10 godina za više oblasti. Dakle, oblasti koje posebno stimulišemo za nove investicije su: poljoprivreda, proizvodnja tekstila, kože i obuće, elektroindustrija, metaloprerađivačka industrija, proizvodnja automobila i drugih saobraćajnih sredstava, reciklaža, kinematografska i video-proizvodnja. To znači da svi oni koji ulože novac i kupe opremu u ovim delatnostima, moći će da imaju 80% od vrednosti ulaganja odbitaka od poreske osnovice. Taj odbitak se može koristiti ne samo u godini ulaganja, već i u narednih 10 godina. To je izuzetno stimulativno. Naša želja je bila da usmerimo investicije u one oblasti koje nisu, nažalost, visoko profitabilne, kao što su tekstilna industrija, koža i obuća, elektroindustrija, metaloprerađivačka, pa i poljoprivreda, da im damo povoljniji poreski tretman od nekih drugih oblasti gde se ostvaruju veće profitne stope. Takođe, ovim zakonom se daju poreski podsticaji za nova zapošljavanja. Naime, svi oni koji povećaju broj zaposlenih radnika dobijaju poreski kredit u visini od 100% ukupnih troškova zarade novozaposlenih radnika. Drugim rečima, ako neko preduzeće ima 100 radnika, sutra ima 105, za tih pet radnika se celokupna bruto plata koja je isplaćena u toj godini odbija od poreske osnovice, sa željom da zaista pospešimo novo zapošljavanje. To su glavni poreski podsticaji. Dakle, ovde se ne radi samo o najnižoj stopi poreza u Evropi od 10%, već se radi o takvim poreskim podsticajima koji snižavaju tu osnovicu, tako da je efekat za privredu dvostruki. Naravno, u skladu sa ovim zakonom, kao što znate, do sada je komparativno sa Zakonom o porezu na dobit bila uređena i stopa oporezivanja za samostalnu delatnost. Pa kada je stopa poreza na dobit bila 14%, samostalci, dakle zanatlije, mali trgovci i svi oni paušalci koji ostvaruju promet do 2 miliona dinara godišnje, plaćali su porez od 14%. Izmenom ovog zakona, iza toga sledi i izmena poreske stope za ove delatnosti, što znači da će preduzetnici u novom zakonu o porezu na dohodak građana, koji pripremamo, takođe biti oporezovati sa ekvivalentnom stopom od 10%. Naša namera je da preduzetnici, preduzeća koja dobro posluju, konačno počnu da iskazuju stvarni iznos profita koji ostvaruju, da nemaju razloga da iskazuju netačne podatke u knjigama, već da iskažu stvarne podatke i da onda plate jako nisku stopu poreza na dobit. Znate i sami da preduzeća danas imaju probleme - ako žele da se razvijaju, zavise od bankarskih kredita, a ne mogu dobiti bankarski kredit ako ne daju oditovane računovodstvene bilanse o svom poslovanju. Mnoga preduzeća su imala fiktivne bilanse. S jedne strane, to im je omogućavalo da plaćaju niže poreze, a sa druge strane, danas, kada se sve više razvija bankarski sistem, ne mogu da dobiju povoljne kredite. Ovaj zakon treba da omogući da svi koji uspešno posluju, bez ikakvog straha iskazuju stvarno stanje u svojim bilansima i da na to stvarno stanje plate izuzetnu nisku stopu. Kažem, to je stopa od samo 10%. Mi smatramo da će ovako niska stopa poreza na dobit, ukoliko bude kombinovana sa drugim merama ekonomske politike i pospešivanjem poslovne klime, dovesti i do preusmeravanja nekih investicija koje su sada locirane u istočnoj Evropi, posebno u zemljama koje su ušle u Evropsku uniju, da će one biti pretransferisane u Srbiju. Kada ovaj zakon bude usvojen, a nadam se da će ga sve poslaničke grupe podržati, očekujemo da će to odjeknuti i u svetu, ne samo u zemlji, jer se kapital seli u ona područja gde ima najbolje uslove poslovanja, a jedan od tih uslova jeste i stopa poreza na dobit. Ako je niska stopa poreza na dobit, svakako će to biti jedan od motivacionih faktora za ulazak i stranog kapitala u našu zemlju, a biće i motivacioni faktor za ulaganje domaćeg kapitala, koji je danas možda u slamaricama i možda nije aktivan. Mi smo u ovom zakonu, takođe, želeći da on bude što liberalniji i što povoljniji za poreske obveznike, promenili način obračuna amortizacije za sva stalna sredstva, izuzev nepokretnosti. Naime, u sadašnjem postoji linearni princip, metod amortizacije, što znači da se svake godine isto obračunava za amortizaciju osnovnih sredstava. Mi sada predlažemo da se uvede degresivna metoda amortizacije, što znači ubrzani režim amortizovanja osnovnih sredstava, u prvim godinama više, a kako vreme ističe, sve manje. Podelili smo sva stalna sredstva u samo pet grupa. Dakle, prva grupa su nepokretnosti koje i dalje imaju linearni princip obračuna amortizacije po stopi od 2,5%. U drugu grupu smo svrstali tešku mašineriju. Ona će imati degresivnu stopu amortizacije od 10%. Treća grupa su ostale mašine i oprema. Imaće degresivnu stopu amortizacije od 15%. U četvrtu grupu smo uvrstili laku opremu i nameštaj, sa stopom od 20%. Peta grupa su sredstva sa kratkim vekom trajanja i za nju smo predložili degresivnu amortizaciju po stopi od 30%. To znači da se u svega nekoliko godina vrši otpis osnovnih sredstava, a degresivni metod amortizacije, dakle ubrzana amortizacija, omogućava dodatno snižavanje potencijalne poreske osnovice. Naravno, sada knjigovođe ne moraju da vode kartice za svako pojedinačno osnovno sredstvo, već će voditi knjigovodstvo za grupe osnovnih sredstava, samo pet grupa. To će daleko pojednostaviti proces i smanjiti troškove vođenja knjigovodstva. Takođe, jedna od razlika u odnosu na dosadašnji zakon jeste i uvođenje sistema samooprezivanja. Drugim rečima, poreski obveznik sam utvrđuje i plaća porez na dobit, na osnovu podataka koje iskazuje u poreskoj prijavi i poreskom bilansu. Dakle, nema dosadašnjeg sistema, već se uvodi samooporezivanje. Na taj način se značajno smanjuje administriranje poreske uprave. Ona više neće donositi rešenja o utvrđivanju visine poreske obaveze, već će se obveznici sami prijavljivati kakvu su dobit ostvarili. Naravno, biće uspostavljena daleko veća odgovornost poreskih obveznika, jer ako se sami prijavljuju, onda imaju i veću kaznu ako pokušaju da iskažu nešto što nije tačno. Naravno, mi ćemo pojačati terensku kontrolu, da bi videli da li su prijavljeni iznosi tačni. Dakle, ovaj zakon ima i veće novčane kazne za poreske prekršaje. U prelaznim i završnim odredbama zakona, pre svega, dat je način njegovog usklađivanja sa međunarodnim računovodstvenim standardima. Ovaj zakon je predviđeno da stupi na snagu osam dana nakon objavljivanja u „Službenom glasniku“. Želimo da što pre damo povoljnost našoj privredi, iako bi za poresku upravu bilo daleko lakše da zakon stupa na snagu od 1. januara 2005. godine, jer ovako će se polovina godine tretirati po starom zakonu, a od momenta kada se ovaj zakon usvoji, biće primenjena nova pravila i biće to komplikovanije za našu poresku upravu. Želeli smo da damo tu pogodnost. S obzirom da se snižava poreska stopa, da ima ovoliko povoljnosti, želimo da što pre stupi na snagu kada ga Skupština usvoji. Dame i gospodo narodni poslanici, nadam se da će sve poslaničke grupe podržati ovaj zakon. Mislim da je ovo jedan od onih poreskih zakona koji zaista može, u sadejstvu sa drugim merama ekonomske politike koje planira Vlada Republike Srbije, značajno pomoći oporavku naše privrede. Hvala vam.
Hvala vama. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč - Odbora za finansije, Radojko Obradović? (Ne.) Zakonodavnog odbora, Miloš Aligrudić? (Ne.) Dužan sam obaveštenje, da su za 6. tačku dnevnog reda ovlašćeni zastupnici stranaka: SPS - gospodin Jovan Todorović, DS- Aleksandar Vlahović, DSS - Jovan Palalić. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Gospodin Palalić, pa gospodin Vlahović.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, kada smo pre izvesnog vremena uputili zapitanost - zašto nema većeg priliva direktnih stranih investicija u našu Srbiju, predstavnici međunarodnih organizacija su nam rekli da privatni investitori ne mogu da budu naterani da ulažu, već da odgovarajućim okruženjem budu privučeni da slobodno investiraju. Upravo je ovakva poruka i bila razlog što smo krenuli od ovog skupštinskog saziva u donošenje propisa koji će na nesumnjiv način doprineti da Srbija bude jedna od najatraktivnijih zemalja u regionu za investiranje. Nema sumnje da su predložene izmene Zakona o porezu na dobit preduzeća na tom tragu, i u tom smislu DSS će podržati ovaj predlog zakona. Ali, naravno, i prethodni zakoni, koji su usvojeni u ovom parlamentu, zajedno sa zakonima koji su na ovoj vanrednoj sednici, nesumnjivo nas promovišu, u narednom periodu, u jednog od lidera u regionu, koji će biti sa najvećim brojem stranih investicija. Nema sumnje ni da izmene zakona o dopunama Zakona o javnim nabavkama, gde je postupak javnih nabavki učinjen transparentnijim, gde je postupak skraćen, gde je predviđena mogućnost da se i po prigovorima rešava brže i efikasnije, idu u tom pravcu. Takođe i Zakon o registraciji privrednih subjekata, na koji je u prethodnom periodu najviše prigovarano, predviđa jednostavniji postupak registracije preduzeća i uprošćenu proceduru. Tu je i zakon o izmenama Zakona o izboru sudija, gde se krenulo u pravcu nezavisnosti sudstva, a sudstvo i administracija su bili glavna prepreka u Srbiji za veći priliv stranih investicija. Tu je, takođe, i Zakon o sprečavanju sukoba interesa, gde se na jedan agresivniji način suzbija korupcija u državnim organima. Naravno, i Zakon o prestanku važenja poreza na fond zarada i Zakon o izmenama i dopunama Zakona o porezu na finansijske transakcije. Jučerašnja rasprava o ovom predlogu zakona o porezu na dodatu vrednost, koji će u najvećoj meri otkloniti mogućnost nelojalne konkurencije, poreske evazije, koji će staviti u ravnopravniji položaj privredne subjekte na srpskom tržištu, pokazala je da on stvara ambijent koji će privući direktne strane investicije, jer su one u ovom trenutku nešto što je Srbiji neophodno, posle svih onih investicija koje su dolazile kroz postupak privatizacije. Naravno, prilivom novih i direktnih stranih investicija doći će i nova tehnologija, novi menadžment, sve ono što je neophodno našoj privredi. Što se tiče samih rešenja predloženih u zakonu, postoje tri ključne promene i u tom smislu ovaj zakon jeste važan. Ne sumnjam da će ga veliki broj poslaničkih grupa u ovom parlamentu usvojiti. To je, naravno, sniženje stope sa 14% na 10% i tu nema dileme, to je najniža stopa u regionu. Ove izmene zakona će podržati i strani investitori, a u iskustvu moje opštine, Bačke Palanke, mi već imamo takve aranžmane i takva strateška partnerstva, gde su velike kompanije, lideri u svojim oblastima, prisutne. Pre mesec dana „Sintelon“ je sa „Targetom“ napravio strateško partnerstvo. Juče smo videli da je „Karlsberg“ u Pivari Čelarevo, koja je takođe u našoj opštini, ušao u jednu važnu investiciju i otvorio novi pogon, a tu je takođe i francuski „Sufle“, lider u proizvodnji pivskog slada, kada je u pitanju „Mulineks“ sladara. Naravno, tu su i druga preduzeća, koja upravo očekuju takve strane investitore i strateške partnere, i nema sumnje da će ovakav zakon tome da doprinese. Naravno, ono što je ministar rekao u svom uvodnom izlaganju, ukidanje poreza po odbitku na isplatu dividendi i udela u dobiti između rezidenata, podstiču i jačaju investicioni kapacitet naših preduzeća. Vrlo je važno to napomenuti još jednom, da mi imamo zaključen veliki broj ugovora o izbegavanju dvostrukog oporezivanja i na ovaj način ćemo izbeći da se transfer velikog broja kompanija ne izmešta iz naše države, ukoliko se na ovaj način taj problem reši. Naravno, to je podsticanje, kao što je već istaknuto, da se strane kompanije ovde registruju u našoj državi. Takođe je istaknuto još nešto vrlo bitno, da se postupak amortizacije osnovnih sredstava jednostavnije i preciznije reguliše i da se na taj način ceo postupak koji je postojao pojednostavi. Nema sumnje da je vrlo važna odredba u Predlogu ovog zakona i to da se uvodi poreski kredit kod pravnih lica koja su registrovana i koja imaju status malih i srednjih preduzeća. Kada su u pitanju ulaganja u sopstvena sredstva, to je nešto što će sasvim sigurno da deluje podsticajno i na otvaranje novih malih i srednjih preduzeća. A nema sumnje i da će kroz one odredbe koje govore o činjenici da se poreski kredit uvodi i za ona lica koja u jednom periodu otpuste određeni broj zaposlenih, ali da u narednom periodu zaposle nove, u većem broju, podstaći zapošljavanje. To je nešto što je, u ovom trenutku kada imamo veliki broj nezaposlenih, veoma važno. Nema sumnje da su tu i ostale odredbe, koje na jednostavniji i kraći način uprošćuju postupak. U tom smislu, važno je da se ovaj zakon podrži. Naravno, treba istaći da i zakoni koji slede u narednom periodu, što je i zakon o doprinosima za socijalno osiguranje i dohodak, sasvim sigurno zaokružuju jednu sliku koja se jasno vidi iz svega ovoga što je napred rečeno, a to je da ova vlada ima vrlo jasnu i konzistentnu politiku kada je u pitanju podsticanje razvoja malih i srednjih preduzeća, podsticanje investiranja u Srbiji i uopšte razvoj preduzetništva. Jer u situaciji kada je privreda na kolenima, što nije sporno, kada imamo veliki broj nezaposlenih, jedini način da se omogući privredni rast, rešava pitanje nezaposlenih, jesu strane investicije, ali i otvaranje novih preduzeća radi rešavanja problema nezaposlenosti. Kao što sam rekao, Demokratska stranka Srbije će podržati ovaj zakon. Ovo je odličan zakon. Srbiju će vratiti, nema sumnje, na mesto i poziciju lidera u ovom regionu, kada su u pitanju direktne strane investicije. On zaokružuje materiju sa svim ovim predloženim zakonima, koji su dalje na dnevnom redu, i sa ovima koji su doneti, promoviše nas u zemlju u koju će strani investitori naći mogućnost da ostvare svoje interese, a i reše naše probleme privrede i nezaposlenosti. Hvala.
Ovlašćeni predstavnik liste Demokratska stranka, gospodin Aleksandar Vlahović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, gospodine ministre, Demokratska stranka će podržati ovaj zakon o izmeni i dopuni Zakona o porezu na dobit preduzeća. No, zaista treba realno sagledati očekivano dejstvo ovog zakona. Treba zaista prizemljiti odgovarajuća optimistička očekivanja u pogledu visine stranih investicija i uticaja ovog zakona na budući nivo privrednih aktivnosti. Kada smo dobili Predlog zakona upravo na taj način smo analizirali predloženi zakonski tekst. Sa jedne strane, ne smatramo da će uticaj na privrednu aktivnost postojećih privrednih subjekata, koji posluju unutar privrednog sistema Srbije, biti naročito izražen, jer činjenice govore da su i dalje kumulirani gubici veći od kumuliranih dobiti. Prema tome, ovaj zakon isključivo treba sagledavati u svetlu potencijalnog uticaja na nove investicije, na novo investiranje, bilo inostranih ili domaćih investitora. Tačno je da stimulansi u poreskoj sferi mogu da pozitivno utiču na ukupan nivo inostranih investicija, kao što je tačno da stimulansi u poreskoj sferi dođu kao šlag na tortu, i da to nije glavna odrednica, odnosno glavni kriterijum kod donošenja odluke da li će neki strani investitor investirati u jednu zemlju ili neće. Drugim rečima - mnogo značajnije za očekivani nivo inostranih investicija jeste stabilnost, pre svega politička stabilnost, eliminacija svih političko-privrednih rizika, rizika u vezi sa sredstvima i, na kraju, svih potencijalnih finansijskih rizika. Ako ovog prethodnog nemate, ako imate visoko rizični ambijent, onda možete ukinuti porez na dobit, a opet će izostati očekivani nivo investicija. Mi smo i do sada imali u regionu relativno najnižu poresku stopu na dobit korporacije, odnosno porez na dobit preduzeća i verujte nismo u 2003. godini ostvarili 1.300.000.000 evra direktnih stranih investicija zahvaljujući niskoj stopi poreza na dobit, nego zahvaljujući pre svega jednoj vrlo jasnoj jedinstvenoj ekonomskoj politici koja se vodila, pri čemu je to jedinstvo postojalo na relaciji onih koji su vodili ekonomsku politiku i sa druge strane institucija koje su vodile kreditno-monetarnu politiku. Dakle, nije postojalo nerazumevanje u realizaciji ekonomske, fiskalne i kreditno-monetarne politike i pored neretkih iskrica koje su se javljale na relaciji ovih pomenutih institucija. Želim da kažem da izražavam sumnju da će ovaj zakon dati pozitivne efekte na visinu direktnih stranih investicija i to ću pokušati da u narednom izlaganju i obrazložim. Da vidimo kakav je stepen rizičnosti ulaganja u našu privredu, da li je on manji ili pak veći. Kada govorimo o riziku ulaganja obično merimo sa tri osnovna aspekta. Prvi jesu rizici u vezi sa sredstvima, drugi jeste političko-privredni rizik i treći finansijski rizik. Kao što smo mnogo puta do sada principijelno rekli da su neki zakonski tekstovi, koji su od strane Vlade upućeni Skupštini, dobri zakonski tekstovi, a između ostalog i zato što smo i mi učestvovali u njihovoj pripremi i podržali te zakonske tekstove, tako ćemo i sada reći da je dogovor koji je Vlada, pre svega Ministarstvo finansija i Narodna banka, ostvarila sa Londonskim klubom dobar dogovor i predstavlja korak dalje u eliminaciji postojećih finansijskih rizika. Ono što nije dobro jeste politička nestabilnost i čini mi se da se danas upravo politička nestabilnost generiše samo u jednoj instituciji, a to je u Vladi Republike Srbije. Sa jedne strane, dobili smo predsednika Republike, gospodina Borisa Tadića, koji upravo svojim političkim govorom forsira i činjenjem radi na političkoj stabilizaciji, na drugoj strani imamo svakodnevno trvenje i svakodnevni sukob unutar Vlade Republike Srbije između pojedinih ministarstava, što indirektno govori da nema jedinstvene ekonomske politike koju Vlada mora da vodi. Čini mi se da mnogi ministri u ekonomskim resorima i dalje smatraju da je moguće pokretanje privredne aktivnosti nekakvim komandnim modelom privređivanja ili komandnim modelom ponašanja Vlade Republike Srbije i da još uvek postoji žal za javnim radovima, samo niko nema odgovor na pitanje odakle će se ti javni radovi finansirati, da li će to možda biti ponovni generator inflacije. Ne samo da mi se čini, nego to i čitava javnost vidi, da postoji neslaganje oko vođenja ekonomske politike unutar Vlade. Da pogledamo malo šire, da vidimo koji su to sistemski rizici koji postoje, i naravno da sve ovo ima veze sa temom o kojoj pričamo, da ne očekujemo previše od eventualnog dejstva sniženih poreza na stopu dobiti i povećane atraktivnosti ulaganja, da vidimo koji su to sistemski rizici, kako i na koji način izvršni organ u ovoj zemlji, Vlada Republike Srbije, utiče na eliminaciju sistemskih rizika. Imamo pitanje harmonizacije ekonomskih sistema Srbije i Crne Gore. To je najveći sistemski rizik koji danas, pored još druga dva koja ću pomenuti, opredeljujuće utiče na inostrane investitore u momentu kada donose odluku o svojoj eventualnoj poslovnoj aktivnosti u Srbiji. Nisam siguran da unutar Vlade Republike Srbije postoji jedinstvo kada je u pitanju budućnost državne zajednice Srbije i Crne Gore i sledstveno harmonizacija ekonomskih sistema, da bismo konačno imali zaokružene granice zemlje u kojoj inostrani investitor treba da uloži svoj novac i na taj način eliminisan jedan sistemski rizik. Demokratska stranka će pružiti punu podršku Vladi Republike Srbije u konačnoj harmonizaciji ekonomskih odnosa, odnosno ekonomskih sistema Srbije i Crne Gore, jer smatra da se ne treba igrati sa budućnošću državne zajednice srpskog i crnogorskog naroda. Da vidimo drugo pitanje koje pritiska i koje i te kako utiče na stepen rizičnosti ulaganja. To je pitanje koje takođe zahteva veliku hrabrost i konačno opredeljenje od strane onih koji danas vode politiku, odnosno imaju izvršnu vlast u ovoj zemlji. To je pitanje Haga. Da li zaista mislite da će Srbiji, da će privredi Srbije krenuti snažno nabolje i da će se broj inostranih investitora povećati dok se svi ti sistemski rizici ne otklone? Tu je dominantna uloga onih koji donose odluke, dominantna uloga u kojoj se ispoljava njihova hrabrost da takve odluke donesu, a sve za dobrobit građana, odnosno za dobrobit buduće značajno uvećane privredne aktivnosti. Kada imate političku nestabilnost koja je generisana unutar same Vlade zbog različitih konceptualnih mišljenja oko ekonomske politike, zbog nespremnosti jedne ili druge političke partije da donese važnu odluku, onda imate situaciju u kojoj se Srbija danas nalazi. Podsetiću vas, mi smo prošle godine imali 1.300.000.000 evra direktnih stranih investicija, i za to naravno nije zaslužna samo izvršna vlast koja je vodila ekonomsku politiku nego i institucije koje su vodile kreditno-monetarnu politiku, koje se ne nalaze u Vladi. Danas mi samo govorimo o planu od 700.000.000 evra, a da sem jedne investicije koju je jedan predsednički kandidat svečano otvorio tokom svoje kampanje, mi nemamo faktički niti jednu direktnu inostranu investiciju u najavi. Imamo obećanje da će velika imena investirati, zaustavljanje jednog veoma važnog procesa izgradnje privatnog sektora, a to je proces privatizacije, i umesto ohrabrenja destimulisanje potencijalnih investitora. Ovde se ne radi samo o inostranim investitorima, nego i o domaćim investitorima takođe. U takvoj situaciji mi donosimo zakon o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća i očekujemo da on suspenduje sve greške i sva neslaganja koja danas postoje unutar političke koalicije koja formira Vladu.
