Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 27. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Andreja Črnak Meglič, Janja Klasinc, Melita Župevc, mag. Andreja Rihter, Eva Irgl, Bogdan Barovič, Franc Pukšič, Anton Colarič, Alojz Posedel, Marijan Križman, Milenko Ziherl, Miro Petek, Ljubo Germič in Dejan Levanič. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrice in ministre k 1. točki dnevnega reda, kandidata za generalnega državnega tožilca, ministra za pravosodje in predsednika Sodnega sveta k 27. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 27. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem seje 8. 4. 2011. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik točke z dnevnega reda oziroma za širitev dnevnega reda nisem prejel. Prehajamo na določitev dnevnega reda. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Zboru predlagan, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Glasujemo. Ugotavljam, da nismo sklepčni, zato glasovanje ponavljam. Glasujemo. Glasovanje teče. Tudi zdaj je navzočih 30 poslancev. Tretje glasovanje bomo opravili čez 10 minut, to je ob 14.13. Hvala lepa.
Spoštovane kolegice in kolegi! Nadaljujemo s prekinjeno sejo in smo pred tretjim glasovanjem. Glasujemo o določitvi dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 65, za proti nihče. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 27. seje zbora določen. Prekinjam sejo in jo nadaljujemo ob 15. uri z vprašanji poslank in poslancev. Hvala lepa.
Spoštovane kolegice in kolegi poslanci! Nadaljujemo s prekinjeno sejo in prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 28 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom ter drugim odstavkom 245. člena Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec ima za postavitev vprašanja na voljo 3 minute. Predsednik Vlade, ministrice in ministri odgovorijo na vprašanje v največ 5 minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo 5 minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec postavi v 2 minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ 3 minute. Poslanec, ki postavi vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, ministrica ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki postavi vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko so se za danes opravičili naslednji ministri in ministrice: dr. Patrick Vlačič, minister za promet, dr. Roko Žarnić, minister za okolje in prostor – je tukaj, me zelo veseli, nisem pogledal na levo, me veseli, da je gospod Žarnić tukaj –, dr. Ljubica Jelušič, ministrica za obrambo,ki ima do 17. ure opravičilo. Na klop ste prejeli pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na postavitev poslanskih vprašanj. Kot že rečeno, bo na prva štiri vprašanja odgovarjal predsednik Vlade Borut Pahor. Poslansko vprašanje mu bo najprej postavil Zmago Jelinčič Plemeniti iz Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Proceduralno, gospod Tanko.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsednik Vlade, kolegi poslanci! Jaz sem 16. marca postavil pisno poslansko vprašanje Vladi glede dokapitalizacije Nove Kreditne banke Maribor. V poslovniškem roku 30 dni na to poslansko vprašanje ni bilo odgovorjeno. Glede na to, kako se izvaja ta proces dokapitalizacije, ko je veliko sporov na relaciji Vlada, Agencija za upravljanje s kapitalskimi naložbami, ministrstvo, Poslanska skupina Zares, pričakujem, da bi v tem roku dobil tudi odgovore na ta zastavljena vprašanja. Takrat sem postavil devet vprašanj, nanašajo se na organizacijo sestanka, ki naj bi bil na Brdu, organiziral naj bi ga predsednik republike, prisotni naj bi bili nekateri predstavniki Vlade, tudi predstavniki Agencije. In na to vprašanje, ki je pravzaprav zelo preprosto, ni odgovora. Takrat naj bi se po informacijah, ki so prišle v javnost, pogovarjali tudi o tem, da bi v dokapitalizacijo Nove Kreditne banke Maribor vstopili tudi nekateri tuji investicijski skladi, recimo nekateri katarski skladi itn. Mislim da bi bilo za čas, v katerem se nahajamo, in za postopek, ki je v teku, kar zadeva dokapitalizacijo Nove Kreditne banke Mariboru, dovolj razlogov, da bi se na to poslansko vprašanje odgovorilo. Navsezadnje gre za dokapitalizacijo v višini 130 milijonov evrov, nekaj naj bi bilo tega izpeljanega na varšavski borzi, menda naj bi bilo po osnovni verziji celo vse tam realizirano. Sedaj vstopajo v dokapitalizacijo pomembna državna podjetja, ki imajo proste kapitalske vire oziroma lahko dokapitalizirajo iz poslovanja. Gre pa v konceptu pravzaprav za neko nejasno situacijo v delovanju Vlade, pri odločitvah Vlade, realizacijo odločitev Vlade in za nerazčiščeno vlogo med predsednikom Vlade in vlado kot tako in finančnim ministrom ter agencijo, ki upravlja s temi kapitalskimi naložbami. Jaz bi predlagal, spoštovani predsednik Državnega zbora, da predsednik Vlade kljub temu da nisem dobil pisnega odgovora, vsaj pojasni situacijo, ki je, in zmedo, ki je nastala ob dokapitalizaciji Nove Kreditne banke Maribor. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Tanko. Proceduralni predlog ste na koncu le podali. Jaz moram samo odgovoriti, da ste vprašanje postavili 17. 3. in da je bil rok za odgovor Vlade 17. 4. Žal ni bil dan in bi Vlado želel opozoriti, da ta odgovor poda čim prej. Ne morem pa ustreči predlogu gospod Tanka, da predsednik Vlade sedaj odgovarja na to vaše vprašanje v okviru te točke dnevnega reda. Toliko o tem. Zato seveda nadaljujemo. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo postavil Zmago Jelinčič Plemeniti iz Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala lepa. Leta 2000 je Skupščina Zahodnoevropske unije Sloveniji dodelila možnost, da zgradi evropski aeronavtični muzej. To je bilo v času vladavine LDS in takrat se ni zgodilo nič. Leta 2004, ko je zadevo prevzela Janševa vlada, se je začelo nekaj vrteti in ta vlada je pripravila kar obsežno gradivo s tremi oziroma štirimi pozicijami, kjer bi se lahko to postavilo. Ker je prva pozicija v Ajdovščini padla v vodo, ravno tako tudi druga v Gorici, je prišla v poštev tretja v Prekmurju. Leta 2008, ko ste, premier, prevzeli oblast, ste obljubili, da se bo zadeva izpeljala, kajti gre za projekt, ki bi zaposloval okrog 450 ljudi direktno v tem muzeju, okrog 2000 ljudi posredno in ki bi v bistvu izvlekel iz nezavidljivega položaja celotno regijo. Takrat ste to razumeli, vsaj obljubili ste, in rekli ste, da razumete. Potem pa se je začelo vse skupaj nekako zavirati. Nič se ni dogajalo. Zgodilo se je edino to, da se je pravzaprav zgodil tako imenovani skorajda policijski državni udar z vpadom policijskih enot v Državni zbor, enot, ki jih vodi ministrica Kresalova. Šlo je naprej za aretacije mene in ministra, češ, da sva trgovala z glasovi in z ne vem čim še vse, kar je velik nesmisel. Človek bi rekel idiotizem prve vrste – tako ga ocenjujejo tudi evropske inštitucije in IPU – kajti v tem primeru smo se dogovarjali, da bi se začelo nekaj dogajati v Prekmurju, kjer vse skupaj propada. Vaša vlada je pripravila neko knjižico, ki nosi naslov Program spodbujanja konkurenčnosti pomurske regije v obdobju 2010– 2015, ki je stala našo državo milijon in pol evrov in nič drugega. Muzej je še vedno potisnjen na stran. Kot slišim, je gospa Radićeva zelo proti temu, da bi se karkoli gradilo. Saj jo razumem, gospa ne razume, kaj je gospodarska politika, ampak hudo je to, da tega ne razumem tudi celotna Vlada. Pri dogovarjanju je šlo, da bi se prenesla lastnina države v lastnino krajevne skupnosti. In to je bilo nekomu odveč. Kot sem izvedel, je bilo to odveč lastnikom Panvite, ki so imeli na poziciji Murske Sobote svoja posestva v najemu in niso dovolili, da bi se kaj takšnega zgodilo. Sprašujem vas, gospod prvi minister: Kaj nameravate, če sploh kaj nameravate [[...]] [[izklop mikrofona]]
Proceduralno, gospod Kek.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik, vprašal bi vas, ali je možno po poslovniku v okviru poslanskih vprašanj spraševati za zasebne posle? Ali je možno po poslovniku v okviru poslanskih vprašanj spraševati premierja o zasebnih poslih?
Hvala lepa, gospod Kek. Poslansko vprašanje je možno zastaviti v okviru dejavnosti in obsega, ki se nanaša na dejavnost Vlade in njeno odgovornost. Vprašanje se nanaša na dejavnost Vlade, spodbujanje razvoja v Prekmurju, tako da je vprašanje povsem v skladu s poslovnikom. Seveda pa so lahko tolmačenja, kaj to vprašanje je, zelo različna. Hvala lepa. Odgovarja predsednik Vlade Borut Pahor.
Najprej bi rad rekel, spoštovani gospod predsednik, poslanke in poslanci, da me veseli, da se tudi v tem visokem domu v teh okoliščinah najde smisel za humor. Mislim, da nas to premalo odlikuje. Želel bi pa reči, da ob tem mora biti v teh časih tudi smisel za trezno presojo, da vsi skupaj, najprej seveda jaz, moji kolegi in kolegice, ministrice in ministri, in ne nazadnje tudi mi vsi, kot na nek način politična elita te družbe, razumemo, kot rad rečem, znamenja časa. Mislim, da smo znova pred neko precej zahtevno preizkušnjo, ne samo v Sloveniji, v evroconi, v Evropski uniji, ampak v vsem nam bližnjem svetovnem gospodarstvu in da se moramo na to preizkušnjo pripraviti. V tem smislu bi rad povedal, gospod poslanec, da vsi projekti, ki bi lahko imeli multiplikativne učinke, so ta hip več kot dobrodošli. Da sem še bolj jasen, slovenska vlada je pripravljena storiti vse, da se izvedejo, če izpolnjujejo zahtevane zakonske performanse in imajo zasebne vlagatelje. Ta hip država nima denarja, da bi vlagala v tovrstne projekte. Lahko je sodeležnik, če bomo ugotovili, da je to v našem interesu in da se denar davkoplačevalcev sčasoma obrestuje. Prvič, menim, da je ta pobuda še vedno koristna, drugič, moram vas spomniti, gospod poslanec, da se je vrsta ministrov, ne samo minister za kmetijstvo, vključno z mano, s tem projektom ukvarjala, da se ni zataknilo na Vladi, ampak da se je zataknilo zlasti na lokalni ravni z vprašanjem namembnosti zemljišč, v kolikor se ta problem odpravlja, toliko lažje bo priti do zadnjega in ključnega vprašanja: če so vse ostale performanse izpolnjene, ali imamo dovolj zasebnih vlagateljev, da lahko postavimo ta doživljajski park. Če je temu tako, jaz kot predsednik Vlade na ta projekt, ki ima lahko multiplikativne koristne učinke, gledam z veliko naklonjenostjo. Tako tudi moje kolegice in kolegi v Vladi, ki se ukvarjajo s tem problemom. Torej, gospod Jelinčič, evropska sredstva so glede tega izčrpana, domačih finančnih virov, ki bi bili na razpolago za to, da bi država izvedla to investicijo, ni, država pa bo storila vse, kar je treba, da v primeru, če bi našli zasebne izvajalce, lahko omogočimo izvedbo te investicije. Jaz vam dajem tukaj zavezo, da bomo še enkrat v luči tega vprašanja, jaz mislim, da bi bilo treba to roko sprejeti v čim krajšem času, recimo ne dlje kot v 30 dneh, dali poročilo o tem, kaj je bilo doslej storjeno, kaj nameravamo storiti naprej, kaj je v naši pristojnosti, kaj je v pristojnosti lokalnih skupnosti in drugih in da enkrat pridemo do konca, tudi s strani vas, da poveste – ali kot nekdo, ki zagovarja, niste pa vi seveda skrbnik tega, menite, da so danes zasebni vlagatelji pripravljeni investirati in kdo so ti zasebni vlagatelji in s kom lahko pristojni stopijo v kontakt, da bi se to vprašanje primerno rešilo.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora, gospod Jelinčič? Prosim.
Hvala lepa. Gospod predsednik, vi točno veste, da bi bil delež države samo zemljišče, ki bi prešlo iz ene oblike državne lastnine v drugo obliko državne lastnine. To, da je bila krajevna skupnost proti, je navadna laž. Čisto navadna laž. Investitorji so bili pripravljeni investirati, delež države pa bi bilo zemljišče. S tem bi ta muzej dobil legitimiteto evropskega muzeja in bi mednarodne institucije, to se pravi države, zastonj dajale eksponate. To je bilo vse dogovorjeno, vključno z investicijo. Vendar vam ni bilo do tega, da bi se karkoli naredilo in ste v bistvu rušili vsako možnost – ob pomoči gospe ministrice za policijo, ki je potem ministra in mene obdolžila nekega podkupovanja in ne vem česa še vsega, obenem z ljudmi, ki še vedno govorijo o podkupovanju iz najvišjih krogov vladajoče koalicije. Skratka, grozljive zadeve. Gospod predsednik! Ne vem, kaj boste potem rekli na to, ko piše v Delu, da bodo v Petišovcih gradili neko dirkališče, da so 60 hektarjev že odkupili in da mislijo še 120 hektarjev, da bodo še igrišče za golf naredili, in sicer na pozicijah, kjer je ravno tako najboljše zemljišče. Tukaj pa Panvita ni hotela dati 42 hektarjev zemljišča v zameno za drugo zemljo. Seveda ker Panvita dobiva za vsak hektar, na katerega posejejo karkoli, pa ni važno, ali kaj zraste ali ne, približno 700 evrov subvencije. Mislim, da gre tukaj za eno enostavno formulo: Nočete pomagati Pomurju. Hočete, da Pomurje ostane revno in pri dnu.
Ne, to ni res.
Hvala lepa. Gospod predsednik Vlade.
Ne, to ni res. Želimo in smo ter bomo pomagali pri odpravi regionalnih razlik v razvoju. Pri Pomurju smo implementirali zakon in prav tako bo velja zakon o odpravi regionalnih razlik, ki bo omogočal instrumente za odpravo regionalnih razlik v razvoju v drugih pokrajinah. Številka 1. Številka 2. V svojem vprašanju ustvarjate vtis, da minister za kmetijstvo mag. Židan ravna pristransko. Nikoli in nikdar nisem pri njem videl razlogov za to ali ono odločitev v njegovi prejšnji službi. Je zelo odgovoren, vesten minister, tudi, če smem reči, zelo pošten človek, na katerega besedo se vedno lahko zanesem. Tako kot njegov predhodnik je tudi on po mojih navodilih glede tega projekta storil to, kar je lahko, in ima nekatere zadržke, tako kot jih ima minister za kmetijstvo tudi tam, kjer si jih noben drug minister v tej vladi, razen njega, ne želi, ko pač poskuša za vsako ceno ohraniti kmetijsko namembnost zemljišča. Jaz ga pri tem skušam razumeti, čeprav tudi meni včasih ni všeč, da zastopa tako trdno to stališče, ker si želimo drugačne umestitve projektov v prostor, čemur pa minister nasprotuje. Da stvari v Pomurju učinkujejo, dokazuje tudi zniževanje brezposelnosti. Na slovenski ravni imamo [[...]] [[oglašanje v dvorani]] Prosim? Ne, tu boste morali narediti vi premor, ne jaz, kolega Jelinčič. V Prekmurju se brezposelnost znižuje. Zakon učinkuje, ne tako, kot bi si želeli, ker bi si želeli, da bi ljudje živeli od svojega dela še bolje, kot živijo, vendar se to dogaja. Petič. V Pomurju imamo 7 projektov, se mi zdi, ki so v prioritetni obravnavi. Če bo pristojna agencija, ne nazadnje župani v Prekmurju, pa tudi Vlada, ugotovili, da je ta muzej take narave, da izpolnjuje pričakovanja glede multiplikativnih učinkov razvoja, bomo to naredili. Torej, kolega Jelinčič, prvič, dobili boste poročilo v roku 30 dni, kaj je kdo glede tega naredil. Prav tako bo v njem zapisano, če to ustrezna resnici, česa kdo ni naredil, pa bi moral. Prosim, če imate tuje investitorje, ne nazadnje delam v tej službi že prav vse, pa bom še to, svoje pristojne ministre za to področje bom prosil, da vas sprejmejo na skupnem pogovoru. Ali je to zadosti jasno stališče Vlade glede naklonjenosti do možnosti za ta razvoj, za ta muzej, če bodo performanse, ki jih zahteva zakon, dobra podlaga za zasebne vlagatelje? Hvala lepa.
Hvala lepa. Imate postopkovni predlog, gospod Jelinčič? Prosim.
Hvala lepa. Glede na to, da pravzaprav nisem dobil nobenih odgovorov, pač pa celo vrsto nekih traktatov o ne vem čem vse in varovanja svojih ministrov, ki so bili vsi vestni, pa kot vidimo, vam vsake toliko časa eden odide, ne vem, kje je potem ta vestnost. Zavedati se morate, gospod predsednik, da je bila narejena študija upravičenosti za privaten denar za Primorsko, ki je bila bistveno bolj razvita, in se je izkazalo, da bi v 12 do 15 letih bila celotna investicija povrnjena. Investitorji, veste, da so bili, celo pri vas sem bil z odposlancem azerbajdžanskega predsednika, pa niste nič naredili, gospod predsednik. Ne mi govoriti! Niste sposobni in niste ničesar naredili. In zdaj govorite, da bodo vaše službe ugotovile in ugotavljale, ali sploh ja ali sploh ne, prej ste pa že sami rekli, da se je veliko delalo na tem. Skratka, kontradikcija. In če mislite, da je uspeh zaposlovanja za milijon in pol evrov to, da se zaposli 50 ljudi od 12 tisoč brezposelnih, nekaj pa seveda še v Avstriji, mislim, da to ni nikakršen uspeh. Ko ste hvalili gospoda ministra za kmetijstvo, pokazal sem vam časopis, lahko vam dam kopijo ali pa tudi original, če želite – 180 hektarjev za neko dirkališče ni noben problem. In gradili bodo baje celo stadion, mislim, da piše, za 75 tisoč gledalcev. Pa lepo vas prosim! In tu zraven Vlada sodeluje. To vsaj piše vaš časopis, ne moj časopis, vaš časopis Delo. Mislim, da ne vaš osebno, ampak vas strankarski časopis oziroma vaše strankarsko glasilo v največji meri. Mislim, da to, kar se dogaja s Slovenijo, ni nič čudnega. Ne znate delati "kšeftov", ne znate se pogovarjati o investicijah. In kje imamo kakšno investicijo? Pravite, imamo 7 nekih projektov. Noben projekt ne živi! Živi projekt TEŠ, kjer bo vsaj pol milijarde šlo v privatne žepe, in to je tudi razlog, da živi. Vse ostalo vam zamira in umira. Ničesar niste naredili, vključno z vašimi ministri. Popolnoma nič! Fiasko totalen! In zato, gospod predsednik, v skladu z določili poslovnika prosim, da o tem glasujemo za razpravo v Državnem zboru. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Zmaga Jelinčiča Plemenitega, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v sredo, 20. aprila 2011, v okviru glasovanj. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo predstavil mag. Andrej Vizjak iz poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Spoštovani predsednik Vlade, spoštovana Vlada, kolegice in kolegi! Spomladansko zasedanje Mednarodnega denarnega sklada in Svetovne banke je potrdilo žalostno resnico, da slovensko gospodarstvo že tretje leto raste počasneje od svetovnega povprečja, napovedi za naprej pa niso obetajoče, da skromna gospodarska aktivnost pomeni zelo visoko stopnjo brezposelnosti, socialne stiske ljudi in pritisk na proračun zaradi socialnih transferjev posameznikov. Imamo tudi izjemen proračunski primanjkljaj, ki znaša že tretje leto okoli 1,5 milijarde evrov, kar predstavlja med 20 in 25 % prihodkov proračuna. Posledično se krepi javni dolg in naj bi letos presegel celo mejo 43 % bruto domačega proizvoda, naslednje leto pa že mejo 45 % bruto domačega proizvoda. Če pogledamo zgodovino naraščajočega javnega dolga, ugotovimo, da se je tam do leta 2000 okrepil javni dolg oziroma dolg širšega sektorja države na približno 5 milijard evrov, da je mandat 2000– 2004 pridelal dodatnih 2,4 milijardi evrov javnega dolga in da je mandat 2004–2008, o katerem se veliko govori, pridelal zgolj eno milijardo evrov primanjkljaja. Vaša vlada pa je pridelala razliko, če gledamo cel mandat do leta 2012, po zadnjih napovedih približno torej 9 milijard evrov, kar pomeni, da ste vsakega Slovenca dodatno obremenili z javnim dolgom med 4 in 5 tisoč evri oziroma več kot tisoč evrov letno. Dolg širšega sektorja države narašča najhitreje med vsemi državami. Veliko govorite in napovedujete reforme, ki pa zaradi nesposobnosti vlade, da jih uresniči, ostajajo le besede in napovedi. Kakorkoli in karkoli predlagate, ne spravite skozi socialni dialog, še manj skozi opozicijo in vedno grozi temu zavrnitev med volivkami in volivci. Ali niste še spregledali teh dejstev, ko brezglavo vztrajate na neusklajenih rešitvah, država tone, ukvarjate se v glavnem sami s seboj? Sprašujem se in vas, spoštovani: Katere kratkoročne konkretne ukrepe, kdaj in s kakšnim učinkom boste predlagali, da zajezite izjemno zaskrbljujoč naraščajoč javni dolg te države? Prosim vas, da ne govorite o reformah, ki jih žal v mandatu te vlade ne boste mogli uveljaviti. Osredotočiti se na kratkoročne ukrepe, kajti vsakoletni milijardo in pol do dve milijardni dolg in težak primanjkljaj vodi kratkoročno v grški oziroma portugalski scenarij. Spoštovani predsednik Vlade, nehajte se, prosim, ukvarjati sami s seboj, z vlado, vladno koalicijo in s političnimi težavami, ki jih imate. Lotite se reševanja nakopičenih problemov ali odstopite.
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade, gospod Borut Pahor.
Najprej vam bi rad zagotovil, da se ne ukvarjam s stvarmi, ki niso povezane s skrbmi naših ljudi. Koalicija ima podporo v Državnem zboru. Zaradi tega in tudi zaradi razumevanja poslancev, ki niso člani te koalicije, so bile lahko sprejete odločitve, ki so bistvenega pomena, da se v tej situaciji, v kateri se nekateri držijo slabše, kot mi, v nasprotju z vašimi trditvami, še vedno držimo, kot rad rečem, na varni strani radarja. Vlada se mi zdi, to je moja ocena, seveda imate vi lahko drugačno, dela uspešno in učinkovito, pripravlja celo vrsto odločitev, ki so tukaj sprejete in že učinkujejo, in tiste, ki žal tudi zavoljo vaših odločitev niso dovolj sprejete v parlamentu, ampak morajo na referendum, spoštovani gospod poslanec. Rad bi vam povedal, da slovenska vlada skupaj z Agencijo za upravljanje kapitalskih naložb na ravni sektorske politike, agencija pa potem na ravni priprave strategije, pripravlja strategijo upravljanja s kapitalskimi naložbami. Zakaj govorim o tem? Zato, ker je jasno, da bi lahko javni dolg zniževali tudi tako, da bi odprodajali tisti del premoženja, s katerim država ne zna ravnati ali pa ni to v našem dolgoročnem interesu. Dokler ta strategija ni dobro proučena, je boljše, da se ne zaletavamo s temi odločitvami. Strategija bo kmalu pred poslanci in jaz upam, da se boste tega lotili vsaj tako resno, kot se bomo mi pri pripravi te strategije. Prav gotovo je, in to je prej hotel vprašati gospod Tanko, vendar razumem, gospod predsednik, da na to vprašanje ne morem odgovarjati, da na dolg vpliva seveda najprej in predvsem deficit. Slovenska vlada ima dve možnosti, ena je, da poleg reform, pravite, da naj o njih ne govorim, že razumem zakaj, ker vas spravljam s tem v zadrego. V zadrego zato, ker jim tudi kot opozicijska stranka nasprotujete in terjate referendume o njih in javnosti boste morali pojasniti, če in ko dobite oblast, kaj boste storili z ukrepi vi. Jaz pojasnjujem po svojih najboljših močeh tukaj pred tem zborom, in sicer pred slovensko javnostjo. Toda mislim, da je v enaki meri pomembno, da vi kot alternativa znate povedati, ali Slovenija lahko brez reform, ki jih mi predlagamo, preživi ali ne. Mi smo takšne ukrepe že predlagali, nekateri so bili uspešni, nekateri neuspešni, ker je nekdo ocenil, da morajo pred volivke in volivce, čeprav tega sami niso vedno zahtevali. Pred nami je pokojninska reforma, ki je tudi zelo pomembna, ker je preprosto vprašanje bonitetne ocene države in zlasti bančnega sektorja ta hip bistveno za ceno denarja. Če bo pokojninska reforma uspela, bo Slovenija lažje prihajala do denarja in ta denar bo cenejši. Signal, ki smo ga dali s padcem Zakona o malem delu, ni tako pomemben. Prav tako ne ocenjujem, da bi bil lahko dramatičen vpliv morebitnega padca zakona o preprečevanju dela na črno. Čeprav ne podcenjujem naporov, ki so bili izjemni, da bi uredili dve področji trga dela, ki sta bili doslej neurejeni, ljudje so protestirali, da so neurejeni, smo jih uredili, potem pa so seveda nasprotniki dosegli, da utegneta biti oba zakona zavrnjena. Upam, da se to ne bo zgodilo s pokojninsko reformo. Španija se je izognila nenaklonjenosti finančnih trgov prav zato, ker je sprejela pokojninsko reformo. Zakaj vam to govorim? Ker je to pomembno za javni dolg. Javni dolg je naraščal, in to v zadnjih dveh letih precej bolj dinamično kot prej. Sedaj je pod 40 % bruto domačega proizvoda. V zakon o javnih financah bomo dali pravilo, da javni dolg ne sme preseči 45 %, sicer bo prišlo do ukrepov. Tako imajo to urejeno nekatere druge države in kot to sugerira tudi pakt za evro. Spoštovani gospod poslanec, mi se zavedamo problematike javnega dolga. Mislim, da moramo biti tukaj fleksibilnejši pri dokapitalizaciji zlasti v bančnem sektorju. Osebno nisem naklonjen temu, da davkoplačevalci dokapitalizirajo banke, vsaj ne obeh ta hip, ampak o tem bo verjetno pred tem visokim zborom še tekla beseda.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Mag. Vizjak, prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Jaz predvsem želim odgovor! Jaz sem vprašal, spoštovani predsednik Vlade, katere kratkoročne ukrepe, kdaj in s kakšnim učinkom boste uveljavili, da boste zajezili izjemno naraščajoč javni dolg države. In prosil sem vas, da ne govorite o reformah, ker te ne boste mogli izpeljati. Ne, ker se kdorkoli izogiba diskusij o tem. Ker ne uskladite nič z deležniki, ki jih tangirajo te reforme, s socialnimi partnerji, in vam zadeve padajo kot domine. Ne zaradi opozicije, zaradi ljudi in zaradi nedomišljenih rešitev. Zato, spoštovani predsednik, niste povedali niti enega kratkoročnega pa tudi srednjeročnega ukrepa ne. Govorili ste o dokapitalizaciji bank. Te bodo stale in bremenile in povečevale primanjkljaj in seveda posledično dolg. One ne bodo to zniževale kratkoročno niti ne srednjeročno. Opirali ste se ne podporo koalicije v temu parlamentu. Koalicija je na pol v razsulu, danes vam razpada. Član koalicije, predsednik DeSUS-a je najavil odhod, ministri vam odstopajo. Vi ne rešujete problemov, ampak v tej državi ustvarjate probleme, ne vi osebno, vaša vlada, ampak vi ste odgovorni za delovanje te vlade. Kako boste pri tako razrahljani koaliciji računali še na podporo? Pridite v parlament po podporo o zaupnici in predlagajte, prosim vas, ukrepe, s katerimi boste tudi lahko reševali Slovenijo iz krize, ne pa podobe te vlade. Spoštovani predsednik! Prosim vas, še enkrat, da mi dopolnite odgovor: Kako, s katerimi ukrepi boste zajezili vsakoletni enoinpolmilijardni primanjkljaj in posledično dolg, ki bo že to leto prerasel krepko 40 %, leta 2012, na koncu mandata, pa krepko 45 %, in vi bi ga omejili na 45 %?
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade.
