Spoštovane kolegice in kolegi! Nadaljevali bomo s prekinjeno 17. sejo. Obveščen sem sicer, da je prišlo do prometnega zastoja na magistralni cesti s Štajerske proti Ljubljani, vendar mislim, da to ne bo bistveno vplivalo na pričetek nadaljevanja 17. redne seje. Ta je pred koncem in menim, da jo bomo danes tudi zaključili. Ali lahko vstavite kartice v glasovalne naprave, da bomo imeli vsaj približen nadzor nad navzočnostjo? Ta hip nas še ni dovolj za nadaljevanje prekinjene seje. Vse kolegice in kolege iz pisarn in preddverja prosim, da pridejo v dvorano. Vljudno prosim cenjene kolegice in kolege za pozornost. Ugotavljal bom navzočnost v dvorani. Pred tem vas obveščam, da so nekatere kolegice in kolegi danes odsotni. Naj preberem tiste, ki so se opravičili: kolega Školč, Vučko, kolegica Pavlinič Krebs, kolega Merlo, Jakič, kolegica Oražem, kolega Partljič, Božič, do 11.00 ure ne bo kolega Kavčiča; za cel dan se je opravičil kolega Fabjan, kolega Podobnik, na pričetku seje ne bo kolega Trofenika in kolega Malovrha; za pričetek seje so se opravičili kolegi Kebrič, Pohorec, Germič, Kremžar, Kramberger in Kangler, sicer pa še kolega Peterle in Juri. Tako, to so kolegice in kolegi, ki so se za danes opravičili. Zdaj vas bom prosil, da ugotovimo navzočnost v dvorani. Ugotavljam navzočnost v dvorani. Navzočih je 46 kolegov in kolegic, državni zbor Republike Slovenije je sklepčen in lahko odloča. SMO SREDI 29. A/ TOČKE DNEVNEGA REDA, torej pri obravnavi PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O ZDRAVSTVENEM VARSTVU IN ZDRAVSTVENEM ZAVAROVANJU. Naj spomnim, da so predstavniki poslanskih skupin že predstavili stališča poslanskih skupin. Pred zaključkom sem vprašal, ali želi še kdo sodelovati pri splošni razpravi. Mislim, da je takrat kolega Drobnič dvignil roko, pa ne vem, ali je želel besedo. Je želel besedo. Kolega Drobnič ima besedo in pet minut zanjo. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Mislim, da velja v zvezi s sprejetjem tega zakona spregovoriti še nekaj besed. Verjetno in zagotovo tudi zato, da se nam ne bi zgodilo še kaj takšnega, kot se nam je zgodilo pred dobre pol leta - oziroma vsaj mislim, da je približno toliko -, kar je bila sprejeta novela tega zakona. In sprejeta je bila vsaj s strani vladajoče koalicije z odobravanjem in navdušenjem. Mi smo takrat opozarjali, da te spremembe, ki jih je predlagala, so problematične, in so problematične z vidika dostopnosti, z vidika enakopravnosti zavarovancev, vendar to je bilo kot bob ob steno. Ni se dalo nič "prekreniti". Glede na to, da se mediji niso ustrezno odzvali v prvem dejanju, smo mi še sklicali tiskovno konferenco, kjer smo povedali, kakšne posledice se bodo zgodile pri tistih najbolj občutljivih kategorijah, ki terjajo najzahtevnejše zdravstvene storitve, da bo problem s prevozi, s plačevanjem. Enako je bilo tudi v zvezi s pogrebninami in posmrtninami. Če ljudje plačujejo v zdravstveni sistem, zakaj potem nimajo teh pravic, zakaj se nekatere ukinja? In to se je zgodilo. Poglejte, kaj pravi vlada v obrazložitvi, ko postavljamo spet isti sistem nazaj, kot smo ga imeli pred enim letom in še manj. S predlaganimi spremembami bodo ustvarjeni pogoj za enako dostopnost do najzahtevnejših zdravstvenih storitev, ponovno bo uveljavljena enakopravnost in načelo socialne pravičnosti, kar v enaki meri velja tudi za pravico do pogrebnine in posmrtnine. Kolegice in kolegi, to pomeni, da tisto, kar ste sprejemali pred dobre pol leta, pomeni, da ste uveljavili neenakopravnost in neenako dostopnost. To je logično. To se je zgodilo. In to je res, zdaj priznavate. In opozorili smo takrat: ne zaletavajtese, ker to ni primeren princip urejanja področja oziroma sistema, ki je velik. Zelo močno vpliva na državljane. Na tisto elementarno stvar; zdravstveno stanje. In to ne pri nekih obrobnih rečeh, ampak najzahtevnejših zdravstvenih storitvah. Drugo, kar velja se dotakniti, je 15. člen oziroma 1. člen zakona, ko se spreminja oziroma ukinja zdravstvena služba v okviru vojske. Iz poročila o naborništvu, ki smo dobili v državni zbor, smo bili obveščeni, kako se spreminja zdravstveno stanje nabornikov. Kakšen velik del osipa je. Dodatno smo se seznanili s statističnimi podatki glede rojstev v Sloveniji. Da smo doživeli eno - ne eno, ampak najnižjo številko, kar se tiče rojstev. 17.500 v preteklem letu. Kakšno vojsko bomo imeli, če ne bo za to poskrbljeno? Glede demografske politike je vladajoča koalicija že tako ali tako dala roke proč, zdaj pa še glede ureditve zdravstvenega zavarovanja. Ali so bile narejene kakšne komparativne študije glede urejanja zdravstva v vojaški službi, mirnodobni službi in kakšne posledice ima to na zdravstveno stanje nabornikov, vojaških obveznikov za mirnodobno obdobje? Vemo, da vojska v določenih primerih, v smislu nesreč, lahko tudi sodeluje. Torej, bom zaključil to svojo predstavitev. V enem delu spravljamo torej na isto prejšnje stanje, tisto novo, v enem delu, pa je zopet problematično. Strinjamo pa se glede umestitev zdravil na to prioritetno listo. Zato bi veljalo še enkrat temeljito razmisliti o tem vašem predlogu.
Hvala lepa, kolega Drobnič. Želi še kdo od poslancev ali poslank besedo? Kolegica Simšičeva. Zaprosil je za besedo tudi minister dr. Keber. Pa bi jo dal ministru ob koncu, tudi državni sekretar na ministrstvu za obrambo. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Rada bi se odzvala na razpravo gospoda Drobniča. Najprej bi moral natančno prebrati obrazložitev, zakaj predlagatelji predlagamo vrnitev potnih stroškov, pogrebnin in posmrtnin na prejšnje stanje, in nikjer ni navedeno in seveda ni v skladu z dejstvi to, da so zavoljo tega ogroženi tisti, ki potrebujejo najzahtevnejše zdravstvene storitve. Drži pa, da se je zaradi nekaterih rešitev zmanjšala dostopnost nekaterim skupinam, ki so najšibkejše. Tukaj sozlasti prizadeti otroci in pa starejši občani, to drži. Hkrati bi rada rekla še nekaj. Če si prebere obrazložitev in če je poslušal obrazložitev pri spremembi zakona decembra lani, bo seveda ugotovil, da so bile predlagane spremembe, ki jih vladajoča koalicija nikakor ni z veseljem in navdušenjem sprejela, ampak poprecej težkih razpravah in usklajevanjih z zavodom za zdravstveno zavarovanje, da je bilo to pravzaprav na predlog zavarovalnice reševanje neke stiske v zavarovalnici. Trdno sem osebno prepričana, mislim pa, da delim mnenje tudi drugih predlagateljev, da če se ugotovi, da neka rešitev, ki je bila mišljena dokaj dobronamerno in s ciljem ne povzročati krivic, ampak vendar v sistemu socialnih pravic, znotraj zdravstvenega varstva najti tudi neko distinkcijo in najti tudi nek socialni kriterij; če se ugotovi,da ta rešitev žal ni bila najboljša, potem ne vidim razloga, da bi morali pri ne najboljši rešitvi vztrajati. Ampak se mi zdi edino logično, da je danes pred nami ta sprememba zakona, ki pač ureja stanje drugače, ki bo bolj prijazno uporabnikom in zavarovancem. Glede zavarovanja nabornikov bo verjetno lahko več odgovoril predstavnik ministrstva za obrambo, kajti predlagatelji smo to določbo vnesli na predlo ministrstva za zdravje in ministrstva za obrambo. Sama pa moram reči, da sem trdno prepričana, da je prav, da imamo v tej naši državi, ki ni zelo velika, en zdravstveni sistem. In da ne ponovimo napake, ki je bila v prejšnji državi, ko smo imeli znotraj zdravstvenega sistema še državo v državi, to je bil zdravstveni sistem Jugoslovanske ljudske armade. In pa še nekaj. Zdi se mi, da čisto vsega pa res na tole novelo zakona ne moremo zgrniti in vsega tej noveli naprtiti, kot je, denimo, demografska politika in še kaj drugega. Hvala lepa.
Ali lahko dam ministru besedo? Prosim? Kolega Jerovšek želi. Pardon. Nisem vas opazil. Najprej dajem vam besedo. Kolega Jerovšek, imate 5 minut.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Predlog tega zakona, ki so ga vložili poslanci vladajoče koalicije lepo kaže na socialni čut vladajoče koalicije. S pred pol leta uveljavljenim zakonom je bila ukinjena enaka dostopnost do najzahtevnejših zdravstvenih storitev. In to ste storili zavestno. Računali ste, da ljudje, ki pač prihajajo iz odročnih krajev, ki po pravilu imajo itak manjše pravice in manjše možnosti, ne bodo reagirali. Da boste to lahko pred javnostjo in pred svetom pokrili. Ne samo to! Kršena je bila tudi konvencija OZN o otrokovih pravicah, po katerem morajo države podpisnice otrokom zagotavljati najvišjo možno raven zdravstvenega varstva. In to vas, kolegi predlagatelji in vladajoča koalicija ne odrešuje odgovornosti, kar ste storili. Predlagatelji ste imeli ministra in imate ministra za socialo. In kljub temu se je zgodilo to: tako radikalni posegi,tako radikalno povečevanje neenakosti! Čeprav slovenska ustava ima člene, ki slovenskim državljanom zagotavljajo, da so vsaj pred zakonom in v svojih pravicah načeloma enaki. Vemo, da niso enakopravni, vendar načeloma. In zavestno ste se odločili, da kršite načelo enakopravnosti. Zakaj niste že takrat posegli v varčevanje v ZPIZ-u pa na inštitutu za varovanje zdravja, pa tisti razkuževalni gel v kliničnem centru, gospod minister? Zakaj niste takrat uvedli varčevanja? Te številne korupcijske zadeve, ki so v zadnjem času v časopisih, ali ne bi bilo bolj upravičeno varčevati na tistih segmentih, kjer gre za preprečevanje korupcije - in sem prepričan, da je takih primerov v slovenskem zdravstvu še in še. Potem dvojno predpisovanje zdravil! Nobene od teh stvariniste poskušali v osnovi preprečiti, na to so vas morali opozoriti mediji, razkrinkati mediji, drugače bi stvari tekle naprej. Ste pa v vsakem trenutku pripravljeni še bolj zatreti ubogega človeka s periferije nekje v Sloveniji; tistega vam ni žal, tudi če umre v mukah, tudi če mu ni dostopna zahtevana zdravstvena storitev, o njem tako nihče ne bo vedel. To nam ne dela politične škode, to je vaša politična logika.
Kolega Jerovšek!
Oprostite, tako je. In razkrinkali ste se sicer sami, je pa to odraz dejanske politike, dejanske koalicijske politike v tej državi in tako je ne samo na tem zdravstvenem področju - na številnih drugih področjih. Tako je v energetiki, tako je v regionalnem razvoju in vsepovsod. Mislite izključno na privilegije, na malega človeka ste pozabili. Hvala lepa.
Kolega Drobnič ima repliko na izvajanje kolegice Simšičeve. Prosim.
Rad bi repliciral kolegici Simšičevi, ko je trdila, da so imeli ti s periferije vseeno možnost opravljati storitve oziroma priti do zdravstvenih storitev. Ne. Veste, težko si je zagotoviti prevoz trikrat ali štirikrat na mesec v nujnih primerih - vemo, kateri so najzahtevnejši - in si sam plačati prevoz. Naj vam mimogrede omenim, da se je podobno zgodilo tudi z javnimi prevozi za dijake in študente. Dijaška vozovnica iz Ribnice do Ljubljane mesečno stane prek 30.000. To je direktno onemogočanje ljudi, da sploh pridejo do teh storitev oziroma morajo, če imajo sploh kaj premoženja, le-tega prodati, ker gre tu pravzaprav za zdravstvene težave, ki niso enkratne, to so ponavadi tudi kronične težave; vemo, katere so to, dolgoletno zdravljenje in dolgoletno obiskovanje centra, različnih centrov. Potem je to direktno onemogočanje dostopa do zdravstvenih storitev. Takrat smo to povedali. Naj se pa ob tem primeru dotaknem še glede škode, ki je bila nastala za tiste, ki pač niso mogli priti do teh storitev v tem času. Kdo prevzema odgovornost? Ali gre potem to na škodo državljanov, zaradi nepremišljene poteze in vlade, ki je v nekem smislu tudi zavedla državni zbor, in pa pač državnega zbora. Tisti, ki se je pač odločil za te reči. To pač ni tako - zadeva ni tako preprosta, kadar za nujne zdravstvene storitve. Kot sem pa že poudaril, glede tega, da posmrtnine in pogrebnine se ukinjajo za en dobršen del zavarovancev - popolnoma, čeprav plačuje v zdravstveni sistem, je pa z vidika enakopravnosti in zavarovalništva nesprejemljivo. Še vedno pa ni tistih določil v tem zakonu, ki bi preprečevala zlorabo teh storitev. To smo pa že na prejšnjem zasedanju opozorili, tega pa vlada še ni odkrila oziroma ni predlagala ustreznih mehanizmov, da do zlorab pa ne bi prišlo. Sicer se pa strinjam s predlogom, da se vrne stvari v prejšnje stanje.
Hvala lepa. Kolega Brenčič je želel besedo in se ji odpoveduje. Potemtakem lahko dam besedo predstavnikoma vlade. Najprej ministru, dr. Kebru. Imate besedo minister. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke, poslanci. Razprava, ki jo danes poslušam, mi daje priliko, da povem nekaj kratkih besed v zvezi s tem, da v zdravstveni politiki se zavedamo, da obstaja luknja v zdravstvenem sistemu, ki je vredna več 10 milijard in da seveda z več napori: od tega, da na novo gledamo na posamezne pravice, do tega, da bomo pred vami prišli tudi z iskanjem novih virov, in vključno s tem, da iščemo obstoječe napake - če hočete, sami govorite o korupciji ali pa neučinkovitem trošenju denarja na tem področju - skušamo veliko narediti in marsikaj od tega ste slišali, veliko od tega boste še slišali. Ampak vse troje bo potrebno. En sam ukrep ne bo rešil vedno bolj odprtih škarij med potrebami in med možnostmi, ki jih imamo pri virih. Zato je med obstoječimi pravicami tako imenovana skupina socialnih pravic bila v prejšnjih razpravah in tudi v koalicijski pogodbi ena od najmanj spornih, da se morda na tem področju nekaj prihrani, da bi imeli lahko več na zdravstvenih pravicah. Rešitev, ki smo jo predlagali - dovolite, da vseeno spomnim tiste, ki govorite: večkratni prevozi, zakon, ta zadnja novela, ki jo zdaj spreminjamo, je govoril o prvem prevozu vsak mesec. In druga stvar, ni šlo za nujen prevoze, ker nujni prevozi so seveda vezani na reševalne avtomobile, ne pa na običajne transporte, na druge transporte. Ampak dovolite, da vseeno rečem, tudi rešitev, v katero se zdaj vračamo in ki je veljala prej, ni popolnoma brez posledic za tiste, ki živijo daleč. Ker zavod za zdravstveno zavarovanje pri vsakem prvem prevozu odtrga 2 tisočaka. In odtrgal jih bo tistimi iz oddaljenih krajev in ne tistim, ki živijo v velikih krajih. V tem sistemu živimo že leta. A je to prav ali ni prav, prepuščam drugim. Ampak tukaj je temeljno vprašanjeje, ali je neenakopravno živeti kje drugje, razen v velikih krajih in koliko neenakopravnosti se seveda iz tega rojeva na področju šolstva, zaposlovanja in vseh ostalih pravic, do kateri državljani težje pridejo, če živijo v regijah in ne v centrih, ampak kljub vsemu - ampak ne bom iz tega naredil veliko predavanje -, ko se bomo pogovarjali o tem več, bomo ugotovili, da pa obstojijo tudi prednosti za tiste, ki živijo izven centrov in da se morda tudi tiste prednosti dajo izraziti v denarju. Na kratko torej rečeno: mi se vračamo v sistem, kjer bo posamezni državljan plačeval po 2.000 za prvi prevoz. Naša rešitev, ki se je izkazala za nesprejemljivo, zlasti med ljudmi, pa je seveda cel prvi prevoz, od kjerkoli je, odtrgovala oziroma ni priznavala. Dovolite - in s tem bi tudi končal to razpravo. V sistemski zakonodaji, ki jo bomo predložili letos v parlament, bomo ponovno odpirali te dileme. Pred nami so zahteve pacientov, ki jim ne moremo odobriti denarja za zdravila. Za nekatere nujne posege, kjer so čakalne dobe - tudi tukaj nastaja neenakopravnost. Tudi na tem področju opažamo, da nekateri državljani lažje kot drugi pridejo do teh uslug in da nekateri bolj čakajo kot drugi. Odgovor, ki sem ga slišal od nekega poslanca, da je to mogoče urediti z zakonom, treba je samo boljši zakon napisati, pa potem nebo več, kot je bilo rečeno, zlorabe storitev, je seveda po moji presoji naivna. Če bi bilo to možno, potem ne bi bilo ne tatvin, ne bi bilo ne kriminala, ker bi vse z zakoni uredili in vsem bi se cedila med in mleko. Zato dovolite, da rečem: na nek način bomo morali v prihodnosti na novo odpirati vprašanja med možnostmi in med pravicami. Nekatere pravice bomo morali zmanjševati. Strinjam se z vsemi tistimi, ki pravite, da jih je treba omejevati na ta način, da so vsi državljani enako prizadeti. In strinjamse, da v smislu finančnega odtrgljaja, kot je bil predlagan, se je pokazalo, da so nekateri bolj prizadeti kot drugi. Ampak želim povedati, da imamo na številnih področjih, zlasti zaradi dejstva, ker vsi ne živimo v glavnih mestih oziroma v centrih, imamonekatere manjše možnosti. Skratka, vračamo stvar nazaj, ne zato, ker bi bila to strahovita napaka, ampak ker ni bila sprejeta. Ampak, od javnosti. Ampak, ta ista javnost – in s tem je tudi seznanjamo, tudi na druge načine, ne samo v parlamentu -, ta ista javnost se seveda vse bolj zaveda, da zato nekatere zdravstvene pravice ne moremo uvajati in da jih nekateri drugi državljani imajo, pri nas pa usahne, ker je pač naš dohodek na državljana dvakrat manjši ali večkrat manjši kot ponekod drugje. Dovolite, ker bo potem še državni sekretar za obrambo povedal več podrobnosti o zavarovanju, da pa rečem, da ne vem, morda gre za nesporazum. Ravno doslej so bili vojaki neenakopravno obravnavani. Doslej je bilo: postati vojak, biti nezavarovan, kar je nezdružljivo znašim temeljnim konceptom. Vsak državljan v tej državi ima pravico - to smo podedovali kot neko tradicijo - in mi smo samo odpravili stanje, po katerih nekateri državljani niso zavarovani. Ravno narobe! S tem so še bolj kot doslej vključeni v javni zdravstveni sistem in vse možnosti in vse zdravstvene pravice, ki jih imajo, jih bodo imeli doslej še v toliko večji meri. Zakaj v mnogo večji meri? Ker se ministrstvo za obrambo ne bo spraševalo, ali je v letošnjem letu planiralo zadosti velika sredstva, če bo slučajno en vojak na poseben način zbolel in bo lahko porabil četrtino proračuna za zdravstvo za ministrstvo za obrambo. Skratka, ministrstvo za obrambo je razrešeno individualnih stroškov, postalo je tako imenovani delodajalec, ki plačuje prispevek, obvezni prispevek, za zdravstveno varstvo, tako kot drugi delodajalci in zaposleni svoje prispevke plačujejo oziroma mi vsi plačujemo, da imamo svoje obvezno zdravstveno zavarovanje. Hvala lepa.