Hoćete li koristiti i drugih deset minuta?
Završavam. I pored podrške koju ćemo dati za izmenu ovog zakona, bojim se da će dometi takve ekonomske politike biti mali. Drugim rečima, bojim se da će naša optimistička očekivanja veoma brzo stvarnost razuveriti i da će nam taj san o direktnom efektu ovog zakona kao mehur od sapunice realnost razbiti.
Po Poslovniku, narodni poslanik Milko Štimac.
Uvaženo predsedništvo, poštovane kolege, gospodine ministre, pozivam se na povredu člana 99. Poslovnika o radu Narodnu skupštine Republike Srbije. Uz dužno uvažavanje svih kolega, a vi znate da se poslanička grupa G17 plus uvek toga pridržava i da ceni i poštuje sve koji su u ovoj sali, moram da primetim da je ovo već drugi put u dva dana da predstavnici poslaničke grupe DS ne govore o pitanju koje je na dnevnom redu, nego naprotiv, govore o ekonomskim rezultatima prethodne Vlade, istovremeno izražavajući sumnju da će ova vlada nešto dobro uraditi. Takođe se govori o privatizaciji, napada se privatizacija i sve se to stavlja u kontekst koji bi trebalo da ukaže na nestabilnost ove vlade koja je, kako je uvaženi kolega Vlahović rekao, konceptualne prirode, pošto ne postoji konsenzus o koncepciji razvoja ekonomske politike u Vladi. Ne radi se o tome. Radi se o borbi protiv korupcije. Dakle, ne radi se o neslaganju konceptualne prirode, radi se o tome da je neko korumpiran, a da se mi protiv toga borimo. To je prvo. Drugo, jednostavno se osećam prozvanim da kažem nešto što mi do sada nismo govorili ovako naglas, verujući u onu reč kohabitacija, koja sada opet postaje jedna u nizu modernih reči, pored transparentnosti, sada imamo i kohabitaciju. Koleginica Branka Bošnjak nam je pronašla nekoliko reči, nekoliko značenja ove reči iz Vujaklije, međutim, nigde kohabitacija ne znači da mi ćutimo, dok vi nas bijete. O čemu pričamo? Sada treba ovde da izađem i da kažem - ono što smo videli od reformi u prethodnoj Vladi, videli smo dok je u njoj sedela G17 plus i njeni predstavnici, i to je fakat; kao i makroekonomsku i monetarnu stabilnost. Napredak, pogledajte bankarski sistem: pogodnosti, otpis dugova, Pariski klub, Londonski klub, Ruski klub, nije u kontinuitetu, ali kada god se G17 plus prihvati posla imamo pozitivan efekat. Ovo bi sve bilo urađeno mnogo ranije.
Gospodine Štimac, upozoravam vas da se i na vas odnosi isti član. Govorite o dnevnom redu. To je povreda Poslovnika.
Čitav ovaj posao bi bio rešen i mnogo ranije, i svakako bismo imali pozitivne efekte od ovih zakona o kojima govorimo i koji su danas na dnevnom redu. Zašto ste nas isterivali iz Vlade, valjda znate i sami. Tamo gde nas nije bilo, bilo je korupcije, javašluka, razvlačenja, istiskivanja sposobnih. Ovi zakoni idu u prilog sposobnima. Zakon koji smanjuje poreske stope stimuliše privredu, preduzetnike, sposobne, a to je ona Srbija za koju se G17 plus uporno zalaže, bez obzira na sve. U kohabitaciji, pravoj ili bilo kakvoj, dakle za stabilnu, jaku i sposobnu Srbiju.
Replika, gospodin Vlahović.
Ne znam zašto se kolega Štimac oseća prozvanim kada govorimo o ekonomskoj politici, pošto je poznato da je ovo zakonodavno telo, nije izvršno, nije mu u domenu njegove odgovornosti vođenje ekonomske politike. Kada sam rekao da je privatizacija u Srbiji stala, to je činjenica. Nijednog časa nisam rekao da treba da prestane borba protiv korupcije. Borba protiv korupcije mora da teče konstantno 24 časa dnevno 12 meseci u godini. Ne samo na polju privatizacije, nego na svim drugim poljima, ali, molim vas, dajte da vidimo šta su planovi u izgradnji privatnog sektora od danas ubuduće. Mi te planove, ne mi, javnost te planove ne vidi. Neću sada da pominjem onu čuvenu priču o tri koverta, koju svaki društveni direktor zna. Kada naiđe problem, kritikuj prethodno rukovodstvo, ali vrlo brzo dođe i onaj treći koverat kada treba da se pišu tri koverta i da se ostavljaju nekom svom budućem nasledniku. Drugo, vrlo jasno sam rekao da ćemo pozdraviti sve poteze koji idu ka tome da se eliminišu svi finansijski rizici. Ne znam, vi mene očigledno niste slušali kada sam rekao da je dogovor ostvaren sa Londonskim klubom dobar. Ali, molim vas, činjenica jeste da ne postoji jedinstven pristup između pojedinih ministarstava unutar Vlade oko vođenja ekonomske politike. Danas svakog dana čitamo o tome kako javnim radovima, kako upošljavanjem infrastrukture možemo obezbediti stotine i stotine hiljada radnih mesta, kao da je Kejnz rođen pre 10 godina ili pre 10 godina je kenzijanska politika implementirana, a ne pre 60 i više godina. Dakle, sve vreme principijelno govorimo, hvalimo ono što je dobro, ali i te kako oštro kritikujemo ono što je loše i govorimo argumentovano. Još nešto, gospodine Štimac. Niko G17 nije izbacivao iz Vlade. Koliko se sećam, vaš ministar je dao ostavku u Vladi, gospodin Milosavljević, ministar zdravlja. Niko nikada G17 iz Vlade Republike Srbije nije izbacivao, sem gospodina Milosavljevića, vi u Vladi Republike Srbije niste ni imali druge ministre. Zato vas molim kada dođete za ovu govornicu da pričate činjenice. Kao što je činjenica da nije dogovor sa Londonskim klubom postignut samo zahvaljujući naporima koji su uloženi u protekla dva do tri meseca, nego naporima koji se ulažu od 2001. godine, kao što ni dogovor sa Pariskim klubom nije rezultat rada samo G17, jer bilo bi isuviše pretenciozno da mi kažemo da su samo eksperti DS-a zaslužni za sve ono što je dobro i urađeno u protekle tri godine. Molim da ipak vodite računa da kod pitanja kakva su eliminacija finansijskih rizika, Londonski klub, pogotovo Londonski klub i bilateralni rizici sa Rusijom, i još jedan koji nije regulisan sa Kinom, a što nam je nasleđe iz 90-tih godina, to su pitanja koja se ne rešavaju za mesec i dva, koja zahtevaju između ostalog i jedan pogodan makroekonomski politički ambijent, da bi konačno bila rešena.
Izvolite, gospodine Todoroviću. Pozvaćete se na član. Izvinite, gospodine Todoroviću. Samo da ne bude zloupotrebe činjenica, koristim priliku da obavestim. Zbilja, u Vladi Srbije postojao je samo jedan ekspert iz DS-a, a to je gospođa Gordana Matković, i samo jedan iz G17 plus, to je gospodin Milosavljević. Izvolite.
Predsedniče, pozivam se na član 100. Veoma ću kratko. Naravno, pošto su poslanici dužni da se obraćaju jedni drugima sa uvažavanjem i da govore istinu za govornicom, pošto je spominjano i od strne poslanika iz G17 i od strane poslanika iz DS, njihova prepirka o tome ko je zaslužan za otpisivanje duga kod Pariskog ili Londonskog kluba, najviše zaslužan za to je gospodin Vojislav Koštunica, koji je 24. septembra 2000. godine pobedio Slobodana Miloševića na izborima i naravno posle toga otvorio granice naše zemlje. Srbija je bila primljena u sve institucije, između ostalog i međunarodne finansijske institucije, počeli su razgovori i prve razgovore na sve te teme je naravno pokrenuo gospodin Vojislav Koštunica. To je istina, a posle su se i ostali priključili.
Ovo je bilo po Poslovniku. Izvolite. Ne tražite da se glasa o povredi Poslovnika? (Ne.)
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, posle ovih malih čarki poslanika iz tzv. demokratskog bloka, dozvolite mi da u ime SPS-a i naše poslaničke grupe iznesem nekoliko stavova o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća. Pošto smo mi objektivni ljudi, mi ovaj zakon takođe gledamo objektivno. Mogao bih, pošto je bilo ovde ocena da li je vrlo dobar, odličan ili dobar, da ga ocenim sa ocenom – dobar. Bio bi odličan da se predlagač usudio da malo hrabrije ide u izmene i dopune ovog zakona, naročito članova 15. i 50a. koji nije predmet ovih izmena i dopuna. Biće odličan, naravno, ukoliko budu od strane poslaničke većine prihvaćeni amandmani koje je podnela SPS na ovaj zakon. Nema nikakve sumnje da svaki narodni poslanik, pa i ja, podržava bilo koji predlog koji dođe od Vlade i Ministarstva finansija, a koji znači smanjenje poreskih obaveza za preduzeća. Dakle, i smanjenje stope poreza na dobit. Sigurno da ovoj zemlji nedostaju mnoge investicije, kako domaćeg, tako i stranog porekla, i sigurno da predložene promene mogu u nekoj meri stimulisati povećane investicije. Ali, iznova se, kao narodni poslanik koji čitav život provodi u privredi, pitam zašto postoje ograničenja u tim stimulacijama. Slično je bilo i sa gospodinom Đelićem, koji je na jednoj strani davao, a na drugoj pomalo skriveno, bar za one koji nisu stručnjaci u ovoj oblasti, uzimao od istih tih poreskih obveznika. Pomenuo sam član 15. osnovnog zakona, u kojem postoje određena ograničenja za rashode koje određeni privredni subjekt, odnosno preduzeće u toku jedne poslovne godine može da učini, a da mu se u poreskom bilansu za obračun poreza na dobit oni i priznaju. Pretpostavljam da je većina narodnih poslanika to uočila, jer to je stari tekst zakona koji doživljava, prema ovom predlogu, jednu malu kozmetičku promenu, a o njoj ću govoriti kada budu bili amandmani. Pogledajte, molim vas, izdaci za zdravstvene, naučne, obrazovne, humanitarne, verske, zaštitu čovekove sredine i sportske namene priznaju se kao rashod u iznosu najviše do 3,5% ukupnog prihoda. Molim vas, ako dobro tumačim zakon, a život mi govori da sam u pravu, kumulativno, to znači u zbiru, svi ovi troškovi mogu da budu najviše do 3,5% ostvarenog ukupnog prihoda, a da u poreskom bilansu za obračun poreza na dobit ne budu tretirani kao dobit. Šta to znači? To znači, kada pređete ovaj procenat, recimo 4%, 5%, 10%, sve vam se to u bilansu za obračun poreza uzima kao osnovica za porez na dobit. Pitam vas, kako će jedno preduzeće, fabrika, poput moje lozničke „Viskoze“, koja ima prljavu tehnologiju, na neki način i prljavu proizvodnju, hemijsku itd, kako ona može da se uklopi u to da zaštiti životnu sredinu na način koji propisuju odgovarajući zakoni, a da taj izdatak ne pređe 3,5% ukupnog prihoda. Onda ćete jednu firmu koja je de fakto na kolenima i pokušava sada da se izvuče iz krize tretirati kao nekoga ko ostvaruje dobit i ko jeste po ovoj odredbi obavezan da na visinu koja prelazi 3,5% obračuna i uplati porez na dobit državi. Uzmite izdatke za obrazovanje, molim vas, kako se može doći do kvalitetnog stručnjaka, govorim o inžinjerima u proizvodnji, ukoliko poslodavci, vlasnici preduzeća, da li su društvena, da li su državna, privatna, ne budu spremni da te ljude pošalju na odgovarajuće specijalizacije, na sajmove u zemlji ili inostranstvu, da ulože u obrazovanje i osposobljavanje tih kadrova. Te izdatke smo mi ovde ograničili, ponavljam, kumulativno sve zajedno na 3,5%. Kako ćemo posvetiti pažnju zdravstvenoj zaštiti radnika u pogonima u kojima je ugrožen život i zdravlje tih radnika, jer je zastarela tehnologija. Naročito mi je važno da se ovaj momenat uzme u obzir kod zaštite životne sredine. Juče sam u novinama pročitao, mislim, surovu istinu u kojoj jedan strani turista kaže – Srbija je mnogo lepa zemlja, ali samo ono što viri iz smeća. Ukoliko mi budemo na ovaj način ograničavali izdatke za zaštitu životne sredine, imaćemo deponije na svakom koraku, a već ih imamo, počev od toga da ne znamo ni šta je smešteno u odgovarajuća burad, do toga da ćemo destimulisati one koji su spremni da u ovu oblast ulažu. Za mene je to jedno teško pitanje i zašto se uopšte ograničavaju neki troškovi? Uzmite, recimo, troškove za reklamu, propagandu i reprezentaciju, priznaju se kao rashod u iznosu od 3% od ukopnog prihoda. Hoćemo nove proizvodnje, hoćemo nove proizvode, hoćemo da osvajamo i domaća i nova tržišta. Molim vas, iz iskustva znam da kada se uđe u proizvodnju novog proizvoda od momenta kada se on proizvede do momenta dok ga neki kupac ne kupi mora da prođe i po više meseci, a nekada i više godina. Ulaganja u osvajanje tržišta je upravo taj marketing i reklama. U nekim proizvodnjama učešće tog izdatka ide preko 30% od ukupnog prihoda, da bi se osvojilo neko novo tržište. Mogu se složiti da je to izuzetak, ali nigde ne treba ograničavati taj izdatak na 3% od ukupnog prihoda, jer je nemoguće sa 3% napraviti takvu marketinšku kampanju, naći tržište i privući kupce da te proizvode kupe. Posebno valja imati na umu da je na neki način iluzorno to i ograničavati, jer su takvi izdaci, oporezovani sa 20% u ovom momentu, a od 1. januara 2005. godine biće oporezovani po ovoj opštoj stopi od 18%, koliko je predviđeno u Zakonu o porezu na dodatu vrednost. Kada je reč o ograničenjima, imamo takođe jedno ograničenje, odnosno jedan izdatak koji se privrednim subjektima ne priznaje, a to su pokloni i prilozi koji se daju političkim strankama. Mislim da je to nesaglasno sa postojećim rešenjem u važećem Zakonu o finansiranju političkih stranaka. Molim vas, razumeo bih da je rečeno iznad iznosa koji je dozvoljen u Zakonu o finansiranju političkih stranaka. A ne čitav izdatak isključivati iz rashoda, time veštački povećavati visinu dobiti i, u suštini, dodatno oporezivati sa ovih 10%. Zašto se to uopšte radi? Pogotovu što je istina, i to svi znamo, da postoje političke stranke koje su osnivači društava sa ograničenom odgovornošću, odnosno preduzeća koja privređuju, samostalno kao pravni subjekti na tržištu, ostvaruju odgovarajuće prihode i dobit, i upravo ti prihodi služe za finansiranje političkih stranaka. To nije zabranjeno zakonom, osim onih preduzeća koja se bave radiodifuznom delatnošću i emituju TV ili radijski program, dakle, gde je zabranjeno da političke stranke budu osnivači televizija ili da budu osnivači preduzeća koja su istovremeno i osnivači televizija, odnosno radio stanica. Nema smisla gurati neka ograničenja, a ovo su stara rešenja, jer nije ovo ministar Dinkić izmislio kao ograničenje, on prosto nije išao do kraja u tome da ponešto od ovih ograničenja eliminiše. Jer samo će praviti gužvu, samo ćemo imati pojačane kontrole i pojačane troškove tih kontrola u tim subjektima, da bismo mi sada došli do toga da utvrđujemo da li je neki pravni subjekt, po osnovu zdravstvenih, humanitarnih, obrazovnih, troškova životne sredine, prešao 3,5% i da li je na pravi način obračunao porez na dobit. Pravimo samo gužvu. Mi smo kao SPS predložili nekoliko amandmana koji se uglavnom tiču ove materije i nadam se da će predlagač imati dovoljno sluha da te amandmane prihvati da bi popravili taj tekst zakona.
Da li koristite drugih 10 minuta? (Da.)
Da. Uzmite član 50a; koji uopšte nije predmet ovih izmena. Naravno da nisam mogao, niti bilo koji drugi narodni poslanik, da podnesemo amandman na taj član, zato što nije predmet ovih promena i bio bi, na neki način, suvišan. Ali govorim o hrabrosti u postupku. Taj član, kao što je poznato, predviđa da ona pravna lica ili oni investitori koji u privredu Srbije ulože preko 600 miliona dinara, to je tada odgovaralo iznosu od 10 miliona evra, i zaposle 100 i više radnika, biće oslobođeni poreza na dobit u narednih 10 godina. U protekle dve godine, od momenta kada je taj član zakona usvojen, mogao bih da pitam i gospodina Vlahovića i mnoge druge koji su bili u prethodnoj vladi, koliko je zaista takvih investitora bilo od momenta usvajanja zakona do današnjeg dana. Tvrdim vam, veoma malo. Zašto? Zato što je i za trajne investitore cifra od 10 miliona evra velika cifra. Zato što i za njih to predstavlja veliko ulaganje i veliku investiciju. Moje razmišljanje je tad išlo u pravcu, to sam predložio gospodinu Đeliću, on nije prihvatio, da stimulišemo svakog investitora koji uloži preko milion evra na ovaj način i zaposli preko 20 radnika. Uzmite jednu prostu računicu. Ako je sada stimulisano 10 miliona, a predlažem da to bude milion, znači da ćemo imati deset investitora po milion evra. Ako će svaki od njih zaposliti po 20 radnika, to je 200 radnika, za 100 radnika više nego što je u ovoj situaciji stimulisano. Ako će svaki od tih 100 radnika koji su iznad ove brojke od 100 primati po 200 evra mesečno, koliko je prosek u Republici Srbiji, to je 20 hiljada evra mesečno. Ako će država po osnovu poreza i doprinosa na tih 20 hiljada evra uzeti svakog meseca 70%, odnosno 14 hiljada evra, onda to pretvoreno u dinare znači negde oko 11–12 miliona dinara godišnje, a za period od 10 godina znači 120 miliona dinara više sredstava u republičkom budžetu. Zašto se mi ustručavamo da upravo te koji investiraju stimulišemo najvećim mogućim merama. Jer, ovaj to vrati. Vi mu date na ćupriji, on vrati na mostu i to vrati višestruko. Biće privučeni tzv. relativno mali investitori koji će ulagati preko milion evra da bi se pokrenula neka proizvodnja, da bi se uvela nova tehnologija, da bi se usvojili novi proizvodi i nova tržišta. Dakle, to je onaj deo koji se tiče nedostatka, da kažem, sagledavanja ili hrabrosti ovog ministarstva da ide dalje. Pogledajte član 48, mi smo do sada imali rešenje da preduzeća koja u određenoj godini, za koje se obračunava porez na dobit, imaju pravo na poreski podsticaj od 20% od visine izvršenih ulaganja u toj godini. Mi sad imamo isto to, ali i ograničenje da to oslobađanje ne može biti veće od polovine obračunate dobiti u toj godini. Šta to znači? Praktično, jedno preduzeće je uložilo u ovoj godini 200 hiljada dinara u investicije. Na kraju poslovne godine ostvarilo je 100 hiljada dobiti. Po odredbi zakona imate pravo na 40 hiljada, 20 posto od 200 hiljada, i u ovom slučaju možete tih 40 hiljada da imate kao odbijenu stavku od obračunatog poreza. Da ste recimo ostvarili 70 hiljada dinara poreza na dobit, onda ne biste mogli da imate tih 40 hiljada poreskog popusta, nego bi bio smanjen do polovine od ukupnog iznosa koji je obračunat. Na vidim zašto se to ograničava. Onda se prave izuzeci kod malih preduzeća, u kojima se kaže – tu ćemo da idemo sa jačim popustom, 40% od uloženih investicija, ali tako da to ne pređe 70% od obračunatog poreza na dobit. Čemu komplikacije? Videli smo da je finansijski negativan efekat po budžet 900 miliona dinara, ako je ova cifra tačna iz obrazloženja, za ovu 2004. godinu. To praktično znači da sa toliko sredstava Vlada, odnosno budžet pokušava da podstakne privredne aktivnosti svim preduzećima, nezavisno od toga ko u njima investira. Imam još nekoliko primedbi, ali bojim se da ne raširim tu priču, da ne zaboravite ono o čemu sam govorio. Kada budu bili amandmani, onda ću još nekoliko argumenata o ovim stvarima da iznesem. Dakle, SPS ima pozitivan odnos prema ovom zakonu, ali smatram da poslanička većina, naročito predlagač, treba ozbiljno da razmotri amandmane, a ne da ih, recimo na Odboru za finansije, lagano odbiju, računajući da će to socijalisti da progutaju kao nešto što je normalno. Tako su i oni prethodni odbijali naše amandmane, ali vas uveravam da je najveći broj amandmana kasnije i u predlozima gospodina Đelića, a i u predlozima ovog ministra bio sadržan u zakonima koje smo ovde razmatrali u ovom sazivu. Dakle, neko je to ipak pogledao pa video da su to bili dobri amandmani, pa ih ugradio kao svoje u predlog, što nama ne smeta, ali zašto posle šest meseci ili godinu dana, ako se može odmah ozbiljno razmotriti primedba ili amandman i ugraditi u osnovni tekst zakona. Hvala lepo.