Imate pa pogum, spoštovani gospod poslanec, da si mi upate tako ostro naslavljati to vprašanje. Vi, gospodarski minister prejšnje vlade, vlade, ki je pustila plačno reformo z naraščajočim trendom rasti plač v javne sektorju, ne glede na produktivnost v realnem, vi boste mene spraševali sedaj o tem, kako bom kratkoročno reševal dolgove? V letu 2008, 2007, ko je bil čas za normalno dokapitalizacijo Nove Ljubljanske banke brez tveganj, jaz nimam nič proti, imate vso pravico, da me sprašujete, ampak prosim, ni treba, da je moj ton odgovora tako oster, kot je tudi vaše vprašanje. Mislim, da smo vsi skupaj v zelo težki situaciji. Zato vam pravim, kratkoročno je sedaj ta hip, brez zamere, da vam to rečem, kratkoročno je ta hip pomembno, da dobimo pokojninsko reformo. Če in kolikor je tudi pri vas dovolj preudarnosti, da rečete, O. K., ni bil dosežen socialni dialog, ni bil dosežen kompromis znotraj socialnega dialoga, ampak mi kot opozicija ocenjujemo, da v teh razmerah še vedno, ne glede na to, da ne podpiramo vsake rešitve v pokojninski reformi, podpremo pokojninsko reformo na referendumu, vam povem, da je to najkratkoročnejši in najuspešnejši korak za zniževanje javnega dolga, sicer bomo servisirali javni dolg po višji obrestni meri in ta bo bremenil slehernega državljana bolj, kot bi bilo treba. Poleg tega pa, spoštovani gospod poslanec, bodo zaradi padca pokojninske reforme in ratinga varčevalni ukrepi, ki jih ne bo rekla in odredila ta vlada, ampak Evropska komisija in Evropska centralna banka, tako surovi do naših ljudi, da si preprosto tega naši ljudje ne zaslužijo. To je kratkoročni ukrep ta hip. Referendum utegne biti v juniju, takrat podprite vlado, takrat boste naredili največ tudi za sebe, ker drugače vzbujate v ljudeh lažno upanje, da ta vlada dejansko proizvaja probleme. Ti problemi niso problemi te vlade in jaz tudi nikoli ne rečem, da so problemi vaše vlade. Če mi nismo sposobni videti, da se danes celotni svetovni ekonomski red, ki mu pripadamo, giblje, kot je rekel predsednik Svetovne banke na robu nove recesije, potem vam, prosim, polagam na srce, da tudi vi pogledate za hip iz položaja opozicijske stranke kot tvorni subjekt slovenske politike. Kaj je v tem trenutku bistveno za našo državo? Kratkoročni učinek na zmanjševanje javnega dolga je ta hip poleg vseh drugih ukrepov, ki jih sprejema ta vlada, sprejetje pokojninske reforme. Njen padec bo imel zelo slabo učinke na povečevanje javnega dolga. Drugače pa moramo seveda poseči po ostrih varčevalnih ukrepih, ki bodo zelo zategnili pas ljudem, mislim, da to ni potrebno.
Hvala lepa. Imate postopkovni predlog, mag. Vizjak? Prosim.
Spoštovani predsednik Vlade, začnite končno vladati, ne pa kazati na opozicijo in na pretekli mandat, ki je že dve in pol leti nazaj. In še enkrat, jaz sem vam pri strukturi javnega dolga povedal, da ga je prejšnja vlada pridelala le 1 milijardo od 17, kolikor bo znašal na koncu vašega mandata in da ste vi samo v vašem mandatu zadolžili slehernega Slovenca med 4 in 5 tisoč evrov. Spoštovani predsednik Vlade, pokojninske reforme ni zahtevala opozicija ampak ljudje. Pokojninska reforma ne bo kratkoročno reševala problem deficita in javnega dolga, ker ne bo ustvarila nobenega novega delovnega mesta, ne bo ustvarila 50 tisoč novih delovnih mest ali česa podobnega. Spoštovani, predsednik Vlade, opozicija vam je na začetku mandata, zavedajoč se težavnosti položaja krize, predlagala partnerstvo 2 plus 10, dva za čas krize in 10 za reforme. Mi smo vam dali, na mizi imate še danes predlog, preberite ga, odgovorite končno nanj. In spoštovani predsednik, le vitalno gospodarstvo in varčevanje lahko potegneta voz te države iz situacije, v kakršni je. Katere konkretne ukrepe za spodbujanje gospodarske aktivnosti oziroma za dvig konkurenčnosti, ne bom, to so retorična vprašanja, kajti le vitalno gospodarstvo lahko reši nakopičene težave v tej družbi. In poglejmo, kaj se dogaja v Sloveniji. Nemška podjetja opozarjajo, da je Slovenija zaradi neprijaznega poslovnega okolja samo v enem letu izgubila med 1200 in 1500 delovnih mest. Podjetje Secop se je preselilo drugam, kjer so boljši pogoji, da vam ne ponavljam neštetokrat drastičen padec konkurenčnosti Slovenije. Če ne boste posegali po ukrepih za spodbujanje gospodarske aktivnosti, ne bomo pripeljali tega voza te države iz krize. In zato je treba spodbujati tudi investicije. In vi, ko pravite, da so investicije povezane s proračunom. Nekatere ne! Na primer, zakaj stoji 150- milijonska investicija, odlagališče jedrskih odpadkov, lokacija je sprejeta, denar je v skladu za razgradnjo, ne tangira nobenega proračuna, lahko bi 150 milijonov vredna investicija potekala v tej državi, reševala gospodarstvo in reševala naš problem Pa ga ne rešuje, ker stoji. Podobno je z gradnjo drugih pomembnih projektov, ki skoraj niso povezani s proračunom. Spoštovani predsednik Vlade, neoperativnost te vlade skrbi državljane, skrbi opozicijo tudi zaradi tega, ker bo lahko imela kdaj priložnost poprijeti. In začnite prosim vladati ali pa prosim odstopite. O teh odgovorih, ki jih ni bilo, spoštovani predsednik Državnega zbora, predlagam, da se opravi razprava v okviru plenarne seje.
Hvala lepa. O predlogu poslanca mag. Andreja Vizjaka, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v sredo, 20. aprila 2011, v okviru glasovanj. Preden gremo naprej, bi rad zaprosil vse tiste, ki dajejo postopkovne predloge, da ne polemizirajo več s tistim, ki odgovarja, ker on ne more več odgovarjati, ampak naj preprosto obrazložijo svoj postopkovni predlog. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo postavil Jakob Presečnik iz Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod predsednik Vlade, spoštovane ministrice, spoštovani ministri, spoštovani kolegice in kolegi in vsi ostali prisotni! Spoštovani gospod predsednik Vlade, v Sloveniji se soočamo s krizo, katere vzrok in posledice so mnogo širši kot bi to lahko izhajalo zgolj iz dejstva svetovne gospodarsko-finančne krize. V Sloveniji se soočamo tudi z vseobsegajočo in več kot očitno krizo moralno-etičnih vrednot. In če se želimo lotiti reševanja problema, velja upoštevati staro pravilo, ki pravi, da je treba najprej pomesti pred svojim pragom. Žal lahko ugotovimo, da slovenska politika in vodilni funkcionarji slovenske države in državnega aparata dajejo tej problematiki slabo popotnico. Pa začnimo, če hočete, tu pri nas v Državnem zboru. Takoj lahko ugotovimo, da izvoljeni predstavniki ljudstva ne spoštujemo niti lastnih predhodnih odločitev niti do največje avtoritete varstva zakonitosti in pravne države, v mislih imam Ustavno sodišče Republike Slovenije. Naj nadaljujem do vaše ministrske ekipe in po našem mnenju vašega neustreznega odziva ali neodziva na zelo jasne in očitne konflikte interesov, ki se vedno znova in znova pojavljajo v zvezi z nekaterimi od članov te ekipe. Nadalje. Primer, direktor podjetja v državni lasti sklepa posle s podjetjem, ki je v njegovi zasebni lasti. V tem ne vidite ničesar spornega. Še več, ta ista oseba uživa zaupanje vlade in še naprej izvršuje funkcijo vodenja nadzora ene največjih slovenskih bank v državni lasti. Spoštovani gospod predsednik Vlade, zanima me: Kdaj in kako boste z zgledom in ravnanjem tlakovali pot nazaj k takšnemu stanju slovenske države, družbe in njega duha, da bodo država in njene inštitucije zopet deležne zaupanja in spoštovanja državljank in državljanov Republike Slovenije in bodo pravna država ter moralno etične vrednote zopet postale vodilo naše skupne prihodnosti? Hvala lepa.
Predsednik Vlade gospod Borut Pahor, prosim.
Mislim, da se o eni stvari midva – in verjetno velika večina tukaj navzočih – strinjava. Ne nazadnje tudi ko gre za odnos ljudi do prepotrebnih reform. Ljudi nisem nikoli podcenjeval, in jih tudi sedaj ne, takrat ko se z menoj strinjajo ali ko se ne – kot predsednikom Vlade. Zakaj to pravim? Mislim, da ljudje razumejo potrebo po reformah. Mislim, da razumejo potrebo po določenih spremembah države, ki je v 20 letih pridelala veliko uspešnih zgodb, pa tudi nekaj nasedlih, in da je treba te sanirati s spremembami. Seveda pa so občutljivi, če menijo, da politika predlaga spremembe, in to s premajhno občutljivostjo za občutek krivice. In če politika ne bo znala najprej in predvsem z mano, z mojimi kolegicami in kolegi, ne nazadnje tudi z vami, kot ste umestno rekli, pokazati, da razumemo, da je pravzaprav pravičnost, kakorkoli že je ta pojem abstrakten, pravzaprav ena fundamentalna vrednota ene demokratično odprte družbe, do takrat bo vsaka še tako prepoznavna in prepotrebna sprememba naletela na neko nezaupanje pri ljudeh, ker bodo rekli, ali je res motivirana s cilji, ki jih javno govorijo, ali pa ima neke pristranske učinke v korist neke privilegirane skupine ljudi. Dokler si ne bomo v tem smislu zaupali, da ta vlada in ne nazadnje tudi ta visoki zbor, ne vedno uspešno, ampak vedno v dobri veri, dela za skupno dobro naših ljudi, dokler ta občutek za pravičnost, kot njeno fundamentalno vrednoto, ki jo absolutno ustrezno omenjate, ne bo navzoč v naši javnosti, do takrat bo v slovenski javnosti prisoten krč, ki ni povezan samo z eno ali drugo konkretno politično odločitvijo – ne našo, ne vašo, ampak z nekim stanjem nezaupanja, ali se dejansko celotno politično življenje z vsem giblje v smer ene bolj pravične družbe, ali se giblje v smer ene bolj nepravične družbe, v kateri nekdo privilegirano preživi te dramatične spremembe v svetu, ne samo pri nas, in nekdo seveda s temi spremembami samo izgubi. Zato se zavedam, da je delovanje pravne države izjemnega pomena. Temu, spoštovani gospod poslanec, namenjamo izredno pozornost. Kar se mene tiče, v mojem kabinetu smo vseskozi sproti in takoj reagirali na opozorila in predloge Računskega sodišča in protikorupcijske komisije, smo ustrezno ravnali in bomo tudi v prihodnje. Ne nazadnje je to, in na to sem ponosen, v pismu potrdil tudi predsednik protikorupcijske komisije. Ne morem se kar tako strinjati z oceno, da preiskovalni organi, organi pregona ne delujejo. Poglejmo, v letu 2010 so enote policije obravnavale in zaključile s kazensko ovadbo 71 kaznivih dejanj tipične korupcijske kriminalitete. Poleg tega je bilo obravnavanih 14 kaznivih dejanj z elementi korupcije. Na pristojna državna tožilstva je bilo podanih 7 kazenskih ovadb za kaznivo dejanje nedovoljeno sprejemanje daril, 5 za kaznivo dejanje nedovoljeno dajanje daril, 26 za kaznivo dejanje jemanja podkupnine, 22 za kaznivo dejanje sprejemanja koristi, 3 za kaznivo dejanje dajanje daril za nezakonito posredovanje. Policija je obravnavala še 21 korupcijskih zadev in 23 zadev sumov kaznivih dejanj z elementom korupcije. Na področju gospodarske kriminalitete se je v letu 2010 obseg obravnavane in s kazensko ovadbo zaključene gospodarske kriminalitete povečal za 41 %. Poleg zaostrenih gospodarskih razmer na ta porast močno in zagotovo vpliva povečana aktivnost na področju odkrivanja in preiskovanja gospodarske kriminalitete. Ustanovili smo Nacionalni preiskovalni urad, okrepili smo torej organe pregona. Dostikrat mi ljudje rečejo, zakaj ne zaprete tri, štiri ljudi, da bomo nekako potolaženi v tem, da tisti, ki je nepošteno prišel do neopravičenega bogastva, je s tem tudi kaznovan. To ni naloga države, Vlade. Naloga Vlade je, da opravi to, kar je v luči njene pristojnosti, in to tudi delamo. Naloga sodišča je, da potem prepozna naše predloge za primerne in ovadbe potrdi ali pa jih ovrže. To je pravna država. Moramo zdržati ta konflikt pričakovanja ljudi s primernim ravnanjem v okviru pravne države.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora gospod Presečnik? Prosim.
Hvala lepa za odgovor, gospod predsednik! Zagotovo se strinjam z vami, da dokler politiki in pa organi pregona ne bodo nič storili z najhujšimi kršitvami, toliko časa ljudje seveda ne bodo za reforme. Tega se moramo zavedati pri vseh teh silnih referendumih, ki so in ki bodo pri nas. Takrat se ljudje zagotovo ne sprašujejo o tem, ali je nek zakon, ki ga je Državni zbor sprejel, dober ali ne, ali prinaša pozitivne učinke ali ne, takrat so kritike na vse ostalo. To vemo iz zadnjih obdobjih, pa tudi že iz prejšnjih. Na primer, pa bom spet malo s prstom pokazal na našo hišo, menda je nekje zakon o odvzemu nezakonito pridobljenega premoženja ali pa pridobljenega premoženja tistih, ki so osumljeni raznih nepravnih dejanj pri svojem delovanju, svojem poslovanju, pa smo nekje založili ta zakon. Jaz ne vem točno, kje je pa kdaj ga bo Državni zbor obravnaval. Naprej, mislim, da sem ga prej izpustil, pa ga imam tudi v tekstu, ki sem vam ga posredoval, ko sem nakazal najaktualnejši primer, ko visok funkcionar državne uprave, ko se znajde v zelo jasnem konfliktu interesov, pa celo vmes popljuva organe, ki so za to postavljeni v Republiki Sloveniji, pa za enkrat še ni praktično nobenega odziva s strani tistih, ki bi se morali na tak način delovanja in obnašanja odzvati. V tem vidim velik problem in v tem vidim dejanje, ki bi ga bilo treba prioritetno reševati. Hvala lepa.
Prosim, gospod predsednik.
Poglejte, malo prej sem povedal, da kolikor to zadeva moj kabinet in ocene pristojnih organov pregona, vključno s protikorupcijsko komisijo, po njihovem, ne po našem mnenju, delujemo zgledno. Ko je protikorupcijska komisija sprejela priporočilo, da se mojega državnega sekretarja z enega predmeta njegovih nalog razreši začasno, sem to priporočilo sprejel in ga skupaj z ministrico za lokalno samoupravo s tega mesta tudi razrešil. Mislim pa, da niste referirali nanj ali pač. Če ste referirali na gospoda Brezovarja, potem sem se ravnokar obrnil do pristojnega ministra, ki mi je dejal, da bo do srede imel na mizi vse papirje, s katerimi bo lahko, kolikor pač lahko minister to stori, ocenil upravičenost pričakovanj in v skladu s tem reagiral. O tem sva se že pogovarjala. Glede teh stvari svojim ministrom nikoli ne dajem navodil. So odgovorni za svoje odločitve pri teh stvareh, tudi recimo ministrica za lokalno samoupravo in regionalno politiko ni imela nobenih drugih navodil – razen mojega pričakovanja, da vse kar meni, da je bilo nepravilno ali nezakonito, primerno uredi ona ali organi pregona, in da se hkrati posveti nalogam za njeno prihodnje delo, to je črpanju sredstev in pripravam na finančno perspektivo. Kaj vam hočem reči? Da brez tega, da bi dajal kakršnakoli navodila ministrom ali ministricam glede sankcioniranja visokih uradnikov, ki so prepoznani, tako ali drugače, s sumom nekega nevestnega, celo nezakonitega ravnanja, pričakujem od njih, ker je tako vzdušje tudi v Vladi, da bodo primerno ravnali, tako kot tudi sam. Zato vam pravim, da poskušamo po svojih najboljših močeh z lastnim zgledom pokazati, da nismo imuni na delovanje pravne države. In zdaj še ta očitek, ki je tudi nekako iz klopi prišel, ker se mi zdi, da sem prej rekel nekaj, kar nekako visi v zraku, pa nihče noče reči. Dejansko mi ljudje velikokrat rečejo, verjetno tako kot vam, zakaj ne bi zaprli tri ali štiri ljudi, za katere javnost domneva, da so nekaznovano in protizakonito prišli do svojega premoženja, pa bo nekaj več zadoščenja v javnosti in več posluha za vaše spremembe. Jaz tega ne morem storiti. Jaz vem, da bi to verjetno olajšalo neko atmosfero v javnosti, vendar pa se moram zavedati kje so moje pristojnosti, tiste izrabiti do zadnjega trenutka, do zadnje pristojnosti, vse drugo pa moram prepustiti sodišču, če nočem tvegati, da bi zaradi popularnosti tvegal pravno državo.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo postavil Franco Juri iz Poslanske skupine Zares. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani ministri in ministrice! Nedavni izid referenduma o zakonu o malem delu je razkril tudi plat naših skupnih prizadevanj za reforme, ki so nedvomno potrebne in ki naj bi pomagale tej državi se izvleči iz krize s finančno konsolidacijo, plat, ki je nismo želeli videti ali razumeti. To je, da tako pomembne reforme, ki so sicer nujne, potrebujejo vsaj zadostno kritično maso družbene podpore ter širšo podporo socialnih partnerjev. Spoznali pa smo, da te kritične mase in te podpore žal ni. Pa ne bom na tem mestu razglabljal, čemu lahko pripisujemo to skrb zbujajoče dejstvo. Politika, ki se odziva odgovorno je dolžna razumeti tudi vzroke pomanjkanja širše podpore projektom, ki so sicer ključni za vse državljane ter se posledično ravnati na način, ki bo to podporo zagotovil. Temu lahko pravimo učinkovit socialni dialog in učinkovit socialni dogovor. Namesto tega pa vse kaže, da nas v naslednjih tednih čaka nov val referendumov, eden nedvomno ljudski, s pečatom sindikatov, druga dva pa izsiljena s strani parlamentarne opozicije s podpisi 30 poslancev. Mene, gospod predsednik, zanima zlasti odnos, ki ga kot koalicija, kot levosredinska koalicija uspemo vzpostaviti do sindikatov in civilne družbe. Na novinarski konferenci po seji Vlade 14. aprila ste sindikate pozvali naj še enkrat premislijo o svoji odločitvi glede vložitve podpisov za razpis referenduma o Zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju in da obstaja majhno upanje, da do referenduma ne bo prišlo. Jaz seveda se temu pozivu pridružujem, vendar stvarnost je nekoliko bolj zapletena. Glede na to, da je rok za zbiranje podpisov potekel in da imajo sindikati na voljo še štiri dni za vložitev zahteve, torej do 22. aprila, pri čemer so napovedali, da bodo zahtevo najbrž vložili 21., me zanima: Kako ocenjujete možnosti, da bo prišlo do premisleka in referenduma o pokojninskem zakonu ne bo? Kaj lahko pri tem stori Vlada? Če bi se slednje zgodilo in do pokojninskega referenduma ne bi prišlo, bi bila to zmaga za vse. Domnevam, da sta za takšno zmago potrebna vsaj dva. Ker danes tukaj ni sindikatov, vprašanje naslavljam na vas.
Hvala. Prosim, predsednik Vlade gospod Borut Pahor.
Danes me je državni sekretar za socialni dialog zjutraj obvestil, da smo imeli v tej luči skoraj 100 sestankov. To ni malo, že po kvantiteti, kaj šele po času, ki sem ga tudi sam, kot predsednik vlade [[neobičajno za predsednike vlade]] , in to brez slabe vesti, ker sem to storil, porabil za dialog s sindikati o potrebnosti reform, zlasti pokojninske. Da bi res do konca izčrpal možnosti za ugotovitev, ali ni mogoče priti do sprejemljivih kompromisov za vse – ker tukaj niso samo sindikat in vlada, tukaj so še delodajalciv okviru Ekonomsko-socialnega sveta – sem tri mesece, vsak mesec vsaj enkrat, vodil tako imenovani socialni dialog na vrhu. Po tem, ko je vlada končala s tekstom pokojninske reforme, je na pobudo sindikatov za tri mesece podaljšala dialog, da bi ugotovila, ali lahko pridemo do sprejemljivih rešitev, ki bodo vzdržne z vidika javnih financ, stabilnosti pokojninske blagajne, zvišanja oziroma vsaj ohranitve sedanjih pokojnin in drugih parametrov, ki so potrebni za uspešno reformo. Do tega zbližanja v treh mesecih ni prišlo. Na eni strani, spoštovane gospe in gospodje, od te vlade upravičeno pričakujete, da reagira, kolikor je mogoče hitro in učinkovito. Po drugi strani pa jo, ko pride do odločnih odločitev, kritizirate, če te niso usklajene s socialnimi partnerji. Mislim, da je treba reči bobu bob. Vlada je poskušala mnoge stvari uskladiti s socialnimi partnerji in mnoge je tudi uskladila, nekaterih pa ne. In takrat se je znašla pred odločitvijo: ali zaradi tega, ker ni bil dosežen kompromis, z reformami ali drugimi politikami ne bo nadaljevala, ali pa bo zaradi presoje, da je to nujno za naš razvoj, vseeno z njimi šla naprej. In se je praviloma odločila, da bo šla z njimi naprej. Pokojninska reforma, gospe in gospodje, je zapisana v eni od šestih točk pakta za konkurenčnost oziroma za evro. Države, ki še niso šle skozi reformo, gredo zdaj ali pa bodo šle v kratkem. Če kdorkoli v tem visokem domu misli, da si lahko obeta karkoli dobrega v političnem, gospodarskem, socialnem ali drugem smislu od padca te pokojninske reforme, se zelo moti. Najprej mora povedati, kaj je alternativa, potem mora povedati, kaj bo v tem vmesnem času. V tem vmesnem času bodo ostri varčevalni ukrepi, ki jih morda ne bo narekovala ta vlada, ampak jih bo narekoval Bruselj. Ti ukrepi bodo surovi do amena! Tega, kar danes preživlja Dublin, kar danes preživljajo Atene, kar danes preživlja Lizbona, tega ne privoščim našim ljudem. Mi imamo še vedno vlado, ki učinkovito deluje. Ni nobenih potreb po razmišljanju o njenem odstopu. Imamo dovolj veliko politično večino, da smo sposobni v tej hiši sprejemati vse, tudi najbolj delikatne politične odločitve. Pokojninsko reformo je Državni zbor sprejel s kvalificirano večino. Ni potreben referendum. Toda, če se sindikati odločijo zanj, potem je to storjeno pod ustavnimi pogoji, je treba to odločitev spoštovati in se bo treba za uspeh pokojninske reforme boriti na referendumu. Tokrat izjemoma, to bom rekel tudi gospodu poslancu Presečniku, ugotavljajoč, da ljudje ne odločajo na referendumih samo o predmetu, ampak odločajo o vsem, ne nazadnje pokažejo neko razpoloženje, bi tokrat izjemoma rekel: če lahko apeliram na naše ljudi, kolikor je ostalo avtoritete in zaupanja vame in v to vlado, ko boste, če boste, če bodo tako odločili sindikati, odločali o pokojninski reformi, se zavedajte, da tokrat za razliko od marsikaterega drugega zakona, ki je predmet referenduma, ne odločate samo o nekem zakonu, ampak dejansko odločate o položaju te države, o položaju naših ljudi danes in jutrišnje generacije, o bonitetni oceni, ki jo bo imela naša država, o dostopnosti do tujih virov financiranja, o ceni teh virov financiranja. Odločamo o naši lastni sposobnosti, da se sami izvlečemo iz krize. Če ne, nam bodo drugi narekovali pogoje in ti bodo nesprejemljivi in surovi.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Besedo ima Franco Juri.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Predsednik Pahor, jaz se vam zahvaljujem za ta odkrit in odločen odgovor. Upam, da so ga slišali tudi predstavniki sindikatov, kajti gre za pomembno vprašanje, ki ga očitno ne moremo rešiti, in to se je izkazalo z referendumi, samo v Državnem zboru. Vprašanje zadeva vse državljane. Nemčija in Francija sta že sprejeli to pomembno reformo, Španija je na poti, se je dogovorila s sindikati, in to bi bil tudi optimalen scenarij za nas. Ampak žal ni še tako in zato jaz ostajam realistično skeptičen, pa se sprašujem, če dovolite, zdaj malo karikirano: Čemu vztrajate, čemu se ne ustavite in prepustite ta vroč kostanj naslednji vladi, ki si očitano obeta veliko socialno podporo, in - dajte me razumeti, malo ironično, – bi videli, kako bi naslednja oblast izpeljala ta projekt? Žal se bojim, da je malo manevrskega prostora, v teh treh dneh vsi pričakujemo čudež, jaz bi tudi pozval prijatelje in tovariše sindikaliste k premisleku in dejansko k sinergičnemu delovanju, ampak se zavedam, da skoraj smo obsojeni na ta referendum. Sprašujem se, kaj se bo zgodilo, če ta reforma ne bo sprejeta. Mi si grških ali portugalskih ali irskih scenarijev ne želimo. Ampak vprašanje je legitimno in zato sem ga postavil tudi na glas.
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade.
Mene redko slišite govoriti o morali. Tokrat bom naredil izjemno. In se bom vprašal, ali je moralno, da nekdo na tako odgovornem položaju, v tako usodnem trenutku za Vlado in za ljudi, ki jih vodi, sprejema odločitve, ki so proti njegovi vesti. Ni, ni moralno. Vest mi nalaga in tako sem prisegel pred tem visokim zborom, da bom storil vse tisto, kar mislim, da je v korist naših ljudi. Naj ljudje še tako ostro presojajo mene in moje ravnanje, morajo vedeti naslednje. Svet se je znašel na robu neke nestabilnosti, ki ji ne vidimo ta hip konca. Leto 2011 je bolj nepredvidljivo, kot je bilo leto 2009, ko je svet potonil v prvo recesijo. Mi ne vemo, kaj se bo zgodilo, ne samo v gospodarskem, ampak tudi političnem in celo varnostnem smislu. Mi ne moremo vplivati na to, kako se bo svet vrtel, lahko pa vplivamo na to, kako se bomo mi znotraj njega. Pokojninska reforma, in to letos in to zdaj, je bistvenega pomena za sporočilo o naši reformni sposobnosti, reformni sposobnosti te vlade, tega državnega zbora in te države. Če bi finančni in drugi subjekti v mednarodni skupnosti, ki je tako ali tako ranljiva, in tega ne pravim jaz, ampak predsednik Svetovne banke in vsi drugi, ocenila, da te reformne kapacitete Slovenija nima, bo Slovenija postopoma, a zanesljivo šla na rob držav, ki so v centru zaenkrat tistih, ki vendarle svojo lastno voljo in po svoji lastni volji izvajajo reforme za okrevanje v gospodarstvu. Res je, kolega poslanec iz opozicije ima prav, okrevamo počasneje, kot smo si želeli. Ampak okrevamo počasneje tudi zato, ker naši ljudje plačujejo manjšo socialno težo za krizo, v kateri smo. Ali je to zame sprejemljivo? Je. Je nujno, ker smo premajhna skupnost. Mi nismo Nemčija, mi nismo ZDA, mi smo Slovenija, od naše socialne povezanosti je odvisna tudi naša nacionalna identiteta. Mi moramo zdržati to breme krize tako, da nobena skupina, nobena generacija ne bo deprivilegerina. Zato smo investirali veliko v socialno povezanost. Zdaj pa moramo tudi v konkurenčnost. Zdaj je pravi čas. To je moralna odločitev, ne samo politična, gospod Juri, spoštovani gospod poslanec. Moja ves kot predsednika Vlade mi nalaga, da storim vse za uspeh tega referenduma. In tudi bom.