Hvala vam, gospod minister. Gospod državni sekretar Bogataj, prosim.
Državni podsekretar. Gospod predsednik, spoštovani zbor, kot pravi minister, je ta sprememba zakona pozitivna z vidika urejanja zdravstvenega zavarovanja vojaških obveznikov med služenjem vojaškega roka. S tem zdaj, da je to en segment reševanja problematike vojaške zdravstvene službe. Namreč, po vzpostavitvi organizacije slovenske vojske, vzpostavitvi organizacije ministrstva za obrambo, je bilo v prvih, v začetku 90-ih let urejeno zdravstveno zavarovanje državljanov med služenjem, nadomestnim civilnim služenjem, ni bilo pa iz različnih razlogov urejeno zdravstveno zavarovanje za vojaške obveznike med služenjem vojaškega roka oziroma za tiste, ki se usposabljajo za delo v rezervni sestavi policije. Organizirana je bila zdravstvena služba ministrstva za obrambo, v vojski pa sanitetna služba. Da bi se odpravila ta dvojnost, je v letu 2000 bila opravljena neka obsežna študija, ki je bila tudi medresorsko usklajena med ministrstvom za obrambo, ministrstvom za finance in ministrstvom za zdravje. Tega se dobro gospod poslanec, dr. Cukjati, spomni, ki je sodeloval pri usklajevanju teh rešitev. Ena od predlaganih rešitev te celotne študije je bila ureditev tega problema, ki je danes v tem zakonu. Takrat je bilo v tem elaboratu oziroma v zaključkih študijev ugotovljeno, da je treba vojaško sanitetno službo v vojski in zdravstveno službo ministrstva združiti v enotno vojaško zdravstveno službo v sestavi Slovenske vojske. To je bilo storjeno v letu 1991, formalno je bilo pa potrjeno tudi s spremembami zakona o obrambi, ki ste ga v tem zboru sprejeli pred nedavnim. Tam se med službami v vojski navaja posebej, ne več sanitetna, ampak vojaško zdravstvena služba. Celotne stroške zdravstvenega varstva vojaških obveznikov med služenjem vojaškega roka je doslej ministrstvo oziroma vojska pokrivala sama. S prehodom na sistem obveznega zavarovanja se bo zgodilo to, da bo ministrstvo, kot pravi minister, plačevalo pač ta prispevek za obvezno zavarovanje, na drugi stani bo podeljeno zdravnikom, zaposlenim v vojaški zdravstveni službi, določeno število koncesij, pač za to število vojaških obveznikov, in da bodo zagotavljali to oskrbo. To ne pomeni ukinitve vojaške zdravstvene službe, temveč samo njeno nadaljnjo ali pa segment v njenem nadaljnjem urejanju, urejanju njenega statusa. Vojaška zdravstvena služba bo na ta način povezana s celotnim sistemom javnega zdravstva. Pridobljeno, kot rečeno, bo določeno število koncesij. Zdravniki v vojaški zdravstveni službi bodo lahko izdajali recepte in podobno, oskrbo zagotavljali znotraj teh 18 vojašnic, kjer ambulante vojaške zdravstvene službe delujejo, spremljali vojsko, kadar bo na terenu, in tako naprej. Ta problem rešujemo za približno 10.000 vojaških obveznikov v letošnjem, prihodnjem in pa še v letu 2004, medtem ko za rezervno sestavo rešujemo to do leta 2010, glede na predvidene spremembe v sistemu popolnjevanja, dolgotrajno, dolgoročno pa rešujemo za celotno profesionalno sestavo slovenske vojske, tako kot se predvideva z razvojnimi dokumenti. Zato predlagamo tudi z vidika ministrstva za obrambo, tako kot je zapisano v mnenju vlade, da zbor spremembo tega zakona podpre in seveda sprejme. Hvala lepa.
Želi še kdo besedo pred zaključkom splošne razprave? [[Želi.]] Najprej kolega Jerovšek, za njim kolega Drobnič in kolega Sok.
Hvala lepa. Gospodu ministru se zahvaljujem za neženirano odkritosrčnost, ko je povedal, zakaj vračajo na prejšnjo rešitev. Omenili ste: "Vračamo, ker ni bilo sprejeto od javnosti". To je zanimiv odgovor. Ne zaradi tega, ker je pri prejšnjem zakonu bilo kršeno, kot piše v obrazložitvi, načelo enake pravice pred zakonom in ignoriranje načela socialne pravičnosti, ampak zato, ker je kategorija, za katero se je nekako znotraj ministrstva, znotraj koalicije smatralo, da se da na njih nekaj privarčevati, da se zna na njihovih hrbtih zmanjšati luknjo v zdravstveni politiki, vredno več kot 10 milijard. In ker se je upoštevalo, tudi verjetno, pri pripravi tistega zakona, da bodo prizadeti posamezniki reagirali v skladu s Cankarjevim rekom "hrbet je upognjen, biča voljan in željan" in da ne bodo reagirali. Ker pa so reagirali, seveda, se vidi, da ste zgolj na reakcijo javnosti - in zgolj na to pomišljate, seveda na volitve in tako naprej - ni pa nobene pripravljenosti, vidim, znotraj ministrstva in znotraj vlade, da bi se luknjo v zdravstveni politiki, vredno več kot 10 milijard, reševalo tam, kjer se rešiti da, kjer bi se preprečilo nekontrolirano odtekanje, kriminalno odtekanje teh stotin milijonov denarja. Jaz sem nekaj primerov navedel. Ampak to je vrh ledene gore, kot vedno. To je zgolj vrh ledene gore! Tam je treba reševati luknjo v zdravstveni politiki, v zdravstveni blagajni. Tisti, ki so v teh institucijah - zavod za zdravstveno varstvo - vemo nekateri, eksponirani na vseh vaših volilnih konvencijah v prvih vrstah, kjer se pretaka denar, kjer gre iz državne blagajne tudi za strankarske potrebe, tam je treba varčevati. Sprašujem, seveda, gospod minister, ali bo zaradi vsega tega - kdo bo prevzel politično odgovornost zaradi, kot ste v obrazložitvi priznali, ignoriranja načela socialne pravičnosti in enake pravice pred zakonom. Gre za dve ustavni pravici, ki sta bili zavestno kršeni. Moram postavljati vprašanje politične odgovornosti in želim tudi odgovor, kdor ju je pripravljen sprejeti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Drobnič ima zdaj besedo. Za njim kolega Petan, vidim, da tudi želi. To so replike. 5 minut je zanje na voljo. Prosim.
Nadaljeval bi tam, kjer je kolega Jerovšek nehal. Meni se seveda postavlja vprašanje, čigava trditev potem velja, ali je to, kar je gospod minister odgovarjal, s tem demantiral, zapisano to, kar so zapisali predlagatelji: gospod Borut Pahor, Danica Simšič, Silva Črnugelj, Sonja Areh Lavrič in Sašo Peče. Ta dikcija, ki je zapisana v obrazložitvi zakona, očitno drži. In to so zelo, bom rekel, jasne, odločne in trdne besede: Enaka dostopnost, enakopravnost in načelo socialne pravičnosti. To so ene izmed najbolj temeljnih sestavin družbenega življenja in življenja v skladu z ustavo. Minister je šel preko njih. Zanimivo, da se ne oglašajo predlagatelji. Ne vem, ali so predlagatelji potem resno mislili s to dikcijo, ker je jasna. Obrazložitev je zelo jasna. Kje je zdaj tukaj odgovor? Ni ga. Zaplet! Veste, gospod minister, jaz pozdravljam nekatere reči v smislu odgovornosti vodenja zdravstvenega sistema. Pričakujem seveda še druge reči, to, kar sem omenil že ob razpravi pred pol leta, kaj se bo naredilo z racionalizacijo mreže institucij, zdravstvenih storitev. Tam bi se dalo marsikaj privarčevati. Ampak gre v tem primeru za povsem nekaj drugega. Očitno se vam dogaja, da prihajate s predlogi, ki seveda niso zadosti dobro premišljeni. Kljub temu da vi v svojih obrazložitvah ste vehementni, poskušate biti strokoven, ampak vaši predlogi se pač izjalovijo. In to smo ugotovili najmanj pri dveh zakonih: pri referendumu in tokrat pri tem zakonu. Zdaj, če vi imate jasno razmišljanje, potem pač nimate dobre ekipe. Potem v zadostni meri ne analizirate vzrokov in posledic in predlogov.
Kolega Petan.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Torej, meni se ob tem zakonu porajajo določena vprašanja ali pa mogoče lahko celo kar rečem, da se je enkrat več pokazalo določeno stanje, ki pač vlada pri nas v tem trenutku. Namreč, prvo bi želel povedati to, da ta zakon spreminjamo prej kot v pol leta. To se pravi, da niti dobro zaživel ni, ali pa ravno je zaživel - ali pa mogoče niti ne zaživel - in takoj so se pokazale pomanjkljivosti, napake, nepravilnosti ali pa - če hočete - neenakost med zavarovanimi osebami, tako kot je bilo rečeno s strani enega od predlagateljev. Kar pomeni, da naši argumenti, opozicije, takrat niso ničesar dosegli, nisozalegli, niso bili upoštevani, bili so arogantno zavrnjeni. Ker to, kar danes govorimo na tej strani, smo povedali takrat. In nismo danes generali po bitki, ampak smo vse to povedali že takrat in smo točno opozarjali na to, kaj se bo zgodilo. In bom zopetcitiral: to nas postavlja v neenakost med zavarovanimi osebami. To smo takrat govorili! Ampak elegantno smo bili preglasovani: kaj pa morete, koliko vas pa je. Lahko sicer poveste, ampak karavana gre naprej. To je bilo takrat povedano. In to ni prvič. Argumenti, tudi če so bili tako dobri, utemeljeni, upravičeni, niso zalegli nič. In drugo. Ni prvič, da vlada zopet prepušča popravljanje nekih napak poslancem. Prejšnji teden smo imeli zakon o dohodnini - popolnoma enak zgodba. Vlada je poslala v ogenj takrat enega poslanca, danes je bilo pa primer večih poslancev. Če pa je drugi primer, da to ne drži, da vlada pošilja poslance, da so poslanci ugotovili, da je bila res napaka, bi na prvi pogled bilo sicer za pozdraviti, vendar pa ker so to približno tisti poslanci, ki so takrat zavračali argumente opozicije, da se bo to zgodilo, pa sicer je hvale vredno, da se je to zgodilo, vendar ni pa dobro. Hočem povedati to, da zadnje čase se nam v parlamentu dogaja, da ravno poslanci vladajoče koalicije marsikdaj polemizirajo s svojo vlado. Tu pa mislim na besede gospe Simšičeve - to seveda ne velja izključno za njo, ampak ona se je pač oglasila kot eden od predlagateljev, da to naj to ne vzame kot osebno stvar, ampak kot vsi, ki ste pač takrat podprli ta zakon, da je dejala, da je to bilo na predlog zavarovalnice in da je to bilo s težkim srcem narejeno. Meni bi se bolj normalno zdelo, če bi bilo rečeno, da je to bilo na predlog vlade, ker se mi zdi normalno, da vladajoča koalicija podpira vlado, ne pa, da neko institucijo tudi, če je pod nadzorom vlade. Sedaj se vračam na tisto, kar sem malo prej povedal, da v zadnjem času vladajoča koalicija večkrat polemizira s svojo vlado, pa moram priznati, da so včasih rešitve vlade boljše kot pa tiste, ki potem pridejo ven kot predlogi posameznih poslancev. To je pač nek, skoraj že vsakdan v slovenski politiki, da se včasih zgodi, da predloge vlade, ki sicer niso ravno najboljši, ampak so vseeno boljši kot tisti, ki jih predlagajo nekatere vladajoče koalicije, da moramo vlado v bistvu v opoziciji podpirati, če želimo dobiti kolikor toliko normalne rešitve. Pa da se vrnem nazaj na to neenakost, ki je bila vzpostavljena s to spremembo zakona, ki zdaj velja. Prepričan sem, da če eden od slovenskih dnevnikov ne bi javno razgalil cele zadeve, kaj se dogaja, predvsem v Prekmurju in na Štajerskem, in direktno povprašal te poslance, ki so s tega konca, kako so se pa oni takrat obnašali ob sprejemanju tega, da verjetno bi ta enakost celo ostala. Ampak se je k sreči zgodilo to, da je pač javnost za to malo več izvedela, kdo je tudi pripomogel k temu in takrat so pa seveda bili izgovori "nisem bil v dvorani", "nisem bil dobro pazljiv", "smo verjeli" in tako naprej. To se pravi, če se javnost razgiba, potem verjetno pride do spremembe. Jaz bom to spremembo podprl v vseh elementih, v tistem prvotnem in v tem dodatnem, ko gre tudi za ta del, ki rešuje zadeve na področju obrambe. Jaz bom podprl, ker mislim, da, recimo, je to dobro. Predvsem tisti prvi del, ko bomo vzpostavili enakost med zavarovanimi osebami. Mislim pa, da tak način reševanja, ko se opozicija dejansko ne upošteva in se jo ignorira, ni dober. In to naj bo en dober primer, da bi včasih tudi v vladajoči koaliciji pa le mogoče imeli občutek [[Znak za konec razprave.]] - takoj zaključim -, da pa vsi naši argumenti pa le niso tako slabi! Da niso tako slabi. Tu je eden od teh primerov, ko se je to pokazalo. Navsezadnje, če so to ugotovili predlagatelji tega zakona, da je to tako, potem - v redu. Ni pa zadeva dobra. Bom podprl to in je to tudi kot obrazložitev glasu. Hvala lepa.
Kolegica Simšič.
Hvala lepa še enkrat za besedo. Najprej morda pojasnilo gospodu Petanu, ko sem prej rekla, kako je prišlo do spremembe tega zakona - bom še bolj jasno povedala. Zavarovalnica je bila v stiski. Prišla je do pristojnega ministrstva. Pristojno ministrstvo se je o tem pogovarjalo s koalicijskimi partnericami, tudi s poslanci in poslankami. Še bolj jasno bom povedala, da ti pogovori niti za zavarovalnico, niti za ministrstvo niso bili lahki in prijazni in tudi za nas, poslanke in poslance ne. Imeli smo veliko vprašanj, veliko pomislekov in tudi veliko dilem, na katere nam je bilo potem s strani zavarovalnice odgovorjeno, kot nam je bilo odgovorjeno. Morda je bila res naša napaka, da smo preprosto verjeli, da so mehanizmi izračuna taki, kakršni so nam tam zagotavljali, da so. Ampak lepo prosim, gospodje iz opozicije! Jaz sem vesela, da boste ta zakon podprli. Pa vendar, ne razumem vaše teze, da se zakona ne sme popravljati in da ga vlada in vladni poslanci ne smejo popravljati, pa čeprav čez pol leta, glede na to, da to želijo ljudje in da so dokazali, da je imel zakon drugačne učinke, kot so predlagatelji želeli in načrtovali. Mislim, da je to dobro in da se ni dobro na ljudi obračati samo, kadar terjamo odgovore na referendumska vprašanja, ampak tudiv takih primerih, ko zavoljo neke rešitve pridejo posamezniki ali pa skupine v stiske. In če hočete naprej. V sistemu zdravstvenega varstva so določene socialne pravice in verjamem, da se boste tudi vi strinjali s tem, da so pogrebnina, posmrtnina, povrnitev potnih stroškov tudi socialne pravice. In ko so razlagali, da seveda je verjetno tudi prav, da razmislimo, da tisti, ki bolje zaslužijo, ki imajo boljši socialni položaj, vendar manjši delež teh socialnih pravic dobijo, zato da bo lahko večji delež namenjen tistim, ki so v slabši socialni situaciji, smo pač temu prisluhnili. Žal se je zlasti za oddaljene ljudi, tisti, ki živijo bolj oddaljeno, izkazalo, da temu ni tako in zato je tukaj ta popravek. In ta popravek ni zato tukaj, ker bi vlada zlorabljala poslanke in poslance. Ta popravek je v spremembo tega zakona vključen samo zato, ker je prvotni predlog bil vložen že leta 2000 - gospod Jerovšek, 2000, prej ste spraševali, kako to, da zdaj tako na hitro - in sprememba, ki je bila predlagana, je bila: brezplačna zdravila za otroke tudi z vmesne liste. In ker je bil ta zakon prvi v vrsti na dnevnem redu, smo potem vključili še te spremembe, kot sem uvodoma v obrazložitvi povedala. In samo za to gre. In predlagam, če je mogoče, če smo tukaj našli skupni jezik, da je to točko treba popraviti, da to naredimo. In nobena želja ni, niti promocija kogar koli, niti izničevanje vaših stališč ali mnenj, ampak tukaj smo si prišli skupaj, in prav je, da se temu tako reče. In prav je, predlagam, da tudi potem izglasujemo te rešitve tako, kot so predlagane, če se z njimi strinjamo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Sok.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Torej, odzval bi se rad z repliko na izvajanje gospoda ministra in bi mu povedal sledeče. Zdi se mi, gospod minister, da se vi v nekaterih zadevah odločate pač precej na hitro. Ne poslušate zadosti argumentov. Lahko bi rekel, da se odločate bolj politično kot pa strokovno. In pri tej spremembi ste se vsekakor na takšen način odločali. Glejte, zmanjševati socialne pravice na račun zdravstvenih pravic, pomeni že itak dodatno prizadeti socialno šibkejši sloj v naši družbi. In to se je pravzaprav s tem zakonom, ko smo ga pred šestimi meseci oziroma ga zdaj popravili, zgodilo. Odkar vas poznam kot ministra, v tem parlamentu vedno govorite o finančnih težavah in napovedujete, kje bo potrebno še kaj zmanjšati oziroma kaj bo potrebno povečati, da bo zdravstvena blagajna postala bolj polna. Nisem pa še vas slišal, da bi v tem času pred državnim zborom nastopili in povedali, da boste karkoli spremenili v organizaciji slovenskega zdravstva. Lahko vam odkrito povem, da je to slovensko zdravstvo dobro organizirano za zdrave ljudi, ko pa so ljudje bolni, takrat pa naletijo na presneto velike težave. Predvsem ljudje, ki živijo v odročnejših krajih. Ne vem, kdaj se boste lotili neke spremembe, da ne bomo imeli, če se tako izrazim, te slovenske zdravstvene himere. V bolnišnici, ko se ljudje naročajo, jih kar naravnost napotijo: pojdite, če imate dovolj sredstev, pa si poiščite pomoč v privatnem sektorju. Ker da narediš neke analize, neke preiskave v tem našem državnem zdravstvu - ja, do tega časa je marsikdo že lahko dejansko pod rušo, tako dolgo trajajo ti procesi. Kaj boste naredili, da se spremeni ta organizacija? Torej, o tem bi morali vi, gospod minister, pred tem državnim zborom enkrat povedati, kakšna je vaša politika na tem področju, ne pa nam nenehno samo govoriti, kaj boste zmanjšali in na kakšen način se bo povečala prispevna stopnja, da bo dovolj denarja. Mislim, da bi bilo to treba najprej opraviti in se potem začeti pogovarjati o finančnih težavah. Kar se pa tiče predlagateljev, gospa Danica Simšič, jaz sem vaš intervju na slovenski televiziji prejšnji teden drugače razumel. Torej, vi niste kot predlagateljica povedali: nekaj popravljamo, kar smo pred šestimi meseci pogrešili. Ne, vi ste se kot socialno čuteča poslanka sedaj postavili v funkcijo predlagatelja, da pač Slovencem in Slovenkam v tem sistemu nekaj dajete - ne, da jim vračate, kar so že imeli pa jim je bilo vzeto. Ampak, mi se borimo, poslanci, za vas, predvsem mi iz Združene liste, in mi bomo sedaj spremenili ta zakon, da boste vi imeli spet te pravice. Tako je bil ta intervju v medijih predstavljen. In seveda lahko pričakujete, da se bo opozicija na takšne in podobne zadeve odzvala. Kako ne, če pa smo vam pred šestimi meseci v tem državnem zboru brez kančka upanja na uspeh razlagali, da pač to ni dobro, da je nepremišljeno in da boste to zadevo bolj ali manj popravljali. Pa vam ne bi tega na takšen način pripovedovali, če ne bi šlo za x primerov v tem času v tem parlamentu. Saj niste pripravljeni poslušati nobenih argumentov! Z glasovalnim strojem pač svoje dosežete in potem, če še to rečem, mediji vaše dejanje pokrijejo na takšen način, da vas pač pokažejo kot tiste, ki ste še vedno za ljudstvo in za državljane. Pa ni tako. Torej, za to se pač opravičujem, ampak morate slišati iz ust poslancev pripombe, ki so tehtne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Imam šest prijavljenih replik. Najprej kolegica Črnugelj, za njo bi želel spregovoriti minister dr. Keber, potem pa dr. Bajuk, kolega Petan, Jerovšek in Kelemina. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Ne bom ponavljala, ker je kolegica Danica Simšič dovolj dobro in izčrpno že vse povedala. Vendar dejansko, kolega Petan, jaz ne razumem. Vi pravite, "je hvalevredno, ni pa dobro", potem ste pa na koncu povedali, da vendar boste to novelo zakona oziroma predlagane spremembe podprli. Jaz vem - vsaj eno leto in pol sem v tem državnem zboru, vi ste pa nekaj dlje, zaradi tega, ker ste bili tudi v preteklem mandatu - verjetno se je že zgodilo, da ste pri marsikaterem zakonu, ki je bil sprejet v državnem zboru, tudi šli v spremembe in dopolnitve, ker je praksa pokazala, da ni dobro in podobno. Ne razumem pa, zakaj eno napako ali nepremišljeno dejanje, ki je, na ta način ožigosati in pokazati, da napake ni dobro narediti. A veste, napake delajo vsi. Vsi, mislim pa tudi, a veste, praksa pokaže svoje; vračanje v prvotno stanje, to je čisto normalno. In če to kolegi poslanci ugotovijo in če je ministrstvo tudi toliko zrelo in odgovorno, da pristane na popravo vsega tega, jaz mislim, daje to eno dobro dejanje, ne pa dejanje, ki ga je treba na ta in drugačen način še bolj ožigosati. Ker bomo v tem državnem zboru imeli možnosti - in to nešteto - ne samo ta zakon, ampak še mnogo drugih popravljati, sigurno. Prve bomo imeli na naslednji seji. Hvala lepa.