Hvala Jovi Todoroviću. Da li se još neko od predstavnika poslaničkih grupa ili ovlašćenih predlagača javlja za reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su, saglasno članu 89. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa prijave za reč u pisanom obliku sa redosledom narodnih poslanika podnele poslaničke grupe SRS, DSS, DS i G17 plus. Prvi za reč se javio narodni poslanik Takač Ištvan, a neka se pripremi narodni poslanik Zoran Antić.
Dame i gospodo, predsedniče, gospodine ministre, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća, koji je donet 2001. godine, u proteklom periodu je već dva puta menjan, što dovoljno govori o tome da država u tranziciji svoje zakone, koji u sebi neposredno ili posredno sadrže ekonomske propise za koje je inopartner zainteresovan, mora prilagoditi novim izazovima, i to da budu primamljivi za ino-kapital, da ima bitne propise koji su slični ili identični sa onima koje inostrani privrednici imaju na sličnim tržištima. Poslanička grupa G17 plus podržava u celini predloženi zakon o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća određuje na koji način će se međunarodni računovodstveni standardi, koji su u obaveznoj primeni od početka 2004. godine, primenjivati pri utvrđivanju osnovice za obračun poreza na dobit preduzeća. Primera radi, član 7. Predloga zakona, koji se odnosi na član 10. osnovnog zakona, reguliše amortizaciju; čuli smo malopre u uvodnom izlaganju gospodina ministra da se amortizacija stalnih sredstava razvrstava u pet grupa. Do sada podzakonskim aktom i nomenklaturom osnovnih sredstava za amortizaciju predviđeno je više stotina kategorija, sa različitim stopama za amortizaciju osnovnih sredstava. Što više odstupa od dosadašnjeg načina obračuna, a to je degresivni metod otpisa, što je predviđeno za većinu stalnih sredstava u kategoriji dva i pet Predloga zakona, smatram da je ovaj način otpisa stalnih sredstava time povoljniji za proizvodne delatnosti u odnosu na proporcionalni metod koji je do sada bio na snazi. Želim da istaknem da su u Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća predviđene olakšice kod investiranja vrlo pozitivan pomak za podsticaj novih investicija. Poreski kredit predviđa da će privredni subjekt od uloženih sredstava za nabavku opreme i mašina svoje osnovne delatnosti, od svoje poreske osnovice, na šta može da plati porez na dobit 20%, odbiti na razliku obračuna i platiti porez na dobit, kao i akontaciju za narednu godinu. U članu 48. Predloga zakona o izmeni i dopuni predviđeno je sledeće: procenat 20 je ostavljen, s tim da u istom obračunskom periodu može to da bude do 50% od obračunatog poreza u godini u kojoj je investicija izvršena. Drugo, za mala preduzeća, taj odnos od 40% do 70% je predviđen. Treće, novim članom 48a je taksativno nabrojano 16 delatnosti, to smo već malopre čuli, to su: poljoprivreda, proizvodna delatnost tekstila i prediva, proizvodnja mašina i uređaja itd, u kojima se priznaje poreski kredit čak 80% od uloženih sredstava. Na kraju, ako posebnim zakonom, propisom bude utvrđeno da određene delatnosti treba da se brže razvijaju, Vlada može i za te slučajeve odrediti dalje povlastice. Dame i gospodo, ono što je najbitnija novina ovog predloga zakona o izmeni i dopuni Zakona o porezu na dobit preduzeća, to je član 25, što znači izmena člana 39, kojim je utvrđen procenat za utvrđivanje dobiti preduzeća, a to je 10%. Moram naglasiti da je taj procenat jedino za 2004. godinu bio 14%. U ranijim godinama taj procenat je bio duplo veći, tj. 20%. Iz ovoga proizilazi, po meni, jasna poruka sadašnjim i budućim privrednicima, preduzećima: prvo, da dalje svoje privrede razvijaju na ovim prostorima; drugo, da isti legalizuju svoje poslovanje, što znači da se smanji siva ekonomija; treće, redovno izvršavaju svoje obaveze prema svima sa kojima su u poslovnoj fiskalnoj obavezi, a prema tome i prema državi, i da plate porez na dobit. Predlažem svim parlamentarnim strankama da podrže i prihvate ovaj predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o porezu na dobit preduzeća.
Reč ima narodni poslanik Zoran Antić, a neka se pripremi narodni poslanik Milan Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, o zakonu o porezu na dobit rekao bih par reči kao privatni preduzetnik. Pre svega, želeo bih da vas uverim da su privatni preduzetnici uvek spremni da svoje poreske obaveze izvršavaju kada je u pitanju država. Najčešći razlog je nemogućnost da finansijski izdrže često prevelike namete koje im država nameće. S tim u vezi, glavna tema i glavna rasprava će se voditi o tome koliko ovaj zakon, u stvari, olakšava položaj preduzeća i privatnih preduzetnika, rekao bih i samostalnih delatnosti, pošto je gospodin ministar to već najavio kao neki budući zakon. Do sada nismo imali porez na dodatu vrednost, do sada nismo imali fiskalne kase. To je bio jedan od razloga, uz druge, da prilikom sastavljanja poreske osnovice, sama ta poreska osnovica bude znatno manja nego realna, tako da do sada, realno gledano, nije naplaćivano 14% poreza na dobit od onog što je stvarno ostvareno. Uvođenjem fiskalnih kasa, izbacivanjem poreza na promet i uvođenjem poreza na dodatu vrednost, samo Ministarstvo se saglasilo sa tim da će za 50% biti uvećani prihodi u samom budžetu, tako da i ovo smanjenje, koje na prvi pogled izgleda prilično i neće biti tako veliko, ukoliko ga uopšte ima, s obzirom na dosadašnju praksu kada su u pitanju preduzeća širom Srbije. Ono što bih napomenuo i ono što mi je možda zasmetalo kao preduzetniku, to je u vezi rasterećenja, u vezi rashoda koji se ne odobravaju u članu 7a. Smatram da novčane kazne i penale koje plaćaju privatni preduzetnici, na osnovu nekih poreskih prekršaja koji su učinjeni, treba uvrstiti u rashode, jer ako su već platili kaznu, ako su već na neki način kažnjeni, zašto ih dodatno kažnjavati sa još 10%. To je onaj iznos poreza na dobit koji propisuje ovaj zakon. Isto tako, smatram da privatni preduzetnici imaju veliki problem sa kamatama na neblagovremeno plaćanje poreza i doprinosa. Tvrdim da velika većina njih nije spremna da uđe u rizik plaćanja kamata, da su na to primorani činjenicom da naša privreda strašno loše stoji, da je veliki obim neizmirenih plaćanja, da sami ne mogu da ostvare profit, već da jako često od obrtnih sredstava isplaćuju sve poreze i namete koje država od njih očekuje. U vezi amortizacije, smatram da novi način obračuna amortizacije sredstava nije loš, ali ono što meni, kao što i uvek zasmeta poslanicima SRS, to je pravo gospodina ministra da ih sam razvrstava po grupama i da određuje i način utvrđivanja amortizacije prilikom sastavljanja izveštaja. Rekao bih i par reči u vezi ovih olakšica kada su u pitanju dividende na akcije. To je jako dobro i ono što je jako pozitivno za dalji razvoj akcionarstva u Srbiji. Imali smo dosta zamerki na Odboru za privatizaciju na poreze koje na osnovu prihoda plaćaju vlasnici akcija, ali je to poprilično mali iznos koji neće stimulisati akcionarstvo u Srbiji. Prevelike su greške napravljene donošenjem Zakona o hartijama od vrednosti. Mali akcionari nisu zaštićeni zakonom, a nemamo ni zakon o investicionim fondovima, tako da mislim da ovo rasterećenje, koje jeste pozitivno, neće stvoriti značajan pomak u akcionarstvu u Srbiji. Kao preduzetniku, na kraju ovog zakona, zasmetale su mi i prevelike kazne, kazne koje su čak i za 50 puta veće od dosadašnjih kazni koje su se primenjivale. Kaznena politika je znatno pooštrena. Rekao bih samo ono što mislim da svi osećamo, da je razloga za tako nizak nivo preduzetništva period u kome smo živeli i način na koji se u prethodnom periodu vodila naša privreda, znači, socijalizam koji je iza nas, ali da je potrebno više vremena da se preduzetnici razviju. Ne treba biti preoštar prema preduzetnicima. Mi ćemo, to je očigledno, i danas morati, pre svega, da se oslanjamo na domaće preduzetnike. Uz razvoj preduzetništva i znatno bolju organizaciju i proizvodnje, a i organizaciju na nivou javnog sektora, moći ćemo da isplivamo iz ovih ekonomskih poteškoća. Treba imati znatno blaži odnos prema preduzetnicima, treba odeliti ono što je zlonamerno, ono što je zloupotreba zakona i shvatiti da nije danas lako biti preduzetnik u ovakvoj ekonomskoj situaciji u kojoj se nalazi Srbija.
Reč ima narodni poslanik Milan Marković (nije tu). Sledeći će biti narodni poslanik Milan Marković. Sada je 14,00 časova i dajem pauzu do 15,00 časova. Molim poslanike da ostanu u klupama, jer ćemo tokom pauze održati sednicu Sedmog vanrednog zasedanja.
Dame i gospodo poslanici, molim vas pre nego što nastavimo rad da utvrdimo kvorum. Ubacite vaše kartice u poslaničke jedinice. Pošto smo utvrdili da imamo kvorum nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Milan Marković. Nije prisutan. Reč ima narodni poslanik Branislav Rankić, a neka se pripremi narodni poslanik Arsen Đurić.
Dame i gospodo narodni poslanici, moje mišljenje je da Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća hronološki i sadržajno nije slučajno na ovoj sednici uvršćen u dnevni red i nije slučajno da sadržajno ovo sniženje stopa poreza od 14% na 10% jeste osnovno što donosi kao novinu. Naime, koja su to preduzeća u Srbiji koja posluju sa dobitkom? Vrlo ih je malo i uglavnom su to preduzeća nad kojima je izvršena privatizacija u protekle tri-četiri godine. Radi se o tome da je dvadesetak najmoćnijih porodica i pojedinaca iz Srbije kupilo najveći deo profitabilnih preduzeća u Srbiji i jedan deo, kao što je industrija cementa, duvanska industrija, hemijska industrija, kupili su strani partneri. Mislim da je ovo diktirano van Vlade Republike Srbije, iz nekih drugih centara, i da se namerno zahteva na ovoj sednici da se usvoji ovaj zakon, po kome bi se stopa oporezivanja snizila sa 14% na 10%. Mislim da nije uopšte slučajno što se na dnevnom redu ove sednice, kao prva tačka, našao Predlog zakona o stečajnom postupku. Stečajni postupak može da se završi bankrotom ili reorganizacijom. Obzirom na stanje u kojem se nalazi privreda u Srbiji, skoro je verovatno da će se najveći broj stečajnih postupaka završiti bankrotom. Kada je u pitanju zakon po kome se osniva agencija za licenciranje stečajnih upravnika, tamo je navedeno da će moći da rad agencije, kao i osnivanje, sponzorišu strana i domaća pravna i fizička lica, i po tome se vidi da je osnovna delatnost ne licenciranje stečajnih upravnika, nego baš prikupljanje podataka o stanju u srpskoj privredi. Sada bih pitao, obzirom da smo zaključili da najveći broj preduzeća koja posluju sa dobitkom su već vlasništvo stranih kompanija i najmoćnijih ljudi u Srbiji, a da onaj drugi deo koji još nije privatizovan uglavnom ne ostvaruje nikakav dobitak i neće podlegati ovim porezima, zašto se ovde nije išlo na povećanje poreza. Moglo je sa 14% da se poveća na 18%. Mislim da to ministar nije smeo predložiti, jer oni koji stoje iza ovog zakona i ovog smanjenja su naredili da se ide na smanjenje, jer je sada potrebno da se ostvarena dobit u što većem procentu sačuva za one koji su postali vlasnici najvećeg dela profitabilne srpske privrede. Rečeno je da će ovaj zakon podstaći privredni razvoj Republike Srbije, a samim tim verovatno i zapošljavanje. Ne sećam se ni jednog zakona koji je ovde donet, ticao se ovih oblasti, da za njega nije rečeno da će da podstakne privredni razvoj. Nažalost, svedoci su građani Republike Srbije i mi poslanici koji govorimo o ovim zakonima da se uvek to pretvara u svoju suštu suprotnost i da uglavnom dolazi do otpuštanja radnika i do smanjenja svih privrednih aktivnosti. Ovde je izvedena jedna komparacija, odnosno upoređivanje sa porezom na dodatu vrednost. Pošto će se budžet u najvećem delu od početka 2005. godine puniti iz poreza na dodatu vrednost, a da će ovaj porez biti zanemarljiv kada je u pitanju punjenje budžeta, potpuno je jasno zašto se u ovom predlogu zakona predlaže sniženje poreza, ali tamo se povećava osnovica u PDV da bi se što veći broj poreskih obveznika uključio u plaćanje poreza i na taj način punio budžet Republike Srbije. Bilo je reči i o tome da će nerezidenti, takvi poreski obveznici, plaćati 20% porez, dok će rezidenti plaćati 10%, ali mislim da to ništa neće značiti obzirom da će najveći broj nerezidenata, posle sprovođenja zakona o stečajnom postupku, kada je jednostavno uništena srpska privreda i najveći broj preduzeća, kada se stečajni postupak završi bankrotom, vrlo lako doći za male pare do preduzeća i oni će na taj način postati privredni subjekti, pravna lica koja će praktično poslovati na teritoriji Republike Srbije, time postati rezidenti i na taj način ovo neće mnogo uticati. Kod stimulisanja ulaganja u opremu, mislim da nema nekih značajnih primedbi, ali kod povećanja broja zaposlenih, ono pravno lice koje povećava broj zaposlenih imaće pravo sniženja osnovice za porez na dobit. Mislim da to neće stimulisati privrednike da zapošljavaju ljude, iz jednostavnog razloga što im se mnogo više isplati da otpuste one koji su zaposleni, a koje smatraju viškom zbog ovih drugih davanja, socijalnih i plata, nego da eventualno umanje za 5% porez na dobit time što će primiti jedan određeni broj novozaposlenih. Takođe mislim da neće biti stimulisani privrednici da pokazuju dobro poslovanje, jer bi pokazivanjem dobrog poslovanja i plaćanjem poreza na dobit bili u situaciji da dođu do kredita. Obzirom da su krediti vrlo nepovoljni i da su kamate visoke, mislim da će privrednicima mnogo više odgovarati da iz one dobiti koju ostvare vrše ulaganja dalje u proces proizvodnje, nego da eventualno prikazuju dobit, na taj način plate porez, a onda da se kreditiranjem zadužuju pod vrlo nepovoljnim kamatama i da na taj način povećavaju svoje privredne aktivnosti. Mislim da je ovim zakonom prepušteno u nekoliko članova da ministar sam određuje pojedine stvari vezane za zakon i mislim da je to zaista preveliko opterećenje za ministra, obzirom da u ovim prethodnim zakonima, o kojima smo raspravljali, takođe ima dosta obaveza. Mislim da, bez obzira o kome se radi, neće moći čak i 20 sati dnevno da radi, da ništa ne prepušta slučaju i da o svemu sam vodi računa. Mislim da to nije dobro i da je to moglo da se uredi ovim predlogom zakona, a ne da se prepušta da se naknadno uređuje. Mislim da je osnovno zbog čega se ovakav zakon predlaže smanjenje poreske stope sa 14 na 10%. Osnovni razlog je ipak što ovo neće uticati na punjenje budžeta. Inače, da je obrnuto i da će ovim biti obuhvaćen veliki broj privrednih subjekata, pod pretpostavkom da srpska privreda dobro funkcioniše. Mislim da ovo ministar nikada ne bi predložio, jer je iznad svega punjenje budžeta važno sa aspekta ministra finansija, dok privreda i privredne aktivnosti nisu važne ni ministru privrede, a rekao bih ni Vladi Republike Srbije, jer da jesu već bi se odavno pred ovom skupštinom našli neki zakoni koji uređuju funkcionisanje srpske privrede, kao što su izmene i dopune Zakona o privatizaciji i stavljanje van snage Zakona o radu, koji je odavno predložila SRS.
Reč ima narodni poslanik Arsen Đurić, a neka se pripremi narodni poslanik Veroljub Arsić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, pred nama je Predlog zakon o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća, koji je predložila Vlada Republike Srbije. Demokratska stranka Srbije podržava ovaj Predlog zakona jer donosi niz podsticajnih mera i umnogome pojednostavljuje postupak oporezivanja dobiti. Donošenjem ovog zakona postiže se više pozitivnih efekata, od kojih se može izdvojiti nekoliko najbitnijih, a to su: smanjenje poreske stope sa 14 na 10%; ukidanje poreza po odbitku na isplaćene dividende i udele u dobiti između rezidenata; pojednostavljenje naplate poreza kroz uspostavljanje sistema samooporezivanja; pojednostavljenje sistema poreske amortizacije; i usklađivanjem ovog zakona vrši se njegovo usklađivanje sa novim zakonom o računovodstvu i reviziji i sa međunarodnim računovodstvenim standardima. Smanjenjem poreske stope sa 14 na 10%, mi dobijamo najnižu stopu u Evropi i tako postajemo veoma interesantno tržište za investicije, veća investiciona ulaganja, kako domaćeg tako i stranog kapitala, u odnosu na zemlje u okruženju u kojima je ta stopa znatno veća. Za razliku od dosadašnje prakse ovim zakonom se stimulišu investicije u određenim proizvodnim delatnostima, tako što se obvezniku koji izvrši investicije u osnovna sredstva u sopstvenoj delatnosti dozvoljavaju poreski krediti u iznosu čak i do 80% u pojedinim delatnostima kao što su poljoprivreda, tekstilna industrija, industrija obuće, mašinska industrija, i na taj način se u značajnoj meri pokreće proizvodnja u tim preduzećima. Ukidanjem poreza po odbitku na dividende i udele u dobiti eliminiše se dvostruko oporezivanje i time se u značajnoj meri poboljšava likvidnost preduzeća, tako da ostaje dosta prostora za nova investiciona ulaganja. Sve ove sistemske izmene zakona doprinose stvaranju pozitivnog ambijenta za nova investiciona ulaganja, za pokretanje proizvodnje i investicionih ciklusa i otvaranje novih radnih mesta, ali indirektno se dolazi do većih prihoda od poreza i drugih javnih prihoda, zato što dolazi do povećanja poreske osnovice i povećanja broja poreskih obveznika. Osim sistemskih izmena, izmenama ovog zakonom predviđeno je i pojednostavljenje postupka naplate poreza, uvođenjem sistema samooporezivanja. To znači da se poreskim obveznicima daje mogućnost da sami procenjuje i obračunavaju porez i time se podiže nivo njihove odgovornosti, ali se smanjuje administriranje poreske uprave. Još jedna bitna izmena zakona je u pojednostavljenju sistema poreske amortizacije. Naime, dosadašnjim zakonom osnovna sredstva su bila klasifikovana u preko 1000 grupa, sa istim tolikim brojem amortizacionih stopa, a ovim zakonom se predviđa da se osnovna sredstva klasifikuju u samo pet grupa sa jedinstvenom amortizacionom stopom za svaku grupu posebno. Zbog svega ovoga, ponavljam još jednom, DSS podržava Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća i pozivam sve poslanike da glasaju za ovaj zakon.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, a neka se pripremi narodni poslanik Goran Jakšić.