Hvala lepa. Želel bi vas še obvestiti, da sem z Vlade pravkar prejel sporočilo, ,da Duša Trobec Bučan, ministrica, Služba Vlade Republike Slovenije za lokalno samoupravo in regionalno politiko, ne bo prisotna pri 1. točki. Poslanec sicer vseeno lahko postavi poslansko vprašanje, če to želi, sam se bo odločil. Zdaj prehajamo na odgovore na poslanska vprašanja, postavljena na 26. seji zbora. Minister za šolstvo in šport dr. Igor Lukšič bo najprej odgovoril na vprašanje Milenka Ziherla v zvezi s problematiko učbenikov v slovenskih šolah. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, predsednik Vlade, kolegi, kolegice ministrice, ministri, poslanke, poslanci! Gre za vprašanje, kdaj bo uresničena obljuba o brezplačnih učbenikih v šolah. Tega kot minister nikoli nisem obljubljal, kar sem povedal že tudi na prvem zaslišanju, ko je eden od opozicijskih poslancev, gospod Zorn, postavil to vprašanje. Takrat sem mu rekel tako: "Moram reči, da temu nisem najbolj naklonjen in tudi na osnovi lastnih izkušenj vem, da otroci ne rabijo učbenikov za trajno last, ampak to bo gotovo še odprto vprašanje, o katerem bomo še vodili razpravo." In kot vidimo, o tem še vodimo razpravo. Ministrstvo za šolstvo in šport je v lanskem letu pripravilo spremembo Pravilnika o upravljanju učbeniških skladov, s katerim je določilo, da šole v učbeniških skladih lahko zamenjajo le uničene, dotrajane in odkupljene učbenike. S tem smo spremenili prakso, ko so nekatere šole po določenem postopku menjavale učbenike tudi veliko prej. Zlasti je bilo tragično, da so menjavale tiste, ki so bili še uporabni. Zdaj ne morejo v sklad vnašati novih naslovov učbenikov, če so tisti, ki jih uporabljajo, še potrjeni s strani strokovnega sveta. Sprememba pravilnika je prinesla še eno pomembno novost. Uvedla je soglasje Sveta staršev k skupni nabavni ceni delovnih zvezkov in tudi drugih učnih gradiv za posamezen razred. S tem smo omejili apetite založnikov, ki so kar naprej prinašali pred učitelje nove delovne zvezke in uveljavljali neko potrebo po tem, da se število delovnih zvezkov v šolah veča. Nadalje. V lanskem letu smo ustanovili delovno skupino za učbenike, v kateri so bili predstavniki vseh pomembnejših založb, ki izdajajo učbenike, in predstavniki ministrstva. V enem letu smo izčistili dva različna modela, in sicer prvi, ki ga predlagajo založniki, da bi učbeniki bili postavljeni na klop, se pravi komplet učbenikov, ki ga dobi otrok na dom in bi stal 22 milijonov evrov. Sedanji model učbeniških skladov stane 2,7 milijona evrov. Torej razlika je skoraj 1:10. Situacija je naslednja: se pravi, ostajamo pri učbeniških skladih, ki nas stanejo 2,7 milijona evrov, in nikakor ne bomo šli na model kompleta učbenikov za vsakega učenca, ki bi stal 22 milijonov evrov. Hvala.
Hvala lepa. Minister dr. Igor Lukšič bo odgovoril tudi na poslansko vprašanje Danijela Krivca v zvezi s pridobivanjem licenc. Prosim, gospod minister.
Hvala za besedo še enkrat. Gre za vprašanje, kdaj bo Ministrstvo za šolstvo in šport v sodelovanju z Olimpijskim komitejem Slovenije uredilo področje licenciranja. Izdajanje licenc je urejeno z 31. členom Zakona o športu, kjer za opravljanje strokovnega dela v športu Olimpijski komite Slovenije opravlja licenciranje. Kriteriji za izdajanje licenc so določeni v Pravilniku o licenciranju strokovnih delavcev v športu, ki ga je v skladu z zakonom sprejel izvršni odbor Olimpijskega komiteja. Licence se izdajajo za vse tiste programe športa, ki jih je potrdil strokovni svet Republike Slovenije za šport. Izdajanje licenc za opravljanje strokovnega dela v športu je v Zakonu o športu ustrezno urejeno in zakona za ureditev tega vprašanja ni treba spreminjati. Izdajanje licenc v skladu z Zakonom o spodbujanju razvoja turizma, to je drugi zakon, ki ureja druge licence, je urejeno tudi za oblikovanje gibalnih aktivnosti, ki v skladu s športno zakonodajo ne sodijo na področje športa in za katere niso sprejeti programi usposabljanja ter posledično niso predmet licenciranja v športu. Ministrstvo za šolstvo in šport je v skladu z Zakonom o športu in pristojnostmi, ki jih zakon daje Olimpijskemu komiteju Slovenije, področje licenciranja za opravljanje strokovnega dela v športu že uredilo, zato nadaljnja ureditev na tem področju ni več potrebna. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora gospod Krivec? Prosim.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovana ministrica, spoštovana ministra, kolegice in kolegi! Pozorno sem poslušal vaš odgovor, spoštovani minister, vendar nisem najbolj zadovoljen z vašim odgovorom. Ne glede na to, da gre za problem, ki zadeva manjše število gospodarskih subjektov, je pa za tiste zelo pomemben. In treba je vedeti, da ima večina teh gospodarskih subjektov v rokah že drugostopenjske odločbe s strani inšpektorata, ki jim prepoveduje opravljanje dejavnosti. Gre za opravljanje dejavnosti adrenalinskih športov, predvsem govorimo o kanjoningu, o raftingu in govorimo še o nekaterih drugih zadevah, ki jih Zakon o športu in Olimpijski komite nimata urejenih v svojih dokumentih. In to se ugotavlja tudi na skupnih sestankih Ministrstva za šolstvo, Ministrstva za gospodarstvo in tržne inšpekcije, kjer je bilo jasno ugotovljeno že v lanskem letu, to sledi iz zapisnikov, da je treba na tem področju to urediti. Če se to ne uredi, Olimpijski komite ne more izdajati licenc, ker ne obstajajo za ta področja, to pa pomeni, da gospodarski subjekti v Republiki Sloveniji ne morejo opravljati svoje dejavnosti, ker jim jo tržna inšpekcija prepoveduje. Se pravi, da bi moralo Ministrstvo za šolstvo in šport na osnovi teh zakonskih podlag in uredb napisati oziroma dati navodilo inšpekcijskim službam s svojega področja in do trenutka, ko se to ne uredi na primeren način, izločiti iz izvajanja posamezne skupine teh licenc. Če v Sloveniji določen gospodarski subjekt ali posameznik take licence ne more opraviti, ker ne obstaja program, na katerega bi se po vseh pravilih prijavil in s tem dobil možnost opravljanja, to tudi v smislu inšpekcijske nadzora ni treba oziroma ne bi smeli izvajati in s tem onemogočiti gospodarsko dejavnost.
Minister, želite še kaj dopolniti?
Jaz bi samo ponovil. Obstaja namreč Zakon o športu, v skladu s katerim so urejene licence, ki jih podeljuje OKS, in obstaja še Zakon o spodbujanju razvoja turizma, kjer obstajajo neke gibalne aktivnosti, o katerih je gospod poslanec govoril, ampak to ni šport, zato licenc za te dejavnosti ne more podeljevati OKS. To je gotovo problem in mi bomo pogledali, kaj lahko tukaj naredimo, ampak nikakor pa ni to vezano na šport in na licenciranje v športu. Hvala.
Hvala. Imate postopkovni predlog? Gospod Krivec, prosim.
Ja, seveda imam postopkovni predlog, da se v skladu s poslovnikom o odgovoru ministra opravi razprava. Bi pa ministra opozoril, da je bil sestanek na Tržnem inšpektoratu 4. 6. 2010, kjer so ravno ta dejstva, na katera je na koncu minister opozoril, bila izpostavljena in je bilo rečeno, da Ministrstvo za šolstvo in šport v sodelovanju z Olimpijskim komitejem Slovenije uredi tudi področje licenciranja, kot to izhaja iz določb veljavnega Zakona o športu. Se pravi, da je bil problem evidentiran lansko leto junija, vmes je bilo kar nekaj sestankov Ministrstva za šolstvo in šport in Ministrstva za gospodarstvo, vendar na koncu ni prišlo do rešitve, zato predlagam, da se o tem opravi razprava in ta problem tudi skozi to pobudo razreši.
Hvala. O predlogu poslanca Danijela Krivca, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za šolstvo dr. Igorja Lukšiča na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v sredo, 20. aprila 2011, v okviru glasovanj. Ministrica za kulturo Majda Širca bo odgovorila na vprašanje mag. Majde Potrata v zvezi z zaščito otrok in mladostnikov v medijih.
Hvala lepa. Poslanka Majda Potrata je postavila poslansko vprašanje, očitno sproženo na otroškem parlamentu, kjer je bila v teh prostorih zelo zanimiva in zrela diskusija na vprašanje medijev in vpliva družbe na medije in medijev. Vprašanje je osredotočeno na dejstvo, ali sedaj veljavna zakonodaja, to se pravi Zakon o medijih, dovolj dobro ščiti otroke in mladoletnike oziroma ali so v medijski zakon ustrezno prenesene evropske direktive, to se pravi v zakon, ki je tik pred tem, da ga Vlada potrdi, ker je dokončal te dni medresorsko usklajevanje. Če pogledamo sedaj veljavni zakon, Zakon o medijih, dopolnjen leta 2006, moramo reči, da zakon namenja kar precejšnjo skrb zaščiti otrok in mladoletnikov predvsem pred medijskimi vsebinami, ki bi lahko resno škodovale njihovemu duševnemu in moralnemu razvoju. Govori o načinu zaščite, govori o orodjih zaščite in tako naprej. Ampak z novimi tehnološkimi platformami za razširjanje televizijskih programov in televizijskih podobnih storitev, to se pravi video na zahtevo, so se pojavile v svetu nove zahteve. Tako so se pokazale potrebe po spremembi obstoječe zakonodaje in tudi evropskih, bom rekla temu, navodil v tej smeri. In direktiva Sveta in Evropskega parlamenta o avdiovizualnih medijskih storitvah, ki je bila že sprejeta in ki jo bomo kmalu implementirali v zakonu o medijih tudi sami, predvideva ogromno nekih dodatnih zaščit, ki smo jih v tekst tudi sami vnesli. Med medresorskim usklajevanjem sedaj so bile naše rešitve tako rekoč b.p. – brez pripomb. Ker je bila diskusija tudi o novih oblikah zaščite, ne samo v dolgem medsebojnem strokovnem oblikovanju in sodelovanju, verjamem, da tisti ukrepi, ki jih bo prinašal nov zakon o medijih, bodo ustrezni. Bi jih pa na kratko naštela. Predvsem prinaša številne novosti na področju zaščite otrok in mladoletnikov, s tem da uvaja nov koncept, in sicer govori v veliki meri in zelo pozorno in natančno o zaščiti otrok na področju oglaševanja in oglaševalskih vsebin, katere pretežno ciljno občinstvo so otroci ali v katerih nastopajo otroci. Te oglaševalske vsebine ne smejo vsebovati prizorov nasilja, pornografije ali drugih vsebin, ki bi lahko škodovale njihovemu zdravju ter duševnemu in telesnemu razvoju ali kako drugače negativno vplivale na dovzetnost otrok. Govori tudi o načinu zaščite pred, recimo temu, reklamiranjem hrane, ki ne sme izkoriščati neizkušenost in lahkovernost otrok ali jih spodbujati, da bi zaradi svoje neizkušenosti in lahkovernosti kupovali ali najemali proizvode ali storitve, da bi prepričevali starše ali koga drugega v nakup ali najem proizvodov ali storitev, v bistvu citiram že člene prihajajočega zakona. V veliki meri se dotika tudi izdajateljev medijev, in sicer le-ti morajo na področju avdiovizualnega komercialnega sporočanja, ki spremlja otroške programe ali njegov del o hrani in pijači, ki mora vsebovati hranilne take in take določene snovi, ne bom vse naštevala, zelo precizno in natančno so opredeljene. Hkrati pa v veliki meri tudi preusmerja k raznim pravilom, kodeksom, ki jih imamo v določeni meri že tudi znotraj slovenskih oglaševalskih pravil. Govori tudi o pasivni politiki na področju zaščite, o medijski pismenosti otrok. Številna regulativa na različnih načinih razširjanja ureja različno zaščito, tudi za različne starostne skupine otrok in mladoletnikov, česar recimo aktualni zakon ne pozna. Da ne govorim o različnih pin-kodah oziroma načinih, ki so pač potrebni za to, da ne vdirajo neprimerne vsebine do populacije, ki jih ni, ne vredna, ampak jih ne sme sprejemati ali ni dobro za razvoj otrok.
Hvala lepa. Imate dopolnilno vprašanje? Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani ministrici in minister, kolegice in kolegi! Res, da je bila pobuda 21. nacionalni parlament, ampak gospa ministrica, verjetno se še spomnite polemičnih razprav ob sprejemanju 84. člena veljavnega medijskega zakona, ker gre vendarle za konflikt različnih interesov. In predstavljam si, da ne bo debata ob medijskem zakonu zdaj nič manj polemična, da ne rečem žolčna. Mladi so poleg elektronskih medijev, ki v resnici odpirajo vrsto novih vprašanj, poudarjali tudi vpliv tiskanih medijev na oblikovanje mladostnika. In naj spomnim, da je v varuhovem poročilu za človekove pravice za leto 2009 tudi opozorilo, da dokler medijska zakonodaja ne bo omogočila resnih kazenskih sankcij za takšne kršitve, se bomo z njimi lahko ukvarjali le z vidika kršitev etičnega kodeksa novinarjev Slovenije, ki pa nekaterim urednikom in novinarjem očitno ne pomeni nič. Gre, na to posebej opozarjam, za zelo občutljivo vprašanje, ki ga nekateri odpirajo, tudi vprašanje omejevanja svobode izražanja. Kako bomo našli odgovor na ta zelo zapletena vprašanja, bo pokazala prihodnost, ampak na nekaj bi pa le še rada opozorila. Mladi predvsem opozarjajo na to, da hočejo biti tudi sami ustvarjalci medijskih vsebin. Vprašanje pa je: Ali se tiste medijske vsebine, ki so jim posebej namenjene, tudi znajdejo pri njih, kadar so uporabniki teh medijskih vsebin? Žal ankete kažejo, da ne. Hvala.
Prosim, gospa ministrica.
Sedaj, ko ste bolj precizirali smer in tudi tisto razpravo, ki je bila v tem prostoru znotraj otroškega parlamenta, odpirate dodatno vprašanje. Jaz sem se osredotočila na direktivo in na tisto, kar je Svet Evrope oziroma Evropski parlament potrdil kot nujnost predvsem znotraj elektronskih medijev, ki je prišel tudi z drugačnim ali vse bolj razvitim, drugačnim načinom tehnološkega širjenja, kjer je pa seveda vprašanje zaščite, verjemite, ne samo huda tema doma pri nas, ampak je bila zelo in še zmeraj zelo odprta v evropskih vrstah, da ne govorim, da je pravzaprav tako težka, kot je težka tudi tema na vprašanje zaščite avtorskih pravic. Pravilno ste opozorili, da tukaj vedno lahko nastopi konflikt, konflikt svobode izražanja in njenih mej in na drugi strani omejevanje te svobode in kje je tisti delikatni ali subtilni rez, ko se lahko znotraj pravil, znotraj dikcij to zareže na ta način, da je zaščiten eden in da je prost drugi. Zakonodaja, kar se tiče pornografskih oziroma tistih vsebin, ki smo jih v preteklosti še z avtentično razlago zakona o medijih reševali, menim da ni vprašanje. Vprašanje, koliko daleč in na kakšen način poseči znotraj prostih mrež, to pa je problem. Zato sama nemalokrat usmerjam razmisleke na tako imenovano samoomejevanje, na notranjo kontrolo.Recimo, primer sprejetja etičnega kodeksa Društva novinarjev in povezovanja različnih medijev, predvsem tiskanih medijev, nedavno tega je svetel primer načina, kako bdeti nad neprimernimi vsebinami znotraj, recimo, elektronskih spletnih strani, predvsem tistih, ki so dodatni medij znotraj tiskanih medijev. Tudi že uvedeno spletišče "Spletno oko", ki bdi nad neprimernim, mnogokrat sovražnim ali na meji sovražnega govora, je tak način, kjer gre za obliko, ki se lahko samoregulira ali pa naj bi se. Zato je tu zelo pomembno izobraževanje in širjenje meja medijske pismenosti, govora in tudi oblikovanja samozaščit. Drugače pa so stvari tudi vezane in gredo v smer kazenskega zakonika in inšpekcije, ki bo v prihodnje v močnejših rokah Agencije za pošto in elektronske komunikacije po novem zakonu.
Hvala lepa. Zdaj prehajamo na aktualna vprašanja poslank in poslancev. Ivan Grill bo postavil poslansko vprašanje ministrici za notranje zadeve Katarini Kresal.
Hvala lepa za besedo, spoštovani gospod predsednik. Spoštovani ministrici, minister! Strinjam se z ugotovitvijo, da je prevelika hitrost zelo pogosto glavni razlog za hude prometne nesreče, in prav je, da kot družba delamo na tem, da se skuša voznike ne samo omejevati, predvsem mogoče bolj motivirati ali ozaveščati, da bi se zavedali nevarnosti prevelike hitrosti. Žal se pa ugotavlja, da je ravno delo policije na področju merjenja hitrosti, predvsem pa iskanja kršiteljev očitno velikokrat povezano tudi s pridobivanjem znatnih sredstev v državni proračun. Mislim, da to ni prava pot, ne nazadnje to ne prispeva k temu, da bi se tudi tisti vozniki, ki so pogosto kršitelji, s tem dejansko ujeli in sankcionirali. Velikokrat lahko vidimo, da so policijske zasede, kjer merijo hitrost, na številnih odsekih, kjer so sicer z znaki označene omejitve, velikokrat tudi neracionalne, brez nekih strokovnih podlag, kar je verjetno stvar tudi drugih institucij, ne vašega ministrstva, ki ugotavljajo upravičenost takih omejitev. Še bolj pa preseneča dejstvo, kar tudi sam ugotavljam, glede na to, da se dnevno vozim po avtocesti, da se zelo pogosto postavljajo take zasede tudi na cestninskih postajah. Prav neverjetno je, ko vidimo policista, kako je skrit, dobesedno skrit za tistimi stebri, kjer s pištolo meri hitrost, ni niti avtomobilov, ni ničesar, kot da se sramuje tega. Ampak očitno je tu razlog, da čim več voznikov ujame. Strinjam se s tem, da je treba tam hitrost zmanjšati, ampak na tistih 40 kilometrov, kolikor je predpisana hitrost, pa veliko voznikov niti ne ogroža varnosti, mogoče nevede za kakšen kilometer prekorači, pa se ga potem sankcionira. Še bolj pa me je zbodlo, če seveda to drži, in to vas sprašujem, da ima policija sedaj že baje kupljene radarske postaje, avtomatske, ki jih bo postavila na cestninske postaje. In me zanima: Ali ta informacija drži? Glede na številna merjenja hitrosti na teh cestninskih postajah, me zanima: Ali imate podatek, koliko sredstev se nabere v državni proračun z naslova pobranih kazni na cestninskih postajah oziroma tudi nasploh? Koliko se je v letu 2010 zbralo v državni proračun preko kazni oziroma glob za vse tiste voznike, ki so prekoračili hitrost? Hvala lepa za odgovore.
Hvala lepa. Prosim, gospa ministrica Katarina Kresal.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Ja, vsakdo od nas, tisti, ki se vozimo po cestah, verjetno ima kakšno zgodbo o bližnjem srečanju s policijo ob takšnih in drugačnih dogodkih. No, na podlagi teh vendarle ne gre sklepati, kaj je splošno delovanje policije po celotnem območju Slovenije. Kot ste sami rekli, pomembna je prometna varnost, tega smo se zavedali tudi na Ministrstvu za notranje zadeve. Nobena skrivnost ni, da je to ena izmed glavnih prioritet zadnji dve leti, zato smo tudi zelo okrepili delovanje na tem področju, se povezali predvsem z Ministrstvom za promet in z Ministrstvom za pravosodje – ravno 1. julija stopi v življenje cela vrsta novih zakonov na tem področju, tudi drugačne kazni –, povezali smo se s civilno družbo, z nevladnimi organizacijami in s strokovnjaki. Ta celovita akcija osveščanja o prometni varnosti in tudi reguliranja te varnosti je rodila kar dobre rezultate, v dveh letih kar prepolovitev smrtnih žrtev. To je lep dosežek in mislim, da moramo na tem področju delati naprej. Kot ste sami rekli prej, hitrost je eden od tistih glavnih dejavnikov, ki pripelje tudi do najhujših prometnih nesreč, zato je merjenje hitrosti eden od ukrepov, ki jih opravlja policija. Je pa tako, da ne meri samo na cestnih postajah, na avtocestnih postajah, to je samo en delček aktivnosti, ki jih opravlja policija, so včasih tudi tam, nikakor pa ne večinoma ali ves čas ali pretežni del svojih ukrepov. Namreč, tudi tam se lahko dogajajo nesreče, tudi tam prihaja do prekoračitev hitrosti in glede na novo usmeritev in nov način dela, ki ga ima policija, policija sama presodi, kje so tisti odseki, ki so nevarni, to so po navadi tisti, kjer prihaja večkrat do prometnih nesreč ali kjer so te najhujše ali pa tudi tam, kjer nas ljudje opozorijo, da je problematično. Policija zdaj načrtuje svoje aktivnosti glede na to. Same omejitve seveda niso stvar policije niti Ministrstva za notranje zadeve, omejitve določa Ministrstvo za promet. Pomembno vlogo pri tem bo zdaj imela tudi nova agencija za varnost v cestnem prometu, ki bo presojala, ali so nekje omejitve smiselne ali niso. Jaz vsakemu priporočam, če meni, da so na kakšnih odsekih nesmiselne, da piše ali na Ministrstvo za pravosodje ali na agencijo, če jaz dobim takšna opozorila, jih tudi odstopim njim, ker se mi zdi smiselno, da se jih resno vzame, da se pogleda, življenje se spreminja in tudi nekatere omejitve včasih niso več na mestu tako, tako da se strinjam z vami, ampak če pač tam so, jih policija mora upoštevati in mora ravnati v skladu z njimi. Glede na to, da je promet prioriteta, je policija v svoj plan nabav dala tudi nekaj naprav za merjenje hitrosti, nekaj stacionarnih, nekaj nestacionarnih, vendar vam lahko zagotovim, da niso namenjene postavitvi na avtomobilističnih cestninskih postajah, predvsem gre za nadomeščanje stare izrabljene opreme, pač v skladu s planom nabav, kot ga imamo. Kar se pa tiče statistike. Tukaj je treba vendarle spomniti, ker pogosto slišimo to, da je edini namen izrekanja ukrepov to, da se polni proračun. Glede na to, da te globe ne gredo nazaj v proračun Ministrstva za notranje zadeve ali pa policije same, ni neke osnove želje, da bi policija to nabirala, da bi sebi večala proračun, pa tudi sicer, kot rečeno, usmeritve, ki jih je dala policija, in usmeritve, ki sem jih sama dala policiji, gredo ravno proti temu, torej "ne bodite inkasanti, urejajte promet po pameti in tam, kjer je res nevarno". Z letošnjim letom so že vse policijske uprave prešle na tak način dela. Ker ste pa vprašali po konkretnih številkah, v lanskem letu, v letu 2010, je bilo ugotovljenih 21 tisoč 704 prekrškov. Evidence ne vodimo po odsekih posameznih cest, tako da vam ne morem povedati, kaj od tega je bilo na posameznih cestninskih postajah. Je pa policija izdala plačilne naloge z izrečenimi globami v višini 2 milijona 272 tisoč 800 evrov, za prekrške je izrekla 408 opozoril in za tisoč 586 zadev je izdala obdolžile predloge. Skratka, ni bojazni, da bi šli ti merilniki zgolj na cestninske postaje, tudi ni prioriteta dela biti na cestninskih postajah, se pa včasih policija tam najde zato, ker je tako tudi prav, ker je tudi to del preventive, ker je to del cestne varnosti in tudi tam včasih pride do nesreč. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, gospod Grill.
Hvala lepa. Ljudje dobivajo vtis upravičeno, tudi sam, da velikokrat policija, zdaj ne vem iz kakšnih razlogov, dejansko postavlja te radarske zasede ravno na tistih odsekih, kjer so velikokrat nesmiselno postavljene omejitve, in glejte, tudi na cestninskih postajah. Prejšnja vlada je že takrat sprejela odločitev, da je treba cestninske postaje – mislim, da v letu 2008 – podreti, pa so še danes. Kljub temu, da bi jih morali podreti, zato je tudi naša poslanska skupina vložila zakona, ki narekuje, da se te cestninske postaje odstrani in s se s tem prispeva, da se pač tudi varnost na avtocestnih odsekih s tem poveča. Zdaj pa je to zelo priročen kraj, da se, dobesedno, glejte, policist za tistimi stebrički lahko elegantno skriva in seveda tudi lovi. Strinjam se, da so tudi tam lahko posamezni vozniki, ki znatno prekoračijo hitrost iz objestnosti, ampak takrat, sem prepričan, se takega, verjetno, ne ujame ali pa zelo poredko. Ravno tako tudi na drugih odsekih, kjer so take stroge omejitve, vedno, glejte, bodo verjetno nalovili kakšnega voznika, ki bo prekoračil hitrost pet ali deset kilometrov, tiste, ki pa resnično močno močno kršijo hitrost, se jih pa praviloma ne ujame. Tak podatek ali pa tako informacijo sem dobil tudi enkrat, s strani enega policista, da pač nimajo te sreče, da bi uspeli takrat tiste, ki toliko prekoračijo. Me pa v zvezi s tem vseeno zanima, ta ugotovitev, da s tem policija neposredno dejansko nima več sredstev namenjenih, posredno drži. Ampak se pa steka to v integralni proračun in vi ste tudi en del skupnega tega žaklja, ki ga je pač treba napolniti, in se tudi s tem verjetno velikokrat mogoče tudi namensko spodbuja, da bi se ta denar tudi stekal. In zato bi bilo smiselno in verjamem, da bi bilo tudi koristno, če bi tudi vi kot ministrica dali neko opozorilo ali pa sugestijo policijskim postajam, da tudi oni uporabljajo tisto znano reklo, ki drži, "uporabljajte zdravo kmečko pamet", pa se skušajte tako tudi obnašati [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Prosim, gospa ministrica.
Spoštovani poslanec, saj midva ista govoriva. Namreč, usmeritev ni samo v generalni policijski upravi, ta jo je prenesla dol do zadnjega policista. Vsaj upam, da so vsi poslušali, mogoče kakšen ni slišal, ampak namen je ravno to. Od letošnjega leta dalje vse policijske uprave, v sklopu katerih seveda delajo policijske postaje in posebej prometne policijske postaje, imajo to obvezno navodilo, da morajo delati po zdravi pameti. Ne maramo tega, da skačejo izza grmov, postaj ali pa cestninskih postaj, samo zato, da bi bili inkasanti. To ni želja niti namen, zakaj policijo, še posebej prometno policijo, imamo. Njen namen je ohranjanje življenj ljudi na cestah, ohranjanje varnosti na naših cestah in zato se bomo jasno da borili še naprej. Mogoče se bo našel še kje kakšen policist, ki še ni popolnoma dojel, da je treba zamenjati miselnost, ampak počasi, z vztrajnostjo, z nadzorom nad tem se bo to spremenilo, absolutno. Kar se pa tiče cestninskih postaj, to žal ni v pristojnosti Ministrstva za notranje zadeve, jih niti ne postavljamo, niti ne rušimo. Se sama strinjam, da verjetno ni nekega velikega razloga, zakaj so še tam, ampak kot rečeno, če bi bilo v moji pristojnosti, bi ukrepala, tako pa mogoče vprašati kakšnega drugega ministra, kaj se bo s tem zgodilo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Imate postopkovni predlog? Prosim, gospod Grill.