Seznam prijavljenih se kar daljša. Rad bi samo opozoril, da obravnavamo predlog zakona o spremembah zakona na osnovni zakon, ki je zdaj večkrat predmet diskusije. Vabim torej, da se tega držimo. Minister, dr. Keber ima besedo, za njim pa, kot rečeno, pet poslancev. Prosim.
Hvala vam lepa. Rad bi morda celo strani, ki uporablja besede, ki so zame osebno mogoče premočne: popravljati napako, odpravljati neenakost, povedal naslednje. Mi seveda odpravljamo oziroma povečujemo, nekoliko povečujemo neko enakost, ampak s tem ustvarjamo in vzdržujemo nove neenakosti. Na vsak način je razprava o pravicah iz zdravstvenega zavarovanja prekrasna tema, o kateri se danes lahko pogovarjamo cel dan. Želim povedati, da ko smo hoteli na hitro - in če bi jaz govoril o napaki, bi govoril samo o hitrosti postopka. Hitrost postopka je bila potrebna, ker je pred nami - in še zmeraj zija luknja v tem letu in zaradi te luknje, ko smo že odobrili za 5 milijard novih zdravstvenih pravic v zdravstvenem svetu, tega denarja nimamo. Nekatera nova zdravila čakajo. Nekateri novi postopki čakajo. Z veseljem bomo skušali spremeniti tudi organizacijo, mimogrede v tem državnem zboru, predvsem v odboru smo že predstavljali, kako si zamišljamo in z veseljem bomo predstavili tudi celemu državnemu zboru, ko bo napovedal tako točko. Z veseljem bom prišel, da povem, kako si zamišljamo urediti zdravstveno politiko v času, ko nedvomno zahteve našega prebivalstva terjajo zdravstvene pravice kot v Nemčiji, denarja imamo pa trikrat manj. In znotraj tega paketa moramo neke - tisti hip, ko neko staro pravico vzamemo, naredimo krivico tistim, ki so jo doslej imeli. Ampak dovolite, da vas vprašam. Ali so državljani res krivi, da imajo tako imenovano drago bolezen? In če je draga bolezen, čakajo nanjo dve leti. In vmes lahko umrejo. Imeti poceni bolezen, pomeni priti takoj na vrsto. Ali ni temeljni problem v zdravstvenem varstvu, imeti čakalne dobe. To je temeljna neenakost. In zato v okviru odgovornosti, ki jo imamo, da predlagamo - in to delajo vse vlade in države po svetu, tehtajo v okviru paketa, katere pravice bi zmanjšali, katere pravice bi na novo uvedli. Tehtajo in včasih, ko javnost odgovori - zato jaz poudarjam javnost - javnost hoče to pravico imeti naprej. Ko bomo v prihodnosti predlagali zapiranje nekaterih oddelkov, neučinkovitih, če ne bomo predlagali, bomo kritizirani. Če bomo predlagali, bo javnost, skoraj zanesljivo, v tisti regiji nudila odpor. In na koncu bo ravnotežje tisto, politično ravnotežje, ki bo zmagalo, nek premislek javnosti. Mi smo ugotovili, da je javnost, ne glede na to, morda tudi premalo obveščena, hoče imeti nazaj pravico, ki je marsikatera država nima: potni stroški, pogrebnine, posmrtnine oziroma so to socialne pravice. Če bomo mi vnaprej pri vsakem predlogu o neki pravici, ki je morda, kar se zdravstva tiče, nekoliko manj pomembna - dovolite da rečem samo nekoliko manj. In če bomo rekli: "Ne, mora ostati, ta ostane nespremenjena", potem bomo nove pravice dodajali samo na vrh. Potem imamo še mnogo manjšo možnost, da bi lahko ustrezno zadovoljili zdravstvene probleme. In zato mi, ne glede na to, da vem, da ta moj odgovor bo odprl nova in nova vprašanja, dovolite, da rečem: neenakopravnost v zdravstvenem varstvu je glavna pri zdravju, pri pravicah do zdravja, pri pravicah do zdravljenja. Ko se moramo odločati, da neko novo zdravilo našim državljanom pripeljemo šele dve leti kasneje kot drugod v svetu, to tudi delamo. In tudi ta vprašanja lahko prinesete v ta parlament. Tako lahko mi napišemo eno samo – mislim - pravico do potnih stroškov, ki je socialna pravica, ki smo jo - mimogrede, dovolite, da pojasnim - v začetku hoteli socialno opredeliti. Imeli smo planirane člene, kako jo pustiti v celoti najbolj ogroženim kategorijam tega prebivalstva, pa se je potem izkazalo, da ta čas še nimamo razvite ustrezne evidence, kdo je v tej družbi dovolj ubog in hoče priznati, da je dovolj ubog, da bi imel v celoti plačano. Ker to bi bil pravi odgovor: imeti socialno pravice, jo je treba tudi dati v socialne kriterije in jo priznati tistim, ki jo najbolj zaslužijo. Ampak smo trčili s teoretiki zavarovalništva, ki so rekli "v zavarovalništvu je vsaka pravica v celoti, vsem tistim, ki plačajo zavarovanje" - dovolite, da spet rečem, ker jaz nisem specialist -, da so pa tuji zavarovalniški teoretiki rekli, da to ni res, da bi bilo mogoče tudi take pravice socialno opredeliti. Ampak, zdaj že sam posegam v širšo razpravo. Ne boste sprejeli, ker je to lepa prilika, da javnosti pokažete jemanje pravic ali dodajanje pravic. Ampak želim, da veste: pred nami je paket zdravstvenih pravic, težak 5 milijard. Pred nami zeva izguba. Vi lahko rečete, koliko desetin milijard moramo najti. In mi se bomo trudili, tudi z vašo pomočjo, da boste podpirali ustrezne predloge, ko bodo prišli. Ampak vsekakor, v času - nič. V enem mesecu tega ni možno narediti. In naši prebivalci rabijo v letošnjem letu nov denar. Ne v procesu reform, ki smo jih predvideli. Dovolite, da nam celo očitajo, da gremo prehitro v reforme.Danes si prisiljen slišati, da ne delamo reform. Mi delamo reforme. Z veseljem jo bomo predstavili tudi parlamentu, po posameznih odborih smo jih že hoteli, ampak hkrati pa moramo delati tudi tako imenovane dnevnopolitične poteze. In če ta ni bila sprejeta, jo pač vračamo nazaj. Hvala.
Dr. Bajuk.
Hvala lepa, gospod predsednik. Besede, besede, besede. Marsikaj se da razložiti in takšno ali pa drugačno resnico lepo predstaviti. Spoštovani gospodje velike koalicije, napačno tolmačite svoje lastne napake in to tudi vlada. Seveda vas nihče ne opozarja na dejstvo, da ne smete svojih mnenj spremeniti, kar vas opozarja na dejstvo, da o teh stvareh smo v tem državnem zboru debatirali in ni bilo nobenega posluha in sedajnam pa lepo veselo poveste, smo se drugače prepričali in bomo pač to popravili. Lepo. Te besede vzamemo na znanje in vas danes vprašam, kar je gotovo še zelo sveže v vašem spominu, da smo v tem državnem zboru pred manj kot pred enim tednom opozarjali vlado, in sicer gospoda predsednika vlade, kaj se dogaja s tem dejstvom, da slovenska država ne izpolnjuje svoje dolžnosti do sklada obrtnikov. Dve milijardi tolarjev, ki jih ni zaslediti v zaključnem računu leta 2000, 2001 in tudi ne v proračunu za leto 2002.Odgovor je bil, da za te stvari premišljujejo in da bodo še premišljevali in da so se baje že odločili, da bodo to naložili na ramena kapitalskega sklada. In popolna tišina, seveda, ne samo to, da se lahko - zakaj lahko to počenjate. Ker dejansko odgovorov vam ni treba dati, imate še vedno zaslombo v slovenskih medijih, ki tega vprašanja niso zastavili. A to so napake. Velike napake slovenske vlade, ki nas že danes stanejo 2 milijardi tolarjev in jaz upam, da te lepe besede, ki smo jih danes slišali, kako ste pripravljeni te napake popraviti, da bom tudi to slišal, ta popravek, ko bomo obravnavali rebalans proračuna za leto 2002. Spoštovani gospodje velike koalicije. Čas resnice prihaja hitreje, kot si pa vsi predstavljamo. Veliko je napak. Ogromno je napak. Sploh na vse tudi mi še nismo mogli vas opozoriti. A na zelo veliko teh napak vas pa opozarjamo in vedno to pade v prazna ušesa in prazne glave. Oprostite, vaše besede, kako ste pripravljeni vaše napake popravljati, ne morem vzeti zares, dokler ne bom videl, da bomo tudi te stvari resno popravljali, in to sicer ob prvi priložnosti, ki jo boste imeli, ko bomo gledali rebalans proračuna za leto 2002. Hvala lepa.
Opozarjam vse na predmet razprave. Kolega Petan ima zdaj besedo, za njim kolega Jerovšek, Kelemina in Drobnič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Torej, repliciram spoštovanima kolegicama z druge strani kot, mislim, da sta obe sopredlagateljici, gospe Črnugljevi in gospe Simšičevi. Rekel bi, da ni nenavadno, če bomo v opoziciji ta predlog podprli. Bilo bi nenavadno, če ga ne bi podprli, kajti taka stališča smo mi zagovarjali že pred, ne vem, tremi, štirimi ali petimi meseci, ko smo pri zakonu, ki sedaj velja v takšni vsebini, skušali z argumenti preprečiti da bi bilo takšno stališče sprejeto. Zato je popolnoma normalno, da bomo to podprli. Gre pa za nekaj drugega. Ne gre za vsebino, temveč gre za način, kako je prišlo do te vsebine. Torej takrat, ko naj bi prevladali argumenti zavarovalnice, pa mogoče še koga, sedaj pa se vračamo nazaj, se pravi, sedaj ne bodo veljali argumenti zavarovalnice, se lahko vprašamo, ali je zavarovalnica ali pa kdorkoli je že bil tisti - saj ni važno, kdo je zdaj kriv - podal resnično prave argumente in vse argumente. Torej, očitno ste predlagatelji nasedli tistemu, ki vam je takšne argumente posredoval. To je verjetno jasno. Strinjam se z gospo Črnugljevo, ko pravi, da je verjetno normalno, če ugotovimo napake, nepravilnosti ali pa slabo delovanje, da to spremenimo in da ni greh vztrajati pri napakah. S tem se strinjam, vendar bi tudi rekel, da je pa verjetno greh, če pa ne sprejemaš argumentov, pa tudi če prihajajo s strani opozicije, ali če ne sprejemaš argumentov, ki prihajajo od drugače mislečih, ker to pa, mislim, je napaka. In počasi bomo verjetno morali vsebinsko sprejemati argumente, ne samo politično. To je pač eden od primerov, ki kaže na to. Bi pa želel opozoriti na bistvo tega problema, ki se pri tem pojavlja. Strinjam se, da bodo verjetno na tem segmentu potrebni neki varčevalni ukrepi, to je verjetno jasno. Vendar pa mislim, da način in mesto, kjer smo se tega lotili, je verjetno popolnoma zgrešeno. Na tem segmentu se obrača na stotine milijard - ali bom raje rekel, da mi ne boste očitali, da mislim samo na zapravljanje, na negativnost tega vprašanja - je na razpolago, kar je dobro. Vendar če želimo kaj prihraniti, se moramo lotiti tistih zneskov, ki so najvišji. Imamo postavke, kjer se obrača stotine milijard, in nekatere, kjer se obrača nekaj deset milijonov. In tu, kjer smo zdaj želeli nekaj prihraniti, se obrača nekaj deset milijonov. In tudi če teh vseh nekaj deset milijonov v celoti odpravimo in prihranimo, smo prihranili samo nekaj deset milijonov. Če pa na postavkah, ki so vredne milijarde in milijarde, prihranimo samo 1%, pa bomo prihranili milijarde. Torej, varčevati moramo tam, kjer so ogromni zneski; tam se da z nekimi manjšimi, mogoče tudi samo prerazporeditvami veliko prihraniti. Tam, kjer so pa majhni zneski, pa jih lahko totalno odpravimo, pa ne bomo prihranili veliko. To se pravi, tam, kjer smo se lotili varčevati v tem trenutku in na tak način, je bilo zgrešeno. To sem želel povedati v svoji razpravi in z vsebino nisem želel polemizirati, ker s tistim se jaz navsezadnje strinjam. In še en problem nastaja ravno na tem segmentu. O tem smo tudi že razpravljali na nekih drugih odborih. Gre za to, da ravno na dveh največjih postavkah, to je zdravstveno zavarovanje in pa pokojninska blagajna, smo lahko slišali tudi s strani vlade, da v bistvu nimamo pravih podatkov o zavezancih, zato ustanavljamo dve novi agenciji, ki bosta ravno ta segment pokrivali, da bomo dobili podatke o zavezancih. To se pravi, tu je verjetno največja zaloga tistih prihrankov, kjer lahko nekaj "prišparamo". Ne pa na tem, da bomo črtali postavke, ki smo jih črpali. Zopet smo tam, kjer sem prej povedal, na pravih mestih se moramo lotiti varčevanja. To je ena zadeva. Druga pa samo tako mimogrede. Res pa je tudi, s tem se tudi strinjam, da nekatere stvari, ki jih drugače težko rešimo, pač obesimo na nek velik problem, ki je pri tem izbil, ki gre sicer za majhne postavke, ampak za nekatere ljudi pa življenjsko pomembne. Da lahko ob tem, ko popravljamo in vzpostavljamo prvotno stanje, dodamo še nekaj zraven tega zakona in bomo še neki drugi problem rešili, ki ga mogoče drugače ne bi mogli rešiti. To se pa strinjam. In še enkrat bom povedal. Normalno je, da bomo v Socialdemokratski stranki podprli ta predlog. Nenormalno bi bilo, če ga ne bi podprli. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Jerovšek. Potem še dve repliki, potem bomo zaključili.
Hvala lepa. Repliciram gospe Simšič na tisto njeno tezo, da opozicijski poslanci ne priznavamo pravice koalicijskim vladnim poslancem, da bi smeli popravljati zakon. V našem nastopu ni bila trditev nikdar taka, kot je postavljena, in zaradi tega je čisto zgrešena. Sem pa seveda hvaležen kolegu Soku, ki je interpretiral oziroma povedal, kako sta nastopala na televiziji, ker jaz nisem gledal. Tam očitno, in gospodu Soku verjamem, da ste interpretirali tako. Niste interpretirali, "mi bomo popravili zgrešeno socialno politiko in zdravstveno politiko vlade". Ampak ste interpretirali "mi smo socialna, čuteča stranka in predlagamo boljšo socialno čutečo rešitev". Čeprav gre zgolj za vračanje na že pridobljeno pravico. To me napeljuje na to, da pri tej zadevi z vaše strani ne gre za načelnost. Dejansko ne gre za načelnost. Ampak gre zgolj za politično ekvilibristiko in groteskno politično hipokrizijo. Gospod predsednik! Ker ste prvopodpisani, se moram sklicevati tudi na vaš inavguracijski govor, ko ste govorili, da se boste zavzemali za več politične kulture v tem parlamentu. Tu se gre očitno [[...]]Jaz sem verjel, da je to povezano, tudi z več politične kulture, če se boste priključili moji zahtevi po odgovoru o politični odgovornosti. Če napišete takšno utemeljitev in to postavite. V utemeljitvi napišite, da gre za ignoriranje načela socialne pravičnosti, enakih pravic pred zakonom in da je tudi kršena konvencija OZN o otrokovih pravicah. Večanje politične kulture je nujno pričakovati. In to, da zahtevate tudi politično odgovornost, kateri se minister vodgovoru na vprašanje izmika. Jaz upam, da se boste predlagatelji priključili moji zahtevi o odgovoru, kdo bo nosil politično odgovornost za to zadevo. Če tega niste pripravljeni, ponavljam, gre za groteskno hipokrizijo, politično ekvilibristiko in da je to popolnoma predvolilno usmerjeno. Seveda pa smo mi nastopali proti takim rešitvam takrat, ko se je zakon sprejemal, takrat ste trdili drugače. Lahko bi bili politično modri. Bi imeli politično kulturo, bili pošteni, bi bili načelni takrat. Zdaj pa ste s pomočjo medijev nekaj prikazali kot vaš dar tistim. In še gospe Silvi Črnugelj. Ni šlo za napako. To je zdaj že jasno. Ni šlo za napako. In vsako napako je seveda možno in se praviloma da popravljati. Šlo je za politiko. Politiko "vzemi najšibkejšemu, ker bo predvidoma najmanj vpil". To je bila majhna, v političnem računu se je mala napakica zgodila, ker so se ti zatirani vseeno oglasili in zbudili. Ni pa šlo za napako, šlo je za zavestno politiko vaše vlade. Hvala lepa.
Hvala. Kolega Drobnič in zadnja na mojem seznamu kolegica Simšič. Prosim. Najprej kolega Drobnič.
Gospod minister, minister za zdravje in vlada sta odgovorna za vodenje zdravstvene politike. Zdaj lahko se izgovarjata, morda tudi v tem kontekstu repliciram gospe kolegici Simšičevi, da je bil predlog morda obravnavan tudi ali pa zamišljen, ne vem, na zavodu za zdravstveno zavarovanje ali v zavarovalnici. Vendar to v ničemur ne pripomore k rešitvi. Zavod za zdravstveno zavarovanje in kot zavarovalnica bo seveda podal svoje rešitve v luči usklajene izravnane blagajne. Odgovornost za vodenje zdravstvene politike pa je seveda na državi. Torej na vladi, da predlaga, kako si to zamišlja. V tem sistemu koalicijskem, v tej vladi je vgrajena sistemska napaka. Ta sistemska napaka je podana v izjavi, da vse, kar bo predlagala opozicija, bo zavrnjeno. S tem ste si zapisali svojo lastno obsodbo. Torej vse, kar bo opozicija rekla, ne velja. Četudi je trdno in stoji na argumentih. Napake se odpuščajo. Jaz jih odpuščam. Če so narejene iz zmote, iz napačne informacije, ki mi jo je nekdo dal ali kaj podobnega. Napake, na katere si opozorjen jasno, evidentno, pa kljub temu narediš drugače, pa to niso prave napake, za katere se odpušča. Za take napake se terja politična odgovornost, zlasti v političnem sistemu in parlamentarnem sistemu. To je razlika, spoštovani gospe in gospodje. Glede zapiranja bolnic - jaz vam ne bom oporekal, gospod minister. Če boste s tem zagotovili ohranjanje pravic, ki so individualne, črpanje, če boste s tem racionalizirali stroške, namesto da ste tisto zidovje ogrevali in ne vem kaj še vse, slabo eksploatirali in da boste na ta način zagotovili zlasti s prevoznimi možnostmi, to kot je pač, en del je tudi predmet tega zakona, storitev, kjerkoli, po možnosti najbolj racionalno in hkrati tudi dostopno, primerno dostopno. Tega vam ne bom nič oporekal. Samo čakam ta vaš predlog. Kajti s tem, če vi nek oddelek ukinete, ker je popolnoma neracionalen, pa zagotovite storitve nekje drugje, ste s tem izpolnili obveznost, ki jo nalaga zakon. Nič še ni v zvezi s čakalnimi dobami. To, kar je, to je rak rana našega zdravstvenega sistema. Čakalne dobe, nadomestni tihi sistem - če niste zadovoljni z zdravstveno storitvijo, imam tukaj naslov pa se obrnite na privatnega zdravnika. Tu ni ponos in to ne more biti sistem delovanja javnega zdravstvenega varstva. Glejte, ta sistemska napaka, katero omenjam, ta izhaja iz okolnosti in samovšečnosti in tega, pod narekovaji, velikega volilnega rezultata. To je vaš grob, to je vaša usoda. In zato tudi poslanci LDS, ki jih spremljam, pač berejo časopise, gledajo internetne spletne strani, jih to ne zanima, zato ker je zapisano v pogodbi, da pač vse, kar bo opozicija predlagala, se bo zavrnilo. Hvala lepa za takšno delovanje v parlamentarnem sistemu. Jaz vam odkrito povem, sem zelo razočaran.
Kolegica Simšič in potem kolegica Pozsonec, ki je zadnja prijavljena na mojem seznamu.
Hvala lepa. Rada bi se odzvala na besede gospoda Soka in gospoda Jerovška, ki sta razpravljala o tem, kaj naj bi bila jaz na nekem mediju izjavila. Gospod Jerovšek, jaz vam predlagam, da glede na način razprave, kakršno ste imeli, morebiti daste pobudo, da se ustanovi posebna preiskovalna komisija, ki bo ugotovila, kaj sem izjavila za javne medije. Če si dovolite podtikati mojim dejanjem in mojim besedam ton in vsebino, ki ste jo morali celo prebrati z listka, kajti na izust je niste mogli povedati, potem vam to res predlagam. Hkrati vam pa trdno zagotavljam, da to, kar smo napisali v spremembe zakona, da v to trdno verjamem, in v tiste predloge iz leta 2000 in v te, ki smo jih naknadno vložili. In če mislite kakorkoli drugače, seveda izvolite. In natančno se zavedam, kaj sem kadarkoli izjavila za katerikoli medij v zvezi s tem zakonom in vselej sem povedala tisto, kar se že prej vam odgovorila, kar sem gospodu Drobniču, kar sem gospodu Petanu in kar sem povedala tudi v uvodni razpravi. Tako da smo si tu lahko na jasnem. Če pa imate tovrstno preganjavico, potem pa, izvolite, imate mehanizme, da delate naprej. Hkrati bom pa še enkrat rekla, če nam je res do tega, da ta zakon popravimo, tako kot si želimo, potem ga dajmo popraviti. Vi pa tu delate vse drugo, zganjate interpelacijo za ministra, za predsednika vlade, razpravljate o pokojninskem skladu, obrtnem skladu, samo o teh določbah, ki so v zakonu in v spremembi predlaganega zakona, ne. Hvala lepa.
Nekaj replik spet, najprej kolegica Pozsonec.
Hvala lepa. Rada bi dobila odgovor na to, zakaj je bilo potrebnega toliko časa za rešitev tega akutnega problema. Prvo poslansko vprašanje na to temo sem postavila 22. januarja, drugo 16. aprila in tudi na kolegijih sem opozarjala na to. Torej, minili so meseci in meseci, zavarovanci niso mogli prihajati na preglede, ker niso imeli tistih 8 ali 10.000 tolarjev. In me zanima, kdo bo odgovarjal za vmesno obdobje in za čas, ki je minil. Hvala.
Hvala lepa. Mislim, da se počasi vsebinsko razprava izčrpava. Predlagam, da ne bi šli v replike, ki niso povezane z vsebino. Kolega Jerovšek ima najprej besedo, za njim kolega Sok.
Ja, moram gospe Simšičevi odgovoriti, ker sprevrača dejstva. Jaz verjamem, da boli, ko smo tu ugotovili oziroma razgalili, da pri tem zakonu ni šlo za politično pobudo, legitimno, pač pa za politično hipokrizijo, in na to niste odgovarjali. In sedaj mene obsojate za preganjavico in na podlagi preganjavice naj bi predlagal ustanovitev preiskovalne komisije. Ne bom je predlagal, nimam nobene preganjavice. Očitno pa imate v vaši stranki kakšno preganjavico, da tako z vsemi kriplji - imate ne samo preiskovalno komisijo nad mediji, predsednika nadzornega sveta RTV - z vsemi kriplji se borite za to, ne prepustite nikomur drugemu. Tam ste zadnjič pri nekem funkcionarju isti poslanci navajali, da je politično neokusno, če celo življenje nekdo na isti funkcijivisi. To pa se vam ne zdi politično neokusno, na tako pomembnem mestu. Tu je vaša preganjavica in kontrola nad mediji.
Kolega Sok.
Rad bi repliciral gospe Simšičevi. Torej, spoštovana kolegica, nas ni treba pozivati, da naj za to glasujemo. Na takšen način se vi populistično sprenevedate. Kaj boste nas pozivali, da naj glasujemo za to, če pa smo že takrat, ko ste vi to spreminjali, temu nasprotovali. Že takrat smo vas opozarjali, da to ne bo vzdržalo in da pač gre zapolitično delovanje velike koalicije. Sedaj, ko ste pa sami ugotovili in popravljate napako, ki jo je predlagala vlada, in seveda prevzemate tudi to kot poslanci nase, pa opozarjate in prosite opozicijo nekako, naj podpremo to, bi rekel vašo dobrohotno ponudbo slovenskim državljanom. Gospa Simšičeva, odkimavajte gor ali dol, ampak to je sprenevedanje najvišjega kova. Ni nas potrebno v opoziciji tega prositi. Mi bomo to podprli, ker smo že takrat nasprotovali tej spremembi. Poglejte izpis glasovanja. Vsi izzdružene liste ste takrat podprli skupaj z LDS-om in skupaj z ljudsko stranko to spremembo. Hvala.
Želi še kdo besedo ali lahko zaključim splošno razpravo? Zaključujem splošno razpravo. Rad bi vas opozoril, da imate pred seboj dokumente, ki so pomembni za glasovanje, poročilo z dne 18.6., danes, 26.6., pa so bili vloženi dodatno še amandmaji poslanske skupine Nove Slovenije in kolegice Simšič. Te bomo upoštevali pri odločanju. Najprej bomo glasovali o postopkovnem predlogu, da skladno z drugo alineo 189. člena poslovnika po končani razpravi in glasovanju o amandmajih in členih državni zbor razpravlja in glasuje skupaj o členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji. Kot veste, ta sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala najmanjena tretjina navzočih. Ta postopkovni predlog dajem na glasovanje. Prosim, glasujemo. Glasujemo o postopkovnem predlogu. Ta je sprejet. Od 58 navzočih je glasovalo za 57, nihče proti. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Smo v delu, kjer imamo razpravo o posameznih členih in vloženih amandmajih. Kot rečeno, bomo razpravo in odločanje vodili na podlagi poročila in dodatno vloženih amandmajev. Želi kdo sedaj besedo k 1. členu? Tukaj opozarjam, imamo amandma, ki ga je vložila poslanska skupina Nove Slovenije, in amandma odbora. Prosim, želi kdo besedo? Ta dva amandmaja se izključujeta. Najprej bom dal na glasovanje amandma poslanske skupine Nove Slovenije. Če bo ta sprejet, bo to pomenilo, da je drugi amandma brezpredmeten Nihče ne želi besede. Prav. Potem bomo glasovali. Najprej o amandmaju poslanske skupine Nove Slovenije, da se 1. člen črta. Glasujemo. Prosim za pozornost v dvorani. Smo sredi glasovanja. 61 navzočih, 15 za, 44 proti. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Tako zdaj lahko preidemo na odločanje o amandmaju odbora k 1. členu. Glasujemo o amandmaju odbora k 1. členu. Navzočih 60, za 52, nihče proti. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma odbora sprejet. Glasujemo o členu v celoti. Glasujemo o besedilu 1. člena v celoti. 57 navzočih, 50 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je besedilo 1. člena sprejeto. Gremo na 2. člen. Odpiram razpravo o vloženem amandmaju. Vlaga ga odbor. Nihče ne želi besede. Prav. Potem zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o predlogu odbora, o amandmaju odbora. Glasujemo. Če je ta sprejet, se spremeni člen v celoti. 59 navzočih, 56 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je besedilo 2. člena sprejeto. Imamo 13. člen in vložen amandma odbora. Želi kdo besedo? [[Nihče.]] Dajem ga na glasovanje. 58 navzočih, 52 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da smo določili besedilo 81. člena Imamo dva amandmaja k 14. členu. Poleg tega imate v poročilu še amandma na posebnem dokumentu, amandma na amandma odbora za zdravstvo. Oba amandmaja dajem v razpravo. Kolegica Simšič.
Hvala lepa. Samo kratko pojasnilo. Amandma na amandma, ki vpeljuje v drugi stavek predlagane spremembe, ki opredeljuje posebno zdravstveno komisijo, samo to, kdo to komisijo imenuje, in imenuje naj jo upravni odbor zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije. Ta amandma je pravzaprav nastal na naknadno opozorilo sekretariata in nima drugih dodatnih vsebinskih razsežnosti. Samo za postopek imenovanja gre. Hvala lepa.
Še kdo? [[Ne.]] Potem dajem na glasovanje amandma na amandma odbora, ki ga vlaga gospa Simšič. Glasujemo. 63 navzočih, 54 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je bil amandma na amandma sprejet. Zdaj lahko glasujemo o predlogu, za spremembo člena v celoti. Glasujemo o predlogu, da se 82. člen v celoti spremeni. 58 navzočih, 52 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti nihče.]] S tem smo odločili o glasovanju o 14. členu. K 17. členu imamo predlog odbora. Želi kdo o njem besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo in dajem ta predlog na glasovanje. Glasujemo. 59 navzočih, 53 za, nihče proti [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zdaj še o členu v celoti. Glasujemo o besedilu člena v celoti. 50 navzočih. 43 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Zdaj bomo glasovali o tistih členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji. Želi kdo o njih razpravljati? [[Nihče.]] Potem prehajamo na odločanje o preostalih členih, h katerim amandmaji niso bili vloženi. Glasujemo. 62 navzočih, 61 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da so preostali členi sprejeti. Prehajamo na razpravo o naslovu zakona. Ni želje za besedo. Potem bomo odločili o naslovu zakona. Glasujemo. Naslov zakona je sprejet. 60 navzočih, 57 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti nihče.]] V tretji obravnavi so odprti 1., 2., 13., 14. in 17. člen. Sprašujem, ali želijo kvalificirani predlagatelji vložiti v tretjem branju amandmaje. Če ne, sprašujem sekretariat, ali je problem s skladnostjo. Ne. Je v redu. Potem lahko preidemo na glasovanje o zakonu v celoti. Želi pred tem kdo besedo? [[Ne.]] Potem prehajamo na glasovanje o zakonu v celoti. Glasujemo. 61 navzočih, 60 za in nihče proti. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani zakon v celoti sprejet. S tem je zaključena ta točka dnevnega reda. Prehajamo na naslednjo, 31. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO LETNEGA POROČILA BANKE SLOVENIJE ZA LETO 2001 IN LETNI OBRAČUN BANKE SLOVENIJE ZA LETO 2001. Z nami je tudi guverner banke, ga lepo pozdravljam. Banka je namreč državnemu zboru predložila gradivo in sprašujem, ali želi besedo. Gospod guverner, želite besedo? Prosim.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Banka Slovenije je predložila letno poročilo Banke Slovenije skupaj z ostalimi dokumenti, zaključnim računom in pa finančnim načrtom, kot veleva zakon. Vse te dokumente je sprejel tudi svet Banke Slovenije. V tem dokumentu, predvsem v letnem poročiluBanka Slovenija prikaže oziroma je prikazala poslovno leto 2001 s stališča delovanja denarne in tečajne politike Banke Slovenije ter s stališča delovanja bančnega in finančnega sistema. Opozoril bi rad, da bo Banka Slovenije, kot veleva zakon, tudi do konca meseca avgusta predložila parlamentu še poročilo o opravljenem nadzoru v zadnjem letu, se pravi, od polletja lanskega leta do konca polletja letošnjega leta, v katerem bodo podrobneje navedena dejstva in ugotovitve glede izvajanja te funkcije, to je funkcije nadzornika v bančnem sistemu; tudi glede na zadnje dogodke v delu bančnega sistema lahko damo ustrezno informacijo. V letnem poročilu Banka Slovenije predvsem ugotavlja gibanja na področju makroekonomskih trendov v lanskem letu. Pri tem bi rad še enkrat opozoril, da je Banka Slovenije ob tem letnem poročilu izdala še nekaj drugih dokumentov, ki so javnosti na razpolago, tako na internetnih straneh Banke Slovenije kot tudi sicer v pisni obliki, v katerih je analizirala dogodke in predvsem se odločala o srednjeročnem okviru svojega delovanja, ki je pomemben s stališča vstopa Slovenije v Evropsko unijo in pa tudi v evropski monetarni sistem. Če na kratko samo povzamem poročilo in se na koncu predvsem dotaknem aktualne ekonomsko-politične usmeritve Banke Slovenije pri vodenju njene politike, bi povedal naslednje. Za lansko leto je bilo značilno predvsem bistveno bolj turbulentno gospodarsko okolje, tako v svetu kot tudi doma, kot smo mu bili priča pred tem obdobjem. To se pravi, začelo se je obdobje ohlajanja gospodarske aktivnosti, ki je bilo prisotno že v začetku leta, kar pa se je samo še zaostrilo z znanimi dogodki po 11. septembru v Združenih državah Amerike. To je vplivalo najprej na ohlajanje gospodarske konjunkture v Združenih državah in posledično, glede na veliko navezanost evropskega gospodarskega prostora, na ta trg tudi v evropskem gospodarstvu. Slovenija praviloma ima v tem primeru zaostanek v prilagajanju takim razmeram od 6 do 9 mesecev in to se je izkazalo ob koncu leta oziroma ob prvem kvartalu letošnjega leta, ko je gospodarska aktivnost tudi v Sloveniji bistveno bolj skromna, kot smo je bili vajeni v preteklem obdobju. Za lansko leto je značilno tudi to, da je prišlo na trgu surovin, predvsem nafte, do izrazitega poslabšanja razmer, ki smo jim bili priča pred tem. Cena nafte se je močno povečala, s približno med 15 in 17 dolarji na prek tudi 30 dolarjev za sodček, kar je povzročilo tako v svetu kot tudi pri nas bistveno večje stroške. Predvsem so to bili šoki, ki jih lahko imenujemo ponudbeni šoki, ki so vplivali na zmanjšano produkcijo in zmanjšane dohodke tistih, ki so pretežno odvisni od tega vira proizvodnje oziromatudi poslovanja. Medtem ko na drugi strani se je nekaterim drugim državam, kot so bile recimo Rusija in nekatere druge, situacija fiskalno in finančno bistveno izboljšala. Slovenija se je takim razmeram na mednarodnem gospodarskem področju prilagajala postopno. Kot veste, je v lanskem letu bila plačilnobilančna situacija slovenskega gospodarstva pozitivna, kar pomeni, da je v Sloveniji še zmeraj dobro delovalo izvozno gospodarstvo, ki je uspelo kljub tako povečanim stroškom za surovine obdržati izravnano tako rekoč izravnano tekočo plačilno bilanco in se s tem v bistvu precej razlikuje od nekaterih drugih držav srednje in vzhodne Evrope, ki ob morda nekaterih drugih boljših kazalcih kot Slovenija, predvsem pri inflaciji, kažejo slabšo sliko na področju drugih makroekonomskih kategorij. Kot sem rekel, plačilna bilanca je ostala stabilna, fiskalni del se je zaostril, po drugi strani pa je prišlo seveda zaradi prilagajanja nekaterih relativnih cen in pa fiskalnih ukrepov na področju trošarin do tega, da je prišlo do vedno večjega vpliva na rast domačih cen, predvsem cen življenjskih potrebščin. Ta situacija se je ob koncu leta umirila, žal pa ponovno pospešila v začetku letošnjega leta. Denarna politika oziroma politika deviznega tečaja je v lanskem letu sledila predvsem enemu cilju, to je umiritvi inflacije v državi, tako kratkoročno kot tudi srednjeročno glede na to, da Slovenijo čaka vstop v Evropsko unijo in pa evropski monetarni sistem nekoliko kasneje. Pri tem je poskušala predvsem s takšno kombinacijo tečajne politike in pa denarne politike, s katero bi dosegala postopno zniževanje inflacije in na drugi strani ne pospeševala tistih negativnih učinkov na splošno gospodarsko stabilnost, ki so jim priča nekatere druge države v srednji Evropi. Pri tem mislim predvsem na način, kako je možno inflacijo zelo hitro znižati, a hkrati biti podvržen relativno zelo močnim pritiskom za destabilizacijo, tako plačilne bilance kot fiskalnega sektorja, zaposlenosti in rasti. Takšen primer recimo v zadnjem času je Poljska, ki je uspela sicer dramatično znižati inflacijo s približno okrog 10% na približno okrog 3%, pa hkrati relativno močno izgubila ravnotežje na drugih področjih plačilne bilance, primanjkljaj recimo nekaj čez 5% domačega proizvoda, fiskalni sektor približno toliko, nezaposlenost je na ravni nad 18% in gospodarska rast je popolnoma presahnila. Iz tega razloga, ko smo pripravljali dokument o srednjeročni usmeritvi denarne politike do vstopa v Evropsko unijo, sta se Banka Slovenije in njen svet odločala med različnimi alternativami. Predvsem o tem, kakšno kombinacijo tečajne in pa denarne politike izbrati, da bi dosegli potrebno znižanje inflacije. In ta cilj zniževanja inflacije je inflacijo znižati, in ne samo znižati, ampak tudi jo stabilno zadržati na ravni, ki ne bi bila večja od 4%, na eni strani, na drugi strani, kako ta proces usklajevanja teh inflacijskih ciljev uskladiti z drugimi področji ekonomskega razvoja, ki omogoča, da je tako zniževanje inflacije lahko tudi vzdržno. Pri tem so bile na razpolago nekatere opcije. V tem primeru bi rad povedal, kakšne so bile in zakaj smo se odločiliv svetu banke za eno od njih. Na eni strani je bila opcija fiksnega tečajnega režima, ki jo poznajo nekatere države v prehodu, med drugim tudi recimo Madžarska, ki ima to prednost, da se tečaj domače valute nominalno fiksira z določenim razponom nihanja in hkrati seveda se popolnoma, bom rekel, izpusti iz kakršnega koli delovanja denarna politika, ker pri fiksnem tečaju je nemogoče samostojno vplivati na obrestne mere in količino denarja v obtoku. Takšna politika ima to prednost, da se lahko nekoliko hitreje uvozne cene znižujejo, ker so v glavnem pod vplivom tečaja, po drugi strani pa seveda to pomeni, da je država oziroma ekonomija popolnoma prepuščena pritiskom iz zunanjega okolja, predvsem tistim, ki so povezani s špekulativnimi kapitalskimi pretoki v ali iz države, ki jih s fiksnim tečajem seveda ni mogoče amortizirati. Oziroma, prihaja do tako močnih vplivov, pa tudi posledic na realno ekonomijo, ki jo tako majhna in odprta ekonomija, kot je Slovenija, na kratek rok ne zmore kvalitetno amortizirati. Na drugi skrajnosti je možnost, ki jo prav tako nekatere države uporabljajo. To je popolnoma prosto drsenje tečaja, ki ga v tem trenutku recimo uporablja Poljska, pri čemer je seveda zopet, zaradi tega, ker se tečaj giblje glede na tržne razmere, brez intervencije centralne banke na trgu, kadar je ponudba ali povpraševanje v neravnotežju in obratno, je recimo na Poljskem prišlo do izrazito hitrega zniževanja inflacije ob zelo močnem realnem in celo nominalnem povečevanju vrednosti domače valute, pa na drugi strani zaradi tega do poslabševanja tako fiskalne kot plačilnobilančne situacije in do zniževanja gospodarske rasti, tako rekoč stagnacije. V tem primeru seveda ima centralna banka polno možnost, da kontrolira denarne agregate, ker pač ne vpliva na devizni tečaj. Vendarle so posledice iz takega načina delovanja denarne tečajne politike takšne, da tečaj niha premočno ali zelo močno, da na to centralna banka ne vpliva oziroma ne želi vplivati iz tega naslova seveda. Potem lahko prihaja do tega, da tečaj zaniha zunaj dolgoročno uravnoteženega tečaja toliko, da potem obstaja zelo dolgo obdobje, ko se zopet poskuša prilagoditi tistemu, kar dolgoročno seveda je za devizni tečaj normalno. V tem primeru so realni stroški tega iskanja novega ravnotežja lahko tako veliki, da povzročajo bistvene negativne učinke za gospodarstvo. Nekaj tega se zdaj lahko vidi v zadnjem času na Poljskem, ko ne morejo več uravnotežiti niti plačilne bilance niti fiskalnega sektorja in ko imajo resne težave z oživljanjem gospodarske aktivnosti, in to tik pred vključitvijo v Evropsko unijo, kar pomeni seveda tudi določene dodatne slabe pogoje za vključevanje v to zvezo, ko bodo nekateri drugi pogoji postali fiksni. Na koncu velja poudariti, da obstaja še tretja možnost, in to je možnost kombinacije, tako tečaja kot tudi denarne politike oziroma obrestnih mer, s katerima želi centralna banka hkrati uravnavati te kategorije tako, da bi se inflacija zniževala. Pri tem seveda velja, da lahko denarna politika vpliva na inflacijo oziroma rast cen v tistem delu, kjer se cene oblikujejo tržno, kjer preko povpraševanja na trgu centralna banka lahko vpliva na obseg kreditne aktivnosti, preko obsega kreditne aktivnost na obseg povpraševanja in s tem seveda pridobi vpliv na cene. Če prihaja pritisk na povečevanje cen s stroškovnega področja, to je predvsem fiskalnega ali administrativno urejanega področja cen, v tistem primeru bi bilo delovanje centralne banke oziroma denarne politike v smeri dodatnega omejevanja povpraševanja. In če je to povpraševanje tako nizko, kot je v zadnjem času bilo v Sloveniji, bi seveda sami po sebi ne dosegli tistih učinkov, ki so tako teoretično kot tudi praktično zapisani. Seveda se je Banka Slovenije, ko se je odločala ob tem spomladanskem pritisku na rast cen, ki je izhajal predvsem iz fiskalno-administrativnih razlogov, da je potrebno ukrepati, in sicer v smeri povečevanja obrestnih mer oziroma dodatne apreciacije tečaja, odločila, da v to smer ne ukrepa in da bo sledila predvsem tistim dogodkom na trgu, ki bodo kazali, ali z oživljanjem gospodarske aktivnosti prihaja potencialno do tudi možnosti vpliva na povečanje povpraševanja in večjega pritiska na prosto oblikovane cene. V tem trenutku lahko ugotovimo, da so prosto oblikovane cene zelo stabilne. Gibljejo se na ravni okrog 5 odstotkov. In da je tisti prirast, ki se je v letošnjem letu zgodil, bil, upajmo, enkratne oziroma začasne narave. V naslednjih mesecih pričakujemo dodatno zniževanje inflacije. In še vedno ostajamo na cilju oziroma o ceni, ki smo jo bili tudi predložili svetu v potrditev in tudi dobili, da je možno doseči v naslednjem letu do konca leta znižanje inflacije do ravni 4 odstotkov. In jo tudi okrog teh odstotkov tudi stabilizirati v prihajajočem obdobju. Zadnji komentar - glede vključitve v Evropsko unijo in pa v evropski monetarni sistem. Glede vključitve v Evropsko unijo s stališča denarne politike in Banke Slovenije ne obstajajo odprta vprašanja. Po sprejetju zakona o Banki Slovenije, ki ste ga pred časom potrdili v parlamentu, je tudi formalnopravno gledano situacija z direktivami in pa s statutom evropske centralne banke usklajena. Zakon bo začel veljati v posameznih svojih področjih postopoma, tako kot se bo Slovenija tudi vključevala v te integracije. Glede vključitve v evropski monetarni sistem je v bistvu ta trenutek zelo nejasno, kdaj in pod kakšnimi pogoji bo ta vključitev možna. Govori se o približno 3 do 5 letih prehodnega obdobja po vključitvi v Evropsko unijo in je predvsem odvisno od odločitve evropske centralne banke in pa držav članic evropske monetarne unije, kdaj bodo nove članice v Evropski uniji dobile to priložnost za vključitev. Predpogoj je seveda izpolnjevanje tako imenovanih maastrichtskih kriterijev in pa, kot je v zadnjem času vedno pogosteje tudi omenjano, konvergenca h gospodarskim razmeram v Evropski uniji. Kar pomeni približevanje povprečju gospodarske oziroma ekonomske razvitosti tisti, ki jo ima Evropska unija. Tu je Slovenija v ospredju in iz tega razloga ni pričakovati, da bi lahko bila v čakalnici daljše obdobje kot nekatere druge države v pridruževanju. Glede razmer na bančnem trgu bi povedal samo to, da so v zadnjem letu bile normalne, da se je bančni sistem ob vseh dogodkih, ki smo jim bili priča, od privatizacije do konsolidacije, razvijal normalno, z rezultati, ki dosegajo pričakovane ravni, tako dobička kot tudi nekaterih drugih kategorij, da se obrestna marža pospešeno znižuje v zadnjem letu, da to vpliva tudi na potrebo po večjem povezovanju in konsolidaciji nekaterih bančnih institucij, zaradi zoževanja možnosti za doseganje večjega dohodka, in da so problemi, ki se v zadnjem času pojavljajo v ožjem segmentu bančnega oziroma nebančnega sektorja, to je hranilno-kreditnih služb, predvsem posledica neustreznega prilagajanja teh služb zakonskim določilom, ki jih je v zakonu o bančništvu sprejel parlament leta 1999. Banka Slovenije je pridobila dovoljenje za njihovo kontrolo z zaključnim računom leta 2001. Te kontrole tudi pospešeno opravlja že več kot 6 mesecev. Poleg dogodka, ki smo mu bili priča pred nekaj dnevi, je bila Banka Slovenije tudi v kontroli pri nekaterih drugih institucijah, in je tudi tam ukrepala. V primeru, ki smo mu sedaj priča, je ob vseh poskusih BankeSlovenije, da se najde rešitev, ki bi omogočala sanacijo stanja v tej instituciji, žal do tega ni prišlo. Nihče ni bil zainteresiran, da bi v to sanacijo vstopil. Medtem ko je poslovni rezultat pokazal, da ta institucija ne more več poslovati na način, kot je poslovala, če ne želi še bolj ogroziti, bom rekel, poslovanja oziroma imetij in premoženja tistih, ki so v to institucijo vložili. Zato je bil edini način, kako ukrepati v tem trenutku, stečajni postopek. O tem lahko tudi namestnik pove še kaj več, čebodo na to temo tudi vprašanja, seveda. In potem ob letnem poročilu glede izvajanja nadzora pa je to tako ali tako posebno področje, v katerega sodi tudi ta predmet, ki sem ga zdaj omenil, in bo takrat mogoče tudi o tem detajlno razpravljati. Toliko za začetek. Če bodo vprašanja, bomo seveda tudi na njih odgovorili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gradivo je obravnaval odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Gospod Pucko, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! Dokumente, ki jih je predložila Banka Slovenije, je obravnavalo matično delovno telo. Po obširni predstavitvi s strani guvernerja in namestnika guvernerja v razpravi posebnih pripomb k samim dokumentom ni bilo. Bilo pa je postavljeno vprašanje glede politike Banke Slovenije v razmerah nadaljnje koncentracije bank zaradi krepitve tržnega deleža največjih bank in morebitnih novih združitev oziroma povezovanj posameznih bank. V zvezi s tem je bilo odgovorjeno, da je vizija centralne banke usmerjena tudi v krepitev tistega dela trga, na katerem bi protiutež sedanji največji banki predstavljalo medsebojno povezovanje posameznih bank, bodisi s statusnimi spremembami bodisi s povezovanjem na pogodbenih oziroma projektnih osnovah. Obstaja tudi možnost močnejših povezav med nekaterimi manjšimi bankami, bodisi v statusnem ali poslovnem smislu uresničevanja skupne poslovne politike. To vprašanje je pomembno predvsem zaradi vpliva na stroškovno učinkovitost, pri čemer lahko banke v pretežno slovenski lasti z združenimi močmi parirajo stroškovno učinkovitejši tuji konkurenci. Tuja konkurenca namreč svoje storitve razvije za večje sisteme, za večje število transakcij in enotno ceno transakcije, pri čemer je tudi strošek vlaganj za podporo in razvoj novih storitev bistveno nižji, kot v majhnem prostoru. Takšna je torej usmeritev centralne banke, ki pa seveda nima možnosti nasprotovati posameznim povezavam, če lastniki bank izpolnjujejo zanje predpisane zakonske pogoje. Prav tako je bilo veliko govora o tem, o čemer je ravnokar govoril guverner Banke Slovenije, v zvezi z njihovimi ocenami gospodarske rasti, vplivi, ki so pomembni za to, in pa tudi s tem, kakšne so možnosti oziroma omogočanje lažjega vključevanja Slovenije oziroma njenega gospodarstva v Evropsko unijo. Na koncu odbor predlaga državnemu zboru, da po razpravi sprejme odlok o potrditvi letnega obračuna Banke Slovenije za leto 2001 in o razporeditvi presežka prihodkov nad odhodki ter odlok o potrditvi finančnega načrta Banke Slovenije za leto 2002. Hvala lepa.
Hvala lepa. Razpravo o obeh gradivih bi združili, če ste za to, ker spada tako ali tako v eno točko dnevnega reda. Besedo imajo predstavniki poslanskih skupin. Tu imamo zaenkrat dve prijavi. Najprej je tu gospod Vizjak v imenu Socialdemokratske stranke in potem gospod Barovič. Izvolite, gospod Vizjak.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana predstavnika Banke Slovenije, spoštovane kolegice in kolegi! Dejansko bi se dotaknil zgolj tiste zelo pomembne pristojnosti in naloge Banke Slovenije, ki se predvsem dotika nadzora nad bankami in hranilnicami, ki je razburil javnost v zadnjem času, predvsem v povezavi z varčevalci Slovenske hranilnice in posojilnice v Kranju oziroma tako imenovane Grosove hranilnice. Ko berem to poročilo, ki je letno poročilo Banke za leto 2001, lahko na strani 55 preberemo, da je bil nadzor bančnega poslovanja v letu 2001 pri teh hranilno-kreditnih službah in da so bili tam vloženi predlogi za začetek stečajnega postopka oziroma izdane odločbe o začetku prisilne likvidacije. Tu spoštovane predstavnike Banke Slovenije sprašujem, ali je bila ta tako imenovana Grosova hranilnica tudi med temi hranilno-kreditnimi službami. In če je bila, se mi tu zastavljajo številna vprašanja. In sicer, iz medijev lahko preberemo, da je gospod Samo Nučič v Financah, če se ne motim, izjavil, da je bilo na junijski skupščini te HKS sklenjeno, da se ne bodo prilagodili predpisom, predvsem v smislu kapitalskih meril, do leta 2004 in da seveda tudi niso imeli sklenjene pogodbe o jamstvu oziroma o tej solidarnosti do 20.000 evrov, ker pač jih nihče ni maral oziroma so bile luknje v HKS prevelike. Sprašujem, kako je možno v smislu zaščite varčevalcev, v smislu korektnega odnosa do naših državljanov tolerirati oziroma ne ukrepati in ne pravočasno preprečiti, da številni varčevalci seveda izidejo iz tega prevarani oziroma da nikoli ne bodo dobili svojih hranilnih vlog. V Socialdemokratski stranki menimo, da je tako ravnanje Banke Slovenije neodgovorno. Neodgovorno je, da Banka Slovenije ni preprečila prevare varčevalcev, ki je lahko potekala v zadnjih mesecih, ko so varčevalci še nosili svoje hranilne vloge v to hranilno-kreditno službo, sedaj se je pa seveda izkazalo, da ni bila vključena v solidarnostno jamstvo, ki naj bi bilo organizirano na področju jamstva hranilnih vlog, skladno z direktivami Evropske skupnosti. Zanima me oziroma rad bi odgovor predvsem na naslednja vprašanja: Kako deluje varstvena shema zavarovanj hranilnih vlog v vseh naših kreditnih institucijah od 1.1.2000 dalje? Namreč to me zanima predvsem v imenu številnih in preštevilnih varčevalcev v Sloveniji, ki nosimo svoja sredstva v banke, hranilnice, hranilno-kreditne službe, pri tem pa niti približno ne vemo, kakšna je lahko usoda teh sredstev. Ali imajo te hranilnice, hranilno-kreditne službe pogodbo z bankami glede vključitve v to solidarnostno jamstvo ali je nimajo? In ko vidimo, da vpelje Banka Slovenije oziroma da predlaga začetek stečajnega postopka, verjetno varčevalci o tem niso obveščeni. Skratka Banka Slovenije ukrepa zaradi očitnih kršitev predpisov, varčevalci tega ne zvedo, seveda naivno nosimo sredstva v te banke in na koncu izvemo, da je zadeva v stečaju in da si lahko obetamo samo tisti procent, ki sledi iz stečajne mase. Zato me zanima, zakaj Banka Slovenije varčevalcev Grosove hranilno-kreditne službe ni obvestila, da je predlagala njen stečaj, če ga je predlagala, kajti v poročilu piše, da so to tri hranilno-kreditne službe, ne piše pa, katere. Vsaj nisem zasledil. Zanima me tudi, komu bo Banka Slovenije, njen guverner in svet Banke Slovenije odgovarjala za varnost hranilnih vlog fizičnih oseb v našem bančnem sistemu. Skratka, nadzor, ki je ena izmed temeljnih nalog Banke Slovenije, kaže številne hibe in šibkosti, ki so se ne nazadnje pokazale tudi, ko smo lani obravnavali letno poročilo za leto 2000 in je neuradno že bilo znano, da Banka Slovenije nezadostno opravlja nadzor nad bančnim poslovanjem, saj bi v nasprotnem primeru ugotovila, da na primer podružnica Nove Ljubljanske Banke v New Yorku krši predpise, ki veljajo v bančništvu ZDA, in ogroža ohranjanje ali povečanje državnega kapitala v Novi Ljubljanski Banki. Kar nekaj vprašanj je, predvsem vprašanj, ki se dotikajo slehernega človeka v tej državi, ki ima hranilno vlogo, ki varčuje in ki se lahko, vidim, kasneje tudi obriše pod nosom za svoje privarčevane denarje. Iz člankov, objavljenih v medijih, opažamo, da je Banka Slovenije, o je pač po izjavah Banke Slovenije, da so zaradi neizpolnjevanih kapitalskih zadev na koncu minulega leta morali ukrepati v hranilno-kreditni oziroma v tej kranjski HKS. Zanima me, kako so ukrepali. In seveda, zanima me, kaj je rezultat teh ukrepanj. Zelo me namreč skrbi, da je konec lanskega leta prišlo do ukrepov, da je stečaj bil pred kratkim in da so seveda razočarani varčevalci ostali pred vrati in so tudi v tem obdobju, ko je Banka Slovenije ukrepala in preden je prišlo do stečaja, so seveda pridno nosili ta denar v HKS. Predvsem bi tu prosil še za eno pojasnilo, da je seveda ime hranilnice, v tem primeru zloraba oziroma to ni bila hranilnica, ampak da je bila Hranilno-kreditna služba. Zanima me, zakaj pristojni organi v Sloveniji niso pravočasno, ali pa so pravočasno, pa me zanima, kaj so ukrepali tudi v tem primeru. Hvala.
Hvala lepa. V imenu poslanske skupine Nove Slovenije bo govoril dr. Bernik. Prosim.
Gospod podpredsednik, gospod guverner, kolegice in kolegi! Poročilo Banke Slovenije je sicer zelo zanimivo. Ne bere se kot kakšen detektivski roman, vendar so v nekaterih delih stvari, ki bi jih tudi detektiv moral pregledati oziroma vsaj nekdo, ki se razume na te stvari. Bom takoj prešel na revizorsko poročilo, ki ga je pripravila firma Price Waterhouse v Zuerichu. Tukaj imam pa nekatera vprašanja. Kdaj je bilo to storjeno? Kje? Koliko časa? Koliko revizorjev in v katerem jeziku? To bi bilo zanimivo vedeti, ker revidirati Banko Slovenije, našo centralno banko, je zelo velik zalogaj. Banka Slovenije sedaj po novem zakonu ne bo več odgovarjala državnemu zboru, zato mislim, da imamo, če bo to držalo, potem bomo letos imeli zadnjo priliko, da o tej stvari v tem zboru govorimo. Nekateri ukrepi bančnega poslovanje Banke Slovenije so omenjeni na strani 99, vendar ni povsem jasno, za kakšen nadzor je tukaj šlo in tudi ni ocenjena resnost teh kršitev. Mislim, da bi bilo to zanimivo vedeti. Kar se tiče nadzora, bi omenil to, da vidim, da je notranja kontrola in pa nadzor bančnega poslovanja del banke Slovenije. Zanimivo bi bilo vedeti, koliko revizorjev ima notranji oddelek in potem notranja kontrola in pa tudi obseg njihovega dela. Kar se tiče nadzora bančnega poslovanja, pa bi tudi želel vedeti, koliko jih je, koliko od teh revidira domače banke in koliko od teh revidira hčerke naših bank v tujini. Banka izvaja posredno in neposredno kontrolo nad slovenskimi bankami. Nekateri od teh ukrepov so omenjeni na strani 41, zanimivo bi pa bilo vedeti, da poleg teh ukrepov, treh ukrepov, ki so omenjeni, prepoved nakupa vrednostnih papirjev pri Banki Slovenije, prepoved sodelovanja pri ponudbah Banke Slovenije in plačilo nadomestila za nedosežene obvezne rezerve, so še na razpolago Banki Slovenije. Kako to, če so ti ukrepi dostopni, zakaj niso bili nikdar uporabljeni? Naj omenim tudi drugo stvar, ko so omenjeni člani sveta Banke Slovenije, se sprašujem, kakšen nadzor ima ta svet nad svojimi zunanjimi člani. Kako skrbi za to, da ne pride do konflikta interesov med delom teh svetnikov na eni strani, na drugi strani pa z njihovo normalno zaposlenostjo oziroma službo. Sprašujem se tudi, ali ima banka s temi zunanjimi člani sveta pogodbo ali kaj podobnega, v kateri je točno navedeno, kje so področja, kjer bi utegnile biti možnosti za konflikte interesov. Če se ne motim, ni v poročilu nobene besede o obveznosti Nove Ljubljanske banke do hrvaških varčevalcev. To človek do neke mere razume, vendar se mi zdi, da je Banka Slovenije imela precejšen delež pri zgodnjem obravnavanju tega problema. Zdi se mi, da bi bilo potrebno to vsaj omeniti v poročilu. Končno pa pridem do enega največjih problemov, ki bi jih Banka Slovenije morala omeniti, in to je popolno pomanjkanje vsake besede o hčeri Nove Ljubljanske banke v Frankfurtu. Ta frankfurtska hčerka ni tam slučajno, je bila že dolgo časa, in tudi vemo za nekatere stvari, ki jih je opravljala, pa o teh ne bom govoril. Bi pa rad omenil, da je bila ta hči zelo močno povezana z LBS. Kot je bilo že omenjeno, tudi zadeva LBS ni razčlenjena v tem poročilu. Šebolj me pa čudi, da tudi frankfurtska hči ni bila omenjena kot ena pomembnih revizij Banke Slovenije. Vse te stvari dajejo misliti in človek se vpraša, ali niso morda "Price Water House", čeprav vem, poznam navodila, ki se dajejo zunanjim revizorjem, imela ničesar reči pri tej zadevi. To se pravi, o odgovornosti Banke Slovenije do revizij hčera slovenskih bank v tujini. Jasno je, da take pomanjkljivosti dajejo nekoliko nezaupanja v gotove izjave oziroma pomanjkanje izjav v tem poročilu, ki je sicer dolgo in tudi strokovno dobro pripravljeno. Upam, da bom dobil kakšna pojasnila o tem, ker konec koncev, danes je zadnja prilika, da lahko sprašujem Banko Slovenije o njenem poslovanju. Hvala.
Hvala lepa. Drugih prijav nimam, zato prehajam na besedo poslank in poslancev. Pisnih prijav ni. Najprej gospod Barovič in potem gospod Bernik. Gospoda Baroviča ni v dvorani. Gospod dr. Bajuk, imate besedo. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Sprememba zakona, ki jo je ta državni zbor pred kratkim sprejel, je uvedla eno zanimivost našega sistema, in sicer, čeprav še vedno velja ustava in da je Banka Slovenije odgovorna državnemu zboru, ne bo imela nadzora nad njenim delovanjem, vsaj v tem obdobju, dokler ne pridemo v Evropsko unijo. Ni pa jasno, kaj se dogaja z drugo vlogo, silno pomembno vlogo, ki jo Banka Slovenije v našem sistemu ima. To je vloga nadzora nad celotnim bančnim in finančnim sistemom. Poročilo omenja to zadevo, kot je že kolega Bernik opozoril. Tam je več vprašanj kot odgovorov. Dejstvo pa je, da Banka Slovenije bi morala razlagati malo bolj konkretno in zelo pazljivo, kaj se v našem sistemu dogaja. Rad bi opozoril, kolegice in kolege, da to ni samo neka zanimivost, ali pa zanimanje enega poslanca ali pa ene poslanske skupine ali pa skupine poslancev. Dejstvo je, da pri nas država ne jamči več vlaganj v banke in hranilnice, da smo uvedli drugačen sistem. Kako ta sistem deluje, pa ne vemo. O tem ni govora v tem poročilu, če sistem resnično deluje, če je verodostojen, če resnično ustvarja takšno vzdušje, kot bi človek pričakoval v tržnem gospodarstvu, da se mora tudi to uveljaviti. Vprašanje pa se pojavlja ravno zaradi tega, kar je kolega Vizjak že omenil. To pa je, kaj se je zgodilo s kranjsko KHS. Vprašanje, kako deluje naš [[...]] [[nerazumljivo]] sistem, pa mora nas, poslanke in poslance, zelo zanimati. Sicer zdaj so za to odgovorne banke, ampak moramo pa vedeti, da je največja banka oziroma obe največji banki v Sloveniji sta še vedno, ena popolnoma, ena pa pretežno v državni lasti. Odgovornosti, ki jih prevzemata glede jamstva depozitov Nova Ljubljanska banka in Nova Kreditna banka Maribor, imajo svoje posledice za državo. Tudi zaradi tega bi se morali vprašati, kako pa ta sistem deluje. Kako Banka Slovenije dejansko izvaja svojo ključno nalogo, ki jo po zakonu še vedno ima, in to je nadzor nad našim sistemom? Vprašanja, ki jih je postavil kolega Vizjak, so pa ključnega pomena, in so potrebna odgovora. Mi moramo v tem državnem zboru jasno in glasno vedeti, kaj je Banka Slovenije vedela in kdaj je to vedela in kaj je konkretno ukrenila. To, kar se pri nas lahko zgodi, ima lahko zelo hude posledice na celotne javne finance, za katere smo pa tudi mi kot državni zbor odgovorni. Drugo vprašanje, ki bi ga rad postavil gospodu guvernerju, je papovezano bolj z aktualnimi problemi. Kot je že omenil kolega Bernik, je silno zanimivo, vendar malokdaj imamo to možnost, da gospoda guvernerja lahko tukaj v tem državnem zboru kaj vprašamo. Veliko je bilo govora in pisanja v zadnjih dneh o usklajevanju monetarne in pa fiskalne politike. Gospod guverner je dal marsikatero izjavo v zadnjih mesecih. Govori se, da je do tega usklajevanja že prišlo, a vendar obstajajo zelo resna vprašanja, če je to res tako. Zato bi danes rad vprašal gospoda guvernerja, če temu državnemu zboru lahko poda svojo oceno. V kakšni meri je resnično fiskalna politika Republike Slovenije usklajena z monetarno politiko, za katero se je zavzela in prevzela Banka Slovenije? To pa je vprašanje, ki ima tudi svojo podlago. Gre namreč za vprašanje gospodu guvernerju, ki je bil 8 let odgovoren za javne finance ali vsaj odgovoren za ta resor v tej naši državi. Vaš naslednik, gospod guverner, je že večkrat uporabil podobo, da odpre omare in okostnjaki ven padajo. Zato to vprašanje, če je fiskalna politika Republike Slovenije resnično usklajena z monetarno politiko, ni naivna, potrebuje in zahteva zelo jasen odgovor. Ker če to ni usklajeno in morda vi veste o kakšnih drugih okostnjakih, deloma počasi tukaj to odpiramo, bi se človek vprašal o verodostojnosti celotne monetarne politike ali pa vseh teh pogovorov, o katerih je veliko v javnosti, malo pa učinka. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Barovič ima besedo.
Hvala lepa. Jaz bom zelo kratek. Samo eno vprašanje bi postavil gospodu guvernerju, Mitji Gaspariju. Pozorno sem poslušal guvernerjevo izvajanje ob letnem poročilu in slišal, kako je omenil, da naj bi inflacijo v letu 2003 Banka Slovenije znižala na 4 odstotke. Moje vprašanje je: S kakšnimi in katerimi instrumenti je moč v slabem letu znižati, ne znižati, prepoloviti inflacijo? Če lahko čim bolj podrobno, kateri so ti elementi ali kateri so ti instrumenti politike Banke Slovenije? Hvala lepa.
Hvala. Še kdo od poslank, poslancev želi besedo? Potem bi dali besedo gospodu guvernerju oziroma namestniku. Nihče več ne želi razpravljati. Potem pa prosim gospoda guvernerja. Izvolite.
Najlepša hvala. Najprej bi tako razdelil odgovor, ker sva tukaj skupaj z namestnikom, da bi odgovoril dr. Bajuku na ta bolj načelna oziroma splošna vprašanja, ki se tičejo politike in tudi nadzora. Bi pa prepustil gospodu namestniku nekaj odgovorov, ki so konkretna v tej zadevi, ki je bila tudi omenjana in sem jo že sam omenil tudi na začetku. Morda pa najprej gospodu Berniku, ker je postavil dve vprašanji, na katera lahko tudi direktno odgovorim. Glede revizijskega poročila oziroma sploh postopka revizije računovodskih izkazov banke Slovenije. Kot veste je po aktih, ki jih je sprejel svet Banke Slovenije in tudina nek način potrdil parlament, Banko Slovenije revidirajo tuji revizorji. V tem primeru je bila družba "Price Water House" iz Zuericha, ki revidira Banko Slovenijo tako kot katerokoli drugo centralno banko v Evropi, ki imajo tudi svoje revizorje, ki jih vsako leto pregledajo. Pregled v Banki Slovenije traja nekaj mesecev, približno od novembra do aprila, nakar se izda ustrezno poročilo v pisni obliki, ki ga mora sprejeti tudi svet Banke Slovenije. Kaj se revidira? Revidirajo se vsi računovodski izkazi in tudi notranja organizacija Banke Slovenije, o čemer da revizor svoje mnenje in priporočila, ki jih svet Banke Slovenije potem obravnava in praviloma tudi vsa upošteva. V letošnjem revizijskem poročilu ni bilo posebnih ugotovitev, ki bi zahtevale nemudoma aktivnost Banke Slovenije zaradi pomanjkljivosti ali nepravilnosti. Kot veste, je v lanskem letu del izkazanega presežka dohodkov nad odhodki šel tudi za usklajevanje terjatev Banke Slovenije do sklada za sukcesijo. To so še določene stvari, ki so vezane na preteklost, predvsem poslovanje z gotovino v času osamosvajanja Republike Slovenije. To terjatev smo zdaj z ustreznimi rezervacijami oziroma z odpisi tudi dokončno amortizirali. Zakaj ravno zdaj? Zato, ker so postopki sporazuma o nasledstvu po bivši državi na Dunaju dosegli svoj zaključek oziroma bodo, če bodo v določenem času tudi ratificirani, podpisani pa, kot vemo, so bili. Glede sveta Banke Slovenije, ko ste vprašali, kakšen je konflikt interesov posameznih članov sveta Banke Slovenije, ki ta trenutek opravljajo svoje funkcije tudi v gospodarstvu. To sta dva člana sveta in za vse ostale člane sveta, vključno s tistimi, ki so imenovani s strani parlamenta, kot guverner, namestnik in viceguvernerji, obstajajo tako imenovano pravila ravnanja članov v pisni obliki, ki jih mora vsak član sveta Banke Slovenije sprejeti ob nastopu te funkcije in ki določajo tako imenovana etična ravnanja v zvezi z delovanjem v svetu Banke Slovenije, odtega, da gre za ustrezen odnos do informacij in podatkov, ki jih člani sveta lahko pridobijo v delu v tem svetu in jih ne smemo uporabljati zunaj delovanja tega sveta, pa do recimo delovanja glede premoženja in premoženjskih transakcij, na katere bi bil lahko vpliv s strani informacij, ki jih imajo v delu v svetu Banke Slovenije. Vsak od članov se pisno zaveže, da bo ta pravila spoštoval, in tudi redno obveščajo svet Banke Slovenije, če bi lahko prišlo do nekih razlik v odnosu do teh pravil. Kot veste, novi zakon o Banki Slovenije določa prehodno obdobje in pa spremembo v sestavi članov sveta Banke Slovenije, ki bo zahteval ali polno zaposlitev, to se pravi individualno pogodbo kot člana sveta z Banko Slovenije oziroma, če gre za profesorje z akademskimi nazivi, ki redno opravljajo svojo profesorsko funkcijo oziroma učiteljsko funkcijo, najmanj do ene tretjine delovnega časa. Glede obveznosti Nove Ljubljanske banke do hrvaških varčevalcev kot veste, tečejo postopki, ki jih Banka Slovenije samostojno ne more komentirati. Gre za nadaljnjo akcijo po tisti, ko je bil na Dunaju sklenjen nasledstveni sporazum oziroma podpisan nasledstveni sporazum, ki je določil posebno obliko pogajanj oziroma usklajevanj zelo različnih stališč do tega vprašanja v okviru tako imenovane baselske skupine, ki jo kot moderator vodi bivši švicarski guverner gospod Mayer in ki so v tem trenutku še zmeraj v teku. Težko je ocenjevati ta trenutek, kakšen bo končni rezultat. Bistveno recimo, kot sprememba do preteklih dogodkov, je, da je jugoslovanska vlada oziroma vlada Srbije in Črne Gore sprejela stališče, ki je enako stališču Republike Slovenije, da v tem primeru v osnovi gre za tako imenovani teritorialni princip in da ne sprejemajo principov, ki jih želita vzpostaviti kot kriterij za odločanje predvsem republika Hrvaška in pa Bosna in Haercegovina, po sedežu matične banke. V tem se očitno zdaj vzpostavlja neko ravnovesje v formalnih stališčih posameznih naslednic bivše države, kar je za stališče Republike Slovenije prvič ugodno, drugič pa tudi, bom rekel, kaže na to, da je bilo naše stališče v preteklosti tudi smiselno. Pričakovati je, da bodo seveda ta pogajanja v Baslu prinesla določen rezultat. Kdaj in na kakšen način je pa, kot pravim, ta trenutek s stališča Banke Slovenije nemogoče potrditi oziroma domnevati. Mi nudimo vso strokovno pomoč tistim, ki opravljajo to funkcijo. Več od tega Banka Slovenije po svoji funkciji in pa položaju ta trenutek ne more opravljati. Glede hčere Nove Ljubljanske banke v Frankfurtu, vam bo namestnik odgovoril, če mislite na LHB, prav tako pa tudi glede LBS. Banka Slovenije v skladu z obljubo, ki jo je dala, glede na to, ali bodo ameriški nadzorni organi dali soglasje, po pridobitvi tega soglasja predala parlamentu ustrezne dokumente, ki so imeli oznako, ki jo je moral ta ameriški organ tudi odstraniti. To je bilo poslano komisiji, mislim, da za nadzor poslovanja pred časom. Glede vprašanj dr. Bajuka pa naslednje. Nadzor nad bančnim sistemom je vzpostavljen z zakonom o bančništvu in pa z zakonom o Banki Slovenije, kjer so predvsem v zakonu o bančništvu, navedeni postopki, od prve faze postopkov, to je samega nadzora oziroma kontrole pa do tistih postopkov, ki sledijo, če pride do nespoštovanja teh, bom rekel, v naprej določenih normalnih procedur. Pri nas je sistem razdeljen v tri segmente, kot veste, v banke in hranilnice na eni strani in pa hranilno-kreditne zadruge, ki imajo zelo specifičen status v Sloveniji. Z zakonom o bančništvu, ki je bil pred dvema letoma sprejet v parlamentu, so dobili določeno prehodno obdobje petih let, v katerem se morajo prilagoditi tistim standardom, da bi lahko vstopili v sheme, ki veljajo tudi glede zavarovanja za banke in hranilnice. Torej, HKS je v tej shemi, dokler ne pridobiva takega statusa, to je pa osnovni kapital 110 milijonov slovenskih tolarjev in pa nekaterih drugih, v zakonu naštetih pogojih, za katere so veljala ustrezna prehodna obdobja, teh ugodnosti ne morejo pridobiti. Imajo pa seveda lahko urejene svoje sheme, kot se dogovorijo z ustreznimi institucijami. Na vprašanje o tem, kaj pomeni nov sistem glede na pretekli, je naš odgovor, da je nov sistem, ki ga je uzakonil zakon, preglednejši, bolj jasen. Jamči za 20.000 evrov posamezne vloge v posamezni banki. Lahko je več vlog v različnih bankah in vsaka od njihima - vloga, in ne varčevalec - ima potem zagotovljenih 20.000 evrov nadomestila, če bi prišlo do takih dogodkov, kot se je zgodil pred nekaj dnevi v omenjeni kreditno hranilni zadrugi. Obstaja shema, ki je predpisana. Pravzaprav so banke dolžne, ker je to v principu komercialna shema, vendarle obvezna shema za vse članice sistema, da temu primerno imajo zagotovljeno sekundarno likvidnost pri Banki Slovenije za probleme realizacije takega jamstva. Tudi z zakonom in z ukrepi Banke Slovenije so spodbujene, da oblikujejo, če želijo, tako imenovano nadstandardno shemo, se pravi shemo, ki lahko pokrije tudi višji obseg sredstev, kot je 20.000 evrov na vlogo. Posamezne banke so se za tak koncept tudi že odločile. 20.000 evrov pa je koncept, ki je uveljavljen z evropsko direktivo in ga poznajo tudi druge države v Evropski uniji. Na tem področju seveda v Sloveniji ni kakšnih posebnih razlik s tem novim zakonom od sistemov, ki veljajo v drugih državah Evropske unije. Bo pa namestnik še razložil, zakaj je situacija zHKS različna, zakaj ne sodijo v enak tretma in na kakšen način se lahko v tak tretma tudi vključijo. Glede vprašanja usklajenosti denarne in fiskalne politike dogovorov oziroma bodočih gibanj in pa, kar je dr. Bajuk omenil, tisti okostnjaki, omenili ste tudi ta izraz okostnjakov, ki pač prihajajo. Sam si upam trditi, glede na poznavanja časov, ko sem še to delo opravljal, da kakšni pretirani okostnjaki niso mogli padati iz omare, ali pa iz kakšnih drugih primernih prostorov. Tudi če pogledate javnofinančne rezultate v zadnjih letih, tudiv preteklosti, in jih primerjate z drugimi državami v Evropski uniji oziroma srednji in vzhodni Evropi, ti rezultati na fiskalnem področju niso slabši, tudi zdaj ne. Čeprav je res, da se je situacija v zadnjih letih poslabšala. Če nekdo pogleda strukturo bilance odhodkov v javnih financah, bo ugotovil, od kod prihajajo glavni problemi. Povezani so s področjem plač in pa, ne z vsemi, ampak nekaterimi, transferji, ki jih državni proračun tudi plačuje. Pojavljalo se je tudi že vprašanje v preteklosti, zakaj je šlo nekoč v zmanjševanje prispevne stopnje za pokojninsko in invalidsko zavarovanje in uveljavljanje nekaterih drugih davčnih zajemov takrat - ker je to povzročilo določeno krizo. Bil je zelo jasen namen, ki mislim, da ima še danes svoje potrdilo. Bil je vezan na to, da je bilo delo oziroma delovna sila v podjetjih v tistem času bistveno bolj obremenjena s posrednimi obdavčitvami, ki jih pomenijo prispevne stopnje, in da je z znižanjem prispevnih stopenj ter prenosom dela tega, te bremenitve na višje plače, v bistvu bil storjen tisti strukturni premik takrat, ki je omogočil, da so mnoga podjetja v Sloveniji zmogla prilagajanje spremenjenim mednarodnim gospodarskim okoliščinam, ki bi brez tega bila predvsem v delovnointenzivnih panogah izredno težka. Vsekakor je pa res, da se v javnih financah da vedno postoriti več. Omenil bi samo primer, ki je v Evropi zelo dobro znan, in to v državi, ki je ta trenutek poznana kot zelo urejena. To je Švedska, ki je v letu 1992 zapadla v izrazito fiskalno krizo z 10% primanjkljaja v bruto domačem proizvodu in je na osnovi tega potem zgradila to reformo, o kateri je govora tudi pri nas in po kateri smo se tudi mi zgledovali v preteklosti. Slovenija prav gotovo ne bo zašla v tako krizo, vsekakor pa mislim, da je nujno, da se določene stvari strukturne narave, ki so bistven problem javnih financ, ne toliko obseg kot njegova struktura, postopoma prilagodijo in spremenijo. Glede usklajenosti denarne in fiskalne politike v letošnjem letu. Problem, ki smo ga zaznali v Banki Slovenije in na katerega smo tudi javno opozorili, je, da je nesmotrno določene fiskalne dodatne prihodke pretežno iskati na način, kot je, bom rekel, hitro in zelo veliko dvigovanje določenih taks oziroma davščin. Medtem ko je problem DDV in pa [[...]] [[nerazumljivo]] na alkohol in cigarete bil znan vnaprej, pa nekatere druge spremembe administratvne prilagoditve na tem področju so bile presenečenje oziroma vsaj za nas presenečenje in v taki višini, ki je povzročila potem tudi enkratno visoko dvigovanje cen. V tem kontekstu je postopno in zmerno prilagajanje tisto, ki omogoča, prvič, da ne prihaja do pretiranih pritiskov na cene po eni strani, po drugi strani, da se pogoji gospodarjenja znotraj poslovnega leta bistveno ne spreminjajo. Med Banko Slovenije in vlado ni prihajalo do posebnih razgovorov in usklajevanj. Razgovor, ki je bil opravljen in tudi javno predstavljen, je bil samo v tem, da smo pojasnili vladi v bistvu namere in pa postopke, ki jih namerava Banka Slovenije izvajati v uresničevanju tega osnovnega cilja, ki sem ga že omenil in na katerem še vedno vztrajamo in mislimo, da je dosegljiv. In na drugi strani opozorilo, ki ga je tudi vlada konec koncem sprejela, da je prilagajanje administrativnih cen s takim tempom in v taki dinamiki in višini, kot je bilo na začetku leta, nesmotrno in da v bistvu zavira takšne procese usklajevanja teh različnih politik in s tistim osnovnim ciljem, ki ni niti samo cilj denarne politike, niti samo vlade, ampak cele države oziroma gospodarstva. To pa je, vključiti se v Evropsko unijo z relativno dobro usklajenimi relativnimi cenami, pa hkrati ne zaradi tega tudi s popolnoma zastalo gospodarsko rastjo in pa popolnoma neuravnoteženimi plačilnobilančnimi gibanji in pa javnofinančnimi gibanji. Mislim, da se v to smer lahko gibljemo, vsaj v tistem delu, ki ga kontrolira Banka Slovenije, je očitno, da je plačilna bilanca bolj ali manj uravnotežena, kar je bistven dosežek za v bodoče, da se devizni tečaj postopoma umirja, kar lahko vidite tudi iz tečajnic, in se bo še nadalje umirjal v naslednjem obdobju leta in pol. Da po drugi strani zagotavljamo tako višino obrestnih mer Banke Slovenije, ki omogočajo normalno raven varčevanja in ne spodbujajo k nesmotrnemu trošenju, kjer je lahko vzrok za ekspanzivno denarno politiko. S tega stališča in primerjalno gledano, kolikor bo pač želja, bi pa lahko tudi seveda še kakšne dokumente prej predstavili evropske centralne banke, ki dela primerjalne analize posameznih držav v tranziciji oziroma tiste, ki se bodo priključile Evropski uniji, je v vseh teh dokumentih kljub vsemu ugotovljeno, da so izhodišča Slovenije za vključevanje v Evropsko unijo ta trenutek med boljšimi, če ne najboljša, z najmanj negativnimi stranskimi neravnotežji, ki bi lahko povzročale težave, ko bo enkrat država prešla v Evropsko unijo, evropski monetarni sistem, ko se bo tečaj fiksiral in ko se bodo vsa prilagajanja izvajala ne več nominalno, ampak skozi zaposlenost in pa gospodarsko rast. Torej izhodišča za Slovenijo niso tako slaba, kot se velikokrat omenja. Vsekakor pa je nujno doseči to, kar je bilo prej že rečeno, tudi vprašanju dr. Bajuka, da je v okviru fiskalnega sektorja predvsem pomembno odpraviti tiste težave, ki povzročajo strukturno zaostrovanje situacije v tem segmentu na eni strani in na drugi strani omogočiti usklajevanje relativnih cen tam, kjer je njihovo usklajevanje še potrebno na način, ki ga slovenska ekonomija zmore in ki je skladno s stopnjo razvitosti našega gospodarstva, ki je pa glede na druge države Evropske unije oziroma glede na države, ki se pridružujejo Evropski uniji, kot veste, kljub vsemu največje, približno 70 odstotkov povprečja. To pomeni, da bo realna konvergenca, ta drugi pomemben kriterij za vključevanje v Evropsko unijo, za Slovenijo nekoliko lažji, kot je za druge države. In zato tudi apreciacija tečajev v Sloveniji ni nujno tako močna, kot je v nekaterih drugih državah in povzroča stranske, in to zelo velike stranske, negativne učinke. Pa bi še prosil gospoda namestnika, da odgovori še na ostala vprašanja.
Hvala lepa. Gospod Nučič, izvolite prosim.
Hvala. Kar se tiče jamstvene sheme, morda niste bili dovolj pozorni. V samem letnem poročilu banke je v okviru številke 4 na kratko obrazloženo, kako sistem jamstva za vloge oziroma sistem zajamčenih vlog v Sloveniji funkcionira. V njega so potem, kot je bilo že rečeno, vključene vse banke in hranilnice z dovoljenjem za poslovanje, se pravi z licenco Banke Slovenije. Nobena hranilno-kreditna služba še nima licence Banke Slovenije iz zelo enostavnega razloga, ker še niso izpolnile pogojev, ki so definirani v zakonu o bančništvu iz februarja 1999 in se še niso prilagodile. V skladu s prehodnim obdobjem, ki jim ga je dal zakon o bančništvu, se morajo namreč HKS prilagoditi pravilom bančnega poslovanja v petih letih, se pravi do februarja 2004. V vmesnem obdobju pa seveda Banka Slovenije na podlagi sprejetega sklepa o postopnem prilaganju hranilno-kreditnih služb določilom zakona o bančništvu ima, seveda, pravico in dolžnost nadzirati poslovanje HKS-ov v smislu, koliko poteka prilagajanje v skladu s podzakonskim aktom oziroma ali to prilagajanje pravilom bančne stroke oziroma pravilom bančnih ravnanj poteka v skladu s pravili, ki jih je definirala Banka Slovenije. Moram povedati naslednje, kar se tiče jamstvene sheme in izjave o jamstvu, so zavezane tudi hranilno-kreditne službe, da v svojih poslovnih prostorih na vidnem mestu objavijo oziroma da je razvidno, kakšno jamstvo uživajo vloge v hranilno-kreditnih službah. Enakovelja seveda za banke. Banke so to svojo dolžnost izpolnile. Na vsakem poslovnem prostoru, v vsaki ekspozituri banke boste lahko videli poseben napis, kakšna je ta jamstvena shema oziroma do kakšnega zneska so vloge zavarovane in kje. Gre, tako kot je že guverner rekel, praktično pri bankah in hranilnicah za licenco Banke Slovenije, v bistvu za to solidarno jamstveno shemo, za katero izvajanje in funkcioniranje pa skrbi Banka Slovenija. Način je sorazmerno enostaven, financirati sheme. Vse banke so dolžne - in za to skrbi Banka Slovenije, da to dolžnost tudi izpolnijo - zagotavljati določeno posebno likvidnostno rezervo, ki seveda se angažira takrat, kadar bo kakšna banka prišla v težave in bo treba te vloge izplačati. Seveda, za celotni postopek izplačila pa mora tako, kot je v zakonu definirano, tudi poskrbeti Banka Slovenije. Pri hranilno-kreditnih službah je situacija nekoliko drugačna. Vedeti morate namreč, da hranilno-kreditne službe niso banke, ampak so to hranilno-kreditne službe, ki poslujejo še po zakonu iz leta 1990. Kar se tiče jamstva za njihove vloge, ker sem pričakoval, da bo to vprašanje, bi vam samo prebral drugi odstavek 15. člena zakona o hranilno-kreditnih službah iz leta 1990, ki je zelo kratek. Pravi: "Če sredstva hranilno kreditne službe ne zadoščajo za poravnavanje njenih obveznosti, odgovarjajo ustanoviteljice za obveznosti hranilno-kreditne službe s svojimi sredstvi solidarno in neomejeno." Enak napis o solidarni in neomejeni odgovornosti ustanoviteljev hranilno-kreditne službe so bile dolžne tudi hranilno-kreditne službe obesiti oziroma razglasiti v svojih poslovnih prostorih. Se pravi, da za vloge hranilno-kreditnih služb jamči, seveda, v prvi vrsti sama hranilno-kreditna služba, potem v drugi vrsti pa neomejena solidarnost - seveda, njeni ustanovitelji. Zakaj niso vključeni v jamstveno shemo - mislim, da sem pojasnil. Iz zelo enostavnega razloga, ker v hranilno-kreditnih službah, ki so v fazi prilagajanja, še niso izpolnili pravil, nimajo zadosti kapitala, niso še izpolnili pogojev, ki so v zakonu definirani. Ko bodo hranilno-kreditne službe imele ustrezen kapital, kot se ga zahteva v zakonu o bančništvu, ko bodo pravila igre in seveda stroka v teh hranilno-kreditnih službah takšna, kot je definirano s podzakonskimi in zakonskimi predpisi Banke Slovenije, bodo tudi ustrezno hranilno-kredite službe, ki bodo te pogoje izpolnile, dobile licenco; in z licenco Banke Slovenije, se pravi, zeleno nalepko, kjer piše "Dovoljenje za poslovanje Banke Slovenije" in takrat se bodo te hranilno-kreditne službe vključile v jamstveno shemo. Kar se tiče same hranilno-kreditne službe, o kateri je danes govora, gre pa za hranilno-kreditno službo Slovenska hranilnica in posojilnica, vam moram nekaj povedati: da je v registru Slovenska hranilnica in posojilnica korektno registrirana, in sicer 18.1. leta 1991 je bila ta slovenska hranilnica in posojilnica ustanovljena. Če pogledate v sodni register, boste videli, da v daljši različici imena je ime korektno registrirano in je to Hranilno-kreditna služba Slovenska hranilnica in posojilnica p.o., kar pomeni popolna odgovornost hramb. Seveda je pa HKS pri svojem poslovanju uporabljala krajšo firmo, ki je tudi registrirana, ta je pa samo SHP in lahko bi rekli, da v tem delu je šlo za delno, ne bom rekel, "okrog prinašanja" ali pa bom rekel za ne dovolj točno informacijo varčevalcem, kam svoj denar vlagajo. Moram reči, da smo v preteklosti v Banki Slovenije ničkolikokrat, tudi s sporočili za javnost in z ustreznimi tiskovnimi konferencami, opozarjali na to, da tisti, ki varčuje, naj se prepriča, kam svoj denar vlaga. Ker je bilo ravno govora o naših kontrolah in ukrepih, ki smo jih sprožili v letu 2001, lahko to povem, da smo v lanskem letu praktično predlagali in izpeljali stečaja dveh hranilno-kreditnih služb, za kateri nekako ni bilo nekega velikega odjeka javnosti, ter ravno tako smo izpeljali prisilno likvidacijo ene hranilno-kreditne službe, ki se ravno te dni uspešno končuje. O enem stečaju, ki ga je Banka Slovenije predlagala vmes, pa še ni bil žal, izpeljan do konca, je pa 4.6., če se dobro spomnim, razpravljal tudi odbor za finance in denarno politiko, ker je ustanovitelj tega HKS - gre kompletno za HKS Soča sprožil ustavni spor. In seveda zaradi tega, ker je sprožen ustavni spor, in je zaradi, bom rekel,nekoliko nerazumnega ravnanja okrožnega sodišča v Novi Gorici, praktično cela zadeva zaustavljena. Banka Slovenije nima več pristojnosti za nadaljnji postopek in seveda varčevalci pridno še nosijo denar v tisto hranilno-kreditno službo. Kako se bo končalo raje mene ne vprašajte, zaradi tega, ker je Banka Slovenije storila tisto, kar je mogla. Zdaj seveda čakamo na rešitve ustavnega spora. Kar se tiče teh hranilno-kreditnih služb, mislim, da je Banka Slovenije korektno opravila svojo nalogo. Kar se tiče konkretno hranilno-kreditne službe, so se do konca januarja leta 2001 ustanovitelji treh hranilno-kreditne služb odločili, da se bodo prilagajali zakonu o bančništvu; seveda pomeni, da so morali v določenem terminu izpolniti tudi tiste zahteve, ki se tičejo postopnega prilagajanja. No prvi, da tako rečem, kontrolni moment, je bilo seveda stanje 31.12.2001. Podatke za zaključni račun, zdaj ker je 31.12.2001, se ponavadi posreduje do 28. februarja v tekočem letu. Ko smo prejeli prve podatke za leto 2001, smo seveda ugotovili, da HKS Slovenska hranilnica in posojilnica p.o. v Kranju, ne izpolnjujeteh vmesnih ciljev. Opravili smo v Slovenski hranilnici in posojilnici, v HKS, kontrolo in prišli do ugotovitev, da je dejanska izguba mnogo večja od tiste, ki je bila izkazana v knjigah, da HKS ne obvladuje situacije oziroma da se situacija v HKS slabša. Moram reči, da so do enakega mnenja prišli na podlagi številnih razgovorov tudi sami ustanovitelji, ki so spoznali, da kakršnakoli pomoč katerekoli druge banke v Sloveniji oziroma hranilnice v Sloveniji, da na to pomoč ni računati, iz enostavnega razloga, ker je, da tako rečem, luknja oziroma primanjkljaj premoženja v HKS enostavno prevelik, da bi tako veliko luknjo hotela kakšna od bank oziroma hranilnic z licenco Banke Slovenije tudi prevzeti. Na tej podlagi so ustanovitelji HKS sami predlagali Banki Slovenije, da je nadaljnje trudenje za rešitev situacije praktično brezizhodno, in so sami predlagali, da Banka Slovenije ukrepa v skladu z zakonom. Mi smo ukrepali tako, kot sem vam že povedal. Bili smo vmes toliko tolerantni, da smo skušali, da smo pustili HKS še varianto oziroma možnost, da najde neko banko oziroma hranilnico, ki bi prevzela obveznosti tega HKS, vendar so bili vsi poskusi, žal, neuspešni in končalo se je tako, kot sem vam povedal. Zdaj, kakšna je pa odgovornost ustanoviteljev oziroma kakšno je njihovo premoženje, s katerim bodo solidarno neomejeno pokrili obveznosti do varčevalcev tega HKS, bomo pa videli v samem stečajnem postopku. Kar se tiče nadzora Banke Slovenije nad poslovanjem bank in hranilnic, tudi z bankami povezanih oseb, hčerami in podobno, vam lahko povem, da je približno 47 ljudi v Banki Slovenije na oddelku za nadzor bančnega poslovanja, ki se ukvarja z nadzorom. Nekje imamo cilj,da bomo do konca leta 2002 dosegli številko približno 50 ljudi. To so ljudje, ki se ukvarjajo neposredno z inšpekcijskimi kontrolami na kraju samem, se pravi v bankah in hranilnicah, in pa seveda tudi s spremljanjem podatkov. Med njimi so tudi ljudje, ki skrbijo za izdajanje licenc, za širitev bančne licence oziroma za širitev bančnih storitev oziroma za vse ostale postopke, ki so definirani v zakonu. Kolegi iz nadzora bančnega poslovanja ukrepajo zoper banko v skladu z ukrepi, ki so predpisani v zakonu. Najlažja od teh je praktično odredba, s katero Banka Slovenije naloži določeni banki popravek določenih aktivnosti, ki so po našem mnenju nepravilne. Če odredba ne zadošča, sledi hujši ukrep, to je odločba; če tudi odločba ni izvršena in če so izčrpane zakonite možnosti zoper banke, da se lahko pritoži zoper to odredbo, sledijo še hujši ukrepi. Končni ukrep pa je praktično lahko tudi prisilna uprava, če jo tako imenujem, se pravi, Banka Slovenije odstavi upravo, zamenja upravo, to je ena varianta, če sevedaBanka Slovenije oceni, da je banko možno rešiti; če pa banke ni možno rešiti, pa gre procedura, ki se ji reče likvidacija oziroma kasneje lahko tudi stečaj. Diapazon ukrepov, ki jih Banka Slovenije v nadzoru lahko uporablja, je predpisan z zakonom o bančništvu, in seveda drugih ukrepov, kot tistih, ki so v zakonu definirani, Banka Slovenije ne more uporabljati. Enako, bom rekel, deluje tudi nadzor bančnega poslovanja, kar se tiče nadzora tujih pravnih oseb. Danes je bilo tudi vprašanje, kar se tiče kontrol oziroma nadzora hčerinskih bank Nove Ljubljanske banke v tujini. Predvsem je bil omenjen LHB v Frankfurtu in pa LBS banka v New Yorku. Tukaj vas moram opozoriti, da gre za rahlo, vendar pomembno razliko. Pristojnosti nadzora Banke Slovenije se praktičnokončujejo s slovensko mejo. V primeru LBS ali pa v primeru LHB gre za tuje pravne osebe, se pravi za ameriško in pa za nemško pravno osebo, ki podležejo ameriškemu oziroma nemškemu pravnemu redu. Naš vstop v kontrolo obeh institucij je možen seveda ob predhodnem soglasju matičnih nadzornih institucij v Združenih državah Amerike oziroma v Zvezni republiki Nemčiji. Na tej podlagi smo tudi v preteklem letu opravili kontrolo in tudi že v preteklih letih tako kontrolo v LBS banki, kot tudi v LHB-ju, vendar tja ne moremo in ne smemo iti samostojno, ampak se lahko pridružimo ekipi, ki jo vodi ameriški oziroma nemški nadzornik. In seveda, kakršnokoli ukrepanje zoper ameriško oziroma nemško pravno osebo je v pristojnosti ameriškega oziroma nemškega nadzornika. Banka Slovenije pa seveda lahko ukrepa do matične banke, se pravi v konkretnem primeru do Nove Ljubljanske banke v tistem delu, kjer je pač Ljubljanska banka kapitalsko ali drugače izpostavljena do posamezne hčere - bodisi v Nemčiji, v Združenih državah ali pa drugje po svetu. Sodelovanje med nadzorniki je definirano s tako imenovano "memorandum [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]in gre v bistvu za sporazum o sodelovanju med nadzornikih dveh držav. Osnovno načelo o sodelovanju pri nadzoru je seveda spoštovanje načela zaupnosti podatkov. Mi se seveda te zaupnosti moramo držati, ne samo zaradi sporazumov o sodelovanju s tujimi nadzorniki, temveč predvsem zaradi definicij oziroma določil zakona o bančništvu, ki točno zelo natančno definira, kakšne podatke, kakšne ugotovitve inkatere podatke Banka Slovenije lahko posreduje javnosti, predvsem v tistem delu, kjer se tiče individualnih ukrepov zoper kršitelja oziroma individualnih ukrepov v fazi oziroma v postopku nadzora bank in pa hranilnic v