Dame i gospodo narodni poslanici, reč je o jednoj, da kažem, osim onog suštinskog dela, gde se porez na dobit preduzeća sa 14% smanjuje na 10%, što je jedna od retkih poreskih olakšica koje ova vlada predviđa privrednim subjektima Srbije, sve ostalo su najobičnije kozmetičke izmene već postojećeg Zakona o porezu na dobit preduzeća. Ovaj gospodin ministar je samo u pojedinim članovima menjao pojedine odredbe. Nisu više u 16. članu, nego sada su u 7, 7a, ili slično, ali u principu to je zakon koji je ova skupština u nekom ranijem periodu već izglasala. Nastavlja se i kontinuitet prethodne vlade sa ovom, kada su pojedine odredbe ovakvog i sličnih zakona u pitanju. U članu 7a Predloga zakona na teret rashoda ne priznaju se, pa u tački 5), kamate zbog neblagovremeno plaćenih poreza, doprinosa i drugih javnih dažbina, i u tačka 6) novčane kazne i penali. Pomalo je čudno, ako se uzme u obzir da će neko pravno lice koje prijavi porez, ali samo zato što nema dovoljno sredstava da ga uplati, platiti novčanu kaznu u poreskom prekršaju od dva do deset puta veću nego što je iznos poreza koji je obračunao, a nije platio. I da uplati, opet pod pretnjom izvršenja, pet puta veći iznos poreza na ime troškova poreskog postupka. To gospodin ministar ne da nekom pravnom licu ili subjektu da prikaže u svom završnom računu kao trošak, već treba da ga kvalifikuje kao prihod. Samo zato što neko u određenom trenutku nije bio likvidan. Ali, zato još i poreska uprava, ukoliko neko i zakasni sa plaćanjem poreza, primenjuje isto tako drakonsku kamatnu politiku. Već duže vreme slušam obećanja da će ona kaznena kamata od 0,2% dnevno biti ukinuta, međutim, još uvek republičke poreske uprave na taj način obračunavaju kamatu. Jedina povoljnost jeste u odnosu na ranije da se to više ne radi. Iz dana u dan se ne preoročava dug, nego jednostavno na iznos koji neko duguje obračunava se kamata od 0,2% dnevno do konačne isplate i kamate i duga koji je nastao u poreskom postupku.Ministar ovim predlogom zakona kao da želi da popuni i prihode koje ostvaruju organi pravosuđa. Da bi neko ko ima određeno nenaplaćeno potraživanje starije od 60 dana mogao to nenaplaćeno potraživanje da prikaže kao poreski rashod ili trošak, on će morati svog dužnika da tuži. Očigledno je da ne zna gospodin ministar ili zna, a pravi se da ne zna, kolike su sada sudske takse. Samo da opomenem gospodina ministra, jer je u političkoj kampanji u vreme vanrednih parlamentarnih izbora jedan od ključnih predizbornih obećanja bilo smanjivanje takse, kako republičkih, tako i sudskih. Da stvar bude još gora, možete sada uvidom u spisak trgovinskih sudova u izvršnim odeljenjima da vidite predmete koji se vode po tri, četiri, pet, šest godina u izvršnom postupku, a imaju pravosnažnu sudsku odluku i jednostavno ni pravosuđe, ni izvršno odeljenje suda nema nikakvu želju da taj posto privede kraju. Ali se zato od svakog ko želi da zatraži zaštitu suda taksa naplaćuje unapred i sada još jednostavno primoravate poreskog obveznika, da bi određeno potraživanje koje nije naplatio mogao da prikaže kao trošak, da se obrati sudu i izlaže novim troškovima, novim problemima i novim obavezama. Još u tom spornom članu 16. ovog predloga zakona, što me ponovo iznenadilo,imajući u vidu u kakvoj smo privrednoj situaciji, da se jedan stav prethodnog, odnosno još uvek važećeg zakona briše, a to je odredba po kojoj na teret rashoda u poreskom bilansu priznaju i rezervisanja za pokriće drugih troškova i rizik njihovog obračuna u skladu sa odredbama zakona kojim se uređuje računovodstvo. Ministar jednostavno ne želi da dozvoli preduzeću koje hoće da investira ili da se zaštiti od privrednih subjekata koji nisu solventni da ostavljaju određena sredstva u tu neku rezervu, već i na ta sredstva mora da plati porez na dohodak građana. Postavlja se pitanje zašto se ovakva politika vodi samo prema pravnim licima koja učestvuju u običnom prometu, zašto se ne primenjuju i prema poslovnim bankama. Jer, još uvek tvrdim da gospodin ministar pripada bankarskom lobiju, zašto se na takav način i rezervna sredstva koja banke deponuju na svoje partije ne oporezuju po ovom principu, već isključivo kod običnih pravnih subjekata, u ovom slučaju preduzeća, bez obzira po kojoj vrsti. Na to pitanje će gospodin ministar kad-tad morati da odgovori. I još nešto želim da kažem, gospodine ministre, ovde ste za ovom govornicom danas, u toku prepodnevnog zasedanja, spominjali nekakve provizije koje SRS uzima u Zemunu. Ne znam odakle vam to, ali je vreme da se i vi zapitate zašto vam narod umesto onog plus, što imate u svom nazivu, sve više i više stavlja procenat.
Reč ima narodni poslanik Goran Jakšić, a neka se pripremi narodni poslanik Sreto Perić.
Poštovani predsedavajući, poštovani narodni poslanici, imamo pred nama definitivno napredan Predlog zakona, pozitivan zakon koji će direktno uticati na razvoj investicija i privrede, generalno i ekonomije. Dakle, pomalo je začuđujuće da čak i iz političkih razloga imamo nipodaštavanje ovog zakona i vrlo zlonamerno tumačenje njegovog stavljanja na dnevni red. U filozofiji biznisa i kapitala jedan od najvažnijih faktora, kada se odlučuje gde će se investirati, jeste stopa poreza na dobit države. Dakle, određivanjem stope poreza na dobit država pokazuje koliko je spremna da stvori uslove za privlačenje novih investitora i novih investicija, ali i koliko je spremna da postojećim firmama koje već rade da mogućnosti za reinvestiranje i razvoj proizvodnje i poslovanja. Predlogom ovog zakona kojim se snižavaju poreske stope sa 14% na 10% ova vlada pokazuje da ima pozitivan odnos po ovom pitanju. Predložena stopa od 10% je definitivno najniža u odnosu na sve zemlje u regionu i na zemlje koje su članice EU. Na primer, tri puta je niža nego stopa u Češkoj, Poljskoj, BiH, dva puta je niža nego u Hrvatskoj, Sloveniji i Mađarskoj. Usvajanjem ovog zakona, za koji će poslanici G17 plus glasati, jer smo to obećali građanima Srbije u predizbornoj kampanji, stvaraju se definitivno preduslovi za privlačenje kapitala u jednom dugoročnom periodu, a time ćemo takođe podstaći veoma konkurentnost, pre svega, u odnosu na zemlje u okruženju, i to za one investitore koji će zbog mogućeg bržeg ulaska ovih zemalja u EU potražiti povoljnije uslove za poslovanje. Dodatni efekat koji će se time dobiti jeste rast prihoda od indirektnih poreza i drugih javnih prihoda zbog povećanja prihoda poreskih obveznika, kao rezultat uvećanja domaćih i stranih ulaganja. Posebno bih istakao dve pozitivne posledice usvajanja ovog zakona. Prvo je stimulisanje ulaganja u osnovna sredstva, dakle u proizvodnju, u delatnostima kao što su poljoprivreda, proizvodnja tekstila, kože i obuće. U ovim delatnostima radi veliki broj radnika u Srbiji i postoje evidentni potencijali, ali je potrebno obnoviti osnovna sredstva da bi se povećala produktivnost i kvalitet proizvodnje. Ova dva preduslova su neophodno potrebna da bi ova vrsta proizvodnje postala konkurentna na stranom tržištu, na šta su ove tri proizvodne grane prirodno opredeljene. Drugo, poreski podsticaj za novo zapošljavanje, stimulisanje pozitivne situacije radne snage je drugi propratni efekat donošenja ovakvog zakona, a to znači da će poslodavci biti stimulisani da zapošljavaju nove radnike, i to više novih radnika od onih koje će eventualno otpustiti, ali takođe da ih prijavljuju kao novu radnu snagu. S obzirom da je usvajanje ovog zakona realizacija nekih političkih ideja G17 plus, koje smo u svojoj izbornoj kampanji dali i obećali građanima, G17 plus će sigurno podržati ovaj zakon, jer on definitivno doprinosi razvoju i formiranju nove pozitivne ekonomije u Srbiji. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Sreto Perić, a neka se pripremi narodni poslanik Slobodan Vučković.
Dame i gospodo narodni poslanici, meni ovaj zakon liči na sendvič, odnosno skupina zakona koje mi razmatramo na ovim sednicama izgledaju kao sendvič. Sećate se ranije kada smo pričali da će od septembra početi da se dele stambeni krediti, da smo tada imali na dnevnom redu i Zakon o akcizama i raznim drugim taksama, pa smo to malo opravdali time što ćemo početi da delimo stanove. Evo, sada smo, pre ove tačke dnevnog reda, imali zakon o porezu na dodatu vrednost i kada je sigurno, sasvim izvesno, da će, kada počne primena tog zakona, iako nismo potpuno sigurni da neće moći u tom roku koji je predviđen po zakonu, doći do inflacije, da će se još teže živeti, da će umrtviti privredne aktivnosti. Sada pokušavamo sa ovi zakonom da građanima Srbije kažemo da će ovaj zakon stvoriti dosta bolji i povoljniji ambijent za privređivanje, za strana ulaganja i za dotok kapitala. To je prosto nemoguće postići ovakvim zakonom, jer treba stvoriti ambijent za privrednu proizvodnju, pa onda regulisati to ovako strogim zakonima kao što je ovaj. Rekao bih da je strog, bez obzira što je ministar u svom obrazloženju rekao da je u njemu najmanja stopa u okruženju, a to jeste verovatno uslovljeno od strane onih koji žele i ubuduće da ulažu sredstva, odnosno da kupuju naša privredna preduzeća koja su sa dobrim potencijalima. Često se prethodnih dana čulo pitanje od strane jednog bivšeg ministra – dokle se stiglo sa prodajom preduzeća, odnosno sa privatizacijom. Naravno, niko na to nije mogao uspešno da odgovori, da je privatizacija skoro završena u prethodnom mandatu, jer sve što je valjalo, sve što je privređivalo i gde su građani Srbije mogli da ostvaruju svoje zakonom i Ustavom predviđeno pravo na rad, prestalo je da postoji, prestalo da radi. Skoro da se ništa ozbiljnije nema prodati osim javnih preduzeća, kao što su Srbijašume, vode i sl. Kada se govori o ovom zakonu, u članu 3. a u vezi sa članom 7. kaže se da na teret rashoda ne treba priznavati poklone i priloge date političkim organizacijama. Mislim da bi ovde trebalo reći – osim u skladu sa Zakonom o finansiranju političkih stranaka, jer sigurno je da privredne organizacije, odnosno preduzeća mogu da učestvuju u finansiranju političkih stranaka, u delu koji je dozvoljen Zakonom o finansiranju političkih stranaka. Zatim, kamate zbog neblagovermeno plaćenih poreza, doprinosa i drugih javnih dažbina; naši privredni subjekti sve češće nisu u poziciji da blagovremeno izmiruju svoje obaveze; naravno da hoće i žele, ali takvi uslovi su prilikom privređivanja i u praksi da je nemoguće da blagovremeno izmiruju svoje obaveze i kad dođu u situaciju da izmire; mislim da bi to trebalo priznati u rashod. Zatim, novčane kazne i penale bi takođe trebalo priznati u te rashode koja preduzeća imaju. U članu 10. ponovo se ministru finansija uspostavljaju velika prava, da će on propisati itd. Kaže se – sredstva iz člana 2. ovog zakona razvrstavaju se u pet grupa sa sledećim amortizacionim stopama, i na kraju tog člana je rečeno da će ministar finansija bliže urediti način razvrstavanja stalnih sredstava po grupama i način utvrđivanja amortizacije. Ponovo se uspostavljaju velika i diskreciona prava ministra finansija, kao što je to bilo i u prethodnom zakonu, gde je 16 puta imao pravo da propiše posebne uslove za primenu tog zakona. Ovim zakonom su predviđene veoma visoke kazne u slučaju prekršaja, odnosno nepoštovanja ovog zakona. Mislim da privredni subjekti u Srbiji nisu više u stanju i u situaciji da tako drakonske i velike kazne plaćaju, a objektivno dolaze u takvu situaciju, jer privredna aktivnost u prethodne tri i po, odnosno četiri godine dobrim je delom zamrla i teško je to obnoviti, teško je uspostaviti. Čini mi se da nema rešenja dok ne dođu srpski radikali na vlast, dok ne počnemo svojim sopstvenim resursima da vraćamo značaj, snagu i da odatle krenemo, ne računajući na neka velika sredstva sa strane, koja nas često vrlo skupo koštaju, a obično su nečim uslovljena. Ministar je u svom obrazloženju ovog zakona rekao da bi kapital iz slamarica trebalo da se stavi u funkciju. Ne bi to bilo loše, bilo bi to dobro, ali moram da podsetim ministra da poodavno nema kapitala u slamaricama kod građana Srbije. On se nalazi na nekim egzotičnim ostrvima, kako vole ovi vaši da kažu, on u slamaricama više ne postoji. Sada jedva da ga ima u novčanicima da bi mogle da se kupe osnovne namirnice za prehranu stanovništva. Još jedno moram da vas zamolim, u prepodnevnom delu ove sednice sam govorio o teškoj, katastrofalnoj situaciji od elementarnih nepogoda u opštini Ljubovija. Predstavnici lokalne samouprave su bili kod komisije za elementarne nepogode na republičkom nivou, tamo su predviđena neka mala sredstva, nisu im dali čvrsto obećanje da se taj problem može rešiti na jedan human način. Samo da vam kažem da su pre dve godine takođe poplave zadesile Ljuboviju i tek što se malo oporavila od toga, desilo se što se sad desilo. Još jednom da kažem da je to jedna mala opština na rubnom području naše Srbije. Molim vas da nađete dodatne mogućnosti da stanovništvu koje se nalazi tamo, koje sa 2.500 porodica ima konkretne zahteve za nadoknadu te štete, pomognete malo da se to što lakše prevaziđe i prebrodi. Hvala.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Slobodan Vučković. (Nije tu.) Reč ima narodni poslanik Milovan Radovanović, a neka se pripremi narodni poslanik Milica Gavrilović.
Izražavam žaljenje, gospodine predsedniče, što ministar finansija izađe, a imao sam mnogo toga da mu kažem. Dame i gospodo narodni poslanici, Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća smanjuje se poreska stopa sa 14 na 10%, što je u redu. Takođe je predviđeno ukidanje poreza po odbitku na isplaćene dividende, što je takođe ovako napisano na papiru – prihvatljivo i pozitivno. Međutim, u praksi je nešto drugo. Kakva je situacija u privredi? Da li nam fabrike rade? Da li ostvaruju prihode? Koja preduzeća još rade? Za ove tri i po godine vladavine DOS-a u raznim varijantama ubrzan je postupak uništavanja privrede. Ono što vredi prodali ste po niskim, bagatelnim cenama. Tri cementare, Duvansku industriju Niš, Duvansku industriju Vranje, uz velike provizije, Nisal u Nišu, ono što je meni poznato, Frad u Aleksincu, koji je zajedno sa lagerom gotovih proizvoda, repromaterijala i sredstvima na žiro-računu imao oko šest miliona evra, a prodat je svega za 800 hiljada evra, i to čoveku koji je 5. oktobra, po odluci vrha DOS-a, upao u Saveznu upravu carina. Najveći broj preduzeća ne može da pokrije materijalne troškove, da plati troškove državi, a da ne govorimo o isplati zarada radnicima, da ne tražimo na kraju ostatak prihoda, dobit, dividende u bilansu uspeha. Zbog toga je Predlog zakona, a i priča ministra finansija u uvodnom izlaganju u svojstvu predstavnika predlagača ovog predloga, Mlađana Dinkića, o ukidanju poreza na isplaćene dividende, prazna priča, iz jednostavnog i jednog jedinog razloga – neće doći do ostvarivanja dividendi, dobiti time, a ni do njihove isplate. Kad nema isplate dividendi, nema ni oporezivanja. Ministar finansija, Mlađan Dinkić, uvodnom rečju, danas u vezi ovog predloga zakona, pohvali se kako su skinuti porezi na dobit preduzeća sa 14 na 10%, i to je tačno bolje u odnosu na mnoge zemlje Evrope kod kojih je stopa poreza veća nego kod nas. Ali kada je bilo reči o Predlogu zakona na dobra preduzeća, zaboravio je da kaže ili nije hteo – uvođenjem poreza na dodatu vrednost od 8% Srbija je jedna od zemalja sa najvećom poreskom stopom za hranu, pa su tu zemlje razvijene Evrope – Belgija sa 6%, Francuska sa 5,5%, Holandija 6%, Italija 4%, Nemačka 7%, Švajcarska 2% itd. Ali to je ministar namerno eskivirao, izbegao da kaže da zemlje Evropske unije imaju manju stopu poreza na ove životne namirnice, nego što je to kod nas u Srbiji po ovom predlogu zakona. U Predlogu zakona članarine komorama, savezima i udruženjima od 0,1% od ukupnog prihoda u poreskom bilansu predstavljaju rashod i neoporezive su. Mi u SRS smatramo da je neopravdano i uvođenje članarine na komore, saveze i udruženja, kao i oslobađanje poreza u bilo kom procentu, u ovom slučaju od 0,1 ukupnog prihoda. To je zato što su razni savezi, udruženja i pogotovo komore nepotrebni i predstavljaju kvaziorganizacije, samo opterećuju državu i privrednike. Usput, poput Privredne komore Srbije i njenog predsednika Veselinovića, bave se raznim nedozvoljenim i monopolističkim poslovima, što je protivzakonito. Ovim predlogom zakona, odnosno osnovnim zakonom, predviđeno je postojanje neoporezivog dela od 3% ukupnog prihoda na ime reprezentacije. Kao poslanik SRS, to ne mogu da prihvatim, jer smatram da je ovim oštećena samo država. Retko koje ovlašćeno lice u bilo kojem preduzeću, pogotovo u javnim preduzećima, ne dolazi u situaciju a da ne vrši zloupotrebu ove vrste. Velike troškove reprezentacije, i to neopravdane, prave mnogi funkcioneri u javnim preduzećima lokalne samouprave, pa i u samim opštinskim organima uprave, kao što je to slučaj u SO Aleksinac, odakle dolazim. Ili, po primeru utrošenog velikog iznosa sredstava od, otprilike, oko 471.000 dinara za reprezentaciju u Javnom komunalnom preduzeću „Rujevica“ u Aleksincu, od strane direktora, to je za 2002. godinu, gde vlast vrše DS, DSS i SPO. Naravno, direktor je zbog mnogih zloupotreba i protesta radnika tog preduzeća smenjen, ali je postavljen za savetnika novom prinudnom upravniku. Zbog svega toga smatram da dodatni pritisak, kako ne bi dolazilo do velikih troškova reprezentacije, znači samih troškova i zloupotreba te vrste, jeste potpuno ukidanje priznavanja prava da se rashodi za reprezentaciju ne oporezuje. Time bi, sa jedne strane, došlo do smanjivanja troškova reprezentacije, a, sa druge strane, do oporezivog dela prihoda, što bi značilo punjenje budžeta i korist za državu. Na teret rashoda priznaje se i opis pojedinačnih potraživanja pod određenim uslovima. Jedan od uslova je, po Predlogu zakona, da poreski obveznik pruži dokaze o neuspeloj naplati tih potraživanja sudskim putem. Ova odredba može biti veoma problematična, iz prostog razloga što sudski postupak može da traje veoma dugo, i po nekoliko godina, a poreski bilans i završni račun se pravi za jednu godinu, tako da je nemoguće da za jednu godinu poreski obveznik ispuni i ovaj uslov koji se traži po zakonu. Na kraju, Predlogom zakona priznato je pravo ministru finansija da uredi način razvrstavanja stalnih sredstava po grupama, a njih je pet po Predlogu ovog zakona, kao i način utvrđivanja amortizacije. U principu, to ne bi bilo sporno, međutim, u ovom slučaju postoji potpuno nepoverenje poslanika SRS, naravno i moje nepoverenje, i 350.000 članova SRS u sadašnjeg ministra finansija Mlađana Dinkića. Ima bezbroj razloga zbog čega ovo kažem. Imao sam nameru da navedem sve ove razloge, s obzirom da imam argumente i činjenice, pod uslovom da je ministar finansija, kao predstavnik predlagača - Vlade Republike Srbije, prisutan sada na sednici Skupštine, ali on je izašao i neću da navedem. Verovatno ću to nekom drugom prilikom, prilikom razmatranja ovog predloga zakona u pojedinostima.
Reč ima narodni poslanik Milica Gavrilović, neka se pripremi narodni poslanik Vjerica Radeta.
