Доброго ранку, шановні народні депутати, запрошені та гості Верховної Ради України. Прошу, шановні колеги, підготуватися до реєстрації. Увімкніть систему „Рада”. [[10:03:09]] 416 народних депутатів зареєструвалося в сесійній залі. Ранкове засідання Верховної Ради України оголошую відкритим. Шановні народні депутати! Інформація про результати роботи Верховної Ради України на пленарному засіданні 15 грудня 2005 року. Розглянуто 34 питання порядку денного. За результатами розгляду: прийнято 10 законів і 13 постанов, дев’ять законопроектів прийнято за основу, один законопроект направлено на доопрацювання, один законопроект та два проекти постанов відхилено. За результатами розгляду пропозицій Президента України три закони прийнято у новій редакції. Ми вчора не змогли прийняти результативне рішення з питання – проект Державного бюджету на 2006 рік. Я переконаний, що в цьому є пряма і безпосередня провина уряду. Нам потрібно було прийняти доходну, видаткову частину бюджету, дефіцит і трансферти, так як того вимагає Бюджетний кодекс. Я прошу бюджетний комітет разом з урядом доопрацювати і разом з урядом доопрацювати і на вівторок підготувати це питання. В іншому випадку нам потрібно буде думати як країна буде жити після завершення 2005 року. Оголошення тепер. Відповідно до статті 13 Закону України „Про статус народного депутата України” та статті 4.2.2 Регламенту Верховної Ради України інформую про входження народного депутата України Кузьмука Олександра Івановича до депутатської фракції „Довіра народу”. Відповідно до статті 13 Закону України „Про статус народного депутата України” та статті 4.2.2 Регламенту Верховної Ради України, на підставі протоколу засідання депутатської фракції від 14 грудня 2005 року, інформую про зміну повної назви депутатської фракції Блоку Юлії Тимошенко [[політичних партій „Всеукраїнське об’єднання „Батьківщина”, Українська республіканська партія „Собор”, Українська соціал-демократична партія]] на назву „депутатська фракція Блоку Юлії Тимошенко [[політичних партій „Всеукраїнське об’єднання „Батьківщина”, Українська соціал-демократична партія]] ” – скорочена назва „фракція Блоку Юлії Тимошенко”. А? „Собор” виключили. Шановні народні депутати, відповідно до статті 2.5.2 Регламент у п’ятницю ми маємо 30 хвилин для виступів народних депутатів з внесенням пропозицій, оголошенням запитів, заяв, повідомлень. Прошу депутатів записатися на виступ. А тим часом дозвольте оголосити депутатські запити, що надійшли. Так, записалися? Будь ласка, на табло список народних депутатів, що записалися. Надійшли запити народних депутатів України: Анатолія ПИСАРЕНКА до Президента України щодо оголошення міста Кіровоград зоною надзвичайної екологічної ситуації. Ставлю на голосування про підтримку запиту. Прошу голосувати. [[10:06:29]] За-92 Запит не підтримано. Юрія Соломатіна та Ігоря Шурми до Президента України з приводу ненадання інформації і відповіді на звернення Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради з питань встановлення факту незаконного втручання громадянина Російської Федерації зі статусом біженця у Великобританії Березовського у фінансування виборчої кампанії кандидата в Президенти України Ющенка. [[10:07:14]] За-162 Запит підтримано. Ставлю на голосування про направлення цього запиту до Президента України. [[10:07:34]] За-180 Рішення не прийнято. Віктора ТУРМАНОВА до Прем’єр-міністра щодо критичного стану справ на підприємствах Державної холдингової компанії “ДонбасШахтобуд”. Анатолія ОРЖАХОВСЬКОГО до Прем’єр-міністра щодо правомірності направлення ноти Міністерством закордонних справ про призупинення участі України в місії СНД. Раїси БОГАТИРЬОВОЇ до Прем’єр-міністра щодо перерахунку пенсій військовослужбовцям, які звільнилися з лав Збройних сил СРСР. Віктора РАЗВАДОВСЬКОГО до Прем’єр-міністра щодо розробки нормативно-правових актів стосовно забезпечення безоплатним житлом педагогічних працівників у сільській місцевості. Геннадія РУДЕНКА до Прем’єр-міністра, Секретаря Ради національної безпеки і оборони, Генерального прокурора щодо грубого порушення Водного кодексу України, ігнорування постанови Кабінету Міністрів “Про заходи поліпшення водогосподарської ситуації на гірничорудних підприємствах Кривбасу” у зв’язку зі скидами забруднених зворотних стічних вод з накопичувачів підприємств до річок Інгулець та Саксагань. Ольги КОБЕЦЬ до Прем’єр-міністра стосовно невиконання Указу Президента України від 12 липня 2005 року “Про додаткові заходи щодо увічнення пам’яті жертв політичних репресій та голодоморів в Україні”. Дмитра РУДКОВСЬКОГО до Прем’єр-міністра, Голови Державної митної служби щодо деяких проблем екологічного розвитку України. Володимира ПУЗАКОВА до Прем’єр-міністра з приводу кризової ситуації в колективі Кіровоградського підприємства “Теплоенергоцентраль” у зв’язку з невиплатою заробітної плати протягом семи місяців. групи депутатів [[КОМАР, ВАСИЛЬЄВ, КРУГЛОВ]] до Прем’єр-міністра з приводу ненадходження до Державного казначейства коштів, передбачених державним бюджетом на газифікацію населених пунктів Донецької області. Миколи РУДЬКОВСЬКОГО до Прем’єр-міністра щодо реального прожиткового мінімуму на 2006 рік та усунення порушень Закону “Про прожитковий мінімум”. Віктора РАЗВАДОВСЬКОГО до Прем’єр-міністра щодо цільового виділення коштів на газифікацію села Кутище Любарського району Житомирської області. Раїси БОГАТИРЬОВОЇ до Прем’єр-міністра щодо перерахунку пенсій державним службовцям у зв’язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів від 24 вересня 2005 року № 953 „Про внесення змін у додатки 3 і 50 до постанови Кабінетуміністрів від 13 грудня 1999 року № 2288”. Олексія ЛЕЛЮКА до Прем’єр-міністра щодо ситуації, що склалася на ринку лимонної кислоти. Лариси ПОЛЯКОВОЇ до Прем’єр-міністра щодо ситуації, яка склалася навколо дитячого спеціалізованого протитуберкульозного санаторію у селищі Сімеїз [[Автономна Республіка Крим]]. Григорія ОМЕЛЬЧЕНКА до Прем’єр-міністра, Голови Фонду Держмайна з приводу нанесення державі збитків на суму майже 3 мільярди гривень під час приватизації відкритого акціонерного товариства “Оріана”. Віктора АНТЕМЮКА до Прем’єр-міністра щодо перевірки господарської діяльності акціонерного товариства – фірми „Укргазбуд” та його спроможності виплачувати акціонерам дивіденди. групи депутатів [[ТКАЧЕНКО, ПАРУБОК, ЄЩЕНКО]] до Прем’єр-міністра щодо виділення коштів на будівництво дитячого садка в селі Степанки Черкаського району Черкаської області. Олександра ГОЛУБА до Прем’єр-міністра щодо забезпечення права на житло ветерану органів внутрішніх справ. Олександра МАСЕНКА до Прем’єр-міністра щодо необхідності перегляду положень Постанови Кабінету Міністрів від 12 червня 2005 року №560 “Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій”. Михайла ПОЖИВАНОВА до Прем’єр-міністра щодо ситуації та надання інформації з приводу вчинення терористичного акту 9 грудня 2005 року на режимному об’єкті – Державне підприємство Комбінат “Прогрес”. Єфима ФІКСА до Прем’єр-міністра, Голови Тернопільської обласної державної адміністрації з приводу невиплати в Тернопільській області разової грошової допомоги учасникам Великої Вітчизняної війни. Нестора ШУФРИЧА до Прем’єр-міністра, Міністра охорони здоров’я щодо медикаментозного забезпечення лікування дітей хворих на хворобу Гоше. Володимира ЯВОРІВСЬКОГО до Прем’єр-міністра щодо відновлення справжніх показників росту внутрішнього валового продукту у 2004 і 2005 роках, спотворених попередньою владою для приховування реальних справ у економіці, які використовуються антидержавницькими силами для відновлення кучмівського режиму. Ігоря ШУРМИ до Прем’єр-міністра, міністра охорони здоров’я щодо фінансування медичної галузі у Кіровоградській області. Кирила ПОЛІЩУКА до Прем’єр-міністра з приводу затримки виділення коштів, передбачених на газифікацію села Мала Стариця Бориспільського району. Володимира ЗАЙЦЯ до Прем’єр-міністра, міністра освіти і науки стосовно невиконання статті 57 Закону „Про освіту” в Донецькій області. Володимира МАЗУРЕНКА до Прем’єр-міністра, голови Рівненської обласної державної адміністрації щодо невиконання чинного законодавства про державні гарантії та соціальний захист учасників бойових дій у Рівненській області. Володимира ВОЮША до Прем’єр-міністра, голови Фонду Держмайна стосовно загрози банкрутства державного підприємства „Онуфріївський кінний завод №175” Кіровоградської області та ліквідації заборгованості по виплаті заробітної плати працівникам підприємства Анатолія ПИСАРЕНКА до Прем’єр-міністра, голови Кіровоградської обласної державної адміністрації щодо екологічної небезпеки у Кіровоградській області у зв’язку з критичним рівнем забруднення річки Інгул. Ігоря ШУРМИ до Прем’єр-міністра, Генерального прокурора, міністра охорони здоров’я щодо ліквідації заборгованості по виплаті заробітної плати колективу медичних працівників Центральної міської лікарні міста Кіровське Донецької області Олександра ТКАЛЕНКА та Рефата ЧУБАРОВА до Прем’єр-міністра з приводу використання земельних ділянок та фондів, що не ввійшли в перелік об’єктів, переданих в користування Чорноморському флоту Російської Федерації згідно базових угод про статус та умов його перебування на території України. Групи депутатів [[ТКАЧЕНКО, ПАРУБОК, ПУЗАКОВ]] до Прем’єр-міністра щодо фінансової підтримки приватного сільськогосподарського підприємства “Пролісок” Долинського району Кіровоградської області. Михайла РОДІОНОВА до Прем’єр-міністра стосовно виконання указів Президента щодо фінансування Національного університету України “Київський політехнічний інститут” та Національного авіаційного університету окремим рядком. Володимира НЕЧИПОРУКА до Прем’єр-міністра, Генерального прокурора щодо факту незаконного втручання представників Рівненської обласної державної адміністрації у діяльність спортивного клубу “Спідвей клуб Трофимова". Георгія МАНЧУЛЕНКА до Прем’єр-міністра, Генерального прокурора щодо незаконного відчуження державного майна на користь Авіакомпанії “Аеросвіт” на території аеропорту “Бориспіль”. Анатолія ОРЖАХОВСЬКОГО до Прем’єр-міністра стосовно фінансового та матеріально-технічного стану шкіл-інтернатів Херсонщини. Василя НАДРАГИ до Прем’єр-міністра щодо виділення коштів для забезпечення функціонування унікальної археологічної пам’ятки Північного Причорномор’я – “Ольвія”. Володимира ЄЩЕНКА до Віце-прем’єр-міністра Мельника щодо газифікації селища Бабанка Уманського району Черкаської області. Юрія БОЙКА до Віце-прем’єр-міністра Кириленка з приводу плюндрування Першого [[Старого]] християнського кладовища в Одесі та створення на його території історико-меморіального парку. Миколи РУДЬКОВСЬКОГО до Віце-прем’єр-міністра Кириленка, Голови правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності щодо забезпечення дітей новорічними подарунками. Групи депутатів [[ДУБИЦЬКИЙ, ОЛУЙКО, НОВАК]] до Віце-прем’єр-міністра Мельника з приводу місця розміщення Подільського державного басейнового управління рибінспекції. Анатолія РАХАНСЬКОГО до Віце-прем’єр-міністра Кириленка, Міністра праці та соціальної політики, Міністра з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи з приводу нереагування на депутатські звернення стосовно використання санаторіїв у містах Сакиі Євпаторії протягом року. Володимира БРОННІКОВА до Голови Секретаріату Президента України щодо подальшого перебування Біряка на посаді голови Велико-Білозерської районної адміністрації у зв’язку з висловленням йому депутатами райради недовіри та оцінки дій міжрайонної прокуратури з цього приводу. Івана ТОМИЧА до Генерального прокурора щодо поновлення розслідування обставин загибелі працівника фірми “Авіас – ТНК”. Групи депутатів [[СЛАУТА, РИБАК, ЗУБАНОВ]] до Генерального прокурора щодо неправомірності дій правоохоронних органів. Катерини САМОЙЛИК до Генерального прокурора щодо фактів випуску та реалізації недоброякісного медичного препарату “Аскорбінова кислота” виробництва товариства з обмеженою відповідальністю “ДніпроФарм” з порушенням законодавства, без дозвільних документів Міністерства охорони здоров’я. Євгена КОНСТАНТИНОВА до Генерального прокурора щодо захисту конституційних прав громадянина Кучеренка. Володимира АНІЩУКА до Генерального прокурора з приводу порушення процедури попереднього слідства Управлінням Міністерства внутрішніх справ в Одеській області. Івана ГАВРИЛЮКА до Генерального прокурора з приводу невдоволення відповіддю на депутатський запит та депутатське звернення за скаргою директора приватного сільськогосподарського підприємства “Шанс Плюс” Яремка. Віктора КИРИЛЛОВА до Генерального прокурора щодо фактів хабарництва у Луганській обласній державній адміністрації. Олександра ГОЛУБА до Генерального прокурора щодо неправомірних дій посадових осіб Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи при призначенні на керівні посади. Миколи МЕЛЬНИКА до Генерального прокурора стосовно подання про перегляд вироку по кримінальній справі в порядку виключного провадження. Раїси БОГАТИРЬОВОЇ та Лариси ПОЛЯКОВОЇ до Генерального прокурора щодо перевірки результатів перевірки Рахункової палати стосовно використання коштів Державного бюджету, виділених на забезпечення профілактичних та медичних заходів з подолання епідемії туберкульозу у 2002-2004 роках. Валерія КОНОВАЛЮКА до Генерального прокурора щодо фактів привласнення партійного майна та використання службового становища для перешкоджання діяльності Луганської обласної організації політичної партії “Трудова Україна” заступником голови Луганської обласної ради Голенком. Катерини САМОЙЛИК до Генерального прокурора, Міністра внутрішніх справ щодо ситуації навколо території спортивно-оздоровчого комплексу “Зміна” Херсонського вищого училища фізичної культури, розташованого на території Ялтинської міської ради Автономної Республіки Крим. Олександра ТКАЛЕНКА до Генерального прокурора, Міністра внутрішніх справ щодо правової оцінки побиття співробітниками охоронної фірми „Кріс” жінок - посадових осіб та працівників виробничого кооперативу проектно - вишукувального інституту “Херсонагропроект”. ІОФФЕ до Генерального прокурора щодо законності затримання і утримання в слідчому ізоляторі секретаря Долинського райкому СДПУ(О) Кіровоградської області. Вадима МІСЮРИ до Генерального прокурора щодо об’єктивного, неупередженого розгляду запиту про притягнення до відповідальності посадових осіб журналу “Вісник податкової служби України”, винних у грубих порушеннях законодавства. Юрія ДІДЕНКА до Генерального прокурора з приводу зловживання посадових осіб Новобузького консервного заводу Миколаївської області під час його продажу та ігнорування цих фактів правоохоронними органами. Володимира ДЕМЬОХІНА до Генерального прокурора щодо повернення у власність спортивно-оздоровчого комплексу „Зміна” в місті Ялта пляжної та прилеглої території. Юрія КАРМАЗІНА до Генерального прокурора, Президента Національної Академії наук, президії Національної Академії наук з приводу порушення зацікавленими посадовими особами Національної Академії наук конституційних прав громадян на працю і охорону здоров’я внаслідок незаконного захоплення Дитячого оздоровчого лікувального комплексу санаторного типу “Вимпел” Лікувально-профілактичного комплексу “Феофанія”. групи депутатів [[СОБОЛЄВ, КАРНАУХ, КОСІВ]] до Генерального прокурора, Прем’єр-міністра з приводу незаконності зняття з посади виконуючого обов’язки Вінницького міського голови та щодо звільнення з посади Голови Вінницької обласної державної адміністрації Домбровського. Євгена ГІРНИКА до Генерального прокурора щодо перевірки звернення працівників Заліщицького обласного комунального шпиталю інвалідів і репресованих Тернопільської області щодо зловживань посадовим становищем керівником установи. Сергія ГМИРІ до Генерального прокурора з приводу невдоволення відповіддю на депутатський запит щодо порушення законодавства і конституційних прав громадян головним редактором газети “Магістраль”. Кирила ПОЛІЩУКА до Генерального прокурора щодо порушень в питаннях забезпечення безпеки судноплавства у водах України. Олександра МАРЧЕНКА до Генерального прокурора, Міністра внутрішніх справ, Голови СБУ щодо протиправного втручання працівників міліції та прокуратури міст Херсону, Феодосії та Джанкоя в діяльність благодійної організації “Свобода”. Марії МАРКУШ до Генерального прокурора, Міністра юстиції з приводу невиконання Постанови суду по скарзі громадської організації “Товариство інвалідів праці” холдингової компанії “ПавлоГрадВугілля”. Володимира ЗАЙЦЯ до Генерального прокурора, Голови Черкаської обласної державної адміністрації щодо виплати заробітної плати працівникам заводу “ФотоПрилад”. Юрія КАРМАЗІНА до Генерального прокурора, Міністра з питань будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства щодо грубого порушення Броварською міською радою Київської області конституційних прав мешканців будинків по вулиці Київська і Короленка. Василя БАРТКІВА до Міністра транспорту та зв’язку, Голови Сумської обласної державної адміністрації щодо недопущення ліквідації тубдиспансера Конотопської відділкової залізничної лікарні та передачі його Конотопській центральній районній лікарні Сумської області. Валерія БОРЗОВА до Міністра охорони здоров’я, Голови Київської обласної державної адміністрації щодо неналежного медичного обслуговування жителів Фастівського і Згурівського районів. Володимира ШЕПЕТІНА до Міністра економіки щодо організації роботи з санації державного підприємства “ЖелДорРесторан” та невиконання рішення суду про погашення заборгованості заробітної плати. Лариси УСАЧЕНКО до Міністра освіти і науки, Міністра у справах сім’ї, молоді та спорту, Міністра будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства щодо умов виховання та навчання дітей в Миротинській школі Здолбунівського району Рівненської області. Володимира СТРЕТОВИЧА до Міністра внутрішніх справ, Голови СБУ, Голови ГоловКРУ, Генерального прокурора щодо перевірки фактів функціонування організованого злочинного угрупування. Володимира ПУЗАКОВА до Міністра охорони здоров’я щодо долі інвалідів Запоріжської обласної клінічної лікарні, хворих на ниркову недостатність. Олега БЕСПАЛОВА до Міністра освіти і науки, виконуючого обв’язки Голови Комітету з питань бюджету щодо фінансування з бюджету виплати заборгованості педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів згідно статті 57 Закону „Про освіту”, з урахуванням рівня інфляції. групи депутатів [[КОМАР, ВАСИЛЬЄВ, КРУГЛОВ та інші]] до Міністра палива та енергетики з приводу загрози енергетичної кризи в Україні. Миколи МЕЛЬНИКА до Міністра оборони щодо повернення заборгованості військовослужбовцям запасу. Володимира АНІЩУКА до Міністра аграрної політики з приводу надзвичайного кризового стану, що склався в сільськогосподарському підприємстві в Одеській області. Івана МИГОВИЧА до Міністра оборони стосовно незадовільного реагування керівництва Головного квартирно-експлуатаційного управління та Мукачівської квартирно-експлуатаційної частини на звернення сімей колишніх військовослужбовців з міста Берегово Закарпатської області. Василя БАРТКІВА до Міністра аграрної політики, Міністра фінансів щодо виплати заборгованості по заробітній платі працівникам Долинського солевиварювального комбінату. Лариси УСАЧЕНКО до Міністра охорони здоров’я, Міністра у справах сім’ї, молоді та спорту щодо забезпечення доступного лікування дітей, хворих на мукоВісциДоз. Ярослава КЕНДЗЬОРА до Міністра охорони здоров’я з приводу намагання закрити Новострілищанську лікарню Жидачівського району Львівської області. Володимира ШЕПЕТІНА до Міністра у справах сім’ї, молоді та спорту щодо надання інформації стосовно всиновлення дітей-сиріт іноземними громадянами. Олександра КАМЕНЯША до Міністра охорони здоров’я стосовно захисту населення від шкідливого впливу шуму під час проведення будівельно-ремонтних робіт у житлових будинках. Юрія ДІДЕНКА до Міністра внутрішніх справ з приводу зволікання з розслідування кримінальної справи за фактом замаху на колишнього голову Державної акціонерної холдингової компанії “Чорноморський суднобудівний завод”. Михайла ВОЛИНЦЯ до Міністра юстиції стосовно неналежного виконання Черкаською міською виконавчою службою рішення Господарського суду. Віктора ДРАЧЕВСЬКОГО до Міністра охорони здоров’я з приводу колективного звернення жінок, медичних працівників та депутатів міської ради Нікополя про забезпечення медичним обладнанням гінекологічного відділення міста та інших закладів охорони здоров’я. Володимира ДЕМЬОХІНА до Міністра внутрішніх справ, Генерального прокурора з приводу розбійного нападу на віце-президента Українського фонду соціальних гарантій військовослужбовців та ветеранів Збройних Сил, радника Міністра оборони Раєвського. Леоніда СЕРГІЄНКА до Міністра палива і енергетики, Міністра з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи щодо екологічної ситуації, що загрожує життю та здоров’ю населення мікрорайону Таромське міста Дніпропетровська. Володимира МАЗУРЕНКА до Міністра праці та соціальної політики, Голови Одеської обласної державної адміністрації з приводу невиплати одноразової грошової допомоги при народженні дитини. Євгена ФІЛІНДАША до Голови Донецької обласної державної адміністрації з приводу порушення права ветерана Великої Вітчизняної війни, інваліда ІІ групи на житло. Володимира ЄЩЕНКА до Голови Черкаської обласної державної адміністрації щодо газифікації селища Катеринопіль Черкаської області. Зареми КАТУШЕВОЇ до Голови Сімферопольської районної державної адміністрації щодо вирішення житлових проблем громадянки Акишової. Антона КІССЕ до Голови Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку щодо порушень під час приватизації відкритого акціонерного товариства “Арцизьке ремонтно-транспортне підприємство” Одеської області. Дмитра РУДКОВСЬКОГО до Голови Верховного Суду щодо касаційної скарги громадянки Єрмоленко. Леоніда КАДЕНЮКА до Голови Державного комітету у справах національностей та міграції з приводу припинення фінансування з Державного бюджету випуску газети “Зоріле Буковиней” [[“Зоря Буковини”]]. Івана МИГОВИЧА до Голови Закарпатської обласної державної адміністрації щодо забезпечення права і умов для освіти дітей ромів у місті Виноградово Закарпатської області. Ігоря ЮХНОВСЬКОГО до Київського міського голови, Міністра будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства, Міністра освіти і науки щодо недопущення будівництва на території стадіону Київського національного університету технологій та дизайну та необхідності облаштування зони відпочинку в цьому районі. Валентина МАТВЄЄВА до Київського міського голови щодо поліпшення житлових умов сім’ї ветерана праці, вихователя дошкільного навчального закладу № 418. Віктора АНТЕМЮКА до Голови Вінницької обласної державної адміністрації щодо поліпшення санітарного стану та екології в районі села Сосонка Вінницького району. Олександра МАСЕНКА до Голови Верховного Суду, Міністра юстиції з приводу звернення мешканця міста Миргород Полтавської області Моринця стосовно тяганини щодо розгляду судової справи. Сергія ОЛЕКСІЮКА до Голови СБУ щодо зловживань у сфері голографічного захисту документів і товарів та дотримання ліцензійних умов провадження зазначеної діяльності. Володимира ВОЮША до Голови Державного департаменту з питань виконання покарань щодо погашення боргу перед товариством з обмеженою відповідальністю “Сніжинка” за надані послуги. Олександра КЕМЕНЯША до Голови Державного комітету лісового господарства щодо застосування колісної та гусеничної техніки під час лісозаготівельних робіт. Олега ТЯГНИБОКА до Голови СБУ щодо інформації про шантаж українських політиків з боку Російської Федерації з метою поставити їх на службу інтересам Росії. Вадима МІСЮРИ до Київського міського голови щодо загрози життю та здоров’ю мешканців непридатних для проживання будинків на вулиці Саперно-Слобідський проїзд. Валерія ЛЕБЕДІВСЬКОГО до Голови Київської міської державної адміністрації щодо недопущення порушення прав мешканців при здійсненні будівництва житлового комплексу на вулиці Шамрила. Юлія ІОФФЕ до Голови Волинської обласної державної адміністрації з приводу підвищення тарифів на пасажирські перевезення в межах області. Єфима ФІКСА до Голови Севастопольської міської державної адміністрації щодо незадовільної роботи житлово-комунальних служб міста по електрозабезпеченню у Балаклавському районі. Миколи КАТЕРИНЧУКА до Голови Полтавської обласної державної адміністрації, Голови Полтавської обласної ради щодо відродження Свято-Успенського Кафедрального Собору в місті Кременчук. Сергія ЖИЖКА до прокурора міста Києва з приводу невиконання рішень суду та порушення законодавства у сфері містобудування. Михайла МЕЛЬНИЧУКА до прокурора Чернівецької області з приводу порушення законодавства керівництвом товариства з обмеженою відповідальністю “Берегомецька лісова компанія” Вижницького району Чернівецької області в частині розрахунків по заробітній платі. Сергія ОЛЕКСІЮКА до прокурора міста Києва з приводу затягування розслідування зловживань у сфері голографічного захисту документів і товарів та дотримання ліцензійних умов провадження зазначеної діяльності. Віктора МИРОНЕНКА до Генерального прокурора, міністра освіти і науки щодо необхідності збереження Керченського учбово-консультативного центру Харківського економіко-правового університету внутрішніх справ. Зареми КАТУШЕВОЇ до міністра праці і соціальної політики, міністра охорони здоров’я щодо надання медичної допомоги та термінового виділення коштів на лікування мешканця села Кондратьєва Джанкойського району Автономної Республіки Крим Музики Миколи Вікторовича. Таким чином, шановні колеги, виголошено 118 депутатських запитів. По фракціях: комуністів – 26, „Регіони України” – 15, Народна партія – 5, „Наша Україна” – 9, БЮТ – 4, СПУ – 9, УНП – 6, СДПУ(о) – 21, Народний Блок – 2, „Довіра народу” – 3, „Реформи і порядок” – 5, „Єдина Україна” – 3, промисловці і підприємці – немає, Народний Рух України – 6, „Позафракційні” – 4. Переходимо до виступів народних депутатів з заявами, повідомленнями, запитами, інформаціями. 30 хвилин. Георгій Буйко, фракція комуністів. Підготуватися Ігорю Шурмі.