Hvala lepa. Glejte, že oba z ministrico sva ugotovila, da je to pomembno vprašanje, pomembna tema in sem prepričan, da bi bilo smiselno in koristno, da se o tem opravi neka splošna razprava, da se nenazadnje ozavesti tudi tiste, ki nas bodo poslušali, tudi verjetno policiste, nenazadnje tudi tiste ministre ali uradnike, ki so pristojni za to, da bodo ugotovili, kje so omejitve neupravičeno, mogoče tudi z znaki obeležene. V glavnem cela množica razlogov, da se tukaj opravi splošna razprava, zato seveda predlagam, da Državni zbor na eni izmed naslednjih sej na to temo seveda tudi opravi razpravo. Glede na to, da tudi sama ministrica ugotavlja, da bi bilo verjetno smiselno, da se cestninske postaje, kjer pač nimajo smisla, odstranijo, vam lahko zdaj samo povem, da je bilo to vprašanje že postavljeno ministru Vlačiču, ki je našel ali pa so mu pripravili uradniki tisoč razlogov o nesmiselnosti tega, da se cestninske postaje odpravijo. Ampak glejte, mene ljudje, s katerimi se srečujem, velikokrat sprašujejo, pa dajte vi, ki ste v Ljubljani, ki imate možnost odločati, ukrepati, da se cestninske postaje odstranijo, ovirajo promet, predvsem pa ljudje upravičeno dobivajo občutek, da so izključno iz tega razloga, da se tam pač postavlja te zasede in pa seveda potem tudi globe, radarje in vse to, kar je s tem povezano. Prepričan sem, da lahko skozi takšno razpravo, dobimo marsikateri odgovor, predvsem pa sugestijo za institucije. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Ivana Grill, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministrice za notranje zadeve Katarine Kresal na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v sredo, 20. aprila 2011, v okviru glasovanj. Renata Brunskole bo postavila poslansko vprašanje ministrici za kulturo Majdi Širca. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. Spoštovani gospa ministrica, gospodje ministri, kolegice in kolegi! Poslansko vprašanje postavljam ministrici za kulturo gospe Majdi Širca. Od 1. decembra 2010 je televizijsko oddajanje v Sloveniji mogoče le v digitalni obliki, kar poseben problem predstavlja zlasti regionalnim televizijskim programom, ti so do tedaj oddajali neodplačno. Od tedaj pa jim RTV Slovenija za oddajanje preko njihovega multipleksa zaračunava nadomestilo. Na osnovi katerega zakonskega ali podzakonskega akta se zaračunava plačevanje digitalnega prevzemnega oddaja v multipleksu Javnega zavoda RTV Slovenija za regionalne televizijske programe s statusom posebnega pomena, medijem nosilcem medijskih krajin zahod, center in vzhod, to so TV Primorka, TV Novo mesto z regionalnim televizijskim programom Vaš kanal in RTS Maribor? Gre namreč za dvom o upravičenosti tega zaračunavanja. Sklicevanje na 114.a člen pomeni neposredno diskriminacijo teh TV programov v primerjavi z radijskimi programi s statusom posebnega pomena, ki se jim ni bilo treba digitalizirati in za njihovo delovanje še danes velja 112. člen Zakona o medijih, torej neodplačno oddajanje programa. Televizije torej analogno ne morejo več oddajati, ker se je slovenski medijski prostor, kot že omenjeno, 1. decembra 2010 digitaliziral. Zgoraj omenjeni trije regionalni televizijski mediji s televizijskimi programi posebnega pomena so od APEK-a na osnovi razpisa pridobili dovoljenje in posledično tudi obveznost za digitalno oddajanje v teh treh medijskih krajinah. Tako je namreč danes digitalno neformalno, a v praksi na nek način razdeljena Slovenija. Ob vsem tem se poraja tudi dvom v povezavi z obstojem, pravzaprav preživetjem regionalnih televizijskih programov, nosilcev treh slovenskih krajin, kot sem zdaj že nekajkrat omenila. Gre predvsem za to, da ljudje po posameznih območjih Republike Slovenije, ki se poslužujejo v veliki meri obveščenosti potom navedenih regionalnih programov, lahko v primeru, da bo ogrožen obstoj delovanja teh regionalnih televizijskih programov, praktično ne bodo informirani o novicah po posameznih območjih. Zatorej podajam to vprašanje. Hvala.
Prosim, gospa ministrica Majda Širca.
Hvala za vprašanje. Tudi to vprašanje napeljuje k novemu zakonu o medijih, ki sprejema in absorbira, če lahko tako rečem, novo direktivo in se dotika tudi problema, ki ga izpostavljate sami v poslanskem vprašanju in ste ga pravilno povzeli v odnosu do zdaj veljavnega zakona o medijih oziroma do ZDR, to se pravi Zakona o digitalni radiodifuziji, ki pa obveznost operaterjev, da neodplačno razširjajo radijske in televizijske programe posebnega pomena, to določilo je v Zakonu o medijih, pa ni v primeru in ne velja v primeru, ko gre za prizemeljsko digitalno omrežje. In seveda takšna obveznost, da se posameznim programom nepridobitnega značaja daje možnost neodplačnega plačevanja po Zakonu o medijih, ne več, zdaj ureja za operaterje prizemeljskega digitalnega omrežja. Radiotelevizija Slovenija, kot operaterja multipleksa znanega MUX A in tistega, na katerem so vsi radio televizijski programi in kjer gostujejo tudi komercialni programi in kjer naj bi, če bi bil novi zakona o RTV Slovenija sprejet, bil rezerviran za programe regionalnega nepridobitnega značaja in predvsem za tematske programe, kar je zelo pomembno, ki jih seveda zdaj, ker ni bil zakon sprejet, ne more biti in jih ne bo, dokler zakon ne bo spremenjen. Skratka, če govorimo o MUX A v skladu s 114. členom Zakona o medijih, ne zadevajo te določbe o neodplačanem razširjanju televizijskih programov posebnega pomena, kajti ZMed govori zgolj o javni službi, ki pa je lahko tudi tržna služba. Z novim zakonom, ki smo ga, kot danes že enkrat povedano, ravnokar medresorsko uskladili in bo kmalu v Državnem zboru, se to vprašanje v primeru, ko gre za Radiotelevizijo Slovenijo kot operaterja multipleksa, uredijo vprašanja drugače. Vas že sedaj napotim k 107. členu predloga novega zakona o medijih, ki določa, da mora Radiotelevizija Slovenija kot operater multipleksa namenjenega javni radioteleviziji omogočati neodplačno razširjanja televizijskih programov, ki so skladno z zakonom v javnem in kulturnem interesu, seveda, če ta interes obstaja in če so zmogljivosti mutipleksa po njegovi zasedbi s programi Radiotelevizija Slovenija možni. Zmogljivosti pa očitno bodo, glede na to, kot pravim, da tistih tematskih programov, za katere se je računalo, da bodo šli na prvi multipleks A, zdaj ne bo, razen če bo RTV Slovenija nadomestila ta prazen prostor, če zelo preprosto govorim, s programi v visoki, high definition, tehnologiji. Skratka, novi zakon daje možnost nepridobitnim programom oziroma programom posebnega pomena oziroma tistim, ki jih bo tudi po novem zakonu država prepoznala kot zaščite vredne oziroma kot tiste, ki ji nudijo javno dobro temu prostoru, da se na tem multipleksu predvaja na nedoplačen način. Na ta način se bo mogoče tudi rešila trenutna zadrega, ki nastaja s tem, da sta Kanal A in POP TV na dobrem stebru tega multipleksa.
Želi dopolnitev odgovora? Prosim, gospa Brunskole.
Hvala lepa. Hvala lepa za odgovorov, spoštovana gospa ministrica. Kot poslanko, ki prihajam iz Bele krajine, in glede na to, da je to območje, ki se resnično sooča z velikimi težavami, nas ravno v povezavi s tem, kar ste tudi že omenili, skrbi to predhodno obdobje. Namreč, dokler ne bo tega zakona, ki bo na nek način imel dodatni posluh tudi za te programe, me na neki način skrbi. Če konkretno povem, poleg TV Primorke in poleg TV Maribor oziroma RTS Maribor gre tukaj za TV Novo mesto, TV Vaš kanal, ki oddaja tudi v Beli krajini. V veliki meri imajo ljudje na tem območju to skoraj nekako za enega pomembnejših sredstev informiranja, kar se tiče televizij, poleg RTV in ostalih, predvsem v povezavi z lokalnimi novicami. Naj povem, da gre pri tem, kar sem navedla in izrazila kot dvomov diskriminatornosti za to, da mesečno predstavlja za vsako od teh televizij regionalnega pomena strošek 10 tisoč 327 evrov bruto mesečno, kar v preteklosti ni bilo. To, kar sem hotela na neki način tudi poudariti, ali bi bilo možno v tem prehodnem obdobju kaj spremeniti, gre namreč za to, da analogno oddajanje televizijskim programom s statusom posebnega pomena, kot sem prej že rekla, ni zaračunavalo in tudi radijskim programom, ki danes še vedno oddajajo analogno, se to ne zaračunava. S tem, da gre torej za neenakopraven položaj do teh televizijskih programov v primerjavi z radijskimi programi posebnega pomena. Posebej skrb vzbujajoče je to za območja, ki smo odmaknjena od prestolnice, od Ljubljane, in na nek način tudi te televizije imajo poseben pomen za prebivalce na obrobju Slovenije. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica.
Tudi mene skrbi. Strinjam se, da je poseben pomen tukaj zelo važen, in verjamem, da so ti programi posebnega pomena, ki na nek način pokrivajo regije ali prostore oziroma zaključene enote. In v tem smislu jih nameravamo z novim ZMed, Zakonom o medijih, reševati v bodoče, mislim, da na kar primeren način, z neke vrste koncesijami oziroma prepoznavanjem po pokrajinskem ključu za Slovenijo na način tudi podpore. Ampak eno je vsebina, drugo, vi se seveda obračate z vprašanjem na tehnologijo prenosa in posledično tudi na plačilo tega prenosa. Mene pa skrbi tudi zaradi zaskrbljujočega stanja, ki je nastalo, da pravzaprav na tistih prostih prostorih tega zdajšnjega multipleksa, pravzaprav gostijo komercialne RTV postaje. Zato je drugi kompleks, drugi multipleks, za katerega vemo, da je pač prišel tudi z vlaganjem tujcev, pod drugačnimi pogoji. Na nek način se dotika tudi težav, ki jih imajo regionalni in nepridobitni in ostali programi. Verjamem, da se bo to reševalo, ampak ne zgolj z ZMed, Zakonom o medijih, ampak tudi s pogovori, ki potekajo o vprašanju zakona o elektronskih komunikacijah, in da bo čas prinesel rešitve, kjer bo ta nečas, da bo skupen napor s spremembo nekaterih zakonov in dogovorov o teh gostovanjih, definiran v javne službe, rešil probleme, ki jih sami pravilno tudi detektirate. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Vinko Gorenak bo postavil poslansko vprašanje ministru za pravosodje Alešu Zalarju.
Hvala lepa. Do konca mandata, vsaj rednega, je še približno 15 sej, gospod minister. Če bi vam jaz na vsaki seji postavil isto poslansko vprašanje in ga utemeljil z novimi primeri, verjetno tudi do konca mandata midva ne bi rešila vprašanja nadzora v pravosodju. Vsak sistem, vsak, prav vsak potrebuje nadzor. Pravosodje v Sloveniji ga nima, ali ga skoraj ni bilo. Meseca januarja sva o tem govorila. Poglejte, minister ima neke pristojnosti navzdol po pravosodju, sicer omejene zaradi zakonskih določil oziroma ustavnih določil. Sodni svet ima določene pristojnosti. Vrhovno sodišče jih tudi ima. Vendar pri nobenem od teh treh ni nobene volje, da bi se kaj spremenilo. In zato se nič ne spremeni, kljub temu, da ste v zakonu, ki ga imamo v postopku, ki je zdaj na dnevnem redu ali pa bo, spremenili nekatere zadeve. Kljub temu mislim, da te stvari ne morejo prinesti nobenega izboljšanja stanja. Jaz vam vsak teden pošljem kakšno poslansko vprašanje na temo, kaj je s stečajnimi upravitelji, ali narobe določenimi vrstnimi redi, ali previsoko odmerjenimi nagradami in tako dalje, in vedno dobim isti odgovor: Pravosodje je samostojno. To se pravi, da bo nekdo v pravosodju izrekel smrtno kazen, boste vi tudi meni rekel, da je pravosodje samostojno, da so se pač zmotili. Zmotilo se je tudi pri odmeri, recimo, višine stečajne nagrade v Krškem in tako dalje, še v mnogo mnogo primerih se zmotijo, ampak odgovora pa jaz nikoli ne bom dojel oziroma ga ne bom nikoli sprejel, če bo ta zadeva šla na račun tistih, ki so v tej državi tako ali tako najbolj revni. Seveda ne govorim samo o teh stečajnih zadevah, ne govorim samo o Satexu, kjer je šlo 11 milijonov evrov in smo na treh nadaljevanjih seje Odbora za notranjo politiko prišli do konca, potem je pa koalicija vzela čopič in je naredila tako lepo pofarbane sklepe, "seznanili smo se". Ja kaj pa to pomeni? Nič. skratka, požegnali smo, bi se reklo. Poglejte, celo jaz moram reči, da me je presenetil predsednik, bivši predsednik države, Kučan. On je na eni zadnjih informacij, prejšnji teden – bo časa zmanjkalo, da bi povedal kaj želim, pa bom v nadaljevanju –, skratka zelo jasno zavzel neko stališče, za kar se zavzemam že več kot leto dni, pa ne pridem do njega. Seveda mislim na upravni postopek in na vračanje psov, bulmastifov, pa bom dopolnil potem. Hvala lepa.
Prosim gospod minister, Aleš Zalar.
Hvala lepa. Če sem prav razumel, je vaše vprašanje o tem, ali je naše pravosodje brez nadzora. Jaz mislim, da ne. In zlasti ko gre za konkretne odločitve, bodisi tožilcev bodisi sodnikov, imamo tako kot vse demokratične države, postopke, v okviru katerih se te odločitve preverijo. Seveda pa se lahko preverijo samo s strani tistih, ki so upravičeni, da terjajo tako preveritev. Ne more na primer politika terjati, da se preveri pravilnost odločitve neke sodbe. Lahko pa to seveda zahtevajo stranke v tem postopku. Lahko tudi država, če je stranka v tem postopku. Torej, ko gre za vprašanje pravilne uporabe prava ali pa pravilnega ugotavljanja dejstev v nekem postopku, na osnovi katerega potem sledi končna odločitev, je vedno tako, da imamo več stopenj nadzora. Saj nimamo samo prve stopnje. Saj imajo še pritožbeno stopnjo, pa imamo Vrhovno sodišče, pa imamo Ustavno sodišče, ki presoja kršitev ustavnih pravic v zvezi s sodnimi odločbami. Največ naših odločb Ustavnega sodišča se pravzaprav nanaša na zatrjevanje kršitve ustavne pravice do enakega varstva pravic v sodnih postopkih. To je torej normalen način, kako se sodne odločbe preverjajo, in če je potrebno tudi korigirajo. Drugo vprašanje pa je, ali je znotraj sistema dovolj upravnega nadzora. To pa ni nadzor nad pravilnostjo ali nepravilnostjo odločitve v konkretni zadevi, vsaj ne glede na veljavne zakone. Ta upravni nadzor sega od službenih nadzorov pa tudi recimo disciplinskih postopkov. Tudi te mehanizme imamo in ti mehanizmi so občasno v praksi tudi uporabljeni. Vlada pa želi v zvezi s tem še nekoliko okrepiti ta upravni nadzor, in to prav s tistim zakonom, ki ste ga omenil in ki ga bo Državni zbor obravnaval pojutrišnjem. Gre za to, da naj bi predsedniki sodišč po novem lahko, ne glede na to ali dobijo kakšno pritožbo kakšne prizadete stranke ali pobudo, torej tudi na podlagi podatkov, do katerih pridejo sami, vselej opravili določen pregled poslovanja sodišča v konkretni zadevi, v zadevi, ki je bodisi že pravnomočno končana ali pa še ni pravnomočno končana. Torej tudi v odprti zadevi. Ta nadzor se seveda ne sme dotikati konkretne odločitve sodnika, zaradi tega, ker je po naši ustavi sodnik neodvisen in nihče, niti njegovi vrstniki ne smejo izven predpisanih procedur vplivati na njegov proces odločanja. Bo pa lahko ta nadzor, recimo, obsegal vprašanje zamud pri odločanju, nepotrebnega odlašanja z odločanjem ali pa, na primer, vrstnega reda reševanja ali pa, recimo, vprašanje, ali je sodnik pravilno uporabil pravila procesnega vodstva. Skratka gre za vrsto vprašanj, ki so pomembna, tudi za stranke v tem postopku, z vidika dinamike in poštenega soja. Tu obstajajo določene omejitve in zakon predvideva tudi te omejitve. Dokončna odločitev takrat, kadar bo tak nadzor spodbujen od zunaj, tu pa bo lahko politika, kolikor se ta izraža skozi pristojnosti ministra za pravosodje, predlagala tak nadzor. In če se predsednik pristojnega višjega sodišča s tem ne bo strinjal, bo o tem potem dokončno odločil Sodni svet, ki pa ni organ sodstva, ki je sui generis, je samostojen državni organ, v njem je šest sodnikov in pet drugih uglednih pravnih strokovnjakov. Skratka, ti mehanizmi upravnega nadzora se bodo s to novelo zakona o sodiščih, če jo bo Državni zbor sprejel, lahko še okrepili, in upam, da jo boste tudi podprli. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite, dr. Gorenak.
Hvala lepa. No, saj v tem delu ni nobenega vprašanja, gospod minister, samo preblago je. Aspirin je, manjka pa morfij, a veste. Manjka nekaj bolj učinkovitega, ne aspirin, ta ne prime več. Pri tako hudem bolniku pač ne primejo aspirini, to je problem. Pri konkretnih odločitvah se je oglasil tudi bivši predsednik države Kučan. On je zelo jasno povedal, da v zadevi vračanja psov odločbe upravnega sodišča, kjer veste, da je bil uporabljen napačen zakon, in Vlada je zahtevala, "opravite nadzor". Sodišče je reklo, "ne", Sodni svet je rekel, "ne". Glejte, vsi vemo v tej državi, da je bilo nekaj narobe, zdaj se je končno oglasil tudi bivši predsednik države, ki tudi vidi, da je nekaj narobe. On je povedal, glejte, tako ne more biti, nekaj takega je rekel po svojem zadnjem Forumu 21. Jaz sicer najprej nisem mogel verjeti, ali je to res rekel ali ne, in sem šel preverit v dva medija, ampak je rekel. Toda, glejte, zgodi se nič. Evo, spet zadnja seja Odbora za notranjo politiko, kjer koalicija vse tiste sklepe Ljudske stranke, ki jih je Ljudska stranka predlagala v dani zadevi, lepo "pomala", da gor fasado in je spet konec vsega. In karavana gre dalje. Ampak premalo časa je, bova verjetno še kdaj nadaljevala to temo. Mislim, minister, da tudi vi ne prispevate k temu, da bi bilo stanje na tem področju boljše. Poglejte, kar na twitterju napoveste, kakšen bo rezultat "Balkanskega bojevnika", naslednji dan pa poveste, da je bila vaša žena v odločanju. Če govoriva, recimo, o odpravi tega pripora, govorim o zadevi Balkanski bojevnik, poveste, da Kazenski zakonik ne velja, pa čeprav velja. Daste zeleno luč vsem slovenskim mladoletnim kriminalcem, da delajo po svoje. In še kaj. Po twitterju napoveste, kako boste menjali generalno državno tožilko. Glejte, saj to ni dostojno teh opravil, ki jih minister opravlja. Mislim, da bi se morali tovrstnih stvari vzdržati, pa bi bilo bolje za sodno vejo oblasti. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala. No, ko ste omenjali zadevo Satex, prav v zvezi s to zadevo se je Vlada odzvala in Ministrstvo za pravosodje se je odzvalo. Prav ta sprememba zakona, o kateri govorim, je povezana s tem vprašanjem. Ker se je izkazalo, da je mogoče izvesti nadzor nad zadevo, ki še ni pravnomočno končana, samo, če se razširijo pooblastila nadzornih organov. Prav na ta način se je Vlada odzvala. Zato prosim, ne trditi, da nič ne delamo v zvezi s tem. In to je edini način, na katerega se lahko odzovemo v zvezi s konkretno zadevo. In če bo ta zakon sprejet, potem Vrhovnemu sodišču ne bo treba čakati do pravnomočne odločitve o zadevi Satex, kakršnakoli že bo. Kot veste, je postopek zdaj prekinjen. Potem bo lahko ta nadzor opravljen takoj. In za to gre. Ampak tu se seveda moramo držati postopka in podlag, ki nam jih daje zakon. Zakone pa sprejemate vi. Doslej teh podlag ni bilo. Zdaj jo ta Vlada namerava vzpostaviti, ampak od vas je odvisno, če boste to sprejeli ali ne. In to je način, na katerega potem lahko dobimo tudi nekaj odgovorov. Glede komuniciranja z javnostmi. Jaz ne bi z vami zdaj tu vodil polemike o tem, kaj so sodobne metode komuniciranja in na kakšen način. Lahko pa, ko ste omenili ravno razpis za generalnega državnega tožilca, rečem samo tole: še presneto prav sem imel, ko sem pred šestimi meseci predlagal, da gremo takoj v ta postopek razpisa, ker se je izkazalo, da ga bomo, če bo Državni zbor tako odločil prihodnji torek, zaključili na tisti dan, na isti dan, ko bi sedanji generalni državni tožilki potekel mandat. Torej ne bom rekel, da sem bil pravi vizionar v zvezi s tem, ampak očitno pa je bila ocena ,kako ravnati v tem primeru, pravilno. Hvala.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite.
Hvala lepa. Jaz zdaj ne bom polemiziral z vami, ker ne smem, ker bi bilo nefer do vas, ker mi ne morete odgovoriti. Zdaj bom ostal v okviru tega, čemur se reče fer. Stanje v pravosodju je alarmantno, hiši se je podrl en vogal. Ta vogal je treba pozidati na novo. Minister, res mislim, da je čas, da v Državnem zboru rečemo kakšno na to temo, vi se meni lahko smejite, nič hudega, imate to pravico, vendar jaz sem prepričan v to, kar govorim. Pravosodni sistem kot tak ne deluje tako, kot bi moral. Mi imamo samo nekatere svetle primere, ki se zgodijo tu in tam, in primer, vsaj jaz ga tako vidim, "čiste lopate" in odločnosti te sodnice, ki to zadevo rešuje, se mi zdi tipičen primerek, da je možno dobro in hitro soditi. Tudi poslancu Prijatelju je bilo sojeno v nekih kar normalnih rokih, medtem ko vse drugo ali večina drugega ali pa tam, kjer tako paše ali sodstvu ali politični eliti, pa zadeve ne gredo nikamor. Nadzorne mehanizme v sodstvu je treba vpeljati, in to bistveno bistveno močnejše. In ker sem v to prepričan in menim, da Državnemu zboru ne sme in ne more biti škoda nekaj ur seje na to temo, predlagam splošno razpravo o pravu. Hvala lepa.
Hvala. O predlogu poslanca, dr. Gorenaka, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za pravosodje na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v sredo, 20. aprila 2011, v okviru glasovanj. Sedaj bo gospod Gvido Kres postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Žarniću. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, spoštovane kolegice in kolegi! Spoštovani minister, moje poslansko vprašanje je namenjeno predvsem zaradi mikro ravni in zaradi delovanja na lokalni ravni. Kajti vsaka investicija, ki se na lokalni ravni izvede, pripomore h kreiranju delovnih mest, in tako tudi investicije, ki se bi lahko izvajale na lokalni ravni, iz katere prihajam, bi sigurno veliko pomenile. Zaradi tega vas sprašujem, ker po informacijah s terena oziroma po prošnjah za pomoč, sem dobil informacijo, da službe, ki spadajo v resor Ministrstva za okolje in prostor, delajo zelo počasi, neučinkovito, v nasprotju z zakonsko določenimi roki ter v popolnem nasprotju z delom in potrebami v gospodarstvu. Kajti vsako podjetje se trudi za posel, pa če je še tako na meji, samo da je posel in da imamo delo. Zaradi tega vas sprašujem: Ali vam je znana problematika glede tako neučinkovitega dela pri pridobivanju raznih dovoljenj? Ali vam je znano, da se pogodbe in obveznosti, ki so bile podpisane še v prejšnjem mandatu, preprosto ne izvršujejo? Dela iz teh pogodb so se namreč že izvršila, plačilni roki so se iztekli, občine so svoje obveznice izpolnile, le Ministrstvo za okolje in prostor svojih obveznosti ne izpolnjuje. In tu prihaja tudi do tako imenovane in boleče plačilen nediscipline, ker podjetja so to izvedla, čakajo na denar, ljudje so zaposleni, davki so plačani in enostavno novega zagona in delovanja v normalnih okvirjih ni možno. Zato vas, gospod minister, sprašujem: Kakšne ukrepe predvidevate za izboljšanje učinkovitosti delovanja vašega ministrstva, tako na delu, o katerem sem govoril, o samih pridobitvah raznih dovoljenj in soglasij, kot tudi na delu, kjer je treba izvršiti že dogovorjene obveznosti, ki so bile podpisane v prejšnjem mandatu? Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsedujoči, spoštovani gospe in gospodje poslanci! Spoštovani gospod poslanec. Vprašanje je dokaj splošno, pa bom skušal splošno odgovoriti, potem pa še s par navedbami, ki bodo mogoče ilustrirale ta moj splošni odgovor. Namreč, pred 14 meseci sem podedoval stanje, kakršno je bilo. In moram povedati, da kot ste sami tukaj v razpravi, ko sem bil kandidat, ugotovili, da se na našem ministrstvu tradicionalno kopičijo zamude. Letošnje leto, recimo, mimogrede smo proglasili za leto odprave zamud, in to tudi pospešeno delamo. Ne vem, kako je bilo prej, ampak iz terena pa tudi od kolegov dobivam informacije, da se je nekaj premaknilo na našem ministrstvu. To jemljem kot kompliment. Glede pogodb. Predhodniki so mi zapustili kupico pogodb z velikimi finančnimi obveznostmi. Ko smo šli neke pogodbe gledat, smo ugotovili, da so bile te pogodbe sklenjene v zadnjih dneh ministrovanja in nimajo vse zelo trdne pravne osnove za pogodbo. Ker jih nisem jaz podpisoval, sem marsikatere pogodbe pustil, da se na sodiščih ali kje drugje razčisti, ali je zadeva problematična ali ne. Zato ne vem, na katere pogodbe mislite, vendar izbral sem pot, za katero mislim, da je legalno bolj prava, kot da bi jaz neko zlobirano podpisano pogodbo kar izvajal in potem nase krivdo prevzel. Toliko mogoče okoli tega. Vsaka pogodba ima dve strani, obstajajo sodišča, četudi, kot gospod Gorenak pravi, ne delajo zaželeno hitro, ampak še vedno pridejo do tega in se potem to naprej spoštuje. Mogoče še nekaj v ilustracijo, ker sem tukaj. Skoraj največ pripomb prihaja na inšpektorat in na ARSO. Nekaj številk. Letno inšpektorat prejme 14 tisoč prijav. Ima 130 inšpektorjev. Nekaj 100 odgovorov moramo dati raznim drugim organom, Računskemu sodišču, varuhinji pravic in tako naprej. Se pravi, dela je kar nekaj. Leta 2000 je nadzor opravljalo 54 inšpektorjev, 2010 56 inšpektorjev. Leta 2000 so ti inšpektorji, se pravi dva manj kot danes, nadzirali izvajanje 85 predpisov, danes pa preko 390 predpisov. Pa ne da bi hotel koga opravičevati, vendar sami vemo, kako je v državni upravi. Imaš ljudi, ki so se nabrali v zgodovini ministrstva, z njimi moraš delati, z veseljem delaš, vendar bi včasih rajši koga spodbudil z neko negativno nagrado ali pozitivno nagrado, žal pa smo ministri, ki moramo vmes letno za 1 % zniževati, nimamo pa nobenega inštrumenta, smo tukaj izredno nebogljeni. Dostikrat bi raje bil na vaši strani, ko bi spraševal, zakaj se nič ne premakne, ker sam dobro vem, da se ne. Kaj dosti več vam ne znam povedati. Mogoče še ARSO. Na leto pride približno 15 tisoč zadev, od tega okoli 250 upravnih postopkov, samo za ilustracijo. Če bo šlo za kakšne konkretne pogodbe, mi boste pa povedali, pa bom poskušal pogledati, kaj se konkretno da narediti ali kaj je narejeno, kaj ni narejeno. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Kres, izvolite.
Hvala, gospod minister. Kar se tiče konkretne pogodbe, res je, treba bo to konkretno pogodbo pogledati. Ne bi rad zdaj v tem prostoru o konkretni pogodbi. Moram pa povedati, da že tudi ta odgovor, v katerem ste povedali, če ste ocenili, da je to takšna materija, s katero se je treba soočiti, konec koncev celo na sodišču, v redu, bo pač moralo iti to tudi to pot. Kar se tiče pa dovoljenj, je pa ravno ta ARSO tisti velik problem. Kolega mi je tu poslal spisek, kako se za to zadevo zavzema in bori, vse skupaj traja že več kot leto dni, ampak na kocu pravi: "Bil sem sposoben 2010 vložiti v investicijo 500 tisoč evrov lastnih osebnih sredstev, 250 tisoč evrov tudi mojega podjetja." Delo bi se lahko pričelo, na to je vezano tako delo njegovih delavcev v trgovskem centru, kot tudi tistih delavcev, ki bodo izvajali to delo. Potem mi pravi: !Veš, čakajo skoraj do roka, da ujamejo še rok, potem mi pošljejo pošto in potem se to spet 14 dni zavleče, potem spet en problem in tako naprej." Pravi: "Ali ne bi bilo možno takšne projekte, kot je ta investicija, ki bo zagotovila, na prst, več kot 30 do 40 delovnih mest za cca pol leta, kar je za našo državo zelo zelo pomembno, vzeti enostavno v prednostno obravnavo, zadevo urediti, zaključiti in omogočiti na ta način delo vsem." Samo v priporočilo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Kot sem rekel, mi boste pokazali ta primer, da bom videl, kaj je narobe. Moram pa nekaj, kar ste me še prej vprašali, jasno povedati. Mi smo tisti, ki, recimo, izdajamo gradbena dovoljenja, ampak to je konec zgodbe. Zelo veliko problemov nastane pri pripravi strokovnih podlag. Lahko je to kakšen naš inštitut za vode, lahko je kakšen drug pripravljavec, to so razna dovoljenja, in tukaj je včasih ta jara kača. Je pa res, da so včasih, pa ne bom rekel, da v tem primeru, ker ga ne poznam, tudi zahteve investitorjev malo eksotične. In potem zaradi takšnih zahtev, graditi na poplavnem področju ali kaj jaz vem na kakšnem zaščitenem področju, je pa problem. Zato imamo v svojem portfelju ogromno različnih primerov in kaj je zelo značilno, pa spet ne rečem, da je ta primer, ker ga ne poznam, zgodi se to, da nekdo v javnosti napada mene, osebno, ki nimam nič pri tem, ker je sam nekaj skušal goljufati. Vetrnice na Primorskem. 30 % zemljišča ni bilo pridobljeno od agrarne skupnosti, 30 %. Investitor je rekel, da "kompliciram zaradi par procentov, zaradi promila, ker tak je zakon". 30 %! In ta ista oseba je uspela na upravni enoti, smo dobili prijavo, s koruptivnim dejanjem v enem postopku dobiti. V ponovljenem je zadeva stekla, kot je treba. Tako da vse te pripombe na naše delo niso vedno čisto upravičene. Hvala.