Poštovano predsedništvo, poštovane dame i gospodo, Predlog zakona o izmenama Zakona o porezu na dobit preduzeća neophodno je bilo predložiti po hitnom postupku da bi se oporezivanje dobiti pravnih lica uskladilo sa novim Zakonom o računovodstvu, kao i sa međunarodnim računovodstvenim standardima. Takođe, neophodno je uskladiti svo naše zakonodavstvo sa zakonodavstvom Evropske unije. Zbog toga ova vlada, Vlada gospodina Vojislava Koštunice, ovako intenzivno radi i predlaže veliki broj zakonskih predloga, upravo da bi se, bar kada je u pitanju zakonodavna aktivnost, ispunio onaj prvi uslov, a to je omogućavanje lakšeg ulaska naše zemlje u Evropsku uniju. Prilikom obrazlaganja ovog zakona, zadržaću se samo na par ključnih tačaka. Prva, po meni najvažnija tačka ovog zakona jeste smanjenje poreske stope sa 14 na 10%, čime Srbija postaje najkonkurentnija zemlja u celoj Evropi. Još u aprilu 2001. godine bivši ministar finansija Đelić predlagao je ovaj zakon o porezu na dobit preduzeća i tada je predvideo da poreska stopa bude oko 20%. Čak i pod takvim okolnostima i u takvim uslovima, naša zemlja je bila jedna od najkonkurentnijih zemalja, sem Mađarske, koja je imala najnižu poresku stopu tada u Evropi. Kasnije se poreska stopa smanjila na 14% i time je naša zemlja postala još konkurentnija. Kako je to uticalo na investiranje stranih kompanija u našu zemlju najbolje pokazuju i rezultati ove vlade, rezultati Vlade Vojislava Koštunice. Ona je svojim aktivnostima i stvaranjem jednog sigurnog pravnog ambijenta omogućila da u Srbiju dođe i prva grinfild investicija (Ball Packing Europe – Fabrika aluminijumske ambalaže u Zemun Polju), koja je vredna oko 75 miliona evra. Za naše građane koji, verujem, nisu imali priliku ranije da se upoznaju sa značenjem grinfild investicija, s obzirom da nijedna vlada, pre ove vlade, nije obezbedila nijednu grinfild investiciju, objašnjavam da se radi o investiciji koja podrazumeva gradnju fabrike od samog temelja parama stranih investitora, u koju se zapošljava domaća radna snaga, proizvodi se izvoze u inostranstvo i na taj način dolazi do smanjenja spoljnotrgovinskog deficita. To je jedan od ključnih razloga zbog čega su i grinfild investicije i uopšte strana ulaganja u našu zemlju više nego važna. Druga važna tačka ovog zakona jeste ukidanje poreza na dividendu za domaća pravna lica. Međunarodnim sporazumom je predviđeno da ovo oslobađanje od plaćanja poreza imaju samo nerezidentna lica. Ovim predlogom zakona se ovakva olakšica predviđa i za domaća lica. Šta to znači? To podrazumeva da onaj deo novca koji bi domaća pravna lica plaćala državi u vidu poreza, sada imaju mogućnost da taj novac reinvestiraju i na taj način direktno utiču na upošljavanje nove radne snage, a samim tim i potencijalno na smanjenje same stope nezaposlenosti. Takođe, ovaj predlog zakona predviđa i uvođenje poreza na kapitalni dobitak nerezidentnim pravnim licima, čime ih direktno destimulišu da ulažu u špekulativne delatnosti, kao što je, konkretno, berza, a stimulišu ih da ulažu u realne investicije. Kako to sada izgleda, najbolje ću da pokažem na primerima akcija „Hemofarma“ i akcija Apatinske pivare, gde je u vrlo kratkom periodu došlo do ogromnog porasta cena akcija, čak u rasponu od 1:9, a da strana pravna lica nisu imala apsolutno nikakvu obavezu da plaćaju porez samoj državi i na taj način država nije od tih transakcija ubrala nijedan dinar. Konkretno, što se tiče akcija „Hemofarma“ , one su od kraja 2002. godine do početka 2004. godine porasle sa 450 dinara na 3.700 dinara, a još drastičniji primer imamo kada se radi o akcijama Apatinske pivare, gde se, konkretno, za samo jedan dan cena akcija promenila od 1.350 dinara na 12.000 dinara. Upravo ovakvim predlogom zakona mi dolazimo u situaciju da strana pravna lica plaćaju porez na kapitalnu dobit i, naravno, država će na taj način da ubira prihod. Ono što je neophodno istaći, jeste da predložena mera smanjenja poreskih stopa sa 14 na 10% podrazumeva i određeni uticaj na smanjenje budžetskih prihoda. To je tačno. Postavlja se pitanje koliki je taj procenat i da li će taj procenat toliko drastično uticati uopšte na dalju privrednu aktivnost ove države. Smanjuju se budžetski prihodi za 900.000.000 dinara ili 13.000.000 evra, što, kad prevedemo na jezik procenata, iznosi 0,3% ukupnih budžetskih prihoda, a sa druge strane imamo ogromne pozitivne efekte direktnog stimulisanja investicija u određene proizvodne delatnosti u našoj zemlji.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, a neka se pripremi narodni poslanik Milko Štimac.
Dame i gospodo, član 77. stav 2. Ustava Republike Srbije kaže: „Narodni poslanik ne može biti pozvan na krivičnu odgovornost, pritvoren ili kažnjen za izraženo mišljenje ili davanje glasa u Narodnoj skupštini“. Danas se u ovoj Narodnoj skupštini desilo nešto što je neprimereno i suprotno ovom članu Ustava. Ministar finansija, Mlađan Dinkić, posle mog izlaganja okrenuo se prema našim poslanicima, prema meni, vređao me je i pretio. Rekao je da se pamti sve ono što sam rekla i pripretio prstom. Predsednik Skupštine nije reagovao. Nisu reagovale ni kolege iz poslaničke većine, koji su sve to čuli i videli. Predsedniče Skupštine, sada vas pitam - da li mi vi garantujete da mogu za ovom govornicom da koristim ustavom zagarantovana prava. Da li mogu da govorim, da iznosim svoje mišljenje i stavove SRS?
Molim vas, gospođo Radeta, naravno, kao i u svim prethodnim slučajevima, kada sam u ovoj sali dobijao podatke o svakoj vrsti pretnji, intervenisao sam, gospodin Šarović je prošlog puta postavio jedno pitanje, i tražio podatke da bi se intervenisalo. Da, imate moju ličnu garanciju. Naravno, za sve što je po zakonu, a zakonom je narodni poslanik, za sve što izgovori za govornicom, zaštićen, ima puni imunitet. Naravno da imate garanciju, a učiniću jedan simboličan gest, vratiću vreme da biste mogli da govorite od početka. Zahvaljujem vam i izvolite.
Hvala. Što se tiče Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća, dame i gospodo, ništa epohalno se ne postiže usvajanjem ovog zakona. Vi se mučite sa ovim zakonom još od 2001. godine, kada ste usvojili prvi tekst, pa ste ga menjali 2002. godine, pa 2003. godine, a evo i 2004. godine. Izgleda da je vreme da neko ozbiljan sedne i da napravi nov tekst ovog zakona, pa da narodni poslanici počnu zaista da rade ono što im je posao i da donose zakone, a ne da se svakog časa menjaju postojeći zakonski tekstovi onako kako to odgovara pojedinim ministrima. U prepodnevnom delu, kada je govorio o ovom zakonu, Mlađan Dinkić je bio pun hvalospeva, ali je suština ovih izmena to da se puni budžet, da bi se, kako reče Mlađan Dinkić, iz budžeta mogli isplaćivati oni koji ne zarađuju. To je juče rekao i pitala sam ga juče, a danas nije ovde, zaista me interesuje - kome se to iz budžeta plaćaju neka sredstva a da taj neko ta sredstva ne zarađuje. Da li to Mlađan Dinkić misli da prosvetni radnici, zdravstveni radnici, sudije, državna uprava, sudska uprava ne zarađuju taj novac koji dobijaju iz budžeta. Mi iz SRS mislimo da zarađuju mnogo više nego što dobijaju iz budžeta i da bi to trebalo da bude tema za razmišljanje Mlađana Dinkića, bar dok je na funkciji ministra finansija. Hvalite se ovde smanjenjem poreske stope. Činjenica jeste da se smanjuje poreska stopa, ali bi trebalo da se kaže ono što je stvarna istina - ko se najviše raduje smanjenju ovih poreskih stopa. To su of šor kompanije i Dinkićevi kumovi, Hamović, Lazarević i slični, i naravno Dinkićev bankarski lobi. On za njih radi uredno i preko poslaničke većine u ovoj skupštini donosi zakone koji su u interesu tog mafijaško-bankarskog lobija koji hara Srbijom. (Glasovi - žari i pali.) Žari i pali, nažalost, ali neće dugo, budite sigurni. U članu 3. ovog zakona predvideli ste da se na teret rashoda ne priznaju, između ostalog, kamate zbog neblagovremeno plaćenih poreza, doprinosa i drugih javnih dažbina i novčane kazne i penali. Mi iz SRS smo predložili da se ovo briše zato što poreska uprava još uvek obračunava zelenaške kamate i niko o tome ne govori, a na zakasnela poreska dugovanja ova vlada uvodi drakonsku kaznenu politiku, na prijavljene a neblagovremeno izmirene poreske obaveze. Mi mislimo da to nije u redu i da bi bilo dobro da se prihvati amandman SRS, uostalom kao i ostali amandmani, kojima smo pokušali krajnje dobronamerno da skrenemo pažnju i da uredimo ovaj zakon, da se zaista već jednom u ovom parlamentu donese zakon koji će biti koristan građanima Srbije. U članu 8. Predloga zakona takođe smo predvideli određene izmene. U predlogu Vlade stoji da se izdaci za zdravstvene, obrazovne, naučne, humanitarne, verske, za zaštitu čovekove sredine i sportske namene priznaju kao rashod u iznosu do najviše 3,5% od ukupnog prihoda. Mi mislimo da je potrebno da se ovaj iznos od 3,5% poveća na 5% zato što država treba i mora da stimuliše donacije za zdravstvo, obrazovanje, nauku, verske i slične delatnosti. Takođe smo predložili da se izdaci za ulaganja u oblasti kulture priznaju kao rashod, u ovom Vladinom predlogu stoji 1,5%, od ukupnog prihoda, a mi iz Srpske radikalne stranke mislimo da treba da bude 3%. U poslednjem stavu ovog člana stoji da bliže propise o tome šta se u smislu ovog zakona smatra ulaganjem u oblasti kulture donosi ministar nadležan za poslove kulture, po pribavljenom mišljenju ministra finansija i ekonomije. Kada smo o prethodnom zakonu govorili izneli smo i načelan stav SRS da je zaista krajnje vreme da se nadležnosti Vlade Srbije ne diraju. Te nadležnosti prenosite na neke agencije i direkcije ili dajete preširoka ovlašćenja resornim ministrima. To, prema mišljenju SRS, ne bi trebalo da ostane u ovom predlogu zakona i verujem da ćete, kada budemo govorili o amandmanima, razmisliti i prihvatiti naš predlog kao krajnje razuman. U članu 10. Predloga zakona u stavu 1. tačka 3) kažete - na teret rashoda priznaje se otpis vrednosti pojedinih potraživanja, pod uslovom da poreski obveznik pruži dokaz o neuspeloj naplati tih potraživanja sudskim putem. Mi iz SRS smatramo da je ovo potpuno nepotrebna, čak i besmislena odredba, jer dobro znate da su sudske takse suviše visoke, da sudski postupci predugo traju, da ne bi bilo dobro da i ovo vezujemo za te sudske postupke. Pogotovo što smo sinoć u sredstvima informisanja saznali da su zaista u pravosuđu počele ponovo da se dešavaju drastične stvari; da je Visoki savet pravosuđa vratio Gorana Kljajevića, opštepoznatog i priznatog kriminalca u sferi pravosuđa; ponovo su ga vratili u Trgovinski sud, za predsednika Trgovinskog suda. E pa, ako ćemo sa takvim sudovima da sprovodimo zakone, teško nama, teško Srbiji, a ne trebaju nam ni zakoni. U članu 47. govorite o kaznenoj politici. Ovo su zaista drastični iznosi, koje ste predvideli. Poseban problem je što vam se u svim zakonima iz finansijske oblasti pojavljuje ono što je već regulisano kaznenom politikom Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, a ponovo predviđate da se kažnjava i po ovim posebnim zakonima. Bez obzira koliko je neophodno, a zaista jeste da se zakoni poštuju, i jeste potrebno da zakoni imaju kaznene odredbe, ali ovako drastično kažnjavati, a pogotovu kažnjavati duplo za isti prekršaj, mi u SRS mislimo da je nedopustivo i mislimo zaista da Vlada Srbije i Narodna skupština moraju da vode računa o ekonomsko-socijalnom statusu građana i privrede Srbije. Jer ako ćemo sve da im uzmemo kroz kojekakve poreze, kazne i dažbine, onda stvarno ne znamo ko će više ostati da radi u Srbiji. Uništili ste velika preduzeća, a sada ne dozvoljavate ni malim, ni srednjim preduzećima i privatnim preduzetnicima da funkcionišu i da rade. Zaista se postavlja realno pitanje: koja je krajnja namera ove vlade i ove skupštinske većine. Mi u SRS mislimo da vam namere nisu dobre i da ono što vi radite i ono što predviđate kroz ove zakone ne donosi ništa dobro ni građanima pojedinačno, ni privredi, i krajnje je vreme da se prizovete pameti i počnete da radite ono za šta su vas građani birali, i naravno Vlada da počne da radi ono zbog čega ste je valjda u Skupštini izglasali. U članu 51. kažete da će Vlada Republike Srbije urediti način utvrđivanja i plaćanja mesečnih akontacija poreza na dobit za 2004. godinu posle stupanja na snagu ovog zakona. Takođe mislimo da ovo ne može da bude u nadležnosti Vlade Republike Srbije. Ovo treba da se reguliše zakonom i, opet ponavljam naš principijelni i načelni stav, okanite se agencija, okanite se preširokih ovlašćenja Vlade, preširokih ovlašćenja ministara. Nažalost, suviše je zloupotreba funkcija i moramo što više da donosimo zakone koji su decidni, sa jasnim odredbama, koji ne mogu preširoko da se tumače. Uostalom, sami ste svedoci šta vam se dešava u Vladi. Ne moramo mi iz opozicije ništa da vam govorimo, ne moramo da vas podsećamo na to. Gledajte samo televiziju, čitajte novine, čitajte i gledajte prepucavanja vaših ministara, pa vidite da li zaslužuju ovakva ovlašćenja kakva im predviđate ovim predlogom zakona. Mi mislimo da ne zaslužuju.
Reč ima narodni poslanik Milko Štimac, a neka se pripremi narodni poslanik Nemanja Šarović. Dužan sam, povodom ovoga na šta mi je skrenuta pažnja, da upozorim sve poslanike. Naravno da im je imunitet garantovan i naravno da se ne odgovara ni za jednu reč koja je izgovorena za ovom govornicom, ali isto tako naravno mora da se poštuje član 100, kako prvi tako i stav 3. Svaki poslanik koji upotrebi uvredljive izraze, što je izričito zabranjeno stavom 3. člana 100, biće momentalno udaljen sa govornice. Govorim svim poslanicima i mislim da je za dobrobit dostojanstva cele Skupštine. Izvolite, gospodine Štimac.
Zapravo i nije bilo ničeg uvredljivog. Izvinjavam se, umalo da zakasnim. Morao sam za popodnevni deo izlaganja da konsultujem mafijaške kumove, ali su bili zauzeti, haraju Srbijom. Nikako nisam mogao da dođem do njih. Žare i pale. Mislio sam onda da ću kuma ministra da konsultujem, ali vidim da nije ni kum ministar tu. Gospođo, da li ste vi mafijaška kuma? Ajte da se okanemo više ovakvih priča. Niti će vaše biračko telo da poraste zahvaljujući ovakvim pričama, niti će se naše umanjiti. Stvarno gubimo vreme. Bili smo kosmonauti, marsovci, majstori velike lože. Šta smo sada? Mafijaški kumovi?
Gospodine Štimac, budite ljubazni, govorite o temi.
Ko god je ikada krenuo da posluje u Srbiji pozdraviće ne samo ovaj nego čitav paket poreskih zakona. Dakle, ko je ikada zasukao rukave i krenuo nešto pošteno da zaradi može samo da pozdravi smanjenje poreske stope koju ovaj zakon predviđa, odnosno predlog ovog zakona, sa 14% na 10%. Pošto sam u prepodnevnom izlaganju pomenuo, odnosno pošto su bile pomenute neke konceptualne razlike ministara u Vladi, pominjao se Kejnz, javni radovi, da ne bude da naša razmimoilaženja nisu konceptualno utemeljena, odnosno da ovo što radimo nije konceptualno utemeljeno. Valjalo bi skrenuti pažnju da u kreiranju ekonomske politike, pa i kroz ove ekonomske zakone naša poslanička grupa, dakle ministri koji su iz naše partije u Vladi, drže se uglavnom kao polazišta koncepta neoliberalizma. Naravno, mi smo zemlja u kojoj od poljoprivrede zavisi negde oko 45%, što posredno, što neposredno, bruto društvenog proizvoda. Primeniti jedan krajnji koncept neoliberalizma u takvom okruženju, dakle smanjiti sve moguće stope, sve moguće zaštite carinske, necarinske, stavilo bi nas u veliki problem i ugrozilo upravo tih 45% društvenog proizvoda. Tako nešto sebi mogu da dozvole male države, kao što je recimo Estonija, koja je još pre skoro desetak godina pristupila izgradnji tzv. mikrodržave smanjujući sve stope, uključujući poreske, s jedne strane, da bi stimulisala preduzetništvo i stope koje stoje sa druge strane tog procesa, one zaštitne, carinske itd. Takav koncept se zagovara unazad nekoliko godina i u Crnoj Gori. Dakle, čist neoliberalni koncept, koncept mikrodržave sa minimalnim stopama. Međutim, to je nešto što mi sebi ne možemo da dozvolimo. Ovde se radi o dve male države, gde ne postoji jedna jaka preovlađujuća grana proizvodnje. Kod nas, kao što sam rekao, imamo poljoprivredu i hteli ne hteli mi od toga moramo da napravimo našu uporednu prednost. S jedne strane moramo da je zaštitimo, a sa druge strane moramo da podstaknemo preduzetništvo i u toj grani. Takođe, ono što nam je nekada bila uporedna prednost, a što smo zbog sankcija izgubili, a to su tekstil, koža i obuća, moramo da podignemo i da tu takođe povratimo one pozicije na svetskom tržištu. Dakle, ovaj koncept neoliberalizma, koji jeste polazište, morao je da doživi promene i da se pomeri prema tzv. nacionalnom liberalizmu ili prema nečemu što je skoro opšteprihvaćeno, a naziva se irskim modelom. Polazimo od postojeće privredne strukture. U njoj moramo da prepoznamo koje su nam noseće privredne grane u razvoju i onda takve privredne grane da stimulišemo, a da ostale prepustimo neoliberalističkom konceptu, dakle preduzetništvu, snalažljivima, sposobnima, ljudima koji se, kao što sam rekao na početku, ne plaše da zasuču rukave. Zbog toga valja posebno obratiti pažnju i pozdraviti olakšice koje obuhvataju i posebno se odnose na sve privredne delatnosti iz poljoprivrede, zatim u tekstilnoj industriji, u industriji kože i obuće. Radi se o radno-intenzivnim granama koje zapošljavaju veliki broj ljudi, veliki broj radnih mesta otvaraju, a predstavljaju nešto što je zatečeno i čime moramo da se bavimo. Uz to, dodatne olakšice za otvaranje novih radnih mesta, sa ovakvom stopom nezaposlenosti koja je zatečena i koja je posebno porasla tokom prethodne godine, to je prosto nešto što se moralo učiniti. Odbitak od 100% iznosa bruto plate od poreske osnovice je nešto što zaista treba prihvatiti, podržati i dalje na tome nastojati. Ne bih se više zadržavao u podršci ovom zakonu. Naravno, naša poslanička grupa će glasati za njega. Naglasio bih još jednom da ga smatramo dobrim, uravnoteženim i pre svega sastavnim delom čitavog seta poreskih zakona, koji se opet uklapaju u niz poreskih poteza koje ova vlada preduzima, a koji bi trebalo da nas što pre dovedu do jedne stabilne, moderne, jake i, pre svega, sposobne Srbije. Dakle, ovi zakoni su namenjeni onima koji imaju preduzetničkog duha, koji znaju to da iskoriste i koji nam onda svima zajedno mogu pomoći da izađemo iz privredne krize.
Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović, a neka se pripremi narodni poslanik Snežana Lakićević-Stojačić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća, još jedan, kao čusmo od kolega, zakon iz seta poreskih zakona. Imali smo setove pravosudnih zakona, međutim, nijedan od tih setova, niti nama, niti građanima Srbije nije doneo previše toga dobrog. Govorilo se danas ovde dosta i o haosu u srpskoj privredi, o haosu koji se povećava ili ne povećava, i nekima koji već duže vreme uvode sistem, red i zakon. Govorilo se dosta i o kumovima, ovoga puta neću o njima, ali je činjenica da je četiri godine već prošlo otkako je DOS-ov režim na vlasti. Mnogo je toga obećano, ali kada se realno pogleda, kada se sagleda trenutna situacija, mi vidimo da sve to što ste pričali nije bilo baš tako kao što ste pričali, da je dosta toga posle nekog vremena ostalo samo prazno slovo na papiru, da su te promene o kojima smo govorili zaista bile samo kozmetičke promene. Utisak kome ne mogu da se otmem, kada god se govori o podsticaju privrednog razvoja, o medu i mleku koji će da poteku, da je običaj vladajuće većine da zakon što je gori, to više hvali. Kao da sami sebe pokušavate da ubedite, kao da pokušavate da ubedite građane Srbije da su ova rešenja odlična, da će im doneti dobro i kao da se zavaravate da će, ukoliko ih ubedite u to, ova vaša rešenja zaista i postati dobra, da će zaista i doneti boljitak o kome nam od kampanje do kampanje pričate. Tačno je da je ovim zakonom nekoliko olakšica dato posrnuloj srpskoj privredi. Jedna od najvažnijih, kako reče ministar Dinkić, što je stopa poreza na dobit preduzeća smanjena sa 14 na 10%. Kada razmislimo malo o tom kompletnom setu poreskih zakona, prethodni zakon na dnevnom redu bio je zakon o porezu na dodatu vrednost i, kako nam reče gospodin ministar, Zakon o porezu na promet do sada je bio glavni, da kažem, adut Vlade Republike Srbije prilikom punjenja budžeta i on je u ovogodišnjem budžetu učestvovao sa 37%. Znači, 37% budžetskih prihoda dolazilo je od poreza na promet. Umesto poreza na promet uveden je porez na dodatu vrednost. Stopa je smanjena na 18%, ali će osnovica i zahvat biti mnogo širi, tako da će planirani prihod koji je priznao ministar Dinkić biti veći 50%. To je značajno povećanje, a kada povežemo to sa ovim zakonom i sa rečima koje smo čuli, da će ovo smanjenje sa 14 na 10% uticati tako što će se za oko 900 miliona dinara smanjiti poreski prihodi, odnosno samo 0,3%, onda se postavlja pitanje da li će privreda zaista biti toliko rasterećena koliko vi kažete da hoće. Ako prihode koji čine 37% budžeta povećate za 50%, to su milijarde i milijarde dinara koje u narednom periodu planirate da izvučete od srpske privrede, i to u svim fazama proizvodnje, a što će se u krajnjoj liniji prevaliti na građane i neminovno odraziti padom proizvodnje i padom kupovne moći. Postavlja se pitanje da li povećanje najvećih poreskih prihoda za 50% može da se kompenzuje smanjenjem minimalnih poreskih prihoda od poreza na dobit preduzeća od samo 0,3%. Podsetiću vas da je i u prethodnom periodu dobit koju su iskazivala preduzeća, a preduzeća koja iskazuju dobit je u Srbiji otprilike toliko da ih na prste možete nabrojati, nije činila nikakvu stavku u budžetu i baš zato sam ubeđen da je ovo upravo samo iz reklamnih razloga urađeno, da je ministar procenio šta bi moglo da ima najveći efekat na javnost, da bi bilo najlepše reći čak sa 14% smanjujemo porez na dobit preduzeća na 10% i bićemo prvi u Evropi. Ali, problem je, gospodine ministre, što ćemo mi i dalje po društvenom proizvodu biti među zadnjima u Evropi. Da li će ovo podići našu proizvodnju? Neće. Da li će pojeftiniti proizvodi? Neće. To je ono što je suština i ono što zanima građane Srbije. Dajte da ukinemo porez na dobit preduzeća: 0,6% budžeta samo ćemo skresati. Ali, zašto niste onda smanjili porez na dodatu vrednost sa 18 na 12%? Da je 12% porez na dodatu vrednost, prihod budžeta bio bi u tom delu za 30% veći. To su jasne stvari. Što se tiče samih rešenja ima ih dosta zanimljivih. U članu 3. kaže se da se na teret rashoda ne priznaju, pa pod tačkom 5) kamate zbog neblagovremeno plaćenih poreza, doprinosa i drugih javnih dažbina, 6) novčane kazne i penali. Ne radi se ovde o tome da neko pokušava na nedozvoljen način da izbegne porez. Ne radi se o nedozvoljenoj poreskoj evaziji. Ovde se radi o onim preduzećima koja uredno prijave porez, ali iz razloga što trenutno nisu u mogućnosti sa plaćanjem poreza kasne i zbog toga su dužni da plaćaju kamate. Valjda je jasno da danas u Srbiji nema onih koji iz hira ne plaćaju porez. Ne plaćaju zato što nemaju da plate, ali kao da nije dovoljno što su kažnjeni visokim zakonskim kaznama. Vi ih po Predlogu ovog zakona i dodatno kažnjavate na taj način što ta sredstva, koja će platiti državi kroz kazne, ponovo oporezujete kao da ona predstavljaju dobit. Na taj način oni će zapravo ove kazne, penale i kamate platiti za još 10% više, jer ćete sve to računato kao dobitak. U članu 10. stoji da se na teret rashoda priznaje otpis vrednosti pojedinih potraživanja, osim potraživanja iz člana 7a. tačka 2) ovog zakona, pa pod uslovom, pod tačkom 3) da poreski obveznik pruži dokaze o neuspeloj naplati potraživanja sudskim putem. Ovo je valjda mogao da napiše samo onaj ko ne zna kako funkcioniše naše sudstvo, a evo kako čujemo, perjanica sudska DOS-ovog režima, gospodin Kljajević, vraćen je na dužnost, a izgleda da je on jedan od eksperata, da je on dobro radio. Takse za sudske postupke izuzetno su velike. Drugi problem je taj što, pored toga što su takse velike, postupci pred sudovima traju izuzetno dugo. Traju godinama, po dve, tri, četiri, pet godina je moguće da čak i jednostavniji sudski postupci traju. Do tog trenutka kada neki poverilac dobije konačnu sudsku presudu da ne može da se naplati od nekog dužnika, znači, dok neko ode u stečaj, dok mu se rasproda sva imovina i dok neko zvanično dobije rešenje da svoje potraživanje može da naplati u procentu od 10 ili 15% ili ne može uopšte, jer je firma bankrotirala, može da prođe i do nekoliko godina. Za to vreme u potpunosti će se obezvrediti to potraživanje. Čuli smo i najave za narednih nekoliko meseci, evro će stići do 80 dinara. Poreski obveznici, odnosno preduzeća biće prinuđena da i za ta potraživanja koja ne mogu da plate isplate državi porez na dobit, iako to svakako dobit nije, ili će morati prethodno da plate kazne, pa tek onda da plate 10% kao da je to u pitanju dobit. Ono što je karakterisalo DOS-ov režim i u prethodnim zakonima, vi nastavljate i u ovome. Član 47. zakona o izmenama i dopunama kaže da se u članu 112. stav 1. u uvodnoj rečenici reči od 2.000 do 200.000 zamenjuje rečima od 100.000 do 600.000 dinara. Kada vidimo kako će to izgledati u zakonu, nekada je bilo 2.000 dinara, sada je 100.000 dinara, čak je 50 puta veći iznos nego prethodni put. Potpuno je nejasno zašto je kod nekih kazni odnos povećanja pet puta, a kod nekih 10, kod nekih 50, a kod nekih 20. Ako se kazne povećavaju, onda bi logično bilo, ne samo u ovom zakonu da procenat povećanja, ali kod vas nije procenat, nego broj povećanja, jer je uvek 10, 20, 50 puta, ne radi se o povećanju o 10 ili 15%, logično bi bilo da taj iznos povećanja bude isti, da isti bude i kada se radi o Zakonu o krivinom postupku, kada se radi o Zakonu o porezu na dobit preduzeća. Nabrojaću vam sada neke od razloga zbog kojih će neko biti kažnjen od 100 do 600.000 dinara. Na primer, ako u propisanom roku ne izvrši uplatu razlike poreza utvrđenog u poreskoj prijavi i uplaćenih mesečnih akontacija poreza. Znači, neko ko uredno prijavi porez, ko plaća akontacije i onda kada dođe do konačnog obračuna, ostane neka razlika manje plaćenog poreza i ako preduzetnik, odnosno pravno lice taj iznos poreza ne uplati na vreme, za šta razlozi mogu biti razni, može biti trenutni poremećaj u poslovanju, može biti blokada, može biti neki štrajk, jer štrajkovi se danas odigravaju širom Srbije, i taj će ni kriv ni dužan biti prinuđen da plati kaznu od 10.000 evra, a naknadno će na tih 10.000 evra platiti još 10%, jer mu se ta kazna koju je platio neće uračunati u odbitke i on će platiti još 1.000 evra na kaznu. To su zaista neke neverovatne stvari. Zatim, član 15, izdaci za zdravstvene, obrazovne, naučne, humanitarne, verske, zaštitu čovekove sredine i sportske namene, priznaju se kao rashodi u iznosu najviše do 3,5% ukupnog prihoda. Pričate stalno kako treba pomoći sport, kako treba pomoći nauku, kako treba pomoći obrazovanje, ali ovo ograničenje je ostalo. Stav 7. „članarina i prilozi dati političkim organizacijama ne priznaju se kao rashod u poreskom bilansu“ briše se. Znači, niste želeli da oslobodite iznose koji se daju verskim organizacijama, humanitarnim i sportskim, ali ste vrlo rado oslobodili plaćanja poreza na dobit preduzeća one iznose koje firme daju političkim strankama i mi možemo pretpostaviti šta će se desiti. Desiće se to da u narednom periodu, jer čuli smo već da prijave mnogih kandidata na prethodnim izborima nisu bile uredne, valjda nisu razna preduzeća i preostale firme koje još uvek rade u Srbiji dale dovoljne priloge i to nije bilo legalno. Sada vi na ovaj način pokušavate da, mimo Zakona o finansiranju političkih stranaka, obezbedite neka dodatna sredstva za svoje stranke. Sve će ovde biti čisto, nigde se ovo neće videti, ni sa čim neće biti povezano, ali da bi neko preduzeće radilo, da bi neka profesija ili delatnost bila oslobođena poreza na dodatnu vrednost ili eventualno uvođenja fiskalnih kasa, moraće da dati određenoj partiji dobrovoljno, naravno, verovatno, veoma velike iznose. Posebno zabrinjava to što vam nije palo na pamet da na bilo koji način ograničite ovaj iznos koji određena firma može bez oporezivanja dati nekoj političkoj stranci. Dakle, osnovni je sistem u pravu da sve ono što nije zabranjeno jeste dozvoljeno. Moguće je da na ovaj način preduzeća u potpunosti izbegnu plaćanja čak i ovih 10% poreza na dobit preduzeća. Molio bih ministra Dinkića da ne telefonira, zaista me dekoncentriše. Šta ako neko preduzeće odluči da nekoj političkoj stranci da kompletnu dobit koju ostvari u toku jedne kalendarske godine. Na taj način to preduzeće imaće potpuno poresko oslobođenje. Da li je to ono što ste želeli? Sa druge strane, izdaci za reklamu, propagandu i reprezentaciju priznaju se kao rashod samo u iznosu do 3% ukupnog prihoda. Vi valjda znate da u 21. veku prodaja proizvoda najviše zavisi od reklamnih kampanja. Zavisi mnogo više od reklamnih kampanja nego čak i od kvaliteta proizvoda. Ukoliko želite da pomognete onu akciju koju formalno sprovodite i one spotove koje nam puštate, opet za državne pare i pare ovog naroda – kupujte domaće, pomozite srpsku privredu, onda vi, gospodo, pomozite srpsku privredu na taj način što ćete domaća preduzeća osloboditi plaćanja poreza na dobit preduzeća za veći iznos od ova 3%. Omogućite im da 10, 20 ili 30% svoje dobiti investiraju u reklamne kampanje i u budućnost firmi. S obzirom na to da je malopre gospodin Marković pominjao moje ime vezano za neke prethodne incidente i kada sam uhapšen u ovoj prethodnoj predizbornoj kampanji, on je rekao da se on zauzeo za taj moj slučaj, pa bih želeo sada da nas obavesti šta je urađeno po tom pitanju, da li je neka krivična prijava podneta, da li je neko odgovarao zbog toga ili je normalno da ministri ne odgovaraju na moja poslanička pitanja, jer sam postavio šest poslaničkih pitanja, dobio sam odgovor samo na jedno i da li je normalno da se poslanici hapse. Mi ovde imamo sve lošiju situaciju. Ministri prete, poslanici se hapse, niko ne reaguje. Dajte da čujemo konačno odgovor na to pitanje. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Snežana Lakićević-Stojačić, ona više nije tu, reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, a neka se pripremi narodni poslanik Milutin Pešić. Pošto je postavljeno pitanje, odgovoriću; kao što znate, želeo sam da intervenišem i pitao sam, i vi ste mi rekli, da nema potrebe, uredno pred svedocima. Ali ću svaki put posebno pitati da li ima potrebe i šta treba da uradim, i molim da se svi međusobno na isti način obraćamo. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ministre Dinkiću, vi niste dobili ovu knjigu „Tri godine preobražaja srpskih javnih finansija“ od januara 2001. godine do februara 2004. godine, autora Božidara Đelića, vašeg bivšeg prijatelja, eksperta koji je zajedno sa vama istim metodima došao na vlast 5. oktobra 2000. godine, jer je mnogo pre nego što je on pojedinim od nas, javno zahvaljujem, poklonio kao oproštaj ovu knjigu, pukla tikva između vas dvojice. Vi sada niste u situaciji, u prilici da, za razliku od mene i onih koji ovo poseduju, vidite da je na delu jedna resavska, prepisivačka škola, sa malim izmenama, doduše, tako da danas mogu da konstatujem da vi prepisujete zakone Božidara Đelića, kao što je to konstatovao u više navrata ovde, otkako je formirana ova nova, neprincipijelna koalicija na čijem čelu je Koštunica, a vi njegov ministar finansija. Silom prilika, ulaskom grupacije G17 plus-minus u vlast u ovoj novoj konstelaciji snaga, ako to tako može da se nazove, vi ste postavljeni, sa vašim zvanjem i znanjem, za ministra finansija, a onda krenuli polako, jedan po jedan zakon od Đelića da prepisujete. Dostavili ste nam Predlog izmena i dopuna Zakona o porezu na dobit preduzeća, i oni poslanici koji su dobili iz te vaše klimave koalicije zadatak da danas promovišu zakon o porezu na dobit preduzeća, ne samo da ne shvataju šta je taj zakon i šta on reguliše, već sa tolikom količinom neznanja i sa takvim floskulama i parolama izlaze celog dana za govornicu, da je prosto neverovatno da ih slušamo i mi, a mogu da zamislim kako je jadnom Đeliću koji se trudio da piše taj zakon, sada već davne 2002. godine, i koji je objavljen uz sve druge poreske propise u ovoj knjizi. Tako i vi i stručni tim oko vas se nije potrudio da bar red reči u pojedinim članovima zakona promeni, već ste nestručno i nespretno rekli, primera radi, menja se član 2. zakona, Đelićevog postojećeg zakona, o porezu na dobit preduzeća, koji kaže – „za utvrđivanje oporezive dobiti priznaje se rashod i iznosi utvrđeni bilansom uspeha u skladu sa“ – vidite velike Dinkićeve promene, umesto cele reči – „međunarodnim računovodstvenim standardima“, oznaka je – „MRS“. To je cela Dinkićeva promena u tom članu zakona. S druge strane, neki poslanici iz G17 i DSS, ko se već danas sve javljao za reč, govorili su o tome da je ovaj zakon – koji je samo jedno puko usklađivanje, i tu je Đelić kao eksponent poraženog DOS-ovskog režima bio u pravu, usklađivanje sa međunarodnim računovodstvenim standardima, samo kao podsticaj za investicije – a kako su to ovde pojedini poslanici danas nevešto rekli, u skladu sa tim evropskim i međunarodnim standardima, pregled prihoda i rashoda na način na koji je utvrđen u svim drugim zemljama. A ovde je novina samo ta što je stopa poreza na dobit preduzeća, vidite velikog čuda, sa 14 smanjena na 10%. Ovaj zakon, ne samo da u institucionalnom i u pokretačkom smislu, kako su se pojedini danas ovde stimulativno izrazili, a kako je to Dinkić rekao, samo trenutak, to je jedna „simpatična“ rečenica – osnov za privredni razvoj, niske stope kao jedan od motivacijskih faktora – sve su to danas njegove reči. Ne da to nema nikakve veze sa privredom u Srbiji, koja je u veoma teškoj, poražavajućoj, katastrofalnoj situaciji, već sama činjenica da je on kao ministar finansija i da je Vlada takva, nesposobna i bez uporišta u narodu, bez podrške od strane birača, što su i poslednji predsednički izbori pokazali, potpuno nespremna da se uhvati u koštac sa svim tim nagomilanim problemima. Na izvestan način, zbog svega ovoga, ustanovili smo da je na delu prepisivačka škola, da to nije nikakav podsticajni stimulativni zakon, da je to u stvari usklađivanje sa međunarodnim računovodstvenim standardima, onda je iluzorno i da se u okviru ovog zakona i u okviru ove teme govori o onome što je najbolnije za građane Srbije, za radnike koji su bez posla, za one koji su u desetinama hiljada preduzeća kojima preti stečaj, u onim preduzećima u kojima čekaju, ali uzaludno, restrukturiranje koje ste najavljivali i vi i Koštunica u svom ekspozeu i prethodna vlast. Jer mi samo ovde možemo da konstatujemo da su pojedina tehnička rešenja, ali više izmenom redosleda reči i brisanjem pojedinih članova, u stvari ovaj pompezni zakon koji je danas na dnevnom redu. Znači, taj zakon o porezu na dobit preduzeća, za koji ste se vi zalagali, a protiv koga je bila SRS onda kada je donošen, da se usklađuje sa tim međunarodnim računovodstvenim standardima, u stvari nešto što smo već imali na delu. Konstatovali smo na početku da je član 2. isti i da verovatno iz animoziteta prema Đeliću, zbog nekih neraščišćenih računa ili tek zato da bi ministar došao sa zakonom pred poslanike, hajde da prihvatimo to da je stopa smanjena sa 14% na 10%, ali to neće ništa da promeni, jer to nije zakon koji će dati podsticaj privredi, ali hajde to nekako da prihvatimo, ali sve ovo drugo pokazuje da su čak i ona prethodna rešenja bila bolja. Zato poslanici SRS kroz mnoge članove, videćete kroz diskusiju u pojedinostima... možda je ovde razgovor na delu sada oko situacije u Mačvanskom okrugu i onome što se tamo u privrednom smislu dešava između potpredsednika skupštine i ministra, ali ću govoriti, narodni poslanici, kolege uvažene, vama i građanima Srbije. Dakle, čak i rešenja o kojima je sam Đelić davao objašnjenje kada je donošen ovaj zakon, a tiče se člana 26, bolje je nego što je predlog Mlađana Dinkića da se taj član briše. I u članu 26. i u članu 27. se usklađuju kaznene odredbe u zakonu prema predloženim izmenama odgovarajućih članova i međunarodnim računovodstvenim standardima, što ovde nije slučaj i mi za to imamo jedino racionalno i razumno objašnjenje, o čemu je govorio uvaženi poslanik, radikal, gospodin Veroljub Arsić. A to je da je očigledna namera Mlađana Dinkića da zaštiti bankarski lobi, jer o prikazivanju prihoda i rashoda upravo govore čl. 26. i 27, a tiče se bankarskih organizacija, postojećeg zakona Božidara Đelića. Za nas je potpuno neprihvatljiva ovakva dalja politika, kada je u pitanju utaja poreza, odnosno način na koji se vrši naplata kamata. U nekoliko navrata smo mi to potencirali sa ove govornice, od kada je Dinkić ministar finansija, ali on to kao da ne želi da sluša, ili će on morati to sa kamatom svim tim oštećenim poreskim obveznicima da isplati jednog dana. Potpuno je neprimenljivo i mi smo dali amandman na član 3. ovog predloženog zakona, da se na takav način vrši naplata kamate, sa kamatom od 0,2% dnevno, koja je izbrisana amandmanima poslanika SRS još davne 2001. godine u aprilu mesecu kroz prvi paket Đelićevih poreskih zakona. Dakle, tada je u celokupnom paketu poreskih zakona deo zakona, odnosno član koji se odnosi na zateznu kamatu regulisan na drugačiji način i Vlada je dala odgovor. Doduše, sada je već i davno zaboravljeni ministar finansija i potpredsednik Vlade to u ime Vlade potpisao, prihvatajući amandman radikala, da će zatezna kamata da se usklađuje sa eskontnom stopom Narodne banke, tada Jugoslavije, a sada Srbije, odnosno rastom troškova na malo. Kao poslanici, i oni ljudi koji se bave privredom, i oni koji znaju koliko je kada na glavnicu obračunate dnevno 0,2% kamate, vide da je apsolutno neprihvatljivo. To je mnogostruko više od onoga što je zakonom propisano. Neka izađe za govornicu Mlađan Dinkić, neka se pojavi sam premijer Koštunica i neka kažu – po kom zakonu se onima koji ne plaćaju blagovremeno porez obračunava kamata od 0,2% dnevno? Apsolutno je nemoguće da pronađu utemeljenje ni u jednom zakonu, jer je zakon u tom smislu promenjen. Na taj način vi radite, odnosno organi poreske uprave nešto što je neprimereno, nedozvoljeno. Zbog toga smo mi dali amandman na član 3. ovog zakona. Reagovali smo, a o tome ćemo govoriti više u pojedinostima, odnosno u raspravi o amandmanima poslanika SRS, recimo član 47, odnosno postojeći član 112, svi njegovi stavovi su apsolutno nepotrebni, što se nas tiče, jer zakonom, koji je takođe Đelić u ovoj knjizi objavio, regulisano je da se Zakonom o poreskoj upravi i poreskoj administraciji vrše obaveze koje su predviđene sadašnjim članom 47. zakona. Sve u svemu, kada se pogleda šta je urađeno, kada se pogleda na koji je način vođena rasprava kroz jučerašnju sednicu i nepostojanje sluha kod aktuelne vlasti da oslobodi poljoprivrednike, odnosno poljoprivredu, kao stratešku, i u ovim i u budućim uslovima, granu Srbije od poreza, nestvaranje pravog ambijenta kroz povećanje proizvodnje, kroz dolazak direktnih stranih investicija, bez malverzacija, bez učešća finansijskih lobija, nestvaranje mogućnosti da se javna potrošnja svede na najmanju moguću meru, što na samom primeru Dinkića i njegovog novog „audija A8" mi ne možemo da vidimo, ne stvara se mogućnost da mi imamo realan i razvojni budžet, jer on to ovaj sa ovolikim deficitom nije. A izmene ovog zakona i njegova primena neće uticati na poboljšanje u tom smislu i na bolju popunu budžeta, i bez, naravno, neshvatanja vas koji ste u vlasti da vas građani zaista ne žele, jer su i bez primene i bez izglasavanja ovog zakona, samo kroz projektovani budžet, samo kroz činjenicu da je Dinkić ministar, samo kroz činjenicu da se tu svašta nakupilo u ovoj vladi, vas kaznili na izborima, koji su održani pre mesec dana, u Srbiji ništa nabolje neće moći da se promeni. Ostaćemo do kraja ove nedelje, možda i naredne nedelje, da raspravljamo o zakonima čiji je predlagač ministar Dinkić i aktuelna Vlada Republike Srbije, ali ti zakoni su već pali na ispitu. Dakle, to su ovi zakoni poraženog režima Božidara Đelića, bivšeg ministra, a sada nevešto prepisani, sa izmenjenim redom reči, sa skraćenicama, tek tako da se vlasi ne dosete. To ne da neće da poboljša situaciju u našoj zemlji, već će da učini da građani sve teže žive. Naravno, mi kao predstavnici stranke koja je uvek bila uz narod i koja želi realnim programom i realnim rešenjima da pomogne građanima, to ne priželjkujemo, ali neminovno je da se desi talas velikih protesta i štrajkova, koji već kreću da eskaliraju u Srbiji, a onda vi morate da se suočite sa za vas gorkom istinom da vas građani neće, da kroz prepisivanje zakona, presipanje iz šupljeg u prazno, bacanja prašine u oči građanima, neće ništa da se promeni u Srbiji. Nego da mi lepo idemo na vanredne parlamentarne izbore, da na vlast dođu ljudi koji hoće zaista da prave zakone po meri i po volji građana Srbije i da uđemo u jedan ozbiljan proces stvaranja institucionalnih okvira, da se situacija u našoj privredi menja, naravno, uz aktivno učešće radikala u toj budućoj vlasti. Dame i gospodo poslanici, hvala vam na pažnji.
