Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 27. izredno sejo Državnega zbora, ki sem jo sklical na podlagi tretjega odstavka 20. člena, prvega odstavka 58. člena in drugega odstavka 60. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanke in poslanci: mag. Katarina Hočevar, gospa Tamara Vonta, gospa Tina Komel, gospod Janez Ribič, gospod Peter Vilfan, gospod Jožef Horvat [[od 17. ure dalje]] , mag. Matej Tonin, gospod Jožef Jerovšek, gospod Matjaž Han [[od 15. ure dalje]] in gospod Alojzij Potočnik. Na sejo sem vabil tudi predstavnike Vlade. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 27. izredne seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v torek, 5. februarja, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Prehajamo na obravnavo in odločanje o predlogu za širitev dnevnega reda. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke predlaga Državnemu zboru, da dnevni red 27. izredne seje razširi s točko Mandatno-volilne zadeve, in sicer pod A: Predlog sklepa o ugotovitvi prenehanja funkcije predsednika in imenovanju predsednice Odbora za finance in monetarno politiko, in pod B: Predlog sklepa o ugotovitvi prenehanja funkcije podpredsednika in imenovanju podpredsednika Odbora za zadeve Evropske unije. Predlog širitve ste prejeli 6. februarja. Sprašujem, če želi besedo predstavnik predlagatelja. Ugotavljam, da ne želi. Želi besedo predstavnik Vlade? Ne želi. Želite besedo predstavniki poslanskih skupin? Ne želite. Želi predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti svoj predlog? Očitno ne, ker že prej ni. S tem zaključujem razpravo o predlogu širitve. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Najprej glasujemo o predlogu za širitev dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 70, proti nihče. [[Za je glasovalo 70.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. Zbor bo izglasovano širitev obravnaval kot točko A1 takoj po določitvi dnevnega reda seje. Državni zbor bo v okviru Mandatno-volilnih zadev obravnaval tudi zadeve, ki jih je na današnjih sejah obravnavala Mandatno-volilna komisija. Prehajamo na glasovanje o predlogu dnevnega reda v celoti. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem in s sprejeto dopolnitvijo. Glasujemo o dnevnem redu v celoti. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 70, proti nihče. [[Za je glasovalo 70.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 27. izredne seje določen. Prehajamo na A1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Prehajamo na obravnavo Ugotovitve o ponovnem opravljanju funkcije poslanca in ugotovitve o prenehanju opravljanja funkcije poslanke na podlagi 14. člena Zakona o poslancih Vlada je Državnemu zboru posredovala odločbo z dne 6. februarja iz katere izhaja, da je bil gospod Ljubo Žnidar razrešen s funkcije državnega sekretarja na Ministrstvu za infrastrukturo in prostor. Odločbo Vlade je obravnavala Mandatno-volilna komisija, ki na podlagi 36. člena Poslovnika Državnega zbora predlaga Državnemu zboru, da se na podlagi 14. člena Zakona o poslancih seznani z naslednjima sklepoma: 1. Državni zbor na podlagi odločbe Vlade z dne 6. februarja ugotavlja, da je Ljubo Žnidar razrešen s funkcije državnega sekretarja na Ministrstvu za infrastrukturo in prostor, zato s 7. februarjem 2013 ponovno opravlja funkcijo poslanca. 2. Gospa Alenka Koren Gomboc, ki je opravljala funkcijo poslanke namesto poslanca Ljuba Žnidarja v času, ko je ta opravljal funkcijo državnega sekretarja, s 7. februarjem 2013 preneha opravljati funkcijo poslanke. Ob tem se gospe Alenki Koren Gomboc zahvaljujem za opravljeno delo v Državnem zboru. Poslanskega kolega gospoda Ljuba Žnidarja pa vabim, da se nam pridruži in zasede svoje poslansko mesto ter mu želim, da bi uspešno opravljal delo poslanca. Dobrodošel, kolega Ljubo Žnidar. / aplavz/ Spoštovane kolegice in spoštovani kolegi! Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o ugotovitvi prenehanja funkcije predsednika in imenovanju predsednice Odbora za finance in monetarno politiko. Državni zbor je na 10. seji 1. februarja 2013 s sklepom ugotovil, da mag. Andrej Šircelj, ki je opravljal funkcijo predsednika Odbora za finance in monetarno politiko, od 1. 2. 2013 ne more opravljati funkcije poslanca, dokler opravlja funkcijo državnega sekretarja, s čimer je nastopil tudi razlog za prenehanje funkcije predsednika Odbora za finance in monetarno politiko. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke me je 6. februarja 2013 obvestila, da za kandidatko za predsednico Odbora za finance in monetarno politiko predlaga poslanko Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke gospo Patricijo Šulin in je zboru predložila predlog sklepa. Sprašujem, ali želi besedo predstavnik predlagateljev. Ne želi. Želite besedo predstavniki poslanskih skupin? Ne želite. S tem smo ta del zaključili, ker ni bilo želje po predstavitvi mnenj. Sledi razprava poslank in poslancev o predlogu tega sklepa. Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem razpravo o predlogu sklepa. Prehajamo na odločanje o Predlogu sklepa o ugotovitvi prenehanja funkcije predsednika in imenovanju predsednice Odbora za finance in monetarno politiko. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, proti nihče. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o ugotovitvi prenehanja funkcije podpredsednika in imenovanju podpredsednika Odbora za zadeve Evropske unije. Državni zbor se je na 10. seji 1. februarja 2013 seznanil s sklepom, da mag. Marko Pogačnik, ki je opravljal funkcijo podpredsednika Odbora za zadeve Evropske unije, od 1. februarja 2013 ne more opravljati funkcije poslanca, dokler opravlja funkcijo državnega sekretarja, s čimer je nastopil tudi razlog za prenehanje funkcije podpredsednika Odbora za zadeve Evropske unije. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke me je 6. februarja obvestila, da za kandidata za predsednika [l. l.] Odbora za zadeve Evropske unije predlaga poslanca Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke gospoda Rada Likarja in zboru predložila predlog sklepa. Sprašujem, ali želi besedo predstavnik predlagatelja. Ne želi. Proceduralno gospa Renata Brunskole.
Spoštovani predsedujoči! Ugotavljam, da je pri navedbi verjetno prišlo do pomote. Povedali ste, da vas je Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke obvestila, da predlaga kandidata za predsednika Odbora za zadeve Evropske unije. Predsednik je gospod Roman Jakič, tako da verjetno podpredsednika. Hvala.
Ja, se vam opravičujem. Saj uvodoma sem rekel podpredsednika. Gre za podpredsednika Odbora za zadeve Evropske unije. Se vsem opravičujem, še posebej predsedniku gospodu Romanu Jakiču. Kot rečeno, Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke za opravljanje funkcije podpredsednika Odbora za zadeve Evropske unije predlaga gospoda Rada Likarja in takšen predlog dajem tudi na glasovanje. Še enkrat iskreno opravičilo.Gremo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 69, proti nihče. [[Za je glasovalo 69.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga za izvolitev kandidatke na sodniško mesto okrožne sodnice na Delovnem sodišču v Kopru, Zunanjem oddelku v Novi Gorici. Sodni svet je Državnemu zboru predložil predlog o izvolitvi na sodniško funkcijo, in sicer na sodniško mesto okrožne sodnice na Delovnem sodišču v Kopru, Zunanjem oddelku v Novi Gorici. Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo ter zboru predložila predlog sklepa. Želi besedo poročevalka komisije? Ne želi. Želi besedo predstavnik Vlade? Ne želi. Želite besedo predstavniki poslanskih skupin? Ne želite. Zaključujem s predstavitvijo stališč. Sledi razprava poslank in poslancev. Želi kdo besedo? Ne želi. Ugotavljam, da ne želi nihče razpravljati, zato zaključujem razpravo o predlogu sklepa. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi gospe Mojce Fajdiga na sodniško mesto okrožne sodnice na Delovnem sodišču v Kopru, Zunanjem oddelku v Novi Gorici. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 71, proti nihče. [[Za je glasovalo 71.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije za ugotovitev in oceno dejanskega stanja v zvezi s pojavom in delovanjem ekstremističnih skupin in gibanj v Republiki Sloveniji Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Želi besedo poročevalka komisije? Ne želi. Želite besedo predstavniki poslanskih skupin za predstavitev stališč? Ne želite. Sledi razprava poslank in poslancev. Nihče ne želi razpravljati, zato zaključujem razpravo o predlogu sklepa. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov navedene preiskovalne komisije. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 75, proti nihče. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije o ugotavljanju zlorab v slovenskem bančnem sistemu Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Želi besedo poročevalka komisije? Ne želi. Želite besedo predstavniki poslanskih skupin za predstavitev stališč? Ne želite. Odpiram razpravo poslank in poslancev. Nihče ne želi razpravljati, zato zaključujem razpravo o predlogu sklepa. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov navedene preiskovalne komisije. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 72, proti nihče. [[Za je glasovalo 72.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA TRETJO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O ORGANIZIRANOSTI IN DELU V POLICIJI V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, ministru za notranje zadeve dr. Vinku Gorenaku.
Hvala lepa. Kot je znano je Državni zbor na 10. redni seji 30. januarja letošnjega leta opravil drugo obravnavo predloga tega zakona. Državni zbor je sprejel nekatere pomembne amandmaje k 74. členu, ki se nanaša na povečan obseg dela v času posebnih obremenitev, 79.a členu, s čimer smo naredili pomemben korak naprej pri poslovanju policije na območjih, kjer živita avtohtoni narodni skupnosti, 83. členu, ki govori o poškodbah odnosno času, ki se šteje v poškodbe pri delu, to je čas prevoza na delo, in še nekatere druge, zlasti amandma k 79.a členu, ki se nanaša na izvedbo 79. člena kot posledice. Gre za učenje jezikov. Treba je povedati to, da sta oba policijska zakona, tako tisti, ki je bil sprejet na zadnji seji, kot tudi ta, ki je danes pred nami, neločljivo povezani celoti.Oba zakona nekako nasledita temeljni zakon odnosno osnovni zakon o policiji. Sprejetje enega zakona brez sprejetja drugega zakona bi pomenilo precej nevzdržno pravno situacijo. Bila bi približno takšna, kot da bi kazenski zakonik imeli, Zakona o kazenskem postopku pa recimo ne bi imeli. Zato se zahvaljujem vodstvu Državnega zbora odnosno njegovemu kolegiju, ki je uvrstil ta zakon na to sejo zato, da bi oba sočasno vstopila v veljavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Janez Vasle v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije.