Hvala. Gospod Zvonko Černač bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet dr. Vlačiču, ki je odsoten, bo pa postavil vprašanje tudi ministru za okolje in prostor dr. Žarniću, ki je tu. Izvolite.
Hvala lepa. Sicer vidim, da je bil po razporedu pred menoj gospod Posedel iz Zaresa, glede na te prazne stole očitno tudi Zares nekje niha med koalicijo in nekim drugim stanjem, tako da sem vesel, da sem prišel prej na vrsto. Torej, vprašanje se nekako tudi nanaša na roke, posredno. Glede na odsotnost ministra Vlačiča se bom fokusiral predvsem na tisti del, ki zadeva ministra za okolje in prostor in predvsem ta konkreten projekt, ki se mu reče avtocestna povezava Postojna–Divača–Jelšane. Drugače pa sem želel postaviti vprašanje širše. Državni zbor je pred časom sprejel zakon o soglasju in poroštvu Republike Slovenije za obveznosti Darsa iz kreditov in izdanih dolžniških vrednostnih papirjev za realizacijo gradnje avtocestnih odsekov iz Nacionalnega programa izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji v višini skoraj 300 milijonov evrov. Del tega nacionalnega programa je tudi ta omenjena avtocestna povezava. Iz preglednice, ki smo jo dobili takrat, ko ste ta zakon sprejeli, izhaja, da več kot polovica teh sredstev, 153 milijonov, celoten projekt je pa vreden 173 milijonov evrov, 173 milijonov evrov je namenjenih za uvedbo elektronskega sistema cestninjenja v prostem prometnem toku. Minister Vlačič je sicer nedavno dejal, da ta sredstva ne bodo šla iz tega zakona, ampak očitno bodo porabljena, kajti Dars je razpis za elektronsko cestninjenje že objavil. 25. 3. je objavljena najava tega razpisa, očitno gre za velik razpis, če je objavljena najava, po kateri bo elektronsko cestninjenje za tovorna vozila urejeno v letu 2012 in za osebna 2014. Skratka, v času, ko krvavo primanjkuje denarja za konkretne infrastrukturne projekte, se Slovenija dodatno zadolžuje za izvedbo elektronskega cestninjenja v prostem prometnem toku za projekt vreden več kot 150 milijonov evrov, ob tem, da je to popolnoma nepotreben strošek. Sistem vinjet, ki smo ga uvedli v Sloveniji, je ustrezen, je do prebivalstva prijazen in ga bi bilo treba eventualno nadgraditi, ne pa enormna sredstva porabljati za popolnoma neučinkovite projekte. Sredstva pa bi bilo treba nameniti za konkretne projekte, kot je recimo ta avtocestna povezava proti Jelšanam, ki se zadnjih 10 let prenaša iz leta v leto z enakim besedilom, s pikami in vejicami, iz enega programa v drugi program. In iz tega razloga je vprašanje: Spoštovani minister za okolje in prostor, kakšna je časovnica glede te avtocestne povezave? Kdaj lahko Bistričani, predvsem Bistričani, kajti zadeva tangira najbolj prebivalce iz tega okolja, pričakujejo, da se bodo po normalni cestni povezavi pripeljali do Kopra oziroma Ljubljane? Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani. Hvala lepa za vprašanje. Uvodoma naj povem, datuma vam danes ne morem povedati iz mnogih razlogov. Poglejte, tudi, ko pripravimo po vseh postopkih zadevo do konca, se zgodijo civilne iniciative in zadeve se odmaknejo v neskončnost. Govoriti o datumih je dokaj nehvaležno, bom pa skušal povedati, kaj se dogaja na tem projektu, tako da bomo vsi lahko znali oceniti, kje je ta projekt in kaj je z njim. Torej, priprava DPN poteka v skladu s programom priprave. Ta program se je začel na pobudo ministra za promet izvajati 14. 6. 2005. V predhodni fazi priprave DPN se je opredelil scenarij poteka povezave na obstoječo cesto A1 na odseku med Postojno in Divačo ter mednarodnim mejnim prehodom Jelšane. Bile so izdelane študije: prometno in ekonomsko-prometno vrednotenje različic, PNZ – po naročilu Darsa je to študijo dokončal julija 2007 in prostorska razvojna študija, povezave, ki je bila izdelana tudi julija 2007. V vmesnem času, se pravi leta 2007, je MOP zaradi sprememb v predpisih, ki urejajo pripravo investicijske dokumentacije v sodelovanju z Darsom in Ministrstvom za promet, pripravil predlog prenove metodologije za vrednotenje variant v študiji variant, ki je zdaj usklajena z metodologijo za pripravo predinvesticijske zasnove. Se pravi, so se spremenili predpisi in so zadevo nekoliko zavrli. Oktobra 2010 ste sprejeli zakon o umeščanju prostorskih ureditev državnega prometa v prostor. V skladu s tem je na odseku Postojna–Divače–Jelšane dopolnila pobuda, in sicer sestavni del pobude je nabor izvedljivih variant, trase ter dokument identifikacije investicijskega projekta. Predlog izvedljivih variant je že izdelan, na podlagi vseh javno razpoložljivih podatkov in na podlagi prvih usmeritev lokalnih skupnosti oziroma občin. Ministrstvo za promet bo gradivo dopolnilno še z dokumentom identifikacij investicijskega projekta, tega bo posredovalo na naše ministrstvo za dopolnitev pobude. Se pravi, čakamo na ta del dokumenta. Gradivo bo sočasno tudi gradivo za pridobitev smernic nosilcev urejanja prostora in mnenja oziroma predlogov javnosti. Ko bodo smernice pridobljene, bodo variante primerjane v študiji variant. Predlog najustreznejše variante bo na to razgrnjen in dan na Vlado. Na osnovi tega se bodo izdelale podrobnejše strokovne podlage, ki so osnova za pripravo DPN. Nato bo zopet seznanila javnost, poleg pripomb in predlogov v javnosti bodo pridobljena tudi mnenja NUP. Po pridobitvi mnenj bodo rešitve načrtovane z DPN, po potrebi še usklajene. Sklenjeni predlog DPN pa bo nato predlagan Vladi v sprejem in Vlada bo DPN sprejela. Dolg postopek. Iz medijev pa že čutimo, da ne bo šlo vse gladko. Namreč, iz časopisov smo se seznanili, da je Svet občine Postojna 11. 4. obravnaval stališče do umestitve avtoceste na odseku Postojna–Divača–Jelšane, v katerem naj bi sprejel dva sklepa. Občinski svet Občine Postojna nasprotuje umestitve avtoceste povezave med Jelšanami in Divačo na območju Občine Postojna. Občinski svet Občine Postojna Ministrstvu za okolje in prostor ter Ministrstvu za promet predlaga, da prometno povezavo v smeri Jelšan rešuje z rekonstrukcijo magistralne ceste G1 ter z umestitvijo regionalne obvoznice, ki je prometa razbremenila naselja Rakitnik, Matenja vas in Prestranek. Mi teh sklepov nimamo, ampak to niso edini sklepi, ki bodo na tej dolgi poti verjetno vplivali tudi na sam potek dogodkov. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev, gospod Černač? Izvolite.
14. junija 2005 se je začela priprava tega DPN, ste rekli, spoštovani minister, vmes ste pri naštevanju vsega tega, kar je bilo do zdaj storjeno tudi povedali, da so bile študije o umeščanju v prostor zaključene v letu 2007. In zdaj se ponovno delajo študije o umeščanju v prostor. Skratka, skoraj 6 let že traja postopek umeščanja tega koridorja v prostor. V vmesnem času so bila že obravnavana in sprejeta številna stališča glede primernosti te lokacije. Enega izmed teh ste omenili, bilo je ponovno ponovljeno v letošnjem letu, sicer pa Ministrstvu za okolje in prostor neznano, da je bilo prvič izpostavljeno že v letu 2007, enako kar se tiče občine Pivka. Prostor na tistem prostoru Pivške doline je neprimeren za umestitev takega koridorja, kot ga predstavlja avtocestna povezava, in takrat je bila kot najbolj optimalna že sprejeta ena druga varianta, ki ne pomeni tako grobe degradacije prostora in umešča to povezavo v prostor v skladu z nazivom projekta Postojna–Divača–Jelšane. Te študije, ki so sedaj v izdelavi, se, kot kaže, izdelujejo z nekim jasnim namenom poskusa umestitve avtocestne povezave v prostor, v katerega po nobenih karakteristik ne sodi, kar pomeni, da bo zaradi tega nasprotovanja, ki ste ga že omenili, ponovno podaljšana konkretna izvedba tega projekta. Iz tega razloga je nerazumno, da se postopek ne pelje v smeri, ki pomeni najmanjšo degradacijo okolja in ki pomeni tudi optimalno časovnico za umestitev tega odseka v prostor. Zato vas sprašujem: Ali bo ta avtocestna povezava zgrajena do leta 2020?
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Povem, kot sem že rekel, da ne znam odgovoriti, ali bo ali ne bo. Enostavnih razlogov ,kot ste sami povedali, in zgodovino bolj poznate kot jaz, ker ste dlje časa v tej zgodbi, očitno je umestitev in kraj, skozi katere je ta cesta potekala, zelo problematično, kompleksno. Zato te zamude, o katerih govorimo, so, kot vidim, niso zamude, ampak so dolgi roki za zahtevno strokovno delo, na katero pa žal nimam vpliva. Hvala.
Hvala. Želite proceduralni predlog? Izvolite, gospod Černač.
Jaz predlagam, da se na podlagi Poslovnika Državnega zbora opravi razprava o tem vprašanju, ki ne zadeva samo ta konkreten projekt, mislim, da gre za širše vprašanje. Vprašanje se nanaša na umeščanje projektov državnega pomena v prostor, na tak način, kot smo priča problemom na tem projektu, se izpostavljajo tudi na drugih projektih. Zakaj? Zato, ker se dvakrat delajo ene in iste študije. Te študije so bile že narejene do leta 2007, bila je izbrana najbolj optimalna varianta, ki nekomu očitno ni bila ustrezna, zato ste šli zdaj ponovno naročati še enkrat vse študije, enake študije, kot so že bile narejene, kar je podaljšalo ta čas vsaj za dve, do tri leta. Na drugi strani, nemogoče je umeščati take projekte v prostor brez da se upoštevajo posebnosti okolja in potrebe prebivalstva, ki živi na tem okolju. Način, ki se ga ubira pri umeščanju teh projektov v prostor, pa oddaljuje realno izvedbo vseh teh investicij, ki pa so nujno potrebne. Skratka, nekaj je v tem postopku narobe. Narobe je to, da se država, v tem konkretnem primeru Ministrstvo za okolje in prostor in Ministrstvo za promet, držita neke birokratske logike, ki je za umestitev konkretnih projektov, ki so državnega pomena, neustrezna. Ponovno smo priča temu, da se na silo uveljavljajo rešitve, ki ne bodo pripeljale do uresničitve, namesto da bi se upoštevalo pristop, ki pomeni na eni strani ustrezno rešitev ob zagotavljanju interesov prebivalstva, ki na tem prostoru živi. In tukaj v tem konkretnem primeru, poglejte, gospod minister, je tudi študija, ki ni bila sporna v letu 2007, povedala, katera je najoptimalnejša trasa. Istočasno je povedala, da povezavo med Pivko in Postojno lahko zagotovi ustrezna magistralna povezava z enim delom v obliki obvoznice. In namesto, da bi se rešitve iskale v tej smeri, se jih ponovno išče po varianti, ki je bila že ničkolikokrat zavrnjena in ki ne bo doživela rešitve. Na drugi strani je treba le povedati, da je Ilirska Bistrica vsak dan bolj dušena s prometom, da ljudje, ki prihajajo v Ljubljano ali Koper iz tiste okolja, očitno niso enakopravni državljani te države, ker imajo neustrezne cestne oziroma nimajo avtocestne povezave in prav lahko se zgodi, da bo Republika Hrvaška v polni meri uveljavila odlok, ki ga je že sprejela in ki govori, da preusmerja vsa tovorna vozila nad 7 in pol ton z mejnega prehoda Starod na Jelšane. To pomeni, da se nam na tistem območju lahko v relativno kratkem času zgodi Gornja Radgona. Verjetno si nihče v Sloveniji te reprize ne želi, zaradi tega pričakujem, da bomo v razpravi slišali, kako in na kakšen način je treba v bodoče umeščati take objekte v prostor. Na tak, kot ste sami rekli v enem odgovoru na eno od poslanskih vprašanj, da traja samo papirologijo šest let, kje je pa še izvedba, gotovo ne.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Černača, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v sredo, 20. aprila 2011, v okviru glasovanj. Sedaj bo gospod Rado Likar postavil poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Hrana je brez dvoma strateškega pomena za vsako normalno državo in tudi sami ste večkrat kot goreč zagovornik doma pridelane hrane opozorili, da je ta tema v Sloveniji trenutno pomembnejša od katerekoli druge. Po začasnih podatkih iz popisa kmetijstva 2010 imamo v Sloveniji tisoč 114 tržnih pridelovalcev zelenjadnic, ki so skupaj obdelovali cca tisoč 200 hektarjev osnovnih površin. V primerjavi z letom 2000, ko je zelenjadnice za prodajo pridelovala tisoč 743 pridelovalcev, se je njihovo število zmanjšalo za 36 %. Povprečni tržni zelenjadar je prideloval zelenjadnice na 1,1 hektarja osnovne površine, to je površina, ki je na določen dan namenjena pridelavi zelenjave. Problematika v zvezi s samooskrbo kmetijskih pridelkov v Sloveniji se v zadnjem času vse pogosteje pojavijo kot resen problem, ki je zagotovo večplasten. Lahko nas zelo skrbi padec deleža samooskrbe v Sloveniji, saj je po podatkih Statističnega urada Republike Slovenije bila samooskrba s hrano v letu 2007 še 55,9 % v letu 2009 pa je že padla na 53,5 %. Posebno zaskrbljujoče je stanje na področju samooskrbe z zelenjavo, saj je le ta procentualno najnižja in je v letu 2009 znašala le 37,8 %. Ker oskrba z doma pridelano hrano v bližnji prihodnosti predstavljala enega glavnih elementov nacionalne varnosti vsake države in seveda tudi Slovenije, vas spoštovani gospod minister sprašuje: Kaj boste vi in vaše ministrstvo storili, da se bo trend upada tržne proizvodnje rastlinskih proizvodov zaustavil oziroma se celo obrnil navzgor? Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci ter ostali prisotni! Gospod poslanec, zahvaljujem se vam za vprašanje, saj ga razumem kot skrb za slovensko kmetijstvo in proizvodnjo hrane, ki je potrebujemo več. Strinjam se z vami, da ne izpolnjujemo zaveze, ki smo jo podpisali na berlinskem vrhu, in to je, da pridelujemo hrano na ta način, da skrbimo za lastno regionalno in širšo prehransko varnost, kar pomeni, da pridelamo toliko, kolikor nam dejansko okolje dopušča. Najbolj šepamo ravno na področju rastlinske proizvodnje. V tem trenutku še vedno potrebujemo milijon ton žit, pridelamo jih samo polovico. Če pa pogledamo rastlinsko proizvodnjo, je pa pridelava še nižja, je pod polovico, odvisno, katero rastlinsko proizvodnjo, torej zelenjadarsko, gledamo, je še manjša. Kaj narediti, da bo tega več. Prvič, nuditi moramo okolje, to so tehnološki razpisi, ki jih tudi zelenjadarji morajo imeti na razpolago, da če se odločijo, lahko investirajo v to. Tu relativno dosti denarja namenjamo. Če pogledamo leto 2008, ko smo imeli še splošne razpise, bili so še odprti, zdaj po novem so zaprti, je bilo generalno za tehnološki razpis na voljo 28 milijonov, leta 2008, po krizi, ki je bila na splošno v kmetijstvu, se je država odločila za sektorske razpise. Leta 2008 smo tako že imeli 3 milijone razpisa za investicije prav v zelenjadarstvo. Leta 2009 ponovno 8,5 milijona evrov v nove izzive, to pa so zlasti rastlinjaki, ki to omogočajo. V letu 2010 pa, kar je pomembno, smo imeli dva razpisa v skupni vrednosti 12 milijonov evrov na razpolago. Kar moram tu opozoriti, je, da tudi po navodilu Računskega sodišča se spreminja tip razpisov. Ni več odprtih razpisov, kar pomeni, da tisti, ki prvi pride in minimalne pogoje izpolnjuje, je dobitnik sredstev. Računsko sodišče nas je usmerilo in tako sedaj tudi počnemo od leta 2010, da tam, kjer so vloge na razpolago, gremo v zaprte razpise. To pomeni, da določeno obdobje, en, dva ali tri mesece, kdorkoli želi kandidirati, lahko kandidira. Ko se razpis zapre, pa se točkuje. In potem tisti, ki dobijo največ točk, dobijo tudi državno sofinanciranje. Tako bo tudi v bodoče. To bo omogočilo, da bodo izbrani bolj učinkoviti projekti. Seveda pa bo to tudi kakšen odpor povzročilo, kar bo pa potem dejansko pravi kriterij, tisto, kar je pomembno, to je učinkovitost projekta. Kaj v tem trenutku počnemo. Ugotovili smo, da je pomemben razlog, da nam šepa rastlinska proizvodnja, nepovezanost proizvajalcev, pridelovalcev in predelovalcev, industrije in potem tudi trgovine. Prvi primer, kjer smo to povezanost želeli vzpostaviti, mi smo kot ministrstvo ponudili platformo, smo se tudi udeleževali, seveda na koncu so pa deležniki sami sklenili dogovor, kar je tako imenovana žitno-pšenična veriga. Moram reči, da sem vesel, da je bila lansko leto vzpostavljena. Tisti, ki so podpisali ta sistem žitne verige, so kmetje, kmetijska gospodarstva, mlini in tisti, ki iz moke nekaj naredijo, kar potem ljudje konzumiramo. Prvič se je zgodilo, da se vnaprej ve, kakšen naj bo sortni izbor, kakšni bodo kriteriji, kako se bo cena določala. Lansko leto nam sicer konec leta ni šlo na roko to, da smo imeli neprimerno vreme. Bila je moča, tako da niso bile vse površine, ki bi drugače bile, ker enostavno traktorji niso mogli na posejano polje. Je pa zelo pomembno za vse nas, ki smo sodelovali, da opazujemo, kaj se bo zdaj dogodilo pri žetvi, ali bo sistem držal. Če bo sistem držal, pomeni, da smo tudi v tej državi sposobni dogovora in potem prenašamo, kar je pomembno, ta model tudi na zelenjadarstvo. To je že dogovor, s predstavniki smo se dogovorili, da je ministrstvo tisto, ki da platformo, da se dogovorijo pridelovalci, predelovalci in potem tudi trgovina o namenski proizvodnji. To je tisto, kar sedaj manjka, in ta sistem potem peljemo tudi na drobnico in na področje svinjskega mesa, ker smo bili zaprošeni. Naslednja zadeva, ki tudi mora urediti možnost, da kmetija kmetuje s pomočjo zelenjadarstva, je vzpostavitev odnosov v prehranski verigi, ki niso takšni v tem trenutku še, kot bi želeli. Tudi za to, kot veste, bo sedaj predstavljena rešitev v maju. Kar pa je bilo za nas pomembno, je, da so se posamezne trgovske verige, primer je slovenska največja, že začele obnašati prijazno do slovenskega proizvajalca, tudi zelenjave, skrajšali so plačilne roke in ponudili več polic. Tudi zato ministrstvo tako nasprotuje sovražnemu prevzemu največje slovenske verige s strani kupca, ki po našem mnenju v bistvu ni primeren lastnik slovenske trgovske verige, preko katere se proda skoraj 40 % hrane, ki se v Sloveniji proizvede. Hvala. Časa mi je zmanjkalo.
Hvala. Gospod Likar, želite dopolnitev?
Hvala lepa. Gospod minister, kot enega od ukrepov ste omenili tudi razpise. Bi pa s tem v zvezi povedal, da se je po informacijah na razpis za ukrep 1.2.1., to je posodabljanje kmetijskih gospodarstev za leto 2010, za naložbe na področju sadjarstva, vinogradništva, hmeljarstva in tudi vrtnarstva se je do vključno 15. marca, ko je bil ta razpis zaprt, prijavilo izredno malo slovenskih pridelovalcev zelenjave, menda samo 6. Največja težava ali pa ovira za to, da se je prijavilo tako majhno število, so zahtevni oziroma skorajda, po besedah nekaterih, nemogoči razpisni pogoji. In ob tako zaskrbljujoči nizki samooskrbi predvsem z zelenjavo bi človek pričakoval večjo pripravljenost kreatorjev kmetijske politike, skupne kmetijske politike, da se čim več sredstev razdeli med že obstoječe pa tudi potencialne pridelovalce vrtnin in zelenjave in se tako poveča stopnja samooskrbe v Sloveniji. Menim tudi, da dejstvo, da slovenski pridelovalci hrane ne kažejo interesa za te razpise, tudi ni dobro sporočilo snovalcem skupne kmetijske politike, kajti s povečanjem stopnje samooskrbe bi se posledično lahko zagotovila tudi nova delovna mesta, predvsem na podeželju.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani gospod poslanec, moram samo ugotoviti, da se z vami strinjam. Tisto, kar je pa mogoče treba vedeti, je pa naslednje. V bodoče bo teh tako imenovanih tehnoloških razpisov še več. Mi smo se tudi odločili, tudi jaz sem se odločil, da v bistvu denar, ki ga je letno še kar dosti na voljo, fokusiramo na dejavnosti, ki bodo omogočile zlasti slovenskemu kmetu, da se lažje prestrukturira oziroma da lažje začne tudi z novimi dejavnostmi. Primer tega je tudi zelenjadarstvo, saj rešuje en problem naših kmetij, to so, da so majhne. Če je kmetija velika 10 hektarjev, je s stališča pšenične proizvodnje zelo majhna, s stališča zelenjadarstva pa izjemno velika in potrebuje zelo dosti delovne moči. Tisto, kar je treba povedati, je tudi to, da smo se tudi z zelenjadarji, predstavniki, dogovorili, da tudi preverimo razpisne pogoje za naprej. Ker pa le želimo, da bo denar koristno uporabljen, seveda ne na način, da bi potem nov razpis pokazali, ker tega ne smemo, ampak na podlagi starih razpisov. Tu bomo absolutno upoštevali želje zelenjadarjev tako, da bodo investirali več, saj se tudi zavedamo, da je tukaj največ dodane vrednosti. Tisto, kar bi pa le rad opozoril, je, denarja bomo kar dosti usmerili v to, bodo pa razpisi zaprti, ker to od nas zahteva tudi Računsko sodišče, to pa vsi vemo, kaj pomeni, ko so razpisi zaprti, se ne čaka tako dolgo, da se porabi denar, ki je na voljo, ampak dobijo sredstva najboljše vloge. To govorim zato, ker se potem pričakuje, da bodo tisti, ki ne bodo dobili, iskali marsikatere razloge tudi tam, kjer jih ni, ne pa v kvaliteti pripravljenega poslovnega načrta. Pa še zadnjo zadevo bi rad povedal, ki je pomembna. Izjemno resno smo se lotili naloge, da v bistvu zaščitimo slovensko proizvodnjo zelenjave in ostalo proizvodnjo hrane na ta način, da preprečimo napačno označevanje, da preprečimo v bistvu, da bi se pod slovensko znamko ali pa celo pod znamko kmetije prodajalo nekaj, kar ni bilo iz kmetije. Znani so že rezultati, kaj vse smo ugotovili, ko smo sedaj izvedli akcijo pri mesu, od 61 obratov, ki smo jih obiskali, je bilo kar nekaj stvari narobe. To sedaj ponavljamo. Obvestil bi vas rad, da smo imeli zdaj nekajtedensko sobotno akcijo tržnic. Tudi inšpektorji so opravili zelo natančen pregled, kaj se dogaja na področju zelenjadarstva, vendar čakamo, da bodo odločbe postale pravnomočne, da bomo lahko objavili rezultate, in to bo v naslednjem tednu. In te akcije, ki naj zaščitijo slovenskega proizvajalca hrane, se bodo tako nadaljevale tudi vnaprej. Hvala.
Hvala. Gospod Jožef Jerovšek bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet dr. Vlačiču, ki pa je odsoten. Izvolite.
Hvala lepa. Vidim, da tudi gospa Silva Črnugelj bojkotira lastno vlado in sedaj ne postavlja vprašanja, čeprav je na vrsti. Zato bom kljub odsotnosti ministra postavil vprašanje, saj sprašujem o zamudah ministra, ki v Sloveniji povzroča katastrofalno škodo. Izgleda namreč, da se gospod minister Vlačič sploh ne zaveda, da so 11. aprila potekli vsi zakonski roki za določitev gospodarske družbe, ki upravlja dejavnost vodenja investicij v javno železniško infrastrukturo. Tako določa 13.a člen Zakona o železniškem prometu. Takšno rešitev v zakonu ste parlamentu predlagali vi, gospod minister, sedaj pa je ne izvajate. Seveda je zaradi tega v Direkciji za vodenje investicij v javno železniško infrastrukturo in Slovenskih železnicah nasploh zavladala splošna zmeda in anarhija. Direkcija je le del problema, ki ga povzroča Vlada s popolno nedejavnostjo in neznanjem glede vodenja in pomena investicij Slovenskih železnicah in glede gospodarskega pomena železnic. Nastaja ogromna gospodarska škoda. Slovenija zaradi zastarelosti železniškega omrežja postaja prometno izolirana država, zaposleni znotraj direkcije in mnogi na Slovenskih železnicah pa so vse bližje borzi dela. Zato sprašujem: Zakaj Vlada ne spoštuje in ne izvaja niti zakona, ki ga je sama predlagala? Zakaj ni v zakonskem roku, to je do 11. aprila, ustanovila gospodarske družbe, ki bo v prihodnje skrbela za investicijo v železniško infrastrukturo? Zakon določa v 13.a členu, da ima nova družba sedež v Mariboru, zato sprašujem: Ali držijo informacije, da Vlada zavlačuje, ker želi sedež družbe prenesti v Ljubljano in sedaj išče načine, kako izigrati zakon? Sprašujem tudi: Kdo bo sprejel odgovornost zaradi možnega posledičnega propada in bankrota Slovenskih železnic in zaradi uničenja infrastrukturne in tranzitne vloge slovenskega železniškega omrežja s katastrofalnimi posledicami za Luko Koper in slovensko gospodarstvo nasploh? Koliko zaposlenih v Slovenskih železnicah bo posledično izgubilo zaposlitev? Slovenske železnice se namreč potapljajo – vi, povedano metaforično –, "minister Gregor pa nič". Hvala lepa.
Hvala. Vprašal bi še, ali želite ustni odgovor na naslednji seji?
Pričakujem odgovor na naslednji seji, če ne bo do takrat že več katastrofalnih posledic.
Na naslednji seji dobite odgovor. Sedaj bo gospa Alenka Jeraj postavila poslansko vprašanje ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo Gregorju Golobiču ter ministru za finance dr. Francu Križaniču.
Hvala za besedo. Lep pozdrav obema ministroma! Ministra za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo sem že pred časom spraševala o parkirišču na prostoru, kjer bo nekoč, upamo, stala NUK2, na katerem je, kot rečeno, ta trenutek še parkirišče, nekoč pa upamo nova knjižnica. Takrat sem spraševala v zvezi s podaljšanjem pogodbe, kajti minister je v svojem odgovoru navedel, da je lastnik sicer Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, vendar pa je po sklepu Vlade od 24. novembra 2009 Mestna občina začasni uporabnik in seveda tudi tisti, ki pobira parkirnino na tem parkirišču. Zanima me: Ali je bila pogodba podaljšana? Namreč, do marca naj bi se dogovorili, ali boste pogodbo podaljšali. Takrat ste mi odgovorili tudi, da ste se za tak način odločili zato, ker bi sanacija oziroma zasutje jame pomenilo zelo visok strošek. Navedli ste znesek 400 tisoč evrov. Takrat mi sicer niste povedali, kdo je tako ponudbo dal. Zato ste se potem s pogodbo zavezali, da to opravi občina in v zameno lahko zato pobira parkirnino. Najprej bi prosila, da mi odgovorite: Ali je bila pogodba podaljšana? In minister Križanič: Ali je to v navadi tako, da se država odreče prihodku ob proračunski luknji, ki jo ima, in to odstopi eni od občin ali komurkoli drugemu? Koliko je takih primerov? Ker glede na to, da je proračunska vreča zelo prazna, je verjetno vsak evro dobrodošel, ki ostane v njej in ne gre nekam drugam.