Георгій Буйко, фракція комуністів. Передаю слово Цибенку Петру Степановичу.
Спасибі, Георгію Володимировичу. Шановні колеги, шановні громадяни України! Цибенко, фракція комуністів, голова Комітету у справах пенсіонерів, ветеранів та інвалідів Шановні колеги, шановні громадяни України! Сьогодні чергова річниця з дня народження одного з визначних полководців перемоги Миколи Федоровича Ватутіна. Гірко і боляче, що сьогодні, в рік 60-річчя Великої Перемоги над фашизмом, в рік ветеранів, квіти до підніжжя пам’ятника поклали лише представники Комуністичної партії України. Та воно і не дивно, адже у нинішньої буржуазно-націоналістичної влади зовсім інші сьогодні пріоритети: героями вони вважають вояків ОУН-УПА, які Ватутіну та його бойовим побратимам стріляли в спину. Друге, про що я хотів би сказати, шановні колеги. Учора голосувався Державний бюджет України. Він у другому читанні не прийнятий. Ви знаєте, мене абсолютно не дивує цей результат, оскільки протягом трьох місяців, поки бюджет знаходився в межах Верховної Ради України, уряд України послідовно вів справу до того, щоб цей документ навіть після покращення його Бюджетний комітетом Верховної Ради України, все-таки не був прийнятий. І зрозуміло, чому? Тому що дуже хочеться використовувати кошти державного бюджету України як власний передвиборчий гаманець для тих цілей, які передбачені, для політичних сил, які входять до складу Уряду. Як можна голосувати за фінансову Конституцію країни, у якій так зване збільшення в лапках прожиткового мінімуму, а саме він покладений в основу базової пенсії, навіть, не покриває інфляційних процесів. Адже, всім зрозуміло, що завтрашні 350 – це значно менше, ніж сьогодні 322 гривні. Як можна голосувати за цей документ, який не ліквідовує диспропорцію в пенсійному забезпеченні військових пенсіонерів? Бо стаття 38.1., навіть, після тих змін, які запровадили до цієї статті бюджетним комітетом, вона абсолютно не вирішує проблему вирівнювання пенсії військових пенсіонерів. Я вже не говорю про те, що Уряд послідовно веде курс на незапровадження в якості чинного документу Закону про соціальний захист дітей війни. Це тим більше дивно, що свого часу, коли були депутатами і пан Ющенко, і пан Єхануров, вони голосували за цей документ. Сьогодні вони його знищують. Бо абсолютно зрозуміло, що те, що вони називають сьогодні компромісом, насправді, таким компромісом не є. Бо наймолодший громадянин України, який відноситься до, підпадає під статус дітей війни сьогодні є вже пенсіонером, тому право на проїзд у громадському транспорті у нього уже є. І робити вигляд, що це робиться у якості компромісу, просто недоречно. Фракція комуністів вимагає суттєвого покращення цього документу для людей праці. Дякую.
Ігор Михайлович Шурма, фракція Соціал-демократичної партії України [[об’єднаної]]. Підготуватися Заічко.
Ігор Шурма, фракція Соціал-демократичної партії України [[об’єднаної]]. Ситуація, що склалася у вітчизняному нафтогазовому комплексі, на превеликий жаль, визнається як глибоко кризова. Це є наслідком безвідповідальної державної політики у стосунках із стратегічними, енергетичними партнерами Російською Федерацією та Туркменістаном. Подальше зволікання з вирішенням проблеми загрожує енергетичній безпеці України, а відтак її суверенітету. Депутатська фракція Соціал-демократичної партії України [[об’єднаної]] заявляє. Кризовий стан нафтогазового комплексу країни став можливим у першу чергу через, перше, непрофесійність більшої частини новопризначених керівників паливно-енергетичного комплексу. Друге. Їх самоусунення від вирішення найнагальніших проблем. Третє. Їх зосередженість на гучних заявах та запевненнях на противагу кропіткій роботі для життя антикризових дій та безпосередньо пов’язані з цим порушення чинного законодавства та корупція. Про згубність впроваджувальної у паливно-енергетичній сфері політики фракція Соціал-демократичної партії України об’єднаної постійно попереджала українське суспільство та вище керівництво держави. Передусім через депутатські запити, спрямовані в тому числі і на ім’я Президента України. На наше переконання, відчутного удару по паливно-енергетичній системі держави завдано діяльністю особливої постаті українського політикуму безпосереднього керівника НАК „Нафтогаз України” пана Івченка, голови Конгресу українських націоналістів. Фракція Соціал-демократичної партії України [[об’єднаної]] в черговий раз наголошує. Під проводом Івченка НАК „Нафтогаз України” здійснює відверто руйнівну фінансово-кредитну політику. Експертні аналізи свідчать, фінансове становище компанії на поточний момент є критично не стабільним. А залучення компанією великих іноземних кредитів часто під невідомі зобов’язання є абсолютно економічно не обгрунтованими. Діяльність НАК „Нафтогаз України” , її керівника вже загрожує втратою вітчизняної газотранспортної системи і банкрутством самої компанії. Суспільство мусить збити на сполох. Адже ймовірне банкрутство такої компанії, як „Нафтогаз України” – це розвал стратегічних галузей економіки. За зазначених умов при очевидних загрозах національній безпеці держави, ї суверенітету ми не розуміємо позиції вищого керівництва держави, яке не лише не реагує на небезпечні тенденції належним чином, але і всіма можливими засобами утримує на ключових посадах професійно не придатних людей. Фракція Соціал-демократичної партії України об’єднаної звертається до Верховної Ради України з пропозицією скористатися конституційно визначеною контрольною функцією і заслухати інформацію саме голови Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” Івченка про фінансову, господарську діяльність, кадрову політику та про хід підготовки до осінньо-зимового опалювального сезону 2005-6 років. Відповідний проект постанови підготовлений фракцією і поданий на розгляд Верховної Ради. Я думаю, треба слухати Івченка, а не міністра Плачкова, тому що саме Івченко заступник міністра цю всю ситуацію і спровокував. Дякую.
Заічко, фракція Народної партії. Підготуватися Івану Зайцю замість Асадчева.
Виктор Заичко, фракция Народной партии. Уважаемый Владимир Михайлович, уважаемые коллеги, севастопольцы, я хочу сегодня обратить ваше внимание о беспрецедентном решении Министерства обороны Украины, направленном на уничтожение социально-культурной сферы в городе Севастополе, в частности, несмотря на неоднократные обращения городского совета, физкультурной, спортивной общественности города в адрес Министерства обороны Украины, о. намерений продажи одного из старейшего и единственного в городе стадиона в городе Севастополе Военно-морских сил Украины. Такие намерения осуществляются ,и он выставлен на продажу на аукционе. Это сегодня решение приведет к уничтожению единственного спортивного стадиона в городе Севастополе, насчитывающего более 400 тысяч населения. Я хотел бы сегодня отметить тот факт, что с нашей стороны были также неоднократно предложения о том, чтобы этот объект передать в собственность коммунальной, коммунальную собственность города, чтобы он использовался на благо севастопольцев, на благо города. И такие обращения со стороны городской администрации, городского совета были направлены в адрес Министерства обороны. Я хочу сегодня своим заявлением привлечь внимание вас, уважаемые коллеги, а также обратиться и считать официальным запросом к Президенту Украины, Премьер-министру Украины, к Министру обороны и руководителю Фонда государственного имущества о приостановлении таких действий и принятии решения выполнить те обращения городского совета, сохранить этот объект в территориальной собственности города Севастополя, который будет служить, прежде всего, воспитанию и подрастающего поколения, созданию необходимых условий для физической культуры с спорта в городе-герое Севастополе. Спасибо за внимание.
Іван Заєць замість Валерія Асадчеву. Підготуватися Парубку.
Іван Заєць, фракція Української народної партії. Шановні народні депутати, фракція Української народної партії вкрай стурбована тим, що ряд дуже серйозних, конкретних проблем освітянської галузі проходять повз увагу уряду і парламенту. Дуже багато говориться про те, як слід оцінювати знання учнів, але ніхто не думає, як покращити реальні умови навчання школярів та працю вчителів. Особливо це стосується умов навчання школярів та умов праці вчителів у сільській місцевості. Ось ці проблеми, які десятиліттями не розв’язуються і які нині привели по суті до війни між державними контролюючими органами та директорами шкіл. Перше, досить часто санепідемстанції пред’являють цілком справедливі вимоги до якості харчування учнів і це добре. Але з іншої сторони, як можна забезпечити санітарні вимоги, коли в школі немає окремої кімнати для мийки посуду, я вже не говорю про мийку машини. Дуже погані справи із забезпеченням шкіл відповідним посудом. Якщо говорити відверто, то школи забезпечуються посудом низької якості, часто не кондиційним. Неякісний посуд дуже часто б’ється, а на його поповнення кошти не виділяються. Друге. Дуже часто державні контролюючі органи мають претензії до директорів шкіл через те, що учні сидять за партами, які не відповідають зросту учнів, що призводить до передчасної втоми, ослаблює їхнє здоров’я. Невже не знають у Міністерстві освіти чи в Кабінеті Міністрів, чи в парламенті, що більшість шкіл не оновлювали партами десятиліття. Я не пам’ятаю таких поставок парт до шкіл, які б орієнтувалися на індивідуальний зріст окремого учня. Третє. Складається враження, що на дітей п’ятирічок, влада просто махнула рукою, бо відсутнє будь-яке забезпечення таких дітей книгами, особливо українською мовою, партами, відповідних стандартів, приладдям. Чотири стіни, діти і вчитель, от і все забезпечення освітянсько-виховного процесу п’ятирічок. Четверте. Великі справедливі претензії пред’являються директорам сільських шкіл щодо освітлення. Знову ж вирішення цієї проблеми потребує значної фінансової підтримки держави, щоб купити ті лампочки і заплатити за спожиту електроенергію. Але якби були кошти на це, тому ця проблема все рівно не була б вирішена, бо приміщення старі і проводка просто не витримає таких навантажень. П’яте. Дуже погані справи із забезпеченням шкіл спортивним інвентарем, утриманням спортивних споруд. Шосте. Проблеми приміщень шкіл. Більшість шкіл побудовані, як говориться в казці, давним-давно. В деяких місцях можна було б покращити приміщення як би сільськогосподарські підприємства передали інфраструктуру до шкіл. Нарешті я хочу привернути увагу до проблеми зовнішнього тестування учнів. Слід негайно опублікувати тести для того, щоб учні могли до них підготуватися заздалегідь. Адже в сільській місцевості немає ні комп’ютерів, ні умов для поглиблення навчання, навчальних дисциплін. Тому Українська Народна Партія вважає, що бюджетний комітет парламенту, Міністерство освіти, Кабінет Міністрів мають сформувати бюджет освітянської галузі таким чином, щоб суттєво покращити умови навчання учнів. Дякую.
Олександр. Омелян Парубок, вибачте, фракція комуністів. Підготуватися Носенку.
Прошу слово передати Соломатіну.
Юрій Соломатін, будь ласка.
Дуже дякую. Юрій Соломатін, фракція комуністів. Шановні колеги! Шановні співвітчизники! Сьогодні був виголошений депутатський запит народних депутатів України Соломатіна і Шурми до Президента України щодо ігнорування пропозицій та не надання інформації і відповіді на звернення Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань встановлення факту незаконного втручання громадянина Російської Федерації зі статусом біженця у Великобританії Березовського Бориса Абрамовича у фінансуванні виборчої кампанії кандидата в Президента України Ющенка Віктора Андрійовича. Але, на жаль, він набрав підтримку цей запит лише 162 голосів, переважно фракції комуністів, соціал-демократів [[об’єднаних]] і „Регіонів України”. Тобто не набрав для направлення необхідної кількості голосів - 226. В чому справа? В чому справа? Необхідність застосування парламентом контрольної функції обумовлена проблемою незаконного, прихованого закордонного втручання у фінансування виборчої кампанії України, що напередодні президентської виборчої кампанії 2004 року здійснювалося у спосіб фінансування не державних, не урядових організацій, які існують на гранти іноземних держав. Актуальним це питання є і напередодні парламентських виборів 2006 року. У відкритих джерелах інформації у вересні 2005 року була поширена інформація, що засвідчує факт фінансування з боку громадянина Російської Федерації Березовського, так званого, просування демократії в Україні і розбудови інститутів, так званого, громадянського суспільства під час президентських виборів 2004 року. При чому, фінансування здійснювалося на користь опозиційного кандидата у Президенти Ющенка Віктора Андрійовича. Метою роботи Тимчасової слідчої комісії України є встановлення законності таких дій. Тому комісія запросила і заслухала з цього питання народного депутата України, першого Президента України Кравчука Леоніда Макаровича, екс-прем’єр-міністра України, керівника виборчого штабу „Наша Україна” Безсмертного Романа Петровича, інших дійових осіб виборчого штабу Жванію, Третьякова. На жаль, відмовилася від зустрічі ТСК і надання свідчень пані Тимошенко Юлія Володимирівна. Ми звернулися письмово до Президента України з певними питаннями, але він до цього часу нам відповіді на наше звернення не надав. Звернення Тимчасової слідчої комісії залишається без реагування. У зв’язку з цим на підставі статті 15 Закону України „Про статус народного депутата України” ми з паном Шурмою і звернулися до Президента України. І я хотів би просити вас, Володимире Михайловичу, ще раз поставити на голосування наш запит. Дякую за увагу.
Мироненко замість Носенка, будь ласка, фракція комуністів. Підготуватися Комару замість Сулковського.
Фракция Коммунистической партии Украины, Мироненко. Уважаемые соотечественники! Президент, правительство Украины не поддержали требование фракции коммунистов касающееся Госбюджета, развития экономики, создания новых рабочих мест и внешней политики. В результате положение в экономике ухудшается, что мы видим все уже. И когда коммунисты требовали вхождения Украины в Единое экономическое пространство, отказа от вхождения Украины в НАТО, то мы предупреждали, ведь Россия – стратегический партнер – просит, чтобы ее желания учитывались. Однако, Президент и правительство отказались учитывать желания Россия, но вместе с тем требуют мировых цен, требуют малых цен. Мировые цены на газ устанавливаются закономерно. Они связаны именно с нынешней внешней политикой нашего государства – антинародной политикой. Разве может народ России фактически датировать экономику Украины, получая оскорбления в свой адрес. Надо же было додуматься направить в качестве переговорщика националиста, который категорически возражает против создания единого экономического пространства и выступает за вхождение Украины в НАТО, что, несомненно, будет добивать экономику Украины, но и будет обеспечивать определенную конфронтационность Украины с Россией. Фракция коммунистов напоминала, что такая политика приведет закономерно не только к ухудшению отношений, но и к росту цен на газ. А это закономерно приведет к росту цен на все, к ухудшению положения в экономике. И все это понимают. И пора наверное Президенту и правительству Украины прекратить эту преступную политику, которая ежедневно приносит страшный вред народу. Фракция Компартии Украины требует учета всего того, что внесено коммунистами в отношении подготовленного Закона о Госбюджете на 2006 год, требует прекращения конфронтационной политики отношений с Россией, требует вхождения Украины в Единое экономическое пространство, что обеспечит как рост экономики, так и повышения жизненного уровня народа. Фракция коммунистов требует наконец-то прислушаться к голосу народа, к желаниям народа и не обманывать его. Спасибо.
Микола Комар, будь ласка, „Регіони України”. Підготуватися Катушевій.
Шановні громадяни України! Фракція Партії регіонів попереджує вас про намір діючої сьогодні влади залізти до ваших кишень, щоб змусити вас заплатити за її помилки. Міністерство палива та енергетики подало на розгляд Кабміну графік росту тарифів на електроенергію і газ для всіх категорій споживачів. Партія регіонів попереджає громадян, якщо владі вдасться реалізувати свої плани, то тарифи на електроенергію для населення вже в 1 кварталі 2006 року зростуть на 20 відсотків, а на газ – на чверть. Але і це ще не все. Помаранчеві чиновники обіцяють продовжувати піднімати тарифи на 10 відсотків кожен квартал. Ось такий новорічний „подарунок” [[в лапках]] підготувала для „маленьких українців” [[теж в лапках]] нинішня влада, вкотре показавши наскільки байдужі їй інтереси простих громадян. Так і не зрозумівши, що надіти помаранчеві краватки недостатньо для професійного керівництва державою, влада Майдану не змогла придумати нічого розумнішого для прикриття своєї безпорадності, ніж підняти ціни для населення. Помаранчеві не тільки показали свій непрофесіоналізм у переговорах з Росією про ціни на газ, про що говорив попередній виступаючий, але і вирішили позагравати з виборцями, розпалюючи антиросійські настрої. А розплата за ці кроки ляже на громадян і підприємства, особливо хімічні і металургійні, які найбільше страждають від росту цін на енергоносії. Не маючи довгострокової стратегії розвитку країни, влада знову захопилася латанням дірок. Вона не розуміє, що навіть видавлюючи останні соки з напівзруйнованої економіки, їй не вдасться приховати свою некомпетентність і безпорадність. Така політика призводить до зростання залежності України від інших країн, а не від розуму і працелюбності українського народу. Закликаємо керівництво країни не перекладати тягар штучно створених проблем на плечі народу, виявити мудрість і прагматизм у вирішенні газового спору та не вдаватися до політичного радикалізму в суто економічних питаннях. Партія „Регіонів” рішуче протестує проти шокового підвищення цін на газ і електроенергію для населення і промисловості, яке запланувала нова влада з початку 2006 року. Ми засуджуємо спроби зробити економічні проблеми нинішньої влади проблемами виживання мільйонів простих громадян. Дякую за увагу.
Зарема Катушева. Анатолію Оржаховському передає право на виступ. Будь ласка, підготуватися Давимуці.
Шановні колеги. Анатолій Оржаховський, фракція Компартії України, Херсонщина. Останнім часом на нашому політичному олімпі ми почули безліч заяв, запевнень, від котрих віє ні чим іншим як безпорадністю, безвідповідальністю та намаганням будь-що дошкулити сусідам. Останніми були конфлікт України з Узбекистаном та Росією з газових питань. Фракція Компартії України вважає безвідповідальною ноту МЗС України щодо зупинки участі України в місії СНД, відмову запросити на парламентські вибори представників від ближнього зарубіжжя. Впевнений: нинішня непрофесійна влада не зупиниться на заявах на зразок необхідності будівництва ядерного сховища в Чорнобилі чи поспішності здачі свого виробника з допомогою непрофесійних заходів боротьби з пташиним грипом, вступом до СОТ. Бажання підняти імідж Президента та „Нашої України” призвели до обмежувальних заходів з боку Європи та СОТу щодо вивозу вітчизняної продукції. Вірно мовиться, нова українська ліберальна еліта демонструю позицію як історичного нігілізму так і презирливого ставлення до свого народу. Замість того, щоб вражати світ досягненнями на благо батьків, вона іде шляхом руйнування з тактикою випаленої землі. За радянської влади населення впевнено рухалося в частин покращення умов життя. У наш час, під керівництвом помаранчевої влади лінія руху пішла значно швидше. Вже роздаються голоси про те, що непотрібно було давати можливість людям приватизувати квартири і сьогодні шукаються шляхи пошуку механізму, за допомогою якого можна забрати у громадян житло і передати в приватні руки. Ось вам вся українська демократія наяву. Пани Ющенко і Єхануров критикують Білорусію та її керівників. Вам би повчитися господарювати у сусідів. Адже, там приріст продукції складає 17-18%. У 2004-ому році Білорусь продала в Сполучені Штати Америки лише 24 тисячі своїх тракторів. Власні економічні проблеми вона позитивно вирішує без входження до ЄЕС і, на відміну від нас, є самодостатньою країною. ООН їх віднесла до розвинутих країн, нас же - до вимираючих. Білорусь не створює проблем сусідам, не претендує на їхню територію, чи вибір власного шляху розвитку. Чого не скажеш про нас, коли на найвищому рівні лунають заклики до зміни існуючого ладу у суверенній державі. У себе не можемо навести, бодай, елементарного порядку, а інших намагаємось повчати: як їм жити. І все це на догоду західним господарям. Пане Ющенко, Єхануров, і вся ваша помаранчева команда мають знати, що економічна реанімація України прямо залежить від поглиблення співробітництва з Росією і іншими країнами СНД. Економічне співробітництво з заходом є вторинним і несе лише додаткову функцію, оскільки розраховане на постачання сировини. Дякую за увагу.