Po Poslovniku, narodni poslanik Nemanja Šarović.
Pozivam se na povredu člana 100. i dostojanstvo Narodne skupštine. Moram ovo da ispravim, da ne bi ostalo nedorečeno, da ne bi građani stekli neki pogrešan utisak. Ja sam uhapšen u predizbornoj kampanji zbog lepljenja plakata sa natpisom: Prkos, Sloboda, Šešelj. Uhapšen sam i pored toga što sam imao poslanički imunitet, odnosno bar bi tako trebalo i bar tako kaže Ustav i Poslovnik o radu Narodne skupštine. Takođe, nisam uhapšen sam, uhapšen sam sa još šest aktivista SRS i proveli smo celu noć u stanici milicije, odnosno u SUP-u Stari grad. Kada ste vi ponudili svoju pomoć, tu sam pomoć odbio, ali ne zato što sam to sređivao na neki drugi način i preko nekog drugog. Odbio sam zato što nisam želeo vaninstitucionalnu pomoć, zato što, ako ja kao narodni poslanik treba da strepim za svoju slobodu i za svoja prava, šta onda treba da rade obični građani koji nemaju poslanički imunitet? Pored toga, već sam rekao, još šest aktivista SRS je uhapšeno. Šta bi bilo sa njima? Vi ste obećali, kada ste došli na vlast, da ćemo od sada imati pravnu državu, da će sudovi raditi svoj posao, da će tužilaštva raditi svoj posao. Sve dnevne novine objavile su informaciju. Ta informacija nije mogla da ostane tajna niti za tužilaštvo, niti za sudove. Međutim, jasno je da je praksa danas u Srbiji da tužioci nekada reaguju ekspresno, da već naredni dan od nekoga događaja ili nazovidogađaja podnose krivične prijave, da Ustavni sud nekada reaguje posle dan ili dva, a da nekada, kada su najbrutalnije ugrožena prava građana Srbije, kao što je to bio slučaj uvođenjem vanrednog stanja, Ustavnom sudu treba više od godinu i po dana da reaguje. Nije moj cilj bio da se štitim pomoću svog mandata, niti da se krijem iza vašeg autoriteta predsednika Narodne skupštine. Znači, nisam želeo bilo kakvu vaninstitucionalnu pomoć. Želeo sam da se poluge državne vlasti stave u pogon i da već jedanput država pokaže brigu za svakog svog građanina.
Nije moralo za govornicom, mogli ste i privatno da mi se izvinite. Predsednik je institucija i naravno da ćemo svaki put ići institucionalno. Reč ima narodni poslanik Milutin Pešić, a neka se pripremi narodni poslanik Ivan Radić.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, nastojanje Vlade da uredi državu i učini je pravnom, stabilnom i ekonomski privlačnom nastavlja se Predlogom zakona o izmeni i dopuni Zakona o porezu na dobit preduzeća. Doterivanjem ovog zakona dobićemo dodatni kvalitet, pre svega, u sferi ekonomskih zakona; oni pored toga što treba da budu evropski, vrlo su jednostavni, a po funkciji podsticajni. Izmena i dopuna Zakona o porezu na dobit preduzeća učiniće da ovaj zakon, pored Zakona o porezu na dodatu vrednost, bude najjača karika u sferi ekonomskih zakona, pogotovo ako se posmatra iz ugla investicionih ulaganja, što podrazumeva i priliv domaćeg i stranog kapitala, i to u dugoročnom vremenskom periodu. Šta nam, pored usaglašavanja sa međunarodnim računovodstvenim standardima, donosi dopuna Zakona o porezu na dobit preduzeća? Pre svega, smanjenje poreske stope na dobit preduzeća sa 14 na 10%, što čini osnovanu pretpostavku da će doći do većeg investiranja, s obzirom na konstataciju da je poreska stopa od 10% najniža poreska stopa u našem okruženju. Samim tim, realno je očekivati da će doći do rasta prihoda od indirektnog poreza, jer će se broj poreskih obveznika povećati, kao rezultat povećanih stranih i domaćih ulaganja. Kao kvalitativna novina, ovim zakonom uvodi se mnogo jednostavniji postupak obračuna amortizacije, i to grupisanjem osnovnih sredstava u samo pet grupa, uz primenu jedinstvene stope, posebne za svaku grupu, nasuprot sadašnjem sistemu amortizacije za potrebe poreza, koji bazira na preko hiljadu klasa osnovnih sredstava i isti broj amortizacionih stopa. Samim tim postupak obračuna se znatno pojednostavljuje. Još jedna kvalitativna novina je što se u oporezovanoj dobiti priznaju rashodi, u skladu sa međunarodno priznatim standardima. Omogućavanjem direktnog stimulisanja investicija u određene proizvodne delatnosti Vlada pokazuje svoju odgovornost, ne nastupajući etatistički, već, naprotiv, pragmatično, imajući u vidu naše resurse i probleme, i vodeći računa o rentabilnosti, pogotovo u međunarodnoj podeli rada. Izmenom i dopunom ovog zakona predlaže se i znatno veće poresko stimulisanje investicionih ulaganja u određene proizvodne delatnosti, što ima za cilj da pokrene privredne aktivnosti u tim delatnostima. Pored toga, Vlada daje sebi prostora da može da propiše dodatne poreske podsticaje za stimulisanje razvoja određenih delatnosti. Treba naglasiti da će primena ovog zakona tj. smanjenje poreskih stopa sta 14% na 10% imati smanjenje budžetskih prihoda u 2004. godini za 900 miliona dinara, što nam pre svega govori da prioritet Vlade nije punjenje budžeta po svaku cenu, da se Vlada ne bavi marketingom, da ne oživljava privredu televizijskim nastupima, već predlaganjem sistemskih zakona koji stvaraju uslove i ambijent za kvalitetnije i rentabilnije poslovanje. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ivan Radić, a neka se pripremi Branka Bošnjak.
Dame i gospodo narodni poslanici, ono što na prvi pogled upada u oči kada se pogleda Predlog ovog zakona to je smanjenje poreske stope sa 14% na 10%. Međutim, kada se malo bolje proanalizira ovaj predlog, dolazimo do zaključka da je ovo zapravo samo nominalno smanjenje, odnosno da će primenom ovog zakona doći do uvećanog budžetskog priliva. Kako? Pa, svi smo svesni činjenice da su u prethodnom periodu poreski obveznici iznalazili način da zaobiđu plaćanje poreskih obaveza. Na ovaj ili onaj način, legalno ili ne, neki iz razloga da bi opstali na tržištu, neki da bi došli do ekstraprofita, u šta sada nećemo da ulazimo, ali s obzirom na činjenicu da je gotovo izvesno usvajanje zakona o porezu na dodatu vrednost i da smo već ranije usvojili Zakon o nabavci fiskalnih kasa, taj prostor za manipulisanje će biti znato manji i znatno će biti teže poreskim obveznicima da u tom segmentu manipulišu, što je svakako dobro, ali se postavlja pitanje - koliko je naša privreda u ovom trenutku sposobna da izdrži ovu poresku stopu. Bez obzira na reči gospodina ministra, da je 10% najmanja poreska stopa u Evropi, mišljenja sam da je naša privreda ne najniža, na najnižim granama u Evropi, nego daleko ispod toga, i mi ćemo već nakon par meseci primene ovog zakona videti njegove prave efekte. Ono što je evidentno u ovom zakonu, to je da je predlagač napravio dosta kozmetičkih izmena, koje ništa suštinski nisu novo donele u ovom zakonu. To ću ilustrovati samo na jednom primeru. U članu 9. predviđeno je da se iz člana 15. osnovnog teksta brišu stavovi 6. i 9. Stav 6. glasi: „Članarina i prilozi dati političkim organizacijama ne priznaju se kao rashod u poreskom bilansu“. Stav 9: „Ako se propaganda obavlja putem davanja poklona za koje nije dokumentovan primalac, ili čiji je primalac povezano lice u smislu člana 59. ovog zakona, ti rashodi ne priznaju se u poreskom bilansu“. Da bi u članu 3. ovog predloga zakona bilo rečeno da se posle člana 7. dodaje novi član 7a koji glasi: „Na teret rashoda ne priznaju se: 3) pokloni i prilozi dati političkim organizacijama; 4) pokloni i drugi rashodi propagande koji nisu dokumentovani ili je primalac povezano lice u smislu člana 59. ovog zakona“. Dakle, radi se o potpuno istim stavovima. Jednim članom ste izbrisali stavove iz prethodnog zakona, da biste drugim članom te iste stavove ugradili u neki drugi. To je jedna kozmetička izmena koja ništa suštinski ne donosi i ovde se radi o izmeni radi izmene, da bi se reklo da ste eto vi uneli nešto novo i da ste promenili prethodni zakon. Kada smo već kod člana 15. osnovnog teksta ovog zakona, smatram da je bilo potrebno stimulisati davanje donacija povećavanjem procenta koji se priznaje kao rashod od ukupnog prihoda. Tako se u stavu 1. navedenog člana kaže da se izdaci za zdravstvene, obrazovne, naučne, humanitarne, verske, zaštitu čovekove sredine i sportske namene priznaju kao rashodi u iznosu najviše do 3,5% od ukupnog prihoda. SRS je stanovišta da ovaj procenat treba povećati. Mi smo jednim amandmanom to i predložili, da bude u iznosu do 5%, kao i da se izdaci za ulaganje u oblasti kulture priznaju kao rashodi i povećaju sa 1,5% od ukupnog prihoda na 3%. Neophodno je stimulisati davanje donacija za zdravstvene, obrazovne, naučne i druge oblasti, jer država od toga ne može da ima nikakvu štetu, a sa druge strane imaćemo zadovoljne i privrednike, koji će davanjem tih donacija sticati određene poreske olakšice, a i pomoći ćemo ovim organizacijama da koliko-toliko funkcionišu normalno. Kod ovog člana 15. ono što srpskim radikalima smeta i ono što se neprestano ponavlja, od zakona do zakona, kako koji stiže od Vlade Republike Srbije pred ovu skupštinu, to je - davanje velikih diskrecionih prava ministrima, odnosno Vladi. Tu se u poslednjem stavu kaže - da bliže propise o tome šta se u smislu ovog zakona smatra ulaganjem u oblasti kulture, donosi ministar nadležan za poslove kulture, po pribavljenom mišljenju ministra finansija i ekonomije. Mišljenja smo da ovakve stavove treba brisati iz zakona i da to treba da se propiše posebnim zakonom, a to ste ponovili i u članu 51. predloženog zakona, gde ste rekli da Vlada Republike Srbije uređuje način utvrđivanja i plaćanja mesečnih akontacija poreza na dobit za 2004. godinu posle stupanja na snagu ovog zakona. Vlada ne može to da radi. To je posao zakonodavnog tela, dakle ove skupštine, koja to mora da propiše određenim zakonskim aktom. Dalje, evidentno je da ste ovim predlogom zakona zadržali ono što je loše iz prethodnog. Ne sve, ali veliki deo toga. I, to možemo da ilustrujemo članom 38, taj član se odnosi na član 64. osnovnog teksta, koji se menja i glasi da "obveznik poreza, koji u toku godine otpočne sa obavljanjem delatnosti dužan je da podnese poresku prijavu u roku od 15 dana itd." I sada, ono što je posebno interesantno, da - u poreskoj prijavi iz stava 1. ovog člana obveznik daje procenu prihoda, rashoda i dobiti za tu godinu. Mislim da nije realno očekivati od poreskog obveznika da proceni prihode, rashode i dobit na početku obavljanja delatnosti. Prosto, to je nemoguće, to zavisi od puno faktora, od puno okolnosti koje mogu da utiču na to i to bi bilo isto kao da tražite procenu od organizatora neke sportske utakmice koliko će gledalaca biti na tribinama. To zavisi od mnogo drugih faktora, zavisi da li je radni dan ili nedelja, kolika je cena ulaznice, da li je lepo vreme ili pada kiša. Znači, to jednostavno nije moguće predvideti i mi srpski radikali smatramo da je ovaj stav 2. člana 38. potpuno suvišan i predlažemo da se isti briše. Što se tiče člana 3. koji ukazuje da se nakon člana 7. dodaje novi član 7a, koji kaže da se na teret rashoda ne priznaju, pa u tački 5) kamate zbog neblagovremeno plaćenih poreza, doprinosa i drugih javnih dažbina i 6) novčane kazne i penali. Smatramo da ovo nije korektno prema poreskim obveznicima, jer su zaista kamatne stope ogromne, da ne kažem da su zelenaške. Na zakasnela poreska dugovanja kazne su drakonske, a vi ste ih ovim zakonom i povećali. Krajnje je nekorektno da se poreski obveznik na taj način kažnjava za prijavljene, a neblagovremeno izmirene poreske obveznike, jer zaista ne vidim razlog kod poreskog obveznika da namerno kasni sa plaćanjem svojih obaveza ako zna da ga ovim zakonom možete i te kako žestoko udariti po džepu. Kada smo već kod toga, kod udaranja po džepu poreskih obveznika, članom 47. predvideli ste povećanje kazni za čak 50 puta. Znači, od one minimalne kazne od 2.000 vi ste podigli na 100.000 dinara, a da ne govorimo o tome da je kaznena politika već regulisana Zakonom o poreskom postupku i poreskoj administraciji, i smatramo da je potpuno suviše višestruko kažnjavanje. Potpuno sam svestan činjenice da će ministar da izađe za ovu govornicu i da kaže da eto motivi za donošenje ovog zakona su u nekoj od direktiva Evropske unije ili predstavlja usaglašavanje sa međunarodnim računovodstvenim standardima. Ali, gospodo, mi u Evropsku uniju u najboljem slučaju ući ćemo za 10 do 15 godina. Mi u tom međuvremenu moramo voditi računa o interesima države, o interesima ekonomije, koja ne da je na niskim granama, nego je ispod svakog nivoa. Slikovito bih rekao da se naša ekonomija nalazi u stadijumu kliničke smrti, da joj je u ovom trenutku neophodna reanimacija, a da ovakvim zakonskim projektima to sigurno nije moguće. Potrebno je da pokrenemo privredu, da pokrenemo domaću proizvodnju, da obezbedimo plasman domaćih proizvoda na našem i inostranom tržištu, da uposlimo milion nezaposlenih, da smanjimo broj socijalno ugroženih dok ne budemo došli do dana kada ćemo ući u Evropsku uniju. I sve dok ne uradimo ovo što sam malopre nabrojao, mi nećemo ući u Evropsku uniju, ma koliko se trudili da prepišemo njihovo zakonodavstvo.
Reč ima narodni poslanik Branka Bošnjak, a neka se pripremi narodni poslanik Boško Ristić.
Dame i gospodo, gospodine predsedniče, gospodine ministre, sigurno je najveće zadovoljstvo sa ove govornice braniti i analizirati zakon koji predstavlja jedno od predizbornih obećanja stranke G17 plus. Pre nego što pređem na analizu tog zakona i ono što bih želela o njemu da kažem, volela bih nešto da kažem o svojim dragim kolegama prethodnicima. Meni je zadovoljstvo što sam prepoznala u svim dosadašnjim izlaganjima mišljenje kolega poslanika da je ovaj zakon dobar i vidim da praktično niko od prethodnih govornika nije dao ni jednu značajnu primedbu na ovaj zakon. No, prepoznajem u govornicima pre mene dve kategorije primedbi. Jedna su oni poslanici koji izlaze za govornicu, kažu da neće glasati za ovaj zakon, ali su primedbe koje daju na članove ovog zakona krajnje kozmetičke, neprincipijelne i praktično koriste ovu govornicu za nekakav svoj politički nastup. Često čujem da zapravo ne analiziraju zakon nego više govore o prednostima zakona i kako će uticati zakon na privredu, pričaju kako će taj zakon uticati, kako reguliše pitanje finansiranja stranaka ili nešto krajnje marginalno, što je u ovom zakonu potpuno nebitno. Druga grupa poslanika kaže da će glasati za ovaj zakon, nemaju primedbe ni na jedan član ovog zakona, ali govornicu koriste da analiziraju neke novinske napise, praktično tračeve i izražavaju zabrinutost za stabilnost Vlade. Oni nemaju primedbe na zakon, ali kažu da zapravo ovaj zakon spada u zakone koji nisu prioritetni za podsticaj investiranja stranih investitora u našu zemlju. Naravno, nije sporno da ti govornici planiraju da podrže taj zakon, ali mislim da je potpuno nebitno da izlazeći za govornicu zapravo daju neki svoj dodatni doprinos nestabilnosti ove vlade. Nisam prepoznala da je to nova ponuda kohabitacije, ali se nadam da neće više koristiti govornicu da o Hagu pričaju kada pričaju o zakonima koji su podsticaj za privredu. Nasuprot prvih i drugih stranaka, G17 plus u svemu podržava ovaj zakon i tačno zna zašto. Ovaj zakon podstiče razvoj i zapošljavanje, i to na sledeći način: snižava stope poreza na dobit sa 14% na 10%; ukida porez na dividende za naše građane koji je do sada bio 20%; uvodi podsticaj za investiciona ulaganja u osnovna sredstva, tako što 80% od uloženih sredstava odbija od obračunatog poreza, sa mogućnošću da se taj odbitak obavi u narednih 10 godina. Takođe, podstiče zapošljavanje, 100% bruto iznosa plata novozaposlenih predstavlja umanjenje poreza na dobit. Usaglašava poslovanje sa međunarodnim računovodstvenim standardima, uvodi degresivnu metodu amortizacije umesto dosadašnje linearne. Uvodi sistem samooporezivanja, čime poreski obveznik sam obračunava i plaća porez na dobit. Ovim se, između ostalog, umanjuju troškovi administriranja. Dalje, povećava novčane kazne za prekršioce, čime ovaj zakon čini dodatno efikasnim. Ono što je najvažnije, donošenjem ovog zakona idemo putem usaglašavanja sa poreskim sistemom Evropske unije.