Hvala. Gospod minister, boste vi najprej odgovoril. Gospod Golobič, izvolite.
Bom kratek. Kot ste zastavili že vprašanje in kot sem tudi odgovoril, je do 31. marca veljala prejšnja pogodba. Temu bi dodal samo to, da je šlo za obvezno zasutje tiste jame, ki je tam zijala že dolgo časa in tudi ogrožala varnost, predvsem pa je ogrožala arheološko najdišče na tistem mestu. Mnogi arheološki artefakti so tam ostali na licu mesta in obveznost, ki je bila naložena s strani pristojnih institucij ministrstvu, je bila, da mora na primeren način to zaščititi in zaščiti z zasutjem. To dolžnost po cenitvi, ki sem vam jo prejšnjič tudi citiral, je storila mestna občina v zameno za to, da lahko na tem prostoru formira začasno parkirišče, tudi v času obnove parkirišča na Kongresnem trgu. Pogodba se je iztekla, mi smo v začetku leta oziroma pred iztekom pogodbe sprožili postopek skupaj z mestno občino za podaljšanje te pogodbe. Želeli smo si, kot sem vam tudi v odgovoru napovedal, s tem podaljšanjem pogodbe zagotoviti udeležbo pri dobičku za upravljanje tega parkirišča. Zahtevamo polovico, polovično delitev tega dobička. Občina na to v roku, ki je bil potreben, ni pristala, ker je čakala – veste, kdaj se poslovni izidi ugotavljajo – na ugotavljanje poslovnih izidov. Zdaj so ti med tem postali znani in načrtujemo, da bomo v roku do konca maja sklenili pogodbo, s katero bomo opredelili tudi te prihodke iz naslova tega parkirišča oziroma pobiranja parkirnine, pri čemer bo obveznost mestne občine, da na lastne stroške, predvidoma v letu 2012, ko se bo pričela gradnja oziroma takrat, ko se bo gradnja pričela, tudi izrazni to jamo oziroma jo vrne v prvotno stanje in tudi na ta način prihrani država nemajhen delež sredstev. V tem vmesnem času smo sklenili za ta dva meseca dodatek k pogodbi, s katerim smo podaljšali veljavnost stare. Pogledal sem razloge, zakaj je bilo to potrebno; da bi se mestna občina lažje odločila na podlagi realnih poslovnih izidov glede poslovanja parkirišč v lanskem letu, o tem, da torej pristane na našo zahtevo, da polovico prihodkov iz naslova oziroma dobička iz naslova pobiranja parkirnine pripade proračunu Republike Slovenije. Hvala lepa.
Hvala. Dr. Križanič, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! Naj dodam, da omenjeni projekt spada v tretji del proračuna, to je načrt razvojnih programov, tako imenovani NRP, institucionalno jim daje okvir Uredba o enotni metodologiji za pripravo in izdelavo investicijske dokumentacije na področju javnih financ, sprejeta je bila leta 2006, dopolnjena 2010. V proračunu je bilo za ta projekt predvideno 30 milijonov 645 tisoč 333,9 evra. Projekt trenutno obsega obnovo stare stavbe Narodne in univerzitetne knjižnice, sofinanciranje najema skladiščih prostorov. Priprava zemljišč in investicijske dokumentacije v ta okvir za ta projekt spada. Izvajati se bo začel 2011 in 2012 in v tem okviru bo izveden potem tudi nov javni natečaj za gradnjo tega objekta. V tem okviru je seveda vzdrževanje zemljišča in njegov maksimalen izkoristek razdeljen med mesto in državo, pri čemer je treba upoštevati tudi arheološko pomembnost tega dela in stroške, ki nastajajo z vzdrževanjem teh arheoloških najdišč in njihovo konzervacijo.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala za besedo še enkrat. Ministrstvo je imelo ponudbo za sanacijo te gradbene jame in ocena s strani sodnega izvedenca, cenilca, uradnega, je znašala preko 400 tisoč evrov. Mestna občina to očitno varuje na primeren način, ampak ne boste verjeli, da je to župan Janković uspel primerno sanirati za celih 166 tisoč evrov, torej za več kot za polovico manj, kot ste predvidevali vi. Verjetno zato, ker je to delala Gradis skupina G, ki jo srečamo še kje drugje, pri Stožicah in podobnih projektih v mestni občini, ampak to pomeni, da je v lanskem letu Mestna občina Ljubljana, v letu 2010, pobrala parkirnine za 365 tisoč evrov, v letošnjem letu pa načrtuje 383 tisoč evrov. Zdaj, če vi ocenjujete, da ste sklenili dober posel, vam jaz povem, da ste zelo slabega. In kot sem rekla, pri luknji v proračunu bi pričakovali, da se država oziroma konkretno vi minister za finance ne boste odrekli v lanskem letu 200 tisoč evrom in v letošnjem letu 383 tisoč evrom. Po moji oceni, bi bilo najbrž ceneje za državo, da izplača mestno občino za tisti vložek, ki ga je naredila. Če se izpogajajo za pol nižjo ceno, kot bi se vi, očitno res nekdo bolje gospodari od vas ali pa se je kakšen denar stekel še kam drugam, ampak o tem kdaj drugič. Na kakšen način potem vi nadzorujete, kako mestna občina na primeren način skrbi za to arheološko dediščino? Iz podatkov, ki so jih podali, so samo podatki, koliko si bili stroški sanacije, zaščite in zasutja gradbene jame, zdaj na tem nekdo parkira, oziroma veliko ljudi, očitno, če se stekajo takšni denarji. Kaj nameravate v zvezi s tem narediti? Minister, zame je to zelo slabo, da ste [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala. Kateri želi? Gospod Golobič, izvolite.
Ja, bova oba. Hvala lepa. Jaz se v ekonomsko razpravo z vami ne bom spustil. Imate veliko užitka z županom Jankovićem na vaši preiskovalni komisiji o tem in boste tudi tam, verjamem, elaboriraliin vam bodo mnogi ploskali. Izvolite. Poglejte, morda menite, da bi bilo dobro, če bi tam še naprej zijala jama in da ljudje ne bi imeli kje parkirati. Morda vam je vseeno za ljudi, ki prihajajo v Ljubljano in nimajo kje parkirati, vsak dan. Mi smo naredili zelo gospodarno potezo, namesto jame, ki bi jo bilo treba zasuti, zato, da bi bila tam zasuta jama, je zdaj tam urejeno parkirišče. Nadzor nad tem, kako je bilo to zasuto, z vidika zaščite arheologije, je v tem, da je bilo zasuto po specifikacijah, kot so jih tisti, ki varujejo arheološko dediščino, predvideli. S peskom primerne granulacije, preprosto povedano. Mi smo v startu sklenili pogodbo, ker je bila ta obveznost za mesto tako velika, zasutja, da jim prvo leto ne bomo zaračunavali oziroma ne bomo terjali udeležbe na dobičku. Oprostite, Vlada se pa s pobiranjem parkirnin oziroma minister za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo ne bo ukvarjalo v mestu Ljubljana. In bi bila alternativa samo prazna jama. In oni so to naredili, zasuli na lastne stroške. Ugotovljeno je bilo po poslovnih izidih, koliko je pravzaprav prihodkov na tem parkirišču. Na podlagi tega zahtevamo v nadaljevanju v podaljšanju pogodbe udeležbo države na tem dobičku v višini 50 %. To je, bom rekel, gospodarno ravnanje. In v tem smislu je to en od zgledov, kako se dela pravde, na eni strani zadovoljeno javnemu interesu, proračunskim virom in tudi, da neko javno dobro koristi javnemu interesu. V tem primeru zagotavljanje parkirnih površin v situaciji, ko teh primanjkuje.
Hvala. Še dr. Križanič ima čas, izvolite.
Po mojih podatkih gre za nekoliko manjše zneske, ta polovica bi po naših izračunih prišla okrog 90 tisoč evrov, se pravi 180 skupno, vendar bi morali potem dejansko pogledati oziroma pozvati Mestno občino Ljubljana, da nas seznani. To, kar je nas seznanila, je nižji znesek.
Hvala. Ima proceduralni predlog? Izvolite.
Torej, ne bova o ekonomiji, res ne, ampak zakaj v tem primeru niste že v osnovno pogodbo zapisali, da če bo dobiček, ker pač niste vedeli, da bo, čeprav najbrž na kvadraturo in namembnost, da bo to parkirišče, se da izračunati, koliko bo tam avtomobilov in tudi koliko bo parkirnina in kolikšen bo dobiček. Poleg tega je v neposredni bližini Filozofska fakulteta. Me zanima, če imajo oni dovolj parkirišč. Ni bilo možno za njih te zadeve nameniti, očitno ste se odločili drugače. Podatki, ki sem jih navedla, pa izhajajo iz podatkov, ki so jih pripravili v Mestni občini Ljubljana, kar je bil odgovor na eno od vprašanj. Kot sem rekla, zasutje gradbene jame in vsi ostali stroški so znesli 166 tisoč evrov. V lanskem letu je bilo 365 tisoč evrov prihodka, za leto 2011 pa načrtujejo 383 tisoč evrov prihodka. Predlagam, da skladno s poslovnikom o odgovoru obeh ministrov opravimo razpravo na naslednji seji. Minister pa naj razmisli, ali je to ekonomična in dobra odločitev, kot ocenjuje njegov ministrski kolega.
Hvala. O predlogu poslanke gospe Jerajeve, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovorih ministrov, gospoda Gregorja Golobiča in Franca Križaniča, na njeno poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločal v sredo, 20. aprila 2011, v okviru glasovanj. Gospod Jerovšek, imate proceduralni predlog? Izvolite.
Spoštovani gospod predsedujoči, zanima me, ali je morda v parlament prišlo kakšno obvestilo, da je Vlada razpadla in odstopila, kajti tu ni niti enega poslanca treh vladajočih strank, niti nobenega poslanca samostojne poslanske skupine, ki podpira Vlado. Iz največje vladne stranke, ki ima 29 poslancev, pa je samo njen veteran. Verjetno je potrebnega malo več časa, da takšna vroča informacija do njega pride. Zato, če je tako, da je Vlada razpadla, prosim, da nas obvestite, da se bomo poslanci znali prilagoditi in da bomo postavljali vprašanja ministrom, ki opravljajo samo tekoče posle.
No, gospod Jerovšek, nobene informacije nimamo, da bi razpadla Vlada. Sprejemam pa to kot poživitev razprave. Sedaj bo gospod Franc Bogovič postavil poslansko vprašanje ministrici za gospodarstvo mag. Darji Radić ter ministru za finance dr. Francu Križaniču. Izvolite, gospod Bogovič.
Lep dober dan! Spoštovani podpredsednik, spoštovana ministra, ministrica, kolegice in kolegi! V lanskem letu, 3. maja, skoraj bo leto od tega, smo v Državnem zboru sprejeli Zakon o upravljanju kapitalskih naložb Republike Slovenije. V smernicah OECD, ki so bile napotilo za sprejem tega zakona, so zapisana naslednja načela. "Načela OECD za upravljanje z državno lastnino so namenjena temu, da se prekine z arbitrarno in netransparentno igro interesov, s tem da se upravljanje z državno lastnino podredi transparentni lastniški politiki, ki se jo dosledno izvaja preko članstva v nadzornih svetih in se za njeno oblikovanje ter izvajanje išče soglasje ter polaga račune pred izvoljenimi predstavniki ljudstva. Pričujoče smernice predstavljajo način, kako državno lastnino produktivno vpreči v razvojno strategijo Slovenije in preseči zlorabe, do katerih je lahko prihajalo doslej." Tri osrednja načela OECD pri upravljanju državne lastnine so naslednja, v istem dokumentu, kako naj država ravna kot lastnik. Pri tem so pomembna predvsem tri načela, ki podajajo jasen odgovor na to vprašanje. "Država mora oblikovati jasno politiko lastništva v državnih podjetjih, določiti mehanizme odgovornosti za izvajanje te politike in odgovarjati v parlamentu za izvajanje te politike." Ta tri načela predstavljajo jedro tistega, kar javni sektor pozna pod imenom dobro upravljanje, "good governance", saj v proces upravljanja z državno lastnino vnašajo transparentnost, učinkovitost in odgovornost. V zadnjih dveh, treh dneh smo bili priča nekemu, po mojem občutku, grobemu posegu agencije v upravljavske funkcije podjetij, ki so v državni lasti, z namenom dokapitalizacije druge največje banke v Republiki Sloveniji. Dokapitalizacijo so izvedla pomembna državna podjetja s področja energetike in pošte. Zato vaju, spoštovana ministrica in minister, sprašujem: Ali so te odločitve in postopanje Agencije za upravljanje kapitalskih naložb v zvezi z dokapitalizacijo NKBM v kontekstu ciljev, ki so nas vse skupaj, predvsem pa Vlado, vodili k ustanovitvi te agencije?
Hvala.Gospa ministrica, boste vi? Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Kot veste, sem sama že od same ustanovitve Agencije za upravljanje kapitalskih naložb opozarjala na nekatera ravnanja agencije, ki po mojem mnenju niso šla v smer, kot smo jo pričakovali takrat, ko smo ustanavljali Agencijo za odpravljanje kapitalskih naložb. Če navedem samo tisti nesrečni primer poskusa in neposrednega vplivanja na sklep nadzornega sveta, naj nazaj postavijo za direktorja gospoda Uroša Rotnika v TEŠ-u, ko je bil razrešen. Naj izpostavim vprašanje, da je agencija dala navodilo upravi NKBM še novembra 2010, naj takoj ustavi vse postopke v zvezi z dokapitalizacijo. Da ne govorimo o odstavitvi gospoda Jadranka Medaka iz nadzornega sveta, zato ker je bil kritik projekta TEŠ 6, pa bo o tem še tekla razprava in se bo izkazalo, kaj je s tem projektom. Skratka, en cel kup teh dejavnosti ali pa aktivnosti agencije je bilo, ki so kazale na to, da agencija ne deluje v skladu s tistimi osnovnimi načeli, kot bi tudi glede na smernice OECD morala. Jaz sem na to opozarjala že od vsega začetka. Tudi bila pobudnica tega, da spremenimo Zakon o upravljanju kapitalskih naložb prav z namenom, da v tem predhodnem obdobju, ko je, prvič, po eni strani agencija še na začetku in lahko da imamo probleme glede razumevanja vloga, da to predhodno obdobje čim bolj uredimo. Vendar kljub vsem prizadevanjem, dogovarjanjem, glede tega in pojasnjevanjem, kakšna je njihova funkcija, da niso lastniki, da država s tem, ko jih je ustanovila, Državni zbor, ni nanje prenesla lastništva, ampak jim je samo dala v upravljanje državno premoženje. Žal z vsakim naslednjim dejanjem agencija dokazuje, da svojega dela ne dela, po mojem mnenju, kompetentno, strokovno, niti približno ne transparentno, kar je bilo posebej izpostavljeno tudi v tem zadnjem primeru prisile nekaterih podjetij s področja energetike in Pošte Slovenije k nakupu delnic NKBM. Mislim, da mi ni treba posebej pojasnjevati, jaz sem na to tudi reagirala, menim, da je tak način delovanja agencije nesprejemljiv. Ta aktivnost ni bila izvedena v skladu s smernicami. Gre za kršitev tistih osnovnih pravil smernic OECD, po katerih naj bi agencija vodila družbe in upravljala družbe pregledno, transparentno in absolutno ne bi posegala v dnevno opravljanje poslov uprave družb. Te so namreč samostojne in morajo samostojno voditi posle na podlagi sprejetih poslovnih načrtov. Na tem primeru pa je agencija preko noči spremenila akte posameznih družb, da je obšla nadzorni svet in pridobila direktni vpliv na posamezno odločanje uprav družb. Na ta način jih je pravzaprav prisila, da so izvedli te dokapitalizacije. Iz samih izjav vodstev teh družb je razvidno, da se seveda s tem niso strinjali, da so se bili v to priseljeni in vsi tudi opozarjajo, da jim bo to ogrozilo izvrševanje njihovih poslovnih načrtov, ki jih imajo za speljati v tem letu. Skratka, jaz ne vem, koliko besed naj pravzaprav še na tem izgubljam. Na vaše vprašanje lahko absolutno odgovorim, da agencija, tako kot je zastavljena zdaj, zagotovo ne uresničuje oziroma ne izvaja svojih nalog in aktivnosti, kot smo si predstavljali takrat, ko smo predlagali Državnemu zboru Zakon o ustanovitvi agencije za upravljanje državnih naložb. Z ustanovitvijo smo želeli, da se zagotovi strokovno in neodvisno od politike, neodvisno upravljanje državnih naložb v Republiki Sloveniji. Zdaj sicer ugotavljamo, da gre za precej neodvisno delovanje od Vlade, tudi ta primer je tak, Vlada ni sprejela o tem sklepa, ker pa se vlada ni o tem odločila, so našli obvode in naredili po svoje. Tukaj se meni osebno postavlja tudi vprašanje, v interesu koga pravzaprav agencija sprejema take odločitve. Zagotovo pa je moj odgovor na vaše vprašanje ne.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Ker je bilo vprašanje dvema ministroma, pa je eden porabil čas, bom pomagal s tem, da bom postavil dodatno vprašanje. Upravljanje z državnim premoženjem naj bi bilo transparentno in zadeva naj bi potekala na takšen način, da se sprejmejo najprej sektorske politike na Vladi, sprejmejo v Državnem zboru in kasneje se na ta način tudi vodi tako imenovano transparentno in pa tudi od izvoljenih poslancev odobreno politiko ravnanja s tem premoženjem. V Slovenski ljudski stranki smo bili vedno bili zagovorniki tega, da mora del državnega premoženja biti strateško voden, biti najbrž tudi v državnih rokah, tako na področju financ kakor energetike. Vendar pa to, kar se sedaj dogaja, je za nas primer, kako se, žal, tudi neki spori znotraj Vlade rešujejo preko te agencije. Na drugi se nam pa zelo postavlja resno vprašanje, kdo je pravzaprav v tej državi odgovoren. Za moje pojme, če bi ne delovala agencija in bi bile to poteze ministra, bi vsaj imeli neko politično odgovornost in bi vedeli, kdo je odgovoren za neko početje. Na ta način imamo zdaj neke uradnike oziroma direktorico te agencije in njeno ekipo, ki mimo parlamenta, kot vidimo očitno tudi mimo Vlade, razpolaga z elementi državne nepremičnine. Kot človeka, ki prihajam iz krškega okolja, me zelo zanima, ali na ta način, ko je lansko leto najprej Vlada vzela 27 milijonov dobička GEN in ga odnesla v državni proračun, sedaj s sklepom odredila 20 milijonov evrov za nakup delnic NKBM, kjer je dala omejitve poslovodstvom, kako sploh smejo ta podjetja voditi, ali mi še živimo v okolju, ki je z jedrskim objektom, ki ima varno in stabilno dolgoročno obratovanje. V tistem trenutku, ko so se sprejemali ti sklepi, je direktor GEN energije bil v Madridu, in so govorili o stresnih testih. On ga je doživel s strani agencije.
Hvala. Dr. Križanič, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! Da še jaz svoj del odgovora podam. Torej, v konkretnem postopku dokapitalizacije NKBM, ki ga navajate v svojem vprašanju, je Vlada Republike Slovenije razmišljala o različnih možnih smereh postopanja v zvezi s povečanjem osnovnega kapitala banke. Gre namreč za banko, ki jo je opredelila kot strateško. Zdaj bo tudi v strategiji opredeljen tudi parlament oziroma Odbor za finance parlamenta je potrdil to odločitev. Po obravnavi različnih možnosti proučitvi mnenj Agencije za upravljanje kapitalskih naložb Republike Slovenije, še zlasti Službe Vlade Republike Slovenije za zakonodajo, je Vlada naposled sklenila, da bo v celoti sledila zakonodajnim rešitvam, Zakonu o upravljanju kapitalskih naložb Republike Slovenije. Omenjeni zakon je glede ureditve pristojnosti v zvezi z upravljanjem kapitalskih naložb, v okvir katerih sodi tudi dokapitalizacija NKBM, jasen, še zlasti po sprejetju zadnje novele, ki je uredila prehodni režim v obdobju do sprejetja strategije upravljanja kapitalskih naložb Republike Slovenije. Treba je omeniti, da je bila glavnina aktivnosti in odločitev Vlade glede dokapitalizacije NKBM oblikovana še pred to novelo. Bistvo je to. Skladno z zakonom so vse pristojnosti upravljanja s kapitalskimi naložbami Republike Slovenije podeljene Agenciji za upravljanje kapitalskih naložb Republike Slovenije, ki ima potrebno pravno podlago za ravnanje v postopkih upravljanja s kapitalskimi naložbami države, torej tudi v dokapitalizacijskem postopku NKBM. Agencija je dolžna delovati kot dober gospodar in odgovarja Državnemu zboru. Se pravi, vi lahko to odgovornost zelo hitro sprožite. Glede na navedeno ter upoštevajoč samostojnost in neodvisnost omenjene agencije na njene odločitve v zvezi z dokapitalizacijo NKBM ne moreta vplivati niti Vlada niti Ministrstvo za finance. Seveda pa ves čas spremljamo vsa sprejeta oziroma javno objavljena pojasnila agencije glede njenih aktivnosti v postopku dokapitalizacije NKBM, ki bo, jaz upam, uspela in s tem utrdila slovenski finančni sistem. Hvala.
Hvala. Imate proceduralni predlog, gospod Bogovič?
Mislim, da prihajamo na eno zelo resno področje, zato imam proceduralni predlog, da na naslednji seji opravimo razpravo o tem mojem osnovnem vprašanju, ali je to res način, na kakšen se gospodari z državnim premoženjem. Kot vemo in sem že povedal, nimamo sektorskih politik, nismo se odločili na področju bančnega sektorja, kaj bomo naredili, po kateri poti bomo šli naprej. Na področju energetike ne moremo sprejeti, ne pridemo do nacionalnega energetskega programa. Ne moremo priti po dveh letih, kljub mojemu poslanskemu vprašanju januarja 2009, do dokončne odločitve okoli največjih strateških investicij na področju energetike; na področju obnovljivih virov se nam pojavljajo določene deviacije – nihče ne more, nič nismo naredili. Na koncu vsega pa sedaj slišim, da Vlada, parlament, predsednik Vlade – nihče nima vpliva nad ničemer več. Oprostite, zame je takšen način pilatovskega obnašanja, da mi v nekem zakonu neka pooblastila nekomu damo, na drugi strani pa ne izdelamo strategije, kaj v državi hočemo z državnim premoženjem, kako ga bomo upravljali, kakšne so usmeritve. Ne znamo drugega kot to narediti, da še iz tistih redkih državnih podjetij, ki pozitivno poslujejo, ki imajo določena sredstva, pobiramo ta denar in ga ali mečemo v luknjo v državni proračun, ali v zavožene investicije določenih bank, ali mogoče za strateške naložbe bank v Srbiji, ali pa ne vem kje; po drugi strani pa prihaja opozorilo, kaj naše banke počnejo na tujih trgih in kaj se je s to pustolovsko politiko na področju bančništva v preteklosti doseglo. Zato vztrajam pri tem predlogu in ga še enkrat ponavljam: Želim, da Državni zbor o tem vprašanju spregovori, predvsem bi pa želel, da enkrat Državni zbor spregovori o strateški politiki, se pravi o sektorski politiki za posamezna področja. In kot še enkrat več ponavljam, sam mislim, da resnično kažemo s tem slabim upravljanjem z državnim premoženjem na neko luč, kot da je to neko premoženje, s katerim ne znamo gospodariti in je najbolje, da preide v neke tuje ali ne vem kakšne roke, vendar pa mislim, da se bo vsak dober gospodar opredelil do tega, kaj od tega vitalnega premoženja bi obdržal v svojih rokah in na kakšen način. Mislim, da ta strateška razprava manjka v Državnem zboru, če je ne moremo opraviti pri sprejemanju sektorskih politik, predlagam, da jo opravimo na to moje poslansko vprašanje. Hvala lepa.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Bogoviča, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministrice za gospodarstvo mag. Radić in ministra za finance dr. Križaniča na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v sredo, 20. aprila 2011, v okviru glasovanj. Gospod Jerovšek, prosim, res proceduralno vprašanje, ne samo [[...]]
Zares bom imel predlog. Gospod predsedujoči, kolegice in kolegi! Priča smo nezaslišanemu, neodgovornemu in žaljivemu ravnanju do poslancev s strani ministrov iste vlade, ki na isto poslansko vprašanje odgovarjata diametralno različno; o istem vprašanju in pomembni vlogi neke agencije, ki jo je Vlada ustanovila o dokapitalizaciji bank [[...]]
Gospod Jerovšek, proceduralno [[...]]Proceduralni predlog, prosim.
Bom predlagal proceduralni predlog. Mislim, da tako zavržno in nesprejemljivo in nezaslišano se ministri ne smejo in ne morejo obnašati. Zato predlagam, da odslovite ministre in pokličete predsednika Vlade in na nadaljnja vprašanja poslancev odgovarja predsednik Vlade, ker potem bomo vsaj vedeli, kakšno je stališče predsednika Vlade. Iz odgovorov dveh ministrov na isto vprašanje o isti temi ne vemo, kaj ta vlada dela in kakšna so njena stališča. Hvala lepa.
Mislim, da imajo ministri pravico povedati svoje mnenje tudi, če se razlikujejo. To ni bil proceduralni predlog [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] Predsednik Vlade je bil tukaj, ko je imel za to določen čas. Sedaj bo pa dr. Luka Juri postavil poslansko vprašanje ministru za promet dr. Patricku Vlačiču, ki je odsoten. Izvolite.
Hvala lepa. Lep pozdrav seveda vsem prisotnim v dvorani. Pozdrav ministru in ministrici! Ne glede na napore vseh udeležencev v postopkih javnega naročanja, smo lahko še naprej priča ustaljeni praksi sklepanja aneksov k že podpisanim pogodbam za gradnjo avtocestnih odsekov. To pomeni dražitev dejanske gradnje in netransparentnost. Poleg tega takšna praksa onemogoča dejansko izbiro najcenejšega oziroma najboljšega izvajalca, saj lahko ta začetno, zelo ugodno ponudbo kasneje draži preko aneksov. O nujnosti sklepanja posameznih aneksov ne morem soditi, čeprav sem osebno zelo začuden nad argumentom, da je aneks potreben zaradi višjih cen v gradnji. Kot vem, so cene definirane v osnovni pogodbi, saj ta sicer nima smisla. Poleg tega tudi ne verjamem trditvi o višjih cenah zato, ker v času, ko je povpraševanje po gradbenih storitvah zaradi krize nižje, so cene kvečjemu nižje, ne pa višje. Zanima me, prvič: Kakšna je skupna vrednost sklenjenih aneksov k pogodbam za gradnjo in vzdrževanje avtocest v obdobju od novembra 2008 do danes? Kakšen odstotek to predstavlja glede na vrednost osnovnih pogodb za gradnjo in vzdrževanje avtocest, na katere se aneksi nanašajo? Zanima me tudi, drugič: Na kakšen način bo minister za promet ukrepal, zato da do sklepanja aneksov ne bi prišlo? Ali bo poskrbel za spremembo zakonodaje tako, da do zlorabe javnega denarja, lahko bi rekli skoraj kraje, preko trika sklepanja dodatnih aneksov ne bo več prišlo? Nazadnje prosim, če mi minister lahko odgovori tudi na vprašanje: Kdaj pričakuje, da bo le izbral izvajalca za cestninjenje v prostem prometnem toku glede na to, da se datum njegove uvede skrajno približuje in da bo prav takšno cestninjenje omogočilo učinkovitejše zagotavljanje virov za financiranje gradnje in vzdrževanja avtocest? Ker ministra tukaj danes z nami ni, vem, da je opravičeno odsoten, prosim za ustni odgovor na naslednji seji. Hvala lepa.