Ярослав Кендзьор, будь ласка, замість Давимуки.
Шановний Голова Верховної Ради, шановні колеги - народні депутати, шановні виборці, всі, хто зараз слухає виступи народних депутатів з України, напевно, складається враження, що це не засідання Верховної Ради, а іде засідання Російської Думи. Бо всі проблеми, всі виступи, які стосувалися б проблем українсько-російських стосунків щодо газопостачання, сьогодні тут у виступах представників комуністі, есдеків, Регіонів – абсолютно позиція російського парламентаря, де шельмується Україна, шельмується українська влада, звинувачується у непрофесійності влада, ніби про розпалювання антиросійських настроїв в Україні. Зрозуміла річ, що непрофесійність влади тут заміняється тим, що нарешті українська влада стала реально відстоювати національні інтереси України і не хоче бути просто козачком в інтересах політичних Росії. Чомусь ці шановні панове, які так піклуються і оберігають Росію і російські інтереси, не говорять про те, що Росія також мала би перейти на міжнародні розцінки, на міжнародні тарифи, коли вимагає цього від нас, на транспортування газу, на базування російської Чорноморського флоту, на розподіл колись єдиного союзного майна. Ніхто з них не згадує, що від Росії треба, Росію треба заставити повернути в Україну 136 мільярдів вкрадених заощаджень наших громадян. Ніхто із них не говорить про те, що Росія як правонаступниця Радянського Союзу, який вчинив проти українського народу страшні злочини, знищивши мільйони українців, вона має платити, відшкодувати всі ці втрати українській державі і українському народу, як це зробила сьогоднішня Німеччина євреям. І тому, шановні холуї московської імперії, народ дасть вам оцінку. Бо кожен розуміє, чиї інтереси ви відстоюєте. Одним словом, український парламент врешті-решт повинен би всі ці рахунки, претензії, які треба пред’явити Росії до честі українського парламенту, принаймні цієї частини, яка дбає про Україну, треба було би звернутися до Росії і виставити їм саме такі рахунки. Дякую.
Василь Калінчук, будь ласка.
Калінчук, Одещина, фракція Народної партії, Народного блоку Литвина. Шановний Володимир Михайлович, шановні народні депутати, шановні виборці, наша фракція Народної партії, Народного блоку Литвина неодноразово звертала увагу урядовців на нагальні питання. В державі є дві категорії людей, які потребують постійної уваги і допомоги. Це діти і люди похилого віку, особливо інваліди. Як же в багатьох випадках вирішуються їх щоденні проблеми? Приведу конкретні приклади. На особистому прийомі до мене звернулися з заявою громадянин Мінаєв Іван Іванович, мешканець селища міського типу Іванівка Одеської області. Він учасник бойових дій Великої Вітчизняної Війни, інвалід першої групи. За борг по оплаті електроенергії, я хочу підкреслити, всього 18 гривень, до речі, який ніхто не може пояснити як він виник, у нього відключили подачу напруги до будинку. Районний суд, куди звернувся ветеран, затягнув розгляд цієї справи. Звернення до Вищого апеляційного суду теж не дало результату. Тепер він звертається до народного депутата, щоб якось вирішити питання закінчення судового процесу щодо виплати йому морального та матеріального збитку внаслідок халатного, бездушного відношення до своїх службових обов’язків працівників РЕС. Або другий приклад. Знову звернення виборця з селища міського типу Іванівки від громадянки Мартиненко Марії Іванівни. Цитую дослівно. „Прошу надати допомогу в одержанні вкладу моєї матері, учасниці Вітчизняної Війни, якій 93 роки. В Ощадбанку у неї на рахунку 3 тисячі 240 гривень, пенсія мінімальна, кошти необхідні для придбання ліків”. І наступне звернення від громадянки Боднар Зінаїди Іванівні з села Перехрестово Фрунзевського району. Це багатодітна мама, пенсіонерка, хворіє. Просить повернути її вклади для проведення газифікації будинку. До речі, в цьому ж населеному пункті 9 учасників бойових дій Вітчизняної Війни, які не мають коштів заплатити за газифікацію їх помешкань. Невже необхідно всі перелічені питання вирішувати в Києві через Верховну Раду України, через народних депутатів, адже законодавчої бази достатньо. Чому ж виконавча влада і в центрі, і на місцях їх не виконує? Чому таке бездушне, я б сказав, аморальне відношення до наших пристарілих ветеранів, учасників бойових дій, інвалідів війни та праці? Прошу мій виступ врахувати як депутатський запит до віце-прем’єр міністра України Кириленка В’ячеслава Анатолійовича та вирішення поставлених питань, про вирішення поставлених питань проінформувати. Дякую за увагу!
Шановні колеги, час вичерпаний. Тут оголошення прошу прослухати. Згідно частини 4.2 два регламенту Верховної Ради України інформую про створення міжфракційного об’єднання „Наша Україна” у складі: фракція політичної партії „Народний союз „Наша Україна”, фракція „Народний Рух України” і фракція „Партії промисловців та підприємців України”. У нас ще є невдоволення відповіддю, давайте ми тоді вже, оскільки оформлені всі документи і невдоволення відповіддю. Микола Рудьковський, будь ласка. Немає. Андрій Шкіль, невдоволення відповіддю. Буде виступати Андрій Шкіль чи ви забули вже? Тоді залишається Ігор Шурма, будь ласка. І Шурма відмовляється?
Ігор Шурма, фракція Соціал-демократичної партії України [[об’єднаної]]. Я звертався з депутатським запитом стосовно оплати праці молодих спеціалістів лікарів-інтернів після закінчення вищих учбових закладів, а зокрема медичних університетів. На сьогоднішній день існує порочна практика, коли лікар-інтерн, отримавши сертифікат, диплом іде на роботу і до тих пір, поки він отримає сертифікат лікаря-спеціаліста, працює півтора року-рік і не отримує жодної копійки. Я називаю цей приклад по тій причині, що я намагався проаналізувати, що спонукало Президента України в день святкування його свята на Майдані Незалежності сказати, що корупція починається в кабінеті лікаря. То я хотів би пану Президенту, надіючись, що може він цей виступ десь собі роздрукує, нагадати. Якщо ви думаєте, що корупція починається в кабінеті лікаря, то напевне влада в тому числі і безпосередньо сьогоднішня до того дотична, тому що лікар-інтерн йде на робота і не отримує жодної копійки. І Президент України мав би знати, що цьому лікарю потрібно хоча б на транспорт, аби доїхати до робочого місця. На сьогоднішній день ми можемо сказати, що є пояснення, що таких грошей на оплату лікарям-інтернам немає. А їх немає тому, що існує порочна система розподілу молодих спеціалістів після завершення навчання у вищому учбовому закладі. Я хотів би наголосити ще на одному. Заступник міністра фінансів, який був на засіданні профільного комітету сказав, що не може бути такого, що молодий спеціаліст отримує 380 гривень. То я мушу сказати, що сімейний лікар на селі на руки отримує 380 гривень. Вікторе Андрійовичу, він ще зобов’язаний заплатити за газ, світло, воду, прохарчуватися, а після цього ще і вважати себе місцевою інтелігенцією, елітою того населеного пункту. Це існує ще і по тій причині, що існує порочна практика прийому на роботу молодих спеціалістів на 0,5 і 0,25 ставки. Не може людина вижити за 120, 150 гривень, а це в медицині є. Існує дискредитація диплому. І тому за таких обставин, Вікторе Андрійовичу, ви зобов’язані вибачитися перед лікарями за те, що ви звинувачуєте їх в корупції. Тому що відповідальність за реформи вашого міністра Поліщука ніхто не несе. І ви не даєте йому оцінки. А тепер стосовно виступу попереднього виступаючого, що тут знаходяться депутати, які лобіюють російські інтереси. Ті депутати, я хочу тому виступаючому сказати, прагнуть аби було тепло, і ви, пане депутат, не сиділи в своїй собачій будці і не мерзли там, збитої із закордонної фанери. Дякую.
Так, шановні колеги, переходимо до розгляду питань відповідно до розкладу засідання. З приводу пропозицій, які прозвучали у виступах народних депутатів я просив би секретаріат підготувати відповідні доручення. Оголошується до розгляду звіт Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з перевірки фактів незаконної торгівлі зброєю і військовим майном та їх незаконної передачі в інші країни. Доповідає голова слідчої комісії Сінченко Сергій Георгійович, будь ласка. Ми домовилися таким чином, шановні колеги. що по 7 хвилин у нас будуть тривати звіти. 7 хвилин, ми вже прийняли рішення. Я прошу вас, не вередуйте, ви тоді не хотіли доповідати, зараз у вас якась особлива позиція є. Звіти роздані всім, хай всі прочитають, шановні народні депутати.
Сергій Сінченко, фракція Блоку Юлії Тимошенко. Слідча комісія з питань перевірки фактів торгівлі зброєю і майном утворюється Верховною Радою України за роки незалежності втретє. Тільки зараз виголошується публічно доповідь про її роботу. Перший раз колишній голова слідчої комісії Ігнатенко, будучи вкрай збентежений гостротою підсумкової доповіді, яку йому підготували експерти у 1998 році, відмовився навіть її виголошувати. За нього це зробив секретар комісії народний депутат України другого скликання Малєвський Олександр Тихонович. Він же і передав письмовий матеріал до секретаріату Верховної Ради України, а частину документів спрямував до Генеральний прокурор. Оскільки це було майже в останній день перед завершенням каденції парламенту другого скликання, означений матеріал широкого розголосу не отримав, і був надрукований тільки на сторінках деяких опозиційних газет. Генеральна прокуратура доручила перевіряти викладені у матеріалах комісії факти своєму військовому підрозділу, де вони після деякої імітації начебто розслідування були благополучно поховані. Лиха доля спіткала і другий склад Слідчої комісії по торгівлі зброєю Верховної Ради України вже третього скликання. Влітку 2000 року тодішньою більшістю комісія, яку очолював ваш покірний слуга, була просто ліквідована без будь-якого пояснення причин. Втім причини при уважному розгляді матеріалів, що вам роздані, лежать на поверхні. Тематика, якою займалася комісія, наблизилась до схем, по яким здійснювався за словами Остапа Бендера, „отъем и увод денежных знаков клиента», у даному випадку з державної казни. Діючими особами були на той час люди, наближені до вищого керівництва країни. Багато з них продовжують такими залишатися і при сьогоднішній владі, тільки поміняли господаря. Деякі коментарів по письмовому звіту. Ви бачите, який колосальний арсенал озброєнь і матеріальних цінностей дістався Україні у спадок від Радянського Союзу: дев’ять тисяч танків, 11 тис. бронемашин, 18 тис. артилерійських систем, до трьох тисяч дев’ятисот літаків та вертольотів, ціла ракетна армада, 176 міжконтинентальних балістичних ракет зі своїми стратегічними ядерними боєзарядами та окремо біля двох тисяч 883 одиниці оперативно-тактичних та тактичних ядерних боєзарядів. На стратегічних військових базах і складах знаходилися величезні запаси озброєння, військової техніки, продовольства, амуніцій та іншого військового майна, розрахованого на забезпечення як мінімум п’яти військових фронтів з 10-мійльйонною армією. Закордонні джерела оцінювали вартість усього цього у 89 млрд. доларів США. Левова частка усього цього багатства була розпродана, розтягнута, вивезена, в тому числі і за кордон у 1992-1997 роках. Як казав один відомий кіно герой: все украдено до нас. Цьому сприяли відсутність жодного закону, який би регулював питання експорту озброєнь. Закони підмінялися указами президентів, постановами уряду, у тому числі закритими. Вкрадено, розпродано за безцінь зброї та майна більше, ніж 32 мільярда доларів. Це за деякими офіційними дослідженнями. Зоряний час для безконтрольної торгівлі зброєю в Україні наступив у 1996 році, коли в цій торгівлі були прийняті. приймали участь біля 114 фірм. У розділі 3 звіту, що вам виданий, „Безліційний продаж” приводиться приклад участі в цьому процесі і нашого брата – депутатів Верховної Ради України ще першого демократичного, як його називають, скликання. Але головним завданням слідчої комісії було відслідковування ситуації з незаконними передачами зброї, боєприпасів, предметів подвійного використання до країн, де існують військові конфлікти, відбуваються масові порушення прав людини і у зв’язку з зобов’язаннями України як члена міжнародних організацій ООН, ОБСЄ, групи ядерних постачальників Вассенарської домовленості, тобто у сферах, коли під загрозу ставиться міжнародний імідж України. Перші порушення - читайте розділ 4 звіту - стосувались поставок великої партії зброї у Хорватії та мусульманам в Боснії. Зрозуміло, що це було не на державному офіційному рівні. Поставки зброї проходили в тіньовому секторі і, за свідченням спеціалістів, були політично немотивовані і продиктовані тільки фінансовими міркуваннями. А там на той час була різня. Тільки 20 процентів операцій з торгівлі зброєю на той час здійснювалися організаціями, офіційно уповноваженими від держави, решта – в руках тіньових структур. Сувора секретність даних про кількість та найменування організацій, які одержали право на торгівлю зброєю, дозволяла мати Україні значний тіньовий сектор. Все, що діялось в цьому плані в державі, достеменно знала тільки одна людина – колишній секретар Ради національної безпеки та оборони пан Горбулін. Одна з актуальних тем, над якою працювала комісія, яка ще потребує додаткового вивчення, це питання проблема розрахунків з Російською Федерацією за боєзаряди ядерної зброї, які були вивезені до Росії та отримання відповіді на головне питання про їх реальну кількість та вартість. Різниця між кількістю переданих Україною і прийнятих Росією ядерних боєзарядів склала 250 одиниць. Це дані нашої комісії. У нас є усі розписані по видам боєзарядів по родам військ дані з цих питань. Друге. Це вартість вивезеної до Росії тактичної та оперативно-тактичної зброї, яка, до речі, могла б спокійно, без особливих затрат знаходитися на складах до 2010 року. Оціночна вартість – 450 мільйонів доларів США. Наші спеціалісти оцінювали в півтора мільярда доларів. Лише через п’ять років після вивезення з України тактичної ядерної зброї між урядами Російської Федерації і України була підписана угода 30 жовтня 1997 року про взаємний залік заборгованості за поставлені енергетичні ресурси і за розщеплювані матеріали. Це стало початком наступної кримінальної епопеї, але вже з діючими особами. Регламент не дозволяє мені далі проаналізувати все, що написано у вас, є в звіті. Там є зріз, вижимка з усіх питань, якими займалася слідча комісія. Лише скажу про свої пропозиції. Перше. Ми пропонуємо звернути увагу Кабінету Міністрів на недостатність організаційних заходів щодо припинення визначення зловживань з питань контролю за рухом військового озброєння та майна Міністерства оборони і інших військових формувань. Визначити за необхідне введення до функцій Фонду державного майна продаж військових містечок та передачу в оренду основних фондів Збройних Сил України та інших військових формувань. Звернути увагу СБУ на недостатність контролю за виконанням міжнародних зобов’язань щодо заборони або обмеження військово-технічного співробітництва з окремими державами згідно з резолюціями Ради Безпеки ООН. І Генерального прокурора України зобов’язати своїх підлеглих перевірити обгрунтованість та законність.
Дякую. Є запитання? Запишіться, будь ласка. 10 хвилин. Так, будь ласка, Георгій Буйко.
Сергій Григорович, прослухавши ваш звіт, охоплює сум, дійсно, що торгівля і контрабанда зброєю і майном Міністерства оборони досягла таких об’ємів, що тільки визиває подив, чому ми до цього нічого не робили. Ви відзначили, що фактично, офіційні державні організації, які займалися торгівлею, здійснювали не більше 20% операцій, а все інше тіньові структури. Що треба робити? Чому мовчить Генеральна прокуратура? Чому мовчить наша повноважна комісія? Чому не одної кримінальної справи, стосовно розкрадання зброї і майна Міністерства оборони, не дійшла до суду.
Я вам сказати, а ви назвіть приклад, коли, взагалі, по іншим питанням, не по цим, вона закінчилась, будь-яка кримінальна справа резонансна закінчилась судом? Нема таких прикладів. Я вам зараз наведу такий приклад, ну, у плані дій прокуратури генеральної. Посередниками по розрахунках між Україною та Російською Федерацією за газ були не тільки структури державні, а, навіть, футбольні клуби – ЦСК Київ. Вкрали державного майна на суму 42 мільйони доларів. Вигнали, звільнили з посади слідчого, який довів до кінця о ці злочини, суду не відбулося. І зараз прокуратура генеральна, відповідаючи нам на те питання, от послухайте, уважно, що пише: „У ході слідства порушено кримінальну справу за фактами привласнення та розтрати державного майна понад 42 мільйони доларів США вчиненого невстановленими слідством особами у 2000 році при здійсненні розрахунків між НАК „Нафтогаз Україна” та компанія „Інтераінтернешнленергі” за поставлений природний газ і на даний час досудове слідство триває”. Тобто, не знають, хто ж ці гроші вкрав. Є договори, є матеріали кримінальної справи, просто ніхто не хоче це бачити на сьогоднішній час.
Борис Райков, будь ласка.
Спасибо. Уважаемый Сергей Григорьевич, відомо, що в розпорядженні тимчасової слідчої комісії було передано всі матеріали тимчасових слідчих комісій 13-го та 14-го скликань з питань торгівлі зброєю. Проинформируйте, будь ласка, чи доведена до кінця перевірка хоча б одного із резонансних фактів ще з тих часів. Дякую.
Доведено і дуже багато. Оці всі матеріали, які я виклав вам у звіті, вони в принципі стосуються, більшість із них стосується якраз отих попередніх років. Було порушено дуже багато кримінальних справ, дуже багато. Особливо ми зверталися у Генеральну прокуратуру стосовно роззброєння 43-ї ракетної армії. Це найбільша у Радянському Союзі була ракетна армія, де базувалися стратегічні ядерні сили. Оце книжка „Нульовий варіант”, її написав журналіст Анатолій Бень і полковник військової контррозвідки Петро Тварун. Оце всі матеріали на 470 сторінках – кримінальна справа. Вона знаходиться в Генеральній прокуратурі. Що ще. За нашою ініціативою. Що ще, скажіть, будь ласка, потрібно для наших правоохоронців, аби завершити перевірку і передати матеріали до суду? Я вважаю, що вмішуються просто, вмішується політика.
Антон Ружицький.
Антон Ружицький, Партія Християнсько-Демократичний Союз, „Наша Україна”. Прошу передати слово депутату Катеринчуку, будь ласка.
Будь ласка, мікрофон Катеринчука Миколи.
У мене до вас питання. Скажіть, будь ласка, от ви вже майже тривалий час займаєтеся цією проблематикою. І я переконаний, що всі ці факти, які ви сьогодні наголошуєте, напевно, могли б бути розглядом у суді. Наскільки от вам як народному депутату вдається цю інформацію викласти у судовому процесі і здобути, на мою думку, статусу факту. Тому що зараз у питаннях деяких народних депутатів там було, що займається Міністерство оборони контрабандою зброєю. Це звинувачення дуже серйозне. І я хотів би, щоб ви саме на це питання сьогодні відповіли, чи сьогодні Міністерство оборони займається контрабандою зброї, чи ні?
Ну, я думаю, що ви як юрист розумієте, що вислів, що Міністерство оборони займається контрабандою, абсолютно неграмотний, не правова відповідь. Сказати, що не займаються посадовці окремі Міністерства оборони, не, ну, як, співучасники цього процесу, я не можу. Без них жодного, жодної такої, жодного договору міжнародного не проходить, а що стосується першого розділу питань, що ви сказали, то я пропоную і, в принципі, ми в постанові записали. Давайте черговий раз передамо матеріали слідчої комісії до Генеральної прокуратури і через певний час відстежимо і попробуємо навіть тут проконтролювати, що ж зроблено Генеральною прокуратурою, щоб вони їх не похоронили, з цими матеріалами. Я абсолютно згоден з вами, щоб довести їх в суді.
Віталій Корж.
Дякую. Віталій Корж, фракція Блоку Юлії Тимошенко. Прошу передати слово Олегу Білорусу.
Будь ласка, мікрофон Олега Білоруса.
Сергій Григорович, ваша доповідь надто серйозна, щоб папку цієї доповіді закрити і зав’язати на вузлик. Чому ви не пропонуєте створення спеціального трибуналу по розслідуванню цих злочинів? 33 мільярди доларів розпродали державного майна, жодна копійка, жодна гривня не попала до Державного бюджету. Чи даєте ви відповідь на питання, де ділись гроші, хто їх вкрав? І чи не робите ви помилку, коли кажете, тут політика? Це не політика, це мафія нарівні державної корупції, яка зрослась з мафією бізнесовою. Прошу дать відповідь на ці питання.
Олег Григорович, я абсолютно згоден на 100% з вашою пропозицією, що потрібен окремий навіть трибунал по всім нашим матеріалам, але я вам скажу, влада міняється, а правоохоронні органи теж з владою міняються. І прийшла одна команда, значить все, тимчасово заморозили справу, прийшла інша команда -заморожує інші, піднімає другі. Зараз ні в кого нема заперечень тільки за один факт, за Павла Лазаренка. От його розслідують, все нормально, він нікому не заважає, «не сопротивляется», скажемо так. А назвіть хоч одного політика, на якого реально є, ми всі знаємо, що є матеріали, щоб його притягнули до судової відповідальності - не назвете. Тому що, дійсно, це політика і суди наші так працюють.
Георгій Манчуленко.
Георгій Манчуленко, 203 виборчий округ, Українська Народна Партія. Сергію Григоровичу, от я дивлюся розділ вашої доповіді, двадцять перший „Військово-транспортна авіація”, тут практично ніякої інформації не наведено. Так от я вам цілком офіційно заявляю, що у 1992 році на території України було найбільше угрупування військово-транспортної авіації - 192 літаки. Вдумайтесь в цифру: 192 літаки, в тому числі це літаки „ІЛ-76”, абсолютно нові, боєздатні літаки. Так от на даний час, якщо є три десятки літаків, які є на крилі, як кажуть, то це дуже добре. Де решта літаків ділася, хто ними користуються, де вони подівалися, хто розтринькав таку кількість літаків військово-транспортної авіації, хто за це конкретно поніс відповідальність? Факти ці є, люди є живі, це не робилося однією людиною, це робилося цілим колом людей, відповідальних посадовців і матеріали ці можна цілком легально здобути. Дякую.
Я погоджуюсь, але тільки по цьому розділу „Військово-транспортна авіація”, потрібно створювати окремий підрозділ. А взагалі, я пропоную так, нам потрібно комітет наш по безпеці і обороні розділити на два і у складі одного з комітетів, який займається обороною і ВПК, зробити підкомітет, який би відслідковував, постійно робив моніторинг оцим питанням. Просто в рамках слідчої комісії, де працює практично один голова і плюс експерт, ми не можемо цього зробити. А функція комітету, контрольна функція комітету забезпечує більш-менш правовий підхід в цьому питанню.
Степан Давимука
Степан Давимука, Народний Рух України. Шановний Сергію Григоровичу! Відомо, що в державних структурах, які займалися торгівлею зброєю, були і офіцери діючого резерву СБУ, є контррозвідка військова. Чому на вашу думку вони виявилися такими глухими і сліпими? Дякую.
Скажіть, будь ласка, могла будь-яка поставка з нашої держави закордонна здійснюватися без контролю СБУ? Я думаю, що не могла. Тому однозначно ті, які працюють на цих участках – це не просто дивилися крізь пальці, а просто сприяли разом з військовими таким неподобствам, про які ви кажете.
Дякую, Сергій Григорович. Сідайте, будь ласка. Так, шановні колеги, у нас є проект Постанови за номером 8601 про результати роботи Тимчасової слідчої комісії по перевірці фактів незаконної торгівлі зброєю, військовим майном та їх незаконної передачі в інші країни. Я ставлю на голосування про прийняття постанови в цілому. Прошу голосувати. [[11:25:22]] За-179 Не прийнято. Не встигли. По фракціях, будь ласка, зараз подивимося. „Регіони України” – 25, комуністів – 34, Народної Партії – 22, „Наша Україна” – 14, Блок Тимошенко -18, соціалісти – 3, Народний Блок -15, соціал-демократи – 0, Українська народна – 10, Народний Рух – 10, „Довіра народу” – 10, „Єдина Україна” – 8, „Реформи і порядок” - 2, Партія промисловців і підприємців – 0, Позафракційні – 8. Хто за те, щоб повернутися, прошу голосувати. [[11:26:21]] За-283 Повернулися. Я ставлю на голосування про прийняття постанови в цілому. [[11:26:42]] За-290 Постанова прийнята. Слухається звіт Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України [[щодо перевірки ситуації, що склалася на ринку зерна і хліба в Україні]]. Доповідає співголова комісії Гаврилюк Василь Васильович. Будь ласка, 7 хвилин.
Дякую, Адаме Івановичу. Шановний Адаме Івановичу! Шановні колеги! Тимчасова слідча комісія була створена 3 квітня 2003 року в період шаленого зростання вартості продукції на хліб та хлібобулочні вироби та загрози продовольчої безпеки в Україні. Предметом діяльності комісії була перевірка виконання чинного законодавства, забезпечення державних інтересів при проведенні аграрної політики органами виконавчої влади і фактів можливих зловживань на ринку зерна. В основному період перевірки ситуації на ринку зерна та хліба України припадав на 2002-2003 роки, однак комісія продовжувала проводити свої контрольні функції і у подальший період. За час роботи комісії отримано більше 100 відповідей від органів влади, господарюючих суб’єктів, громадських об’єднань та поставлені питання комісією щодо ситуації, яка виникла на ринку зерна і хліба в Україні. Проведено відповідні процесуальні дії щодо посадових осіб, відповідальних за аграрний блок уряду у 2002-2003 роках. Одним з пріоритетних напрямків діяльності комісії було цінова політика на ринку зерна та хліба. Так, комісія інформує: починаючи з 98-го року після відміни державного замовлення на зерно, формування обсягів сільськогосподарської продукції і продовольства для державних потреб та їх реалізації з державних ресурсів відповідно до постанови Кабміну від 19.12.97 832 номера „Про невідкладні заходи щодо стимулювання виробництва та розвитку ринка зерна” повинна здійснюватися через біржовий товарний ринок, тобто за біржовими цінами. У 2000 році з метою стимулювання виробництва зерна та підтримки сільськогосподарських товаровиробників, суттєвого зниження негативних наслідків сезонних та кон’юнктурних коливань цін на зерно і хлібобулочні вироби був виданий Указ Президента за номером 832,який мав назву „Про невідкладні заходи щодо стимулювання виробництва та розвитку ринку зерна”. Було запроваджено механізм заставних закупок зерна, тобто доданий механізм безпосередньо. Однак, насамперед відсутність коштів для фінансування заставних операцій та непривабливих заставних цін стали перешкодами на шляху розвитку заставних закупівель 2000-2003 роках. Фактори, які впливали на цінову ситуацію на ринку зерна в 99-2003 роках, були різними. Так, особливістю товарного обігу зерна на внутрішньому ринку 99-2000 роках, що призвело до зростання цін, було: перше, значне скорочення пропозиції внаслідок зменшення валового збору зерна та зниження його перехідних залишків; друге, проведення активних експортних операцій з зерном та не регламентованість вивезення його за межі держави. Тенденція зростання цін на зерно зберігалася також і у першому півріччі 2001 року. Водночас відбулася активізація біржової торгівлі зерном, що пов’язано з запровадження порядку та яких експортних механізмів, які здійснювалися на той час. Фактори, які впливали на формування цінової ситуації у 2 півріччі 2001 року та 1-3 кварталах 2002 року стали: стрімке наповнення внутрішнього ринку зерновими ресурсами внаслідок отримання впродовж 2 років високих врожаїв; активна реалізація сільськогосподарськими товаровиробниками зерна на ринку в перші місяці після збору врожаю, основними причинами якої були намагання якнайшвидше отримати кошти для розрахунків з банками; відсутність дієвих механізмів державного регулювання зернового ринку. Вищезазначені фактори призвели до зниження цін по позабіржовому ринку на зернові культури в середньому відповідно на 30 та 20 відсотків. Стрімке зростання обсягів експорту зерна з початку 2003 року відбувалося під впливом сприятливої зовнішньої кон’юнктури, недостатнього попиту на нього з боку вітчизняних споживачів та низьких внутрішніх цін. Активізація експортних операцій дала поштовх до зростання внутрішніх цін на зерно наприкінці 2002 року, початку 2003 року, які за цей період зросли на позабіржовому ринку більш, ніж на 150 відсотків. За даними Державного комітету статистики України в усіх категоріях домогосподарств було. господарств зібрано 30 майже 9 мільйонів тонн зерна врожаю 2002 року. У тому числі кількість продовольчого зерна, що використовується для виготовлення харчових продуктів становила біля 23 мільйонів. Однак застарілий механізм обліку валового збору зерна призводить до суттєвих похибок при його визначенні. При проведенні моніторингу стану продовольчого забезпечення населення Мінагрополітики завищена. завищила показники на 9,3 мільйона тонн врожаю 2003 року, вважаючи, що домогосподарства так звані зібрали цю кількість, вони зарахували до збору. валового збору зерна. Це є 24 відсотка від общої кількості, від загальної кількості. До того статистичні дані щодо здавалового збору зерна нерідко фальсифікувалися. Результати перевірки комісією свідчать, що приписки щодо валового збору зерна мало тотальний характер в кожній області. Виявлено непоодинокі факти зловживань службових осіб. Порушено 150 кримінальних справ. Нерідко перекручування звітності допускалося безпосередньо органами Держкомстату. Фактів внесення завідома неправдивих відомостей про обсяги зібрання зернових за 2002 рік найбільше спостерігалося в органах статистики в Одеській, Рівненській, Харківській, Черкаській, Чернігівській областях. Така ситуація продовжувалася і після періоду 2001 – 2003- го років. Коли дуже великий врожай, завжди ціни низькі, державної політики немає – ситуація зрозуміла. Коли, навпаки, немає врожаю, ціни зростають – страждає наша країна. Тому ми пропонуємо прийняти проект постанови. Дякую.
Дякую. Будуть запитання? Будуть. Давайте, записуємося. Василь Васильович так все чітко розповів – що там ще запитувати? Будь ласка, 10 хвилин. Слаута. А цей знає, що запитати.
Слаута Віктор, фракція Партії „Регіонів України”. То я хотів спитати в доповідача: комісія не призупинила ще свою діяльність?
Ні.
Ні. Так ви зараз займаєтеся уже цим роком? Бо ми повернулися до 2002-2003-го. Знов за безцінь вивезли все зерно, за безцінь з держави, а тепер по 700, 750 гривень уже ж наше з кораблів, які не вигружалися, завозять. І ви пам’ятаєте, тоді один із віце-прем’єрів навіть попав. Тому займайтеся зараз цим питанням. Держава без хліба може бути у 2006 році.
Дякую, Віктор Андрійович. Ви ж добре знаєте, як один з фахівців в цьому напрямку, що, на жаль, ситуація завжди повторюється, вже з 1998 року. Немає державної політики серйозної в цьому напрямку. І поки цього не буде, будуть шукати завжди козлів відпущення, вибачте.
Омелян Парубок
Слово передаю Новаку.
Володимир Новак, мікрофон.
Володимир Новак, фракція Комуністичної партії України. Шановний Василь Васильовичу, я знаю вас як об’єктивну людину. Я от уважно вислухав звіт ваш, вашої комісії і хочу сказати одне: ви констатуючи о ці всі факти, говорите про те і висновок з цього таки: держава вже в котре обікрала селянина.
Так.
Обманула його, по суті діла, навіть, ті нещасні закупки, які проведені державою сьогодні виходить, що вони державі не належать, закупки зерна. Зерно те, яке закуплено. Державі не належить. От ви можете пояснити, зробити висновок, як голова комісії: чому воно так виходить? Чому вже в котре, як ви говорите, ми наступаємо на одні і ті самі граблі? Чому селянин уже сьогодні зневірився зовсім в тому, що держава колись захистить його інтереси, що держава зробить все, щоб селянину було вигідно вирощувати зерно? Дякую за запитання.
Володимире Миколайович, дякую вам дуже серйозне запитання, я тут можу відповісти наступним чином. В моєму розумінні, я в цій сфері працював, знаю, як ДАК „Хлеб України”, Державну акціонерну компанію зробили банкрутом, як сьогодні знущаються з селян, так зване, реформування агропромислового комплексу за 14 років, до чого воно призвело. Не хочеться казати з цієї великої трибуни такі дуже пафосні слова, але, насправді, ми повинні мати сильну державу, ми її не маємо, не маємо відпов., а значить не має відповіді на це питання, в тому плані, як ви його ставите. Тому що для того, щоб працювати, серйозно працювати в цій сфері, повинні бути фахівці, із державною позицію до цього відноситися. На жаль, зовсім по-іншому це відбувається.
Василь Калінчук, будь ласка.
Дякую. Шановний Василь Васильович, ви абсолютно вірно підмітили в своєму виступі і своїй доповідній записці, що на стабілізацію зернового ринку дуже впливає цінова політика. Ви знаєте, коли приймався Закон, а він прийнятий, про державну підтримку сільськогосподарського виробництва, там було передбачено створення для цієї цілі аграрного фонду, Державного, я хочу підкреслити, аграрного фонду. Так от я до вас, хотів би вас спитати. Ви вивчали цю ситуацію у минулому році, у цьому році. Що потрібно зробити, щоб виконувався цей закон, і щоб працював Державний аграрний фонд, який повинен стабілізувати цінову політику на зерновому ринку нашої держави. Я вам дуже вдячний за відповідь.
Дякую. Адаме Івановичу, я можу казати, що я думаю? Бо це для цього треба мозги мати і все, і все налагодиться. На жаль, у нас ви сьогодні бачите Держрезерв, державна акціонерна компанія, і ще є фонд. І взагалі по 300 гривень скуповують сьогодні у селян зерно. З іншого боку, вони його перепродають по 650 гривень і тут же купують по 700 гривень. Немає сьогодні чіткого розуміння, тобто лебідь, рак і щука. І поки не буде це в єдиному кулаку, поки не буде відповідального, ми не змінимо цю ситуацію. На жаль, ви знаєте, що інструмент сьогодні такий, як Державна акціонерна компанія „Хліб України”, його намагаються приватизувати. Тобто, якщо ми кажемо, що безпека держави це, продовольча безпека держави – одна із головних, то треба мати інструмент у державі. А що сьогодні держава має? Не дає фінансів, не дає чіткого розуміння, що треба виконувати виконавцям, виконавчій владі мається на увазі, закон, і тоді все запрацює. Тобто треба давати кошти на це і чітко бачити, як вони будуть працювати, контролювати ці кошти, і щоб це стосувалося безпосередньо не комерсантів, які між агропромисловим комплексом і сільгоспвиробниками, і експортерами чи там імпортерам. А якраз безпосередньо доходило це до виробника. Цього немає, інструменту немає.
Василю Васильовичу, попутне запитання. А чи є зернотрейдери з депутатськими значками?
Адаме Івановичу, ви ж це знаєте. Є.
Є. Слабенко Сергій, будь ласка.
Сергій Слабенко, фракція „Наша Україна”. Василю Васильовичу, я уважно слухав ваш виступ, і я не зрозумів одну річ. Не згадали ви про Волинь у частині того, що мною було до вас так само направлено на тимчасову комісію заява про ті зловживання, які були на теренах Волинської області, коли бувший Голова облдержадміністрації видав розпорядження, фактично встановивши продрозверстку, а саме завдання кому, скільки якого зерна здати, в тому числі насіннєвого. І ми про це писали. Одночасно з цим я вас проінформую додатково, що депутати ініціювали декілька депутатських звернень, запитів до правоохоронних органів. В кінці-кінців спромоглися відмінити розпорядження в частині, що прямо суперечило чинному законодавству Указам Президента і Законам України. Але мене все ж таки цікавить, от ви тут згадали, одне слово таке застосували, яке, ну, напевно, не дуже парламентське, так кого ж все ж таки ваша комісія спромоглася притягнути до відповідальності і вони понесли відповідальність згідно чинного законодавства?
Дякую, Сергію. Вибачте, що ми, я не назвав справді, вашу область. Там одна з головних, де завжди фальсифікувалась і це так і є. Що стосується безпосередньо, кого ми притягли, ми дуже серйозно намагалися в цьому напрямку працювати, але, ви знаєте, що нажаль безпосередня фракція „Наша Україна” не голосувала за тимчасові слідчі комісії, щоб надати статус безпосередньо і повноваження для серйозної роботи тимчасової слідчої комісії. Ми знаємо сьогодні функції і можливості тимчасової слідчої комісії, що в більшості, це тільки залишається нашим намаганням депутатів, мається на увазі Верховна Рада України, зробити краще для людей. Дякую.
Олег Білорус.
Прошу передати слово народному депутату Сасу Сергію.
А, ось чому так переживав Сергій Сас. Будь ласка.
Дякую, Олег Григорович, народний депутат Сас, фракція Блоку Юлії Тимошенко. Шановний Василь Васильович, ну, звичайно, 2002, 2003 рік давно минули, для історії це важливо. Ви знаєте, що в поточному році посіяно одна третина від необхідного озимих. Значна частина їх знаходиться сьогодні вже в незадовільному стані, невідомо, що буде весною. Перед нами виступав Міністр фінансів і говорив, що на рахунках міністерства агрополітики знаходиться кожного дня до 200 мільйонів гривень, які повинні бути спрямовані на закупівлю зерна, той самий аграрний фонд, закупівля ця не проводиться, а якщо й закуповується зерно, то тільки шостого класу. Ви б не могли відповісти на питання, яка буде ціна на хліб весною і, все-таки, що буде мати Україна у 2006 році по забезпеченню хлібом?
Дякую за таку активність в цій важливій, на наше глибоке переконання комісії темі, тобто я маю на увазі Верховна Рада України і, безпосередньо, депутатами Верховної Ради України. На жаль, я такої активності, як голова, хочу свідчити, не було з боку виконавчої влади і при Кінаху, і при Януковичу, і при Юлії Володимирівні, і при Єханурові. І ми маємо наслідки, ви знаєте, коли великий врожай, ціни падають, сільськогосподарського виробника «уничтожают». Ті, хто на цьому ринку заробляє, має величезні прибутки. У 2006 році, я вважаю, буде обов’язкове зростання цін на хлібобулочні вироби, буде дефіцит продовольчого зерна. Будемо завозити, тобто імпортувати, витрачати на це величезні кошти і казати: „Крах, караул, треба рятувати державу!”. Тобто повернутися до продовольчої безпеки держави на серйозному рівні. Дякую.
Імпортувати не будемо, бо воно тут лежить, швидше всього. Оржаховський, будь ласка.
Анатолій Оржаховський, фракція Компартії України, Херсонщина. Шановний Василю Васильовичу, я з вами згідний, що кризовий стан у нашому сільському господарстві вже такий, що не можемо сьогодні зрозуміти, що далі робити, хоча від держави багато чого залежить. Сьогодні, вірно ви кажете, що активізується діяльність посередників, а не збільшується бажаючих займатись зерновою, вирощуванням зерна. Як для прикладу скажу, що на Херсонщині лише нинішньою осінню більше 200 підприємців і фермерів відмовились від такої діяльності, це трагедія. Тому в мене до вас запитання таке, чи не вважаєте ви, що настав час, щоб експерти, судові органи зробили експертизу указам, які видаються президентами нашими різних часів, в тому числі і Леоніда Кучми, який запроваджував оцю систему реформування. І наслідок якої.
Дякую. Глибинне питання задаєте, можу сказати, що історія це обов’язково врахує. Ми в цьому переконані з вами. Тут треба дивитися більш глибоко і ширше на наше переконання. Тому що загроза буде, вибори будуть спекулювати, будуть. І завжди будуть використовувати і укази, і небажання працювати, і саме головне, ще хочу на останнє сказати, на наше глибоке переконання, поки ми не вернемо державне замовлення з такою ціною, щоб це було вигідно сільськогосподарському виробнику і, безпосередньо, гроші до нього попадали, буде руйнування держави, взагалі. Дякую.
Дякую, Василь Васильович, сідайте, будь ласка. Як бачимо, комісія попрацювала плідно. Підготували вони проект постанови, суть якого зводиться до того, щоб ми взяли до відома звіт про роботу комісії. Подякували їй за роботу, яку вона провела, рекомендації висловили Кабінету Міністрів, що потрібно вжити, щоб не повторити подібних помилок. І третій пункт: передати Генеральній прокуратурі отриманні Тимчасовою слідчою комісією матеріали, які вказують на наявність порушення законодавства на ринку зерна та хліба в Україні. Я ставлю на голосування про підтримку такої постанови в цілому. Реєстраційний номер 8605. Прошу голосувати. [[11:47:30]] За-213 Шановні колеги, не встигли, давайте хто за те, щоб повернутися? [[11:47:52]] За-227 Так, повернулися 227. Прошу таким же чином, а то і дружніше підтримати проект постанови. Голосуємо. [[11:48:14]] За-224 Шановні колеги! Давайте завершимо роботу комісії, а тут якраз і пропонується. Виконала свою роботу, приймемо постанову, подякуємо. Голосуємо дружно, голосуйте, це ж постанова про завершення роботи комісії. [[11:48:53]] За-232 Таким чином звіт ми прийняли, подякуємо комісії за роботу і вважаємо, що вона свою функцію виконала, припинила діяльність, тобто виконала свою роботу. Слухається звіт Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України для з’ясування причин утворення заборгованості за кредитами, залученими державою або під державні гарантії. Голова комісії Майстришин Володимир Якович. Будь ласка, 7 хвилин.
Володимир Майстришин, Народний Блок Литвина. Звіт Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України по з’ясуванню причин неповернення боргів залучених державою або під державні гарантії. Тимчасова слідча комісія Верховної Ради створена для з’ясування причин неповернення кредитів, а головне для розробки пропозицій, як ці борги повернути і як надалі не допускати утворення таких боргів. Іноземні кредити під державні гарантії було залучено в рамках кредитних ліній відкритих на підставі відповідних міжурядових та міжбанківських угод. При цьому Постановою Президії Верховної Ради України від 15.07.92 року за номером 2561 і Декретом Кабінет Міністрів України від 17.03.93 року за номером 2593 Кабінету Міністрів було надано право виступати гарантом від імені держави за іноземні кредити. Після прийняття Закону України „Міжнародні договори України” у 1993 році та Конституції України всі міжнародні договори щодо іноземних кредитів ратифікувалися Верховною Радою України. Надані Кабінетом Міністрів України гарантії носять безмовний і без відкладний характер та складають боргові зобов’язання України як держави. Пріоритетність проекту 92-93 року була пов’язана із необхідністю використовувати наявний виробничий потенціал для зниження соціальної напруги в регіонах України. Але при цьому не враховувалися надійність, техніко-економічне обґрунтування підприємств-позичальників, розмір кредитів часто-густо не відповідав спроможності позичальників погасити їх. Тільки після виходу постанови Кабінету Міністрів від 17.08.95 за номером 655 та розпорядження Кабінету Міністрів від 07.12.95 ВАТ Державний експортний банк України „Укрексімбанк” як банк-агент почав укладати договори-застави за вказаними іноземними кредитами. Однак, незважаючи на це, „Укрексімбанк” уклав тільки 17 угод з позичальниками із 65 договорів застави, які носили формальний характер. 48 боржників договорів про заставу зовсім не оформляли. Крім того, договори застави укладалися через два-три роки після надання гарантованих кредитів. Рішення про надання кредитів юридичним особам – резидентам України, права залучення іноземних кредитів під державні гарантії, яким передувала державна експертиза проектів на основі суто адміністративних методів і оцінок, без конкурсних процедур, без будь-якої особистої відповідальності за можливі негативні наслідки при їх використанні та поверненні приймалися Кабінетом Міністрів України або невеликою групою посадових осіб валютно-кредитної ради Кабінету Міністрів. У підприємств-позичальників іноземних кредитів хронічно не вистачало обігових коштів, в результаті чого додаткові виробничі потужності, створені за рахунок залучення цих кредитів, використовувалися неповністю, неефективно або зовсім не працювали. В 97-му році тодішній віце-прем’єр України Віктор Пинзеник привів жахаючу статистику. Я прошу вслухатись: більш, ніж 70 центів з кожного долару кредитів уже віддав Державний бюджет. На сьогоднішній день ця цифра складає 90 центів з кожного долару, який позичений, вже віддав Державний бюджет. Тільки з 97-го року центральні органи виконавчої влади почали приймати відповідні рішення. Боргова криза, до якої потрапила Україна, стала наслідком відсутності законодавчо визначеної стратегії управління державним боргом граничних критичних показників його розмірів, а також неефективних заходів Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів до підприємств-позичальників по виконанню ними фінансових зобов’язань за іноземними кредитами. Закони України про Державні бюджети 1998, 2003 році, окрім 2001-2002 року Державною податковою службою визнаються органами стягнення простроченої заборгованості за кредитами залученими державою або під державні гарантії. Однак, механізм для стягнення органами ДПА такої заборгованості не врегульовано в чинних законодавствах. [[Я пропущу.]] Таким чином, до Державного бюджету і сьогодні не можна отримати близько 48 відсотків кредитів. Належне укладання кредитних угод призвело до того, що сьогодні дуже багато підприємств користується відповідними товарним покриттям кредитів, не несучи ніякої юридичної відповідальності. За стоном фінансово-господарської діяльності Міністерства внутрішніх справ, підприємства-боржники розподіляє на три групи. Перша група - підприємства з задовільним фінансовим станом. Друга – підприємства з незадовільним фінансовим станом. І третя група підприємств, що ведуть до господарської діяльності та знаходяться. що не ведуть господарської діяльності та знаходяться в стадії банкрутства або ліквідації. Таким чином, що ми пропонуємо? По-перше, доручити Кабінету Міністрів визначити уповноважений орган для забезпечення роботи по поверненню бюджетних коштів, які витрачені на погашення кредитів, залучені під державні гарантії. Пропонуємо надати цьому органу повноваження по вжиттю заходів по поверненню боргів за іноземні кредити, створенню системи дієвого контролю і здійснення комплексного дослідження питань, які пов’язані з простроченою заборгованістю за іноземні кредити, розробці пропозицій по оздоровленню фінансової політики. Друге. Подовжити термін позовної давності за неповернені кредити залучені державою або під державні гарантії. Третє. Комітету Верховної Ради з питань фінансів та банківської діяльності разом з Комітетом Верховної Ради з питань бюджету поскорити прийняття закону про державний борг України [[реєстраційний номер 1229]] для врегулювання механізмів повернення боргів за кредити, що отримані під гарантії та всіх питань, які стосуються державного боргу, в якому розписана процедура утворення, погашення та обслуговування державного боргу. До речі, це вимога Конституції, 95-ї статті Конституції, яка говорить про те, що тільки Законом „Про державний борг” має право Кабінет Міністрів користуватися при визначенні об’ємів позичання та погашення кредитів. Четверте. Тимчасова слідча комісія веде роботу по внесенню необхідних змін та доповнень до Кримінального та Господарсько-Процесуального кодексів України , зокрема про виконавче впровадження. Ми пропонуємо народним депутатам України, профільним комітетам Верховної Ради, Кабінету Міністрів України та усім зацікавленим фахівцям контролюючих правоохоронних органів держави підключитися до відпрацювання механізму наповнення бюджету коштами за кредити, які отримало підприємство під гарантії держави. П’яте. До утворення повноважних органів забезпечення роботи по поверненню бюджетних коштів Тимчасова слідча комісія продовжує роботу з конкретними підприємцями-позичальниками та відпрацьовує пропозиції розв’язання питань, пов’язаних з неповерненням цього боргу через дефіцит прийняття рішень урядом. Дякую за увагу.
Дякую. Запитання є? Записуємося. Будь ласка, 10 хвилин. Пономаренко Григорій.
Пономаренко, фракція комуністів. Володимир Якович, ви назвіть мені два-три підприємства з задовільним фінансовим станом, за які держава розраховується з Державного бюджету, за борги якого? Це перше. І по-друге. В постанові треба записати якесь доручення чи рекомендації Кабінету Міністрів. Їх немає. І третє. Найлегший шлях, який видумав Кабінет Міністрів в проекті бюджету 2006 року, це продати ці борги за 50 відсотків їх ціни. Якщо держава не може забрати те, що вона повинна забрати, то прийдуть братки, яким продадуть оці борги за 50 відсотків, і виб’ють, і не 100 відсотків, а більше.
Дякую. Ну, по-перше, я звертаю увагу всіх. Нами розданий звіт слідчої комісії. Відповідно там 24 сторінки тексту. По-друге, на ваше конкретне запитання щодо першої групи , так званим, задовільним фінансовим станом, який сьогодні працюючи не розраховується – це ВАТ „Центренерго”. Друге, що можна назвати, Національна телерадіокомпанія, також аеропорт „Бориспіль”, які отримали кредити і за них погашає сьогодні держава. Трете, що ми сьогодні з цього приводу думаємо? По-перше, о ті законодавчі акти, які ми, на які сьогодні звертаємо увагу, обов’язково Верховна Рада має прийняти певні зміни. Найголовніший чинник, який сьогодні впливає на те. Що маючи задовільний фінансовий стан підприємство не розраховується – це е. що сьогодні не має кримінальної відповідальності за неповернення кредитів, взятих під гарантії Уряду. Відповідно ми пропонуємо сьогодні доповнити Кримінальний кодекс відповідною статтею, щоб ми сьогодні розуміли, що будь-який державний службовець, чи будь-який підприємець, який взяв кредити під гарантії, несе відповідальність під державою, в тому числі кримінальну.
Олег Юхновський, будь ласка.
Дякую, Адаме Івановичу. Шановний Володимире Якович, ви детально проаналізували ситуацію з поверненням власне кредитів, наданих під державні гарантії, але скажіть, будь ласка, Володимире Якович, ці кошти практично повністю відшкодовані за рахунок державного бюджету України, з огляду на те, що цілий ряд структур, які брали ці кредити, їх сьогодні вже, практично, не існує, з огляд на те, що техніка, яка бралася власне під ці кредити також вичерпала свій амортизаційний термін, її також немає вже, чи не вважаєте ви, що як раз ці матеріали доцільно було б передати до Генеральної прокуратури, яка, власне, і мала б займатися цією проблемою? Дякую.
Дякую. Власне, звіт слідчої комісії був наданий у Верховну Раду ще півтори року тому назад – перша позиція. Друга позиція, ми ці матеріали вже давно передали в Генеральну прокуратуру. Третє, і третє, знаєте, я хотів би деякий момент виказати з цієї трибуни в захист тих позичальників, які взяли кошти і не мають можливості сьогодні, я не кажу, що всі, але здебільшого, не мають можливості сьогодні розрахуватися. От який момент: кредити позичалися в 96-ому, 97-ому відповідно роках. Уявіть собі, позичальник взяв кредит, умовно кажучи, товарний кредит мільйон доларів при курсі долара 1,6 по відношенню до гривні. Відповідно сьогодні мав певний план повернення. Це було протягом там восьми, там десяти років. Сьогодні йому треба замість того, щоб віддати 1 мільйон 600 тисяч гривень, йому треба віддати 5 мільйонів гривень. То у мене запитання: держава також несе за це відповідальність чи зовсім самоустранилася від цієї роботи? Що стосується також допомоги позичальнику, щоб він міг віддати. Третя позиція. Що сьогодні близько 70 відсотків урожаю збирається комбайнами, і це треба відверто сказати заради справедливості, збирається комбайнами, які закуплені за кредити під гарантії. Я згоден з вами, що велика частина цих комбайнів вже устаріла. Але разом з тим це є також суттєвий момент для того, щоб зрозуміти, що відбувалося з цією позицією. Дякую.
Іван Іванчо.
Дякую. Шановний Володимире Яковичу, з огляду на те, що нас слухають і дивляться громадяни України, є необхідність все-таки, щоб ви озвучили не тільки через розданий нам звіт, яку суму запозичено кредитів державою, скільки повернуто цих кредитів, які взяті під гарантії держави, хто ці структури, і чи є належність народних депутатів до відповідних структур, які взяли відповідні кредити? Дякую.
Тоді треба виділити певний час, щоб я міг озвучити ці всі дані. Як ви бачите, тут їх досить багато. Але на сьогоднішній день я можу сказати дві цифри. Перша. Загальна сума кредитів, які тим чи іншим боком пов’язані з кредитами під гарантію, сягають близько 4 мільярдів доларів. Сьогодні не повернуто 1 мільярд 600, тобто ще врахується заборгованість 1 мільярд 600 тисяч доларів. Як я вже говорив, що сьогодні близько 90 центів кредитів, взятих під гарантії, уже повернула держава. І, на жаль, ця система з огляду на ті проблеми, які я говорив, неврегулювання законодавче, неврегулювання нормативне, якраз призводить до того, що знайти винуватого того чи іншого підприємця і забрати, відповідно повернути до держави ці кошти є великою проблемою. Так-от в результаті ми ще раз наголошуємо на тому, що обов’язково треба внести зміни до відповідних законів, які би могли сьогодні цю проблематику врегулювати.
Михайло Косів.
Михайло Косів, фракція партії „Реформи і прядок”. Шановний Володимире Якович, ми вперше наступили на оці граблі державних гарантій за позики в 91 році, коли був взятий, взята позика на програму кукурудзи американської, хімікатів і так далі. Ну, і з 91 року пройшло, ви бачите який час, а ми постійно, постійно, ну, підставляємо державу під такі ситуації, що ті, хто беруть міжнародні кредити, потім їх не віддають. Ви самі назвали цифру 48%, які не можуть бути повернені. Так-от те, що питав Іванчо. Чи не варто було б систематизувати, по-перше, хто бере. По-друге, наскільки я пам’ятаю, то Верховна Рада не дає згоди, як правило, на такі кредити, так хто дає цю згоду, як це все.
Дякую. Абсолютно слушне зауваження. Давайте я почну, можливо з деякої такої тези. Я, не дивлячись на те, що особисто і слідча комісія, коли цим займалася, ми прийшли до висновку, що кредити видавати слід і в подальшому. Уявляєте собі? Чому? Тому що, в принципі, сьогодні держава має серйозні позиції, пов’язані з проблемою енергобезпеки, як приклад. І єдиний спосіб, який сьогодні можна було б залучити кредити для того, щоб можна було б зробити структурну перебудову економіки з метою зменшення енерговитрат, це в тому числі кредити під гарантії. Але схема, яка була розроблена і яка призвела до такої ганебної практики, якраз не дозволяла взагалі, в принципі, віддати ці кредити. В чому суть тієї схеми і що ми пропонуємо вдосконалити. Схема була наступна. Умовно кажучи, підприємець їхав в Італію, брав відповідно товарний кредит і розміщав його в себе на виробництві в Україні, а держава виступала просто гарантом. Пропозиція наша наступна: удосконалення цієї схеми. Будь ласка, нехай домовляється з відповідним товарним покриттям будь-якої країни, але цей кредит повинен гарантувати комерційний банк України, будь-який комерційний банк. А держава вже несе відповідальність, тобто він несе відповідальність перед державою, а вже комерційний банк відповідно вже буде розбиратися з тим чи іншим підприємцем. І таким чином, якщо ми цю схему удосконалимо, тоді немає ніяких проблем в плані залучення коштів, в тому числі під кредити, під гарантії. Більше того, я вам скажу, що сьогодні не дивлячись на таку ганебну практику, Україна має серйозні позиції щодо державного боргу. Ми маємо сьогодні відношення боргу до внутрішнього валового продукту менше 20 відсотків, відповідно ми можемо сьогодні нарощувати борги, не дивлячись на те, що є певна проблематика.
Сергій Дорогунцов.
Спасибі. Адаме Івановичу, прошу передати слово народному депутату Новаку.
Володимир Новак.
Володимир Новак, фракція Комуністичної партії України. Шановний Володимире Яковичу, я зрозумів з вашого звіту, звіту комісії, що в Україні цивільно-правові відносини по наданню гарантії держави, були підмінені адміністративними, по суті діла, методами. Тобто, хто ближче до влади, той прийшов, вирішив питання, взяв кредит і повісив його на державу. От вам не здається, що це одна із схем пограбування держави? Це перше питання. Друге, комісія вносить пропозицію про створення ще якогось органу, який буде повертати ці кредити, тобто такого мобілізуючого центру, так прозвучало у вас. У нас що, не вистачає, у нас є Державна податкова інспекція, адміністрація вірніше. Нам, що не вистачає влади? І не вистачає можливостей податкової адміністрації? Чому ми.
Дякую за запитання. Я постараюся коротко відповісти. Перше. Будь-яке рішення по видачі кредитів надавалося за умови ратифікації відповідного кредиту Верховної Ради. Друге. На жаль, але сьогодні немає органу, я знаю, що останнім чином вже відповідно при Департаменті державного боргу утворюється певна група, яка займається поверненням цих кредитів. Але зважте на те, що якщо в підприємця є неповернутий кредит ціною 50 мільйонів доларів, то юридичній службі сьогодні достатньо для того, щоб утворити будь-які юридичні перепони, щоб цей кредит не повертався. Відповідно, якщо ми утворимо робочу групу, яка буде, з одної сторони, мати юридичні підстави цим займатися і мати грошові підстави цим займатися. Ви в бюджеті 2005 року перший раз за моїм наполягання, в тому числі ми вклали таку норму, щоб не просто Державна податкова адміністрація займалася поверненням цих кредитів, а ще б мала фінансову підтримку цієї проблематики, як це не дивно звучить, але неменше 5 відсотків цієї суми виділити на юридичне супроводження. Тому що ціна питання подекуди визначається мільйонами і мільйонами доларів. І сьогодні найняти юриста, в тому числі за державні кошти дуже і дуже складно.
Так, обговорення питання завершено. Є у нас проект постанови за номером 8603, давайте будемо приймати його. Я ставлю на голосування проект Постанови Верховної Ради про Звіт Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради по вивченню ситуації щодо погашення заборгованості перед державою за кредитами наданими підприємства і під гарантії держави. Проект за номером 8603. Прошу голосувати. Так припинимо роботу комісії, проголосуємо і скажемо, подякуємо комісії. [[12:10:09]] За-206 Іванчо, мікрофон там, якась пропозиція є мудра.
Шановний Адаме Івановичу! У другому пункті нашої постанови записано наступне: „Верховній Раді України звернутися до Комітету з питань фінансів”. Це ж. Зобов’язати Комітет з питань фінансів і так дальше. Верховної Ради буде звертатися до комітету. Чисто редакційна правка. Я прошу врахувати.
Іване Васильовичу. Якщо ви не заперечуєте, ви абсолютно праві, запишемо: „Комітету з питань фінансів і банківської діяльності терміново розглянути проект Закону України про державний борг України у другому читанні”. Самойлик, будь ласка.
Шановні колеги! Це так, пригладили, для галочки і більше нічого. А я пропоную внести пропозицію дати доручення Генеральній прокуратурі, по-перше, комісії направити у Генеральну прокуратуру всі матеріали, які є, і Генеральній прокуратури, безумовно, розглянути ці матеріали і вжити заходи повинна. А то ми самі собі даємо завдання, закони, закони. Це дуже хорошо. А хто буде відповідати за розбазарювання і за те, що заручником всього цього стала держава, а значить і громадяни України? Тому я пропонувала обов’язково включити пункт щодо доручення Генеральній прокуратурі України.
Шановні колеги! Давайте так поступимо, що ми другий пункт конкретизуємо, як Іван Васильович сказав, а замість третього пункту [[комісія і без нас це робитиме, допустимо]] написати, що комісії направити матеріали одержані в ході роботи в Генеральну прокуратуру для вжиття необхідних заходів відповідно до чинного законодавства. Прошу голосувати з такими уточненнями, як постанову. [[12:12:41]] За-239 Постанова прийнята. Дякую. Так, шановні колеги, давно ми не виступали з заявами. Тому чотири фракції хочуть цим скористатися. Просять перерви Народний Рух і "Наша Україна" і Народний блок Литвина і Народна партія. Так, від Народного руху і "Нашої України" хто виступає? Ткаленко, будь ласка, три хвилини.
Олександр Ткаченко, фракція Народного Руху України. Заява фракції Народного Руху України про необхідність приведення до світових розцінок орендної плати за базування на території України Чорноморського флоту Російської Федерації. Перебування потужного військового угруповання іноземної держави Чорноморського флоту Російської Федерації на території України безпосередньо впливає на політичні, економічні інтереси та створює додаткові ризики для національної безпеки нашої держави. Всупереч підписаній Угоді про параметри поділу Чорноморського флоту Російська Федерація самовільно захопила і використовує на безоплатній основі 75 земельних ділянок площею більше 150 гектарів та 86 об’єктів флотської інфраструктури. Значну частину з них військове командування здає в суборенду комерційним фірмам. Потрібно зазначити, що оплата за перебування російської бази на нашій території складає щорічно трохи більше 97 млн. доларів США, що не відповідає світовій ціновій практиці і знижена в кілька десятків разів. Для прикладу, за оренду набагато меншою за потужністю бази в Німеччині Сполучені Штати Америки виплачують до двох мільярдів доларів щорічно. За підрахунками наших військових фахівців Україна за найнижчими оцінками кожного рок втрачає до трьох мільярдів доларів. А за вісім років офіційного перебування російської військової бази вже недорахувалася в наш бюджет 20 млрд. доларів. Варто також додати, що Російська Федерація відмовлялася і відмовляється здійснити оплату оренди території з 91-го по 97-й рік. А це 4591 об’єкт і більше 20 тис. гектарів території, на яких розміщується російський чорноморський флот. З ініціативи членів фракції Народного Руху України у Верховній Раді на розгляд парламенту було внесено проект Постанови про утворення Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України для вивчення стану виконання базових угод про статус та умови перебування Чорноморського флоту Російської Федерації на території України. Однак, в українському парламенті є сили, які не відстоюють національні інтереси і блокують включення цієї постанови до порядку денного сесії. Фракція Народного Руху України вимагає від ради національної безпеки і оборони, Верховної Ради, уряду України впорядкування правових відносин та приведення у відповідність світові ціновій практиці орендної плати за базування на нашій території російської військової бази. Вважаємо, що вирішення зазначеної проблеми може стати серйозним важелем в двосторонніх переговорах між Україною і Росією в газових питаннях. Дякую за увагу.
Шановні колеги, я думаю, чим більше таких заяв, тим тепліше нам зимою буде. Так, будь ласка, хто? Сятиня. Не кричіть, будь ласка, зірвете голос і нерви свої. Вони вам ще пригодяться. Попереду ж вибори.
Дякую. Михайло Сятиня, 74 виборчий округ, Закарпаття, фракція Народної партії, Народний Блок Литвина. Шановний Адам Іванович! Шановні народні депутати! Шановні виборці! Кадрова політика нової влади неодноразово була предметом серйозної критики. Фракція Народної партії публічно вимагала від Президента покласти край переслідуванням за політичними мотивами і кадрові вакханалії з брутальним порушенням конституційних прав людей, яке твориться на місцях. Однак, нічого принципово не міняється. Я сьогодні змушений привернути увагу глави держави як гаранта додержання Конституції України і прав і свобод всього українського суспільства до ситуації, що склалася у найвіддаленішому гірському районі Закарпатської області Воловецькому. Сьогодні обласна влада організувала потужний пресинг головному лікареві районної лікарні Василеві Степанчуку. Ще влітку обласне начальство пред’явило ультиматум – або ти виходиш з лав Народної партії і очолюєш виборчий штаб „Нашої України” або звільняєш крісло головного лікаря. Я хотів би зауважити , що у цьому гірському районі в силу специфіки зони ризикованого проживання авторитет головного лікаря є особливо високим. Василь Степанчук у районній лікарні пропрацював 22 роки. Останні три роки на посаді керівника районної лікарні. Його добре знають і шанують у кожному селі. Парадоксально, але цей фактор сьогодні працює проти нього. „Нашаукраїнська” закарпатська влада не хоче мати такого потужного конкурента. Вона реанімувала сталінщину з її гаслом: „Хто не з нами, той проти нас”. Ця політика в Воловецькому районі уже відкрила список жертв. Після абсолютно безпідставного звільнення з посади наклав на себе руки директор школи у селі Гукливе Воловецького району Закарпатської області. Хто, дозвольте запитати, нестиме відповідальність за доведення до самогубства педагога? Цей трагічний випадок, на жаль, так і не став уроком для нової влади на Закарпатті. З ініціативи губернатора, чию вказівку взяв під козирьок завідуючий облздороввідділу пан Турянчик проти Степанчука сьогодні потужно працює вся адміністративна машина. Лише за 20 днів у вересні у Воловецькій районній лікарні побувало 12 бригад перевіряючих. По суті, лікарня зараз живе в режимі ревізії і страху. Сьогодні лікарня, що обслуговує 25 тисяч мешканців в районі, на місяць має всього п’ять тисяч гривень на ліки. Цих грошей не вистачає навіть для наркозу хірургічних операцій. На ліжко у Воловецькому районі бюджет виділяє менше двох гривень на добу, на харчування хворих – лише 80 копійок. У зимовий період добиратися з гір до лікарні є проблемою з проблем, але цього не хочуть знати в Закарпатській обласній держадміністрації. Шановні колеги, фракція Народної Партії обурена фактами брутального переслідування за політичними мотивами Василя.
Перервалися. Тепер продовжуємо звіти. Слухається звіт Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради з питань розслідування фактів порушення прав громадян на свободу совісті. Голова комісії Сулковський Павло Гнатович. Ширко з мотивів, будь ласка, зараз.
Шановний Адаме Івановичу, шановні депутати! Юрій Ширко, Українська Народна Партія і член тимчасової комісії, звіт якої поставлений в порядок денний і має розглядатися. Я хотів би сказати про те, що на засіданні комісії були присутні лише 5 членів із 15, коли був поданий, так званий, звіт. Комісія працювала абсолютно упереджено. Мене. Як члена двічі не попереджували про цю комісію і я, з певних причин, один раз був присутній, бо я дізнався від інших осіб, що було засідання цієї комісії, а інший раз і не був присутній. Тому я вважаю, що абсолютно не коректно розглядати постанову від комісії, яка підписана лише чотирма депутатами, членами цієї комісії із 15. Дякую.
Шановні колеги, давайте ми ще до постанови не дійшли, заслухаємо звіт. Коли будемо обговорювати постанову, коли будемо обговорювати постанову, там є і окрема думка, і Косіва заслухаємо, і ми будемо визначатися. Все визначається голосуванням, а не галасуванням. Будь ласка, 7 хвилин прошу.
Дякую. Шановний Адаме Івановичу, шановні народні депутати, шановні громадяни України, православні віруючи, звіт тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань розслідування фактів порушення права громадян на свободу совісті, яка була утворена Верховною Радою 3 листопада цього року, коли на Рівненщині, зокрема, і інших регіонах України виконавча влада стала прямо, цинічно і відверто втручатися в церковні справи і все це призвело до довгострокових конфліктів серед віруючих православних. Тимчасова слідча комісія Верховної Ради України з питань розслідування фактів порушення права громадян на свободу совісті, вивчила матеріали щодо причин загострення міжконфесійних відносин, майже, у п’ятнадцяти регіонах України, зокрема, Донецькій, Житомирській, Херсонській, Київській, Сумській, Тернопільській, Рівненській та інших областях України. Комісія ретельно підійшла до розгляду усіх без вийняту скарг та заяв. Комісія Верховної Ради України залучала до розгляду даних звернень Генеральну прокуратуру України, Міністерство юстиції України, Державний департамент у справах релігії та інші державні органи і структури, яких стосувалися ці проблеми стосовно порушення права громадян на свободу совісті. Комісія разом з вище переліченими органами та структурами провели відповідну роботу, встановили, дійсно, ряд фактів порушень Конституції України та законів України з питань порушення права громадян на свободу совісті. Якщо за висновками у Донецькій, Житомирській, Херсонській, Сумській та інших областях дійсно мають конфліктні ситуації серед віруючих громад УПЦ та УПЦ Київського патріархату, і фактично не виявлено у цих регіонах прямого втручання органів виконавчої влади, то у Рівненській та Тернопільській областях дійсно мають місце грубі та системні порушення Конституції України та законів України з права громадян на свободу совісті. Дослідивши зібрані докази, комісія інформує вас, шановні народні депутати і український народ про наступне. Рішення Тернопільської обласної державної адміністрації, яким є голова пан Стойко, має упереджений характер щодо релігійних громад УПЦ. Прикладом дії місцевої влади у міжконфесійних конфліктах, що виникають навколо майна канонічної української православної церкви, може слугувати ситуація, яка склалася у селі Рохманів Шумського району Тернопільської області. У селі триває міжконфесійний конфлікт навколо користування культовою спорудою храму Святої Трійці, де під парламентом практично вже півроку палатка стоїть православних віруючих з цієї проблеми. Релігійна громада УПЦ є законним користувачем вже більше, ніж півсторіччя. Голова Тернопільської обласної державної адміністрації пан Стойко приймає незаконне розпорядження від 20.04 цього року за номером 180 про введення позачергового користування храмом релігійних громад УПЦ та УПЦ київського патріархату. 18.05 цього року також Тернопільська обласна державна адміністрація, голова Стойко, приймає незаконне в чергове розпорядження за номером 246, яким взагалі позбавляє права користування храмом релігійну громаду УПЦ, відміняє рішення Тернопільського облвиконкому №301 від 26 грудня 91 року. В час, коли триває судове оскарження розпорядження Голови Тернопільської ОДА від 20.4 цього року №180, проведення почергового користування храмом релігійною громади УПЦ та УПЦ КП, село Рохманів, на виконання зазначеного розпорядження Голови Шумської районної державної адміністрації пана Петрука приймає цей пан низку рішень відверто кримінального характеру, ігноруючи закони, які охороняють право власності. Громада УПЦ є законним користувачем культовою спорудою і законним власником майна, яке в ній знаходиться. Дана районна адміністрація проводить інвентаризацію майна релігійної громади УПЦ без жодного на це права, навіть за відсутності представників законного власника, зриває в храмі замки і дає дозвіл відправляти релігійні обряди у храмі Святої Трійці села Рохманів релігійній громаді УПЦ Київського патріархату. Головою Рівненської обласної державної адміністрації, паном Червонієм було видано більше 30 розпоряджень за період з квітня по листопад місяць цього року, що стосуються релігійних громад УПЦ та УПЦ КП. Видано незаконне розпорядження від восьмого, четвертого цього року №135 про передачу культової будівлі Преображенської церкви смт. Оржів рівненського району в користування місцевій громаді УПЦ КП. Видано незаконне розпорядження від п’ятнадцятого, четвертого цього року №149, незаконне розпорядження видано від двадцять сьомого, п’ятого цього року № 230, від дев’ятого, дев’ятого цього року № 413, від дев’ятого, дев’ятого цього року №415 розпорядження, 417, 497, від двадцятого, десятого цього року № 498 про реєстрацію змін та доповнень до статуту релігійних громад на підставі якого передано Святовоскресенську церкву релігійної громади УПЦ Київського патріархату міста Острога. Ось тут, біля цього храму якраз і почалася битва двох громад, не дивлячись на те, що Верховна Рада України утворила Тимчасову слідчу комісію з питань розслідування фактів порушення права громадян на свободу совісті, Червоній видає восьмого числа розпорядження номер 533 і в черговий раз порушує Конституцію та закон України. Згідно із зазначенням розпорядження голови облдержадміністрації, релігійним громадам УПЦ КП було передано незаконно майно, культові будівлі, дзвіниці тощо, яке багаторічно використовувалося релігійними громадами УПЦ на підставі рішень виконкому обласної ради та відповідних цивільно-правових договорів.
Все. Так, будь ласка, запишіться на запитання. 10 хвилин, Віктор Турманов.
Адам Иванович, прошу передать моему коллеге Сухому.
Ярослав Сухий, мікрофон.
Дякую. Ярослав Сухий, Запоріжжя, „Регіони України”. Шановні колеги, шановний Адаме Івановичу, перш за все, я категорично заперечую проти інсинуацій з боку деяких членів, яких ніхто на засідання комісії не зобов’язаний привозити. На останньому засіданні кворум був, хоча, безумовно, і не стопроцентний, як у всіх тимчасових спеціальних слідчих комісіях, документи про це в секретаріаті. Це перше. Друге, скажіть, будь ласка, Павло Гнатовичу, ці дані, які ви нам щойно наводили про грубі порушення закону, про грубі порушення конституційних прав громадян Тернопільської, Рівненської, Київських областей. Звідки ви взяли ці дані, чиї це висновки, зацитуйте, будь ласка, нам джерела, звідки ці висновки, які державні органи, органи державної влади визнали таке рішення? Це одне питання. І пропозиція, Адаме Івановичу, я пропонував би, як член комісії, сьогодні за цей проект постанови не голосувати, це проект постанови вносить не комісія.
Микола Носенко.
Дякую. Хочу вам, Ярославе Михайловичу, дати відповідь. Звідки ми це брали? Хочу вам сказати, я говорив, що ми підключали до перевірки не. практично не хотіли ми від комісії їхати групою там до громад і, дійсно, робити якийсь чергові, значить, сварки і так далі. Ми направляли відповідні органи, прокуратуру і так далі. От вам читаю. „Перевірка Генеральної прокуратури дає такий висновок, підтверджує: так відповідно до листа Генеральної прокуратури від 24.11 місяця цього року за номером 07/1/1 і так далі встановлено, що при виданні розпоряджень, про які йдеться мова, в Рівненській області не враховані, та в Тернопільській, чинні охоронні договори, зазначені розпорядження всупереч, чинному законодавству не погоджені з релігійними громадами УПЦ”. Відповідно до листа прокуратури Рівненської області від 22.11. цього року встановлено, що Рівненську обласну державну адміністрацію судами різних рівнів залучено в якості відповідачів з питань, пов’язаних з виданням вище викладених розпоряджень. Відповідно до листа прокуратури Рівненської області також встановлено, що стосовно Свято-Успенської церкви в селі Дорогобуж укладено безстроковий договір з релігійною громадою УПЦ, який не було розірвано і тут же передано Київському патріархату. І хочу вам сказати, що постановами та ухвалами суддів відповідно до постанови Рівненського міського суду в листопаді місяці цього року визнано незаконним розпорядженням Рівненської обласної державної адміністрації від 15.04. цього року номер 149 та розпорядження від 27 цього року номер 230 „Про передачу культових будівель села Милосів Рівненського району та село Завозів Острозького району Рівненської області” визнано як незаконні. Довідкою про результати комплексного вивчення робочою групою Міністерства юстиції України за дорученням уряду причин загострення міжконфесійних відносин у Рівненській області дана довідка підписана представниками МВС України, Міністерством юстиції України та Головного управління державної служби України і підтверджує незаконність дій голови Рівненської обласної державної адміністрації Червонія Василя Михайловича щодо передачі майна УПЦ у користування УПЦ Київському патріархату. Дякую.
Микола Носенко.
Микола Носенко, фракція Комуністичної партії України. Прошу передати слово колезі Кухарчуку Миколі Андрійовичу.
Мікрофон Миколи Кухарчука.
Кухарчук, фракція комуністів. Шановні народні депутати! Як співголова комісії хочу доповнити звіт таким фактом. Голова Рівненської облдержадміністрації Василь Червоній, втілюючи в життя свій сумнозвісний проект Закону про люстрації без погодження з Державним департаментом у справах релігії Мінюсту у вересні цього року звільнив з роботи начальника відділу у справах релігії Соколовського. Мін’юст на це порушення у кадровій роботі і у підвідомчій службі не зреагував. Тому Червоній, відчувши безконтрольність зі сторони вищих урядових структур, призначив на цю посаду, зверніть увагу, священика УПРЦ Київського патріархату Маренича і знову ж таки без погодження з Держдепрелігії. У зв’язку з цим питання до вас, Павле Гнатовичу. Як допомагали у роботі комісії державні органи, які зобов’язані самостійно, без нагадування депутатських запитів і звернень, добиватися повного виконання. ­СУЛКОВСЬКИЙ В.Г. Дякую. Хочу вам сказати, що із довідок Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури я, дійсно, хотів би подякувати Генеральному прокурору пану Медведьку, Генеральна прокуратура на другий день звернула увагу і почала працювати над встановленням фактів, які відбувалися з приводу цих проблем. Що стосовно Міністерства юстиції, то хочу сказати, що пан головатий, міністр, дійсно, недобросовісно віднісся до цієї проблеми. Мені як голові комісії приходилося двічі з прохання зустрітися з ним, визначитися, як працювати, щоб допомогли, навіть після того, коли я не міг по дзвінку зустрітися, я особисто прибув у приймальню, чекав майже годину, і пан Головатий, будучи у кабінеті, що голова комісії Верховної Ради з цих питань просив на одну хвилину, і він не прийняв мене. І тому скажу, що саме найгірше Міністерство юстиції відносилось до розгляду цих справ. Але, не дивлячись на те, хочу вам сказати, що Генеральної прокуратурі, із запізненням Міністерства юстиції, Держдепартаменту з цих питань у зазначених діях голови Рівненської обласної державної адміністрації факти засвідчують і підтверджують: незаконні розпорядження вбачають, оці системні, які видавались Василем Червонієм тягнуть за собою ознаки службових злочинів, передбачених частиною два статі 161, частини другої статті 364, частини третьої статті 365, частини другої статті 376, частини другої статті 382 Кримінального кодексу України. І тому хочу сказати вам, шановні друзі, що ці висновки дійсно ми повинні прикріпити ще й постановою Верховної Ради України.
Олександр Бандурка.
Шановний Павло Гнатовичу, факти, які ви називаєте, вони вражаючі і підтверджені не тільки матеріалами вашої комісії, а офіційними документами правоохоронних органів. Тому в постанові я б рекомендував отут те, що ми адресуємо Генеральній прокуратурі, не здійснити перевірку фактів, представлених Тимчасовою слідчою комісією, ці факти вже перевірені, в тому числі і прокуратурою, а записати так: реагувати у відповідності з чинним законодавством на факти порушення законності – і дальше по тексту, представлених Тимчасовою слідчою комісією. Реагувати зобов’язати прокуратуру, а не перевіряти ще раз те, що вже 10 раз перевірене. Дякую.
Дякую. Можна, дійсно, погодитися, слушна пропозиція. І я вважаю, що сьогодні, Адаме Івановичу, дійсно, проект постанови зареєстрований, розданий вам, шановні народні депутати, і тому я хотів би на завершення також. Думаю, що перший пункт – звіт комісії прийняти до відома. Другий пункт – відзначити наявність випадків. Третім пунктом рекомендувати Президенту України звільнити з займаної посади голову Рівненської обласної державної адміністрації Червонія у зв’язку з системними порушеннями ним Конституції України і законів України з питань порушення прав громадян на свободу совісті. І думаю, ви погодитесь з четвертим. Поскільки там є несистемні порушення, але є випадки у Тернопільській області, рекомендувати Президенту України притягти до відповідальності голову Тернопільської обласної державної адміністрації Стойка та голову Шумської районної державної адміністрації Тернопільської області у зв’язку з також порушенням ними Конституції України і законів України.
Іван Іванчо.
Дякую, Адаме Івановичу. Шановний доповідачу, як колега, хотів би зауважити, що ваша поведінка на трибуні Верховної Ради носить упереджуючий характер до Стойка і Червонія, з якими ви в обіймах йшли на вибори під „Нашою Україною” у Верховну Раду. Інший час прошу передати народному депутату Ратушному.
Мікрофон Михайла Ратушного. Ваш мікрофон не ввімкнутий, тобто картка не працює.
Дякую. Шановні колеги, я родом з Тернопільщини, знаю ситуацію в Рахманові Шумського району. Я вам скажу, ситуація там дуже проста. За аморальну поведінку, бабництво, п’янство священика селяни вигнали з села. Московського патріархату. І читати 4-ий пункт про те, що там когось хтось треба притягувати – це не зовсім правильно. Раз. У мене питання до доповідача, яке вже звучало. чому ви своє особисте протистояння з Червонієм переводите в площину розпалювання міжрелігійної ворожнечі? Раз. Друге питання. Чому ви не бачите спалених греко-католицьких церков в центрі Києва, недопущення греко-католикам відправляти свої., ситуації з Київським патріархатом на Східну Україну? Невже ви не розумієте, що ваша сварка з Червонієм не варта того вогнища, яке ви розпалюєте?!
Дякую. Хочу дати відповідь так. Ніяких абсолютно упереджень у мене абсолютно немає і не може бути. І я просто чесно і відверто і перед вами, і перед Богом це обіцяю вам. І, будь ласка, докажіть мені хоча один приклад, де в мене є і було в період роботи комісії упередження. Щодо останнього виступаючого. Хочу вам сказати, шановний пане Української Народної Партії. Ви член цієї політичної сили, яку я дуже поважаю, лідера Юрія Івановича Костенка. І коли Юрій Іванович Костенко буквально пару тиждень назад сказав, що такі як Василь Червоній і Євген Жовтяк – це є патріоти і з ними можна будувати Україну, то я хочу вам сказати так, що якщо Юрій Іванович, лідер, якого я поважаю, і хочу вам сказати, що якщо він буде захищати ці грубі, цинічні порушення політиків, як Червонія і Євгена Жовтяка, то я хочу сказати: ганьба цій політичній ідеології, цій партії, яка хоче побудувати майбутнє в Україні. Ніколи не буде в Україні миру, спокою і консолідації! Буде ворожнеча! І черговий раз такі недолугі політики, як Червоній, Іван Стойко, Євген Жовтяк, приведуть до втрати незалежності нашу Україну. На завершення хочу сказати, Адаме Івановичу, вам. Подякувати від імені фракції Парті „Регіонів України”, всім народним депутатам України, що ми дійсно принесли поздоровлення і побажання віруючим православним і всьому українському народу, що ми створили цю комісію і заспокоїли український народ і православних віруючих, і дали можливість їм сьогоднішнім нашим рішенням і комісією спокійно зустріти Новий рік, Різдво Христове. І ми переконані, що православні оцінять нашу поведінку, народні депутати, і нам подякують за це, що ми дійсно за консолідацію, що ми хочемо дати можливість їм спокійно молитися Богу за свої родини і за нашу прекрасну Україну! Слава Україні! Слава нашим православним віруючим, ми вас захистимо і дамо бандюгам втручатися у церковні справи! Це повинен слухати Ющенко, який обіцяв, що буде захищати спокій в Україні, дасть можливість православним всім, між конфесіям вільно і спокійно служити Богу. Дякую.
Дякую. Так, до постанови є пропозиція про неприйнятність окремих пунктів, 3 хвилини, будь ласка, Косів.
Шановні колеги, після цієї абсолютно психічно неврівноваженої думку, я намагатимусь висловити лише, так би мовити, законодавчі норми. Отже, зміст пунктів 3 та 4 проекту постанови є неприйнятними, факти про ніби-то порушення Конституції, законів України головами Рівненської та Тернопільської адміністрацій Червонієм і Стойком, а також головою Сумської районної адміністрації, а тим більше, системні, можуть бути встановлені лише у судовому порядку. Тимчасом, що стосується Тернопільської області жодного висновку суду немає. Конфлікт є, справді, досить складним, а порушення законодавства мали місце з боку багатьох учасників конфлікту, але не лише державних службовців. Тому виділяти у цій постанові лише представників влади є неправомірним. Неприйнятним є і зміст пункту 7 проекту постанови, серед заходів, передбачених проектом є пропозиція Генпрокуратури: посилити нагляд за дотриманням законодавства України щодо свободи совісті а діяльності релігійних громад, пункт 6. Ця пропозиція не має обмеження в часі, а отже продовження заходів, фактично, є спробою зробити тимчасову комісію постійною. Як що ж в такій ситуації контроль за дотриманням цієї постанови буде здійснюватися оцим нашим головою, який доповідав постанову з цієї трибуни, можна тільки собі уявити, що буде робитися в окремих областях, в тому числі і в Рівненській області. Отже, я пропоную, по-перше, в такій ситуації, в такому контексті постанову приймати неможливо. А якщо і вдаватися до її прийняття, то категорично три пункти, пункти 3, 4, 7 і пункт 2-й слова „посадовим особам місцевих органів виконавчої влади” замінивши просто „осіб” ще можна розглядати. Але названі мною пункти 3,4 і 7 треба виключити. І останнє. Ярослав Михайлович Сухий, та я ж був на засіданні цієї, останньому засіданні комісії. Нас разом із вами було таки справді всього тільки 5. І останнє. Я уважно прочитав рішення судів. Вони не можуть вважатися остаточними. На превеликий жаль, наші суди також дуже часто не знають Закону про свободу совісті, релігійні організації, я є одним із авторів цього закону, я знаю його вимоги. Отже, якщо культова споруда не є у приватній власності, її можна передавати на почергове.
Дякую. Я ще раз повторюю, окремі думки висловив Косів. Не буде більше ніяких. Авторе, присядьте, будь ласка, поки що присядьте, бо ви вже дуже захватили багато сьогодні це. Сухого згадували. Будь ласка, мікрофон. Називали прізвище Сухого, Михайло Косів називав.
Дякую. Я маю право на репліку, прізвище моє називалося. Я Михайлу Васильовичу дякую, що він прізвище називав не у негативному змісті. А я хочу підтвердити його слова, що кворум дійсно був, але не було стопроцентної явки, як це дуже часто буває під час засідання інших тимчасових слідчих комісій. А пана Ширка, ми не зобов’язані носити, возити, привозити, обсипати його квітами. Він, якщо національно свідомий депутат і активний спеціаліст і., то він мав би сам приходити, а не ми його мали шукати. І останнє. Шановні колеги, давайте перестанемо займатися регламентним чистоплюйством там, де немає ніяких причин для цього. Я думав, що сьогодні буде серйозна розмова з боку наших опонентів стосовно того, як зробити так, аби органам державної влади не кортіло влазити в міжконфесійні стосунки і підбурювати людей до бунтів всіляких, немає святішого, ніж забезпеченням миру, спокою і стабільності. Це для кожного політика. Тому я, Адам Іванович, пропоную в зв’язку з резонансом цієї комісії, в зв’язку з відсутністю депутатів сьогодні, перенести.
Ще раз повторюю, немає такої регламентної норми, щоб в зв’язку з відсутністю депутатів не ставити на голосування. Ви більше ніж треба вже виступали сьогодні. Помовчіть, помовчіть. Я ставлю на голосування про прийняття за основу постанови „ Про звіт Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради з питань розслідування фактів порушення прав громадян на свободу совісті”, реєстраційний номер 8578. Прошу голосувати. [[12:48:50]] За-173 Була про неприйнятність окремих пунктів, тому я ставив про, за основу, а не в цілому, а потім пішли б по пунктах. З мотивів запишіться. Так, будь ласка, 3 хвилини, Комар.
Прошу передати слово Сулковському, Адам Іванович.
Мікрофон Сулковського, будь ласка.
Шановний Адаме Івановичу, ми уклінно, автори цього проекту постанови, просимо вас, все-таки ми і просили, щоб його не виносити, дійсно, в залі народних депутатів дуже мало. Бажаючих підтримати цю постанову є багато депутатів, тому ми будемо як автори виносити цю постанову на наступний пленарний тиждень і, думаю, що народні депутати нас в цьому підтримають. Всі решта звинувачень, які сьогодні проходили, це цинічні прихильники, лизуни Василя Червонія, які не живуть за своєю думкою, а тільки його думкою. Вважаю це - ганьба нашій Західній Україні, що мають таких недолугих політиків, які тільки ганьблять Україну перед усім світом, в першу чергу, перед своїм українським народом. Ганьба!
Микола Кухарчук.
Кухарчук, фракція комуністів. Прошу передати слово Самойлик Катерині Семенівні.
Будь ласка, мікрофон Самойлик.
Шановний Адаме Івановичу, шановні колеги. Ми все-таки звертаємось до вас, питання не таке просте, як на перший погляд здається. І я просила б, щоб ми перенесли голосування на слідуючий пленарний тиждень. Це по-перше. По-друге, не треба „нєкать”, як баба Параска ваша у всьому апельсиновому, то вибачте, як ви за нею там бігали, хоч можливо вона не варта нічого. А коли стоїть священик, людина, яка голодує вже поспіль два місяці біля стін Верховної Ради України тільки тому, що він захищав закон, тільки тому, що він захищав віру православну, то значить можна на це все наплювати і розтоптати. Я взагалі вважаю, що нам потрібно звернутись до Ради Європи щодо переслідувань.
Олександр Бандурка.
Шановний Адаме Івановичу, шановні народні депутати, пристрасті розпалилися і певно є підстави, питання дійсно непросте. Є пропозиція, все-таки постанову треба доопрацьовувати, ряд і в запитаннях звучало пропозиції і у відповідях було. Може нам таке зараз прийняти рішення про доручення комісії доопрацювати з урахуванням обговорення, а на слідуючій неділі прийняти постанову.
Віктор Таран.
Віктор Терен, Блок Юлії Тимошенко. Шановні колеги! Абсолютно прав Адам Івановичу, коли говорив, що такого чуда, щоб перенести голосування, і ще щось інше в зв’язку і з відсутністю депутатів в сесійній залі – це ноу-хау парламенту, ноу-хау Регламенту цього просто не може бути. Навіть, якби цього не хотілося. Але ж не перебивайте мене, будь ласка, але, що я хотів сказати, що, взагалі, сьогодні славний день. Спочатку ганьбили український уряд за те, що він. намагається захищати все-таки Україну. за газ. Сьогодні, значить, говорили, що все погано з церквами в Західній Україні, а на Сході все так дуже добре. І я розумію, чому це. Очевидно, що сьогодні день народження Сталіна. І тому я всіх людей з цим хочу привітати.
Трошки ви попутали дати. Так, трішки спутали дати. Так, будь ласка, з мотивів завершено. Значить, в зв’язку з тим, що, скільки членів комісії 15? 15, 20. На засіданні комісії було 5. Скільки? Значить комісія нехай збере в повному збере кворум комісія. Нехай розгляне на своєму засіданні проект постанови і винесе її на обговорення Верховної Ради. Але від імені комісії. Так, шановні колеги, послухайте оголошення. Відповідно до статті 13 Закону України „Про статус народного депутата” та статті 4.2.2. Регламенту Верховної Ради України інформую, про вихід народного депутата України Задорожного Олександра Вікторовича зі складу депутатської фракції „Єдина Україна”. Так, шановні колеги, може хоч один закон розглянемо. Ні. Тоді дві фракції просять перерви. Хто буде виступати Шурма прошу.
Ігор Шурма, фракція Соціал-демократичної партії України [[об’єднаної]]. За дорученням Комітету з питань охорони здоров’я, материнства і дитинства я зобов’язаний довести інформацію, яка була прийнята на засіданні комітету. За період новітньої історії України нас потрясли декілька спалахів інфекційних захворювань, причиною якої була недосконала робота, в тому числі з дезінфекцією. Ми як зараз пам’ятаємо спалах вірусного гепатиту в Луганській області, спалах токсикоінфекції у Волинській області, сьогодні є спалах черевного тифу. На сьогоднішній день ми можемо говорити про те, що робота по закупівлі дезінфікуючих засобів на рівні Міністерства охорони здоров’я перетворилася, очевидно, в подію, на яку витрачається мало коштів, а ефективності ще менше. Взагалі необхідно сказати, що Міністерство охорони здоров’я – це, швидше, сьогодні Міністерство тендерів. Ще минулий міністр охорони здоров’я Поліщук три тижні після свого звільнення кожного дня ходив на роботу, аби провести максимально усі тендери, які були заплановані. Профілактика інфекційних захворювань була і залишається однією з найважливіших проблем санепідслужби. Погіршення соціально-економічної, екологічної ситуації істотно позначилось на рівні медичної допомоги, здійсненні профілактичних заходів щодо боротьби з внутрішньо лікарняними інфекціями, спалахами інфекцій. Тільки в минулому році було зафіксовано найвищий показник інфікованості на ВІЛ-інфекцію, і чисельність хворих збільшилась на 17 відсотків. За таких умов нам видається, що необхідно зробити все, аби в достатній кількості була проведена закупка дезінфікуючих засобів. Необхідно відмітити, що виробники імпортні, яким надають перевагу при проведенні закупівель, на сьогоднішній день вже не поступаються аналогам українським. Хотів би наголосити на тому, що сьогодні розробкою вітчизняного виробництва „Медікому” є анолітний тральний АНК. Хотів би сказати, що його закупка у 16,5 разів є нижчою від ціни закордонної і придбання дозволить скоротити бюджетне фінансування на 160 мільйонів гривень. протягом терміну експлуатації відповідних установок. Ми звертаємося до Прем’єр-міністра України, до міністра охорони здоров’я аби він при проведенні відповідних заходів використовував вітчизняних товаровиробників, зокрема фірму „Медіком” і наші вітчизняні.
Записуємося на „Різне”. Іде запис на „Різне”. Так, будь ласка, на моніторах. Одна година. Прошу, Микола Катеринчук. Андрій Шкіль підготуватись.
Шановні народні депутати! Шановні виборці! 3 та 4 грудня 2005 року в Україні за участю представників міжнародної спільноти, громадських організацій проведені вітчизняні. адвокатських компаній представників судівського корпусу України, суддів федерального суду США відбувся міжнародний форум „Право та демократія для України”, присвячений рішенню Верховного Суду України від 3 грудня 2004 року щодо встановлення результатів виборів Президента України 21 листопада 2004 року. Мета форуму – об’єднання юридичної спільноти навколо ідеї верховенства права, подолання правового нігілізму, зростання правової свідомості українського суспільства. Форум прийняв наступну резолюцію. З огляду на те, що незалежність судів є однією з головних складових принципів, на яких грунтується демократія, форум визнав діяльність держави. влади України щодо забезпечення професійно неупередженого судочинства за останні 14 років вкрай незадовільною. Вважаємо за необхідне поширювати практику, започатковану рішенням Верховного Суду України від 3 грудня 2004 року. Всі судові рішення повинні грунтуватися на принципах законності і верховенства права. Заявляємо, що підняття авторитету суду є неможливим без зміни ставлення самих суддів до своєї професії, а також без підвищення правової культури представників державної влади щодо усвідомлення статусу судового рішення та системного підходу органів державної влади до реформування судової системи. Форум висловлює занепокоєння гальмуванням процесів формування складу Конституційного Суду України, що підриває основи конституційного ладу в Україні. У зв’язку з цим, Форум звертається до Президента України як до гаранта додержання Конституції, прав і свобод людини з рекомендацією застосувати наявні в нього повноваження та положення Основного Закону відповідно до термінового завершення процедури формування легітимного складу Конституційного Суду України призначеними суддями. Підкреслюємо необхідність реформування системи юридичної освіти, підготовки суддів, підбору кадрів на посади суддів та порядку обрання, призначення на посади суддів. Така реформа передбачала б конкурсні засади, заміщення вакантних посад суддів. Закликаємо юристів до активної участі в виборчому процесі з метою забезпечення його відповідності нормам міжнародних стандартів чесних виборів та нормам законодавства України. Звертаємося до Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України з пропозицією про включення норм відповідних нормативно-правових актів для гарантування безпеки юристів у зв’язку з їх професійною діяльністю під час виборів. Звертаємося до судових органів України, ЦВК з пропозицією про затвердження обов’язкових тендерів для суддів та членів виборчих комісії, офіційних спостерігачів з питань вирішення спорів, пов’язаних з виборчим процесом. Резолюцію міжнародного форуму довести до відома Президента України, Кабінету Міністрів, Верховної Ради України, Конституційного Суду України, Верховного Суду України та громадськості. Вважати форум постійно діючим щорічним заходом, який проводиться третього-четвертого грудня та сприятиме обговоренню правниками нагальних проблем їх професійної діяльності, питань законодавства, судочинства та правової реформи. Дякую за увагу.
Андрій Шкіль. Підготуватися Василю Надразі.
Шкіль Андрій, фракція Блоку Юлії Тимошенко, Партія „Батьківщина”. Я хотів би наголосити на тому, що буквально вчора була річниця з дня, який був в 2001 році розпочалася акція „Україна без Кучми”. Звичайно, я не хочу аналізувати багато процесів, які минули з того часу, аналізувати ті гасла, які були висунуті учасниками акції, ветеранами цієї акції, що Кучма пішов, кучмізм лишився, не це для мене є головним. Для мене є головним те, що акція ця закінчилася подіями 9 березня. 9 березня, коли мирна демонстрація була спровокована спеціальними службами, коли після цього було сфальшована кримінальна справа, яка потягнула за собою абсолютно неадекватне, невиправдане покарання тих учасників, які брали участь у мирній демонстрації 9-ого березня. До цього часу не зняти судимості з 18 молодих хлопців, до цього часу між всім іншим не закрита кримінальна справа, по мені, вона продовжена Генеральною прокуратурою, помітьте до 26 березня 2006 року. Сподіваюся, що зможуть притягнути мене до відповідальності пізніше. Не знаю, але хотілося б зрозуміти, як оцінюється нинішньою владою події 2001 року? Як оцінюються нинішнею владою події 9 березня? Коли в решті решт буде дана оцінка цим подіям і знята судимість з молодих хлопців? Сьогодні, мабуть, розглянутий мій законопроект, мій законопроект про зняття судимості і реабілітацію жертв політичних репресій протягом 2001-2004 років. В мене ця з 94-ого по 2004 рік. На превеликий жаль, не дійшов час, не дійшли руки до цього законопроекту. Я сподіваюся, що руки дійдуть, бо як би там не було і які б вибори нас не чекали, я впевнений, що і Блок Юлії Тимошенко, і всі ми – народні депутати, віддамо належне тій молоді, яка не дивлячись на те, що з ними могло бути і на загрозу життю і здоров’ю, піднялися в захист демократії. Я переконаний, що час розставить все на свої місця. Але часом, інколи, часу треба допомагати. Мені приємно, що власне з ініціативи нашого блоку, з ініціативи свого часу Прем’єр-міністра було ініційовано процес початку реабілітації. Але він загальмувався початок зняття судимості, тому що цим займається Генеральна прокуратура. Я хотів би подякувати Спілці ветеранів Міністерства внутрішніх справ за підтримку у знятті судимостей. Але хотілося б, щоб до цього прислухалися і Генеральна прокуратура, і Президент України. Дякую.
Василь Надрага. Підготуватися Козаченку. Я не бачу Козаченка. Віталій Корж передає слово, Зубову підготуватися.
Василий Надрага, Народный блок Литвина. Уважаемые коллеги, уважаемые радио и телеслушатели. Хочу зачитать вам телеграмму. Уведомление: Верховная Рада Украины, народному депутату Надраге Василию Ивановичу. «Мы, жители Большой Вергунки, улиц Станичная и Суворова города Луганска, ставим вас в известность, что деньги 270 тысяч гривен, которые выделил Госбюджет на строительство подводящего газопровода закольцовки наших улиц уже закончились. Прошли траншеей 180 метров – и денег нет. Работы вообще прекратились. До наших улиц – один километр. Где же те обещанные деньги Госбюджета? Год заканчивается. Зима. Денег на уголь нет. Это специально так делается. Мы просто вымерзаем. Жители деньги вложили в уличный газопровод. Где обещанный контроль, помощь? Очень надеемся. Помогите. 500 жителей поселка, Луганск, Станично-луганский район, Мирошниченко Раиса Константивновна». Уважаемые коллеги, в чем суть проблемы? Мои депутатские запросы, которые неоднократно уже делал, касаются выделения средств на газификацию поселка Большой Вергунки Луганской области. Не помогли, к большому сожалению, эти обращения решить проблему. Министерства и ведомства, которым поручено решать этот вопрос, относятся крайне безответственно и в первую очередь Министерство финансов, которое не выделяет финансирование. Приведу пример. На программу газификации по Украине в целом должно было быть в текущем году выделено 420 миллиона гривен. Выделено всего 108. По Луганской области из 21,7 миллиона гривен выделено всего 4,8. По Луганску, по этой Большой Вергунке, где население осталось без тепла в зиму, из 2,8 миллиона гривен выделено всего 384 тысячи гривен. К большому сожалению, мы вчера тут слушали бюджет, и что бы мы не слышали, Кабинета Министров постоянно нам рассказывает, что доходная часть бюджета выполняется и перевыполняется. По факту финансирование идет на уровне 10-15% от того, что нужно. А что такое газификация? Это тепло в домах, где живут старики, где малые дети, где, к большому сожалению, нет централизованного отопления. Поэтому я прошу считать это обращение мое как депутатский запрос и считаю, что Кабинету Министров, Министерству финансов в частности надо принять все меры для того, чтобы ми обеспечили полное финансирование газификации. Зима на улице, мы не можем оставить людей без тепла, мы не можем рассказывать о том, что в бюджете денег много, а по факту на то, что касается простых, обычных людей нет элементарных, я прошу прошения, копеек, по сравнению с общим финансированием, с общими доходами бюджета, с общими цифрами, которые мы с вами слышали здесь от Кабинета Министров не единожды в части того, как хорошо у нас с доходами государства. Поэтому считаю и надеюсь, что не только депутаты Народного блока Литвина, которые заявляют о своей поддержке, но и все остальные поддержат меня в этом вопросе. Деньги нужны людям. Спасибо.
Валентин Зубов. Підготуватись, Дорогунцов передає Самойлик слово.
Валентин Зубов, фракція Блоку Юлії Тимошенко, Всеукраїнське об’єднання „Батьківщина”. Шановний Адам Іванович, шановні народні депутати, шановні наші радіослухачі, днями я отримав листа із Запоріжжя і сьогодні хочу ознайомити вас всіх з ним. Ми, пацієнти Запорізької обласної клінічної лікарні, хворі на ниркову недостатність змушені звернутися до вас як до народного депутата України за допомогою та з останньою надією на життя. Сьогодні нас залишилося 130 хворих на хронічну ниркову недостатність і кожний день у своєму житті зустрічаємо як останній через безтужне, безжалісне рішення державних службовців, членів комісії з розгляду скарг учасників процедур, закупівель за державні кошти Міністерства економіки, які позбавили нас штучних нирок. Проблема виникла відразу після подання до зазначеної комісії заказної скарги щодо проведення Запорізькою обласною клінічною лікарнею відкритих торгів та закупівлю витратних матеріалів для гемодіалізу та. діалізу. В результаті розгляду скарги 22 червня комісія, нехтуючи нашим життям, відміняє торги на закупівлю життєво необхідних для нас витратних матеріалів та задовольняє скаргу. Як смертний вирок всім хворим на хронічну ниркову недостатність - наказ Мінекономіки від 22.06 цього року за номером 177, яким затверджено рішення комісії щодо розгляду цієї скарги, міститься на офіційному сайті Мінекономіки, чим додає особливого цинізму ситуації. Ми залишилися без витратних матеріалів, необхідних для проведення гемодіалізу, специфічного очищення крові, у результаті чого ми по черзі втрачаємо життя та помираємо від ниркової недостатності. Ми неодноразово звертались з приводу цієї трагедії до засобів масової інформації, до Генеральної прокуратури України, стояли під стінами Кабінету Міністрів України та Міністерства економіки України, вимагаючи забезпечити закупівлю необхідного для нашого життя обладнання та витратних матеріалів. Проте, всі наші звернення та благання залишилися проігнорованими посадовцями, що тільки засвідчує приреченість нашого тяжкого життя. Дуже прикро, що народна влада в особі того ж Мінекономіки, яку люди обирали, стоячи та мерзнучи на Майданах під гаслами та прапорами Помаранчевої революції, знищують нас, відбирають наше закріплене Конституцією, право на життя. Чому нам не можна жити, чим ми чи наші близькі, рідні завинили перед службовцями, що нас лишають життя, адже кожен з нас не може існувати без штучної нирки? Шановні друзі, шановний Адаме Івановичу, це мова йде про біль дуже важко хворих людей і ми не маємо права залишитися осторонь. Тому я прошу мій виступ вважати як депутатський запит до Генеральної прокуратури з вимогою порушити кримінальну справу проти посадовців Міністерства економіки, які довели людей до такого стану.
Катерина Самойлик. Вернидубов передає слово, підготуватись Комару.
Шановні виборці. Вже рік, як ми живемо в помаранчевому дурмані, це рік нездійснених надій, рік руйнування системи управління, катастрофічного падіння авторитету влади, рік самолюбування, рік здачі державних інтересів України. Програма Президента – пусті словеса, які ми. чуємо щодня. А чим він відрізняється від Кучми? Той говорив про те, що в Чорнобильській зоні жити це - рай. Цей поїхав, Ющенко поїхав до Чорнобиля і сказав про те, що необхідно перетворити Україну в суцільне Чорнобильське кладовище. Практично „апельсинова влада” руйнує державну програму забезпечення молоді житлом. І вчорашнє розглядання державного бюджету – це цьому підтвердження. На черзі отримання житла стоять сотні тисяч молодих людей і лише 7 тисяч одержали ці кредити. Генієм Пинзеником запроваджена програма часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків молодим сім’ям на придбання житла. Але вдумайтеся ця кредитна ставка сягає від 12 до 20 відсотків у валюті. Таким чином, завдяки пану Пинзенику вартість квартири збільшується в два рази, ніж якщо купити її зразу. До комітету надходять повні розпачу листи молодих сімей, яких саме уряд, Пинзеник, кинув у зашморг. Молоді люди з Сум, Києва, Івано-Франківська, Дніпропетровська та Луганська не знають, що робити, бо ніхто не компенсує цю ставку. А мені здається, що можновладці спеціально через свої банки прокручують державні гроші. Молодь під час зустрічей запитує: де мільйон робочих місць, пристойна зарплата? Відкрийте очі пане Президенте! Хочуть жити не лише ваші діти, любі друзі та куми! Наша молодь гідна кращого життя. Що їм уготовлено? Безробіття. Недоступність освіти. Де ваша обіцянка: поновлення 10-тирічного навчання в середній школі з 5-ти бальної системи. Замість цього Болонський процес, який знижує рівень вищої освіти. Де повага до історії, до ветеранів, яку декларували? Ви розкололи і продовжуєте ділити Україну на вашу і чужу. Це небезпечно. Це державний злочин. У вас рідня за океанами, нашим дітям тут жити бо тут їх земля, їх Вітчизна. Фракція Компартії України вимагає від „помаранчевого” Президента забезпечити виконання конституційних прав. Сьогодні ви демонструєте нездатність захисту державних інтересів. Ми пропонуємо терміново прийняти Закону України про імпічмент Президенту і розпочати цей процес, поки влада націоналістів і соціалістів не привела до втрати суверенітету України, до перетворення її, повного перетворення.
Микола Комар. Підготуватись Давидовій.
Дякую. Шановні громадяни України! Фракція Партії регіонів в черговий раз наголошує, що намагання діючої влади терміново втягнути нашу країну до ВТО за рахунок безпрецедентних для суверенної держави поступок в процесі переговорів, не відповідає національним інтересам країни. Ми не виступаємо проти членства в Всесвітній торговій організації, це – загальносвітова тенденція, від якої ми нікуди не подінемось. Але поспішність і, як наслідок, здача позицій у переговорному процесі веде до знищення вітчизняного виробника та виникнення системних проблем в українській економіці. Судячи з заяв керівників Всесвітньої торгової організації нашій країні не світить членство в ВТО цього року. Це дає нам змогу від популістської тріскотні перейти до аналізу наслідків приєднання України до Світової торгової організації. Фракція Партії регіонів усвідомлює важливість відстоювання країною її національних інтересів в умовах глобалізації. Ми вважаємо, що Україна повинна перестати бути державою з керованим із-за її кордонів суверенітетом. Наша країна мати стати гравцем, а не пішаком на картів світу. Доля України, на відміну від нинішньої ситуації, не повинна визначатися хиткою рівновагою у відносинах трикутника: США – Росія - ЄС. Україна повинна відбутися як повноцінний суверен і суб’єкт міжнародної політики і економіки. На відміну від нинішньої влади, що зробила з процесу приєднання до ВТО ідею-фікс, ми пропонуємо зробити членство в міжнародних організаціях інструментом зміцнення, а не послаблення суверенітету України. Партія регіонів підходить до проблеми вступу з урахуванням рівня адаптованості стандартів ВТО до потреб української економіки. Зближення зі світовим співтовариством не зводиться для нас до інтеграції у ВТО за будь-яку ціну. Критерієм доцільності повинно бути відстоювання національних інтересів, а не кон’юнктура внутрішньополітичного моменту. Наші вимоги. Встановити перехідний період для вступу до ВТО і пройти адаптаційний період, який проходили всі країни – члени організації. Протягом цього терміну підняти рівень захисних тарифних бар’єрів на продукцію вітчизняних виробників до рівня розвинутих країн, узгодити процес вступу до СОТ з Російською Федерацією, врахувати взаємні інтереси двох держав. Пріоритетним напрямком розвитку національної економіки має стати досягнення нею конкурентоспроможності. Підвищення конкурентоспроможності галузей української економіки Партія регіонів розглядає як головний критерій, через призму якого повинна аналізуватися доцільність вступу України до ВТО. Дякую за увагу.
Людмила Давидова. Підготуватись. Райков передав слово Шевченку.
Шановний головуючий! Шановні колеги! Сьогодні я хочу звернути увагу уряду, Верховної Ради на проблему сільських шкіл. Перш за все, це реконструкція та капітальний ремонт старих будівель та будівництво нових шкіл. Чомусь в нашій державі цій проблемі не приділяється достатньо уваги, а я вважаю, що це дійсно проблема. Наведу тільки декілька прикладів. Із року в рік формуються переліки об’єктів, які пропонуються до фінансування за рахунок субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам. І кожного разу до переліку вноситься будівництво загальноосвітніх шкіл у селах, селищах міського типу. Та коли перелік вже сформовано і затверджено відповідною постановою Кабміну, то в ньому ці об’єкти забуто. За яким принципом формуються ці переліки? чому будівництво шкіл у сільській місцевості – другорядний об’єкт? Кожного разу при отриманні відповіді від Прем’єр-міністра або міністра зазначено, що на будівництво цієї школи в Державному бюджеті видатки на зазначені цілі не передбачено. І вирішити це питання, відповідно до законодавства, можна за рахунок коштів місцевих бюджетів. Але якщо б у місцевих бюджетах були відповідні кошти, хіба б поставало питання виділення їх із Державного бюджету? Приклад. Село Олександрівка Валківського району Харківської області. Сільськогосподарське підприємство „Нове життя”. З 1999 року за рахунок власних коштів, веде будівництво загальноосвітньої шкоди першого-третього ступенів на 264 учнівських місця. Перша черга школи введена в експлуатацію. Та для завершення будівництва коштів не вистачає. І держава заборгувала господарству півтора мільйона гривень коштів, які вкладені в будівництво цієї школи. На неодноразові мої звернення до Прем’єр-міністра з проханням допомогти у виділенні коштів на добудову цієї школи відповідь стандартна: що цей об’єкт до відповідного переліку не ввійшов, а питання виділення коштів можна вирішити за умови. - і так далі, знову той же текст. Таких прикладів багато не тільки в моєму окрузі. У проекті бюджету, який ми отримали до першого читання, була передбачена субвенція з Державного бюджету місцевим бюджетам, але у проекті уже в другому читанні уже мова не йшла саме про ремонт сільських шкіл, чомусь ці школи сільські наші десь загубилися. Я хотіла б ще звернути на одну проблему сільської школи, що у нас діти з декількох сіл ходять до однієї школи. Але до цієї школи треба ще чимось добиратися. А чим? Програма ”Сільський автобус" у нас ще не реалізована, і діти йдуть за багато кілометрів до сільської школи. І незважаючи на це, діти отримують знання, вступають до вищих навчальних закладів. Можна говорити ще багато про цю проблему, але, мабуть, настав той час, коли вже треба щось і робити. Треба думати про тих дітей, які там живуть, народжуються, виховуються, навчаються. Це наше діти, це наш генофонд, надія нашої нації. І думаю, що вони мають право на людські умови для навчання. Дякую за увагу.
Олександр Шевченко. Підготуватися Янковському. Янковського я не бачу. Кармазін Юрій.
Олександр Шевченко, 39 виборчий округ, Дніпропетровщина, виборчий Блок Володимира Литвина. Мені дуже хотілося б звернути увагу усіх присутніх в залі і наших радіослухачів про те, що вже 39 виборчий округ в минулому – зараз це 38-й неповний округ. Коли хтось визначався з округами, які будуть йти і проводити вибори парламентські, то воно відбулося і прозоро, мабуть, і чітко, і демократично, що навіть народні депутати узнали про це з преси, з рішень ЦВК, із сайту. Я хотів би підкреслити, що як би ми не ділили округи, як би не тасували райони. Але від того, на скільки успішно буде працювати бюджет нашої держави, від того, на скільки успішно будуть виконуватись наші обіцянки, які ми приймаємо щороку, як річний бюджет нашої держави, від того, успішно себе будуть почувати сьогоднішнього 39-ого округу жителі – це район Синельниковський, Васильківський, Межи.ський, Покровський, Петропавловський, міста Синельников та Петршотравневськ. І тому, я хотів би звернути увагу на три питання окремих, але всі вони об’єднані одним - бюджетом. Сьогоднішній бюджет дає недофінансування по виконанню ряду соціальних програм, втому числі газифікація. Сьогоднішній бюджет не дає можливості виконати питання по комп’ютеризації шкіл та шкільних автобусах. Сьогоднішній бюджет не дає можливості виконати нам одне із серйозних таких завдань – це по відродженню рибальської галузі для України. Якщо ми говоримо про відтворення та охорону водних ресурсів живих і регулювання рибальства, то саме в межах цієї програми отримуються бюджетні установи органів рибоохорони та рибовідтворювальні комплекси, мені б хотілося сказати, що комплексні програми подальшого розвитку інфраструктури та впровадження господарської діяльності на острові Зміїний і Континентального шельфу та комплексної програми діяльності з припинення незаконного вилову риби іноземними суднами в територіальному морі та виключній економічній зоні України, а також проводяться видатки по програмі заглиблення внутрішніх водойм та Азово-Чорноморському басейну. Здавалося далеко від нас програма, але ми знаємо, що вичерпується запаси риби в світовому океані, не використовується в нормальному руслі мільйон гектар плеса рибного озера в нас в державі. І хотілося б сказати, що кошти, які передбачені в цьому році, їх мало але вони не, нажаль, не вчасно надходять. І я подавав з рядом депутатів поправки до бюджету, вони, на жаль, не враховані і ми бачили учора, як процеси відбувалися в залі, коли приймався бюджет. Те, що він неприйнятий – це, звичайно, неприємно для всіх. Але хотів би сказати, ми покладемо велику надію на Уряд, на місцеві адміністрації, що вони все-таки зроблять все для того, щоб соціальні програми були профінансовані, в тому числі газифікація. Покладаємо великі надії на Уряд в тому, що рибальська галузь отримає. Дійсно, справді, достойне грошове утримання, щоб ми боролися з браконьєрами, відновлювали запаси і відчували себе державою, яка є не просто монополістом, а серйозним ігроком на ринку рибної.
Юрій Кармазін. Підготуватися. Полякова не бачу. Льовін передав слово. Каденюку підготуватися.
Юрій Кармазін, Партія захисників Вітчизни. Шановні колеги, шановні співгромадяни. Тут залякували імпічментом народного Президента України. Я розумію, що це рожева мрія всіх, хто проводив кримінальні революції і намагаються провести контрреволюцію. Цього не буде. Я хотів би закликати до спокою і до того, щоб мирна співпраці відбувалася у державі. А я вимушений слово взяти з приводу порушення конституційних прав наших співвітчизників на інформацію, свободу думки і слова, працю, підприємницьку діяльність в наслідок заборони торгівлі друкованими засобами інформації в Києві. Рішенням Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища фактично заборонено видачу паспортів на розміщення малих архітектурних форм, як називають кіоски по торгівлі пресою. Рішення чиновники обгрунтовують листом заступника голови КМДА Присяжнюка від 26 жовтня 2005 року з резолюцією міського голови Омельченка. Однак цей лист не є нормативним актом і таким, що підлягає обов’язковому виконанню. Але застосування пропозицій про закінчення розміщення малих форм та видачу дозвільних документів призвело до припинення видачі паспортів на кіоски відкритого акціонерного товариства „Агентство „Союздрук”, інших розповсюджувачів преси, одностороннє розірвання договорів на виконання робіт по розробці містобудівного обґрунтування між суб’єктами підприємництва і розрахунковою організацією „Центр містобудування та архітектури”. Позбавило можливості отримати дозволи місцевих державних адміністрацій на торгівлю та торгові патенти в районних податкових інспекціях. ВАТ „Агентство „Союздрук” та інші розповсюджувачі преси з першого січня 2006 року будуть змушені припинити свою діяльність по торгівлі пресою більше, ніж у 200 кіосках на головних і центральних вулицях міста. Масово звільнити своїх працівників, що неминуче призведе до їх скрутного матеріального становища. Чи можна за таких обставин говорити про організацію численних програм і доручень Президента та уряду про створення робочих місць? Видавці і розповсюджувачі друкованих ЗМІ, небайдужі громадяни занепокоєні припиненням розташування малих архітектурних форм з продажу преси, що разом з невизначеністю по розповсюдженню преси у київському метрополітені може призвести до майже повного припинення реалізації газет і журналів Фрг__00536*001*086&lt;13:27:02&gt; у більшості районів Києва. У контексті зі статтею 5, 12, 13, 15 закону „Про захист економічної конкуренції” вбачаються ознаки недобросовісної конкуренції, антиконкурентних узгоджених дій, коли всіх заганяють в так званий „медіахолдинг”, за яким стоять люди з інших держав, і з Ізраїлю, і з Швейцарії, і з інших країн. Спостерігається створення переваг для окремих підприємств по розповсюдженню друкованих засобів масової інформації, запровадженню монопольного становища. До цих справ залучаються працівники органів внутрішніх справ, Подільського і Дарницького управлінь, Прокуратури міста Києва. В результаті безпідставних, незаконних перевірок видавців і розповсюджувачів преси звертаюся і прошу рахувати це депутатським запитом до Президента, до Генерального прокурора і до.
Дякую. Леонід Каденюк. Підготуватись Заічко.
Дякую, Адаме Івановичу. Звернення працівників садівничої галузі Хотинського району Чернівецької області до Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем’єр-міністра України. Ми, працівники садівничої галузі сільськогосподарського виробництва Хотинщини глибоко стурбовані нинішнім становищем на ринку фруктів в Україні. Працюючи в надзвичайно складних фінансових умовах, за постійного подорожчання пально-мастильних матеріалів, добрив, засобів захисту рослин, техніки, відсутності довгострокового пільгового кредитування, садівники ледве зводять кінці з кінцями. Але, незважаючи не ці важкі обставини, садівники Хотинщини вкладають значні кошти на впровадження інтенсивних технологій в садівництві, вирощують сучасні сорти фруктів, створюють нові робочі місця, сплачують левову частку податків у бюджети різних рівнів. Продукція, вирощена на благодатній родючій землі Хотинщини, гідно оцінена не лише в Україні, а й Росії, Білорусії, та, навіть, країнах Європи. В умовах малоземелля все більше селян намагається відродити славу садівничої галузі Хотинщини, довести її до світового рівня і у цьому досягти непоганих, досягли непоганих результатів, однак тарифно-митна політика України щодо продукції сільського господарства ставить нашого садівника на коліна і змушує працювати збитково. Не хочеться вірити, що садівнича галузь Україні не потрібна і робиться все для того, щоб її знищити та створити умови для завоювання ринку фруктів іноземними товаровиробниками. Непослідовна та невигідна нашій державі політика російсько-українських відносин зробила економічно вигідним експорт фруктів на найбільший ринок їх збуту в Росію. Жителі Хотинщини, для яких садівництво споконвіку – основа добробуту і чи не єдиний засіб до виживання, готові до радикальних кроків. Глибоко переконані, що нас підтримають садівники Вінниччини, Криму, Черкащини та інших регіонів України, котрі неодноразово брали участь у міжнародних семінарах, що проводилися на базі садівних господарств Хотинщини. Далі садівники миритися із таким становищем не в силі, бо у 2005 році галузь садівництва стала збитковою. Ми хочемо, щоб селянин спокійно працював і був упевненим, що керівництво держави, прийнявши закон України про захист національного товаровиробника, про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну, буде виконувати ці закони, що дасть змогу впроваджувати сучасні технології, вирощувати нові сорти, створювати робочі місця, наповнювати державний та місцевий бюджети. Дякую за увагу.
Віктор Заічко, підготуватись Радіонову.
Уважаемый Адам Иванович, уважаемые коллеги, я от себя и от своих избирателей-севастопольцев хотел бы сегодня обратить внимание отдельных политиков нашей фракции Верховной Рады от Руха, которые все чаще и чаще поднимают вопросы, связанные с образованием специальной комиссии по вопросам Черноморского Флота. И тем не менее, не только образование, но все чаще говорят и заявляют о тех фактах, которые не имели и не имеют никаких оснований, а только сегодня усугубляют те договорные обязательства между нашими государствами и делают очень много препятствий для ухудшения этих отношений. Это вызывает сегодня возмущение, справедливое моих избирателей, это ведет к определенной дестабилизации в городе-герое Севастополе. И я хотел бы, чтобы мы вместе все делали для того, чтобы тот хрупкий мир, который был обретен в 1992 году в этом городе, был сохранен в нашем государстве, и чтобы те политики отдали это дело на двух руководителей государств, которые возглавляют сегодня межукраинскую и российскую комиссию по этим проблемам, это президенты двух государств. И я думаю, они решат так, как это отвечает межгосударственным договорам. А вам уважаемые политики, хотел бы немножко прочесть некоторые строки: Вы думали - дело в строе и изменили строй, но стали беднее втрое и злее сами собой. Вы думали - дело в цели, и поменяли цель, а цель как была доселе за тридевять земель, вы думали дело в средствах, когда же дошли до средств, то стало незримо больше мошенничества и зверств. Меняли вы шило на мыло и собственность на права. А может быть нужно было себя изменить сперва. Я хочу пожелать менять свои взгляды, менять свои обращения, меня свои заявления и чтобы эта смена служила сегодня укреплению нашего государства, укреплению тех наших связей братских, которые были и которым быть на века. И мы, будем все делать, севастопольцы мои избиратели, все кто разделяет нашу позицию в нашем государстве для того, чтобы укреплялась дружба наших народов и чтобы никто не вносил тех оскорблений, тех сомнений в то, что существование договоров, которые есть на сегодняшний день, они незыблимы к их исполнению и к уважению. Спасибо за внимание.
Михайло Родіонов, наступний Ярослав Сухий, не бачу Віктор Таран.
Уважаемый Адам Иванович! Уважаемые народные депутаты! Уважаемые радиослушатели! Я хотел бы остановится на том, что день грядущий нам готовит, учитывая, что вчера мы обсуждали бюджет на 2006 год – этот бюджет не принят, но остановиться на тех аспектах, что ж нас ожидает? Хочу сразу сказать, что хорошего, особенно для тех, кто зарабатывает деньги, как говорится, своим трудом – учителя, рабочие, крестьяне – ничего хорошего их не ожидает. Похоже на то, что нынешнее правительство не знает, что делать с этим несчастными 24 млрд. гривен, которые получены от продажи иностранцам «Криворожстали». И это на них свалилось, как снежный ком, они его тасуют из одной колоды в другую, но и от этой продажи тоже ничего толкового не предполагается. Более того, вчера один из народных депутатов такую реплику сказал: вот знаете, вы там предлагаете на жилье, а ведь очереди на жилье еще с советских времен. Удивляет, кончено, та ненависть к советскому прошлому тех людей, которые вышли с советского, получили бесплатное образование, все, что надо. И хочу сказать, да, действительно, это – очереди с советских времен, как и все то, что мы продаем, как и все то, что пытаются разворовать, это с советского прошлого. Та же «Криворожсталь» и все предприятия и заводы. Нынешний период 15 лет Украина ничего не создала такого, что можно продать, ну разве или, как говорят, передать, ну разве что за исключением трех президентов, которые, если доплатить, то, может, кто-то их взял. Ведь речь идет о том, что сделано. Но вопрос в другом: а что будем делать, когда все-таки все распродадим? Ну будет же конец когда-то советскому, что мы распродали. Оказывается, уже и в этом заложено бюджете, что есть выход. Страница 98 для депутатов и 104, посмотрите, там заложена продажа земли, в том числе иностранцам. Правда, для иностранцев сделали особое условие – на открытом конкурсе. А я так думаю, шановні радіослухачі, А чего нам сразу не оценить Украину оптом, так? Не посмотреть, сколько она стоит, да продать ее с собственным народом. Глядишь, и эта власть еще просуществует 10-15 лет. Вот к чему мы идем. Поэтому всем честным людям и. Партии коммунистов говорит: для того, чтобы Украины была, сохранилась, надо власть передать народу, надо работать для своего народа, а не считать каждый год сколько нас умерло.
Віктор Таран. Так, Турманова я не бачу. Слабенко передав слово Лілії Григорович. Якщо встигне підійти.
Віктор Терен, Блок Юлії Тимошенко. Шановні громадяни, які ще надіються на повернення заощаджень! Я хочу вас привітати хоча би тим, що вчора в цій залі було прийнято закон Саса, Терена та інших депутатів Блоку Юлії Тимошенко про спрямування коштів від повторної приватизації „Криворіжсталі” вкладникам, і це є перемога здорового глузду. І так само будемо домагатися справедливої індексації заощаджень, і так само будемо домагатися прийняття закону про повернення коштів ошуканим вкладникам трастів, законопроект цей розроблений, зареєстрований у Верховній Раді і, до речі, він розроблювався разом з урядом Юлії Тимошенко. І спрямування коштів „Криворіжсталі” на повернення заощаджень показує, що кошти в держави є, була б політична воля. Але ж сьогодні російські газомагнати вимагають, що Україна сплачувала за тисячу кубометрів газу уже по 230-260 доларів, це коли світова ціна 110-130 доларів. Така висока ціна, Росія яку нам виставляє, а точніше не російський народ, а російські газомагнати, мабуть і тому така висока ціна, що тут враховується наше спільне коріння в Київській Русі, про що так часто нам любить говорити. І я хочу сказати лише те, що коли нам пред’являють такі рахунки, то не вдаючись в конфронтацію, якої ми не хочемо, але коли ми говоримо. заощадження так само маємо пред’явити рахунки Росії за 135 мільярдів рублів, які були ще в 1991 році переведені з ощадних книжок українців у московські ощадбанки, так і не повернулися, рахунок за нерозділений золотий алмазний фонд колишнього Радянського Союзу та врешті за оренду російського флоту має бути нормальна ціна виставлена, бо коли нам говорять, що росте ціна за газ, то втричі більше росте ціна за оренду землі. І тут справді уряд має проявити твердість, а не капітулянство. І тут одночасно немає сумніву, що Юлія Тимошенко вже б давно вирішила питання з постачанням газу в Україну, не здаючи при цьому національних інтересів України, як змогла вона, вживаю дефініцію, „вкоськати” ще влітку розгнузданих російських нафтомагнатів, аж доки їй не заборонили, що називається, підходити на гарматний постріл до вирішення проблеми газу і нафти. І тому викликає подив, яким чином у бюджет закладається ціна газу по 50 доларів за тисячу кубометрів сьогодні. І це колосальна бомба під бюджет і під майбутній уряд. І тому, власне, немає чого дивуватися, чому, зокрема, наша фракція не проголосувала за цей бюджет. Я лише нагадаю знову-таки, що за бюджет, запропонований Тимошенко, в цій залі проголосували 375 депутатів. І тому, на превеликий жаль, нинішній уряд всіляко демонструє свою тимчасовість, наче зумисне він це робить, і демонструє те, що він недолуго тривалий, як говорять поляки. Дякую.
Лілія Григорович – немає. Михайло Косів, будь ласка. Глухівський, підготуватися.
Шановні співвітчизники, я думаю, ви розумієте, слухаючи і вчорашні, і сьогоднішні виступи в цій залі, що активно почалася передвиборна кампанія – і, як каже народна мудрість, кожен кулик своє болото хвалить, кожен намагається ущемити когось іншого, і на цьому побудована поки що патетика із виступів у Верховній Раді. Я, на відміну від свого колеги і попереднього виступаючого, скажу: Вікторе, на жаль, що вчора не був прийнятий Закон про Державний бюджет України. І я не маю часу деталізувати чому „на жаль”. Мені здається, що це дуже точно і чітко зробила вчора Людмила Павлівна, виконуюча обов’язки голови бюджетного комітету і вона перерахувала, що було позитивного закладено в цьому бюджеті. Хоча без сумніву, там є і, і є і негативи, такого не буває, щоб у державному бюджеті інтереси абсолютно всіх сторін були в однаковій мірі задоволені. І ще в одному хотів би підтримати Людмилу Павлівну, що о цей проект бюджету, який був представлений нам 2 тижні тому і оцей, який ми одержали перед голосування вчора, містить дуже суттєві і прикрі, як на мене, відмінності. У нас така, знаєте, звичка з’явилася, що чомусь бюджет міняється в останню ніч? Замість того, щоб в ночі люди спали і взагалі, ну, не буду далі продовжувати, то в ночі міняється чомусь бюджет. Я не міг би погодитися із цим останнім варіантом бюджету тому, що там є суцільні диспропорції. Скажімо, коли в першому варіанті на вшанування наступного року пам’яті Івана Франка від, призначалося 18 мільйонів, в другому – 14,5, то в розданому вчора – 6,5 мільйона гривень. Та не можна такого робити, панове, при тому, що, ви ж дивіться, я нічого не маю проти, хоча є дискусія відновлення десятинної церкви у Києві і створення Мистецького арсеналу. Але на це відводиться 45 мільйонів. Ну, добре, що скажімо, на творчі спілки підвищена кількість – 6 мільйонів 811 тисяч, що н видання літературно-художніх журналів – 12 мільйонів, прекрасно, що окремо на „Кримську світлицю” виділено 800 тисяч і, але разом з тим, на „Кримську світлицю” виділено 800 тисяч, а.
Не можна. Ви правильно сказали, що не можна приймати. Лев Глухівський, будь ласка. Так, Чичков. Я не бачу. Толочко, Ратушний. Ширко, Чубарову підготуватися.
Дякую. Лев Глухівський, фракція Народного Руху. Шановний пане головуючий, шановні колеги народні депутати і радіослухачі. Цим виступом хочу привернути вашу увагу до однієї дати із нашої історії, що прийшлася на цей тиждень, – це 115 річниця від дня народження видатного українського політичного діяча Андрія Мельника. Андрій Мельник народився 12 грудня 1890 року у селянській родині у селі Волі Якубова поблизу Дрогобича. Закінчивши австрійську гімназію, він у 1912 році поступив до Віденської вищої земельної школи. Але уже з початком Першої світової війни він серед добровольців у рядах легіону Українських січових стрільців. В одному із боїв проти російської армії поблизу містечка Бережани він попав у полон і утримувався в одному із російських таборів поблизу Царицина. Там він зустрівся з іншим українцем, військовополоненим, – Євгеном Коновальцем, який справив на його політичне дозрівання вирішальну роль. І надалі їхні долі тісно переплилися. Разом вони після жовтневого більшовицького перевороту у Росії втікають із полону і поспішають, окрилені незалежницьким шансом для України, до Києва, де створюють Галицько-Буковинський курінь, що згодом був перетворений у славетне військове формування Січових стрільців, основу дійової армії УНР, у якій Андрій Мельник стає полковником і очолює штаб. У наслідок поразки УНР, спричиненої більшовицькою навалою, надалі його діяльність проходить на теренах окупованої Польщею Галичини. В утвореній за його участю підпільній українській військовій організації його призначають краєвим комендантом. За цим невдовзі був арешт і чотирирічне тюремне ув’язнення. Після убивства у 1938 році агентом НКВД, терористом Судоплатовим у Роттердамі провідника ОУН Євгена Коновальця, Андрій Мельник його заступає. На другому великому зборі ОУН у Римі у 1939 році він був обраний головою проводу ОУН, і на цьому посту він перебував до кінця життя, до 1964 року. Між тим у роки фашистської окупації був в’язнем німецького концтабору, а на початку 60-х років організував Світовий конгрес українських націоналістів. Були у його діяльності і неудачи. І головна із них – це розкол у 40-му році українського націоналістичного руху на дві гілки, що надалі стали відомі як мельниківська і бандерівська. Це, звичайно ж, ослабило український національно-визвольний рух і суттєво відсунуло на майбутнє омріяну дідами і батьками українську незалежність. Як жаль, що надалі уроки із цього не були належно засвоєними ще не раз траплялися розколи у наших національно-визвольних рухах. Мені як члену Народного руху України болять 2 розколи у русі. Перший, коли ще рух був громадською організацією і другий, коли він став політичною партією. І зовсім недавній розкол у помаранчевому таборі, це теж наша біль і цей розкол ми будь-що маємо подолати ще до березневих виборів. Повертаючись до постаті Андрія Мельника, все ж необхідно відзначити, що утворення у 91 році незалежної, соборної української держави, це торжество і тих ідей, що їх проголошував, і що ними керувався в своїй політичній діяльності багатолітній провідник ОУН Андрій Мельник, світлу пам’ять про якого, так само як пам’ять про Симона Петлюру, Євгена Коновальця, Степана Бендеру і інших визначних діячів українського національно-визвольного.
Будь ласка, Рефат Чубаров.
Шановні колеги, шановні виборці, хочу проінформувати вас про те, що 9-11 грудня у місті Сімферополі відбулася четверта сесія четвертого Курултаю кримськотатарського народу, вищого представницького органу кримськотатарського народу. На протязі 3 днів делегати Курултаю, що обираються самими кримськими татарами терміном повноважень на 5 років розглянула актуальні питання, які є найболючими для кримських татар, що після десятиліть вигнання повертаються на свої землі. Зокрема, земельне питання, а також стан прав і свобод кримських татар. По всіх питаннях, що розглядалися на сесії Курултаю кримськотатарського народу прийняті відповідні рішення. Вони обов’язково будуть доведені до відома Президента України, народних депутатів України, голови уряду. Я сьогодні хотів би звернути вашу увагу на те, що Курултай кримськотатарського народу прийняв постанову про визнання актом геноциду депортацію кримськотатарського народу 18 травня 1944 року, десятиліть насильницького утримання кримських татар у місцях вигнання і пов’язаних цими злочинами наслідків. У документі, ухваленому Курултаєм кримськотатарського народу міститься звернення до Президента України та Верховної Ради України з закликом офіційного визнання злочинної депортації кримськотатарського народу як одного з безпрецедентних в історії людства фактів геноциду та ініціювання від імені України такої ж правової оцінки від міжнародної спільноти. Дякую.
Дякую. Так, в порядку виключення, оскільки є час, ми вже оголошували Лілію Григорович. Будь ласка.
Лілія Григорович, фракція Віктора Ющенка „Наша Україна”. Шановні виборці, шановні народні депутати. Одним із благ демократії є не тільки свобода слова, є не тільки гласність, але й вміння нею користуватися. Я маю на увазі випадок або прецедент, який чомусь стався минулого тижня, коли Президент України, перебуваючи у зоні відчуження Чорнобильської АЕС, висловив гіпотезу про ймовірність захоронення шкідливих відходів у цій мертвій зоні. Ця гіпотеза висловлювалась на ряді міжнародних конференцій і Президент, як гарант прав і свобод свого народу, повторив її в тому місті і в той час з абсолютно логічно зрозумілою метою. Цілком зрозуміло, що переважна більшість суспільства все висловиться проти того і тоді Президент зможе сказати знову ж таки тій самій міжнародній спільноті: „Мій народ проти, бо відбувся плебісцит”. Тому я хотіла б заспокоїти наші „гарячі голови” і в парламенті, і поза ним стосовно того, що після Чорнобильської катастрофи, в зоні відчуження Чорнобильської АЕС, будуть відбуватися ще якісь захоронення, буде тільки так, як хоче український народ. І Президент у демократичний спосіб власне дав можливість нашому суспільству провести цей плебісцит, висловити свою позицію, а відтак заручитися думкою свого народу. Одночасно, шановні виборці, я хотіла б наголосити і на подіях, які мали місце вчора. Вранці, кожного ранку, головуючий на сесії Верховної Ради підводить підсумки того, що ми зробили за минулий день, скільки законів проголосували, скільки відхилили. Але, дорогі друзі, хочу сказати, арифметика дуже цікава, ті масовані закони, які фактично хочуть виконати все те, що не виконали за 70 років та ще плюс 14 в соціальній сфері, є неможливі до виконання. Ті пропозиції, які дає Президент, безумовно, не завжди підтримуються в цьому залі, бо проблема одна – не маємо парламентської більшості. Так от вчора програв український народ, сьогодні вранці переглянувши свіжу пресу незалежних експертів, журналістів нашої четвертої влади, я переконалася: вчора програв український народ, бо з 1 січня люди не будуть отримувати підвищених зарплат і пенсій, нехай на 18 гривень, нехай навіть на 25 відсотків для сільських медиків, але ж в цього минулого і позаминулого року не було. Люди будуть жити за бюджетом 2005 року. З огляду на те, я би хотіла наголосити на тому, що. Шановні виборці, ви бачили вчорашній день, ви бачили розвиток подій. Я запевняю вас це робилося не для того, щоб зробити бюджет такий, як у Франції чи в Німеччині, це робилося. бо для того треба прожити декілька років стабільних, заробити і пройти бюджети розвитку. Все робилося для одного чим гірше, тим краще з політичною метою. Я прошу дати оцінку на наступних парламентських виборах силам, які працюють виключно на себе. Ці сили вчора ви побачили, голоси їх також були пораховані, і ви маєте.
Так, дякую. Але Ліля Степанівна не треба секретів Президента видавати, що він думав, кажучи про те, щоб задовільнити світову спільноту. Треба коментувати. І 2006 рік ще не розпочався. От розпочнеться, тоді буде казати, позбавили чи не позбавили. До 2006 року ще є час. І ніхто ще не сказав, що бюджет не прийнято і не приймуть. Давайте поживемо побачимо. Чому поспішати? Так, шановні колеги, неймовірно, але факт, залишилося 6 хвилин часу можливості, але бажаючих виступати, це вперше, це вперше в нашій історії, немає. Тому ранкове засідання Верховної Ради оголошується закритим. Чергове засідання Верховної Ради розпочнеться о 10-ій годині 20 грудня. На все добре.