Sloveniji. Zaradi tega so žal, da tako rečem, naša poročila v tem delu nekoliko suhoparna oziroma manj zanimiva, ker je po zakonu o bančništvu bankam že vnaprej prepovedano kakršnokoli javno razgrinjanje informacij o sprejetih ukrepih do konkretne banke in seveda poimenovanje teh bank bi seveda na ta način lahko diskreditirali oziroma v čudno luč postavili tudi posamezno banko. Moram reči, da enaka praksa je praktično po celi Evropi in osnova, kot sem že rekel, za kakršnokoli sodelovanje med bančnimi nadzorniki, je spoštovanje načel bančne tajnosti, ki je definirano ne samo v zakonu o bančništvu, ampak tudi evropski direktivi in pa v drugih pravnih redih. Kar se tiče ukrepov nadzorov, o katerih je gospod Bernik govoril, jih je navedel na strani 99. Na strani 99 poročila so navedeni ukrepi, to gre predvsem za regulatorne ukrepe, ki jih tudi nadzor bančnega poslovanja prek sveta Banke Slovenije izdaja. Gre za podzakonsko regulativo, kidoloča način dela oziroma način poslovanja bank. Eden izmed teh sklepov je tudi sklep o postopnem prilagajanju hranilno-kreditnih služb zakona o bančništvu, ki je ravno tako tudi specifiran na strani 99 in o katerem sem malo prej govoril. Kar se tiče prevare varčevalcev, mislim, da sem gospodu Vizjaku pojasnil, da naj ne bi šlo za nobeno odgovornost ali pa odgovornost Banke Slovenije v tem delu. Mislim, da je Banka Slovenije v tem delu korektno izpolnila svoje pristojnosti in seveda ukrepala tako, kot je ukrepala že v številnih - ali pa v - primerih v preteklosti in po enakem principu kot bo tudi v bližnji prihodnosti. Ker bomo tudi v bližnji prihodnosti verjetno priča še nekaterim podobnim postopkom, ker se hranilno-kreditne službe, žal s precejšnjimi težavami soočajo z realnostjo in seveda prilagajajo zakonu o bančništvu. Tako pričakujemo, da bo tudi v prihodnostiše nekaj takšnih postopkov, če se seveda ustanovitelji teh hranilno-kreditnih služb ne bodo drugače odločili oziroma ne bodo našli dodatnih finančnih sredstev, da bi lahko sanirali poslovanje posamezne hranilno-kreditne službe. Samo dopolnilni odgovor kar se tiče članov sveta. Mislim, da je bila zadeva preslišana. Člani sveta, tudi sam sem član sveta, sicer zaposlen tudi v Banki Slovenije, nimamo nobene pogodbe o delu in praktično poslujemo na podlagi pravil ravnanja članov sveta Banke Slovenije, za katere sem se seveda tudi s podpisom zavezal, da bom varoval poslovno tajnost oziroma bančno tajnost v tistem delu, za kar me zavezuje tudi zakon o bančništvu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Bajuk. Preden vam dam besedo gospod doktor, bi samo tole želel predlagati. Ker imamo potem samo še točko kadrovske zadeve, mislim, volitve in imenovanja in imamo tu predlog sodnega sveta za eno izvolitev sodniško funkcijo, pa predlog komisije za volitve in imenovanja glede spremembe odloka o ustanovitvi ustavne komisije in odbora državnega zbora, bi, če bo seveda mogoče, zdajle še potegnili to razpravo in sejo končali. Ali kdo nasprotuje takemu? Če nam bo to uspelo, seveda, v enem razumnem času. Hvala. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Najprej nekaj pojasnil, neko pojasnilo, za katero mislim, da je ključnega pomena. Gospod guverner je omenil v zadevi, o vprašanjih, ki smo jih postavili glede poslovanja hčerinske ustanove Nove Ljubljanske banke v New Yorku, da je bilo posredovano nekaterim članom komisije za nadzor proračuna in drugih javnih financ, ki smo se za to zanimali, sicer tajno poročilo odgovornih ustanov v Združenih državah. To je res. To smo dobili in to že nekaj tednov nazaj, ampakše ni odgovora o ključnih vprašanjih, ki pa niso povezani na noben način z nobeno tajnostjo, kar se tiče ustanov v Združenih državah, in to je, kaj je Nova Ljubljanska banka in vlada, ki je lastnik, dejansko odgovorila na vse tiste zahteve, ki so na internetni strani še vedno na razpolago in jo lahko preberete. Torej, res je, da vemo, kaj so regulatorji vprašanj. Nimamo pa odgovora, ki jih je morala Nova Ljubljanska banka in slovenska vlada kot lastnik posredovati v odgovor na vsa tista vprašanja, ki so tam zastavljena. Kar se tiče sheme jamstva - vprašanje je bilo zelo enostavno. Jaz sem hvaležen, da sta tako gospod guverner kot njegov namestnik nam ponovno razložila zakon in kako je ta zakon podoben ali pa naša ureditev podobna drugim državam na svetu. Vprašanje je bilo zelo - za to se vam zahvaljujem, seveda. Vsak dan sem se pripravljen česa naučiti, dejansko ni bilo nič novega v tem, kar ste danes povedali. Vprašanje je bilo, ali Banka Slovenije v svoji odgovorni vlogi nadzora dejansko tudi nadzoruje delovanje te sheme, če se uresničuje tako, kot je zastavljena. Ali lahko danes dobimo zagotovilo od gospoda guvernerja, da shema tako deluje, kot je predvidena v zakonu, ne pa, da nam ponovno zakon tukaj razlagate. Kar se pa tiče vprašanja usklajevanja med monetarno in fiskalno politiko - to vprašanje sem vam postavil, gospod guverner, ker očitno ste ena najbolj informiranih oseb v Republiki Sloveniji o javnih financah, vsaj do takrat, ko ste prevzeli te nove odgovornosti. Vprašanje je pa bilo, ali je sedanja fiskalna politika resnično usklajena z monetarno politiko, ki si jo je zastavila Banka Slovenije. Odgovor ni bil jasen, ker končali ste tudi, da je nujno odpraviti strukturne težave, za katere se nekateri zavedamo, da obstajajo, a vendar izgleda pa ne, da si to ne predstavlja vladajoča koalicija, ko sprejema takšne in drugačne proračune. Vprašanje še vedno ostaja in to je: Če teh strukturnih težav ne bomo odpravili v kratkem času, vsaj v nekem določenem času, ali bo Banka Slovenije spremenila svojo monetarno politiko in sebo podredila temu, kar osebno menim, da je neodgovorna fiskalna politika slovenske vlade, ali bo vztrajala na svojih stališčih tako, kot je do sedaj? In drugo vprašanje je pa, kar se tiče predstavitve gospoda namestnika guvernerja, gospoda Nučiča. Vprašanje, ki sem ga postavil, je tudi zelo jasno. Glede te ustanove v Kranju - kaj je Banka Slovenija vedela in kdaj je to vedela? Kolikor mi je bilo jasno v vaši predstavitvi, ste vi šele ukrepali na podlagi vaše analize, zaključnih podatkov 31. decembra, in ste ugotovili neusklajenost v kapitalu, da to pač ne gre, ni v skladu z zakonom in ste začeli neka pogajanja. Seveda, jaz bi pričakoval, da da bi Banka Slovenije morala najti nek način, da bi povedala varčevalcem, kaj se tam dogaja. To se mi zdi še vedno neodgovorno delovanje od strani ustanove nadzora, ker končno smo prišli do situacije, kjer so ljudje obstali pred zaprtimi vrati, očitno se je pa to vedelo že prej. Obstaja pa tudi vprašanje, kaj je Banka Slovenije vedela o tej konkretni ustanovi pred koncem leta. Ali je bila kapitalska struktura zadostna, ali je bila usklajena z zakonom, kaj smo delali prej? Predvsem to vas sprašujem, ker v poročilu, ki sem ga danes bral v slovenskem dnevniku Finance, tudi govori, da bo stečaj vodil nek gospod, ki se pa na to zelo dobro spozna, ker je že vodil Triglavsko banko. In seveda tudi takrat ste bili kar naenkrat presenečeni. Na tem področju ne bi smelo biti presenečenj, predvsem pa ne presenečenj v ustanovi, ki je odgovorna na nadzor. Torej vprašanje še vedno obstaja, kaj ste vedeli, kdaj ste vedeli in kako ste ukrepali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim za kratke odgovore.
Na prvo vprašanje dr. Bajuka, ali je shema zavarovanja tudi v realnosti delujoča, lahko odgovorim: da - pri tistih institucijah, ki imajo licenco Banke Slovenije. Se pravi, z gotovostjo lahko zatrdim, da je varčevanje v bankah in hranilnicah z delujočo licenco Banke Slovenije skladno zavarovano, ne samo formalno z zakonom, ampak tudi v praksi. Glede denarne in fiskalne politike lahko odgovorim tako. Če se bodo uresničevale tiste predpostavka, ki so bile zapisane v proračunskem memorandumu in v srednjeročnih ciljih fiskalne politike, to je, da bo delež javne porabe približno na 43%, da se bo v strukturi javne porabe zmanjšal delež plač in določenih transferjev, potem je takšna politika lahko usklajena s tisto denarno politiko, ki mora doseči cilj 4%, in to vzdržno, inflacije. Kaj bi Banka Slovenije oziroma denarna politika lahko storila drugače, če bi se taki rezultati oziroma če bi se gibanja odmikala od takih predpostavk. Potem ostane Banki Slovenije na razpolago, ob tej sedanji politiki, v bistvu samo še opcija prosto drsečega tečaja, kjer bi enostavno ne vodila več politike uravnalnega drsenja tečaja, kot je ta trenutek, ampak bi se temu odpovedala in skrbela samo izključno za količino denarja, brez da bi skrbela za to, kakšno bo gibanje tečaja. To bi pri nas pomenilo v trenutku izravnanja plačilne bilance in relativno močnih kapitalskih prilivov, ki jih še lahko pričakujemo, zelo močno nominalno aperciacijo tečaja. Posledice tega so lahko na kratek rok deloma hitro znižanje inflacije, na srednji rok pa ponovno dvigovanje inflacije in strukturna neskladja. Zato menimo, da je politika, ki jo zdaj vodimo, korektna, in če bo podprta v nadaljevanju tudi s takšno fiskalno politiko, kot je bila predvidena, ne vidimo razlogov za spremembo politike. Bomo pa videli v tem letu in pol do vključevanja v Evropsko unijo, kako bodo te razne kombinacije tekle. Glede tega, kdaj bi Banka Slovenije lahko reagirala, bo nekaj več povedal še namestnik. Sam bi povedal naslednje. Veste, v fazi, ko gre za stečaj, je kakršnokoli vnaprejšnjo obveščanje tudi najbolj, bom rekel, primernih, ki naj bi bili obveščeni, lahko tudi obvestilo tistim, ki bodo to zlorabili. In to so predvsem solastniki oziroma v tem primeru tisti, ki jamčijo. Za banko, ker dr. Bajuk bo verjetno dobro poznal te primere tudi iz tujine, kako izgleda, kadar si dobro obveščeni sebi zagotovijo, seveda, ustrezen tretma pred tem, ko se zgodi tam postopek, čeprav so potem določene stvari spodbojne v samem stečajnem postopku. Zato seveda regulator ne more tega najavljati, opozarjati, ampak lahko samo ukrepa. Čas, ki je bil porabljen v tem času, je bil namenjen temu, da bi se našel prevzemnik, ki bi omogočil, da do tega postopka sploh ne pride, ampak da se prevzame tako obveznosti kot tudi terjatve od novega lastnika. Žal takega interesenta v Republiki Sloveniji ni bilo. Bilo je nekaj bank v igri, tudi nekaj drugih institucij. Žal nihče ni bil pripravljen prevzeti tega. Moram pa še to povedati in to bo potem še dodatno obrazloženo. Banka Slovenije je pridobila uradna pooblastila za ukrepanje in pregledovanje s koncem leta 2001, ker je šele od takrat naprej, s tistim dnem so morale HKS-i izpolniti pravilo 110 milijonov slovenskih tolarjev osnovnega kapitala, tisti dan in ne v nekem obdobju. Ni bilo predvideno, da morajo po nekih tretjinah ali pa dvanajstinah ali pa štiriindvajsetinah to nabirati, ampak s tistim dnem. Zaključni račun je prvi dokument, v katerem se, bi rekel, taka ugotovitev lahko tudi verificira. Da ne bo napačno razumljeno, kar je prej namestnik rekel, da bodo zdaj kar deževali stečaji povprek. Mi se poskušamo na segmentu približno 50 hranilno-kreditnih služb, kolikor jih je bilo v Sloveniji ustanovljenih in delujočih, dogovoriti z večino od njih, da se ustrezno prilagodijo in v bistvu najdejo svojo, če tako rečem, vertikalno povezavo. To so predvsem tako imenovani kmečki HKS-i, če jih lahko tako imenujemo, tisti, ki delujejo na področju kmetijstva. In večina njih se je odločila in deluje v to smer, da se bodo reorganizirali oziroma prek zveze kmetijskih zadrug prešli v en drug sistem svojega delovanja. O teh, ki zdaj govorimo, tisti, ki sobili že omenjeni, to niso kmečki HKS-i, to so bili, bom tako rekel, univerzalni HKS-i, ki niso imeli svojega preciznega področja delovanja in pri njih je največ problemov z zagotavljanjem, tako kapitala kot tudi drugih kriterijev. Prišli smo celo do tega,da je sodišče en postopek celo ustavilo začasno in v tem primeru seveda mi ne moremo drugega, kot da smo se pritožili, smo zahtevali hitrejši postopek, da ne bi zaradi tega prišlo do dodatne škode za upnike take institucije. Dejstvo je, da večina hranilno-kreditnih zadrug ne zmore in ne želi ali ni v stanju pridobiti tistega osnovnega kapitala, ki bi omogočil, da jamči s kapitalom, ne pa samo solidarno s premoženjem tako imenovanih ustanoviteljev, kot je to sicer zapisano. Če se boste spomnili - dr. Bajukne, ampak ostali -, bila je zelo živa diskusija ob sprejemanju zakona o bančništvu, ali določiti prehodno obdobje za prilagajanje, kako ga določiti in na kakšen način. Izrazita želja in ne samo želja, tudi seveda očitna sposobnost tega dela finančnih organizacij je bila, da je petletno obdobje pravo obdobje za prilagoditev, da bodo v petih letih izpolnili kriterij, ki omogoča normalno delovanje in seveda potem tudi prehod v, kako bi rekel, običajni bančni prostor, to so pa banke in hranilnice. Zavedamo se, da je težava tukaj, poskušamo jo urejati z najmanj možnimi neprijetnostmi in težavami za kogarkoli. Vendar le, ko ni pripravljenosti sodelovanja na drugi strani, ko sami lastniki oziroma ustanovitelji ne kažejo interesa za to, potem nam zmanjka enostavno možnosti, da bi pripeljali postopek do konca drugače. In takšen postopek, kot je zdaj, je še vedno boljši za večino varčevalcev oziroma deponentov v taki instituciji, kot če bi v bistvu ta proces pustili v rokah samo ustanoviteljem in njihovi spretnosti oziroma nespretnosti urejati v osnovi tisto delovanje, za katerega so oni kot menedžerji, kot ustanovitelji, tudi z zakonom zadolženi, da ga opravljajo kvalitetno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o obeh odlokih. V razpravo dajem najprej predlog odloka o potrditvi letnega obračuna Banke Slovenije za leto 2001 in o razporeditvi presežka prihodkov nad odhodki. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje. Glasujmo, prosim. Oprostite! Izvolite, obrazložitev glasu, dr. Bajuk.
Hvala lepa. Sam se bom pri tem glasovanju vzdržal. Povem pa, zakaj. Ker imamo trenutno v državnem zboru in je predmet obravnave zaključni račun za leto 2000, v katerem je računsko sodišče ugotovilo določene nepravilnosti, kar se tiče povezave med slovensko državo in Banko Slovenije. Gre za malenkostne stvari, a vendar te še niso pojasnjene. Poleg tega v tem poročilu nisem našel - in se takšno vprašanje vleče že nekaj let in o tem ni nobenega poročila ali pa ga niso omenili tudi zunanji revizorji - zato se bom glede tega vzdržal. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še kdo? Lahko potem preidemo na glasovanje? Torej glasujmo, prosim. Od 53 prisotnih je za glasovalo 42 poslank in poslancev, eden je bil proti. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je odlok sprejet. V razpravo dajem predlog odloka o potrditvi finančnega načrta Banke Slovenije za leto 2002. Želi kdo besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje. Lahko glasujemo? Glasujmo, prosim. Od 52 prisotnih je za glasovalo 43 poslank in poslancev, trije so bili proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je predlagani odlok sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in se zahvaljujem gospodu guvernerju ter namestniku za sodelovanje na seji. Prehajamo na 32. TOČKO DNEVNEGA REDA - VOLITVE IN IMENOVANJA. Zbor bo pod to točko obravnaval predlog sodnega sveta za izvolitev v sodniško funkcijo in predlog komisije za volitve, imenovanje in administrativne zadeve. In sicer, gre za spremembo odloka o ustanovitvi Ustavne komisije Državnega zbora Republike Slovenije in spremembo odloka o ustanovitvi Odbora Državnega zbora Republike Slovenije za notranjo politiko. Najprej smo pri predlogu sodnega sveta za izvolitev v sodniško funkcijo. Sodni svet je državnemu zboru predložil predlog o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Lilijane Podlesnik na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Ljubljani. Želi predstavnik sodnega sveta besedo? [[Ne želi.]] Predlog je obravnavala komisija za volitve, imenovanja in administrativne zadeve in zboru predložila poročila ter predlog odloka. Želi poročevalec komisije besedo? [[Ne želi.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne.]] Poslanke in poslanci? [[Tudi ne.]] Ker nihče ne želi razpravljati, razpravo zaključujem in prehajamo na odločanje o predlogu odloka o izvolitvi gospe Lilijane Podlesnik na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Ljubljani. Glasujmo, prosim! Od 54 prisotnih je za glasovalo 47 poslank in poslancev. 1 je bil proti. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je predlagani odlok sprejet. Gospodu Brezniku se zahvaljujem za prisotnost na seji. Prehajamo na drugi del te točke, to je predlog odloka o spremembi odloka o ustanovitvi Ustavne komisije Državnega zbora Republike Slovenije. Predlog je v obravnavo zboru predložila Komisija za volitve, imenovanja in administrativne zadeve. Želi poročevalec besedo? [[Ne želi.]] POslanske skupine? [[Tudi ne.]] Poslanci, poslanke? [[Tudi ne.]] Ker nihče ne želi razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na glasovanje o tem odloku. Glasujmo, prosim. Od 54 prisotnih je za glasovalo 52 poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani odlok sprejet. Predlog odloka o spremembi odloka o ustanovitvi Odbora Državnega zbora Republike Slovenije za notranjo politiko. Predlog je v obravnavo zboru predložila komisija za volitve, imenovanja in administrativne zadeve. Želi poročevalec besedo? [[Ne želi.]] Poslanske skupine. [[Tudi ne.]] Poslanke in poslanci. [[Tudi ne.]] Zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o predlogu tega odloka. Glasujmo, prosim. Od 52 prisotnih je za glasovalo 50 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani odlok sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in tudi 17. sejo. Člane kolegija pa vabim, da se takoj zdaj po seji zglasijo v sobi 217, kjer bo seja kolegija. Hvala.