Hvala. Sedaj bo gospod Rudolf Petan postavil poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovana ministra, kolegice in kolegi! Torej, moje vprašanje ni neka dnevnopolitična tema, ampak gre za resno strokovno vprašanje o kvaliteti mleka. To, da je slovensko sveže mleko zelo kvalitetno, o tem verjetno ni treba razpravljati in v to tudi verjamem. Ampak gre za to, ali je tisto, kar dobimo v trgovini, še vedno tako kvalitetno in tudi tako zdravo. Na svetovnem spletu sem zasledil članke o tem in potem, ko sem začel bolj brskati, sem prišel do prav zastrašujočih podatkov in sedaj sprašujem ministra. Kmalu zatem, ko je homogenizirano mleko v trgovinah izpodrinilo navadno pasterizirano, so se pojavile alarmantne vesti o velikem porastu pojava poapnenje žil ne samo pri odraslih, ampak tudi pri otrocih. Odziv mlekarske industrije na to je bila ponudba različnih vrst mleka z manjšo vsebnostjo maščobe, kar kaže na to, da so vedeli, da ima homogenizirana maščoba drugačne lastnosti od nehomogenizirane. In sedaj mi dovolite, da preberem, o čem govorim. Se pravi, kaj je homogenizacija mleka. Navajam prevod dela opisa homogenizacije iz Ulmanove enciklopedije tehnične kemije, tretja izdaja, konkretno, poglavje o mleku in mlečnih izdelkov. In tam piše: "...če imajo maščobne kroglice v tekočih trajnih mlečnih izdelkih enako disperzijsko stopnjo kot v svežem mleku, se hitro dvignejo in na površini tvorijo neprivlačne, grde kompaktne sloje smetane in maščobne zamaške. Maščobne kroglice, zmanjšane na manj kot dva mikrona, pa se nasprotno le zelo počasi izločajo na površino, tako da se pri dovolj viskoznem izdelku ob normalnih pogojih skladiščenja maščoba ne izloči. Pri običajnih homogeniziranih strojih se toplo mleko s trivatno črpalko z veliko hitrostjo potiska skozi ozko režo. Pri tam nastale strižne sile maščobne kroglice raztegnejo po dolžini, da razpadejo na posamezne majhne kroglice, ki se še držijo skupaj, podobno verižici biserov. Na posamezne maščobne kroglice" – se pravi, manjše od dveh mikronov ali pa tukaj – "te razpadejo ob izstopu iz homogenizirane reže. Zaradi homogenizacije se uničijo prvotne membrane maščobnih kroglic, istočasno pa novonastale kroglice absorbirajo beljakovine in se tako emulzija na novo formirano membransko stabilizira." Se pravi, po homogenizaciji se v naravnem mleku spremeni struktura in naš organizem novonastale kombinacije ne zna prebaviti, deloma jo izloči, deloma pa jo nalaga na stene naših žil. Tudi razlaga, zakaj organizem iz homogeniziranega mleka ne more izkoristiti kalcija. Tu je razlaga: zato ker se spremeni kemična struktura molekul maščob. Zato sprašujem ministra, to ni njegov problem, to je treba priznati, ampak je širši problem: Ali na ministrstvu razmišljajo tudi o teh zadevah, da bi nam povedali, ali je s to homogenizacijo, ki je elegantna rešitev, res kaj narobe? Ali drži, kar [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani gospod poslanec, predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Strinjam se z vami, da je slovensko surovo mleko izjemno kakovostno, to kažejo rezultati, saj se dnevno preverja. Moram povedati, da slovenski kmet, ki oddaja mleko v slovenske mlekarne, je preverjen večinoma dvakrat, je pa vsaj enkrat na mesec, in podatki kažejo dejansko, da imamo nadpovprečno kakovost. Kar se tiče tega, ali je slovensko mleko v slovenskih izdelkih – na žalost v Evropi ni obvezne oznake, za to se mi kot Slovenija borimo, ker mislimo, da vsak potrošnik ima pravico vedeti, od kod je surovina in kje je bil izdelek narejen, je pa oznaka prostovoljna, tako da tiste slovenske mlekarne, ki proizvajajo iz slovenskem mleka, to tudi potem z veseljem označijo. Kar se tiče vprašanja pasterizirano, sterilizirano – to ni bilo vprašanje. Vprašanje je, ali je homogenizirano – dejansko je večina mleka, ne pa vse, v slovenskih trgovinah se dobi tudi nehomogenizirano mleko. Pri homogeniziranem mleku dejansko drži, da se v bistvu struktura maščobnih kapljic spremeni zato, da potem ne pride do izločanja, kar nekaterim potrošnikom ni všeč, čeprav v starih časih smo bili vsi navajeni, da se je ta pojav zgodil. Nimamo pa nobenih podatkov, vprašali smo strokovne službe, da bi bil kakršenkoli podatek, ki je bil nam dosegljiv, uraden, takšen, da je verodostojen, da za njim stojijo strokovne institucije, da bi nas opozoril, da je s homogeniziranim mlekom karkoli narobe s stališča varovanja zdravja potrošnikov. Moram vam pa povedati, da sprejemam vašo pobudo, mi se moramo zavedati, da je eden najmočnejših mlekarskih institutov na tem koncu Evrope Inštitut za mlekarsko Biotehniške fakultete, Oddelek za zootehniko, Rodica. In če se strinjate, gospod poslanec, bomo na ta institut, ki je mednarodno priznan, uradno naslovili to vaše vprašanje. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite, gospod Petan.
Hvala za besedo. Torej, to pobudo sprejmem in se vam zahvaljujem. Želel bi pa povedati še sledeče, da ravno zaradi tega, ker ne samo jaz, ampak verjetno vsi v Sloveniji zaupamo v kvaliteto pridelanega mleka, če lahko uporabim ta izraz, to se pravi, sveže mleko je izredno kvalitetno. Če bi ga potem pa zaradi homogenizacije, zato da je bolj elegantno za prodajo, za manipulacijo, recimo, da je daljši rok, da lahko tudi tri mesece stoji v trgovini, pa ne pride do tiste koagulacije teh maščobnih kroglic, maščobnih molekul, da bi pa zaradi tega pokvarili mleko [[...]]Namreč, tudi na svetovnem spletu najdemo raziskave iz Velike Britanije, sam sem to našel, da so pri triletnih otrocih našli poapnenje žil; torej ni mogoče reči, da je za to kriv McDonald's s svojimi izdelki, ampak je šlo resnično za mleko. In če izhajamo iz tistih raziskav, potem bi lahko rekli, da drži to, da teh novonastalih maščobnih molekul, ki so manjše, ki so velike okoli 2 mikrona ali mogoče še manjše, telo ne zna prebaviti – zato ker ga narava ni tako ustvarila, ampak je zato narava ustvarila tudi naravno mleko –, da se del nalaga na žile, del pa potem nekako izloči in da tudi telo ne zna izločiti kalcija, kar je bistvo pri mleku, predvsem pri majhnih otrocih, saj navsezadnje jim dajemo mleko zato, da bi dobili močne kosti. Če je temu tako, tudi razumem, ker to je svetovna zadeva in je mlekarska industrija izredno močna in bo verjetno izredno težko karkoli priznati; ampak na svetovnem spletu se pojavlja toliko člankov v zvezi s to spremembo kemijske strukture homogeniziranega mleka. Tudi vem, da se odpraviti iz trgovine da, ampak če bi se vsaj povedalo potrošnikom, da so tu takšne težave, da so takšni stranski efekti. Če se zaradi luksuza ali lažjega transportiranja in skladiščenja mleka to uporablja, da je pa to manj zdravo [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala. Gospod minister, izvolite!
Hvala. Gospod poslanec, zavezujem se tudi, da ko bomo vprašali uradno slovenske strokovne institucije, ki sem jih navedel, pa mogoče še katero, da ko dobimo odgovor, vam ga tudi posredujemo. Hvala.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite, gospod Petan.
Sicer ne vem, kako dolg bo rok za to raziskavo, ampak bi predlagal, da v sredo, ko bomo glasovali, da vseeno sprejmemo sklep, da ko dobimo to poročilo, da mogoče o tem opravimo neko razpravo na osnovi poslovnika, ki to omogoča. Mislim, da gre za resno zadevo, verjetno pa vse, kar najdemo na svetovnem spletu, ni sprejeti "zdravo za gotovo", je pa verjetno v tem tudi nekaj resnice. Če bi opravili razpravo o tem problemu, mislim, da nam ne bi škodilo. Zato predlagam, da se ta razprava opravi, ampak ob pogoju, ko se to poročilo pridobi in ko prispe v Državni zbor. Hvala lepa.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Petana, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejana Židana, bo Državni zbor odločil v sredo, 20. aprila 2011, v okviru glasovanj. Sedaj bo mag. Štefan Tisel postavil poslansko vprašanje ministru za zdravje gospodu Dorijanu Marušiču, ki pa trenutno ni v dvorani. Boste vseeno postavili vprašanje? Izvolite.
Vsem lep pozdrav. Spoštovani gospod predsedujoči, spoštovani ministri, poslanke in poslanci! Investicije v zdravstvo so nekaj posebnega. Že pred desetletji so gradbinci točno vedeli za zanimiv recept, tako so se vsaj sami pohvalili. Najlepše je delati v zdravstvu, na primer adaptirati kakšen oddelek v bolnišnici, ali obnavljati operacijsko dvorano, ali podobno; kalkuliraš nekoliko nižjo ceno in dobiš na razpisu. V bolnišnici so skoraj vsa gradbena dela vitalnega pomena, pa naj gre za obnovo oddelkov ali operacijskih dvoran in podobno, ker seveda bolniki čakajo. Ko je delo napol opravljeno, potem gradbinec sporoči direktorju bolnišnice, da je denarja zmanjkalo, da so potrebna dodatna dela in da so se pojavili nepredvideni stroški. Odgovorni za delo, za zdravstveno dejavnost na oddelku pa komaj čakajo, da delo spet normalno steče, kajti bolniki že imajo nove datume za sprejem in podobno. Seveda v takem primeru direktorju ni preostalo drugega, kot da je stisnil aktovko pod pazduho in se odpravil na ministrstvo po dodaten denar. Seveda se je denar takoj našel in tako se je investicija končala in je delo spet steklo. Podobno se dogaja tudi danes in tudi pri novogradnjah. Samo poglejmo Onkološki inštitut, kjer je še vedno nedokončana investicija in toliko reklamacij, tako da delo komaj poteka, pa otroška klinika, novi urgentni center ob Kliničnem centru je tudi kar obstal. Sredstva v državnem proračunu pa se odmikajo z rebalansi. Samo če pogledamo za leto 2011, je predvidenih 87 milijonov, 2012 64, potem pa kar naenkrat po tem mandatu 128, 122 in podobno naprej, za zagotavljanje ustreznih prostorskih zmogljivosti na sekundarni dejavnosti. Seveda so za urgentne centre po vsej državi bila obljubljena tudi nepovratna evropska sredstva. Sistem je sedaj tak, da javni zdravstveni zavodi zbirajo sredstva in potem ministrstvo spet deli nazaj za investicije. Sistem je kompliciran in neučinkovit. Po drugi strani pa slišimo ali beremo izjave direktorja zdravstvene zavarovalnice, ki so, milo rečeno, slabonamerne in pavšalne, kako si zdravniki umišljajo aparature, ki potem stojijo in se na njih nabira prah. Kot primer neracionalne investicije omenja robota Da Vincija v celjski bolnišnici, s katerim pa se, k sreči, že uspešno izvajajo operacije raka prostate. Tako je potreben multicentrični razvoj zdravstva Slovenije in prepričan sem, da se minister, gospod Marušič, tega zaveda. Zato ga sprašujem: Kako ocenjuje investicijo v zdravstvu v tem mandatu? Kakšni so ukrepi za slabo izvedene investicije v zdravstvu? Kako namerava [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala. Na vašo željo vam bo na naslednji seji gospod minister odgovoril ustno. Sedaj bo gospod Milan Čadež postavil poslanska vprašanja ministru za okolje in prostor dr. Žarniću, ki trenutno ni prisoten. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Midva s spoštovanim gospodom ministrom sva že pred dvema mesecema imela debato na temo javne razgrnitve množičnega vrednotenja nepremičnin, kjer so bile vložene številne pripombe in pritožbe s strani državljanov. Danes pa spoštovanega gospod ministra, sprašujem, kajti v svojem odgovoru ste bili navedli, da naj bi ministrstvo pripravilo neko bolj racionalno rešitev. Na začetku na področju evidentiranja cest v zemljiškoknjižnem katastru omenjate tudi znižanje stroškov zemljiškokatastrskih izmer cest. Sedaj me pa zanima: Kakšne naj bi bile konkretne rešitve, ki se pripravljajo v smeri evidentiranja cest s predvidenim terminskim planom? In: Kdaj bo ta racionalna rešitev? Najprej me še, spoštovani gospod minister, zanima, kajti predlagali ste uvedbo prehodnega obdobja pri uvedbi davka na nepremičnine. Kot prehodno obdobje lahko smatramo samo obdobje do zemljiškokatastrskih izmere cest oziroma vknjižbe lastninske pravice v zemljiško knjigo. Glede predlaganega prosim za pojasnilo: Na kakšen način se bo lastniku nepremičnine v prehodnem obdobju lahko določila površina zemljišča, ki je v naravi že cesta in za katerega naj ne bi bil zavezanec za plačilo davka na nepremičnine?
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani. Na to vprašanje so mi pripravili razmeroma kratke, jasne odgovore, upam, da bodo zadostovali. Torej, Geodetska uprava Republike Slovenije je v fazi priprave metodologije izboljšave zemljiškokatastrskega prikaza, ki jo bo izvajala v naslednjih treh letih; se pravi, ravno se pripravljajo zadeve. Metodologija bo vključevala tudi predloge postopkovnih in tehničnih poenostavitev odmere linijskih objektov, ki so danes neodmerjeni. Sama izvedba odmere bo s tem cenejša, ker se predvideva izvedba odmer na izboljšanjem zemljiškokatastrskem prikazu s pomočjo digitalnih ortofoto načrtov. Za ta namen bo treba spremeniti tudi Zakon o evidentiranju nepremičnin, kar bo izvedeno v naslednjem letu. Način oprostitve plačila davka na nepremičnine za lastnike parcel, preko katerih potekajo neodmerjeni cestni objekti, bo določil Zakon o obdavčenju nepremičnin. V zadnji verziji 28. januarja 2010 je predvideno, da v vmesnem obdobju, ko odmera še ne bo izvedena, lastniki za take parcele v celoti ne bodo plačevali davka. Same parcele, na katerih bo veljala oprostitev, bomo določili s presekom sloja zbirnega katastra, gospodarske javne infrastrukture in sloja zemljiškega katastra. Upam, da je odgovor dovolj jasen in natančen. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister! Verjamem, da je težko dati odgovor, kajti tudi za vas smo danes prebrali v medijih, da je vprašanje, koliko časa boste še minister, ampak vseeno. Dali ste mi odgovor, da se vse skupaj pripravlja za naslednje leto, vendar: Kdaj bo spremenjen ta zakon? Kdaj bo ta racionalna rešitev? Lahko rečem, da nisem zadovoljen z odgovorom "naslednje leto", kajti oba veva, da imamo v državi kar 23 tisoč kilometrov neodmerjenih cest, in to je v veliko breme lastnikom. Predvsem pa, ker pri vrednotenju teh zemljišč vemo, da je to površina, ki ima bistveno višje cene kot navadno zemljišče, ali je to kmetijsko zemljišče ali pa gozd. Še enkrat želim povedati, da želim bolj natančen odgovor: Kdaj?
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Ne glede na neznano, koliko časa bom še minister – jaz sem pri volji biti še dolgo – bom jutri takoj gospoda Seliškarja prosil, da mi kaj bolj konkretnega pove in tudi pove, zakaj je toliko časa treba, in bomo pisno odgovorili. Hvala.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite.
Hvala lepa še enkrat. Ker sem prepričan, da je ta tematika glede neodmerjenih cest v državi zelo pereča za vse občine v državi, tudi predlagam, da se o tej temi opravi razprava v Državnem zboru.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Čadeža, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v sredo, 20. aprila 2011, v okviru glasovanj. Zdaj bo gospod Janez Ribič postavil poslansko vprašanje ministru za finance dr. Križaniču. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovana ministra, poslanke in poslanci! V zadnjem času smo dan za dnem priča vedno novim in novim stečajem slovenskih gradbenih podjetij. Poleg tega, da je to dovolj velik problem že sam po sebi, se v zvezi s temi stečaji pojavljajo še dodatne težave. V mislih imam predvsem zastoje pri izgradnji komunalne in prometne infrastrukture. V večini primerov gre tako finančno kot izvedbeno za večje projekte, katerih izvedba je vezana na določbe zakona o javnem naročanju. Že osnovni postopki izbire izvajalca del so bili v veliki večini primerov zaradi upoštevanja omenjene zakonodaje dolgotrajni, zdaj pa smo prišli do situacije, ko so se dela zaradi stečajev izbrisanih izvajalcev zaustavila. Ocenjujem, da razen v nekaterih redkih primerih, ko imamo pri izvedbi javnega naročila več izvajalcev, ko gre torej za skupno izvedbo projekta, pozitivna zakonodaja ne predvideva ustreznih rešitev omenjenih situaciji. V Sloveniji imamo ta trenutek veliko projektov, kjer izvedba del zaradi stečaja glavnega izvajalca stoji, investitor pa ne ve, kaj zdaj in kako naprej. Spoštovani minister, zanima me: Kakšno je stališče ministrstva do omenjene problematike? Ali mogoče razmišljate o kakšnih spremembah in dopolnitvah Zakona o javnem naročanju, ki bi pomagale čim hitreje in čim učinkoviteje prebroditi omenjene težave? Ob dejstvu pomanjkanja investicij na eni strani in dolgotrajnih postopkih izbire izvajalca javnega naročila na drugi strani menim, da bi bilo v tem trenutku treba ukrepati.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani! Ko smo pričakovali podoben položaj, smo z zadnjo novelo zakona o javnih naročilih v okviru spopada z likvidnostno in neplačilno krizo dejansko omogočili, da naročnik v primeru stečaja ali nesolidnosti izbranega izvajalca, ki se je izkazala šele kasneje, prekine razmerje in gre takoj v nov razpis. Evropska regulativa ne omogoča, da bi v okviru prejšnjega razpisa izbrali naslednjega, po kakovosti ustreznega izvajalca, ampak je treba iti v nov razpis, ga čim hitreje izvesti, in ta izvajalec mora potem dokončati začeto. Seveda so možne neke podjetniške kombinacije, prenosi, kjer se lahko potem dejansko izvedejo dela. Vendar načelno, pravno vzeto, je mogoče zelo hitro prekiniti, ni dolga procedura, in potem z novim razpisom zagotoviti izvajalca, ki bo to dokončal. Ker imam nekoliko več časa na razpolago, vam še preberem celo teorijo, ki stoji za tem, in sicer: Namen javnonaročniške zakonodaje je zagotoviti gospodarno in transparentno rabo javnih sredstev in preprečiti morebitne zlorabe pri izbiri izvajalcev za izvedbo storitev in gradenj oziroma dobavo blaga. Zakon o javnem naročanju ureja način izbire teh izvajalcev. Naročniku omogoča, da pred izbiro izvajalca preveri njegovo usposobljenost za izvedbo javnega naročila. Z opredelitvijo pogojev, vezanih na finančno, ekonomsko, kadrovsko, poklicno in tehnično usposobljenost, naročnik zmanjša tveganje za neizvedbo, nekvalitetno ali nepravočasno dokončanje javnega naročila. Tveganje pri realizaciji javnega naročila pa je mogoče zavarovati tudi s pogodbenimi kaznimi in ustreznimi finančnimi instrumenti, kot so bančne garancije, menice in kavcijska zavarovanja. Javni naročniki bi morali že z vidika gospodarne rabe javnih sredstev izkoristiti vse možnosti, ki so jim na voljo za zmanjšanje tveganj, še toliko bolj pa glede na gospodarske razmere zadnjih nekaj let. Na žalost slovenska praksa kaže, da temu pogosto ni tako, zato gre razloge za težave z izvedbo javnih naročil iskati tudi pri naročniku in ne zgolj pri ponudniku – se pravi, ni bilo dovolj preverjeno, ali se daje dovolj solidni firmi določena izvedba javnega naročila. Na Ministrstvu za finance se zavedamo problematike dokončanja javnih naročil, ki se zaradi insolvenčnih težav izbranih izvajalcev odraža predvsem na gradbeniškem področju, vendar smo pri javnem naročanju precej omejeni z zahtevami evropske zakonodaje. Izvajanje netransparentnih in manj konkurenčnih postopkov, kot je postopek s pogajanji brez predhodne objave, je dopustno, in to je to, kar lahko storite. Dejansko, če je nekaj treba končati, ni potrebna objava, ampak greste k trem kvalitetnim možnim ponudnikom in s pogajanji dosežete najugodnejšega, ki nadaljuje delo. To je dopustno zgolj izjemoma in pod izrecno opredeljenimi pogoji, pri čemer nesolventnost glavnega izvajalca z vidika prava EU ni utemeljen razlog za izvedbo tega postopka. Dokončanje javnega naročila z drugim najugodnejšim ponudnikom prav tako največkrat ni mogoče, saj bi bilo takšno ravnanje po pravnomočnosti odločitve oddaje javnega naročila v nasprotju z evropsko zakonodajo in načelom pravne varnosti. Se pravi, postopek javnega naročanja se s podpisom pogodbe konča. Glede na navedeno sprememba javnonaročniške zakonodaje ni primerna rešitev. Poleg tega so bile že pri pripravi zadnje novele Zakona o javnem naročanju, ki ga je Državni zbor sprejel marca 2011, v sistem javnega naročanja vključene nekatere določbe, ki pod določenimi pogoji naročniku omogočajo spremembo odločitve o oddaji naročila in odstop od sklenitve pogodbe, če se ponudnik izkaže za neprimernega. Pri reševanju konkretnih javnih naročil je zato treba upoštevati okoliščine posameznega primera in proučiti dane možnosti. V določenih primerih bližnjice žal ne bodo mogoče in bo treba izvesti nov postopek javnega naročanja. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite, gospod Ribič.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, vidim, da se oba zavedava problema, ki dejansko obstaja v praksi. Dejansko govorimo o konkretnem problemu, težavi, ki je sedaj veljavna zakonodaja ni mogla predvideti. Na ravni lokalnih skupnosti imamo odprte razmeroma velike projekte, investicije, ki so že pripravljene ali pa samo napol izvedene. Govorimo o javnih vodovodih, kanalizacijah, prometni infrastrukturi in podobnem. Predsednik Vlade je le nekaj ur nazaj govoril o multiplikativnih učinkih na gospodarstvo. Tudi to, o čemer govorimo, da imamo na ravni občin investicije, ki so že pripravljene ali pa so že v teku in sedaj stojijo, bi bil močan mulitiplikativen učinek. S trenutnim stanjem, ne samo da so mnoge slovenske občine prikrajšane za nove storitve, tudi na tisoče delovnih mest sedaj ni aktiviranih. Ali torej obstaja možnost, da bi na vašem ministrstvu pripravili rešitve, ki bi te stvari pognale v tek? Kaj konkretno se da za rešitev teh premnogih patpoložajev na tem področju še storiti poleg sprememb zakonodaje o javnem naročanju? Slovenska ljudska stranka bi vam z veseljem prisluhnila. Hvala za odgovor.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Torej, mi smo se s tem že precej ukvarjali in dejstvo je, ta takrat, ko projekt to dopušča in terja, ko gre za nedokončano delo, ki terja hiter zaključek, sicer lahko pride do gospodarske škode, je mogoče s pozivom – se pravi, se izvede novo javno naročilo brez razpisa s pozivom trem potencialnim ponudnikom. V obratnem primeru je treba takoj iti v nov javni razpis, ga z najkrajšimi možnimi roki izvesti, pridobiti novega izvajalca, se pozanimati, da je kvaliteten, da je dovolj močan, in projekt končati. Imamo pa sedaj agencijo za javna naročila, ki je profesionalna institucija. Mi smo svojega najmočnejšega človeka s tega področja poslali, gospoda Dolinška, tako da naj bi zdaj ta agencija svetovala naročnikom, ki se znajdejo v takih težavah, case by case, od primerna do primera, kakšna rešitev je najbolj možna in pravno sprejemljiva; se pravi, ali je mogoče z direktnim pozivom, kar je zelo hitro izvedljivo, ali del z direktnim pozivom in ostalo preko razpisa naprej; to je treba od primerna do primera reševati, nikakor pa ni za čakati, treba je takoj reagirati.
Hvala. Gospa Brda Pečan bo postavila poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport dr. Lukšiču, ki pa ni prisoten. Boste kljub temu postavili vprašanje? Izvolite. Ja, že prihaja. Izvolite, gospa Pečanova.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gospod minister, postavljam vam vprašanje, tudi v zvezi z objavami v medijih, predvsem pa seveda zaradi objavljanja elektronskih gradiv za osnovne in srednje šole v Sloveniji. S pospešenim uvajanjem elektronskih gradiv v šolski prostor v Sloveniji prispevamo k nadaljnjemu razvoju izobraževalnega sistema ter hkrati povečujemo ponudbo podpore ter pomoči zaposlenim. Dobri nameni ter aktivnosti po zadnjem obdobju bledijo pod očitki ideoloških zlorab, ki so se dogajale na razpisu za javna sredstva, objavljenem še pod prejšnjo vlado. V neskladju s prizadevanji evropskih institucij, v nasprotju z objektivnimi znanstvenimi spoznanji so bile namreč iz javnih sredstev financirani projekti, ki poveličujejo kreacinistično idejo. V zvezi s tem vas sprašujem, spoštovani minister za šolstvo in šport dr. Igor Lukšič: Katere aktivnosti izvajate oziroma načrtujete na ministrstvu za odpravo neznanstvenih in s tem tudi nesprejemljivih in nedokazanih idej iz teh gradiv? Kaj nameravate storiti glede na izjave vaših sodelavcev v Ministrstvu za šolstvo, kot na primer, "religije pač tako gledajo na svet; tudi po svetu so kurikulumi odprti, vse je odvisno od učiteljev..."? Ob tem pa je dejstvo, da je že leta 2007 Svet Evrope sprejel resolucijo št. 1580, v kateri je pozval članice Sveta Evrope, zlasti pa njihove šolske oblasti – torej tudi vaše ministrstvo, Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, spoštovani minister –, da branijo in promovirajo znanstvena spoznanja, da ojačajo poučevanje začetkov znanosti, njene zgodovine, epistemologije, njenih metod, skupaj s poučevanjem objektivnih znanstvenih spoznanj, da naredijo znanost bolj razumljivo, privlačno in bližjo realnosti sodobnega sveta, da odločno nasprotujejo poučevanju kreacionizma kot znanstvene discipline, izenačene s teorijo evolucije, in splošnemu predstavljanju kreacionističnih idej v katerikoli disciplini, razen religij, da promovirajo poučevanje evolucije kot temeljne znanstvene teorije v šolskih kurikulumih. Kako se boste odzvali na pismo Društva biologov? Ali boste naročili izvedbo evalvacije učinkov na javnih razpisih izbranih projektov? Hvala za odgovor.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Ministrstvo za šolstvo in šport sofinancira elektronska gradiva na internetu od leta 1997, ko je objavilo prve natečaje za time učiteljev za pripravo brezplačnih in prosto dostopnih interaktivnih in multimedijskih elektronskih gradiv na internetu. Od leta 2004 ministrstvo razvoj elektronskih gradiv sofinancira v okviru dejavnosti Evropskega socialnega sklada. Do danes so bili izvedeni trije javni razpisi, in sicer v letu 2006 v višini dva milijona in 180 tisoč evrov, v letu 2007 dva milijona 810 tisoč evrov in v letu 2008 je bilo razpisanih 6 milijonov evrov. Torej, vse to v času prejšnje vlade. Od tega je bilo porabljenih 4,8 milijonov evrov. Namen javnih razpisov je bil povečati ponudbo izobraževanja, torej seminarji, delavnice in strokovna srečanja, svetovanja in didaktične ter tehnične podpore in pomoči vzgojiteljem, učiteljem, ravnateljem in drugim delavcem v izobraževanju na področju uporabe informacijsko-komunikacijske tehnologije pri poučevanju in učenju. Del razpisanih dejavnosti je bil tudi sofinanciranje razvoja elektronskih gradiv, ki so dosegljiva na internetu in izvedba seminarjev za uporabo teh gradiv. Razpisana so bila z učnimi načrti, usklajena multimedijska in interaktivna elektronska gradiva. Nastala elektronska gradiva in druga gradiva so poleg izobraževanja učiteljev namenjena tudi brezplačni uporabi v vzgojno-izobraževalnem procesu, torej podpori izvedbe obstoječih izobraževalnih programov. Elektronska gradiva lahko pripomorejo tudi k zmanjševanju tiskanih gradiv, ki jih uporabljajo učenci. Na daljši rok lahko z njimi staršem znižamo stroške in zmanjšamo težo šolskih torb. Mi smo poskušali, že nekaj časa se trudimo, da bi elektronska gradiva dvignili v višji status in iz tega naredili elektronske učbenike, zato smo naredili tudi nek pravilnik, po katerem bi bilo to mogoče. Torej, to je ta zelo tehničen del. Strokovnost gradiv se zagotavlja tako, da se prek razpisa predpišejo pogoji, ki zahtevajo strokoven tim v vseh ozirih, torej, ko gre za biologijo, morajo biti zraven biologi in tudi tisti, ki se spoznajo na programiranje, tako da je gradivo dejansko elektronsko, da ni samo prevod, ali pa prepis, ali pa na elektronski način posredovano siceršnje gradivo, ki ga imamo drugače v knjižni obliki. Postopek recenziranja je predviden tudi v primeru tega projekta, kjer so nastajala elektronska gradiva. Vendar je to konkretno gradivo, o katerem tu teče beseda, recenziral samo en recenzent. In prav zato, ko sprašujete, kaj bom naredil, sem naročil ponovno recenzijo gradiva in umik spornih gradiv oziroma delov tega gradiva. Hkrati sem Zavodu Republike Slovenije za šolstvo naročil pregled vseh gradiv, ki so nastala v okviru projekta in pri izvedbi strokovnega pregleda bo Zavod za šolstvo, seveda, v celoti upošteval smernice resolucije 1580 Sveta Evrope, o katerem ste, spoštovana poslanka, tu govorili. Na podlagi opozoril v zvezi s strokovnimi napakami v učbenikih želim zaostriti recenzentskega postopke tudi na tem področju in predlagati spremembo pravilnika, po kateri bodo sklepi o potrditvi učbenika, kjer so ugotovljene strokovne napake, razveljavljeni. Sedaj se nam podobno dogaja, recimo, kot v tem postopku, da založbe predlagajo recenzente in založbe plačajo recenzente. Tako imamo problem ne samo v teh elektronskih gradivih, ampak imamo problem tudi pri učbenikih. To je gotovo ena zgodba, ki se je moramo resno lotiti. Hvala.