Dober dan in lep pozdrav vsem skupaj! Zakon o organiziranosti in delu v policiji bomo v Novi Sloveniji med drugim podprli tudi zaradi naslednjih rešitev, ki jih ta zakon podpira. Zakon jasneje opredeljuje razmerje med Ministrstvom za notranje zadeve in policijo. Nacionalni preiskovalni urad ostane samostojen, hkrati pa bo po tem predlogu zakona povezan z enoto Generalne policijske uprave, pristojne za zatiranje kriminalitete. Zakon tudi jasneje določa pooblastila, ki jih potrebujejo uslužbenci, ki nadzirajo delo policije. Zakon omogoča tudi dodaten razvoj policije in njenih raziskovalnih dejavnosti. Zakon tako predvideva sprejetje dolgoročnega razvojnega programa za nemoteno delovanje policije, ki bo omogočal njen trajnostni razvoj. Opredeljuje kadrovsko politiko v policiji, opremljanje itd. Zakon postavlja tudi temelje za nacionalni forenzični laboratorij, kar je pridobitev za Slovenijo. Več poudarka bo tudi na izobraževanju in usposabljanju policistov. Tretjič, zakon omogoča decentralizacijo policije. Omenjeni zakon bo omogočil večjo samostojnost in avtonomnost policijskih uprav, hkrati pa bo policija bolje povezana s slovenskimi občinami. To na primer pomeni, da bo posamezni občinski svet lahko od lokalne policijske postaje zahteval poročila o varnostnem in drugem stanju v občini. Zakon postavlja tudi temelje, da bo delo policije lahko bolj usmerjeno k varnostnim problemom, ki so specifični za posamezna območja. V Novi Sloveniji menimo, da zakon, ki je pred nami, policiji lahko ponudi dober temelj za njen razvoj ter zakonito in učinkovito delo in ga bomo v nadaljevanju podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. László Göncz v imenu Poslanske skupine italijanske in madžarske narodne skupnosti.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani kolegice in kolegi, spoštovani gospod minister s sodelavci! V okviru naše poslanske skupine bomo zakon o organiziranosti in delu policije podprli, ker menimo, da sistemsko primerno nadgradi sedanje stanje. Še posebej smo veseli, da se v okviru tega zakona ureja tudi vprašanje dvojezičnega poslovanja policije na narodnostno mešanem območju. Lahko ponovno poudarim, da smo do predlaganega besedila prišli na osnovi celovitega konsenza vseh dejavnikov, ki so odločilni v tem kontekstu, od Ministrstva za notranje zadeve do narodnih skupnosti in od Policijskega sindikata do Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora. Naj poudarim še, da je določba v tem zakonu pomembna predvsem s tega vidika, da minister določi delovna mesta, kjer bo od sedaj potrebno znanje italijanskega in madžarskega jezika ter tudi nivo tega znanja na osnovi soglasja pristojni organizaciji, narodni skupnosti. Poleg tega je jasno tudi to, da se od sprejetja tega zakona naprej lahko zasedejo delovna mesta zgolj v skladu z določbami tega zakona. Zakon ureja tudi vprašanje tistih, ki so že v delovnem razmerju in za njih določi rok, v katerem morajo zagotoviti potrebna znanja za obvladanje obeh jezikov narodnih skupnosti. Na koncu naj povem še to, kar je tudi pozitivni doprinos tega zakona z vidika narodnih skupnosti, da policija zagotavlja tudi usposabljanje svojim policistom oziroma uslužbencem, in sicer zato, da bodo na potrebni ravni obvladali ali madžarski ali italijanski jezik. Naj še enkrat poudarim, da bova zaradi celovitosti sistemskega reševanja, predvsem pa zaradi dopolnitve, ki to vprašanje ureja tudi z narodnostnega vidika, zakon z veseljem podprla.
Hvala lepa. Gospod Jerko Čehovin v imenu Poslanske skupine Pozitivna Slovenija.
Gospod podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovani poslanke in poslanci, gospod minister s sodelavci! Predlog zakona o organiziranosti in delu v policiji še vedno vsebuje enake pomisleke Pozitivne Slovenije, saj noben od naših predlogov, s katerimi bi se ti pomisleki vsaj deloma odpravili, na žalost ni bil podprt in sprejet. Problem in pomisleki ostajajo enaki, in sicer če omenim samo najpomembnejše. Prvič, imenovanja in razrešitve generalnega direktorja policije ter direktorja Nacionalnega preiskovalnega urada, ki po predlogu zakona potekajo po Zakonu o javnih uslužbencih, 47., prej 48., in 49., prej 50., člen predloga zakona. Smo zagovorniki avtonomne strokovne komisije, ki je neke vrste varovalka proti političnemu kadrovanju in je bila v postopek izbire generalnega direktorja policije vpeljana z novelo G Zakona o policiji. Prednost te komisije je po našem mnenju predvsem v tem, da ministrova kandidata lahko zavrne, kar pomeni, da ga minister ne more predlagati vladi in mora poiskati alternativo. Sprememba načina imenovanja generalnega direktorja policije po predlogu zakona pomeni velik korak nazaj pri zagotavljanju neodvisnosti operativnega delovanja policije. Na ta način se ministru za notranje zadeve omogoči popolnoma proste roke glede imenovanja generalnega direktorja policije. Kar pa je še slabše, generalni direktor policije nima več nobene zaščite pred samovoljo ministra, niti kadar gre za njegovo razrešitev. Poslanska skupina Pozitivna Slovenija je z amandmajem predlagala, da se ohrani obstoječa ureditev, vendar naš predlog ni bil sprejet. Drugič, degradacija Nacionalnega preiskovalnega urada. Bo običajen sektor na kriminalistični policiji. Kot izhodišče je v predlogu zakona upoštevano dejstvo, da je Nacionalni preiskovalni urad notranja organizacijska enota Uprave kriminalistične policije Generalne policijske uprave, specializirana za obravnavo posameznih kaznivih dejanj in v organizacijskem smislu del Uprave kriminalistične policije. Tako Nacionalni preiskovalni urad postaja le ena od notranjih organizacijskih enot Uprave kriminalistične policije, čeprav so analize nesporno pokazale, da obstoječa organiziranost organov odkrivanja in pregona, kot tudi njihova usposobljenost, metodologija dela, strategije in prioritete, niso sistemsko ustrezni za odzivanje na nove zahtevne oblike kriminalitete. Da Nacionalni preiskovalni urad z novo ureditvijo izgublja svojo operativno avtonomijo se kaže tudi skozi določilo o načinu izbora direktorja Nacionalnega preiskovalnega urada, ki ga bo generalni direktor policije imenoval in razrešil po Zakonu o javnih uslužbencih, po sedaj veljavni zakonodaji. Tudi za imenovanje direktorja Nacionalnega preiskovalnega urada veljajo ista določila kot za imenovanje generalnega direktorja policije, skozi določilo, kdo določa katere preiskave sumov kaznivih dejanj bo prevzel Nacionalni preiskovalni urad, torej nič več direktor Nacionalnega preiskovalnega urada, ampak generalni direktor policije z internim aktom na predlog direktorja. Tako bo odslej tudi Nacionalni preiskovalni urad podrejen lahko tudi politično imenovanemu generalnemu direktorju policije in posledično ministru. Naši pomisleki glede ukinjanja avtonomne strokovne komisije pri imenovanju in razreševanju direktorja Nacionalnega preiskovalnega urada so včeraj dobili tudi prezentacijo v praksi in se izkazujejo kot popolnoma utemeljeni in prav nič pretirani. Poslanska skupina Pozitivna Slovenija je tudi v tem delu predlagala amandma, ki bi naše pomisleke odpravil, vendar tudi tukaj naš predlog ni bil podprt. Tretjič, ohlapnost določbe o vpoklicu tako imenovane pomožne policije, 104. člen, prej 103. člen predloga zakona. Trenutno še veljavni Zakon o policiji predvideva med drugim vpoklic pomožne policije zaradi nadomestitve angažiranja velikega števila aktivnih policistov pri izvajanju nalog velikega varnostnega rizika. Predlog 103. člena zakona o organiziranosti in delu v policiji je zelo ohlapen in predvideva vpoklic pomožnih policistov zgolj zaradi nadomestitve odsotnosti večjega števila policistov. Takšna dikcija tako omogoča vpoklic pomožnih policistov na primer tudi v primeru stavke policistov, kar pa je z našega vidika zelo sporno. Še sploh, če se spomnimo spomladanske stavke policistov in ministrove grožnje, da je na zavodih za zaposlovanje prijavljenih veliko ljudi, ki bi radi delali za 600 evrov. Takšna ohlapna dikcija omogoča nadomeščanje policistov, ki izvajajo zakonsko določene oblike sindikalnega boja. Med drugim pomožni policisti praviloma niso strokovno usposobljeni za samostojno opravljanje policijskih nalog, ampak to počnejo skupaj z aktivnimi policisti in so jim le v pomoč ter delujejo po ukazu aktivnega policista. Tako s samostojnim izvajanjem policijskih nalog s strani pomožnih policistov izzivamo večjo možnost poškodb pri delu, obstaja pa tudi večja verjetnost prekoračitve policijskih pooblastil. Poraja se nam tudi vprašanje, ali morda minister za notranje zadeve ne kuje neke vrste vzporedne policije. Tudi v tem delu naš predlog ni bil sprejet. Glede na to, da noben pomislek Pozitivne Slovenije tekom zakonodajnega postopka ni bil odpravljen, noben naš predlog k zakonu sprejet, določbe zakona pa se posledično niso zapisale bolj jasno, temu predlogu zakona, kljub nekaterim dobrim rešitvam, ne moremo pritrditi oziroma ga podpreti. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Tomaž Lisec v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Spoštovani podpredsednik, minister z ekipo, kolegi, kolegice! Predlog zakona o organiziranosti in delu v policiji je zakon dvojček. Skupaj z Zakonom o nalogah in pooblastilih policije nadomešča Zakon o policiji iz leta 1998. Današnja obravnava je samo posledica določil Poslovnika Državnega zbora, ki tretjini poslancev omogoča, da podaljša sprejem zakona. Pri obeh zakonih, ki sta se pripravljala od leta 2010, je opozicija imela le nekaj pomislekov. Edino malo večje jedro nesoglasij je glede imenovanja generalnega direktorja policije in glede pogojev za imenovanje direktorja Nacionalnega preiskovalnega urada. Tudi z obema policijskima sindikatoma so se iskale rešitve v smeri, da bi organiziranost policije bila čim bolj v prid policistom pri opravljanju njihovih nalog. Zato je prav, da danes sprejmemo ta zakon, ki prinaša pomembne spremembe na področju organiziranja in dela v policiji. Zakon se po našem mnenju odziva na moderna prizadevanja po prilagajanju policije na spremenjene razmere v družbi. V policiji se je treba vedno približevati potrebam ljudi in njihovi varnosti, zato se želi policija iz strogo hierarhičnega in centraliziranega vodenega organa uveljaviti kot sodobna policijska organizacija. Glede na prve predstavitve predloga zakona še iz leta 2010 smo z ustreznimi korekcijami besedil členov želeli ovreči besedilo prvotnega predloga zakona iz tistega časa, ko se je predlagateljem zapisalo tole: "Za vse policije sveta velja, da so togi organi, saj je njihova ureditev tipična hierarhična in sterilizirano vodena." V Poslanski skupini SDS verjamemo, da bo izvajanje zakona v praksi pokazalo, da policija, vsaj slovenska, ni toga, ampak hudirjevo živa organizacija, kjer je zelo aktivna interakcija, tako znotraj same organizacije kot tudi interakcija organizacije z državljani in državljankami. Dovolite, da v stališču največ časa namenim tistim vsebinam, ki so zmotile tudi opozicijo. Za demokratične politične sisteme je še posebej pomembna jasna razmejitev pristojnosti med ministrom in policijo, kakor tudi zelo jasno predvideno in limitirano usmerjanje ter nadzor ministra nad policijo. V Poslanski skupini SDS se zavedamo, da je v to materijo z odločbo poseglo tudi Ustavno sodišče že leta 2003, zato menimo, da predlog zakona prinaša jasne rešitve, ki so že bile ustavnosodno preverjene. V tem sklopu so pomembne tudi omejitve, ki veljajo za ministrstvo pri usmerjanju in opravljanju nadzora nad policijo, posebej takrat, ko usmerjanje policije prevzame tožilec. Minister za notranje zadeve ima že po Zakonu o državni upravi določene pristojnosti v smeri do organa v sestavi, predlog zakona pa konkretneje določa vrsto usmeritev, kaj se šteje za usmerjenje in na kakšen način se le-ta izvaja. Določena so tudi pooblastila, ki jih za učinkovito opravljanje svojih nalog potrebujejo uslužbenci, ki nadzirajo delo policije. Prav tako je po našem mnenju dovolj jasno določen način in obseg obveščanja ministra in poročanja policije. V javnosti je namreč veliko zanimanje za rešitve na področju kadrovanja ključnih policijskih kadrov. V prejšnjem mandatu, pod ministrovanjem ministrice Kresalove, je bil uveden precej unikaten sistem imenovanja generalnega direktorja policije glede na splošno prakso v javni upravi. Novela zakona, ki je danes pred nami, to posebnost odpravlja in imenovanje generalnega direktorja policije izenačuje z imenovanjem ostalih generalnih direktorjev. Pri imenovanju generalnega direktorja policije se vračamo na evropsko primerljiv način imenovanja, ki je bil v Sloveniji v veljavi vse do leta 2009, do leta, ko se je očitno kot nadaljevanje neke politike, o čemer obstajajo zvočni in video posnetki, nadaljevalo načelo "ne pozabi, jaz sem te nastavil, politika te je nastavila". Čeprav se je tej politiki želelo dati priponke kot nedolžna, lepa in pametna, in se je pustilo, da je bila zakonodaja takšna, da policija ni imela pooblastil in možnosti, da sankcionira vožnjo pomembnih funkcionarjev po odstavnih pasovih oziroma s prižganimi lučmi, čeprav ni šlo za primere, ki bi takšno vožnjo upravičevali. Tudi pri kakšnem divjanju pomembnega župana s preveliko hitrostjo po avtocesti je policija nemočno ugotovila, da nima zakonske podlage za ukrepanje. V Poslanski skupini SDS menimo, da bodo v prihodnje takšni in podobni ekscesi ustrezno sankcionirani, saj verjamemo, da bo sedaj delovanje policije lažje, saj bodo njihove naloge in pooblastila preko načina dela in organizacije njim in tudi ostalim subjektom lažje razumljiva. Predlog zakona lepo določa, da pristojnosti ministra ne veljajo za policijske postopke, katerih usmerjanje je na podlagi zakona, ki ureja kazenski postopek, prevzel pristojni državni tožilec. V nadaljevanju zakon zelo lepo napiše, da je ne glede na zakon, ki ureja kazenski postopek in podzakonski predpis, ki ureja sodelovanje med policijo in tožilstvom, državni tožilec prevzel usmerjanje dela policije v predkazenskem postopku oziroma v trenutku, ko je bil obveščen o kaznivem dejanju. Takrat se je zelo velikokrat omenjalo prav vtikanje ministra v delo policije, ki se v skladu z zakonom tudi jasno konča. Zelo jasno je v zakonu tudi omenjeno, kdaj lahko minister odreja nadzor. Lahko določi vodjo nadzora in tudi druge uradnike, ki pri tem nadzoru sodelujejo. Pomembno se nam zdi tudi, da vemo, kdaj generalni direktor policije obvesti ministra o vseh dogodkih, ki so pomembni za varnost življenja varovanih oseb ali objektov, kdaj mu mora poročati o dogodkih, v katerih je več oseb izgubilo življenje ali je nastala večja materialna škoda ter o vseh drugih pomembnih dogodkih. Zakaj o tem govorim? Ker je v javnosti občutek, da se v prejšnjem mandatu ta zgodba glede obveščanja marsikdaj dogajala bolj na neki družinski osnovi kot pa neki strokovni ravni. Še nekaj besed glede ustanovitve Nacionalnega preiskovalnega urada. Ob ustanovitvi Nacionalnega preiskovalnega urada je bil uveden tudi nekonvencionalen način imenovanja in odgovornosti predstojnika Nacionalnega preiskovalnega urada, saj predstojnik hierarhično ni bil umeščen v urad, pristojnost generalnega direktorja policije in direktorja kriminalistične policije. Tudi pri tem zakonu se to zadevo normalizira in evropeizira oziroma se evropeizira položaj Nacionalnega preiskovalnega urada. V Poslanski skupini SDS se zavedamo, da se je v zadnjih letih število uniformiranih pripadnikov policije zmanjšalo, zato je prav, da iščemo nove rešitve, ki omogočajo racionalnejšo rabo kadrovskih in materialnih virov. Rešitev, ki za zagotavljanje policijske podporne dejavnosti nemotenega opravljanja nalog policije omogoča tudi premestitev drugih delavcev in uslužbencev policije, med njimi tudi strokovno-tehničnih javnih uslužbencev. Zato pozdravljamo korak v tej smeri pri predlogu zakona. Še nekaj besed glede krepitve decentralizacije in samostojnih policijskih uprav. Kot vsi vemo, je policija organizirana na treh ravneh, na ravni države, regije in na lokalni ravni. To organiziranost določi Vlada Republike Slovenije. V primerjavi s sedanjo veljavno ureditvijo je v predlogu zakona poseben poudarek na večji samostojnosti delovanja policijskih uprav in s tem decentralizaciji policije ob jasnih strateških izhodiščih Generalne policijske uprave. V prejšnjem mandatu je bila storjena ogromna napaka, kar se očitno vidi tudi na terenu. Pozdravljamo tudi dejstvo, da gre za okrepitev sodelovanja policije z lokalno skupnostjo. Spoštovani, kot je pokazala razprava pri poteku sprejemanja tega zakona, je jasno, da je Vlada ta zakon pripravila z veliko skrbnostjo, da se temeljito razmisli o pozitivnih rešitvah in pomembnostih te materije za stanje v družbi in državi. Zato v naši poslanski skupini ocenjujemo, da so rešitve v tem predlogu zakona pozitivne in bomo Predlog zakona o organiziranosti in delu v policiji podprli. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Majda Potrata v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, državna sekretarka, sodelavec, poslanke in poslanci! Predlog zakona je bil 23. marca 2012 objavljen na spletni strani Ministrstva za notranje zadeve brez posebne javne razprave ali obsežnejšega sodelovanja zainteresirane strokovne javnosti, s pojasnilom, da je bil Predlog zakona o organiziranosti in delu v policiji po obsežni javni razpravi obravnavan že na 31. seji Državnega zbora, 22. septembra 2011. Vendar smo Socialni demokrati zaznali razlike v obsegu in vsebini, zato smo zahtevali prvo obravnavo zakona. Obravnavo so spremljali očitki Policijskega sindikata o kršitvi stavkovnega sporazuma, v čemer so prepoznali namero Vlade, da obide dogovorjene obveznosti iz kolektivne pogodbe. Ker za drugo obravnavo na matičnem delovnem telesu ni bilo mogoče ugotoviti niti stopnje usklajenosti med Ministrstvom za notranje zadeve in socialnimi partnerji, niti ni bil pravočasno pripravljen pregled amandmajev, da bi se lahko ukvarjali z vsebinskimi vprašanji in ne postopkovnimi zapleti, smo predlagali predložitev obravnave. Kljub temu, da je tudi med policijskima sindikatoma bila razlika v obravnavi nekaterih vprašanj, pa je vendarle mogoče reči, da je usklajenost večja kot je bila pred prekinitvijo druge obravnave na matičnem delovnem telesu, se pa ne bom spuščala v tiste dele, ki so bili predmet usklajevanja med socialnimi partnerji. Socialni demokrati zakona v prvi obravnavi nismo podprli, smo pa napovedali, da je naša morebitna podpora zakonu odvisna od tega, kako se bodo nekatere za nas nesprejemljive določbe zakona med obravnavo spremenile. Naj omenim nekatere pomisleke, ki smo jih omenili. Gre za imenovanje generalnega direktorja policije, za pogoje in postopek ter predčasno razrešitev, posebno komisijo v postopku imenovanja, imenovanje vršilca dolžnosti generalnega direktorja policije, pogoje za imenovanje direktorja Nacionalnega preiskovalnega urada in še nekatere druge. Če temu dodam še nekatere stvari, ki zadevajo predvsem razmerje med ministrom za notranje zadeve in generalnim direktorjem policije, potem opozarjam posebej na amandma k 12. členu zakona, ki smo ga Socialni demokrati utemeljevali s tem, da obveščenost s strani generalnega direktorja policije ne sme ogrožati delovanja in postopkov policije. Naleteli smo na nerazumevanje in gluha ušesa in zadeva je ostala taka, kakršna je, morebiti samo s tisto spremembo, ki jo je doživel člen na odboru za notranje zadeve. Prav tako zadeva razmerje ali odločitve ministra tudi naš predlagani amandma k 80., zdaj 81., členu zakona, kjer smo predlagali črtanje drugega odstavka, ker je ta odstavek v nesoglasju z Zakonom o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, kjer je minister za delo, družino in socialne zadeve tisti, ki odloča, katera so mesta, ki zadevajo poklicno upokojevanje. Da ne bom govorila samo o slabostih. Prvotno smo imeli številne pomisleke na ureditev vstopnih pogojev za opravljanje dela policista na območjih, kjer sta po ustavi uradna jezika dva jezika. Ko smo dobili zagotovilo obeh poslancev narodnih skupnosti, da je zdaj predlagano besedilo veljavnega 80. člena ustrezno, trdimo, da je to za nas sprejemljiva rešitev. Opozorila bi še na eno stvar. V teh časih, ko je veliko govora o varčevanju na eni strani in ko se javnost ne more sprijazniti s tem, da smo si politične stranke malo popravile proračune, da pa civilna družba nima te sreče – opozarjam na amandma k 38. členu, ki ni bil sprejet, je pa urejal status, delovanje in pogoje za delovanje veteranskih in drugih stanovskih organizacij. Če se že pogovarjamo o tem, kakšen je bil predlog v prejšnjem mandatu in kakšen v tem, je v prejšnjem mandatu bilo tu zapisano določilo, da vlada zagotavlja tudi sredstva za delovanje veteranskih organizacij. V predlogu amandmaja Pozitivne Slovenije je bilo sicer pričakovanje o finančni podpori ožje zastavljeno, pa še tega ni bilo mogoče uveljaviti. Navedla sem samo nekatere pomisleke v zvezi z zakonom o organiziranosti in delu v policiji, ki ne pomenijo tolikšnega izboljšanja tega zakona, da bi ga Socialni demokrati v tretji obravnavi podprli. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Rihard Braniselj v imenu Poslanske skupine Državljanske liste.
Spoštovani podpredsednik, minister, državna sekretarka, direktor, kolegice in kolegi! Slovenska policija je organ sui generis, organ posebne vrste in je največji organ državne uprave v Republiki Sloveniji. Prav njen specifični organizacijsko-funkcionalni status je okoliščina, ki zahteva iskanje optimalnih oblik notranje organiziranosti in urejenosti delovnopravnih razmerij. Predlog zakona o organiziranosti in delu v policiji nadomešča in nadgrajuje obstoječi Zakon o policiji, in sicer v tistem delu, ki se nanaša na normativne podlage za sodobno policijsko organizacijo, njeno vodenje in usmerjanje ter jasno razmejitev pristojnosti med Ministrstvom za notranje zadeve in policijo, ureditev specifičnih delovnopravnih razmer v policiji, status in zaščito policista, usposabljanje in izobraževanje. Predlog zakona vrača večjo vlogo lokalnih skupnosti pri določanju prioritetnih nalog pred pripravo letnega načrta, dela policijske postaje in poročanja komandirja policijske postaje o varnostnih razmerah na območju policijske postaje. To bo zagotovo prispevalo k večjemu sodelovanju policije z lokalno skupnostjo, s tem pa izboljšalo javno varnost in zmanjšalo strah pred kriminaliteto ter posledično izboljšalo učinkovitost policijskega dela. Ob tem pa jasna razmejitev pristojnosti med lokalno skupnostjo in policijo ostaja. Prav tako je pomembno, da bo zakon omogočil diferenciacijo različnih delovnih mest policijskega dela. Tako bo ministrstvo v petih letih po uveljavitvi zakona sistemiziralo tista delovna mesta, posebno zahtevna delovna mesta policistov operativcev, ki zahtevajo rang višje strokovne izobrazbe. S tem se bodo pripravile podlage za to, da bodo najbolj izpostavljeni ključni in sposobni operativci tudi bolje rangirani in bolje plačani. To je korak k še večji strokovnosti pri opravljanju najzahtevnejših operativnih nalog in zagotavljanju varnostnih storitev na lokalni ravni. Ne spreminja se imenovanje in razrešitev komandirjev policijskih postaj in načelnikov policijskih uprav. Primerne kandidate za generalnega direktorja policije preverja, tako kot v vseh drugih primerih kadrovanja v državni upravi, Uradniški svet. Vsakršna drugačna ureditev imenovanja generalnega direktorja policije bi pomenila neutemeljen odmik od sistema, kot to velja za vse najvišje državne uradnike. Vodje drugih organov v sistemu so imenovani in izbrani po bistveno enostavnejšem postopku. Nacionalni preiskovalni urad ohranja pozicijo in poseben položaj znotraj policije s tem, da je delokrog NPU jasneje določen oziroma določljiv. Imenovanje direktorja NPU je primerljivo imenovanju direktorja policije. Vsaka drugačna rešitev bi sistemsko bistveno bolj štrlela. Vodja kriminalistične službe ter vodja uniformirane policije sta imenovana in razrešena po bistveno enostavnejšem postopku, njun obseg dela in odgovornost pa sta bistveno večja. Velika dodana vrednost predlaganega zakona je tudi ureditev dvojezičnega poslovanja policije na območjih narodnih skupnosti, kar do sedaj ni bilo primerno urejeno. Po novem bodo sistemizirana delovna mesta, kjer je znanje jezika narodnosti nujen pogoj za zasedbo delovnega mesta in ne več obratno. Predlog zakona je pretežno medresorsko usklajen, posebej pa že dve leti usklajevan tudi z zainteresirano javnostjo, notranjo in zunanjo. Gradivo je bilo namreč prvič objavljeno že 13. decembra 2010. Poslanska skupina Državljanske liste bo predlog zakona podprla.
Hvala lepa. Gospa Jasmina Opec v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj! Pred nami je še tretje branje Predloga zakona o organiziranosti in delu v policiji, ki skupaj s prejšnji teden sprejetim Zakonom o nalogah in pooblastilih policije predstavlja celovito prenovo delovanja policije, policijsko reformo. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo rešitve, opredeljene v predlaganem zakonskem besedilu, s poudarkom na osrednjem cilju predloga, to je vzpostavitvi pogojev za oblikovanje sodobne policijske organizacije, izboljšanju njenega vodenja in usmerjanja. Predlagani zakon prinaša bolj strokovno, učinkovito in racionalno delovanje ter sistemski razvoj policije. Krepi se tudi raziskovalna dejavnost, izobraževanje in usposabljanje v policiji, saj je to ključnega pomena za njen nadaljnji razvoj in kakovostno sodelovanje z drugimi izobraževalnimi in raziskovalnimi institucijami ter podobnimi organi doma in v tujini. Pomemben del spremembe zakonodaje je tudi v krepitvi decentralizacije ter samostojnosti policijskih uprav, predvsem usmerjenosti k varnostnim problemom, specifičnim za območje vsake policijske uprave posebej, ki morajo biti v skladu s strateškimi sodišči Generalne policijske uprave. Usmerjenost k večji decentralizaciji je opredeljena z večjo povezanostjo policije z lokalnimi skupnostmi, saj je neposreden in partnerski stik med policijo in državljani najboljša garancija za večje zaupanje v delo policije ter za izboljšanje njenega ugleda. Na področju ureditve delovnopravnih razmerij predlagani zakon sicer nekoliko odstopa od nekaterih določb Zakona o javnih uslužbencih, kar se nam zdi sprejemljivo zaradi posebnosti dela poklica policista in zaradi primerljivosti z ureditvijo v nekaterih drugih področnih zakonih, kot je na primer Zakon o obrambi ali Zakon o službi v Slovenski vojski. Kljub temu ocenjujemo, da so pogovori med pristojnim ministrstvom in reprezentativnimi sindikati prinesli precej dobrih rešitev, ki so besedilo zakona še izboljšale. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke tako ocenjujemo, da predlagane spremembe pomenijo optimalnejšo organizacijo policije, ki bo lahko tako opravljala svojo funkcijo bolj učinkovito in bolj odgovorno, v še večjo korist in varnost vseh državljank in državljanov Republike Slovenije. S sprejetimi amandmaji se je besedilo Predloga zakona o organiziranosti in delu v policiji še dodatno izboljšalo, zato ga bomo v naši poslanski skupini tudi v tretje soglasno podprli. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Ivan Hršak v imenu Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani minister, državna sekretarka, gospod direktor, kolegice in kolegi! Pred nami je tretja obravnava Predloga zakona o organiziranosti in delu v policiji. Naj na kratko naštejem samo nekaj poglavitnih rešitev: natančna opredelitev razmerja med ministrstvom in policijo ter določitev nalog, ki jih ministrstvo opravlja v razmerju do policije; podrobnejša opredelitev usmerjanja in nadzora ministrstva nad delom policije, pooblastil nadzornikov službe, ki nadzira delo policije; krepitev decentralizacije ter avtonomnosti in samostojnosti policijskih uprav; okrepljeno partnersko sodelovanje pri zagotavljanju varnosti z ustanavljanjem svetov, komisij in drugih dogovorjenih oblik partnerskega sodelovanja na lokalnem nivoju; posebne ureditve delovnopravnih razmerij, ki omogočajo nemoteno izvajanje operativnih nalog policije, opravljanje nalog v posebnih delovnih pogojih, nadurno delo, začasne premestitve ter poseben poudarek in skrb za zaposlene, kot je pravna pomoč policistom, varovanje v primeru groženj uslužbencem in nadgradnja sistema izobraževanja in postopka prehoda na višjo stopnjo izobrazbe za opravljanje nalog policista in za večino delovnih mest v policiji. V dosedanji obravnavi predloga zakona je največ razprave in različnih stališč bilo deležno vprašanje razmerja med ministrom in generalnim direktorjem policije. Predvsem je bila razprava usmerjena v to, o čem sme in mora biti minister obveščen, zakaj nosi odgovornost in v katerih primerih mora generalni direktor policije obveščati ministra. Dejstvo je, da minister ne more biti obveščen o vsem, saj bi bila to prevelika količina informacij, mora pa biti o najpomembnejših dogodkih zagotovo obveščen. Po naši oceni nikakor ne sme biti obveščen o dogodkih, ki bi lahko kakorkoli ovirali ali vplivali na strokovno delo policije. V Poslanski skupini DeSUS smo prepričani, da je oziroma bo vsak generalni direktor sposoben preceniti, kdaj in o čem obvestiti ministra, ne da bi ob tem ravnal politično sporno in predvsem nestrokovno. V Poslanski skupini DeSUS bomo Predlog zakona o organiziranosti in delu v policiji podprli tudi v tretji obravnavi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev o predlogu zakona v celoti. Besedo ima gospod Franc Jurša, pripravi se dr. László Göncz.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Lep pozdrav ministru, sodelavki in sodelavcu, kolegicam in kolegom! V razpravi, ki smo jo že vodili na matičnem delovnem telesu, tudi v drugi obravnavi v Državnem zboru, na prejšnji seji, smo, mislim, dodobra korigirali predlog, ki je sprejemljiv za vse strani, za ministra ter tudi za policiste same. Še posebej bi rad spomnil, da smo na prejšnjem zasedanju Državnega zbora sprejeli tudi amandma, ki ga je pripravila Pozitivna Slovenija po uveljavitvi novele Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki s 1. 1. 2014 odpravlja možnost, da se za službeno pot šteje tudi, če se zgodi poškodba pri delu. To smo takrat s tem amandmajem sprejeli in to področje tudi posebej uredili. S tem smo na nek način policistom priznali njihovo težko delo, še posebej pri izrednih dogodkih. Tu ne mislim samo na dogodke, ki so se zadnje čase odvijali na naših trgih in ulicah, ampak tudi na dogodke, ki se odvijajo ob večjih športnih prireditvah, predvsem tistih prireditvah, ki so varnostno rizične. V dosedanjih obravnavah je bilo zelo veliko razprave namenjene tudi temu, kdaj in o čem je treba s strani direktorja policije seznanjati ministra, da se s tem minister ne bi preveč vmešaval v operativno delo policije. Tu je bilo ugotovljeno, da je pomembno, da se minister z dogodkom seznani takrat, ko gre za varnost države ali varovanih oseb, tudi objektov, ter da se seznani z dogodki, v katerih je več oseb izgubilo življenje, kjer je nastala večja materialna škoda in dogodki, v katerih je zaradi opravljanja nalog policije ena ali več oseb izgubila življenje. Tudi z dogodki, ki so bolj odzivni v javnosti. Glede na vse, kar smo v prejšnjih obravnavah dorekli, bom ta zakon podprl.
Hvala lepa. Ugotavljam, da imam precej odjavljenih in sprašujem, ali želi besedo gospod Gašpar Gašpar Mišič, ki je ravno vstopil v dvorano. Ne želite? Potem je na vrsti gospod Srečko Meh, pripravi se mag. Ivan Vogrin.
Gospe in gospodje! V obravnavi tega zakona bi morda bilo treba, vsaj z moje strani, povedati 5 stvari. Najprej, da je na vsak način treba za policiste zagotoviti primerno zakonsko podlago zato, da bodo lahko normalno in dobro delali in da bodo tudi primerno zaščiteni. Zato se mi zdi, da je treba delu policije, policistom dati vso podporo in tudi priznanje. Zdi se mi potrebno in pomembno, da so policisti dobro zavarovani, da imamo dobre rešitve, da so policisti dobro povezani z lokalnimi skupnostmi in da veteranske organizacije na vsak način pomenijo tudi zgodovino policije in so tisto, na kar je policija lahko ponosna. Kot prva točka, o kateri bi danes želel še posebej razpravljati. Gre tudi za vprašanje obveščenosti ministra in generalnega direktorja oziroma generalnega direktorja, ki mora obvestiti ministra. Gre za to, da bi policija morala biti samostojna in neodvisna in da ne bi smelo biti takšne povezave, ki bi lahko škodila samostojnosti in neodvisnosti policije. To smo mi, gospe in gospodje, v Državnem zboru oziroma v zakonodajnem postopku dolžni zagotoviti. Zato se mi zdi, da to ni dobro in ni prav rešeno. Policija in politika ne bi smeli biti povezani na noben način. Morali bi postaviti zelo jasno mejo med stroko in med tistim, kar se dogaja, še posebej proti generalnim preiskovalnim organom, kjer bi morali imeti zagotovilo, da minister razen za usmeritev ne more in ne sme vplivati na to, kako policija dela. Je še vprašanje, ki bi ga še posebej postavil. Gospe in gospodje, ali se pozicija in opozicija sploh lahko o kakšni stvari dogovorimo? Ali lahko najdemo kakšno rešitev, kadar, recimo, predlagamo rešitev, ki bi bila boljša ali drugačna ali je ne moremo? Očitno ne moremo. Četudi mislimo vsi zelo dobro in bi radi pripravili rešitve, ki bi nam pomagale pri lažjem delu. Še to bi rad posebej poudaril. Današnjo obravnavo, gospe in gospodje, gospoda ministra tukaj ni, verjamem pa da bo slišal, razumem kot provokacijo. Vem, da je to tretja obravnava in da jo je treba sprejeti zato, ker smo dve obravnavi že imeli in na zadnji obravnavi tega nismo sprejeli. Razumem jo kot provokacijo zaradi tega, ker bodo jutri pred Državnim zborom ljudje protestirali proti načinu našega dela. Ne bodo protestirali samo proti Janezu Janši, protestirali bodo tudi proti nam v tem državnem zboru, proti poslankam in poslancem, proti politiki, ki ji dajejo slabšalni pridevnik oziroma slabšalno govorijo o našem delu. Tudi zato, ker danes sprejemamo zakon, ki ne bo jutri vplival na delo policije in ne bo vplival na nič, kar se bo jutri dogodilo. To je slabo sporočilo. Zato bi morali imeti veliko takta, kadar bi umeščali na dnevni red izredno sejo. Tudi naslednji teden bodo izredne seje, na katerih bi lahko obravnavali takšen zakon in bi morda ne bilo razlogov, da bodo lahko ljudje jutri govorili, da včeraj so parlamentarci sprejeli zakon, danes mi protestiramo in nas nihče ne posluša, nas nihče ne upošteva. Sporočila bi morali mi v Državnem zboru, poslanke in poslanci, pazljivo poslušati, jih tudi pazljivo umeščati v zakone, ki jih sprejemamo. Mislim, da je v tem zakonu veliko dobrih rešitev. Žal pa zaradi tistega, kar je danes nekaj razpravljalcev povedalo, predvsem poslanka Majda Potrata, ne morem podpreti zakona, ki je danes v tretjem branju.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Ivan Vogrin, pripravi se dr. Ljubica Jelušič
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani kolegice in kolegi, spoštovani državljanke in državljani, gospod minister, državna sekretarka in ostali prisotni! Ko sem se pripravljal na današnjo razpravo, sem dal naslov Manj države za lepšo prihodnost. Naključje je hotelo, da se bo moja razprava kar dobro navezala na mojega kolega Srečka Meha. V vsebini zakona ne vidim problema. Potrebujemo zakonodajo, po kateri lahko policija dela. Če se oprem na eno dilemo, ne vidim težave v tem, da je minister tisti, ki si izbere generalnega direktorja policije. To se mi zdi celo dobra rešitev. Moja polemika oziroma moja razprava bo šla v smeri v kakšnem okolju dela policija in v kakšnem okolju živimo. Živimo v čudnih časih. Konec sveta, napovedan za december, smo sicer srečno preživeli, zdaj pa se vedno bolj zdi, da konec sveta prihaja samo nad Slovenijo. Vsak dan nove afere, nove napetosti, nova zaostrovanja. Pred kratkim mi je prišel v roke govor Moše Pijade na prvem zasedanju AVNOJ v Bihaću 29. novembra 1942, ki so ga po vojni cenzurirali. Ta govor dogajanje in današnjo razpravo postavlja povsem v novo luč. Citiram: "Kmet, ki ima zemljo in živino, delavec, ki prejema plačo, nista za nas vredna nič. Mi moramo iz njih narediti brezdomce, reveže. Blagostanje, red in mir so naši smrtni sovražniki. Treba je ustvariti toliko revežev, da bodo v večini v državi. Očitno smo spet začeli uporabljati staro taktiko, saj poteze, ki jih vlečemo, kažejo na to. Kot hlapci Jerneji smo pripravljeni zažgati domačijo, a bi se morali zavedati, da bomo v njej tudi sami zagoreli." Poudarjam, to niso moje besede, to so besede Moše Pijade iz leta 1942. Zadnjič sem prebral misel Mihe Mazzinija, ki naše stanje lepo diagnosticira: "Slab stik z realnostjo je velik hendikep za Slovenijo in Slovenci smo glede tega obupni." Res je, ogromno Slovencev se ni sposobnih soočiti z realnostjo. Po osamosvojitvi smo bili polni optimizma, vsi so nas hvalili, bili smo vzgled za druge države bivšega vzhodnega bloka. To nas je uspavalo. Medtem ko so drugi garali, nas dohitevali in zdaj že prehiteli, smo se vedno bolj pogrezali v sanje in izgubljali stik z realnostjo. V našem navideznem svetu smo vsi pridni, lepi, sposobni, skratka svet sveta. Vsi bi imeli nadpovprečne plače, po možnosti v državni službi, mesec in pol dopusta na leto, vsaj še mesec dni zaslužene bolniške itd. Obnašamo se kot kakšni najstniki. Veliko pravic in nobene odgovornosti. Dokler se je te sanje dalo ustvariti s prodajo premoženja, ki so ga ustvarjali naši mame in očetje in krediti, je šlo, zdaj, ko pa prihajajo računi za veseljačenje, denarja pa ni več kje vzeti, bi se pa kar s kockami pobili med seboj. Kot je za sanjače značilno iščemo krivdo povsod, samo pri sebi ne. Sprašujem se, ali smo Slovenci sploh sposobni imeti lastno državo. Menim, da bo več varnosti v tej državi, če bomo začeli ustvarjati. Namesto, da se na vse pretege ukvarjamo s tem, kakšne zakone bomo imeli, policijske, sprememba Ustave, sprememba referendumske zakonodaje in še kakšne, se začnimo na izrednih sejah – dobro je, da jih imamo vsak teden – ukvarjati s tem, kako več ustvariti, pa ne bo nobene grožnje z demonstracijami. To tudi spada med tako imenovano policijsko zakonodajo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Ljubica Jelušič, pripravi se mag. Borut Ambrožič.
Najlepša hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani minister dr. Gorenak, gospa Brezigar, dr. Žaberl, kolegice in kolegi! Zelo dobro se zavedam, da je sedanje in bodoče delovanje policije odvisno od sprejema obeh zakonov, tako zakona o pooblastilih policije, ki je že bil sprejet kot tudi zakona o organiziranosti in delu v policiji. Vem tudi, da bi lahko prišli do zelo dobrih skupnih rešitev, kot je rekel moj kolega Srečko, ampak do teh skupnih rešitev je mogoče priti samo, če se uskladimo glede temeljnih stvari. Ena od temeljnih stvari je tudi vprašanje, kako danes v Sloveniji umeščamo policijo v naš politični sistem. Ali mislimo, da je to organ v sestavi Ministrstva za notranje zadeve z omejenimi pooblastili ali mislimo, da je to avtonomna organizacija celotne naše države, ki skrbi za notranjo varnost vseh državljanov in državljank oziroma vseh prebivalcev te države. Takrat, ko se reče, da želimo oziroma smo veseli, da imamo jasno razmejitev pristojnosti med ministrom in generalnim direktorjem policije – mislim, da to lahko govorimo, ampak vprašati se je treba, na kateri točki je narejena ta jasna razmejitev. Ali je ta jasna razmejitev na tisti točki, ko je generalni direktor v vlogi ministrovega potrčkala ali na točki, ko je jasno, da je to avtonomen profesionalec z visoko stopnjo strokovnosti, ki se mora o vprašanjih notranje varnosti odločati skladno s policijsko stroko in ne skladno s političnimi usmeritvami ali vsaj ne vedno skladno samo s političnimi usmeritvami. Gre za vprašanje, ali se odločamo med strokovno avtonomijo policije in generalnega direktorja ali mislimo, da je treba tako policijo kot generalnega direktorja vstaviti v eno od ministrstev in jih narediti podložne samo temu ministrstvu. V zgodovini 22 let naše Slovenije je bilo to razmerje različno postavljeno. Bila so obdobja, ko je policija pridobivala več avtonomije in bila so tudi obdobja, ko je bila zelo omejena v svojih pooblastilih. Socialni demokrati in tudi jaz osebno smo bolj na strani tiste pozicije, ki bi pripadnikom policije dala večjo stopnjo strokovne in tudi profesionalne avtonomije. S tem je povezano tudi vprašanje oziroma najbolj operativno se to vidi pri vprašanju, kako se določa, kako se izbira generalnega direktorja in o čem ta generalni direktor poroča odgovornemu ministru. Ko gre za vprašanje izbire, moram reči, da je, ko smo se v prejšnji vladi srečevali z vprašanjem, kako izbirati generalnega direktorja policije, bilo postavljeno vprašanje, ali tega vrhunskega profesionalca izbirati na podlagi pravil, ki veljajo za državne uradnike – tako kot je zdaj zapisano v tem zakonu –, kjer se sledi pravilom izbire najvišjih javnih uslužbencev, torej ali gre za vrhunskega birokrata ali gre za vrhunskega profesionalca. Menili smo, da je treba potegniti neko vzporednico s tistim, kar se dogaja v Slovenski vojski, ko gre za izbiro načelnika Generalštaba Slovenske vojske. Tam se ne izbira med tistimi, ki so dovolj ambiciozni, ne glede na to, kako so strokovni in pametni in bi želeli postati načelniki, ampak se izbira med tistimi, ki so po strokovni poti napredovali do najvišjih možnih pozicij, položajev in nazivov. Med njimi potem vlada izbira tistega, ki bo vrhunski profesionalec. Pri policiji je bilo prav to vprašanje odprto – ali naj vlada izbira med ambicioznimi ljudmi z 15 ali pa 10 ali pa 30 let delovnih izkušenj, ali izbiramo med tistimi vrhunskimi profesionalci, ki so do vrha svoje kariere prišli po strokovni poti. Bili smo bolj na strani ureditve, ki bi omogočila izbiro vrhunskega profesionalca. Naredili smo še en korak naprej, kar pri načelniku Generalštaba ni zagotovljeno, in sicer menili smo, da je treba vzpostaviti neko avtonomno pot, strokovno avtonomno komisijo, ki naj bi izbirala takšnega profesionalca in tudi skrbela za njegovo legitimnost in integriteto na začetku in tudi na koncu kariere. Kot pravim, pri načelniku Generalštaba to še ni zagotovljeno. Še na eni točki bi rada opozorila na zgodovino, ko gre za ta zakon in urejanje odnosa policije in Ministrstva za notranje zadeve do veteranskih organizacij. V zgodovini smo že imeli situacijo, ko je bila podpisana pogodba oziroma sporazum o sodelovanju med Ministrstvom za obrambo in veteransko organizacijo Sever, ni pa bilo niti pogodbe niti sporazuma o sodelovanju med veteransko organizacijo Sever in Ministrstvom za notranje zadeve oziroma policijo. To je v razmerjih med veteranskimi organizacijami in tudi pri pričakovanjih veteranov policistov vzbujalo zelo različne občutke, prej negativne kot pozitivne. Mislim, da je prav, da Ministrstvo za notranje zadeve in policija poskrbita za svoje veterane s pozitivnim, naklonjenim občutkom in sodelovanjem. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima minister dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Odzval bi se na izvajanje dr. Jelušič, ob vsem spoštovanju poslanske in profesorske kariere. To, o čemer ste govorili, preprosto ne drži, ker če bi to držalo, potem je situacija preprosto takšna. O 22-letni avtonomnosti večje ali manjše policije težko govorimo. Prvi Zakon o policiji je bil sprejet leta 1998, policija pa je bila kot organ v sestavi vzpostavljena leta 2000, tako da lahko govorimo o avtonomnosti policijske organizacije kot organa v sestavi šele od leta 2000, 12 let in ne 22 let. Pred tem je bilo to stopljeno, podobno kot na obrambnem ministrstvu, z ministrstvom. Tega sploh nismo imeli, policija do leta 2000 sploh ni imela generalnega direktorja. To je ena zadeva. Druga zadeva, izbor generalnega direktorja. Vi ste podali obrazložitev, kot da bi zagovarjali ta zakon, čeprav ste govorili o zakonu, ki je bil sprejet v času prejšnjega mandata. V prejšnjem mandatu sprejeti zakon je onemogočal, ampak resno mislim, onemogočal to, da bi na vrh policijske piramide prišel vrhunski policijski strokovnjak. Dobro si poglejte tisti člen, o katerem sem zadnjič – mislim, da vas ni bilo – govoril. Prvič v zgodovini je bilo v prejšnjem mandatu na predlog moje predhodnice gospe Kresalove odprto kadrovanje celo od zunaj. Pazite, celo od zunaj je bilo odprto. Zakon iz leta 1998, ki je veljal do leta 2009, je onemogočal kadrovanje od zunaj. Zakon iz leta 2009 je pa prinesel tudi kadrovanje od zunaj. Edini pogoj, ki je bil, da je neka zveza s policijo, je bil ta, da je kandidat moral delati v varnostnih organizacijah ali pravosodju itd. Odprl je pot tudi vrhunskemu poklicnemu vojaku, odprl je pot delno sodnikom, tožilcem itd. To je naredil prejšnji zakon. S tem predlogom zakona to pot zapiram. Izključna možnost, da nekdo pride na vrh policijske piramide, je šele zdaj postavljena in precej težje postavljena. Mi ne moremo danes vojske ali pa Sove jemati kot nekaj nepomembnega v tej državi, vi to dobro veste. Če pogledate imenovanje načelnika Generalštaba, in če se prav spomnim, ste vi to možnost izkoristili v času svojega mandata, je pravzaprav na horuk – minister predlaga, vlada imenuje in je to končano v dveh urah, kot traja seja vlade. Imamo dve taki inštituciji, ki svoje predstojnike imenujeta na ta način, medtem ko generalnega direktorja policije umeščamo v sistem javnih uslužbencev. Imenovanje javnih uslužbencev se opravi prek natečajne komisije, prek te posebne komisije. Tisto, kar je bilo prej, pa je resnično – lahko se usedeva tudi izven te uradne razprave in pogledava konkretne člene, ker zdaj ni časa za to – omogočalo kadrovanje od zunaj. Če pogledate tisti člen, ki je bil spisan, mislim, da je predzadnji odstavek 5.c člena, ali č, če se ne motim, je celo rekel, da če nekdo nima statusa policista, se mu avtomatsko prizna z dnem imenovanja. To je popolnoma enako, kot da bi nekdo prišel na vrh vojaške piramide, na delovno mesto načelnika Generalštaba in bi rekli: "Aha, z dnem imenovanja pa dobi status vojaka." Veste, tako stanje smo mi imeli in tako stanje še traja do sprejetja tega zakona. Šele s sprejetjem tega zakona se vračamo v leto 2009, pa še vedno je tisto stanje precej boljše kot na Sovi ali v vojski, kar ste posredno tudi sami rekli. Zelo sem zadovoljen, da gremo nazaj k profesionalnosti na tem področju in se ne gremo tega, kar se je šlo v prejšnjem mandatu, ko ni bilo evropske države, ki bi imela kaj podobnega. Takrat sem našel – imate tudi študijo tukaj, v Državnem zboru, iz leta 2009 – Estonijo, ki je imela nekaj podobnega, pa ni uporabljala, pa Portugalsko in Belgijo, pa tudi niso nikoli tega uporabili, vsaj v novejši zgodovini ne. Tako da resnično menim, da gremo točno v smeri, ki ste jo vi zagovarjali, čeprav sem to čutil kot da je kritika. Ne bom se odzival na stvari, ki niso točne pri ostalih uvodničarjih, ki ste tukaj nastopili. V Pozitivni Sloveniji ste rekli, da ne boste podprli zakona iz razloga, ker ni bil upoštevan noben vaš predlog. To ne drži. Recimo že imenovanje komandirjev, imenovanje direktorjev policijskih uprav, kar ni bil moj predlog, ampak je bil predlog gospe Kresalove iz leta 2010 ali 2011, ko je bil ta zakon prvič obravnavan – sem prisluhnil in smo umaknili to iz predloga zakona, tako da ne drži tudi zato, ker smo na zadnji seji v drugem branju podprli amandma Pozitivne Slovenije, če se dobro spomnite. Vesel sem, da smo ga podprli. Šlo je za amandma, ki se je nanašal na štetje poti na delo, ki se šteje v poškodbo pri delu, tako da smo vaše amandmaje tudi podprli. S strani SD je bilo problematizirano obveščanje ministra s strani generalnega direktorja. Še enkrat ponavljam, člen, ki ste ga napadali, sploh ne govori o tem. Minister je obveščen po drugih členih, 12. člen pa govori o tem, o čem mora biti takoj obveščen. Očitanje, da bi lahko vplival na nekaj, je brezpredmetno, ker ne more vplivati, ker se je nek varnostni dogodek že zgodil in ker se je že zgodil, ne moreš vplivati nanj, tako da je to res nesmiselna zadeva. Kar se tiče pogojev za delovanje veteranskih organizacij, je člen spisan, člen je notri, je precej odprt in omogoča to sodelovanje, ne pa financiranja, kar mi je bilo očitano s strani, mislim, da gospe Potrata. Financiranja ni določal niti prejšnji člen, niti v sedanjem stanju, v sedaj veljavnem zakonu ne predvideva financiranja, ampak govori o pogojih delovanja. Tako da tu je situacija preprosto taka. Hvala lepa.
Replika dr. Ljubica Jelušič.
Najlepša hvala. Jaz se vam zahvaljujem, spoštovani minister, za nekatere zgodovinske ugotovitve in opombe, ampak rada bi vas opozorila, da naša vlada ni zamenjala načelnika Generalštaba, čeprav danes ne govorimo o tem, na eni seji v roku nekaj ur, ampak se je predhodno posvetovala tudi s predsednikom republike in je izbirala med vrhunskimi profesionalci, ki so imeli ustrezen položaj in čin, med generalmajorji. Verjetno ste opisovali način zamenjave načelnika Generalštaba vaše vlade, ki je kljub temu, da je imela na razpolago generale in admirale, izbrala brigadirja. Ampak to sedaj pustimo ob strani. Gre bolj za dilemo – in ne zagovarjam vaše rešitve glede izbire generalnega na policiji, generalnega direktorja policije, – ali gre za to, da se prijavijo uslužbenci policije kot birokrati in gredo čez Uradniški svet po Zakonu o javnih uslužbencih in se izbira med tistimi, ki so dovolj ambiciozni, da se prijavijo, ali imate vi kot minister oziroma vlada možnost izbirati med tistimi, ki so najvišje v hierarhiji po svojih strokovnih kompetencah. Če ste menili, da je naša rešitev iz leta 2009 tako sporna, bi jo lahko nadgradili s tem, da bi rekli, da nihče, ki je izven policije, ne more priti v ta sistem. Ne pa, da ste se v bistvu vrnili na situacijo pred letom 2009, ko so se za generalne direktorje lahko priglasili vsi mogoči, tudi najnižji policisti in uradniki iz sistema.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Borut Ambrožič, pripravi se mag. Melita Župevc.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem prisotnim! V obrazložitvi svojega glasu bom zelo kratek. Tako kot želim verjeti v dobronamernost predlagatelja predlaganega zakona, ki je danes pred nami, verjamem tudi v dobronamernost predlagateljev amandmajev, ki, vsaj po moji osebni presoji, niso bili v zadostni meri upoštevani, da bi našli morebiti res konkretno ali realno rešitev za odprta vprašanja, ki so vezana na področje delovanja policije, zato se bom pri glasovanju vzdržal oziroma ne bom glasoval. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Melita Župevc, pripravi se gospod Rihard Braniselj.
Hvala lepa, predsedujoči. Če razrešimo dilemo, o kateri sta prej razpravljala gospa Ljubica Jelušič in minister. Za nas je dilema popolnoma jasna oziroma imamo nanjo odgovor, zakaj zakona ne bomo podprli. Zato, ker ima notranji minister pri imenovanju generalnega direktorja policije po tem predlogu zakona popolnoma proste roke. V tem je problem. To je ključni problem tega zakona. Ko je prej minister govoril o tem, da so bili sprejeti tudi amandmaji Pozitivne Slovenije v drugi obravnavi, tisti naši ključni poudarki oziroma pomisleki o tem zakonu niso bili odpravljeni oziroma naši predlogi niso bili upoštevani, zato tega zakona danes ne bomo podprli. Če še enkrat ponovim. Minister je že šel v preteklost do leta 2000. Dejal je, da od takrat naprej lahko govorimo o avtonomnosti policije. Menimo, da zakon, ki je danes pred nami, pomeni korak nazaj v tej avtonomnosti policije, ravno zaradi razloga, ki sem ga najprej omenila. To je sprememba načina imenovanja generalnega direktorja policije, saj ima minister za notranje zadeve, kot sem dejala, popolnoma proste roke glede imenovanja generalnega direktorja policije. To je za nas ključni problem, eden izmed problemov, zaradi česar tega zakona ne moremo podpreti. Govorili smo že o Nacionalnem preiskovalnem uradu. Menimo, da se s to ureditvijo v zakonu, ki je pred nami, Nacionalni preiskovalni urad degradira v običajen sektor v kriminalistični policiji. Da z novo ureditvijo izgublja svojo operativno avtonomijo, ki smo jo v preteklosti tako opevali in zagovarjali, pričata dve stvari. Prvo je določilo o načinu izbora direktorja Nacionalnega preiskovalnega urada, in drugič, kdo določa katere preiskave sumov kaznivih dejanj bo prevzel Nacionalni preiskovalni urad. To se nam zdi zelo pomembno. Nič več ne bo to direktor Nacionalnega preiskovalnega urada, ampak generalni direktor policije z internim aktom na predlog direktorja. V preteklih letih smo zelo veliko govorili o Nacionalnem preiskovalnem uradu kot nekem braniku, avtonomnem organu, ki se ukvarja z najtežjimi kaznivimi dejanji. Danes s tem zakonom, s temi predlogi delamo velik korak nazaj. Ti dve določbi oziroma ti dve stvari se nam zdita ključne, zaradi katerih tega zakona ne moremo podpreti. Prej je bila diskusija o tem, o birokratih in o profesionalcih. Tudi mi menimo, da gre za področje, ki terja, da so na vodstvenih funkcijah profesionalci in ne birokrati. Prej je bilo govora tudi o določilu, kar se tiče obveščanja ministra. Tisto je potem res bilo popravljeno, o čem je minister lahko obveščen, ampak glede na aktualnega ministra, ki javno z veseljem pove, da se bližajo razne preiskave in kako bo šele takrat zanimivo, da se jih veseli, moram reči, da glede na dikcije, ki so bile v zakonu popravljene, več ne verjamem tem besedam kot suhemu zlatu, bom videla. Mi temu zakonu nasprotujemo zaradi rešitev, ki po našem mnenju pomenijo korak nazaj v avtonomnosti dela policije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister dr. Vinko Gorenak.
Žal se bom odzval na zadeve, ki niso točne. Najprej dr. Jelušič. Ne more se prijaviti vsak policist, to je dejstvo. Ne more se prijaviti vsak policist, ampak se lahko prijavi tisti, ki izpolnjuje pogoje. V preteklosti nikoli, ampak res nikoli, ni bil izbran nihče drug kot tisti najvišji, policijski svetnik, v vojski je to general ali ne vem kaj že. Tudi v bodoče ne pričakujem, da bi bilo drugače. Če pa bi prišel nek amandma, ker teoretično se danes res lahko prijavi policist s fakulteto in delovnimi izkušnjami, z vaše strani, ki bi rekel, da mora biti policijski svetnik, bi ga z veseljem podprl. Kar se tiče gospe Župevc, da ima minister popolnoma proste roke. To ne drži. Imamo natančno predpisane pogoje. V 47. členu so našteti, v splošnem zakonu o delovnih razmerjih so tudi našteti. Če seštejete vse te pogoje, jih boste dobili en ducat ali več. To je ena zadeva. Druga zadeva, minister ne more imeti prostih rok. Tudi noben minister, razen gospe Kresalove v preteklosti, jih ni imel. Vsi generalni direktorji policije od leta 2000 naprej so imeli in bili imenovani v nekem izbornem postopku. Prijavilo se jih je med 10 in 20 in pol jih je običajno odpadlo na Uradniškem svetu. Minister nima prostih rok. Minister ima lahko proste roke šele med tistimi, ki jih posebna komisija spozna kot primerne kandidate. Šele tam ima proste roke, da predlaga vladi, ne prej. Trditev, da bi imel minister proste roke, kot ste vi govorili, ne drži. Govorili ste tudi o samostojnosti NPU in o tem, kaj delajo, kaj ne delajo, kaj morajo prevzeti, kaj ne. Kak teden nazaj sem dobil analizo delovanja Nacionalnega preiskovalnega urada za neko preteklo obdobje. Nadzorniki, ki so to analizo delali, ki so pregledali primer do primera, vam lepo ugotovijo, da kršijo zakon. Kršijo zakon zato, ker ne prevzemajo stvari, ki bi jih morali ali pa jih prevzamejo in jih odstopijo Policijski upravi Ljubljana itd. Zakonsko določilo vam nič ne pomeni, če je slabo vodenje. Recimo, primer – preiskovanja najema NPU, namesto da bi ga obravnavali tam, kjer je bilo tako kaznivo dejanje, so ga odstopili Policijski upravi Ljubljana. Tako da vam to ne pomeni nič, če vi v zakon napišete, če imate slabe vodje. Dober vodja, dober nadzor in dobro delo zagotavljajo spoštovanje nečesa, ali je to zakonski akt ali pa podzakonski, ker zdaj bo podzakonski. To je vse. Hvala.
Replika mag. Melita Župevc.
Hvala lepa. Minister me v bistvu v ničemer ni popravil, ni demantiral mojega stališča. Sedanje njegovo izvajanje razumem kot morebitno oziroma skorajšnjo menjavo na vrhu Nacionalnega preiskovalnega urada. Tako si bom razlagala vašo obrazložitev.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Majda Potrata.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Vem, da bo gospod minister dokazoval, da ima prav in samo on prav, ampak da opozorim na distinkcijo člena, ki govori o imenovanju in razrešitvi generalnega direktorja policije. Po členu, ki je tako zelo kritiziran, po prejšnjem predlogu, je bil mandat direktorja policije omejen na dobo 5 let z možnostjo enkratnega ponovnega imenovanja. Potem se je v drugem odstavku ta člen skliceval tudi na uporabo Zakona o javnih uslužbencih. V zdajšnjem zakonu ima samo določbo, da se za postopek uporabljajo določbe zakona, ki urejajo sistem javnih uslužbencev, kar pomeni, da se generalnega direktorja policije lahko v enem letu od imenovanja nove vlade brez pojasnil zamenja. Ne bom govorila o drugih detajlih, ampak če bi šli alinejo za alinejo brati, kaj vse je bilo določeno pri zahtevah, pri pogojih za direktorja policije, potem se ne bi moglo govoriti, tako kot se govori, ker je to tudi v tretjem odstavku zapisano: "Če generalni direktor policije nima opravljenega izpita za izvajanje policijskih pooblastil, se na podlagi strokovnih izkušenj ..." Pod strokovne izkušnje se verjetno ne štejejo, ko gre za generalnega direktorja policije, izkušnje, ki jih človek pridobi pri prodaji čevljev. Toliko glede tega, ker imate radi takšne žmahtne primere. Kar zadeva veteranske organizacije. Očitate mi, da ni res, kar sem trdila. V zdajšnjem členu, ki je 37. člen, ki govori o pogojih za delovanje veteranskih organizacij, je izrecno napisano, da ministrstvo nima nobenih obveznosti do delovanja organizacij, medtem ko je pa v prejšnjem zakonu bilo v prejšnjem predlogu posebej zapisano – poleg tistega odstavka, da se način sodelovanja policije s posamezno organizacijo iz prejšnjega odstavka opredeli s sporazumom –, da se v okviru možnosti zagotavlja brezplačne prostorske in druge pogoje za delo. Drugi pogoji za delo so lahko tudi pogoji, ki imajo finančne posledice. Tako da ne govoriti o tem. Zdaj tega nimate. Zdaj imate: "Policija sodeluje z veteranskimi in drugimi stanovskimi organizacijami, katerih dejavnost je med drugim pomembna za izpopolnjevanje in usposabljanje policistov ter promocijo poklica policist." Zakaj mislim, da so v slabšem položaju? Zaradi tega, ker je minister za delo posebej povedal, da se bodo morala vsa združenja, tudi tista, ki delujejo v javnem interesu, za financiranje prijavljati na razpise za projekte. Me prav zanima, kako bodo na ministrstvu za delo projekti vrednoteni, ker poznamo, kako so razpisi lahko formulirani, da komu dajo prednost, komu pa ne. Konkretno je sedaj, recimo, ne samo meni, ampak tudi vam, Karitas poslal neko publikacijo v zvezi s podnebnimi spremembami, ki je bila financirana iz evropskih sredstev in s sredstvi Ministrstva za zunanje zadeve. Ampak publikacija, ki je izšla, in plošček, ki je dodan, je naslovljen kot plošček, ki je didaktično pomagalo. Neko čisto drugo ministrstvo, ki nima nič skupnega z vzgojo in izobraževanjem, dobi sredstva, izpelje nek projekt. Je dobro izpeljan projekt, da ne bo pomote. Hočem samo povedati, kako se projekti lahko na enem dajejo, na drugem pa ne, ker si Ministrstvo za zunanje zadeve lasti diskrecijsko pravico in za vsebino publikacije in ploščka ne odgovarja. Odgovarja tisti, ki je to pripravil. Me prav zanima, kako bo to financiranje steklo. Zdaj bi vam, gospod minister, lahko človek pojasnjeval tudi 12. člen, ampak vi imate vedno prav in nič se vam ne da dopovedati. Poglejte, kaj v 12. členu zakona, ki ga bo danes koalicija sprejela, piše, v tistem zadnjem delu, ki je problematiziran. Ta pravi, da je minister obveščen o dogodkih, v katerih je zaradi opravljanja nalog policije ena ali več oseb izgubila življenje – to je vse v redu, zdaj pa pride ta del –, o drugih dogodkih z delovnega področja policije, ki imajo oziroma bi lahko imeli večji odziv v javnosti. Za nas je problematična ta dikcija. O vsem, kar bi utegnilo imeti večji odziv v javnosti, je lahko obveščen. Če zraven ni dodano tisto, da je lahko obveščen, če ne gre za nekatere dogodke z delovnega področja policije, ki bi lahko vplivali, ovirali delo policije – to bi moralo biti dodano. Zdaj mi je pa vsega zadosti, zdaj bom pa povedala. Sem obljubljala, da ne bom povedala. V čem je bil problem? Zakaj je iz osebnih razlogov bivši generalni direktor policije odstopil? Zaradi nerazumevanja med ministrom in njim. To nerazumevanje je nastalo po aretaciji znanega novinarja, pa minister za to aretacijo ni vedel. Za take primere gre in o takih primerih minister po naši sodbi ne sme biti obveščen zato, ker je minister politična funkcija, generalni direktor policije je pa strokovna funkcija! Še enkrat, naša nepodpora temu zakonu ne pomeni, da ne spoštujemo, cenimo in potrebujemo strokovnega dela policije. Hvala.
Hvala lepa. Minister dr. Vinko Gorenak.
Hvala. Vem, da vam ne morem dopovedati, ampak zaradi javnosti, ne zaradi tega, ker vem, da sem pri vas neuspešen. Ponovno ponavljam, kar se tiče aretacije znanega novinarja, sem bil obveščen. Kdo je rekel, da nisem bil obveščen? Pravim, da sem bil obveščen, ampak po njegovem prijetju, tako kot vedno v vseh primerih in čisto nič drugače. Nima smisla, gospa Potrata, da te zadeve ponovno pogrevate, ker zgledajo kot pokvarjena kisla juha. To je nesmiselno. Pa še nekaj. 12. člen govori o tem, da je minister takoj obveščen, en drug člen, preberite si ga najprej, pa govori, o čem je vse obveščen. Ustavna odločba je tudi jasna s tega področja, samo prebrati jo je treba, potem je pa vse jasno. Strokovne izkušnje, o katerih ste govorili, in v zvezi z imenovanjem generalnega direktorja po sistemu, ki v tem trenutku še velja, se nanašajo na delo izven policije. Logično, morate zakon prebrati, pa boste to videli. Kar se tiče veteranskih organizacij, je treba vedeti še to, da je ministrstvo za delo uvedlo spremembe. Te spremembe izjemno podpiram, ker stari sistem je bil jasen. Po kriterijih, ki jih raje ne bi omenjal, so delili sredstva tistim, ki so bili njim politično blizu, zato imate danes nekatere veteranske organizacije v slovenskem prostoru, ki imajo prostore, imajo opremo in imajo številne zaposlene ljudi. Te zaposlene ljudi financira država. Potem jih pa pri kakšnem znanem spomeniku vidimo, kako kričijo čez državo. Imate pa veteranske organizacije, ki ne dobijo nič, in zato je prav, da se vsi po vrsti prijavijo na razpis in da država financira projekte, ne pa zaposlene v takih veteranskih organizacijah. To je edino pravično in edino logično. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Maša Kociper.
Hvala lepa. Jaz bi tudi začela svojo razpravo, ki ne bo dolga, z besedami gospoda ministra. Tudi sama se včasih, ne samo v tem postopku, ampak tudi sicer, počutim kot pokvarjena plošča. V tem postopku mislim, da že četrtič govorim iste stvari in tukaj se človeku postavi vprašanje, zlasti nam, ki smo novi v parlamentu, v čem je smisel teh večfaznih postopkov, če Vlada ne prisluhne niti enemu pomisleku politike. Pri tem obsežnem sistemskem zakonu, ki se sprejema že dalj časa, ki je v vladni proceduri že nekaj časa, je opozicija opozarjala res samo na tri, štiri za nas problematične zadeve. V prvi fazi smo potem šli v splošno obravnavo, potem v drugi fazi z amandmajem, v tretji fazi smo na kratko zablokirali zakon. Čez 14 dni imamo zopet zakon v popolnoma enaki obliki in popolnoma enako trobimo in vemo, da se ne bo nič spremenilo. To, kar je opozicija želela, ni nobena sistemsko povsem drugačna rešitev, kot si je zamislila Vlada, s katero bi podrli sistematiko celega zakona, uničili vaše napore, da se izboljša delo policije ali karkoli podobnega. Ne. Želimo samo, da se bolj transparentno uredi sistem imenovanja in razreševanja dveh pomembnih funkcionarjev, in želimo, da je pri obveščanju ministra jasno, da se ga lahko obvesti, recimo, po tem, ko so operativne dejavnosti že končane. Minister je rekel: "Ni res, da nisem vedel za aretacijo novinarja. Sem vedel, ampak izvedel sem po tem." Očitno je to problem, kajti zdaj sprejemamo zakon, ki vam bo omogočal, da boste izvedeli pravočasno, ali kako?! Kako naj to človek drugače razume?! Zakaj je za kogarkoli v tej državi problem, da zakon točno določi, da je minister obveščen o pomembnih dogodkih, vendar na način, da ne more poseči v operativno dejavnost policije? Tega res ne razumem. Drugi dve stvari sta že tudi večkrat omenjeni imenovanji direktorja policije in direktorja NPU. Vse, kar želimo, je, da ostanemo na prejšnjem višjem standardu imenovanja in da ob vsakem spreminjanju vlade ne spreminjamo stvari za nazaj, tudi kar se tiče imenovanja najvišjih funkcionarjev v posameznih organih. Prejšnji standard je bil višji, bila je neka nestrokovna komisija, ki je dala neko mnenje. Zakaj je to za kogarkoli problem, če ima čiste in dobre namene? Še posebej, če vsi vemo, da je za neodvisnost direktorja policije zelo pomembno, da ima to strokovno avtonomnost in da ni fino, da se ga lahko na hitro razreši. Želimo si, da bi se v tej državi vzpostavila politika, da morajo koeksistirati posamezni ljudje, ki morda niso čisto prijatelji ali niso čisto iz iste stranke. To potem omogoča te zavore in ravnovesja in kontrole na vseh nivojih. Tako da, kot rečeno, obžalujem, da Vlada ni prisluhnila našim ponavljajočim se argumentom na treh nesistemskih točkah, na treh točkah, ki bi povečale predvidljivost, transparentnost delovanja sistema in povečale sistem kontrole znotraj teh organov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ugotavljam, da je s tem izčrpan seznam prijavljenih razpravljavcev. Zaradi tega zaključujem razpravo o predlogu zakona v celoti. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih v drugi obravnavi na matičnem delovnem telesu in na seji Državnega zbora, predlog zakona neusklajen. Sprašujem, ali želi kdo obrazložiti glas v imenu poslanske skupine? Ne želi. V svojem imenu? Mag. Ivan Vogrin.
Hvala lepa za besedo. Pomembno stvar sem prej pozabil povedati. Nisem samo jaz tega mnenja, kar sem prej povedal. Glasoval bom za zakon, ni dileme. Veliko ljudi misli tako. Veste, zakaj? Gospod Andrej Golob, glavni in odgovorni urednik revije Kmetovalec, je napisal to, kar sem jaz povzel. Nekatere stvari sem direktno citiral oziroma direktno prepisal, pa sedaj povem. Zanimivo, koliko ljudi razmišlja o tem, da je treba začeti ustvarjati. Sprašujem se, ali smo Slovenci res tako silno izobraženi ali imamo samo formalne izobrazbe polno. Zakaj se nič ne spremeni, če toliko ljudi to ve? Jaz bom glasoval za. Bil pa sem dolžan navesti vir, ker okoli virov, od kod je kdo kaj prepisal, je polno nekih kolobocij, pa sem res prej pozabil, čeprav sem si na konec celo napisal, da moram navesti vir. Vesel sem, da to ni moje, jaz sem večino stvari prepisal. To pomeni, da ljudje vedo, kaj je treba narediti, da je treba začeti ustvarjati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ugotavljam, da ne želi nihče več obrazložiti svojega glasu, zato prehajamo na glasovanje o zakonu. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 32. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 32.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Zaključujem tudi 27. izredno sejo zbora. Hvala lepa.