Reč ima narodni poslanik Boško Ristić. Nije tu. Reč ima narodni poslanik Milan Stanimirović. Nije tu. Reč ima narodni poslanik Gašo Knežević. Nije tu. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa. Reč ima gospodin Jovan Palalić.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, u prepodnevnom delu svog izlaganja istakao sam da će DSS podržati ovaj predlog zakona. Međutim, ono na šta želim da se osvrnem u ovom svom izlaganju jeste činjenica da se sa ove govornice uputila jedna zapitanost kakvi će biti efekti primene ovog zakona, a sumnja je utemeljena na tome da je u ovoj državi veliki politički rizik, velika politička nestabilnost i navođeni su drugi razlozi koji ukazuju da je za ovaj zakon potpuno svejedno da li će biti donet ili neće. Činjenica je, ističu, da mi zbog svih tih razloga nećemo imati povećan priliv stranih investicija. Mogu da kažem da je u odnosu na prethodni period učinjen nesumnjivo velik pomak kada je u pitanju saniranje političke stabilnosti i kada je u pitanju otklanjanje političkih rizika. Samo da podsetim da nije bilo nestabilnije Vlade nego što je bila prethodna Vlada. Nije bilo veće korupcije i nije bilo korupcije takvih razmera kao što je bilo u prethodnom periodu. Nema sumnje da su u tom prethodnom periodu sudovi bili pod diktatom izvršne vlasti, a da ne govorimo za tužilaštvo. Kada se pogledaju svi propisi koji su doneti u novom sazivu ovog parlamenta, videćemo da se u velikoj meri pristupilo otklanjanju svih ovih problema na koje nam je ukazivano od strane stranih investitora, a koji bi sada kada se otklone pospešili investiranje. Tako da činjenica, koja se ovde ističe, da će politička nestabilnost da utiče na smanjen efekat primene ovog zakona, nije tačna. U većini zemalja gde imamo razne krize vlada imali bi situaciju potpune obustave stranih investicija. Ono što je ovde više puta isticano jeste taj pesimizam, u smislu da je potpuno svejedno da li ćemo promeniti ove propise ili nećemo. Nema nam pomoći, država je u siromaštvu i bedi, privreda je propala, kao da se šalje poruka investitorima - nemojte da dolazite ovde, ovde je tužno i kužno. Dok se mi ne sredimo, dok malo ne stanemo na nego, bežite odavde. Time na neki način mi teramo od nas uspešne, one koji žele da donesu novu tehnologiju, da donesu nove vrednosti i koji mogu da sami svojim prisustvom pošalju novu poruku da svi uspešni dolaze ovde i da podstaknu nas da budemo takođe uspešni. Zato je važno donositi ove zakone, makar i zbog te činjenice da se jedan investitor zbog ovog zakona odluči da investira u Srbiju. Takođe, želim da istaknem da ono što je isticano u toku ove diskusije, što je meni naravno bilo čudno, jeste to da svi ovi propisi koji su do sada doneti smatrani su potpuno besmislenim, smatrano je da nemaju nikakav efekat. Rečeno je, svejedno je da li su doneti ili nisu. Spomenuta je ovde reklamna kampanja, pa ću sada da odgovorim, naravno, u duhu jedne reklamne kampanje i jedne uspešne kompanije iz moje opštine, „Nektar“-a, nije svejedno što su doneti svi ovi propisi, nije svejedno što je donet Zakon o porezu na dodatu vrednost, nije svejedno što se donosi i ovaj zakon, nije svejedno što se donosi zakon o stečajnom postupku. Jer svi ovi zakoni zajedno stvaraju jedan sistem koji će u narednom periodu doprineti ne samo tome što ćemo mi pospešiti da uspešni i dalje budu uspešni, nego ćemo omogućiti da ojačaju oni koji su na tragu da ojačaju. A onima kojima je teško, pokazali smo da to možemo da radimo donošenjem socijalnih propisa i pripremom novog zakona o radu, koji će regulisati pitanje zaposlenih. Nije svejedno što se donose ovi zakoni, stvaramo isntitucionalni okvir da Srbiju unapredimo i da stvorimo uslove da se ona dalje razvija.
Da li još neko od predsednika ili predstavnika želi reč? (Ne.) Zaključujem načelni pretres. Saglasno članu 136. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Todorović. Predstavnik predlagača nije prihvatio ovaj amandman, Odbor za finansije predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Gospodin Todorović.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, podneo sam ovaj amandman u ime poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije i odnosi se upravo na ovu priču o finansiranju političkih stranaka. U tom članu, kako je predloženo, predviđeno je da se rashodi po osnovu članarina i priloga političkim strankama ne priznaju u bilansu. Mi smo predložili precizniju formulaciju, koja kaže - ne priznaju se u onim iznosima koji su iznad zakonom propisanih. To je suština. Ako je zakon propisao određene iznose koje svako preduzeće može da upotrebi na ime finansiranja političkih stranaka, onda mi ne treba to da diramo, ali ako se privredni subjekt odluči da iznad tog iznosa finansira, on će prvo prekršiti Zakon o finansiranju političkih stranaka, a drugo imaće štetne posledice, jer će mu to biti iskazano kao dobit u bilansu i moraće da plati na to dodatnih 50% poreza. Mislim da je to logično i da treba da se prihvati, bez obzira na to što sada Odbor za finansije kaže da ne treba da se prihvati. Ne vidim šta bi smetalo. Naprotiv, ne vidim šta bi popravilo tekst ovog zakona.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Predstavnik predlagača nije prihvatio ovaj amandman, Odbor za finansije predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč?
Dame i gospodo poslanici, amandmanom koji je narodni poslanik Zoran Krasić podneo u ime poslaničke grupe SRS traženo je da se kao rashod u članu 7a priznaju u tački 5) kamate zbog neblagovremeno plaćenih poreza, doprinosa i drugih javnih dažbina i u tački 6) novčane kazne i penali. Već više puta do sada je bilo priče oko toga kakva nam je privreda, u kakvoj situaciji su nam poreski obveznici i pod kakvim teškim uslovima oni posluju. Više puta je spominjano kako je ta kaznena politika regulisana u Zakonu o poreskom postupku i poreskoj administraciji, pa ću sada na osnovu člana 187. Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji da pokažem narodnim poslanicima kako to izgleda kada nekoga poreska uprava kažnjava. U članu 187. u stavu 4. kaže se - poreski obveznik koji podnese poresku prijavu po isteku roka propisanog poreskim zakonom, znači, ne ako je ne podnese, nego ako zakasni u podnošenju, kazniće se za prekršaj novčanom kaznom u visini od dvostrukog do desetostrukog iznosa poreza koji je u skladu sa poreskim zakonom bio dužan da utvrdi u poreskoj prijavi i plati, a najmanje u iznosu od 2.000 dinara. Ako neko zakasni u podnošenju poreske prijave, rizikuje da najmanje bude kažnjen dva puta više nego što je bilo previđeno tom poreskom prijavom da plati porez, do 10 puta. Da bi priča bila potpuna, to se još reguliše i članom 83. šta su to troškovi koji isto tako ne mogu da se prikažu u završnom računu kao rashod, pa kaže - poreska obaveza uvećava se za posebnu jednokratnu taksu na prinudnu naplatu poreza u visini od 5% od iznosa dospelih, a neplaćenih poreza, koja se obračunava i pripisuje glavnom dugu na dan početka postupka prinudne naplate. U stavu 2. stoji da troškovi prinudne naplate padaju na teret dužnika. Visinu troškova prinudne naplate iz stava 2. ovog zakona propisuje Vlada na predlog ministra. Ako poreski obveznik plati obavezu pre početog postupka prinudne naplate, ne oslobađa se naplate jednokratne takse. Znači, čak i ako uplati da bi izbegao neprijatnost da dođe do toga da mu taksa bude prinudno naplaćivana, moraće da plati troškove postupka iako taj postupak nije vođen u vezi prinudne naplate. Troškove prekršajnog postupka određuje poreska uprava u visini od 5% od iznosa izrečene novčane kazne. To je sada onaj deo od dva do deset puta. Ako niste prijavili 1.000 dinara u nekoj poreskoj prijavi, bićete kažnjeni 10.000 dinara i kažnjeni za to još 500 dinara, znači 50% od onog iznosa koji niste prijavili. Kada je reč o kamatama zbog neblagovremeno plaćenih poreza, doprinosa i drugih javnih dažbina, još uvek poreska uprava primenjuje kamatnu politiku od 0,2% dnevno za svaki dan prijavljenih, a neizmirenih poreskih obaveza. Ta kamatna stopa je prilično velika, mnogo je veća nego bilo koja kamata koju može neka banka, a i te kamate su prilično visoke, da ostvari. A poreski obveznik u slučaju pretplate, koja čak i greškom može da se desi, nema pravo na poreski kredit, odnosno da povraćaj tog novca koji je poreski inspektor naložio da se uplati ili poreski obveznik greškom uplatio traje do 45 dana i nema pravo ni na kakvu kamatu. Smatram da ovaj amandman i predlagač i skupštinska većina treba da prihvate.
Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, na član 3. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dobit preduzeća amandman je u ime poslaničke grupe SRS podneo narodni poslanik Zoran Krasić i tražio je da se u novom članu 7a. tačke 5) i 6) brišu. Član 7a određuje koji se prihodi neće priznati, odnosno šta sve neće priznati na teret rashoda prilikom određivanja osnovice za porez na dobit preduzeća. Tačka 5) kaže da se na teret rashoda neće priznati kamate zbog neblagovremeno plaćenih poreza, doprinosa i drugih javnih dažbina. Tačka 6) kaže da se na teret rashoda neće priznati novčane kazne i penali. Prosto je neverovatno da poreska uprava još uvek obračunava zelenaške kamate na zakasnela poreska dugovanja i da Vlada vodi drakonsku kaznenu politiku na prijavljene, a neblagovremeno izmirene poreske obaveze. Moram ovde da naglasim da se radi o prijavljenim a na vreme neizmirenim obavezama. Znači, nije ovde slučaj, ne radi se ovde o nezakonitoj poreskoj evaziji, odnosno izbegavanju poreza. Ovde se radi da poreski obveznici kojima vi obećavate štošta i mnoge olakšice, koji uredno prijave svoj dobitak, koji u svemu podnesu tačnu poresku prijavu, znači, ne daju netačne podatke, a zakasne za neki dan sa plaćanjem poreza, rizikuju da po novom zakonu, ukoliko kojim slučajem, rekao bih nesrećno, bude usvojen, da plate 50-struku kaznu. Znači, umesto 2.000 dinara, biće minimalna kazna 100.000 dinara, tako da će neko, na primer, ko zakasni tri dana sa plaćanjem poreza na dobit preduzeća rizikovati da plati 500-600.000 dinara. A da mu zatim država kaže da je ta kazna koju je on platio u stvari čist dobitak i da na taj dobitak mora da plati još 10%. Onda se postavlja pitanje kakve su ovo reforme, kakve vi poruke šaljete stranim investitorima, da li ovo postoji bilo gde, da li je vama cilj da smanjite broj privrednih subjekata, da drakonskim kaznama oterate investitore, ili vam je cilj da pokažete da ova vlada i ova država želi odnose partnerstva sa stranim investitorima, da želi razvijanje njihovih kompanija, jer, umesto da neko plati 500-600.000 dinara zato što će za jedan dan zakasniti sa plaćanjem uredno prijavljenog poreza, mnogo bi bolje bilo da za taj novac zaposli još nekoliko novih radnika. Sa 600.000 dinara danas u Srbiji možete platiti sve što je potrebno za dva radnika. Da li je bolje da se zaposle novi radnici, pa da se na taj način preračuna ova kazna, ili je bolje da kažete, ne gospodo, to što ste vi iz ovog ili onog razloga zakasnili, što ste kažnjeni drakonskom kaznom, nije dovoljna kazna, već ćemo vam na tu drakonsku kaznu naplatiti još 10% na dobit. SRS smatra da to ne treba da bude tako. Ovaj amandman, ukoliko ga prihvatite, može jedino doneti korist svim privrednim subjektima i poreskim obveznicima. On neće ni na koji način narušiti niti poreski sistem, niti ovaj zakon u celini. Potrebno je samo da pogledate u oči i nas i građane i da kažete, u redu, ovo možemo da prihvatimo.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, razumljivo je da narodni poslanici koji pripadaju vladajućoj koaliciji podržavaju Vladu Srbije, ali dozvolite onda i nama iz opozicije da možemo da kažemo da je Vlada Srbije loša, da je Vlada Srbije nesposobna i da Vlada Srbije ne vlada u interesu građana Srbije. Kategorisanje narodnih poslanika po tome na koji način obrazlažu amandmane ili na koji način načelno govore o predlozima vladinih zakona, jednostavno, nije dopustivo. Ne postoje nikakve primedbe kada narodni poslanici govore o Vladinim predlozima, ali je činjenica da postoje kozmetičke promene Vladinih zakona koji se dostavljaju narodnim poslanicima. Neshvatljivo je da poslanici koji brane lik i delo Mlađana Dinkića dozvoljavaju sebi da zameraju nama, narodnim poslanicima iz SRS....
Molim vas, prema članu 99. stav 1. tema je amandman, govorite o amandmanu na član 3.
Upravo obrazlažem amandman na član 3. Dakle, stavlja se prigovor nama iz SRS zašto koristimo priču o Hagu kada govorimo o nekim zakonima. Danas niko nije govorio o Hagu, ali nemate načina da nas zaustavite i da nas sprečite da na svakom mestu i u svako vreme podržavamo borbu Vojislava Šešelja u Hagu. Činićemo to uvek i na svakom mestu, vama to smetalo ili ne smetalo, to je vaša stvar. Na član 3. Predloga zakona amandman je podneo naš kolega Zoran Krasić i predložio je da se u novom članu 7a. koji je Vlada predložila u 1. stavu brišu tačke 5) i 6). Te tačke kažu da se na teret rashoda ne priznaju kamate zbog neblagovremeno plaćenih poreza, doprinosa i drugih javnih dažbina i novčane kazne i penali. Jedan naš poslanik, odnosno koleginica Nataša Jovanović tražila je od ministra Dinkića da objasni narodnim poslanicima po kom to osnovu uprave prihoda naplaćuju one čuvene dnevne kazne od 0,2% za prijavljen, a neplaćeni porez. Nismo dobili taj odgovor, a ovaj amandman odnosi se upravo na to. Uprava prihoda i dalje naplaćuje zelenaške kamate od građana Srbije, Vlada uvodi drakonske kazne, a ne pita se Vlada Srbije zašto neko ko je uredno prijavio nije platio ili je kasnio nekoliko dana sa plaćanjem poreza. Trebalo bi Vlada da se zapita da li se radi o nesavesnom građaninu. Sigurno ne. Ako je neko prijavio porez, onda on nije nesavestan, a ako ga nije platio, onda je to zato što nije imao sredstava da ga plati, a nije imao sredstava da ga plati, i nažalost sve manje će biti ljudi i privrednika koji će moći da plaćaju doprinose i poreze, s obzirom da svakodnevno Vlada predlaže, a vladajuća većina donosi zakone koji će uzeti crno ispod nokata privredi i građanima Srbije. Nemojte onda da se pitate zašto se ne plaćaju obaveze koje vi propisujete. Jednostavno, to nije moguće. Trebalo bi i da znate, a pretpostavljam da znate ali se pravite da ne znate, koliko građana Srbije nije u stanju da plati komunalni račun, nije u stanju da plati struju, nije u stanju da plati vodu, a vi se na to pravite slepi i gluvi, pa dajete novo povećanje struje, pa uvodite da se plaća porez na utrošenu vodu. Dame i gospodo narodni poslanici, vi jeste birali ovu vladu, ali ako je očigledno da Vlada ne radi u interesu građana, vi bar pokušajte, prihvatite neki od naših amandmana, verujte da su dobronamerni, da su razumni i da su sa jedinim ciljem da se poprave ovi zakoni, i da zakoni budu u interesu građana.
Hvala vam. Odgovor, ministar Dinkić, i onda završavamo današnji rad. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Kada govorimo o razumu, evo o čemu se radi, da objasnimo, čak tri poslanika SRS diskutuju o nečemu što kažu da je razumno. Oni žele da se u rashode uključe i penali i kamate koje neko snosi zato što neuredno izmiruje svoje obaveze. Šta je to dobit? Ukupan prihod minus ukupni troškovi. Očito ko treba da ima koristi od toga, ko mora da ima nisku obavezu poreza: onaj ko uredno servisira svoje obaveze prema državi. Ako vi hoćete da stimulišete one koji treba da budu kažnjeni time što im uključujete u rashode i kamate, onda ne znam da li vi uopšte išta znate o ekonomiji. Zaista, moram da priznam da nije lako slušati diskusije poslanika SRS. Svaka vam čast, gospodo narodni poslanici sa leve strane, kako uspevate, ali zaista nikada do sada nisam čuo nešto ovako, da se stimuliše onaj ko treba da bude kažnjen, tako što će plaćati manji porez na dobit zato što kasni u plaćanju poreza. Takvu mudroliju zaista nisam čuo. Svaka vam čast, još jednom, gospodo.
Hvala. Ovim završavamo današnji rad. Nastavljamo sutra u 10,00 časova. [[Sednica je prekinuta u 18,05 časova.]]
REPUBLIKA SRBIJA NARODNA SKUPŠTINA STENOGRAFSKE BELEŠKE SEDMO VANREDNO ZASEDANjE 14. jul 2004. godine (Sednica je počela u 13,55 časova. Predsedava Predrag Marković, predsednik Narodne skupštine.)
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuju 202 narodna poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da je u sali prisutno 114 narodnih poslanika i da, prema tome, postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavamo vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Milena Milošević, Miroslav Markićević, Velimir Stanojević, Goran Paunović i Sava Urošević. Saglasno članu 80. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštvam vas da sam ovu sednicu sazvao u pauzi Šestog vanrednog zasedanja i u dogovoru sa predsednicima poslaničkih grupa u Narodnoj skupštini, u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 80. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, zbog potrebe da Narodna skupština što pre usvoji predloge odluka iz dnevnog reda koji su u svom zahtevu za održavanje Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije utvrdila 222 narodna poslanika iz svih poslaničkih grupa u Narodnoj skupštini. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uz saziv Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini, koje je sazvano na zahtev 222 narodna poslanika, saglasno članu 79. stav 3. Ustava Republike Srbije i člana 162. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, dostavljen vam je zahtev za održavanje Sedmog vanrednog zasedanja, sa utvrđenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Kao što ste mogli da vidite, za Sedmo vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini, utvrđen je sledeći D n e v n i r e d: 1. Predlozi odluka o odobravanju određivanja pritvora Milojki Zeković i Mirjani Đurišić, sudijama Trgovinskog suda u Beogradu, koje je podneo Administrativni odbor. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOZI ODLUKA O ODOBRAVANjU ODREĐIVANjA PRITVORA MILOJKI ZEKOVIĆ I MIRJANI ĐURIŠIĆ, SUDIJAMA TRGOVINSKOG SUDA U BEOGRADU Za ovu tačku dnevnog reda primili ste predloge odluka o odobravanju određivanja pritvora Milojki Zeković i Mirjani Đurišić, sudijama Trgovinskog suda u Beogradu, koje je podneo Administrativni odbor. Podsećam vas da, prema članu 156. stav 3, a shodno članu 90. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto nijedna poslanička grupa nije podnela prijave za reč, saglasno članu 156. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, otvaram jedinstven pretres o predlozima odluka. Da li predstavnik predlagača Tomislav Nikolić, predsednik Administrativnog odbora, želi reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Pošto na listama poslaničkih grupa nema prijavljenih, pre nego što zaključim jedinstven pretres, da li predstavnik predlagača želi završnu reč? (Ne.) Zaključujem jedinstven pretres o predlozima odluka. Pošto smo obavili jedinstven pretres o predlozima odluka, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o predlozima odluka u celini. S obzirom da je Narodna skupština obavila razmatranje jedine tačke dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 81. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, određujem sredu, 14. jul 2004. godine, kao dan za glasanje. Glasanju ćemo pristupiti odmah u 14,01 časova. Pošto je Narodna skupština obavila jedinstven pretres o predlozima odluka, prelazimo na odlučivanje. Prvo, stavljam na glasanje Predlog odluke o odobravanju određivanja pritvora Milojki Zeković, sudiji Trgovinskog suda u Beogradu. Za 168, nisu glasala dva, od 170 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o odobravanju određivanja pritvora Milojki Zeković, sudiji Trgovinskog suda u Beogradu. Drugo, stavljam na glasanje Predlog odluke o odobravanju određivanja pritvora Mirjani Đurišić, sudiji Trgovinskog suda u Beogradu. Za 167, nisu glasala dva, od 169 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o odobravanju određivanja pritvora Mirjani Đurišić, sudiji Trgovinskog suda u Beogradu. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje i odlučivanje o jedinoj tački dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 95. Poslovnika Narodne skupštine, zaključujem sednicu Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini. Hvala vam. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dobar dan. Nastavljamo rad sednice Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuju 132 narodna poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da je u sali prisutno 86 narodnih poslanika i da, prema tome, postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavamo vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Milena Milošević, Dušan Proroković, Boško Ristić, Čedomir Petković, Milovan Marković, Goran Knežević, Bojan Pajtić, Goran Paunović i Sava Urošević. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POREZU NA DOBIT PREDUZEĆA (nastavak u pojedinostima) Podsećam vas da su narodni poslanici Aleksandar Vlahović i Nenad Bogdanović, pisanim putem, povukli sve amandmane koje su podneli na Predlog zakona. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Todorović. Predstavnik predlagača nije prihvatio ovaj amandman, Odbor za finansije predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Todorović. Predstavnik predlagača nije prihvatio ovaj amandman, Odbor za finansije predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Predstavnik predlagača nije prihvatio ovaj amandman, Odbor za finansije predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.