Ärade ledamöter! Varmt välkomna tillbaka till kammaren efter en – förhoppningsvis – härlig, fin och händelserik sommar! Det politiska arbetet har redan börjat på olika sätt, med resor, besök, möten, politikutveckling, motionsskrivande och mycket annat. Jag har sett att ni redan har varit aktiva under ett antal veckor, och jag kan försäkra er att det även gäller talmanspresidiet. Nu är det dags att med tillförsikt påbörja ett nytt riksdagsår. Jag hoppas att ni alla ser fram emot det lika mycket som jag gör. Tidsschemat är alltid pressat en dag som denna, men eftersom jag har så få tillfällen att tala till hela kammaren kommer här några kommentarer under rubriken ”talmannen förmanar och informerar”. I mitt sommartal höll jag mig till övergripande frågor och strategier. Det här blir raka motsatsen. Jag kommer kortfattat, närmast i punktform och utan inbördes rangordning, att ta upp några frågor som jag skulle vilja be er alla att tänka på under det kommande riksmötet. För att ni inte ska behöva sitta och anteckna kommer det också att skickas ut via e-post. Här kommer pekpinne nummer ett: Riksdagen ska vara en levande mötesplats, och det är bra att riksdagens ledamöter kan ta initiativ till olika typer av sammankomster. På förekommen anledning vill jag dock påminna alla om att riksdagens lokaler ska användas för sammankomster som riksdagens ledamöter och partier anordnar och ansvarar för. Jag skickade i våras e-post till er alla om detta, och det kommer att skickas ut igen. Pekpinne nummer två, som faktiskt snarare är ett önskemål, riktar sig till alla er som skriver era anföranden på dator i förväg. Det sparar mycket arbete för våra protokollsnotarier – de som förr kallades riksdagsstenografer – om ni tar för vana att skicka ett mejl med texten till protokollsnotarierna så snart den är färdigskriven, det vill säga innan ni håller anförandet. E-post även om detta kommer att skickas ut till er. Pekpinne nummer tre handlar om Klubbrummet här i Riksdagshuset. Det är tänkt att vara ett lugnt och stilla rum där ledamöter ska kunna sitta ostört eller konversera i låg samtalston. Det är alltså inte en plats där man kan arrangera möten eller hålla medieintervjuer. En helt annan fråga, som inte alls är en pekpinne, rör säkerhetsarbetet i riksdagen. Jag vill påminna om att man som ledamot alltid kan vända sig till riksdagens säkerhetsenhet för att få stöd och råd inom säkerhetsområdet, till exempel när det gäller hot och hat, sociala medier, resesäkerhet och it-säkerhet. Ett tips är att ta kontakt med säkerhetsenheten för rådgivning även om man också har gjort en polisanmälan av till exempel ett hot. Utanför kontorstid finns, som ni vet, en beredskapsorganisation. Nu några kommentarer om debatter och yrkanden. Vi talmän är mycket tacksamma om yrkandena i debatterna är tydliga. Förslagsvis säger man därför ”jag yrkar bifall till reservation x”. Vi är därmed också tacksamma om ni inte använder uttryck som att ni ”lyfter”, ”framhåller” eller ”särskilt pekar på” en viss reservation, om ni egentligen menar att ni yrkar bifall till den – detta för tydlighetens skull. Ett favorituttryck i kammardebatterna är ” för tids vinning ”. Språkligt sett är det ganska svårt att förstå – ska tiden vinna någonting, kan man undra. Jag tror att tittarna inte alltid är riktigt säkra på vad vi menar med det. Förslagsvis skulle man i stället kunna säga: ”För att voteringen inte ska bli så lång yrkar jag bifall endast till reservation x.” Då har man uppnått samma syfte, men på ett begripligt sätt. Ett förslag kan vara att ni i utskotten gör upp om att den som först säger ”för tids vinning” i en debatt bjuder alla på fika. Incitamentsstruktur kallas det. Vi talmän har försökt att värna om det traditionella sättet att tala här i kammaren, det vill säga att vi talar till talmannen och inte till varandra. Det är trots allt därför alla inlägg inleds med orden ”Herr talman!” eller ”Fru talman!”. Vi kommer att fortsätta att försynt påminna om detta. Ett skäl till att man ska tala till talmannen som har framförts till mig är att det då blir tydligare för den som i efterhand läser protokollet vem talaren faktiskt refererar till. Ett annat skäl är att det i någon mån sänker konfliktnivån i kammardebatterna. Det leder mig till en uppmaning till alla att hålla god ton i kammarens debatter. Vi ska ha olika åsikter, men vi är ändå alla ledamöter och kollegor, och det är viktigt att vi behandlar varandra på ett respektfullt sätt. Allmänt sett är tonen i kammaren god, men en eller annan gång blir det hårda tag. Då är det en bra utgångspunkt att fokusera på sak och inte på person. Apropå kammardebatter är det förstås viktigt att använda sociala medier för att berätta vad som sker i kammarens arbete till exempel under en pågående debatt, men det är också viktigt att lyssna på den som talar. Jag vill alltså vädja till er alla att upprätthålla en god balans mellan uppmärksamhet på talarstolen och uppmärksamhet på telefonen. Avslutningsvis: Som ni vet har gruppledarna, för att motverka långa voteringar, kommit överens om att varje parti i normalfallet bör yrka bifall till endast en reservation i varje betänkande. Den överenskommelsen respekteras i allt väsentligt, och jag vill tacka er alla för det. Nu är det slut på pekpinnar, förmaningar och önskemål! Riksmötets öppnande präglas av fest och högtid. Låt oss njuta av det och sedan ta tag i det ordinarie arbetet i morgon! Låt mig önska er alla en riktigt trevlig dag. Tack!