Želite še dopolnilni odgovor, gospa poslanka? Prosim.
Pri pregledovanju spletne strani ministrstva, kjer sem odprla tudi učbenik oziroma elektronsko spletno gradivo za predmet kultura in vera za srednje šole, sem ugotovila, da je pravzaprav država financirala učbenik, zelo dober učbenik sicer, ampak seveda ocena zelo dobrega učbenika je to s stališča duhovnikov, župnikov, tistih, ki imajo katehezo v cerkvi. Namreč, gre za to, da to ni nič drugega kot zelo dober učbenik verouka. Da ne govorimo o tem, da je za srednješolce sicer, se pravi na višji stopnji, kot je to za osnovnošolce, da ne govorimo o tem, da je ta učbenik z linkom vezan na spletno stran nekega pravoslavnega duhovnika, ki zelo zaničevalno govori o teoriji evolucije in ki govori o tem, da je Darwin bil – to vemo, kar je že bilo v časopisih tudi napisano – čisto navaden skorumpiran prostozidar. To, da je prostozidar, me niti ne moti, ampak to, da bi bil pa skorumpiran, pa seveda absolutno ne verjamem in tudi bi moral kakšne dokaze govoriti. Da ne govorim o tem, na kakšen način je prikazoval razvoj človeške vrste. Ali je sploh dopustno, da država financira pripravo spletnih gradiv za poučevanje veroučnih vsebin v srednjih šolah, glede na to, da imamo v ustavi jasno določeno ločitev države od Cerkve? Hvala.
Gospod minister, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Gre za neko dilemo, pred katero so bili razpisovalci. Takrat so razpisali projekt za e-gradiva za vse predmete, ki se poučujejo v naših šolah, in niso imeli potem nobenega razloga, da bi katerikoli predmet izločili. Tukaj je govora o predmetu, ki se poučuje samo na zasebnih srednjih šolah. Ko je pač procedura stekla, niso imeli razloga več, da bi to naredili. Dilema še vedno ostaja, ki je vezana tudi na interpretacijo ustave. Torej, ali je prav, da iz javnih sredstev plačujemo elektronska gradiva iz evropskih skladov tudi za zasebne šole? O tem imamo lahko takšna ali drugačna mnenja. Jaz bom pogledal, kakšne so pravne osnove. Mi, če bomo šli v kakšen razpis, bomo to izkušnjo upoštevali. In če bi se že odločili za to, torej, da je pravna osnova za to, da razpisujemo tudi za tovrstne predmete, bomo potem to vsaj označili z neko zvezdico, tako da bo jasno, za kaj gre. Če pa seveda bo ugotovljeno, da za to pravne osnove ni, in je, recimo, intenca, ki je bila tukaj v vprašanju, jasno podkrepljena, se pravi, iz teh sredstev ne moremo tega plačevati, potem pa bomo tudi v razpisu jasno rekli, da gre samo za predmete, ki so v javnih šolah, ne pa tudi v zasebnih šolah. Hvala.
Hvala lepa. Gospa mag. Majda Potrata bo postavila poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport dr. Igorju Lukšiču. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik, spoštovana ministra, kolegici in kolegi! V svojem nastopnem govoru na matičnem delovnem telesu ste, spoštovani minister, kot svojo prioriteto napovedali umiritev šolskega polja in res je poseganje politike v šolsko polje dopustno predvsem zato, da omogoči čim boljše pogoje za delo učiteljev in učencev ter dodaja motivacijo za dvigovanje kakovosti izobraževanja. Dober šolski sistem pa je zgrajen na visoki stopnji avtonomije šol in stroke. Ker je vse večje spremembe treba vpeljati previdno, postopno in z največjo stopnjo soglasja stroke in javnosti, je toliko bolj pomembno, da je ministrstvo sledilo tej usmeritvi in zbralo veliko število strokovnjakov, menda jih je okoli 130, večinoma teoretikov, v skupino pod vodstvom dr. Janeza Kreka. Nacionalna strokovna skupina za Belo knjigo o vzgoji in izobraževanju je 1. aprila predstavila dokument, oprt na raziskave in posvete, v katerem prikazuje razmere v celotni vertikali izobraževalnega sistema od vrtcev do izobraževanja odraslih in predlaga nove rešitve. Dokument poziva k večji kakovosti in vztrajanju pri dovolj visokih standardih in povečanju zahtevnosti šole. Cilje je torej, da bi šola postala resna, zahtevna in odlična. Kakovost šolskega sistema pa moramo meriti tudi po vzgojnih in socialnih učinkih. Zato vas, gospod minister, sprašujem: Kako ocenjujete osnutek Bele knjige, s katerimi aktivnostmi boste na ministrstvu spodbudili široko javno razpravo? Kdaj lahko pričakujemo prenos nekaterih rešitev v zakon? Hvala za odgovor.
Gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Hvala lepa za vprašanje. Torej, gre za velik projekt, ki je trajal dve leti, ki je velik projekt v več ozirih. Eden je vezan na šolsko polje, se pravi, na to, da je prvič stroka na ta način dobila besedo. Torej, avtonomija strokovnega polja je bila to do sedaj do najvišje mere izpričana. To, kar je minister naredil, je imenoval samo nosilca projekta, torej dekana Pedagoške fakultete v Ljubljani, ki je potem sam predlagal ekipo 22 profesorjev, docentov, izrednih profesorjev in potem podskupine, ki so v formalnem delu segle do 120 posameznikov. Potem je bila v delo vključena še vrsta drugih ljudi na posvetih, vključili so ravnatelje, vključili so učitelje, delali so ankete v šoli z zaposlenimi, tako da je preverjanje stališče res bilo zelo široko. Sedaj je na vrsti javna razprava. Mnogi se bojijo, da je s tem, kar je ponujeno v tem predlogu ekspertov, zadeva končana. Ni končana! Bela knjiga je objavljena na internetnih straneh, vsak lahko komentira, daje predloge kot posameznik ali pa kot skupine. V šolskem polju so o tem že razpravljali na strokovnem svetu Republike Slovenije za šolstvo. Dal sem nalogo, da vsi zavodi za šolstvo, vsi, ki imajo nek strokovni potencial na ministrstvu, na Centru za poklicno izobraževanje, na Andragoškem centru, na vseh drugih fakultetah, da se v to vključijo in o tem izrečejo svojo mnenje ali pa dajo amandmajske pripombe. Nekateri so se odzvali neupravičeno; recimo, danes sem novo dobil pisno z oddelka za pedagogiko filozofske fakultete, da niso imeli še prave besede, itd., nekateri od njih so bili celo imenovani. Eden od njih je bil celo imenovan v skupino in je potem odstopil, eni so prišli do konca skoraj, pa so odstopili. Skratka, prostor je odprt, ga ne zapiramo, ker bi radi tudi dobili dokument, ki bo užival v širši javnosti, se pravi, najprej v ožjih strokah, ki so po fakultetah, v širših strokah, ki so po zavodih, po naših šolah, se pravi, tudi pri praktikih, in seveda tudi v politični javnosti en velik konsenz, da vemo, kakšno je stanje, da delimo neko skupno oceno o tem, kje smo na področju šolstva danes v Sloveniji, kje so naše glavne hibe, kje so glavne prednosti in kako naprej. Mi smo se že takrat s skupino, jaz sem se dogovoril s kolegom Krekom, da bo sodeloval s svojimi kolegi pri vseh razpravah o predlogih zakona. Tako, recimo, o Zakonu o posebnih potrebah so sodelovali, pri Zakonu o osnovni šoli in zdaj pri zakonih, ki jih še pripravljamo – pri spremembi Zakona o organiziranju in financiranju šolstva, in bomo videli, koliko bomo daleč prišli tudi pri Zakonu o učiteljih. Torej, oni so že bili vključeni v te priprave, sodelujejo, tako da tu ne gre za kakšno vprašanje, kaj je prej, se pravi, da bi najprej morala biti sprejeta Bela knjiga, pa bi potem šele sledil zakon. Mi smo šli – ker veste, mandat traja samo štiri leta, nemogoče bi bilo, da bi čakali, da se glede načelnih zadev dogovorimo, pa potem bi to mogoče šele v tretjem našem mandatu prišli do zakonskih sprememb. Torej, v izogib temu smo dvotirno vodili proces, tako da so bili vsi vključeni in mislim, da glede tega ne bo problemov. Hvala.
Želite dopolnilni odgovor? Izvolite.
Hvala za ta del odgovora. Po javnomnenjskih anketah šolstvo v Sloveniji uživa visoko stopnjo zaupanja, kar je precej blagodejno v tej vsesplošni klimi nezaupanja, ampak, ko sem pregledovala Ogledalo Vladi 2009–2010, ki ga je pripravil PIC in so povzetki rezultatov tudi o tem, kakšna je ta komunikacija med stroko, civilno družbo in Vlado, se mi zastavlja vprašanje. Ko spremljam prve odzive na objavo osnutka Bele knjige, vidim, da so že zdaj precej polarizirani, zlasti pa, recimo, če vidim, katera vprašanja so posebej omenjena; in to takšna, ki utegnejo predlogom v Beli knjigi že v naprej pripraviti zelo neprijetno popotnico. Če vam preberem samo naslov iz današnjega časopisa, Namesto brezplačnega vrtca 50 % popust, je to že pripravljanje situacije, da vidijo vse črno in se pripravi negativno vzdušje za sprejem tega dokumenta, ki pa je v bistvu, vsaj tako ga jaz vidim, strateški dokument in skuša odgovarjati na vprašanje in razreševati to dilemo, ali prijazno ali zahtevno šolo, in bomo spet imeli zelo razdeljeno vprašanje. Kar naprej se nam zdaj nekatere deviacije ali anomalije pojavljajo tudi, kot nekateri menijo, kot posledica permisivne vzgoje, pa je sploh vprašanje, ali smo permisivno vzgojo prav definirali. In smo spet med permisivno in opresivno vzgojo in tako naprej. Torej, odpirajo se številna vprašanja, morebiti niso zdaj v javnosti odprta prava: Kako storiti, da bi se preprečil tak negativen vzgon ali negativna popotnica tudi temu dokumentu?
Gospod minister.
To res vprašanje za več kot milijon dolarjev. Če bi prišel do tega odgovora, bi ga najprej posredoval kolegu Svetliku, ki bi ga najprej rabil glede na stanje odnosa do zakonov, ki jih je on predlagal in ki jih je Državni zbor že sprejel. Smo v neki klimi, kjer je to težko pričakovati, da ne bodo iz tega naredili, iz celotne zgodbe, nekateri posamezniki ali celo kakšne organizirane skupine nek, lahko rečemo, masaker; ampak to je tvegano v politiki. Ko se nekateri trudimo, da bi dosegali visoko stopnjo soglasja in ljudi združevati okoli skupnih projektov, se nekateri trudijo dokazovati, da je to nesmiselno početje. Ampak ne glede na to, mislim, da je prava usmeritev vendar, da ljudi združujemo, in to je gotovo eden teh projektov, da si izmenjujemo stališča in tudi na ta način pripomoremo k iskanju najboljšega za slovenski šolski sistem. Mislim, da je bilo že to veliko, da je stroka prevzela nase to breme, da so se lotili tega in so končno dali iz rok ta papir, te strani Bele knjige, ker za tem zdaj stojijo. Vem, ker sem to spremljal, kakšne težke diskusije so imeli znotraj raznih delovnih skupin in potem tudi nacionalnega odbora oziroma komisije. To niso lahke dileme, tudi niso bile za njih. Jasno, da bo zdaj javnost potegnila ven samo tiste zadeve, ki so konfliktne. Mislim, da se bo tudi v tem dialogu izčistilo, kaj lahko tudi parlament ali pa kaj, recimo, večina v Sloveniji podpira in za čem lahko tudi Državni zbor stoji. To, kar se predlaga v Beli knjigi, ne pomeni, da bo ministrstvo prevedlo v predloge zakonov. To je pač strokovno mnenje, ki bo podvrženo presoji, in bomo potem glede na to, kaj uživa podporo, tiste zadeve tudi predlagali. Za kvaliteto razprave pa bomo storili vse, da ne bi prevečkrat zdrsnila na prenizek nivo. Hvala.
Gospa mag. Julijana Bizjak Mlakar bo postavila poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani poslanki in poslanci, ministra! 1. junija letos naj bi pričele veljati nekatere določbe Zakona o socialnovarstvenih prejemkih, ki ureja pravico do denarne socialne pomoči in do varstvenega dodatka. Težave pri realizaciji nekaterih določb tega zakona kažejo na premalo domišljene nekatere rešitve v zakonu, ki je bil zelo na hitro sprejet pred poletnimi dopusti lansko leto. Na posledice ob sprejemanju zakona prebivalci, ki jim zakon zmanjšuje pravice iz javnih sredstev, tudi poslanci nismo bili opozorjeni in tudi ne dovolj pozorni. Naj omenim težave pri realizaciji enotne vstopne točke pri centrih za socialno delo in neupravičena zmanjšanja sedanjega obsega pravic določenih skupin prebivalcev iz javnih sredstev. Zveza društev Sožitje je pred meseci opozorila, da naj bi večina oseb z motnjami v duševnem razvoju in njihove družine izgubile sedanji obseg pravic do pomoči države. Njihove zahteve smo pred tedni kot upravičene podprli tudi poslanci Socialnih demokratov. Oglašajo se tudi invalidi. Tudi oni so šele sedaj ugotovili, da bodo namesto dodatka za tujo nego in pomoč ter nadomestila po novem prejemali denarno socialno pomoč. To pomeni močno okrnjen sedanji obseg pravic invalidov in posredno tistih, ki zanje skrbijo. Skrbijo me še druge socialne posledice zakona, ki jih prinaša preoblikovanje varstvenega dodatka, državne pokojnine, nadomestila za invalidnost in dodatka za tujo nego in pomoč v socialne varstvene prejemke po novem zakonu. Zato vas prosim za odgovore na naslednja vprašanja: Kdaj naj bi se realizirala ideja o enotni vstopni točki pri centrih za socialno delo in kaj je vzrok težavam? Ali boste, kdaj in kako boste realizirali zahteve Zveze društev Sožitje, da ohranijo sedanji obseg pravic do pomoči države? Katerim drugim skupinam prebivalstva se bi, podobno kot osebam z motnjami v duševnem razvoju, znižale pravice iz javnih sredstev, če bi pričele veljati vse določbe tega zakona? Kako bo ta zakon vplival na socialni položaj upokojencev, ki so prejemniki varstvenega dodatka? Hvala lepa.
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod podpredsednik, poslanke in poslanci! Na tri vprašanja, ki jih gospa poslanka postavlja, so odgovori naslednji. V vladnem postopku je že Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, ta je tisti, ki uvaja enotno vstopno točko, ki bi se moral začeti izvajati s 1. 6. tega leta, s tem predlogom pa bi njegovo uveljavitev želeli prestaviti na 1. 1. 2012. Takrat se bo začela tudi uporaba enotne vstopne točke na centrih za socialno delo za vseh 13 pravic iz javnih sredstev. Glavni razlog za to ni v tem, da bi bil zakon nedomišljen ali kaj podobnega, ampak predvsem v tem, da smo mi vse te rešitve pripravili prej, preden so se ustrezno uredile informacijske baze, na podlagi katerih bo ta enotna vstopna točka lahko delovala. Tukaj gre za baze, ki jih poseduje GURS, ki jih posreduje šolstvo, visoko šolstvo in tako naprej in brez tega, da bi bile te informacijske podlage urejene, dostopne, bi bilo zelo težko potem ta zakon uveljaviti. To je glavni razlog, zaradi katerega ta zamik predlagamo. Drugič, kar zadeva Zveze društev Sožitje in položaj invalidov. To je urejeno v Zakonu o socialnovarstvenih prejemkih, ki naj bi se prav tako začel uporabljati 1. 6. letos in je tukaj bil predviden prenos nadomestila za invalidnost v sistem socialnovarstvenih prejemkov. Tudi tukaj predlagamo spremembo zakona, s tem da bi tudi uveljavitev tega zakona ustrezno premaknili, kot prejšnjega, na 1. 1. 2012. V tem predlogu tudi predlagamo, da se do sprejetja zakona, ki bo uredil posebne potrebe invalidov oziroma nadomestil, v zdaj veljavni Zakon o družbenem varstvu duševno in telesno prizadetih oseb prenos nadomestila za invalidnost v sistem socialnovarstvenih prejemkov ne opravi. Se pravi, ostane tako, kot je, potem pa se sprejme posebni zakon za to skupino ljudi in se tam zadeva uredi, tako da ne bodo prizadeti. Kar pa zadeva tretje vprašanje, naj povem, da s sprejetjem Zakona o socialnovarstvenih prejemkih in tudi o upravičenosti do javnih sredstev, nobena skupina prebivalstva, ne invalidi z nadomestilom za invalidnost, ne prejemniki državne pokojnine, ne prejemniki varstvenega dodatka in te podobne skupine, ne bo v manj ugodnem socialnem položaju kot danes, ampak nasprotno; vsi tisti, ki izpolnjujejo materialni cenzus za upravičenost do socialnovarstvenega prejemka, bodo v bistveno ugodnejšem položaju, saj se ljudem brez dohodkov oziroma z nižjimi dohodki z varstvenim dodatkom zagotavljajo sredstva v višini 450 evrov. To je tisto, kar določa novo tudi zakon. Invalidne osebe pa bi poleg tega bile upravičene še do dodatka za pomoč in strežbo, glede na potrebe pač, in do dodatka za posebne potrebe invalidov, ki naj bi ga uredil poseben zakon. Tukaj naj posebej poudarim, da tudi tisti, ki imajo nižje pokojnine, ker so jih dobili na podlagi krajše pokojninske dobe, pa imajo varstveni dodatek, danes prejemajo skupno precej manj, kot je določeno po tem zakonu. 450 evrov je pač tisti minimum, ki ga ta zakon postavlja, seveda pa upoštevamo pri tem tudi premoženjsko stanje, to pa je dejstvo. Ampak, gre za celovit položaj posameznika, ki pogostokrat pokaže, da ravno v skupini najstarejših ljudi, upokojenih oseb je problem, ker do tega zneska ne pridejo in tudi premoženja nimajo. In tistim se bo zagotovo položaj izboljšal. Tako nova zakonodaja postavlja v ugodnejši položaj osebe, kot so, recimo, kmečki upokojenci ali druge podobne kategorije oseb, ki pač nimajo drugih virov, kot samo njihovo pokojnino; torej tiste osebe, ki so bile zavarovane za manjši obseg pravic na področju pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Hkrati še dodajam, da se za aktivne prejemnike denarne socialne pomoči, ki se vključujejo v psihosocialne programe, programe aktivne politike zaposlovanja oziroma so delovno aktivni v določenem obsegu, pa uvaja še cela vrsta spodbud, ki jim omogočajo, da povečajo mesečni znesek sredstev, ki jih prejemajo, do tretjine oziroma tudi za eno polovico, odvisno od tega, za katero kategorijo gre. Tako bodo s svojo aktivnosti lahko tisti, ki so dela zmožni, ta dohodek povečali. Hvala lepa.
Želite še dopolnilni odgovor? Izvolite.
Hvala lepa. Za ta odgovor se vam najlepše zahvaljujem. Vesela sem, da ste hitro odreagirali, ko gre za sožitje in tudi ko gre za invalide. Bi pa vseeno prosila, glede na to, da se bo uveljavitev zakona tako zamaknila do 1. 1. 2012, da se še natančno pregleda, kaj je z ostalimi skupinami prebivalstva. Namreč, ta zakon precej zaostruje zahteve, po katerih se lahko sploh pride do socialne pomoči države. Tam je naštetih tudi ogromno krivdnih razlogov, ki nekako postavljajo socialnega delavca v vlogo sodnika in dajejo državi oziroma temu delavcu pravico odkloniti posamezniku, ki je tudi brez vseh dohodkov, tudi tisto minimalno pomoč v višini 288 evrov, čeprav vemo, da se s to pomočjo ne da preživeti.Poleg tega bi opozorila še na to spremembo, da je po novem ta pomoč države v bistvu samo kredit, ki ga bo država po smrti osebe, ki je denarno pomoč prejemala, poračunala iz njenega premoženja. Skratka, ker je na razpolago še čas do uveljavitve tega zakona, mislim, da bi bilo dobro preveriti: Kaj je pravzaprav s temi pravicami teh ljudi, ki imajo nek socialni status? Kaj bo potem z njimi, da se nam ne bi čez pol leta pojavile nove skupine ljudi, za katere bi ugotovili, da so prizadeti? Hvala lepa.
Gospod minister, izvolite.
Če dovolite, bi še pojasnil naslednje. Ravno enotna vstopna točka in informatizacija tega sistema bo zagotovila, da ne bo treba uporabljati veliko diskrecije s strani uradnikov oziroma tistih, ki bodo te pomoči dodajali. Se pravi, ta pravila in tudi zakon jih pravzaprav opredeljuje, zaradi tega glede na celovit materialni in ekonomski položaj posameznika postavljajo ljudi res v bolj enakopraven položaj, kot pa to velja danes, ko teh informacij ne upoštevamo. Drugo, kar odpirate in je bilo deležno precejšnje pozornosti doslej, pa verjetno bo tudi še v prihodnje, je pa vprašanje upoštevanja zares celovitega materialnega položaja. Doslej se je predvsem upošteval dohodek posameznika in tukaj smo zasledovali in zasledujemo načelo socialne pravičnosti; torej na eni strani je treba upoštevati nek življenjski minimum, ki ga država mora zagotavljati vsakemu posamezniku, da lahko skrbi za svoje temeljne potrebe, in ta minimum je bil ocenjen na 450 evrov mesečno. Seveda je pa na drugi strani lahko situacija, ko – če bi upoštevali samo njegov dohodek, tisto, kar ima na računu, ne pa vsega ostalega premoženja,– pridemo pa v položaj, na katerega ste, spoštovani poslanci, velikokrat opozarjali, da nekdo prejema celo vrsto socialnih transferov, ob tem ima pa veliko premoženja, nepremičnin, drage avtomobile in podobno. Če tega ne upoštevamo – in tega doslej pogostokrat nismo –, potem smo izrazito socialno nepravični do tistih, ki morajo s tistim minimumom preživeti. In če to delamo za eno skupino ljudi, potem moramo za vse, da bodo vsi v enakem položaju. Tako je upoštevanje premoženja v tem smislu, kot navajate, z zakonom predvideno, vendar posameznik, ki je potreben te pomoči, zaradi tega ne bo v ničemer prikrajšan. Prikrajšani bodo kvečjemu njegovi dediči, ampak njegovi dediči so danes v položaju, ko mu lahko pomagajo namesto države in v tem smislu bodo tudi oni potem udeleženi pri dedovanju. V tem je izpeljava načela socialne pravičnosti. Hvala lepa.
Prehajamo na drugi krog vprašanj poslancev. Poslansko vprašanje ministru za promet, ki je danes opravičeno odsoten, bo postavil gospod Ivan Grill. Izvolite.
Hvala lepa. Pa bi že uvodoma napovedal oziroma prosil, da dobim na naslednji seji ustni odgovor. Bom pa začel s koncem tega vprašanja, in sicer želim vprašati gospoda ministra: Ali obstaja sistemski pristop ugotavljanja prekomernega hrupa, ki mora temeljiti na strokovnih in neodvisnih meritvah hrupa in pripravljenosti, da se v primeru prekomernega hrupa sanirajo obstoječe protihrupne pregrade in se namestijo nove? V mislih imam hrup, ki ga povzroča promet na avtocestah. To moje vprašanje je v bistvu nadgradnja pisnega poslanskega vprašanja, ki sem ga ministru naslovil v mesecu januarju. Njegov odgovor, ki so mu ga očitno pripravili na Darsu, je, lahko rečem, za mene nezadovoljiv in odraža pišmeuharski odnos Darsa do tega zagotovo perečega problema ljudi, ki živijo ob avtocestah. Bom konkretno opisal en primer, ki pa je zagotovo splošen za celo Slovenijo. Protihrupne ograde so zagotovo nujno potrebne tam, kjer se pač na podlagi prometa ta hrup širi v naselje, kjer moti ljudi in zmanjšuje kvaliteto življenja in nemalokrat jim seveda tudi onemogoča počitek, predvsem ponoči. Konkreten primer, gre za Stražno pri Mačkovcu v Novem mestu, kjer so krajani opozarjali, da je hrup prekomeren. Delavci oziroma izvajalci s strani Darsa so opravljali neke meritve hrupa in to je bilo za njih potem argument, da hrupa ni dovolj, kar seveda ne drži. Sam sem preverjal in tam je izredno moteč hrup. Še posebej glede na to, da so bile meritve opravljene leta 2008 in je sedaj v treh letih veliko protihrupnih naravnih ovir, ker gre za posedanje zemljišč, sedaj že povsem v drugačnem stanju kot takrat, je ta hrup bistveno višji kot sicer. Druga okoliščina, ki se v tem času pojavlja, je ta, da so ravno tako s strani Darsa postavili protihrupne ograde, ki namesto da bi absorbirale hrup – postavili so jih samo na eni strani avtoceste –, le-te hrup odbijajo, in to ravno zopet v to naselje Stražna Mačkovec pri Novem mestu. To pomeni, da gre za neprofesionalen odnos, neprofesionalen pristop, predvsem pa je moteč odgovor, kjer piše, da zaenkrat Dars ne načrtuje nobenih aktivnosti, da bi se ta zadeva tudi uredila. Zato sprašujem gospoda ministra, da s svojo avtoriteto doseže pri Darsu, da povsod res strokovno pristopi k pritožbam prebivalcev, ki jih ta hrup seveda moti, da se ugotovi hrup, predvsem pa, da se gre v izvajanje oziroma saniranje vseh tistih protihrupnih ograd, ki svojega delovanja ne opravijo, in da se namestijo nove tam, kjer je to tudi upravičeno in potrebno. Že vnaprej se mu zahvaljujem za odgovor. Hvala lepa.
Gospod Janez Ribič bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet dr. Patricku Vlačiču, ki je danes upravičeno odsoten. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovane poslanke, gospod poslanec, spoštovani minister za promet dr. Patrick Vlačič! Dars se je ob začetku gradnje pomurske avtoceste pogodbeno zavezal, da bo po končanju del na avtocesti saniral lokalne ceste, ki bodo uničene, zaradi prometa težke gradbene mehanizacije ob izvajanju gradnje avtoceste. Od prizadetih lokalnih območij sem seznanjen, da se to ni zgodilo. Da bi bila situacija še bolj zapletena, smo v zadnjem času kar po tekočem traku priča stečajem gradbenih podjetij, ki so izvajala dela na avtocesti in katerim je očitno ta naloga bila zaupana. Sanacija lokalnih cest se marsikje ni še niti začela, kjer pa se je, so se zaradi omenjenih težav gradbenih podjetij dela zaustavila sredi izvedbe in smo priča nedokončanim gradbiščem in tako še dodatni nejevolji lokalnega okolja. Spoštovanega ministra sprašujem: Kakšne rešitve imate pripravljene na ministrstvu za te konkretne težave, torej neizvedene obljubljene sanacije uničenih lokalnih cest? Kaj konkretno v zvezi s tem lahko obljubite prebivalcem v krajih, ki ležijo ob pomurski avtocesti in se z omenjeno težavo vsakodnevno srečujejo? Prosim za ustni odgovor gospoda ministra na naslednji seji Državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala lepa. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali v sredo, 20. aprila 2011, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Predsedniku Vlade, ministrom in ministricam se zahvaljujem za podane odgovore. Prekinjam tudi 27. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri.