Spoštovani kolegice in kolegi, poslanke in poslanci, predstavniki Vlade, gospe in gospodje, dobro jutro! Začenjam z nadaljevanjem 26. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnjega nadaljevanja seje ne more udeležiti naslednji poslanec: gospod Lojze Posedel. Drugih opravičil v vodstvu Državnega zbora nismo prejeli. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O INTEGRITETI IN PREPREČEVANJU KORUPCIJE PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 75 poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jakobom Presečnikom. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagateljev zakona gospodu Jakobu Presečniku. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica, kolegice in kolegi! V lanskem letu smo v Državnem zboru sprejeli Zakon o integriteti in preprečevanju korupcije, katerega temeljni cilj je bila zagotovitev pogojev uslužbencem in funkcionarjem, da svoje delo opravljajo pošteno, profesionalno in transparentno ter tako nadaljujejo učinkovito uresničevanje strateških ciljev, določenih v Resolucijo o preprečevanju korupcije v Republiki Sloveniji. Po slabem letu uporabe zakona so se pokazale določene pomanjkljivosti. Predvsem se je v praksi kot neustrezna izkazala določba 35. člena zakona, ki določa, da naročnik, ki posluje po predpisih o javnem naročanju, ne sme poslovati s subjekti, v katerih je funkcionar, ki pri tem naročniku opravlja funkcijo ali njegov družinski član, član poslovodstva ali je neposredno ali preko drugih pravnih oseb več kot v 5 % udeležen pri ustanoviteljskih pravicah, upravljanju oziroma kapitalu. Določba drugega odstavka istega člena nadalje določa, da prepoved iz 35. člena smiselno velja tudi za državne pomoči in druge oblike pridobivanja sredstev od naročnikov, ki poslujejo po predpisih o javnem naročanju, ter za koncesije in druge oblike javno-zasebnega partnerstva, razen za državne pomoči v primeru naravnih nesreč. Izkazalo se je, da je to tovrstna ureditev problematična, predvsem na lokalnem nivoju. V praksi so se pojavili predvsem trije primeri prepovedi poslovanja, ki so najbolj problematični in so se z vidika verjetnosti korupcije izkazali za nesorazmerne. Prvi primer je omejitev poslovanja med občino in društvom, katere predsednik je hkrati tudi občinski funkcionar. V primeru, da je funkcionar ali njegov družinski član udeležen pri upravljanju društva, društvo tako ne sme pridobiti sredstev iz občinskega proračuna, ki jih občina dodeljuje preko javnih razpisov ali kako drugače. Drugi primer se nanaša na prepoved pridobivanja nepovratnih sredstev za pospeševanje kmetijstva ali spodbujanje malega gospodarstva in drugih sredstev, ki jih razpiše občina. To pomeni, da občinski funkcionar, če se prijavi na javni razpis za dodelitev občinske pomoči ali druge oblike pridobivanja sredstev, ne more pridobiti teh sredstev. Prav tako ne more pridobiti sredstev na javnem razpisu za ukrepe in pomoči, na primer, naložbe v kmetijska gospodarstva, za primarno proizvodnjo, pomoč za plačilo zavarovalnih premij, ohranjanje in varstvo tradicionalne krajine, pomoč za spodbujanje proizvodnje in trženje kakovostnih kmetijskih proizvodov. Tretji primer, ki se je prav tako izkazal za nesorazmernega, pa se nanaša na omejitve poslovanja po predpisih o javnem naročanju. Izpostavili smo primer zimskega pluženja cest. Oseba, ki pri naročniku javnega naročila opravlja funkcijo občinskega funkcionarja, z naročnikom ne more skleniti pogodbe o zimskem pluženju cest do odročnih kmetij, čeprav je najugodnejši in pravzaprav edini, ki razpolaga s takšno opremo. Prvima dvema primeroma, ki sta izpostavljena, je skupno to, da funkcionar nima prav nikakršnega vpliva na izbiro prejemnika pomoči oziroma prejemnika sredstev, ki jih organ oziroma katerekoli drug upravičenec razpiše, saj se dodelitev sredstev na podlagi vnaprej sprejetih pravil opravi preko javnega razpisa. Posebna komisija po vnaprej znanih in točno določenih kriterijih točkuje prispele vloge in ustreznemu organu posreduje v potrditev vse tiste vloge, ki te kriterije izpolnjujejo. Zatorej nevarnosti, da bi funkcionar lahko vplival na izbiro prejemnika pomoči ali drugih razpisanih sredstev, ni. Zaradi številnih pripomb in pritožb, ki so se nanašale na navedene primere, smo se v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke odločili za pripravo predloga zakona, ki bi omilil veljavno ureditev, ki se je na lokalnem nivoju, predvsem v manjših občinah izkazala za zelo problematično in neživljenjsko. V interesu nam je bilo pridobiti tudi čim večji politični konsenz znotraj Državnega zbora glede urejanja te problematike, kar nam je tudi uspelo, saj se je pod predlog zakona podpisalo kar 75 kolegic in kolegov poslancev. V obravnavi predloga zakona na matičnem delovnem telesu je bil predlog zakona z amandmaji sicer nekoliko spremenjen. Izločile so se namreč izjeme prepovedi poslovanja po predpisih o javnem naročanju, prepoved poslovanja pa se je razširila tudi na ožje dele občine. Določilo se je tudi, da se morajo pri ostalih poslih in oblikah pridobivanja sredstev upoštevati določbe o nasprotju interesov oziroma izločitvi funkcionarja iz vseh postopkov odločanja o pridobivanju sredstev. Črtane so bile tudi določbe o nadzoru komisije nad premoženjskim stanjem funkcionarjev evropskih institucij, saj naj bi bilo to izven pristojnosti Komisije za preprečevanje korupcije. Predlagatelji smo kljub temu prepričani, da je osnovni namen predloga zakona, predvsem odprava neživljenjskih situacij pri poslovanju med občino in društvi ter možnost pridobivanja nepovratnih sredstev s strani občine, dosežen. Spoštovane kolegice in kolegi, v imenu predlagateljev pričakujem, da predlagani zakon skupno podpremo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Prosim predsednika dr. Vinka Gorenaka za poročilo odbora.
Hvala lepa. Dobro jutro! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o integriteti in preprečevanju korupcije je odbor obravnaval na 30. seji 16. marca 2011. Predlagatelj je gospod Presečnik kot prvopodpisani in skupina poslancev. Gradivo, ki smo ga imeli na razpolago, je bil predlog zakona, mnenje Vlade, mnenje Komisije Državnega sveta za državno ureditev, mnenja občin Krško, Ljubljana, Maribor. V uvodu je stališče predstavil poslanec gospod Presečnik, ki je povedal namene zakona. V nadaljevanju smo poslušali predstavnico Zakonodajno-pravne službe in predsednika Komisije za preprečevanje korupcije. Odbor je sprejel amandmaje k 2. in 3. členu, 4. in 5. člen pa se črtata. Glede na integralno besedilo zakona, ki je pred vami, pa smo glasovali in ga tudi sprejeli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za uvodno predstavitev stališča Vlade dajem besedo ministrici, gospe Irmi Pavlinič Krebs. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovane poslanke, poslanci, lepo dobro jutri vam želim! Ko smo pred letom dni v tem Državnem zboru potrdili besedilo Zakona o integriteti in preprečevanju korupcije, smo ga potrdili z zavedanjem, da smo vanj vgradili vse pomembne institute za zavarovanje integritete in preprečevanje korupcije v javnem sektorju. Po letu dni evalvacije in budnega spremljanja tudi novih institutov, smo tako, kot tudi večina poslank in poslancev, po pogovoru z izvajalci nesporno ugotovili, da 35. člen zakona, kot ga je na eni strani ekstenzivno razložila Komisija za preprečevanje korupcije in kot ga nismo imeli v mislih, niti Vlada in poslanci, ko smo potrjevali besedilo zakona, terja popravke. Ti popravki, ki so danes pred vami v dopolnjenem predlogu Zakona o integriteti, s spremembo 35. člena ustrezno rešujejo vprašanja, ki so se izkazala kot rešena bistveno preveč restriktivno in niso pripeljala do cilja, ki smo ga ob sprejemu zakona zasledovali. Prav je bilo tudi, da smo ob pripravi spremenjenega člena sodelovali tako Komisija za preprečevanje korupcije kot izvajalci tega predpisa in skupaj s predlagatelji pripravili rešitev, ki je danes pred vami. Moja ocena je, da bi morali tako ravnati pravzaprav pri vseh predpisih, ki jih sprejemamo. Po letu dni izvajanja posameznega predpisa je prav, da evalviramo njegovo izvajanje in tam, kjer ugotavljamo, da implementacija predpisa ne dosega cilja, ki smo ga zasledovali, hitro in učinkovito odgovorimo na način, da pripravimo spremembe tega predpisa. Vlada se v celoti z besedilom, ki je danes pred vami, strinja in predlagamo torej, da ga poslanci podprete.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. V imenu Poslanske skupine nepovezanih poslancev ima besedo mag. Franc Žnidaršič.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovana ministrica, kolegice in kolegi! Zakon o integriteti in preprečevanju korupcije je bil sprejet lani, začel pa je veljati 5. 6. v letu 2010. Zagotavlja pogoje za pregledno in pošteno delo funkcionarjev na državni in lokalni ravni. Obravnava vprašanje dopustnosti pridobitnega dela za poklicne funkcionarje pa tudi določene omejitve drugim. Rešuje tudi problem daril, kot eno pomembno vsebino možne korupcije. Obstoječi zakon rešuje tudi naslednje oblike nezdružljivosti: omejitev poslovanja med občino in društvom, katerega vodilni član je, denimo, občinski svetnik, v takem primeru društva ne sme pridobiti sredstev iz občinskega proračuna; prepoveduje pridobivanja nepovratnih sredstev za pospeševanje kmetijstva ali spodbujanja malega gospodarstva po pravilu de minimis in drugih sredstev, ki jih razpiše občina; omejitev poslovanja z naročnikom, ki mora ravnati po predpisih o javnem naročanju. Med naštete funkcionarje veljavni zakon ni vključil tistih, ki so zaposleni v evropskih institucijah ter mednarodnih organizacijah oziroma posameznikov, ki v teh organizacijah opravljajo funkcije. Mislimo, da je treba vključiti tudi te. Glavni cilj predlaganih sprememb in dopolnitev je v tem, da bi omilili prestroge omejitve nekaterih funkcionarjev na lokalni ravni, na drugi strani pa je potrebna doslednejša vključitev vseh drugih, pri čemer mislimo na uslužbence in funkcionarje evropskih in mednarodnih institucij. Predlagane spremembe ohranjajo načela veljavnega zakona in ohranjajo pomen boja proti korupciji. Poglavitne rešitve vključujejo odpravo omejitve poslovanja in prepletanja nadzornih funkcij ob funkcioniranju v eni in poslovanju v drugi občini, črtanje določbe o prepovedi pridobivanja državnih pomoči, črtana je prepoved poslovanja z družinskimi člani, vendar bo morala komisija odločiti o vseh primerih in izjemah. Zakon je kratek in jedrnat, izločamo omejitve, ki so bile nesorazmerno stroge in so zbujale več negodovanja in tudi nespoštovanja na eni strani, na drugi strani pa v nadzorn in varstvo jemlje obnašanje uslužbencev in funkcionarjev v evropskih in mednarodnih institucijah, s čimer se je mogoče strinjati. Kljub temu, da je bil zakon v tem zadnjem delu na odboru skrajšan oziroma spremenjen, ga bo naša poslanska skupina podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov ima besedo gospod Anton Colarič.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica, kolegice, kolegi, dobro jutro! Po sprejemu in uveljavitvi Zakona o integriteti in preprečevanju korupcije so na Komisijo za preprečevanje korupcije bila že od samega začetka poslana mnoga vprašanja, ki so in se še nanašajo na nezdružljivost funkcij, prijave premoženja, poslovanja med društvi in občinami, če je predsednik društva član občinskega sveta, lobiranje in druge zadeve, ki se nanašajo na samo vsebino zakona. In prav to so razlogi, da smo se poslanci in poslanke odločili, da s tem zakonom skušamo odpraviti nekatere, po našem mnenju, pretrde določbe. Rešitve, ki so bile sprejeta na matičnem delovnem telesu, so plod dodatnih usklajevanj s predstavniki Ministrstva za javno upravo, Skupnostjo občin, Komisijo za preprečevanje korupcije ter nekaterimi podpisniki tega zakona, predvsem na točki, ki ureja postopke javnega naročanja in je povezan z ureditvijo 35. člena. Glede prvotne dopolnitve v 4. in 5. členu, da bi bili zavezanci, nad katerimi komisija vrši nadzor nad njihovim premoženjskim stanjem, tudi funkcionarji in uslužbenci v evropskih institucijah in drugih mednarodnih institucijah iz Slovenije, ki so v te institucije napoteni na podlagi sklepa Vlade oziroma Državnega zbora, so predstavniki Vlade opozorili, da je predlog nedoločen oziroma da ni dovolj natančno definiran krog subjektov, za katere naj bi predlagana določba veljala. Predsednik komisije pa je posebej poudaril, da premoženjskega stanja, na primer, sodnika Evropskega sodišča za človekove pravice ali sodnika Evropskih skupnosti ne more nadzirati, ker Republika Slovenija nad njimi nima čisto nobene jurisdikcije. Na podlagi izrečenih pomislekov in pisnega mnenja Vlade smo z amandmajem odbora ti dve dopolnili črtali. Dogodki zadnjega tedna, ki so povezani s korupcijsko afero v Evropskem parlamentu, bodo morda danes pripomogli h kakšni razpravi več, vendar bi ob tem rad opozoril na veljavni zakon o integriteti in preprečevanju korupcije, in sicer na 6. točko 4. člena, v kateri so opredeljeni funkcionarji oziroma funkcionarke, za katere velja ta zakon. Med njimi so tudi, citiram, "poslanci iz Republike Slovenije v Evropskem parlamentu, kjer njihove pravice in obveznosti niso drugače urejene z akti Evropskega parlamenta in drugi funkcionarji iz Slovenije v evropskih institucijah in drugih mednarodnih institucijah". Torej zakon, če ni drugače urejeno v aktih Evropskega parlamenta ali drugih mednarodnih institucijah, velja tudi za te funkcionarje, se pravi tudi za evropske poslance. V Poslanski skupini Socialnih demokratov podpiramo predlagano novelo Zakona o integriteti in preprečevanju korupcije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil dr. Vinko Gorenak. Izvolite.
Hvala lepa. Zakon o integriteti in preprečevanju korupcije smo sprejeli v lanskem letu, popravljamo ga že v letošnjem letu. Kot ste videli, s 75 podpisi, kar pomeni, da je relativno veliko soglasje, da je treba ta zakon popraviti. Seveda pa je treba ob tem reči naslednje. Lansko leto ob sprejemanju tega zakona smo tudi v stranki, ki ji pripadam, poudarjali, da je ta zakon narejen na hitro, na silo, da so se amandmaji pisali tukaj, nekako na kolenih, in da so strokovni sodelavci te amandmaje na hitro pretipkaliin smo jih dobili na mizo in sprejeli nekaj, za kar pravzaprav nismo vedeli, kaj sprejemamo. In to ni dobro. Zato je tudi prišlo do tega, da smo sprejeli zakon, v katerem – treba je ljudem povedati, poenostavljeno, kot jaz to večkrat poudarjam – predsednik gasilskega društva ne more oziroma gasilsko društvo, katerega predsednik je hkrati občinski svetnik, ne more kandidirati za kakršenkoli denar za gasilsko društvo oziroma lahko kandidira, je pa avtomatsko izločen. Skratka, sprejeli smo neumnosti. Neumnosti je v tem zakonu verjetno še več. Zato smo ta zakon tudi podprli oziroma sopodpisali. Strinjamo se tudi z rešitvijo, kakršna je sedaj predvidena, recimo, da občinski svetnik, ki je hkrati lastnik, ne vem, plugov za pluženje snega, ne more sodelovati na javnem razpisu, v redu, prav. Se strinjamo. Prav pa je, da tudi popravimo ta zakon v tistem delu, kot smo ga zdaj. Primer je tisti, ki sem ga prej navedel, z vidika občinskega svetnika, ki je hkrati predsednik gasilskega društva. Seveda velja to tudi za kmete in sodelovanje na razpisih in tako dalje. Seveda pa dogodki zadnjih dni, mislim predvsem na gospoda Thalerja, naravnost kričijo po tem, da je treba popraviti tudi 4. in 5. člen . Nobenega razloga ni, prav nobenega razloga ne vidimo v tem, in v tem kontekstu smo vložili tudi amandmaje k 4. in 5. členu, da tisti posamezniki, ki jih ta parlament oziroma Vlada pošlje na delo v Evropsko unijo, kakršnokoli inštitucijo, ne bi bili podvrženi vsem enakim normam do protikorupcijske komisije, kot so vsi ostali funkcionarji, recimo poslanci Državnega zbora. Nobenega razloga ne vidimo v tem, da gospod Cvikl, gospod Rop in tako dalje ne bi imela istih zadolžitev do protikorupcijske komisije, kot jih imamo mi poslanci, ali še kdo tu v Državnem zboru. Če je problem, in to verjamem, da je problem, kar je predhodnik povedal, recimo, sodniki Evropskega sodišča ali katerikoli sodniki, ki jih iz Slovenije pošljemo v Evropsko unijo, se da v našem amandmaju zelo jasno reči, vejica, in dodati, da to določilo ne velja za sodnike Evropskega sodišča in ne vem katere sodnike še vse. Nobenega razloga pa ni, da ne bi mogli tega našega amandmaja, jaz pričakujem, da ga bo koalicija dopolnila, popravila, ali da ga skupno popravimo, ali kakorkoli. Prepričan sem, da je treba v ta zakon pripeljati razen sodnikov vse ljudi, ki jih Državni zbor ali Vlada pošlje na delo v Evropsko unijo. Poudarjam, nobenega razloga ni, da poslanec v Evropskem parlamentu ne bi bil z vidika določil tega zakona vezan na protikorupcijsko komisijo, na vse poročanje protikorupcijski komisiji. Poudarjam, zadnji primer z gospodom Thalerjem, naravnost kriči, da podprete naše amandmaje. In zato vas pozivam, da jih morda tudi skupno še popravimo in dopolnimo, izvzamemo sodnike, ampak vse ostale posameznike, poudarjam, ki jih pošlje Državni zbor ali Vlada na delo v Evropsko unijo, pa pripeljemo pod okrilje tega zakona. Mi bomo ob generalni podpori zakonu malo razmislili, ne glede na to, da smo podpisniki zadeve, ampak vztrajamo na tem in želimo, da ti funkcionarji, ki sem jih omenil, sodijo pod ta zakon. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavila gospa Cvetka Zalokar Oražem.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem kolegom in kolegicam, ministrici! Res je, zakon o integriteti popravljamo tako rekoč po letu dni, ko smo ga sprejemali. Ampak v življenju se je pač pokazalo, da so nekateri popravki nujni. Jaz sem prepričana, da to tudi ni zadnji popravek. Kot vem, je protikorupcijska komisija s svojega vidika pripravila oziroma s pomočjo kolegov poslancev v proceduro vložila še nove popravke. Mislim pa, da bo prišlo tudi še do nekaterih novih razmislekov na drugih področjih. Vsekakor je treba pri tej zadevi slediti tudi realnosti in v primeru, o katerem govorimo danes in kjer vlagamo, bom rekla, precej enotno – vse poslanske skupine smo sopodpisnice teh popravkov –, se je pač pokazalo, da je to nujno. Kolegi so že govorili o neživljenjskih situacijah. Jaz lahko povem, da v primeru nekaterih občin to pomeni tudi, bom rekla, kontaminiranost, na nek način, več kot polovice občinskih svetnikov, kar se pa meni zdi dobro. Če govorimo o tem, da se mora v lokalnih skupnostih in v občinah odražati življenje, potem je jasno, da v občinskih svetih sedijo predstavniki društev, predstavniki humanitarnih organizacij, predsedniki gasilcev, športnih, kulturnih in podobnih zadev, kajti to so ljudje, ki so v svojih okoljih znani, ki imajo ugled, ki so aktivni in so tudi med ljudmi. Mi smo na nek način, bom rekla, z določenimi prerestriktivnimi rešitvami prepovedali poslovanje in sodelovanje društev, v katerih bi bili občinski svetniki ali njihovi družinski člani z njimi na kakršenkoli način povezani. To je treba popraviti in zaradi tega, jaz sem prepričana, v Sloveniji ne bo nikakršnih težav, večjih težav s skorumpiranostjo, bodo pa seveda morali biti izločeni iz postopkov, ki bodo na občini potekali. Dobra praksa je, da smo bili hitri in učinkoviti, da smo odreagirali takoj, ko smo ta problem zaznali, tako v Državnem zboru kot tudi v Komisiji za preprečevanje korupcije, ki je sicer imela na začetku kar nekaj ostrih besed, v zvezi s tem pa so, bom rekla, končno prisluhnili tudi argumentom, in seveda tudi na ministrstvu. Našla se je dobra rešitev pri njej in pri njeni pripravi in sodelovala je tudi skupnost občin, zato mislim, da je, bom rekla, ta predlog, ki ga imamo pred seboj, zdaj korekten in bo to težavo odpravil. Je pa treba povedati, da nekaj problemov ostaja še odprtih. Na enega smo v fazi sprejemanja že opozorili, to je vprašanje, ki ostaja odprto, o eventualni možnosti, da župani opravljajo in imajo možnost tudi biti v nadzornih organih gospodarskih javnih služb, katerih ustanoviteljica je občina. Če rečem bolj konkretno, mi smo na nek način z zakonom onemogočili županom, da aktivno sodeluje v nadzornih organih komunalnih podjetij in podobno. To je zadeva, ki je lahko sporna ali ki ni. Po eni strani nosijo popolno odgovornost za poslovanje teh zadev, želijo imeti vpliv pri teh stvareh. Po drugi se seveda mi bojimo, da lahko prihaja tudi do določenih anomalij. Jaz sem prepričana, da bo to zadevo, glede na to, da je vloženih kar nekaj zadev na Ustavnem sodišču, Ustavno sodišče tudi presodilo. Potem se bomo morali tako ali drugače prilagoditi rešitvam, ki bodo sledile njihovi odločbi. Nekaj teh zadev bo prav gotovo v prihodnje še prišlo na naše klopi. Tukaj pa mislim, da ni nikakršne bojazni in strahov, ki so bili vendarle nekajkrat v medijih tudi izpostavljeni, da bi seveda nekakšen, bom rekla, v narekovajih, županski lobij, v parlamentu iskal neke obvode za stvari, ki bi lahko povzročile težave. Mislim, da smo jih dobro rešili in da na tem polju ni nikakršnih možnosti, da bi prihajalo do večjih problemov. Smo pa sprejeli rešitev, ki bo omogočila, da bodo v občinskih svetih še naprej sedeli in sodelovali pri tem delu ljudje, ki so aktivni, s tem pa seveda ne bomo onemogočili tega, da društva, iz katerih prihajajo, ne bi imela možnosti dostopa do različnih sredstev, ki jih občina podeljuje z javnimi razpisi in podobno. V naši poslanski skupini bomo predlog podprli.
Hvala lepa, gospa Cvetka Zalokar Oražem. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Janez Ribič.
Dobro jutro, dober dan! Spoštovane gospe in gospodje, lepo pozdravljeni! Naj že kar na začetku povem, da bomo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke z vsemi glasovi podprli predlog novele Zakona o integriteti in preprečevanju korupcije, kar je tudi razumljivo, glede na to, da je predlog zakona nastajal v naši poslanski skupini in smo pod predlogom zakona tudi med prvopodpisanimi poslanci. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo namreč bili zelo dovzetni za urejanje problemov, ki so se zaradi nečloveške določbe veljavnega Zakona o integriteti in preprečevanju korupcije, predvsem spornega 35. člena, pojavljali pri uporabi zakona predvsem v slovenskih občinah. Na našo poslansko skupino smo namreč prejeli veliko število pripomb posameznikov, ki opravljajo funkcijo v občini in so hkrati tudi bodisi predsedniki društev bodisi so želeli s strani občine pridobiti nepovratna sredstva za pospeševanje kmetijstva ali spodbujanje malega gospodarstva, pa zaradi prepovedi poslovanja, ki so opredeljene v 35. členu veljavnega zakona, obstaja bojazen, da teh sredstev ne bodo mogli pridobiti. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo že v postopku sprejemanja veljavnega zakona o integriteti in preprečevanju korupcije opozarjali, da lahko takšna ureditev povzroči probleme pri poslovanju, predvsem na lokalni ravni. Naša napoved se je izkazala za še kako resnično. Kmalu po uveljavitvi zakona se je namreč pokazalo, da lahko omejitev poslovanja, kot je opredeljena v 35. členu zakona, ogrozi delovanje množice društev, saj društvo ne sme pridobiti sredstev s strani občine, če je, na primer, njegov predsednik hkrati tudi občinski funkcionar. Treba je poudariti, da veliko število občinskih funkcionarjev prihaja iz vrst prostovoljnih organizacij, predvsem društev, ki so si s svojim dobrim in poštenim delovanjem v teh organizacijah pridobili zaupanje občanov, da so jih izvolili. Zaradi omejitev poslovanja se ti funkcionarji ne morejo prijavljati na občinske javne razpise oziroma pridobiti sredstev iz občinskega proračuna. Naslednji problem, ki je bil izpostavljen, je prepoved pridobivanja nepovratnih sredstev za pospeševanje kmetijstva ali spodbujanje malega gospodarstva po pravilu de minimis in drugih sredstev, ki jih razpiše občina. To pomeni, da občinski funkcionar, če se prijavi na javni razpis za dodelitev občinske pomoči ali druge oblike pridobivanja sredstev, ne more pridobiti sredstev po pravilu de minimis, prav tako pa ne more pridobiti sredstev na javnem razpisu za ukrepe in pomoči. S tem se po mnenju Slovenske ljudske stranke bistveno poseže v gmotni položaj nosilca kmetije, ki mu je vsaka finančna pomoč še kako dobrodošla in mu pridobivanje sredstev iz naslova javnih razpisov občine predstavlja pomemben finančni vir za vlaganje v lastno kmetijsko gospodarstvo. Podobna situacija je tudi pri prepovedi poslovanja po predpisih o javnem naročanju, ko se funkcionarju prepoveduje opravljanje določenega posla pri naročniku. Kot je že bilo rečeno, smo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke imeli posluh za probleme posameznikov in smo se aktivno vključili v reševanje te problematike, saj smo želeli omiliti določbe zakona, ki prepovedujejo poslovanje med občino in funkcionarjem oziroma organizacijo, v kateri je funkcionar oziroma njegov družinski član udeležen pri upravljanju. Zato smo se odločili pripraviti predlog zakona, ki bo omilil omejitve poslovanja na način, ki bi omogočil normalno delovanje društev in pridobivanje nepovratnih sredstev za pospeševanje kmetijstva ter spodbujanje malega gospodarstva. Želeli pa smo tudi odpraviti omejitve poslovanja po predpisih o javnem naročanju. Predlog zakona s prvopodpisanim poslancem Slovenske ljudske stranke Jakobom Presečnikom je naletel na pozitiven odziv pri skoraj vseh poslanskih skupinah, saj je svoje podpise k predlogu zakona podalo kar 75 poslancev, kar priča o tem, da je problematika resna in teži k čimprejšnji ureditvi. Kljub temu, da se je predlog zakona tekom zakonodajnega postopka spremenil in še vedno vsebuje omejitve poslovanja po predpisih o javnem naročanju, omejitve poslovanja pa širi tudi na ožje dele občine, smo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke z odločitvijo odbora zadovoljni in bomo zakon seveda podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine DeSUS bo predstavil gospod Anton Urh.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovana gospa ministrica, kolegice in kolegi, dobro jutro in lepo pozdravljeni! Praksa je pokazala, da se veljavni zakon o integriteti in preprečevanju korupcije le težko izvaja, in da je, lahko bi rekli, neživljenjski, predvsem povzroča težave na lokalni ravni. Zato je predlog za spremembo in dopolnitev obstoječega zakona vložilo kar 75 poslancev iz večine poslanskih skupin, kar je dokaz, da določbe zakona v praksi omejujejo tako ene kot druge in zatorej sam zakon ni pisan na kožo ne eni niti drugi politični opciji. Tudi poslanci Poslanske skupine DeSUS smo se odločili za sopodpisništvo predloga zakona, saj menimo, da so spremembe potrebne in zato, ker predlog v načelu ne spreminja osnovnega zakona, ki tako še vedno zasleduje temeljni cilj, da država zagotovi pogoje, da uslužbenci in funkcionarji svoje delo opravljajo pošteno, prefesionalno in transparentno. Poudarek je predvsem na pošteno. Že pri sprejemanju veljavnega zakona je bilo izpostavljenih mnogo dilem. Nekatere določbe pa so se v praksi izkazale celo kot nesmiselne. Tudi v Poslanski skupini DeSUS smo imeli kar nekaj pomislekov, vendar smo se nazadnje vendarle odločili za podporo zakonu, saj smo verjeli v njegov dober namen, kar še vedno verjamemo, vendar pa je tudi po naši oceni treba omiliti nekatere določbe, ki lahko omejujejo posameznikove pravice do sodelovanja pri upravljanju in vodenju lokalnih samoupravnih skupnosti ter pravice do svobodnega združevanja in delovanja na civilnem področju družbenega življenja. Omejitev, kot je opredeljena v sedanjem zakonu, lahko namreč po našem mnenju ogrozi delovanje društev, ki jim najpomembnejši vir financiranja predstavljajo sredstva iz občinskih proračunov, saj se zaradi omejitev poslovanja ne morejo prijavljati na občinske javne razpise ali pa je delovanje društva ogroženo zaradi odstopa predstavnika društva, ki je bil izvoljen v občinski svet. Novela Zakona o integriteti in preprečevanju korupcije odpravlja določbo, po kateri občinski funkcionar, če se prijavi na javni razpis za dodelitev občinske pomoči ali druge oblike pridobivanja sredstev, ne more pridobiti sredstev po pravilu de minimis, prav tako ne more pridobiti sredstev na javnem razpisu za ukrepe in pomoči. V Poslanski skupini DeSUS nas veseli, da smo glede podpore novele zakona našli širši konsenz, kar pomeni, da predlog novele podpirata tudi Ministrstvo za javno upravo ter protikorupcijska komisija. Torej bomo tudi v Poslanski skupini DeSUS predlog novele podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Silven Majhenič. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovana ministrica! Zmeraj bolj ugotavljamo v Slovenski nacionalni stranki, da zakonov ne popravljamo zato, ker so slabi, ampak zato, ker ne ustrezajo določeni politični opciji ali pa jih prilagajamo trenutnim interesom vladajoče koalicije. Temeljni cilj Zakona o integriteti in preprečevanju korupcije, ki je vstopil v veljavo 5. 6. 2010, je, da država zagotovi pogoje, da uslužbenci in funkcionarji svoje delo opravljajo pošteno, profesionalno in transparentno. Določbe četrtega poglavja zakona urejajo tudi preprečevanja nasprotja interesov in nadzor nad pridobitno dejavnostjo, ki je funkcionar ne sme opravljati. Kot vidimo je tu zakon jasen, vendar za nekatere preveč konkreten, saj je napisan tako, da se ga ne da izigrati, zato je predlagana sprememba, ki bi zakon spremenila v tej smeri, da ne bi več sledil cilju, kot je zapisal, ampak da se, kot je predlagatelj zapisal, omili prestroge določbe zakona, ki so jasne in sledijo cilju preprečevanju netransparentnosti funkcioniranja funkcionarjev tudi po malih lokalnih skupnostih. Sigurno je to problem v občinah, kjer je le nekaj 100 prebivalcev, vendar ne more biti to razlog, da se zakon popravi do te mere, da se ga bo lahko kršilo, zlorabljajo in da bodo male občine zaradi tega lažje funkcionirale. Občin je tako ali tako preveč in so breme države, še posebej tiste manjše, tako da bi kazalo prej začeti delati na tem, da se občine združujejo. Govoriti, da predlagani zakon nikakor ne zmanjšuje pomena boja proti korupciji je larifari in vsakega, ki je bil doslej tudi svetnik v občinskem svetu, ne prepriča, če pa že, se pa spreneveda. Sigurno to odgovarja županom in tistim strankam, ki imajo največ županov, vendar je nekorektno gledati na zadevo le z vidika interesa posameznikov in kapitala, ne zanima jih pa, kaj si o tem mislijo občani. Dajati za primer predsednika gasilskega društva, da ne bo mogel biti svetnik ali obratno, je odločitev posameznika ne pa zakonodajalca. Mislim, da je bila ta primerjava nekorektna in se s takšno primerjavo piha na vest poslancem, za vsem pa se skriva vse drugo, le gasilci ne. Pravilno ugotavlja protikorupcijska komisija, da spremembe, ki so predlagane, vračajo zakon v prejšnje stanje, kar pomeni vsaj 4 leta nazaj. Predlagana dikcija, da za posamezno sklepanje poslov daje komisija soglasje, je že veljala in ni bila učinkovita, kajti gre za 211 občin in bi bila zadeva preobširna ter neizvedljiva. Ne vem, zakaj panika in zakaj spremembe? Kot je že bilo pojasnjeno na odboru, imajo krajevne skupnosti pravno subjektiviteto in tam ni funkcionarjev. Občina lahko prenese na krajevno skupnost katerokoli od svojih nalog, seveda, če želi, da zadeve tekoče funkcionirajo. Tako da ni potrebe, da koga skrbi, da ceste ne bodo splužene in vzdrževane po krivdi države, če slučajno zakon ne bo sprejet. Vidim le strah županov, ki se nočejo odreči določenim pristojnostim, ki se jih tako krčevito oklepajo. V Slovenski nacionalni stranki bomo seveda glasovali proti.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba LDS bo predstavil gospod Milan Gumzar. Izvolite.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni vsi prisotni v Državnem zboru! Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovana gospa ministrica, še enkrat lepo pozdravljeni! V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije smo podprli Zakona o integriteti in preprečevanju korupcije, ki ga je Državni zbor sprejel 26. maja 2010. Temeljni namen zakona, kakor je zapisano tudi v 1. členu, je krepitev delovanja pravne države, z metodami in ukrepi za krepitev integritete in transparentnosti ter preprečevanje korupcije in odpravljanje navzkrižnih interesov. Še vedno menimo, da je zakon, ki smo ga sprejeli lani, sorazmerno dober, obenem pa pritrjujemo tudi ugotovitvam, da so se nekatera določila zakona v praksi izkazala za neživljenjska. Problemi so nastali predvsem na ravni lokalnih skupnosti, kjer je pogost pojav, da se aktivni posamezniki pojavljajo v več vlogah, kot izvoljeni občinski svetnice ali svetnike, kot lastniki gospodarskih subjektov, ki z občinami poslujejo, in tudi kot aktivisti in predsedniki posameznih društev oziroma nevladnih organizacij. Predvsem slednji so za našo družbo izrednega pomena, energija, volja in požrtvovalnost, ki jih v prostovoljno delo v društvih vlagajo predsednice in predsedniki ter članice in člani društev, je neizmerljiva. Pomembno je, da tem ljudem ne otežujemo položaja ter jih ne postavljamo pred izbiro ali sodelujejo v občinskem svetu ali opravljajo prostovoljno delo v društvih, zato v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije pozdravljamo rešitve novele zakon, ki bodo takšne zagate vsaj delno odpravile. Namen in rešitve novele Zakona o integriteti in preprečevanju korupcije v Poslanskem klubu LDS podpiramo, novela namreč rešuje oziroma popravlja določila zakona, ki urejajo medsebojna razmerja med različnimi funkcionarji in aktivnostmi, ki so vpete v procese sodelovanja z osebami javnega prava in z nosilci javnih pooblastil in se v praksi izkažejo kot neustrezna. Dovolite mi, da vam predstavim konkreten primer, iz katerega je moč razumeti neživljenjskost obstoječega zakona, ki ga pa, žal, pred samo uveljavitvijo zakona nismo mogli predvideti. Primer se je zgodil v eni od slovenskih občin, in se glasi takole: Občinska svetnica je hkrati lastnica cvetličarne, edine cvetličarne v občini. Najbližja naslednja cvetličarna je oddaljena približno 25 kilometrov. Občina je želela ob neki priložnosti kupiti tri nageljne v skupni vrednosti 3 evrov. Ker občina seveda deluje zakonito in sledi sprejetim predpisom, teh nageljnov ni mogla kupiti v cvetličarni občinske svetnice, namesto tega so morali nekoga poslati v 25 kilometrov oddaljeno cvetličarno in tam kupiti potrebno. Verjetno mi ni treba poudariti, da je zakonita varianta prvič stala več, drugič pa ni v ničemer prispevala k boju ali preprečevanju korupcije. Prepričan sem, da je takšnih in podobnih primerov po Sloveniji še veliko, predvsem v manjših občinah, kjer je izbira različnih ponudnikov storitev in izdelkov omejena. Po razpravi na matičnem delovnem telesu so bile rešitve, ki bi takšne nesmiselne situacije razrešile, zavrnjene, saj je predsednik protikorupcijske komisije pozval člane odbora, da naj komisiji ne dajo pristojnosti presoje posameznih primerov, kot je to prvotno določala novela zakona, saj ta komisija nima dovolj kapacitet za opravljanje takšne naloge. Javno naročanje tako v celoti ostaja urejeno tako, kot je urejeno v veljavnem zakonu. Zavedam se pomena boja proti korupciji. Dogodki in razkritja, ki so se zgodili prejšnji teden, so me še bolj utrdila v tem prepričanju. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije menimo, da je treba na normativni ravni zagotoviti vse potrebno za učinkoviti boj proti korupciji. Ne smemo pa na ta račun v neenakopraven položaj postaviti dela državljank in državljanov Republike Slovenije, kar se v veljavnem zakonu o integriteti in preprečevanju korupcije dogaja. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije bomo novelo zakona podprli kljub temu, da v celoti ne rešuje problemov, ki so z izvajanjem Zakona o integriteti in preprečevanju korupcije pojavili, v upanju, da bo te probleme odpravil predlog spremembe zakona, ki prihaja na poslanske klopi, in uredil odpravo vprašanja in odpravi vse ostale neživljenjske člene že sprejetega zakona.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 18. 3. 2011. Obveščam vas, da so amandmaji vloženi k 4. in 5. členu. Vložila jih je Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke. Ker pa gre za medsebojno povezane amandmaje, bomo o amandmajih k 4. in 5. členu in obeh členih razpravljali skupaj. Želi kdo besedo? Gospod Branko Grims.
Hvala za besedo. Da gre za zakon, katerega cilj je predvsem ustvarjati videz, da se Vlada bori proti korupciji, da je po eni strani pretiran, v drugih določbah pomanjkljiv, smo v Poslanski skupini SDS opozorili že, ko se je ta zakon sprejemalo. Žal so bila opozorila preslišana. Kaj se je zgodilo kasneje? Zoran Thaler se je zgodil kljub temu, da ta zakon velja in da velja tudi zanj. Zorana Thalerja pri koruptivnem dejanju v ničemer ni oviral niti razgalili ta zakon, razgalili so ga britanski novinarji, in to samo zato, ker so še vedno delali skladno z načeli raziskovalnega novinarstva in niso sledili etičnemu kodeksu Grega Repovža. Zato se je to zgodbo razgalilo. In to je očitno učinkovita preventiva, ko gre za razkrivanje tovrstnih dejanj, ne pa bleferski zakon, ki povzroča nepremostljive težave ne lokalnem pa tudi nekaterih drugih nivojih. Tak primer je bil naveden. Drug absurden primer povem. V enem od mest, bolj na jugu države, ima en sam človek avtopralnico, sicer uspešen podjetnik. Bil je član občinskega sveta. Zato da ne bi bilo dvoma, ker seveda občina tudi svoje avtomobile pere v tisti avtopralnici, je odstopil, da mu ne bi kdo očital, da je skorumpiran. Zadeva po mojem mnenju meji na teater absurda, zlasti, če jo primerjamo s Thalerjevimi 100 tisoči evri. Ampak to je ta zakon, to je njegov domet in to je tisto, kar ta zakon v resnici povzroča. Zanimivo pa je, da kljub temu, da je zakon očitno pomanjkljiv, vi zavračate, da bi tudi tak pomanjkljiv zakon nedvoumno razširili na vse, ki jih Vlada oziroma parlament pošiljata kot uslužbence ali funkcionarje v Evropsko unijo. Koga pa bi s tem ta zakon zajel? Prvi, ki mi pride na misel, je gospod Milan M. Cvikl. Da temu, da bi Zakon o integriteti in preprečevanju korupcije veljal tudi za Milana M. Cvikla, vi nasprotujete, me ne preseneča. Vi zagotovo najbolje veste, zakaj to počnete, in v tem grmu tiči zajec današnje zgodbe.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Gospa ministrica? Potem pa dajem čas za prijavo. Kdo še želi razpravljati o 4. in 5. členu, naj se prosim prijavi. Gospod dr. Vinko Gorenak, izvolite.
Hvala lepa. Jaz sem že v predlogu stališča poslanske skupine povedal, da je po našem mnenju treba sprejeti ta 4. in 5. člen. Hkrati se pa zavedam, da najverjetneje dikcija teh dveh členov, ki pripeljeta v zakon in pod dolžnosti tega zakona do korupcijske komisije tudi vse ljudi, ki jih ta Državni zbor in Vlada pošljeta v inštitucije Evropske unije, najverjetneje res ni ustrezen. Gospod Colarič je opozoril na pravosodne funkcionarje, potem sem dobil iz koalicijskih vrst vsaj namig, da bi kazalo to res spremeniti tako, da bi bili notri samo ostali funkcionarji in ne tisti, recimo, navadni uslužbenci, ne vem, če je tajnica na javnem razpisu, je prijavljena na neko inštitucijo, potem naj ne bo zajeta notri. Z vsem tem se strinjam, ampak zdaj jaz nimam namena od vas, pa niti ne morem poslovniško več amandmaja spreminjati, zato predlagam in vas prosim, da amandma, oba amandmaja podprete in da v tretjem branju skupaj izoblikujemo taka amandmaja, ki bosta ustrezala temu, kar želimo doseči. To pa je pripeljati v ta zakon vse tiste, ki jih Državni zbor in Vlada pošljeta na inštitucije Evropske unije, da podležejo vsem tem zahtevam, kamor sodimo tudi poslanci, do protikorupcijske komisije, minus seveda ti sodniki ali kaj že znotraj Evropske unije. Zdi se mi, da bi bil ta kompromis dober in da bi pravzaprav na nek način tudi državljanom sporočili, da na primera Thaler vendarle nismo imuni in da želimo narediti eno dobro potezo. Zato vas pozivam, da amandmaje podprete, da jih v tretjem branju še prečistimo, da ne bodo oporečni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anton Anderlič.
Spoštovani! Amandmaja sta za podpreti. Kar se mene tiče, celo ta izjema, o kateri je bilo tukaj govora, ni potrebna, ker se mi zdi, da velja za vse, ki imajo kakršnokoli možnost, da vplivajo na določene odločitve in so v tem kontekstu tudi neimuni. Meni je žal, da izhajate pri vsaki stvari iz konkretnih primerov – od novinarjev, do nekih javnih uslužbencev in tako naprej – in da s tem argumentirate bistvo, ki ga pravzaprav moramo imeti vsi pred očmi. Jaz sem prepričan, da bi to moralo biti že prej vključeno v zakon, v veljavni zakon, ampak treba je biti tukaj samokritičen. Mi smo v zadnjih šestih letih imeli opravka s tem zakonom na drugačen način, če hočete, od odprave Komisije za preprečevanje korupcije, tako imenovane Kosove komisije, do še nekaterih drugih razprav in predlogov, ki so šli prav v nasprotje temu, kar se je s tem zakonom, ki velja, ki je, resnici na ljubo, potreben dopolnil, in še enega imamo v vrsti, meni je žal, da se ni dalo združiti obeh zakonov v enega in opraviti razprave o tem, kar nas še čaka v nadaljevanju. Ampak to je nepomembno v primeru, ko vsi govorimo o isti stvari in želimo iste stvari doseči. Torej, da preprečimo kakršnokoli možnost, da bi se kdo lahko izognil s slabimi rabotami odgovornosti pred zakonom, in predvsem, če je nosilec javne funkcije, da ne bi bil na pretresu. In tu je, se mi zdi, bistvo. Zato verjamem, da bomo zelo težko kogarkoli prepričali, če ne bomo šli k stvari sami in govorili o tem, da se spopadamo s korupcijo, da preprečujemo z vsemi ukrepi možnost in uvajamo ničelno toleranco pri teh zadevah, kar je več ali manj vsaj po mojem samoumevno in bi tako moralo tudi biti. Zato je škoda, če začnete s pretiranim etiketiranjem posameznikov, tudi tistih, ki se, recimo, do zdaj niso, razen mnenj posameznikov, znašli v nobenih postopkih, in to danes počnete. Nekateri vaši poslanci to počnejo tudi na delovnih telesih in tako naprej, z imeni, priimki in podobne stvari. To preprosto ne pelje nikamor. Za to so drugi organi in mi moramo vzpostaviti mehanizme, da bodo lahko opravljali svoje naloge korektno. Namen tega zakona je itak bil odpraviti nekatere stvari, ki so neživljenjsko omejevale določene, po mojem prepričanju, tudi pravice državljankam in državljanom, da so aktivni tako v lokalni samoupravi kot tudi v družbenem, društvenem življenju in se v tem delu aktivirajo, kakor tudi pri opravljanju nekaterih dejavnosti, ki ne vplivajo koruptivno na opravljanje, recimo, funkcije svetnikov v občinskem svetu. No, saj, da se razumemo, že v času, ko ni bilo tega zakona v veljavi, so bile nekatere pripombe s strani občin glede svetnikov, podžupanov in tako naprej, kako so se posamezne odločbe izdajale, kako so bili problemi z najavo premoženja oziroma oddajo obrazcev in podobnih stvari. S tem se soočamo vsaj šest let, če ne več. Zato se mi zdi škoda, da bi danes pri tem zakonu, ki je, ne glede na to, da je bilo tu vsega vraga napovedano, kakšne interese da imajo nekateri v SLS, kakšne imajo drugi – tu ne gre za eno ne za drugo ne za tretjo stranko, ampak gre po mojem prepričanju za neke odnose v tej družbi, ki morajo biti transparentni, ki morajo biti pregledni in morajo učinkovati ti predpisi za vse enako. Drugega pristopa jaz ne vidim in ga nočem niti akceptirati kot možen razmislek, da se ta zakon dela za podobo SLS ali za koalicijo ali za ne vem katere druge zainteresirane skupine. Čim to počnemo na ta način, potem je stvar zapeljana in se potem kaj hitro pokaže, da pa se je kakšna določba v zakonu "prijela", ki se jo kasneje interpretira, kako je bilo namerno vgrajeno nekaj, da bi se doseglo nek cilj. Ampak takrat, ko se je to sprejemalo, na to nobeden ni opozoril. Gospod Grims, vi ste opozorili še tudi na marsikaj drugega. Ste opozorili tudi, da je treba Kosovo komisijo ukiniti, da je treba popolnoma odpraviti ta institut, da bi lahko, recimo, neka skupina neovirano, da rečemo temu, po Sloveniji rokovnjačila, kot bi se reklo temu. In nekateri pravijo, da se je v nekem obdobju rokovnjačilo od Kopra do Gorice in še kje po Sloveniji, ko govorijo o nekaterih firmah, ki so s posredovanjem javnih uslužbencev, celo funkcionarjev imele privilegiran položaj, ali posameznikih, ki so prišli do ustreznih pozicij. Tukaj res ni tribunal, kjer bi mi razsojali zdaj, kdo je bolj kdo je manj, kdo je kaj ali kdo česa ni naredil. Razen, pravim, nekateri poslanci, ki si drznejo to narediti kar tako brezskrupolozno, brez dokazov, da blatijo ljudi. To je prisotno v tem parlamentu, da ne govorim tudi izven tega. Zato jaz verjamem, da je treba razčistiti, kaj pomenijo ti pojmi v tem amandmaju, ampak nisem pa prepričan, da ne moremo iti v smer, da to ne bi veljalo tudi za visoke uslužbence ali funkcionarje iz Republike Slovenije v institucijah Evropske unije. V tem smislu razmišljam tudi podpreti ta dva amandmaja.
Hvala lepa. Besedo ima [[...]]Replika gospod Grims, izvolite [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] [[...]]Vem, ampak gospod Grims ima pravico do replike. Gospod Grims ima besedo. Gospod Anderlič, tudi za vas velja red. Gospod Grims.
Hvala. Poglejte, glede na to, da je spoštovani gospod Anderlič omenil moje opombe v zvezi s Kosovo komisijo; sam gospod Kos je na seji odbora povedal, da ima preko tisoč 500 nerešenih zadev ob zaključku dela te komisije. Potem upam, da se strinjava, vsaj o tem, da bi težko govorili o veliki uspešnosti te komisije. Glede vsega ostalega pa – sem govoril o nespornih dejstvih. Kolegi iz SD so po eni strani branili zakon, ki očitno v ničemer ni oviral ali preprečil, da bi gospod Thaler zašel v koruptivno dejanje, in po drugi strani nasprotujejo amandmaju, ki bi omogočil, da zajame tudi vse ostale, ki so v Evropski uniji, vključno z gospodom Milanom M. Cviklom. To je nesporno dejstvo. In zagotovo sami najbolje vedo, zakaj to počno. Da pa ne bi bilo nesporazuma, tudi še drugi indici so o tem, da so stvari v tej družbi na tem področju slabo urejene. Recimo, če se kar zavrne, da bi se pregledalo neko zgodbo, ko se na prizorišču najbolj razvpitega zločina ali pa, če hočete tragedije lanskega leta, najde kri neke druge osebe, DNK, pa se zadevo tam potem ustavi, potem je to najbržo treba osvetliti tudi s tega vidika. Najbrž bo treba stanje v pravosodju pa tudi sicer [[...]]
Gospod Grims, govorimo o zakonu in amandmaju ne pa o konkretnih primerih [[...]]
[[...]]boj proti korupciji v vseh porah te družbe urediti drugače, ne tako, kot je urejen s tem zakonom.
[[...]]Gospod Grims!Gospod Grims, hvala lepa in lepo vas prosim, spoštujte predsedujočega, ki vas ima pravico opozoriti in vi morate za ta čas prekiniti razpravo. Hvala lepa. Besedo ima gospod Milenko Ziherl.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Gospa ministrica, kolegice in kolegi! Amandmaja podpiram, ker dopolnjujeta originalni predlog zakona. Ne morem pa mimo dejstva, da ne bi že obstoječi zakon uvrstil v skupino zakonov, ki so take narave, da še predno se posuši črnilo podpisnika, torej predsednika Vlade, že nastane potreba po spremembi, dopolnitvi, ne vem kaj še vse. Ta zakon je zelo močno odmeval na terenu v času lokalnih volitev, saj je celim segmentom občank in občanov skoraj onemogočil kandidiranje na lokalnih volitvah za občinske svetnike. Hkrati je obremenil Kosovo in zdaj Klemenčičevo komisijo s "celimi poki", po mojem mnenju, nepotrebnih podatkov. Iz nabora kandidatov za občinske svetnike so več ali manj izključeni obrtniki, kolegi so že navedli banalne primere, tudi zdravniki si ne upajo odločati, posebej koncesionarji, in iz našega občinskega sveta v prejšnjem mandatu, ponovno ni hotel kandidirati obrtnik steklar, ker je izgubil vsa javna naročila. V sedanjem mandatu, so ugotovili za občinsko svetnico, da je možno, da je njen mož okužen, in je spremenila bivališče v sosednji občini, da ni povzročila viharja v kozarcu vode, da lahko takoj nadomestno svetnico postavimo. podobnih banalnih primerov je še več. Zaradi tega zakona mislim, da se kakšna velika zver ni ujela, ni se preprečilo njeno dejanje, kajti vsak občinski svet ima opozicijo, ki bedi tudi nad vsako vejico, in če bi ugotovila koruptivno dejanje, torej, nek obrtnik, občinski svet, javno naročanje, bi še kako skočila pokonci. Skočili bi pokonci tudi vsi užaloščeni, ki niso prišli v ožji izbor za nek posel, in bi po obstoječi zakonodaji neko koruptivno dejanje z ali brez zakona lahko preprečili. Seveda, zdaj je zelo vroča tema evropski poslanec, ki ga verjetno čaka še kakšen drug zakona, kajti Evropska unija pričakuje, da bodo potekale še preiskave o sumih naslednjih koruptivnih dejanj. Njegova zasebna firma je svetovala v Makedoniji, mislim, da kandidatu Crvenkovskemu, hkrati pa je poročevalec za Makedonijo. In Zakon o integriteti in preprečevanju korupcije je bil očitno tukaj slep, so morali priti neodvisni raziskovalni novinarji. Ker pa je že kolega omenil našega bivšega kolega Cvikla, mislim, da ga je po nepotrebnem, kajti sam menim, da ima kolega Cvikl zelo prirojen občutek za pravičnost, ki ga je sporočal cel prejšnji mandat in bo, ker je prepisovanje grd prekršek, sledil zgledu svojega nemškega kolega ministra, ki je odstopil. Saj vemo, kako je s prepisovanju, te dobijo v šoli pri prepisovanju, ti vzamejo list in ti napišejo cvek in je zadeva ad acta. Podprl bom amandmaje, o zakonu pa nimam najlepšega mnenja, o originalnemu, popravljeni pa upam, da bo boljši.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Renata Brunskole.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovani gospa ministrica, kolegice in kolegi! Predlaganih amandmajev, saj namreč razpravljamo o amandmaju k 4. in 5. členu, obeh predlaganih amandmajev ne bom podprla. Izredno dobro in koristno bi bilo, če bi si mogoče nekateri kolegi, ki so že razpravljali, mogoče še enkrat dobro prebrali tudi poročilo odbora. Namreč sama sem ga nekajkrat, predvsem pri 4. in 5. členu pogledala, o čem govori obrazložitev oziroma poročilo odbora, kjer je tudi jasno navedeno in kolega Zvone Colarič je pri predstavitvi stališča Poslanske skupine Socialnih demokratov tudi jasno povedal in poudaril, kaj pomeni v skladu z Zakonom o integriteti in preprečevanju korupcije 6. točka Funkcionarji oziroma funkcionarke in v povezavi s tistimi, o čemer je tudi predlog predlaganih amandmajev, v povezavi s tistimi državljani Republike Slovenije, ki so funkcionarji in uslužbenci v institucijah in drugih organih Evropske unije. In ravno tukaj, naj kar iz poročila preberem, da ne bi mogoče izpadlo, kakorkoli drugače razumljeno. "Zastavlja se tudi vprašanje, ali ima Republika Slovenija v takšnem primeru tovrstno nadzorno jurisdikcijo nad osebami, ki opravljajo delo v evropskih in mednarodnih institucijah, posebej, ker so nekateri na svoj položaj, ki ga opravljajo, izvoljeni s strani institucije, v kateri opravljajo delo. Te osebe namreč niso po imenovanju predstavniki Republike Slovenije, ampak so samostojni funkcionarji ali javni uslužbenci evropskih ali mednarodnih institucij in morajo delovati v skladu s pravili teh institucij. Poleg navedenega, imajo mednarodne institucije lastna pravila glede konflikta interesov in premoženjskega stanja, če jih pa nimajo, imajo pa pravno podlago, da jih določijo." To je bil citat iz poročila odbora. Ravno tako je tukaj bilo posebej navedeno tudi to, "oseba, ki jo je neposredno izbrala mednarodna organizacija in je z njo v delovnem razmerju, ne velja za napoteno osebo", ker je bila razprava tudi o napotitvi oseb in tako naprej. Sama bom sam predlog zakona spremembe seveda podprla. Tudi sama sem ugotovila na območju lokalnih skupnosti, da so bile v sprejetem zakonu določene pomanjkljivosti oziroma tudi danes so bile povedane in poudarjene določene težave, s katerimi so se ali pa smo se soočali ljudje na območju posameznih lokalnih skupnosti. Dejstvo je tudi, da v povezavi z delovanjem ljudi v društvih, ki so morebiti tudi občinski svetniki ali svetnice, da menda ja ne bomo razmišljali v tej smeri, da ljudje, ki so članice in član občinskega sveta, bili izvoljeni s strani občank in občanov posameznih občin, bi nekako resnično čudno izgledalo, da tako rečem, da bi potem ne smeli delovati v nobenem od društev. Dostikrat je zagotovo tudi ugotovitev, nekateri so govorili tudi o posameznih društvih, predvsem o tistih številčnih društvih, kot so recimo gasilska, ali kaj podobnega, zagotovo izvoljeni ljudje dostikrat prihajajo ali prihajamo tudi iz katerih od teh društev, saj tako tudi ljudje marsikoga od izvoljenih članic in članov občinskih svetov tudi prepoznajo za primerne osebe, ki bi jih predstavljale v posameznem občinskem svetu ali konec koncev tudi v Državnem zboru Republike Slovenije. Zatorej, sama bom podprla zakon. Obeh predlaganih amandmajev pa ne bom podprla. Na nek način me celo preseneča ta zavzetost za ponovitev predlogov amandmajev, glede na to, da so bile že sprejete drugačne odločitve na pristojnem odboru. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Cvetka Zalokar Oražem.
Hvala lepa za besedo. Mislim, da je treba o amandmajih, ki so pred nami, resno razpravljati. Ampak sem tokrat zadovoljna, da je kolega Gorenak odkrito povedal, da takšna, kot sta, ju ni moč sprejeti. In na to je bilo opozorjeno in o tem smo govorili na odboru. Mislim, da je predvsem gospod Klemenčič povedal, da enostavno takšna dikcija, kot je, bi bila sporna, ker ni dovolj precizna in natančna. Kako naprej in kakšen kompromis lahko tu poteka in na kakšen način? Zdi se mi, da bi bilo smiselno, da vendarle zakon, takšen kot je v tem trenutku, čim prej sprejmemo. Vsi pa vemo, da imamo že tudi vložene nove spremembe istega zakona, to so tiste, ki jih je predložila Komisija za preprečevanje korupcije. Prepričana sem, da je moč del tega prav gotovo urediti tudi takrat. Jaz osebno, bom rekla, da bi morali določeni, absolutno nujni kontroli in tudi načinu, kako kontroliramo, podvrženi tudi tisti, ki so predstavniki Republike Slovenije v evropskih inštitucijah, vendar samo v primeru, ko tiste inštitucije in tisti del ni urejen že znotraj pravil, ki jih imajo inštitucije, v katerih potem zasedajo svoje položaje, v tem primeru seveda ne bi bilo treba. Vsekakor pa smo videli, da je tudi v primeru gospoda Thalerja takoj sledilo srečanje in pogovor s protikorupcijsko komisiji v Sloveniji, ne glede na to, kakšno dikcijo in na kakšen način imamo stvari opredeljene v tem trenutku v Zakonu o integriteti. Tako da jaz mislim, da je danes popolnoma neprimerno, ne vem, iskati kogarkoli v Državnem zboru, ki bi zagovarjal ravnanje bivšega evropskega poslanca Thalerja. Jaz nisem slišala niti enega, ki bi dajal kakršnokoli javno izjavo in v kateri na kakršenkoli način takšno ravnanje ne bi bilo opredeljeno kot, bom rekla, popolnoma neprimerno, obsojanja vredno in tako naprej. Mislim, da je nekorektno danes na kogarkoli kazati, da morda ne misli resno. Jaz bi vsebino takšnih amandmajev, kot je ta tukaj, z lahkoto podprla, vendar se spomnim, da je bilo rečeno, zato me tudi čudi, zakaj ste vložili, kljub opozorilom, ki jih je dal na seji odbora predvsem gospod Klemenčič in zelo jasno razmejil amandmaja, ki pravzaprav nista takšna, da bi lahko bila korektna. Ne vem, zakaj smo dobili ponovno, kljub opozorilom, ali je bil kdo premalo pozoren, če bi bila amandmaja v vseh dikcijah korektna, mi jih pa zdaj očitno več ne moremo popravljati, potem bi najbrž za to tudi lahko kolegi iz SDS v Državnem zboru dobili absolutno podporo. Treba je reči, da vsebina na nek način sledi temu, vendar je preširoka, premalo natančno opredeljena, zato v tej fazi ni moč teh amandmajev podpreti, bi pa lahko prišlo do tega, ker po informacijah, kot jih imam, bo naslednja sprememba že kar na naslednji seji Državnega zbora obravnavana, tako da imamo možnost v novem postopku sprememb zakona to v resnici urediti. Odločno pa zavračam kakršnakoli podtikanja, da bi bili v tem skriti kakršnikoli nameni zagovarjanja takšnih ravnanj. V bistvu imamo v organih Evropske unije zelo različne ljudi, niso samo z ene ne samo z druge opcije. Lobistične stvari so v Bruslju izjemno razvite. Kaj se je dogajalo in kaj se dogaja je, mislim, izjemno pomembno tudi za to, da se same evropske inštitucije, predvsem Evropski parlament zamislijo, kako priti do tega, čemur deklarativno pravijo zatreti, kakršnokoli korupcijo ali pa na ta način, obenem pa imeti tako odprto sceno, kot vsi vemo, da v Bruslju je – mislim da 17 tisoč registriranih lobistov, to se pravi lovcev na to, da bi nekdo v njihovem imenu vložil določene amandmaje. To je seveda zdaj nekaj, kar najbrž bistveno presega nivo tega, o čemer lahko diskutiramo danes mi tukaj v slovenskem državnem zboru. Tako, da problem je prav gotovo velik in hoja pri teh zadevah, se moramo vsi zavedati, je zelo na robu. Mi se vsi sestajamo na takšen ali drugačen način z določenimi ljudmi, ki hočejo uveljaviti tako ali drugače svoje interese, je pa jasno, da v tem primeru ni nikakršnih izgovorov, kadar seveda smo za to ali pa bi bil kdorkoli za to pripravljen dobiti korist. Mislim, da je gospod Thaler v tem smislu pač kršil zadeve in je tudi prav, da je odstopil.
Hvala lepa. Ker so se medtem že trije prijavili k razpravi, predlagam, da poprosimo vse, ki še želijo razpravljati, da se prijavijo. Kot predlagatelj ima najprej besedo gospod Presečnik. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Moram poudariti, da smo že lansko leto, ko se je zakon sprejemal, opozarjali na nekatere stvari, ki se bodo s sprejetjem tega zakona uresničevale. Na to so nas tudi potem, ko je zakon že bil sprejet, opozarjali iz mnogih občin. Ampak, da ne bi zdaj obveljal nekega vtisa, glede na mnenja poslanskih skupin govorim, da je samo ena poslanska skupina taka, ki je naravnana protikorupcijsko, zagotavljam v imenu predlagateljev kot prvopodpisani, da je glavni namen ohranjati temeljni cilj osnovnega zakona spoštovan. In zavračam vse druge očitke, ki gredo v smer, da smo podlegli nekim lobijem, kaj vem katerim, občinskim, županskim in ne vem kakšnim še. Tudi za trditev, da protikorupcijska komisija ne podpira teh predlogov, moram jasno zagotoviti – to je razvidno tudi iz poročila matičnega delovnega telesa –, da ima ta del, ki je v poročilu kot usklajen predlog, kot dopolnjen predlog sprememb zakona, tudi podporo protikorupcijske komisije. Dejstvo je, da obstajajo občine, kjer je ponekod tudi polovica članov občinskega sveta tako ali drugače podvrženih določbam zakona, ki so se v praksi pokazale kot popolnoma nesmiselne. In zagotovo je to osnovni razlog za to, da smo s 75 podpisi kolegic in kolegov pristopili k obravnavi in, sem prepričan, tudi na koncu k sprejetju teh sprememb zakona. Zdaj pa kar se tiče amandmajev. Ta dva amandmaja sta bila že v osnovnem besedilu predloga sprememb. Tudi današnja razprava je pokazala, da so tudi na tem področju – zdaj govorim v svojem imenu in v imenu poslanske skupine – potrebne neke jasno določene rešitve tudi na področju evropskih funkcionarjev in ostalih zaposlenih v institucijah Evropske unije, tistih, ki jih tja pošiljata Vlada Republike Slovenije ali slovenski državni zbor. Tudi sami predlagatelji so ugotavljali, da dikcija, ki je predlagana z amandmajem, še ni popolnoma dorečena in je zagotovo potrebna manjših korektur. Zato osebno kot prvopodpisani predlagatelj predlagam, da ta dva amandmaja podpremo in da v pripravi besedila oziroma amandmajev za tretjo obravnavo predlagatelji amandmajev skupaj z Vlado in protikorupcijsko komisijo pripravijo ustrezne rešitve. Ne glede na to, kako se bo večina odločila, in glede na to, da imamo še en zakon, ki je že vložen, spremembe istega zakona, je dejstvo, da bo te stvari treba urediti. Prva priložnost je zdaj in upam, da jo bomo korektno izpeljali, odvisno je seveda od večine. Kot prvopodpisani med predlagatelji sem seveda vesel, da ima do te mere, do te točke doseženo soglasje glede potrebnih sprememb takšno večino, kot jo ima. In še enkrat zagotavljam, da osnovni namen, torej temeljni cilj osnovnega zakona, delovati protikoruptivno, s tem predlogom sprememb ohranjamo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica za javno upravo gospa Irma Pavlinič Krebs.
Hvala lepa. V izogib razmislekom ob teh dveh amandmajih bi rada pojasnila, da tam, kjer je Republika Slovenija in Komisija za preprečevanje korupcije s svojo jurisdikcijo lahko posegla, je v aktualnem 45. členu zakona Obseg funkcionarjev, ki se jih ta zakon dotika v zvezi z obveznostjo prijave premoženjskega stanja, jasno zapisan, torej kdo so funkcionarji, ki so dolžni prijaviti premoženjsko stanje. Določeno je torej v 45. členu. To so "poslanci iz Republike Slovenije v Evropskem parlamentu, kjer njihove pravice in obveznosti niso drugače urejene z akti Evropskega parlamenta" in pozor, "in drugi funkcionarji iz Slovenije v evropskih institucijah in drugih mednarodnih organizacijah". Torej tam, kjer seže jurisdikcija in tudi pristojnost našega neodvisnega organa, to je Komisije za preprečevanje korupcije, je jurisdikcija določena. Predlog amandmaja, kot je zapisan, da naj bi poročali o premoženjskem stanju tudi funkcionarji in uslužbenci iz Republike Slovenije v institucijah in drugih organih EU in drugih mednarodnih institucijah, ki so v te institucije napoteni, na podlagi sklepa Vlade ali s soglasjem Vlade Republike Slovenije oziroma Državnega zbora, poudarjam, so v delu, kjer je jurisdikcija možna, že zaobseženi v aktualni določbi zakona, ki določa, kdo so funkcionarji, ki jih zavezuje ta člen. Upoštevati je treba pa še sledeča dejstva. Ko govorimo o napotenih osebah, torej uslužbencih in funkcionarjih, je za osebe, ki jih v mednarodne civilne misije, mednarodne organizacije na podlagi razpisa ali povabila te mednarodne organizacije napoti državni organ, jih je ta dolžan napotiti po postopku določenem v Zakonu o napotitvi oseb v mednarodne civilne misije in mednarodne organizacije. Ampak napotitev pomeni, da ta oseba ostane v delovnem razmerju pri slovenskem državnem ali drugem organu. In zanje se, če so funkcionarji, uporablja Zakon o integriteti in preprečevanju korupcije, torej morajo tudi poročati o premoženjskem stanju. Če pa so javni uslužbenci, jim seveda ni treba poročati – gre za vojake, ki so napoteni na misije, predstavnike policije, ki so napoteni na misije itn. Torej funkcionarje, ki so napoteni, zadane dolžnost poročanja o premoženjskem stanju. Za ostale uslužbence pa bi bil seveda nerazumno drugačen poseg v njihov položaj, kajti oni ostanejo v delovnem razmerju v Republiki Sloveniji, našim javnim uslužbencem pa o premoženjskem stanju ni treba poročati. Druge osebe – tukaj bi rada poudarila in to je tudi v obrazložitvi Vlade in predsednik Komisije za preprečevanje korupcije je jasno povedal, da komisija nima pristojnosti nadzirati premoženjskega stanja funkcionarjev evropskih institucij, ki jih izberejo one same ali pa mednarodne organizacije, ki jih imenujejo one same – v tem primeru ne gre za napotene osebe in jurisdikcija naše države se ne razteza na te osebe. Kdo so na primer take osebe, ki jih Državni zbor izvoli za kandidate? Na primer, na podlagi Zakona o predlaganju kandidatov iz Republike Slovenije za sodnike mednarodnih sodišč gre za nacionalnega predstavnika v Eurojustu, za sodnika na Evropskem sodišču za človekove pravice v Strasbourgu, za generalnega pravobranilce sodišča Evropskih skupnosti v Luksemburgu in tako naprej. Po izvolitvi s strani posamezne institucije so ti ljudje samostojni funkcionarji, sklenejo delovno razmerje s to mednarodno institucijo in se morajo izrecno ravnati po predpisih, ki veljajo za te institucije. Zakaj za naše evropske poslance subsidiarno veljajo tudi predpisi? Ker smo mi v 9. členu Zakona o volitvah poslancev iz Republike Slovenije v Evropski parlament glede njihovega položaja, glede pridobitev prenehanja mandata poslanca, nezdružljivosti funkcije z drugimi funkcijami, glede poslanske imunitete in drugih izrecno urejenih vprašanj zapisali, da se uporabljajo predpisi Evropske unije, če pa kakšnega vprašanja ne določajo, se subsidiarno uporabljajo zanje predpisi, ki veljajo za poslance Državnega zbora Republike Slovenije. To so argumenti, ki so navedeni v mnenju Vlade Republike Slovenije. To so argumenti, ki jih je v razpravi povzel tudi predsednik komisije. In smo pač povedali, da tja, kamor seže naša jurisdikcija zoper napotene funkcionarje, veljajo določbe kot za funkcionarje v Republiki Sloveniji, torej dolžnost prijave premoženjskega stanja. Tam, kjer so imenovani v evropskih institucijah je strokovna ocena, da tu jurisdikcije Republike Slovenije ni. Ob tej priložnosti bi rada potrdila mnenje, ki ga je v imenu predlagateljev gospod Presečnik podal. Osnovna intenca 35. člena Zakona o integriteti in preprečevanju korupcije, ki seveda ne velja samo za lokalno raven, velja tudi za državno raven. Funkcionarjem, ki so več kot v 5 % udeleženi v posameznem poslovnem subjektu, – oni ali njihovi družinski člani –, prepovedujejo poslovanje z naročnikom, kjer je tak funkcionar zaposlen. In ta naročnik posluje po pravilih Zakona o javnem naročanju. To v celoti ohranjamo. Ni izjem. Kot smo se soglasno potem odločili po posvetu, tako Vlada, predlagatelji in Komisija za preprečevanje korupcije. Kajti, komisija je jasno povedala, da o izjemah v posameznih primerih, pač, ne želi odločati. Je pa določba 35. člena bila nejasne v točki, ko je bilo mogoče ob smiselni uporabi Zakona o javnem naročanju šteti, da ne morejo kandidirati za sredstva tudi tiste osebe, pravne osebe, kjer so funkcionarji oziroma njihovi družinski člani udeleženi v organih upravljanja. To je pa bilo tudi na primer v društvih, kot člani, predsedniki in tako naprej. Tu smo nejasno zapisali določbo in je bila tudi predmet različnih razlag. Ni bilo mišljeno, da v tem primeru, ko gre za razdeljevanje sredstev društvom na podlagi javnih razpisov, le-ta ne morejo kandidirati za ta sredstva, če je predsednik društva tudi član občinskega sveta oziroma funkcionar. Zato je bilo to treba odpraviti in spremeniti in nejasno določbo, seveda, narediti jasno. Kar je seveda prav. In Vlada kot predlagatelj se bo v nadaljevanju vedno odzvala na take probleme. Samo z eno besedo želim spoštovane poslance, ki so uporabili besede, da gre za bleferski zakon, da je zakon slep, opozoriti na eno dejstvo. Zakon seveda lahko na sistemski ravni določa posamezna ravnanja kot prepovedana. Zakon o integriteti je prvič uredil lobiranje, kar se je izkazalo, kot izjemno pomembno v nadaljevanju. Nikoli pa zakoni sami ne morejo preprečiti ravnanja posameznih oseb. Prav pa je, da uredimo pregon nedopustnih ravnanj, da definiramo posamezna ravnanja kot nedopustna, kot škodljiva, kot tista, ki povzročajo škodo javnemu interesu. In to je novi zakon o integriteti in preprečevanju korupcije naredil. Neodvisni komisiji za preprečevanje korupcije je omogočil, da sankcionira in preganja taka kazniva dejanja. In tako opevani zadnji primer nedopustnega lobiranja – mislim, da ste pozabili povezati stvari med sabo. Lobiranje v tej državi na sistemski ravni do sprejema tega zakona nismo imeli urejenega. Lobiranje je v posebnem poglavju opredeljeno s sprejemom tega zakona. Pristojnosti naše komisije za preprečevanja korupcije na tem področju so s tem zakonom šele prvič podane. Njeno ravnanje v sodelovanju z evropskimi institucijami je legalno in pravilno, ker smo ji dali sistemske podlage. Z obsojanjem nedopustnih ravnanj bomo šele lahko zagotovili, da takih ravnanj ne bo, ne samo z obsojanjem, tudi z ustreznim preganjanjem. Poudarjam, zakon ni bleferski, zakon je konkreten in komisija je dobila ustrezne pristojnosti v procesu preganjanja nedopustnih ravnanj. Tu je stvar pravzaprav boljša, kot bi hoteli nekateri poslanci priznati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jaz bi prosil, če se vrnemo na razpravo o 4. in 5. členu in amandmajih po prijavljenih razpravljavcih. Prvi bo govoril gospod Anton Anderlič.
Nekaj nelogičnosti je danes tukaj prisotne. Če bi res bil zakon tako dober – in jaz verjamem, da ga je treba braniti –, potem seveda ne bi imeli v proceduri že dveh sprememb. Prav je, da so, če je temu tako. Dejstvo pa je, kjer je volja, je tudi pot. In ne mi reči, prosim, da teh paternalističnih izjav, kot češ, " o tem smo mi že vse razpravljali na odboru, kaj pa imate vi tukaj zdaj za razpravljati", pa saj nismo vsi člani odbora. Ali je to Državni zbor, ki sprejema zakone, ali kaj? Lepo vas prosim! In ne mi reči, da vsi tisti, ki se jih navaja v tej zgodbi, da so kaj drugačni in da imajo tobože neko drugo jurisdikcijo in tako naprej. Je ni v Evropski uniji jurisdikcije, ki ne velja za vse državljane in državljanke Republike Slovenije, ki so udeleženi na funkcijah ali v katerihkoli organih in organizacijah institucijah Evropske unije. Če pa kaj ne velja, pa velja nacionalna ureditev. Če imamo tukaj zakon na mizi, lahko uredimo tako, kot mi mislimo. Prav je, da za evropskega poslanca, za poslanca v Državnem zboru in, če hočete, svetnika ali župana v občini, kjer gredo vsi na neposredne volitve pred državljane in državljanke, da imajo enak status in da so enako urejene te stvar. In tukaj ni nobenega dvoma. Zato delati tukaj nek ogromen misterij okoli tega amandmaja – treba ga je prevzeti v roke in ga proučiti. Odločno zavračam vse trditve, ko pravite, komisija ne želi odločati in tako naprej. Kdo pa je komisija, da ne želi odločati o stvareh, ki so določene z zakonom? In, če gremo nazaj, pojdimo pogledati, kdo je največ delal na tem zakonu poleg vas ministrica. Ne komisija, še gospod državni sekretar takrat in potem komisija in tako naprej, in zdaj se komisija postavi v situacijo, da ne zna, noče izvajati zakona, ne more. Jaz sem za to, da tam kjer ga ne more, da res to proučimo, ne pa, da se komisija ali katerikoli drug organ odloči – mi imamo v Sloveniji pravzaprav neko epidemijo, po vseh ministrstvih in organih v tej državi, ko se nekaj ne da, ne gre, nekomu ne paše –, treba je spremeniti zakon. In jih spreminjamo in jih spreminjamo in tako naprej. Ne rečem, da jih ne izboljšujemo v mnogih primerih, ampak so tudi primeri, ko se nekaj ne izvaja, ampak to ni samo v tem mandatu, daleč od tega, to je bolezen, ki je pravzaprav prisotna, odkar se ta država vzpostavlja. In mogoče bi bilo res koristno, da bi na kakšnem področju vzpostavili neko zakonodajo, ki bi bila trajnejša, ki bi državljanom in državljankam vnaprej dala vedeti, kako se morajo na kakšnem področju ravnati, da bi se znali organizirati, da bi se znali pripraviti in tako naprej, če hočete, tudi ko gre za Zakon o graditvi objektov, ki je največkrat spreminjan zakon, pa spet vidim na spletnih straneh, da bo prišel v proceduro v bližnji prihodnosti, pa kolikokrat smo ga spreminjali?! Največji junak na tem področju je bil Janez Kopač, ko je bil minister in tudi drugi ministri. Jaz verjamem, da je to zahtevna materija, ampak predstavljajte si, kako je to šele za državljane in državljanke, za podjetnike, za gospodarstvo, ki mora ta zakon uveljavljati. In zato pravim, da tukaj prav nobene škode ne bo, če bi se tukaj preprosto sporazumeli, da je to treba urediti za vse enako, kot sem začel. Zame ni povsem nobene razlike med tistimi, ki so izvoljeni v Sloveniji za v Evropo ali za funkcije v Sloveniji, ker so rezidenti Slovenije, morajo pač tukaj biti podvrženi tako evropski zakonodaji kot tudi lokalni. In če je ta v kakšnem primeru strožja, drugačna, kot je tista v Evropskem parlamentu oziroma na evropskem nivoju, ne pomeni, da se državljani in državljanke Republike Slovenije, ki so bili v imenu državljanov Republike Slovenije poslani na neko funkcijo, da jo opravljajo za njih in za še vse ostale po Evropski uniji, da so lahko na blažjem tretmaju, kot so tisti v občinskem svetu, župani, poslanci ali na kogarkoli se še v Sloveniji to nanaša. To je argumentacija, ki je jaz ne sprejmem. Zakaj je SDS trmasto dala enak amandma nazaj, da ga ni popravila? Gospoda Gorenaka sem razumel, da ga je treba sprejeti, ampak vendarle ga je mogoče tudi popraviti, dopolniti, precizirati, da ne bo potem prišlo do tega, da komisija ne želi odločati in ne želi [[...]]– mislim, komisija se ne more postaviti na situacijo, če je to z zakonom urejeno. Če pa ni pristojno, potem se nima kaj s tem ukvarjati, naj se ukvarja tisti, ki je pristojen. Tako da tukaj ni dilem. Če pa rabi kakšno pooblastilo, ampak ne more to biti na neki subjektivni ravni, ker potem – seveda zdaj v zadnjem času je to itak najbolj moderna beseda, da ne veljajo za vse enaki predpisi, zakoni in podobno. In tukaj, jaz se bojim, da s tem, če se ne poskuša najti do tretjega branja boljše rešitve, da se poskuša vzpostavljati nek vtis, nezavestno, jaz sem prepričan, da nezavestno, da se lahko kdo iz tega izvije. Meni je žal, da je po tem, ko je ta zakon že bil v proceduri, prišel ta aktualni primer izpred 10 dni. To res zame pri obravnavi tega zakona ni imelo nobenega vpliva in nobene veze, ker smo se že prej strinjali s tem, da je treba zakon spremeniti, dopolniti. Če pa je konkretno opozorilo prišlo tudi med tem časom, da je mogoče treba pogledati še kaj, da bo bolje urejeno, toliko bolje. Nobene ovire pri tem ne vidim, da bi to naredili. Zato, kot rečeno, se mi zdi, da ta polarizacija pa to odklanjanje na vsak vzbuja napačen vtis in zato mislim, da je treba amandmajem prisluhniti.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anton Colarič.
Hvala lepa. Že v uvodni obrazložitvi v imenu poslanske skupine sem omenil 6. točko 4. člena, ki je bila sicer potem še dvakrat, trikrat citirana. Tam so opredeljene funkcionarke in funkcionarji, za kater velja ta obstoječi osnovni zakon, in tam so že napisani tudi poslanci iz Republike Slovenije v Evropskem parlamentu in seveda tudi drugi funkcionarji, ki delajo v evropskih institucijah in drugih mednarodnih institucijah. Tako da ta zakon velja tudi za njih, če seveda to ni drugače urejeno z akti evropskih institucij. Lahko rečem, da smo se pri vsaj določenih evropskih funkcionarjih tudi pozanimali, kako je s to določbo oziroma z njihovimi obveznostmi v praksi. In lahko rečem, da smo dobili informacijo, da za vse evropske institucije velja, da morajo vsi voljeni funkcionarji prijaviti svoje premoženje instituciji, v kateri so zaposleni. Skratka, vsi ti funkcionarji morajo to prijaviti. In ti podatki se seveda ne samo prijavijo, ampak se potem tudi preverjajo, nadzirajo itn., kar pomeni, da so vsi ti funkcionarji, ki delajo v evropskih institucijah, še kako nadzorovani glede premoženja. Seveda se pa vedno najde kakšna izjema, ampak to ne pomeni slabega zakona ali pa kaj takšnega, ampak druge primere. Jaz osebno amandmajev ne bom podprl, tudi zato ne, ker nam je bilo danes že očitano, da smo že pri osnovnem zakonu delali tako, da smo amandmaje pisali na kolenih. In da danes ne bomo pisali novih amandmajev na kolenih, predlagam, da amandmaje zavrnemo, da sprejmemo novelo zakona in morebitne, govorim, morebitne spremembe pripravimo za naslednjo novelo, ki je tudi že v postopku, in s tem zadevo razčistimo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rudolf Petan.
Hvala za besedo. Spoštovani! Naj kar na začetku povem, da podpiram te amandmaje, ker so nujni. To se je pokazalo v zadnjih dneh. Podpiram tudi vsebino zakona, jasno, in to zaradi tega, ker želim, da za vse, ampak res čisto vse, velja enak status. Za čisto vse, tako za občinskega svetnika kot poslanca v Državnem zboru, poslanca v Evropskem parlamentu in za napotene iz Slovenije ali kakorkoli drugod po kakšnem drugem postopku, čisto vseeno, v evropske institucije. Tisti, ki gredo v evropske institucije, tisti trenutek, tako, gospa spoštovana ministrica, govorite, kot da potem s Slovenijo nimajo nobene veze. Figo. Tukaj v tem parlamentu jih potrjujemo in če jih tukaj potrjujemo, potem veljajo tudi za njih še naprej slovenski predpisi. Še vedno morajo veljati in morajo odgovarjati Sloveniji. Saj niso bili potrjeni na nekem medgalaktičnem zboru. In zato mora veljati za vse. In ne se čuditi, če kakšen slovenski predstavnik kdaj ne bo zastopal stališč Slovenije, kar jih pa mora. Seveda, da v tistem gozdu vidi tudi lastno drevo, mora vedno to opaziti. Ravno s takim tolmačenjem dajete tem ljudem nek občutek, da s Slovenijo nimajo več nobene veze. To je napačno. In seveda za njih potem velja nek drugi status, da so nedotakljivi, kar je sploh problem v Sloveniji, v zadnjem času se kar na enkrat pojavljajo ljudi, ki so nedotakljivi. Dobra stran pri tem je to, da so se pokazali, da se smatrajo za nedotakljive, in da se jim nič ne sme, nekateri ustavljajo enkrat leve, enkrat desne pa tako naprej, celo to si dovolijo zato, ker imajo status nedotakljivega, tudi v sodstvu se žal to pojavlja. Bi pa dejal, da ta zakon, ki zdaj velja, je tipičen za slovenski prostor, še posebej v zadnjem času, ko je zakonska osnova tako postavljena, da je to mreža za sardelice, kiti pa veselo plavajo mimo. To je že tako narejeno, da se kiti ne ozirajo na to, kakšna sardelica se pa ujame. Tudi v preteklosti, govorim o preteklosti, je Komisija za preprečevanje korupcije z velikim pompom pokazala, "vidite, tisti občinski funkcionar je pa še predsednik društva ljubiteljev malih živali, pa mu je občina nakazala denar". Ja, lepo vas prosim, no! Bodite zadovoljni, da kdo sploh še hoče biti predsednik kakšnega takšnega društva pa se s svojim denarjem in s svojim bencinom kam vozit. In ko pride do spremembe, potem naredimo to spremembo tako, da bo za vse enako, da ne bomo imeli zopet primerov, ko bomo ugotavljali, da smo mimo usekali. Zdaj ne morem mimo razprave spoštovane kolegice Brunskoletove, ki se sedaj kar naenkrat čudi, ko je tudi na svojem območju ugotovila, da nekaj ne gre skupaj. Da nikakor ne gre, da bi predsednik nekega gasilskega društva ne mogel biti še občinski funkcionar. Ja, pred enim letom, ko smo sprejemali ta zakon, je pa zagovarjala tako rešitev, da se je kar kadilo! In se je čudila, kako moremo razmišljati drugače, ko smo opozarjali na nekaj drugega. In zdaj se dogaja popolnoma enako. Za evropske funkcionarje ne želite, imeli smo pa pred enim tednom nek čuden primer. Jaz bi si želel, da ne bi bilo nobenega iz Slovenije zraven, saj mislim, da še niso vsi ugotovljeni. Ker če je res to, kar govorijo v Bruslju, potem bodo morali še tiste ugotoviti, ki so cele otoke dobivali za to, da so sprejemali določene odločitve. Ampak upam, da tisto še pride, tisti bodo bolj pravi. In zdaj se dogaja enako. Lani ste trdili, da mora to tako biti, da bomo ujeli predsednike gasilskih društev na lokalnem nivoju, ki se trudijo in delajo. Morali bi biti pod velikim nadzorom protikorupcijske komisije, ker si niso pridobili ničesar, razen da so širši skupnosti kaj pomagali. Zdaj se pa enako dogaja za evropske funkcionarje – nočete tega sprejeti, zato ker menite, da si zaslužijo poseben status. To je enostavno neverjetno, kot da so nedotakljiva kasta. Za njih velja neka druga jurisdikcija. Iz Slovenije so prišli, v parlamentu smo jih potrdili, saj jih niso, kot sem že prej rekel, na nekem medgalaktičnem zboru potrdili, še vedno so potrjeni tu. To je popolnoma enako kot, recimo, v primeru zaplembe premoženja tistim, ki so do tega prišli po čudnem postopku. V Sloveniji to ni mogoče, ker veljajo človekove pravice pa ne vem kaj vse. V Srbiji pa so po hitrem postopku zadevo uredili. Pri nas pa ni mogoče. Zanimivo! In mi na njih gledamo mogoče malo s čudnimi očmi. Jaz bom seveda podprl te amandmaje, ker so nujni, pa seveda zakon tudi, in upam, da se bo zakon še izboljšalo, da bo veljalo za vse, da ne bo nedotakljivih. Hvala lepa.
Gospa Renata Brunskole je prosila za repliko. Izvolite.
Hvala lepa. Prepričana sem, da se moj kolega poslanec, gospod Rudolf Petan, ni prepričal o moji razpravi v preteklem letu, o tem, da sem tako zelo zagovarjala vso to zadevo. Prepričana sem, da ne v tej obliki, kot se je on izrazil, stoodstotno. Vendar vam ne zamerim, ker še vedno ima vsak od nas pravico demokratično razpravljati. Prav pa je, ko se razpravlja in koga omenja, da se takrat tudi res prepriča, kdo se naenkrat čudi. Jaz sem to omenila predvsem zaradi tega, ker sem slišala za nekatere, da so omenjali predstavnike nekaterih društev, predvsem gasilce. Zanimivo pa je, da tudi kdaj, ko je razprava o gasilcih, vsi ne razpravljajo vedno tako strašno zavzeto, čeprav mislim, da jih čisto vsi v parlamentu zelo podpiramo. Sicer pa bi poudarila v povezavi z ugotovitvami, ki se tičejo sprejetega zakona pred enim letom, in sedaj s popravki, da se je zgodilo že tudi kdaj v preteklosti, da je bilo treba kakšen zakon popraviti in dopolniti. In sem prepričana, da je bilo v celotni zgodovini delovanja Državnega zbora tako in tudi v prihodnosti bo vedno tako, saj bo vedno na nek način prevladala politična odločitev ali morebitne spremembe v tej smeri. Tako da vam, kolega Petan, ne zamerim, da ste me tako na nek način skoraj obsodili tukaj v Državnem zboru. Sem pa prepričana, da niste mislili tako slabo, kot je bilo na hitro slišati. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Bogovič.
Lep pozdrav spoštovani podpredsednik, spoštovana ministrica, kolegice in kolegi! Vesel sem, da je Zakon o integriteti in preprečevanju korupcije na dnevnem redu in da smo v Slovenski ljudski stranki kot predlagatelji uspeli dobiti tudi podpise številnih kolegov in kolegic iz Državnega zbora, da popravimo to, kar smo nesporno v lanskem letu zapisali ali drugače, kot je kdo mislil, ali pa tudi sicer, če je mogoče kdo to mislil, je spregledal v tem času, da smo dejansko v tem zakonu, s tem, ko smo širili nadzor na občinske svetnike, na svetnike krajevnih skupnosti v povezavi z njihovimi aktivnostmi v kulturnih, gasilskih društvih in ostalih, šli zelo daleč preko neke mere dobrega okusa in da smo na nek način sprožili pravi val nezadovoljstva in tudi odstopa različnih predsednikov društev in da smo tem ljudem na nek način želeli dopovedati, da v javnem življenju ne želimo družbenoaktivnih ljudi. Ta popravek je narejen, narejen z veliko podporo ostalih kolegic in kolegov oziroma je podprt s te strani, tako da sem prepričan, da bo osnovi tekst zakona šel skozi. Sam mislim, da imamo v tej državi danes ta problem, da se reševanja delinkventnih dejanj lotevamo na napačnem koncu, in da želimo podobno tudi v zakonu o delu na črno in tudi v napovedanem zakonu o graditvi objektov predvsem s širitvijo kroga tistih obravnavancev, kroga tistih nadzirancev rešiti to državo. Sam sem trdno prepričan, da bi se morali po tej poti usmeriti k tistim področjem, kjer se dejansko dogajajo nepravilnosti in tam zadeve uspešno reševati. Zato bom sam ta amandmaja podprl, in mislim, da je resnično tako, kot je kolega Anderlič dejal, da je čas, da do tretje obravnave potem tudi ugotovimo, ali je resnično kaj s tema amandmajema še narobe, in da poskušamo v Državnem zboru, vsaj na tem področju, kjer mislim, da smo si enotni, da je treba te nepravilnosti na tak način nadzirati, sankcionirati, da to uredimo. Sicer pa se bojim, da bo številna intenca teh zakonov, tudi v tem smo dejali, da bomo lobiranje uredili, da bomo s to širitvijo kroga osumljencev oziroma nadzirancev zgradili boljšo integriteto politiki, se bojim, da je ta pot vprašljiva, in da bo resnično problematično dokler v tej državi ne bo začela funkcionirati pravna država v polnem pomenu besede. In ko ne bo enostavno in zelo učinkovito rešeno vprašanje, ne vem, 12, 20 voznikov, ki prespijo v zaporih preko noči, ko uspešno kaznujemo prekrškarja, ki ni privezan s pasom, ko znamo pompozno aretirati osumljenca gospodarskega in siceršnjega kriminala, tega početja nikoli ne razčistimo ali vsaj do zdaj še ni teh epilogov. Tudi v sami politiki imamo zelo čudne primere. Zaradi že prej omenjenega druženja s kolegi in preglobokega pogleda v kozarec je eden od ministrov dostopil, mislim pa, da je v interesu te države in tudi integritete politike, da bi bilo razčiščeno, ali je bilo v Ultri vse tako kot mora biti v zvezi z enim ministrom, ali je bilo na tem NPU-ju pri najemu vse v redu, ali je eden od ministrov, ministric v redu ravnal pri nakupu avtomobilov, plačal davke, spet, pa ne vem, dva šoferja od ministrov pa zaradi napačne, prehitre vožnje pa kaznujemo in ti ljudje so to kazen plačali. Jaz mislim, da bomo integriteto v politiki resnično zgradili takrat, ko bo pravni sistem v celoti deloval, ko bomo znali sami, tisti, ki smo nosilci javnih funkcij, resnično priti kot zgrajene osebnosti z neko integriteto. Tam kjer pa bo očitno prišlo in prihaja do teh napak, pa da bo država oziroma njeni represivni organi poskrbeli v normalnem, doglednem času, da se ta zadeva uredi. Kot sem že dejal, da se ne oddaljim od te teme. Usmerimo se v ključne probleme in to, ali bo predsednik krajevne skupnosti oziroma član krajevne skupnosti smel biti tudi v nekem društvu in bomo zaradi tega ovirali financiranje nekih društev, je zagotovo stvar, ki jo moramo z našega pravnega reda izločiti. Take ljudi je treba stimulirati, da tam delujejo. Da zaključim. Vesel sem podpore zakona, ki je je bil deležen v tistem delu, ki je bil usklajen tudi s koalicijo, z ministrstvom. Mislim pa, da bi bilo prav, da se odgovorno in pa tudi brez velikih medsebojnih političnih spletk lotimo tudi te zadeve. Če je zadeva v redu narejena v sedanjem redu, je v redu, v kolikor pa ne, se pa jaz ne bi nič bal in mislim, da je nujno, da predvsem odgovorne in pa nosilce funkcij, kot so evropski poslanci in vsi ti poslansci v evropskih inštitucijah, tudi nadzorno vzamemo pod drobnogled, da so pod drobnogledom, kakor vsi mi ostali. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Silva Črnugelj.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Lep pozdravljena gospa ministrica in kolegi! Za tiste, ki tako radi moralizirajo in se sprašujejo, kdo naj bi se zamislil, bom čisto na kratko povedala, da je pred približno 16 leti v Evropski uniji Jacques Delor sprožil velik škandal, to se pravi pred 16 leti, ko je izjavil, da bo več kot 75 % nacionalnih zakonov nastalo v Evropskem parlamentu, in sicer leta 2000. Danes se piše leto 2011. To se pravi, ali se sprašujete, koliko dejansko nastane nacionalne zakonodaje v našem nacionalnem parlamentu oziroma kdo vse vpliva na nastajanje zakonodaje, ki jo mi tukaj na določen način pač sprejemamo. To je seveda zelo interesantno, mislim, vedeti je tudi trebao, da je v Evropskem parlamentu več kot 4 tisoč organizacij, ki vplivajo na vse te odločitve, ki nastajajo, in sprejetje zakonov oziroma da je več kot 20 tisoč registriranih lobistov. Pri nas smo videli na eni izmed spletnih strani, da imamo trenutno za posledico sprejetega zakona okoli 28 registriranih lobistov. Ti lobisti so več ali manj po svoji dejavnosti zelo široko registrirani, kar, recimo, v Evropskem parlamentu in Evropski uniji pač ni primer, ker so lobisti zelo specializirani. Vsi zapisani in razporejeni po šifrah dejavnost. Govori se o poslovnih in poklicnih združenjih, ki jih je 614: svetovalnih firm, ki so specializirane za evropske zadeve, je 195, interesnih skupin in nevladnih združenj – 257, predstavništev regij – 153, predstavništev nacionalnih združenj – 155, predstavništev gospodarskih zbornic – 40, predstavništev združenj delodajalcev – 31, sindikatov – 29, kmetijskih združenj – 34, cerkvenih združenj in ostalih – 28. Nenazadnje, zavedajte se, da v Evropski uniji lobirajo tudi izvenevropske države in imajo, recimo, ZDA registriranih 19 organizacij, Švica 4 in, ne bi verjeli, tudi Srbija 5. Vsak premislek in moraliziranje, kdo naj se zamisli, je odveč. Jaz mislim, da je kar dobro, da se zamislimo vsi, ker pravna država sama po sebi nikoli ne bo zafunkcionirala, ampak vsak izmed nas je na en način člen, ki na tak ali drugačen način vpliva na možnost realizacije in uresničitve te države. Če je moj kolega Colarič rekel, da je amandma nekako nastajal na kolenih, se bojim, da bi bilo dobro kljub vsebinski upravičenosti tega amandmaja vendarle premisliti in videti, kako in na kakšen način, ker je zadeva zelo kompleksna. Tega amandmaja seveda ne bom podprla. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Grims.
Hvala. Dva kratka odgovora. Najprej kar se tiče gasilcev, ki naj bi jih podpirali vsi, kar je prej spoštovana poslanka SD uporabila kot utemeljitev. Veste, če upoštevamo, da dejanja govorijo, bi vas spomnil, da prav ob sprejemanju zadnjih dveh proračunov, smo predlagali amandma, s katerim bi preprečili, da bi bili gasilci oškodovani, ker ste v koaliciji šli v jemanje denarja Ministrstvu za obrambo in pri tem prezrli, da ste prizadeli tudi gasilce. Pa je bil žal naš amandma povožen in preglasovan. Tako da, ko govorijo dejanja, so stvari nekoliko drugačne. Drugo, kar se tiče nekoliko pretirane patetike. Prejle je en spoštovan poslancev SD rekel zelo na glas, "amandmajev ne bomo pisali na kolenih". Mislim, da je bolj problem po tem, kar smo poskušali do zdajle, da so se očitno amandmaji sprejemali na kolenih na seji odbora, in sicer na kolenih pred protikorupcijsko komisijo. Moram reči, da se v celoti strinjam z gospodom Anderličem, da ne more biti, ko gre za zakonodajni postopek, za oblikovanje zakona, protikorupcijska komisija nadrejena Državnemu zboru. Lahko poslušamo njeno mnenje, ne more pa to biti kronski argument, saj Državni zbor vendar s svojim zakonom ustanavlja to komisijo in ji daje določene pristojnosti in ima do tega vso pravico, skladno z ustavo. In če zdaj preidem nazaj k bistvu, ta amandma bistveno preoblikuje dosedanji zakon, kajti zajame tudi tisti del funkcionarjev oziroma visokih uslužbencev Evropske unije, ki ga do sedaj zakon ni zajemal. Namreč, zakon zdaj zajema samo tiste, pri katerih je imenovanje na funkcijo končano v državi Slovenije, naš amandma pa zajema tudi tiste, kjer nastopa država Slovenija, Vlada ali parlament kot predlagatelj, imenovanje pa potem opravijo tiste institucije. In tukaj je jedro zgodbe. Ti ljudje, za katere potem vi trdite, da so tam v institucijah, da oni niso predstavniki Slovenije, da so od nje neodvisni, tja torej ne pridejo kar tako. V institucije Evropske unije ti ljudje ne padejo kot zrele hruške, zaradi nekih svojih posebnih kvalitet, ampak zato, ker jih tja prelagajo institucije države Slovenije. In se lahko sprenevedamo kolikor se hočemo, njihovo ravnanje, tudi morebitno njihovo koruptivno ravnanje še kako vpliva na ugled države Slovenije v očeh vseh v Evropski uniji. Torej v tem delu brez dvoma tudi predstavljajo državo Slovenijo, pa če mi to sami sebi priznali ali pa ne. Zato je tudi smiselno, da se to uredi v tem zakonu, kajti opozarjali ste, nekateri – ja saj, Evropa ima to urejeno –, da vsaka institucija zase to dela. Že, ampak če pa pogledate izjave predstavnikov Evropske unije, boste pa videli, da prav opozarjajo na neučinkovitost tovrstnega nadzora znotraj samih institucij, ker pač niso vezane na matično državo, ker so zaprte v neko okolje, izven katerega nihče za te podatke niti ne izve niti ne more izvedeti, skratka se zadeva tam začne in konča in zato tudi ni učinkovita. Iz tega razloga bi bil torej ta naš amandma ne samo smiseln, ampak tudi skladen z opozorili mnogih funkcionarjev Evropske unije, lahko se o njih sami prepričate, če greste zdaj pogledat njihove izjave na spletnih straneh. In še za konec. Vsega tega seveda ne govorimo na pamet, kajti poglejte, če pri svojem delu zdaj, ko sem seznanjam z nekaterimi podatki iz, recimo, prejšnjega mandata, lahko ugotavljam samo to, da je kakšen funkcionar tukaj omogočil ali pa celo neposredno storil nekaj, kar je po vseh evropskih aktih koruptivno dejanje, potem me nihče ne bo prepričal, da bo sedaj na nivoju Evropske unije ravnal kaj bistveno drugače. Star pregovor pravi Kar se mali nauči, to veliki zna.
Hvala. Želi še kdo razpravljati o teh dveh členih in amandmajih k tema členoma? Nihče. Potem zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 22. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. In prehajamo na 21. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA RESOLUCIJE O STRATEŠKIH USMERITVAH RAZVOJA SLOVENSKEGA KMETIJSTVA IN ŽIVILSTVA DO LETA 2020 POD NASLOVOM ZAGOTOVIMO.SI HRANO ZA JUTRI. Predlog resolucije je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predstavnikov Vlade ni. Bodo pa imeli priložnost med razpravo priti do besede. Predlog resolucije je obravnaval Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku odbora Francu Bogoviču za predstavitev poročila odbora. Izvolite.
Lep dober dan, spoštovane kolegice, kolegi! Mislim, da se nam predstavniki ministrstva pridružijo kasneje, pa dovolite, da sam najprej spregovorim v imenu Odbora za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Odbor je na svoji 28. seji 10. 3. kot matično delovno telo obravnaval predlog resolucije. Na seji odbora so poleg predstavnikov Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano sodelovali še predstavniki Zakonodajno-pravne službe, Kmetijskega inštituta Slovenije, Sveta za kmetijstvo in podeželje in Kmetijsko-gozdarske zbornice Slovenije. V razpravi so člani odbora sicer načeloma podprli prednostne programske usmeritve in opredeljene strateške cilje predloga resolucije. Člani so tudi ocenili, da je dokument dobro strukturiran, predložen v pravem času in vodi k zavedanju, kako pomembno je kmetijstvo kot strateška panoga tudi s stališča obstoja države. Večji del razprave je bil namenjen uresničevanju resolucije, ki brez izvedbenih dokumentov ne bo mogla zaživeti in ki bodo šele pokazali, kako resno smo mislili pri sprejemanju tega akta. Na podlagi teh bo šele mogoče slediti izvajanju resolucije, da ne bi ostala le eden od mnogih, sicer dobro pripravljenih, dokumentov, ki pa se v praksi ne uresničujejo. V nadaljevanju je bilo tudi opozorjeno, da bi morale biti nekatere usmeritve zapisane bolj natančno, saj je težko ugotoviti, kje je meja med splošnimi in zavezujočimi usmeritvami. Med slednjim usmeritvami bi moralo biti opredeljeno tudi razmerje med kmetijstvom in energetiko, in sicer na način, da se med cilje nedvoumno zapiše, da bo Slovenija varovala kmetijska zemljišča pred sajenjem kmetijskih rastlin za potrebe energetike in proizvodnje biogoriv. Podobno velja tudi za fitofarmacevtska sredstva, glede katerih je v predlogu resolucije sicer zapisano, da bodo sprejeti ustrezni ukrepi za zmanjšanje tveganj in vplivov uporabe fitofarmacevtskih sredstev. Opozorjeno je, da takšna dikcija ne zadostuje in da bi morala Slovenija sprejeti bolj radikalna stališča glede tega vprašanja in med operativne cilje jasno opredeliti nadaljnje zmanjšanje fitofarmacevtskih sredstev. Člani odbora in predstavniki Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano tema predlogoma niso nasprotovali, zato ju je odbor povzel v svojih amandmajih, ki sta razvidna v nadaljevanju poročila. Nadalje je bilo opozorjeno, da bi se morala Slovenija v predloženi resoluciji jasno zavedati, da nasprotujemo pridelavi gensko spremenjenih organizmov, in na ta način pokazati, da smo v koaliciji tistih evropskih držav, ki gensko spremenjenim organizmom nasprotujejo. Nekateri člani odbora so nasprotovali razmišljanju, da je vse, kar ima oznako GSO, škodljivo in da je treba takšno proizvodnjo a priori odklanjati. Edini kriterij, na podlagi katerega je mogoče sprejemati odločitve, so lahko le znanstvene analize. Glede nadaljnje obrazložitve, odbor navedenega predloga za amandma odbora ni sprejel. Izpostavljen je tudi pomislek, kako uspešno bo sploh mogoče realizirati programske usmeritve upoštevajoč dejstvo, da je njihova realizacija povezana s finančno zmogljivostjo proračuna, ki ga do leta 2012 ne bo mogoče spreminjati, finančni okvir EU za skupno kmetijsko politiko pa tudi še ni definiran. Iz besedila predloga resolucije tudi ni razvidno, kakšne pozitivne posledice prinaša kmetom oziroma kako se bodo odpravljale birokratske ovire v kmetijstvu, na kakšen način bo poenostavljena kmetijska zakonodaja, da bi bila prijaznejša do kmetov, kakšna bo davčna politika do podeželja, kakšni bodo modeli podpore malim kmetom in tako dalje. Vse to so vprašanja, do katerih bi se, po mnenju nekaterih članov odbora, morala opredeliti tudi predložena resolucija in ne samo podzakonski dokumenti. V razpravi so sodelovali tudi predstavniki Sveta za kmetijstvo in podeželje, Kmetijsko-gozdarska zbornica Slovenije, Kmetijskega inštutita Slovenije, ki so predlog resolucije podprli, pri čemer je predstavnik Kmetijskega inštituta menil, da je predloženi dokument dokaj splošen, saj cilje zgolj nakazuje. Poti, kako jih uresničiti, pa so ostale nedorečene. Nekateri cilji so si tudi nasprotujoči in vsem tem je nemogoče slediti. Tako bo, na primer, dvig konkurenčnosti kmetijstva in povezanih panog ob nadaljnji globalizaciji in naraščajočih cenovnih nihanjih v EU, upoštevajoč pri tem številne omejujoče dejavnike, kot so majhne kmetije, majhne površine, starost nosilcev kmetijske proizvodnje, agroklimatske razmere in podobno, ter naši nenaklonjenost spremembam, težko doseči. Po njihovem mnenju bodo težko dosegljivi tudi cilji na področju prehranske varnosti, saj na 200 tisoč hektarjih poljedelskih površin enostavno ne bomo mogli imeti vsega. Zato bo verjetno treba pripraviti natančnejšo strategijo. Neko novo strategijo bo treba tudi na področju samooskrbe in kmetijstva prilagoditi temu, za kar imamo pogoje. Odbor se je opredelil do amandmajev poslanskih skupin koalicije, v katerih so povzete pripombe Zakonodajno-pravne službe, in jih tudi sprejel. Glede na sprejete amandmaje je pripravljen dopolnjeni predlog resolucije, v katerega so vključeni amandmaji [[...]]
Gospod Bogovič [[...]]
[[...]]Dopolnjeni predlog resolucije je sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Janko Veber bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala za besedo. Lep pozdrav v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov! Po obdobju družbenih sprememb in vključevanju Slovenije v Evropsko unijo lahko govorimo o tem, da na področju kmetijstva prihajamo v obdobje, ko lahko aktivno sodelujemo pri oblikovanju skupne kmetijske politike v obdobju od leta 2014 do leta 2020. Da pa lahko uveljavimo tudi svoja načela, potrebujemo ustrezen dokument, na podlagi katerega bomo lahko tudi resen sogovornik, v katerem zagovarjamo svoja stališča. Zato v Poslanskih skupini Socialnih demokratov menimo, da je Predlog resolucije o strateških usmeritvah razvoja slovenskega kmetijstva in živilstva do leta 2020 zelo dobra osnova za uveljavitev slovenskih kmetijskih interesov v skupni kmetijski politiki znotraj Evropske unije. Gre za strateški dokument, ki daje okvir za odločanje o slovenski kmetijski politiki, seveda je pa v tem dokumentu obdelana presoja problemov, predvsem pa cilji in strateške usmeritve. Če v grobem pogledamo pomen kmetijstva v Sloveniji, ugotovimo, da je bruto dodana vrednost primerljiva z evropsko. Kmetijstvo v Sloveniji predstavlja 2,4 % bruto dodane vrednosti, kmetijstvo v Evropski uniji pa dosega okrog 1,7 %. Če pogledamo delež zaposlenosti v Sloveniji, ugotovimo, da je ta kar 8,6 %, v Evropski uniji je bistveno manjši, gre za 5,4 % zaposlenih v kmetijstvu. Je pa res, da se oba deleža zmanjšujeta zaradi hitrejšega razvoja nekmetijskih dejavnosti. Dejstvo je, da se v Sloveniji srečujemo z neugodnimi naravnimi razmerami, saj 60 % naše površine pokriva gozd, imamo manj kot 30 % kmetijskih zemljišč, od tega pa 75 % na območjih, kjer so razmere manj ugodne za kmetovanje. Od leta 1990 potekajo pri nas tudi strukturne spremembe. Gre za večjo koncentracijo in predvsem specializacijo kmetijskih gospodarstev. Število kmetijskih gospodarstev se zmanjšuje, hkrati pa se srečujemo z rastjo drugih, večjih kmetij. Obseg kmetijske proizvodnje je pri nas še vedno močno odvisen od vremenskih in podnebnih razmer. Je pa res, da smo negativne posledice cenovnih, stroškovnih pritiskov na kmetijstvo ublažili predvsem z neposrednimi subvencijami proizvajalcem. Tako da je v prihodnosti naš najpomembnejši cilj zagotovo prehranska varnost. To lahko dosežemo predvsem s stabilno proizvodnjo in stabilnimi proizvodnimi ter ekonomskimi razmerami v kmetijstvu. Zelo pomembna je rodnost tal in obseg kmetijskih zemljišč. To je tudi tema, ki jo poskušamo zelo natančno opredeliti v novem zakonu o kmetijskih zemljiščih. Izjemno pomembno za ekonomske razmere v kmetijstvu je ohranjanje subvencij na podobnem nivoju, kot ga bomo imeli do leta 2013, tudi po letu 2014. Seveda je za nas na vseh teh kmetijskih zemljiščih izjemnega pomena tudi konkurenčna sposobnost kmetijskih gospodarstev in živilstva. Krepitev agroživilskih verig in prepoznavnost domačih izdelkov preko nacionalnih shem kakovosti je zagotovo nekaj, kar je izjemno pomembno za nadaljnjo konkurenčnost našega kmetijstva in agroživilstva. Tudi na tem področju smo že sprejeli konkretne zakonske rešitve. Trajnostna raba proizvodnih potencialov in zagotavljanje s kmetijstvom povezanih javnih dobrin je seveda nekaj, kar nam zagotavlja oziroma mora zagotavljati tudi prihodnjim generacijam obstoj. Namreč, nemogoče se je srečevati s tem, da bi naša kmetijska zemljišča preobremenili z najrazličnejšimi fitosanitarnimi sredstvi in drugim onesnaževanjem, kajti s tem potem tudi dolgoročno izgubimo izjemen potencial. Potencial za razvoj kmetijstva in podeželja pa je seveda tudi zagotavljanje skladnega in socialno vzdržnega razvoja podeželja. Uravnotežen proces, prenehanje kmetovanja s procesom večanja in krepitve perspektivnih kmetij je nekaj, kar pozdravljamo v Poslanski skupini Socialnih demokratov tudi v tej predloženi resoluciji. Resolucijo bomo, kot sem povedal, v poslanski skupini podprli in menimo, da je resnično izjemno dobro izhodišče za nadaljnji razvoj kmetijstva v Sloveniji in za aktivno politiko Slovenije v skupni kmetijski politiki v Evropski uniji. Hvala.
Hvala. Gospod Robert Hrovat bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! V Slovenski demokratski stranki ocenjujemo, da Republika Slovenija nujno potrebuje dokument, ki srednjeročno na deklarativni ravni opredeljuje razvoj slovenskega kmetijstva in živilstva. Stanje v slovenskem kmetijstvu ta trenutek ni dobro. Zmanjšuje se obseg proizvodnje, padajo cene kmetijskih proizvodov, poslabšali so se tudi splošni ekonomski rezultati kmetijstva, zmanjšuje se zunanja trgovina z agroživilskimi proizvodi in še bi lahko naštevali. Resolucija, ki jo danes obravnavamo, se je začela pripravljati že v prejšnjem mandatu. Veseli nas, da je današnji dokument nastal tudi na osnovi ugotovitev predhodnikov današnjega ministra, Naslov je zelo pomenljiv – Zagotovimo.si hrano za jutri. Dejstvo je, da se je Slovenija na področju kmetijstva znašla na razpotju. Potrebne so hitre in domišljene odločitve. Dokument je napisan skrajno optimistično in dejstvo je, da slovenski kmet to pričakuje in tudi potrebuje. Verjamemo, da bo ta resolucija dejansko služila kot podlaga, ki bo ministru in vsem njegovim naslednikom pomoč pri obračanju trendov, ki smo jim danes priča. Gre za dokaj splošen dokument, ki nakazuje zgolj cilje. Sicer so tudi poti že nekako nakazane, vendar še precej nedorečene. Najpomembnejša točka resolucije je zagotovo konkurenčnost kmetijstva. Statistični podatki razkrivajo številne omejujoče dejavnike, male kmetije, male površine, starost kmetijskih pridelovalcev, agroklimatske razmere in še seveda vrsto drugih omejitev. V Slovenski demokratski stranki smo mnenja, da bo predvsem ohranjanje konkurenčnosti kmetijstva ob nadaljnji globalizaciji in naraščajočih tržnih cenovnih nihanjih v Evropski uniji tisto, s čimer se bodo na kmetijskem ministrstvu ukvarjali v prihodnjih letih. Kar se samooskrbe tiče, je treba znotraj resolucije postaviti jasno strategijo in seveda kmetijstvo prilagoditi tistemu, za kar imamo v Sloveniji pogoje. Zelo pomembni so tudi varovanje okolja in podnebne spremembe. Seveda ne smemo pozabiti tudi na uravnotežen razvoj Slovenije. Treba je povedati, da podeželje v zadnjih letih izgublja boj z urbanimi središči in upamo, da bo nova strategija preko ukrepov, ki bodo sledili tej resoluciji, naravnana v reševanje tega problema. Podeželje postaja v očeh nekmetijske javnosti čedalje večje breme družbe, in to je dejstvo, ki ga bo treba pri novi strategiji upoštevati. Če bomo hoteli, da bomo obdržali kmetije na teh območjih, bo nujno zagotoviti tem ljudem vsaj enakovredne pogoje za življenje. Edino česar se bojimo, je, da bo ta resolucija ostala mrtva črka na papirju. Spomnimo se, da je bila podobna strategija narejena v letu 1993. Če danes pogledamo takratne cilje in dejansko stanje v kmetijstvu, potem so naši pomisleki kar upravičeni. Glede na to, da gre za resolucijo, ki predstavlja neko ogrodje in zgolj strateške usmeritve, kakšno hrano hočemo imeti, bomo v Slovenski demokratski stranki v upanju, da bodo nadaljnji ukrepi šli v začrtani smeri, to resolucijo o strateških usmeritvah razvoja slovenskega kmetijstva in živilstva do leta 2020 tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Cveta Zalokar Oražem bo predstavila stališče Poslanske skupine Zares. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegi in kolegice, minister z ekipo! Pred seboj imamo resolucijo o strateških usmeritvah slovenskega kmetijstva, ki nosi zelo pomenljiv naslov Zagotovimo, pika, si hrano za jutri. Jaz sem vesela, da smo v Sloveniji začeli v zadnjem letu, od kar je minister gospod Židan, drugače gledati na marsikateri problem slovenskega kmetijstva, predvsem pa na to, da smo začeli izjemno poudarjati, kaj pomeni hrana, kaj hrana je – strateška surovina sodobnega sveta – in kje vse so dileme, problemi in težave slovenskega kmetijstva, tudi z vidika zaščite kmetijskih zemljišč in precejšnjih anomalij, ki so se in se še dogajajo na tem področju in ki ne vodijo v pravo smer zagotavljanja varnosti na tem področju. Strategija je dokument, ki je zelo splošen, ki na nek način kaže usmeritev za prihodnost. Je splošno besedilo, vizija in želen cilj, pravimo, da do let 2020. In prav je, da tak tekst dobimo. Se pa vsi nekako sprašujemo, kaj bo to pomenilo v praksi, ali bomo to znali uveljaviti, ali bomo to znali udejanjiti, ali bomo to v resnici spoštovali. Mi smo marsikaj že napisali v strategije, pa potem temu v realnosti nismo sledili. In seveda jaz moram reči, da sem bila presenečena, ko sem v tekstu, ki je kar obsežen, ugotovila, da pri tem, da naj bi dajal odgovore na izzive, s katerimi se srečuje kmetijstvo, ni bilo niti stavka o, recimo, treh problemih, ki jih sama smatram, ne samo za obrobne, ampak celo ene od temeljnih. Ena od takšnih stvari je kakršenkoli odnos do uporabe fitofarmacevtskih sredstev, torej pesticidov v kmetijstvu. Druga zadeva je bila, da v tekstu ni bilo niti stavka o aktualni problematiki, povezani z gensko spremenjenimi organizmi. In tretja zadeva je bila, da se tekst prav tako, glede na to, da se tiče strategije do leta 2020, v ničemer ni loteval tega, kar se nam vsakodnevno že v teh dneh dogaja ali pa v zadnjih mesecih posebno intenzivno, to je do uporabe kmetijskih pridelkov za potrebe energetike in goriv. Jaz sem vesela, da smo na odboru sprejeli dva amandmaja in da smo tekst na mojo pobudo dopolnili, tako da tekst sedaj nosi tudi rešitev, ki pravi, da se bomo, bom rekla, kot vizija, še nadalje ukvarjali s tem, da bi zmanjšali uporabo in sledili trendom zmanjšanja uporabe fitofarmacevtskih sredstev. Prav tako je dobro, da smo tekst nadgradili tudi z dikcijo in opredelitvijo ter usmeritvijo, da se kmetijska zemljišča zavaruje pred zasajanjem z rastlinami za potrebe energetike in biogoriv. Nenazadnje je včeraj v Državnem svetu potekal posvet, kjer so nas mnogi opozarjali, da je treba takoj zamrzniti vse, kar se dogaja na tem področju, kajti nekontrolirano se dogajajo izjemni posegi na najbolj vitalnih kmetijskih zemljiščih v Prekmurju, ki jih bodo enostavno zasedli agresivni lobisti s področja bioplinarn za gojenje silažne koruze, namesto da bi v Prekmurju gojili pšenico. Včeraj so bili dani hudi apeli, kaj se v zvezi s tem dogaja, kajti ko bo enkrat prepozno in ko bo prevelik del slovenskih zemljišč zaseden, če tako rečem, in namenjen gorivom, potem se zna zgoditi, da se bomo v avtomobilih vozili lačni, kot nekateri opozarjajo. Moram reči, da pri varnosti v prehrani ni pomembna samo količina, ampak kakovost. Upam, da bomo čim prej realizirali tudi projekt in ustanovitev agencije za varno hrano, kajti tu se nam pojavljajo določeni problemi na tem področju. In o samem tretjem predlogu, povezanim z gensko spremenjenimi organizmi, bom govorila v razpravi o vloženem amandmaju.
Hvala. Gospod Franc Bogovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Lep dober dan, spoštovani podpredsednik, kolegice in kolegi, spoštovani minister z ekipo! Moram reči, da mi prav godi kot predsedniku Odbora za kmetijstvo, koliko se pogovarjamo v zadnjem času o tej tematiki. In ker počasi prihajam v tista leta, ko bom nekje na sredini po tistem, do kod mi seže spomin – nekaj je tistih, ki jim dlje, nekaj je tistih, ki jim manj –, in če pobrskam po svojem spominu v pozna 60., začetek 70. let vem, kako smo se doma na kmetiji otroci počasi učili dela, kako sta nam mama in oče vsadila, da je treba zemlji skrbno obdelovati in da če hočeš kaj imeti, je treba delati in da bomo od kruha živeli. V 80. letih sem najprej bil na študiju agronomije v drugi polovici tudi aktivno udeležen v nekem planskem kmetijstvu, ki mislim, da je dalo dobre rezultate pa tudi predvsem veliko kmetijskih pridelkov. Potem smo počasi zajadrali v 90. leta, ko smo vstopili v svojo državo, hkrati sprejemali neke dogme liberalnega sveta, kjer smo pa začeli dobivati neko informacijo, da je tu vse rešeno, ker je na policah vedno dovolj poceni hrane in mogoče celo boljše, ker je zunaj pridelana. Namenoma začenjam s tem, kajti po krizi, ki je nastopila v letu 2008 na prehranskem področju, na gospodarskem področju, mislim, da se je cel svet počasi začel zavedati potrebe, nuje kmetijstva in pa konec koncev tudi vloge kmetijstva. Jaz čestitam avtorjem za ta izdelek, predvsem pa za njihov naslov. Zelo pomenljiv, kot je bilo že dvakrat rečeno – Zagotovimo.si hrano za jutri –, malce moderen, predvsem pa zelo realen. In na tem področju, mislim, da smo vsi skupaj postavljeni pred neko dejstvo, da se moramo počasi zavedati, čemu je kmetijstvo namenjeno in kateri so ti cilji kmetijstva, ki so večplastni,da pa je zagotovo osnovni, vedno bolj pomemben cilj, ta prvi, ki je zapisan v samem naslovu Zagotovimo.si hrano. Mislim, da ima ta resolucijski dokument dobro zastavljene prednostne programske usmeritve. Da je prva prednostna usmeritev, da zagotovimo stabilne proizvodne, ekonomske razmere za kmetijstvo. Vpeti smo v širše okolje in mislim, da je to tudi v luči sprejemanja evropske kmetijske politike zelo pomembno. Drugi cilj, ki je zapisan in mislim, da je osnoven, kot je bilo že danes rečeno s strani poslanskih skupin, prestrukturiranje in dvig konkurenčnosti kmetijstva in povezanih panog, ohranjanje rodovitnosti tal in proizvodnega potenciala kmetijskih zemljišč s povečanjem, kot smo včeraj slišali, in tudi mislim, da je lahko naš skupen cilj, učinkovitejše tržno organiziranje kmetijstva. Krepitev agroživilskih verig in večja prepoznavnost domačih proizvodov je zapisana kot četrta programska usmeritev. Peta je socialno vzdržen in skladen razvoj podeželja, šesta je krepitev zagotavljanja javnih dobrin kmetijstva na področju varstva okolja in ohranjanja kulturne krajine in zadnja je večja vloga znanja in njegov učinkovitejši prenos. Mislim, da je na nas zelo zahtevna naloga, kot je bilo že rečeno iz tega resolucijskega dokumenta, v katerem so sicer naprej zapisani tudi operativni cilji za vsako od teh programskih usmeritev, da najprej resnično v krogih, v katerih se nahajamo – in ta naš je zelo odgovoren, se pravi ta političen del na nacionalnem nivoju –, zagotovimo to okolje, ki bo ustvarilo to stabilno okolje za razvoj kmetijstva in da s cilji, ukrepi temu tudi sledimo. Upam, kot je bilo že rečeno, da bodo tem dokumentom sledili vsi tisti podzakonski dokumenti, ki so potrebni. Kot sem že dejal, veseli me, da smo na tej seji že sprejeli Zakon o promociji v kmetijstvu, ki sodi v sklop tega drugega področja, druge prednostne usmeritve, da se ohranijo rodovitnosti tal in proizvodnega potencialna, urejamo v Zakonu o kmetijskih zemljiščih. Iskrena želja je, da resnično te zakone v takšni luči – če je v parlamentu te moči, znanja – kot so predlagani, sprejmemo in da resnično naredimo nekaj, da se bomo zapisali v zgodovino tega slovenskega razvoja kmetijstva, da smo tisti, ki imamo odgovoren odnos tako do zemlje, do hrane, kakor tudi do kmeta, ki jim moramo ustvarjati pogoje za normalno preživetje. V Ljudski stranki podpiramo to resolucijo, jo bomo tudi podprli, hkrati pa tudi vsa prizadevanja, ki se odvijajo v tej smeri, da se bodo v resoluciji zapisani cilji v življenju tudi uresničili.
Hvala. Gospod Franc Jurša bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav ministru, sodelavci! Moj kolega oziroma naš kolega Bogovič je dal eno lepo uvodno misel. Tudi sam sem jo v življenju podoživljal, saj sem se tudi sam v preteklosti in se tudi v sedanjosti še ukvarjam delno s kmetijstvom. Poznam vse dobre in slabe plati. Ampak zemljo je treba ljubiti, da jo obdeluješ. Če tega ni v tebi, tega ne moreš početi. Pred nami je Predlog resolucije o strateških usmeritvah slovenskega kmetijstva in živilstva do leta 2020. Jaz mislim, da smo ta dokument z veseljem pričakovali kar nekaj časa. Vesel sem, da na odborih, ne samo na kmetijskem, več govorimo o kmetijski problematiki in razvoju kmetijstva nasploh. Kot je povedal tudi minister, Resolucija predstavlja ogrodje, preko katerega smo v Republiki Sloveniji pripravili prva izhodišča do skupne kmetijske politike in preko katerega bomo pripravili tudi program razvoja podeželja. Predložena resolucija ima tri namene. Prvič, da se ponovno poudari, da je področje proizvodnje hrane v Sloveniji strateškega pomena, ki ga bomo načrtno podpirali vsaj do leta 2020. Drugič, da se nedvoumno pove, da k razvoju prehranskega sektorja pristopamo načrtno. In tretjič, resolucija bo podlaga za pripravo operativnoizvedbenih načrtov za posamezne kmetijske panoge, ki bodo pripravljeni, ko bo sprejet finančni okvir za skupno kmetijsko politiko 2014–2020. Med cilji resolucije lahko izpostavimo predvsem zagotavljanje prehranske varnosti s stabilno pridelavo varne, kakovostne in potrošniku dostopne hrane ter povečevanje konkurenčne sposobnosti kmetijstva in agroživilstva. Temeljna naloga kmetijstva, kot gospodarske dejavnosti posebnega družbenega pomena, je zagotavljanje zadostne preskrbe z varno hrano. Hkrati pa ima kmetovanje tudi druge družbeno pomembne funkcije, npr. okoljsko funkcijo, pomembno vpliva na podobo kulturne krajine, nesporna je vloga hrane pri zagotavljanju zdravja ljudi itd. Hkrati s temi usmeritvami daje tudi neblagovne dobrine, kot so ohranjanje naravnih virov, varovanje kmetijskih zemljišč, zmanjševanje emisij toplogrednih plinov, ohranitev biotske raznovrstnosti in podobno. To široko vlogo najbolj povzema pojem trajnostnega kmetijstva. Zaradi te večnamenske vloge kmetijstva in vedno novih izzivov, ki izhajajo iz globalizacije svetovnega gospodarstva, rastočega števila prebivalstva in vpliva podnebnih sprememb, se je slovensko kmetijstvo znašlo na novem razpotju. Potreben je nov razmislek, kakšno kmetijstvo potrebujemo, kateri so cilji in prioritetne usmeritve za prihodnost. Potrebno je opredeliti nov strateški okvir razvoja kmetijstva in proizvodnje hrane, ki bo kmetijstvu dal nov zagon, kmetijski politiki pa potrebno stabilnost in pomoč pri iskanju odgovorov na nova vprašanja. Opredelitev novih strateških usmeritev bo tudi podlaga za sooblikovanje bodoče skupne kmetijske politike. Prednostne programske usmeritve resolucije so: zagotavljanje stabilnih proizvodnih in ekonomskih razmer za kmetijstvo, prestrukturiranje in dvig konkurenčnosti kmetijstva in povezanih panog, ohranjanje rodnosti tal in proizvodnega potenciala kmetijskih zemljišč, učinkovitejše tržno organiziranje kmetijstva, krepitev agroživilskih verig in večja prepoznavnost domačih proizvodov [[s tem povezano smo tudi obravnavali enega od zakonov]] , krepitev zagotavljanja javnih dobrin kmetijstva na področju varstva okolja in ohranjanja kulturne krajine, socialno vzdržen in skladen razvoj podeželja, večja vloga znanja in njegov učinkovitejši prenos. Tem usmeritvam bo mogoče slediti s kombinacijo različnih ukrepov prvega in drugega stebra skupne kmetijske politike in državnih pomoči. Ker se bo pravni in tudi vsebinski okvir kmetijske politike še precej spreminjal, so v Predlogu resolucije navedene konceptualne opredelitve, ki imajo dolgoročno strateško veljavo in ki jih bo mogoče izvajati tudi ob pričakovanih spremembah kmetijske politike. V poslanski skupini podpiramo prelagano resolucijo razvoja kmetijstva do leta 2020.
Hvala. Gospod Miran Györek bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister in drugi predstavniki ministrstva, kolegice in kolegi! V Slovenski nacionalni stranki pozdravljamo to razpravo in sprejem Resolucije o strateških usmeritvah razvoja slovenskega kmetijstva in živilstva do leta 2020. Menimo tudi, da je naslov resolucije Zagotovimo.si hrano za jutri ravno pravšnji, pove vse v nekaj besedah. Poslanci, ki prihajamo s pretežno kmetijskih regij in območij, se še kako dobro zavedamo celostne problematike, povezane s slovenskim kmetijstvom in agroživilsko predelovalno industrijo na splošno. To je problematika, ki je nastala kot posledica neprimernega, lahko bi rekli, celo ležernega odnosa do te gospodarske panoge, do kmetijskih območij in kmečkega prebivalstva v Republiki Sloveniji v preteklosti, kot tudi do slovenske zemlje, kot največjega nacionalnega bogastva naše domovine. Šele zdaj, v zadnjem času, ko so poskočile cene hrane, ko ugotavljamo pomen kakovostne prehrane za naše zdravje, ko mnogokrat čutimo pritiske in izsiljevanje dobaviteljev prehrambnih artiklov, smo se začeli zavedati, kaj dejansko pomeni prehranska varnost in nacionalna prehranska samozadostnost, je končno prišel čas streznitve. Ta trenutek streznitve, ni namreč nastopil samo v naši domovini, je globalni dogodek in problem, ki se ga začnemo zavedati šele takrat, ko se v nas zbudita prastrah in občutek ogroženosti zaradi možnega pomanjkanja hrane ali če se izrazim malo metaforično, šele ko smo lačni in s praznimi želodci, začnemo razmišljati resno in izključno samo o hrani. In žal smo tudi pri nas prišli tako daleč, da lahko zgroženo opažamo, da je v 21. stoletju sredi Evrope, kjer naj bi vladalo izobilje, blagostanje, takšne in drugačne vrste, začelo stradati že tisoče Slovenk in Slovencev, da si ne moremo privoščiti zdrave kakovostne, cenovno sprejemljive prehrane. Celo tako daleč je, da je ogroženo naše zdravstveno stanje. Odkrito rečeno, vzroki so sicer kompleksne narave in bi jih lahko analizirali dneve in dneve, nekako se jih pa ne da tukaj sedaj prikazati zgolj v petih minutah, je pa posledice teh vzrokov tisto, česar nas je strah in nas je privedlo do trenutka streznitve. V Slovenski nacionalni stranki sicer gledamo na vse takšne in podobne resolucije, strategije, akcijske načrte iz posebnega zornega kota, kajti preteklost nas je nemalokrat prepričala, da so bile zgolj besede na papirju in so se v glavnem upoštevale ali izvajale nemalokrat malomarno, pri nas pa praviloma pogosto odvisno od dnevne politike ali drugih okoliščin, zato tokrat na to resolucijo gledamo zelo resno in isto pričakujemo tudi od vseh ostalih odgovornih za sprejem in nadaljnje izvajanje resolucijskih načel in namenov, in sicer s samo enim ciljem, to je zagotoviti prehransko varnost in samozadostnost slovenskega naroda. O sami vsebini predmetne resolucije bi se dalo razpravljati ure in ure. Vsebinsko sicer predstavlja eno zaključeno celoto, odpira pa vsa področja vezana na to gospodarsko panogo. Vsekakor bi lahko polemizirali, dopolnjevali ali morda drugače predstavili posamezne vsebinske dele poglavij, ampak kot že rečeno, v teh nekaj minutah uvodne predstavitve naj za enkrat samo potrdim, da to resolucijo tudi v takšni vsebini, obsegu v Slovenski nacionalni stranki podpiramo in samo želimo, da bo dejansko služila kot resna osnova in kažipot za sprejemanje pametne tozadevne zakonodaje in odgovorne politike v prihodnosti, predvsem pa, da bodo zastavljene programske prednostne usmeritve zavezujoče za nas kot zakonodajalca in tudi za odgovorna ministrstva, za Vlado kot izvršno oblast. Izpostavil bi predvsem zagotavljanje stabilnih gospodarskih pogojev za kmetijstvo, dvig konkurenčnosti kmetijstva in povezanih panog, polno izkoriščanje proizvodnega potenciala kmetijskih zemljišč in socialno vzdržen in skladen razvoj podeželja in še kaj. Sicer pa bo obravnava o amandmajih izpostavila tudi druga vprašanja in dopolnila vsebino, morda bi lahko odprli tudi vprašanje vse bolj razraščajočega se samooskrbnega kmetijstva, predvsem odmaknjenih podežeskih območjih, kot so Kozjansko, deli Slovenskih Goric, Goričko, Prekmurje itn. Vsekakor pojav, ki sem ga omenil že zadnjič pri obravnavi zakona o promociji živilskih proizvodov, kateremu bi tudi morali posvetiti vseeno malo več pozornosti. Hvala.
Hvala. Gospod Borut Sajovic bo predstavil stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Prijazen pozdrav gospodu ministru in pa vsem trem sodelavcem! Že zadnjič sem povedal, da seveda v našemu klubu cenimo, da minister prihaja s pestro široko ekipo različnih sodelavcev, da se ne samo slišimo, ampak tudi razumemo, kaj govorimo, in da tiste bistvene rešitve skušamo vsi skupaj preliti v zakonodajo na način, ki je za prihodnost Slovenije najboljši. Tudi tema, pri kateri smo danes, je zagotovo izredno pomembna, potrebna obravnave in v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije strategiji razvoja slovenskega kmetijstva še kako pritrjujemo, zlasti pa bi želeli dati poseben poudarek na same besede, ki so v delovnem naslovu Zagotovimo.si hrano za jutri, povedale, zakaj gre in kaj hočemo. Čas, v katerem živimo, je zanimiv. Ko smo se v gimnaziji učili o marksizmu, je bil stavek nekoga, ki ga ne želim prevečkrat citirati, da mora človek najprej jesti, piti in se oblačiti, šele potem pride na vrsto umetnost, kultura in kar je še te nadgradnje. In v luči težav, ki se dogajajo Japoncem z jedrsko elektrarno, ko je prišla na plan tista zadeva, ki je zdaj najbolj prizadeta, najbolj onesnažena, je seveda čisto na vrhu te zgodbe hrana, še enkrat hrana, potem pa zdravje in vse naprej. Vse drugo bomo z lahkoto zgradili nazaj, če si bomo pa okolje za pridelavo zdrave hrane uničili, potem smo pa v velikih težavah. Resolucija pomeni neko logično nadgradnjo sistema od leta 2007–2013. Za to obdobje moram reči, da smo jo glede na to, da smo se znašli v družbi drugačnih, bolj razvitih držav, državljani Slovenije relativno dobro odnesli. In sem prepričan, če uresničimo večino tega, kar je zapisano v strategiji, da lahko rečemo, da Slovenske in Slovenci ne bomo lačni. Iz besedila resolucije zlahka izluščimo dejstvo, da je njeno bistvo upoštevanje večnamenske vloge kmetijstva in opredelitev razvoja kmetijstva skozi cilje trajnostnega razvoja. Ti cilji so zagotovo na eni strani prehranska varnost, stabilna pridelava hrane, hrana mora biti kakovostna, potrošniku dostopna, povečati moramo konkurenčno sposobnost celotne agroživilske verige – tu nas čaka še veliko dela – in to združiti s trajnostno rabo. Resolucija kot eno izmed prednostnih usmeritev predvideva nadgrajevanje visokih varnostnih, tehnoloških, fitosanitarnih in veterinarskih standardov v kmetijski proizvodnji in tudi v pridelavi ter nadgrajevanje standardov varstva okolja. Pomembno je izpostaviti tudi dobrobit živali kot vrednoto. S tem se v LDS v celoti strinjamo. Dodali bi pa še, da bi resolucija lahko imela tudi ambicioznejše cilje, in sicer da bi stremeli k zmanjšanju fitofarmacevtskih sredstev tudi zaradi tega, ker je naše kmetijstvo kljub vsemu še daleč od tistega industrijskega. Slovenska hrana ima še vedno zdrav in dober okus, vsaj v večini primerov, in ni nekaj industrijsko predelanega. V teh naših uvodnih razpravljanjih lahko damo večji poudarek tudi ekološki pridelavi hrane, ki ne more nasititi ne nahraniti cele Slovenije, je pa dobrodošla tržna niša. Veseli smo tudi, da se resolucija veliko ukvarja s povečevanjem konkurenčne sposobnosti kmetijstva in živilsko-predelovalne industrije in da je to naša trajnostna naloga. Ker pa je v relativno kratkem času treba veliko povedati, bi poudaril še to, da resolucija ne pozablja na ključni dejavnik, to je na ljudi. Med glavnimi programskimi usmeritvami je tudi socialno vzdržen in skladen razvoj podeželja. To se nam zdi izredno pomembno, kajti vitalno in poseljeno podeželje je poleg pridelave varne in zdrave hrane zagotovo pomemben cilj trajnostnega koncepta. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Andrej Magajna bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Gospod podpredsednik, spoštovani minister s sodelavci, lep pozdrav! Poslanci Poslanske skupine nepovezanih poslancev bomo podprli resolucijo. Resolucija opredeljuje vizijo in cilje razvoja kmetijstva v Sloveniji v naslednjem srednjeročnem obdobju do leta 2020. Resolucije so običajno neke vrste deklaracija, dokument na splošni ravni. Pri tehtanju in presojanju je pomembno, da gredo stvari v pravo smer. Mislim, da res predstavlja odgovor na izzive, s katerimi se sooča kmetijstvo v 21. stoletju, torej pravilna naravnanost. V ospredju resolucije je upoštevanje večnamenske vloge kmetijstva in opredelitev razvoja kmetijstva skozi cilje trajnostnega razvoja. Ta temelji na upoštevanju ekonomske, okoljske in socialne vloge kmetijstva. Resolucija predstavlja socialne vloge kmetijstva. Resolucija predstavlja skupen dokument vseh nosilcev razvoja agroživilstva. Vzpostavlja partnerski odnos, v katerem odgovornost za razvoj skupaj prevzemajo kmetijska in živilska podjetja in kmetje in njihove stanovske organizacije, prav tako pa lokalna skupnost, izobraževalne ustanove in raziskovalne inštitucije, ter nenazadnje civilna družba in še bolj nenazadnje Vlada Republike Slovenije. Minister se je s svojo ekipo zelo strokovno in angažirano lotil problematike kmetijstva in vizije za prihodnja leta. Lahko pa bi bile, kot je že predgovornik rekel, tudi zadeve še bolj ambiciozno zastavljene, na primer pri samooskrbi si ne upamo tvegati podatka, kakšna je naša vizija čez 10 let, 20 let. Bomo prišli do stopnje 70, 80, kot govorijo tudi strokovnjaki, ki bi bila zelo pomembna za prehransko varnost Slovenije? Večkrat poudarjam tudi, da je kmetijstvo eden od elementov realnega sektorja gospodarstva. Morda v procentu DBP ne predstavlja tako visokega zneska, posredno pa je vsekakor izredno pomemben segment. Pogosto tudi izpostavljam vprašanje zaščite – to pogrešam v resoluciji – pred uvozom nizkocenovnih in manj kvalitetnih produktov in tujine, čeprav je treba priznati, da ravno kmetijstvo za razliko od drugih panog še najbolj, država je tu prevzela tudi za leta nazaj proaktivno vlogo in prav je tako. Morda bi v tej smeri vseeno razmišljali o določenih ukrepih. So pa že bili ti ukrepi tudi sprejeti. To so: promocija domačih pridelkov, ohranjanje in vsi ukrepi, ki smo jih sprejeli v zvezi z ohranjanjem kmetijskih zemljišč. Če bomo še tu prevzeli še bolj proaktivno vlogo, lahko rečemo, da se našemu kmetijstvu obetajo boljši časi.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o poglavju in vloženem amandmaju, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 28. 3. 2011. V razpravo dajem točko 5, podpoglavje 5.2, ter amandma Poslanske skupine Zares. Odpiram prijavo. Prijava za razpravo teče. Najprej ima besedo gospod minister. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanke in poslanci in ostali prisotni! Dovolite, da se v tem trenutku zahvalim za skupno podporo vseh vas prisotnih tej resoluciji, ki jo razumemo na kmetijskem ministrstvu, ne kot podporo ministrstvu, to je razumljivo, ampak kot podporo slovenskemu kmetu in proizvodnji hrane. Pomembno je tudi, da se zavedamo, da ta resolucija, ki je pred vami, iz naslova pove kaj je treba – Zagotovimo.si hrano za jutri, da pa vsi razumemo, da ni dokument, ki lahko dela čudeže. To je eden od potrebnih korakov, ki jih moramo narediti ob vseh ostalih, ki jih tudi že počnemo. V razpravi ste že opazili, da kljub temu, da se komaj danes resolucija sprejema, da posamezne aktivnosti že izvajamo, nekatere pa so tudi že izvedene. Mogoče tista, ki danes ni bila omenjena, je pa mogoče ena bolj pomembnih, je v bistvu, da smo tudi na podlagi razprave in priprave te resolucije oblikovali, po našem mnenju, izjemno kvalitetna stališča za naše pogajanja 2014–2020 o kmetijskem proračunu. Ta pogajanja so trda, se stopnjujejo in zato nam je ta splošna podpora, ki jo danes tu doživljamo, izjemno pomembna. Ob tem se tudi zavedamo, da je nemogoče razmišljati, da je edina pogajalska skupina, skupina kmetijske administracije. Pogajanja potekajo tudi na ravni nevladnih organizacij in tudi na ravni, kjer so prisotni naši poslanci, ki delajo v parlamentu EU in tam, kjer se vi, spoštovane poslanke in poslanci, srečujete s svojimi kolegi iz ostalih držav Evropske unije. Kar je pa enako pomembno vedeti, je pa, da tudi uspešno izpeljana pogajanja sama po sebi ne pomenijo, da bomo s proizvodnjo hrane nadaljevali. Kje je glavni argument? Tudi do sedaj so bila izpogajana sredstva, ki smo jih imeli v Sloveniji za področje kmetijske politike, relativno velika, videli pa ste, da se je proizvodnja hrane v Sloveniji zmanjšala. Zato je pomembno, da delamo na vseh korakih in vseh področjih istočasno. Kar je treba dodatno vedeti, pa je, da je ta resolucija sedaj osnova, da začenjamo pripravljati operativne izvedbene programe. Nekateri programi so se začeli že pripravljati pred tremi leti, vendar so v nekem trenutku zastali. Zastali so pa zato, ker kljub vsemu država potrebuje strateški dokument, kar je dokument pred vami. Drugič pa zato, ker je bilo treba ponovno analizirati, kaj se dogaja do leta 2020. Zlasti ko opazujemo orodja, je treba imeti vsaj simulacijo finančnih sredstev, saj izvajanje in priprava programov brez tega, da ne vemo, koliko denarja imamo na razpolago, je dejansko čisto zapravljanje časa. Operativne skupine se sedaj ponovno zaženejo. Kako bodo delovale: analiza stanja, ki je sedaj, cilj, kje želimo biti v letu 2020, in potem operativni ukrepi, ki jih moramo izvajati, ter kazalniki po obdobjih oziroma po letih. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Magajna.
Hvala. Amandmaje smo pregledali. Moram reči, da smo se tudi v poslanski skupini posvetovali na temo, ali prepovedati gojenje genskih rastlin. Pa tudi v domačem krogu sem se posvetoval, pa nimam, tako kot mnogi predgovorniki, ki pravijo, da imajo vrt ali kmetijo, no, vrt že imam, imam pa brata, ki je agronom, diplomirani inženir in se je tudi s tematiko gensko spremenjenih rastlin veliko ukvarjal. Namreč, nevarna so ta apriorna stališča. Že sami vemo, kdor se je kaj poglablja v to problematiko, da se ti procesi tudi sami v naravi dogajajo, lahko jih pa tudi umetno spodbujamo. Vse gensko spremenjene rastline niso a priori škodljive ali nevarne ali kakorkoli drugače v negativnem pomenu besede. Tu je treba biti zelo previden in se predvsem zanašati na stroko. Malo je ta tema, moram reči, tudi ideološko obarvana. Določene raziskave kažejo, da križanja in določene genske spremembe lahko celo producirajo rastline, ki so lahko tudi koristne. In pridemo do paradoksa: po eni strani se borimo za čim manjšo uporabo fitofarmacevtskih sredstev, sočasno bi pa prepovedali te spremenjene rastline, pa ravno te določene spremenjene rastline omogočajo manjšo uporabo fitofarmacevtskih sredstev. Tudi to je eden od ciljev te genetike. Tako da tu res čim bolj upoštevajmo znanstvene izsledke in ne nekih apriornih stališč. Tudi v naši poslanski skupini tega amandmaja ne bomo podprli.
Hvala. Besedo ima gospod Franco Juri.
Hvala za besedo, predsedujoči. Ta amandma, ki predlaga prepoved gensko spremenjenih rastlin, je eden od treh amandmajev, ki jih je vložila cenjena kolegica Cveta Zalokar Oražem, pa ni bil vključen, tako kot ostala dva, ampak prav zaradi tega menim, da ga gre podpreti. Ne zaradi tega, da bi bil to aprioren in nekakšen ideološki predsodek do gensko spremenjenih rastlin in posledično do gensko spremenjene hrane, pač pa ravno zaradi tega, ker tudi znanost še ni znala oziroma bila sposobna ugotoviti in zagotoviti nedolžnosti tovrstnih manipulacij. Razprava je dolga in mislim, da je preventivno modro, da ustavimo razvoj takega kmetovanja, ki predstavlja pravzaprav vse tisto, proti čemur si naša resolucija in ta strategija pravzaprav prizadeva. Ta strategija je namenjena kvalitetnemu pridelovanju hrane. Ta strategija je namenjena temu, da ohranimo in po možnosti povečamo kvalitetne površine, kmetijske površine. Če si za to prizadevamo, skušajmo ohraniti tudi ekološki pristop do pridelovanja hrane. V okviru tega seveda mislim, da je ta amandma smiseln. Problem ni v tem, ali se bomo na industrijski način lotili kmetovanja in pridelovanja hrane, ampak kako bomo zagotovili zadostno količino, torej samozadostnost – od katere smo žal zelo daleč –, hkrati pa tudi kvaliteto te hrane – zdravo hrano brez dvomov, sumov ali senc takšnih ali drugačnih manipulacij. Za mene je ključni problem tisti, ki ga je izpostavil včeraj na tem posvetu dr. Dušan Plut. Skrb vzbujajoč podatek, da je Slovenija povprečno nekje na polovici povprečne žitne površine na prebivalca v primerjavi z drugimi državami, s svetovnim povprečjem. To nas mora zelo skrbeti. Zlasti v času, ko nekatere oblasti tudi lokalne oblasti brez skrbi načrtujejo dejavnosti na kmetijskih ali na potencialno kmetijskih površinah, ki nas seveda oddaljujejo od tega cilja, torej od cilja, da bi ponovno zagotovili čim večjo samozadostnost državi. Tako je, recimo, na našem edinem mediteranskem delu Slovenije, ki pomeni dodatno vrednost za kmetovanje v Sloveniji, kajti za razliko od drugih srednjeevropskih držav imamo tudi regijo, ki ponuja mediteranske značilnosti. Prav na tistem delu bi morali poskrbeti za maksimalno kvaliteto in tudi kvantiteto pridelava hrane, in to odlične hrane, eko hrane, eko pridelkov, ki bi jih lahko ponudili državi. In zakaj ne tudi mednarodnemu trgu? Namesto tega, pa se še naprej dogajajo načrtovanja, ki gredo v drugi smeri. Govori se o golf igriščih na površinah, kjer v bistvu obstajajo zanimive kmetijske površine, govorim o Sečovljah, recimo, kjer sami kmetovalci opozarjajo na nonsens takih zamisli. Izkoristim tudi to razpravo, vem, da minister to razume in da si bo prizadeval, da te nore ideje preprečimo in da ostanemo na tistem tiru, ki ga napoveduje ta odlična strategija. V tem sklopu, v tem okviru mislim, da je tudi skrb za kvaliteto in za biološko pridelano hrano brez manipulacij, genskih manipulacij, pač zelo smiselna. Ta amandma bo naša poslanska skupina podprla. Se ne strinja z interpretacijami, da gre za ideološki predsodek. Gre za preudarnost. Gre za tisto previdnost, ki jo potrebujemo. Ko bo znanost v celoti soglasno ugotovila, da so genske manipulacije možne in ne škodujejo zdravju, potem pa lahko spremenimo tudi to stališče, ampak zaenkrat nimamo podatkov za nekaj takega in ostanimo raje previdni in odločni zagovorniki ekološko pridelane hrane in kvalitetnega kmetovanja. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospa Zalokar Oražem.
Hvala lepa. Jaz sem že v predstavitvi stališča poslanske skupine povedala, da sem vesela, da nam je uspelo tekst resolucije, ki jo bomo mi podprli, dopolniti na dveh pomembnih segmentih. Mi smo tekst dopolnili na področjih, kjer se nam dogajajo v tem trenutku zelo problematične stvari, zaradi katerih smo lahko zaskrbljeni. Prav je, da nadaljujemo z omejevanjem uporabe fitofarmacevtskih sredstev. Slovenija je tukaj na dobri poti. Morda nismo najbolj učinkoviti pri vseh kontrolah in smo bili na nekih točkah tudi preveč liberalni, vendar pa je vsaj, kar se statistike tiče, opazen trend zmanjševanja te uporabe, kar pomeni, da je to dobro. Seveda se pa bojim, če bodo zmagali tisti, ki si v Sloveniji želijo, da na najkvalitetnejših kmetijskih zemljiščih pridelujemo silažno koruzo za potrebe energetike, potem bo tam na tistih poljih uporaba fitofarmacevtskih sredstev bistveno večja, kajti tako bodo doseženi še večji končni efekti in tudi donosi. To bo problem in v tem smislu sem prepričana, ko smo včeraj govorili o kmetijskih zemljiščih, da je problem tudi kvaliteta kmetijskih zemljišč, ne samo ohranjanje. Mi moramo ohraniti tudi kvalitetna zemljišča, da bomo lahko pridelovali kakovostno, varno in kvalitetno hrano. Hrano, govorim, ne pa kmetijske rastline za energetiko, kjer bi se morali ukvarjati z žiti in s tistimi pridelki, ki so potrebni za prehrano ljudi. Tukaj sem vesela, da smo bili pravzaprav dovolj enotni in smo tudi to usmeritev, ki sem jo pogrešila v tekstu in ni bila dovolj poudarjena. Tukaj sem tudi izrazila določeno skepso, kaj se je dogajalo pri tistih, ki so sodelovali pri pripravi tekstov in kakšni kompromisi so se očitno morali tudi sklepati. Druga stvar je to, da zaščitimo kmetijska zemljišča in jih zavarujemo pred zasajanjem z rastlinami za potrebe energetike in goriv. Jaz bom zdaj nekoliko to izkoristila za to, ker enostavno menim, da je treba takoj ustaviti nekontrolirano gradnjo bioplinarn v Sloveniji. Zaustaviti. Jaz apeliram na Vlado, da sprejme zamrznitev, dokler ne bo tudi ministrstvo za kmetijstvo ustrezno vključeno v postopke. Vsi so vključeni, predvsem gospodarstvo in energetika, in tam se tudi izdajajo soglasja. Ampak predvsem na osnovi tega, da banke z veseljem sodelujejo pri kreditiranju teh projektov, kajti država garantira za 15-letno subvencioniranje te "kobajagi zelene energije", jaz pravim kobajagi. Če bi bila ta energija v resnici proizvedena iz gnojevke, iz odpadkov v kmetijstvu in iz teh stvari, potem je to res prava zelena energija. Če bo pa proizvedena iz kmetijskih pridelkov, ki bodo zrasli na najkvalitetnejših prekmurskih ravnicah, potem je pa to samo "kobajagi zelena energija", celo škodljiva. Celo, bom rekla, zadeva, ki lahko povzroči velike težave v prihodnosti in mnogi so se tega zavedali. Jaz sem zagovornica te proizvodnje energije, ampak takšne, kot je bila prvotno zamišljena, kot dopolnilna dejavnost pri kmetijah, manjših, v manjšem obsegu, kjer se bodo pravzaprav uporabljale stvari, ki na kmetiji ostanejo kot nepotrebni stranski produkti in ne tako, kot tam v Pirničah, ko je zrasla bioplinarna, ki ima zdaj tam še polno neke koruze, ne vem od kje pripeljane. Upam, da vsaj iz kakšne druge države in ne iz naše. Kakorkoli že, dokler kmetijsko ministrstvo ne bo dobilo tiste potrebne vloge, ki jo mora imeti pri teh postopkih, to pa je, da se omeji in točno pove, iz kje bo tisti, ki gradi bioplinarno, dobival surovino. Ali bo to surovina iz kmetijstva ali bo to surovina od drugje. Jaz apeliram, da se ta zamrznitev takoj izvede in da se tako kot v drugih evropskih državah vključi tudi kmetijsko ministrstvo in da dobi svojo vlogo. In še nekaj. Danes smo veliko govorili o lobistih. Na tem področju, na področju kmetijstva je največ lobistov, predvsem v Evropski uniji, kjer se delijo ogromna sredstva. Tudi v Sloveniji 400 milijonov za to razdelimo in seveda tu je največ nekih lobijev, ki pravzaprav želijo uveljavit svoje interese. Tudi na tem področju, o katerem govorim, so lobiji najbolj močni, v procentih celo največji del tistih, ki so se v Sloveniji sploh prijavili, prihaja iz tega področja in tudi v parlamentu so bili zelo aktivni in živi in bom rekla, so nas preprečevali, kakšni dobri nameni so skriti za temi stvarmi. Še o amandmaju. Tretji amandma, to je pa ta, ki ga danes imamo, pa žal zadnjič na odboru ni dobil ustrezne podpore. Jaz moram reči, da menim, da Slovenija v tem trenutku ne potrebuje gojenja gensko spremenjenih rastlin. Edina rastlina, ki je v Evropi dovoljena, je koruza Monsanto 810. Ta je v tem trenutku dovoljena in en krompir, mislim. Ampak tu je v postopku, tu ni nikakršne potrebe, da Slovenija goji gensko spremenjene rastline. Mi moramo nadaljevati s politiko – doslej smo bili dovolj modri – distance do tega področja, izražanja zadržkov. Jaz upam, da v tem trenutku gensko spremenjenih rastlin v Sloveniji kljub vsemu še ni, še ni. Mi smo lahko ravno v tem prepoznavni. Naša hrana je ravno zato lahko nekaj posebnega, ker bomo rekli, da takšnih stvari v Sloveniji ni. Veliko škode smo že sami sebi naredili na področju krme. Krma je žal, najbrž pravijo v 80 %, ki jo tudi krmimo slovenskim živalim, gensko spremenjena zaradi soje. Tu so nam stvari ušle. Pri rastlinah pa mislim, da ni nobene težave, da bi to prepovedali, in jaz pozdravljam držo, ki jo ima minister, ki je relativno hitro ugotovil tudi, kaj se dogaja na evropskem parketu na tem področju, kjer je prisotna multinacionalka Monsanto in lobisti preko luže, ki so bili pravzaprav že večkrat, ne samo, da so bili prikazani kot hudi lobisti in plačniki razno raznih uslug, ampak tudi sodno preganjani zaradi mnogih zadev, na kakšen način so se lotevali določenih stvari. Firma tako spornega slovesa financira študije, na osnovi katerih se naj bi potem mi odločali, da bi se gojila ali da ni nobene škodljivosti pri teh stvareh. Tako da jaz upam, da je v tem smislu prav, da Slovenija drži to svojo pozo, da je v koaliciji tistih držav v Evropi, ki nasprotujejo gojenju gensko spremenjenih rastlin. Dovolj previdni smo bili, ko smo ugotovili, na kakšen način želi Evropska unija to prepustit državam, ampak najbrž bo ta trend šel naprej, seveda z določenimi zagotovili, da ne bodo države prepuščene same sebi. Če bo in ko bo morda tudi sprejeta takšna direktiva, ki bo prepuščala odločitev v zvezi z gojenjem gensko spremenjenih rastlin državam, potem mora Slovenija biti med tistimi, ki se bo odločila za to, da v ta klub ne gre. Jaz se čudim tistim kolegom, ki govorijo o koristnih gensko spremenjenih rastlinah. V tem trenutku znanost še ni povedala končne besede. Na tako kratek rok, kot se te stvari zauživajo, je nemogoče dobiti relevantne študije o takšnih ali drugačnih vplivih, zato je prav, da smo tu previdni, da ne skočimo prehitro, kajti mnogokrat se je že pokazalo v preteklosti, kaj se je dogajalo in to žal tudi na področju hrane, vode in podobnih stvari, kaj se je dogajalo mnogokrat tudi zaradi – in tu moram reči tudi kritično besedo do znanosti. Znanost ni več neodvisna. Znanost je odvisna od lobijev. Znanost je v službi mnogih lobijev in malo je neodvisnih ljudi, ki so sposobni pri kakšnih zelo spornih zadevah ohraniti pokončno držo in mnogokrat so tudi življenjsko ogroženi zaradi takšnih stvari. Ni to primer pri nas, v Sloveniji, naša znanost je zelo naklonjena temu. Na mnogih segmentih nekateri to tudi zelo javno povedo. Upam, da bo amandma dobil ustrezno podporo v Državnem zboru, kajti doslej smo večkrat v tem našem prostoru že izrazili ta pomislek, skepso in tudi pridržke do tega. In mislim, da ni nobenega razloga, da ne bi tega ohranjali in tudi zapisali v strategijo kot neko usmeritev, ki je v korist kvalitetne, varne in zdrave hrane, ki jo bomo pridelovali v prihodnje v Sloveniji.
Hvala. Besedo ima gospod Ziherl. Še prej ima repliko gospod Magajna. Izvolite.
Osebno nisem bil imenovan, ampak v poslovniku piše, če se prepoznamo. In ker sem edini polemiziral, sem se kar nekako prepoznal. Če dovolite? Hvala. Mogoče se bo malo ponovila včerajšnja situacija. Obravnavali smo Zakon o preprečevanju dela na črno, govorili smo pa dve ali tri ure o sosedski pomoči. Danes bodo pa v zvezi z resolucijo glavna tema, izgleda, gensko spremenjene rastline. Pa naj bo tako, če že, ker je pač en amandma, pa ga bom malo vseeno prekomentiral, na kratko, ker je replika in sem omejen. Evropska unija ni prepovedala. Če bi bilo to nesporno, da so vse vrste gensko spremenjenih rastlin škodljive, bi sigurno Evropska unija to prepovedala in ne bi prepuščala. Nesporno je pa nekaj, da določene gensko spremenjene rastline, kot sem že rekel, v naravi se to dogaja čisto po zakonu evolucije, lahko se pa zadeve tudi pospešijo z nekimi umetnimi posegi. Nesporno je ugotovljeno, da določene gensko spremenjene rastline niso škodljive; to je pa že ugotovljeno. Tudi na Odboru za kmetijstvo je strokovnjak lepo razložil primer jablan, ki jih križajo. Ja, hibridi. Predvsem pri Zakonu o javnih zavodih, tu pa zelo nasprotujem hibridom, pa pri zdravstvu, tu pa ja, malo privatno pa malo javno. Za take hibride sem pa. Kajti lahko so manipulacije. Lahko je škodljivo. Ampak ravno primer jablan, ki smo ga slišali zadnjič na odboru, kaže, da lahko dobimo bolj kakovosten sad, ki je bolj odporen, uporaba fitofarmacevtskih sredstev je manjša. Glede kakovosti imamo različne kriterije, to je okus, hranilna vrednost in tako naprej. Ugotovili so tudi, da so lahko določne vrste poljščin velik doprinos, ne samo k dobičkom multinacionalk, ampak tudi h količini pridelka, pa ob tem zadržimo tudi določeno vrsto kvalitete proizvoda. Tako da res, apriorno odklanjati to področje in ga izvzeti – bojmo se, no, to je pa res neznanstven pristop. Ker je pa že gospod Sajovic posredno citiral Marxa, bom pa še jaz njega. Ko v znanosti določena dejstva pokažejo v nasprotju z izhodiščno tezo, nekateri pravijo, no, saj je res, ampak tem slabše za dejstva. Dejstva je treba upoštevati in znanstvene raziskave.
Hvala. Gospod Ziherl, izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Lep pozdrav gospodu ministru z ekipo! Glede amandmaja zadeve niso tako črno-bele, kot so prikazane. Vendar bi želel opozoriti, da je v Sloveniji izredno težko slediti gensko spremenjene organizme že po sedanji zakonodaji, saj moraš pridobiti cel kup soglasij, med drugim tudi sosedovega, ki so sicer pripravljeni na sosedsko pomoč, vendar v tem primeru ne verjamem. Gensko spremenjeni organizmi so tudi nekakšen odgovor proti pretirani uporabi fitofarmacevtskih sredstev. Vendar še vedno kaže biti previden pri uporabi gensko spremenjenih organizmov in zaenkrat verjetno res kaže počakati, torej jih pustiti izven naših poljedelskih površin. Tukaj previdnost ni odveč in najprej kaže počakati, kaj se bo pokazalo v svetu. Sedaj pa še nekaj okoli same resolucije, ki je še kako potreben dokument v tem času, ko v letnih poročilih o stanju kmetijstva v Sloveniji vedno bolj poslušamo alarmantne podatke, bodisi v zvezi z izgubo obdelovalnih površin bodisi s padajočim deležem samooskrbe. Pozdraviti je treba še ostale ukrepe, ki jih je ministrstvo že nekako vpeljalo in jih ima še v načrtu. Vendar tudi kaže opozoriti, da je kmetijstvo v bistvu interdisciplinarna panoga in da se slej ko prej trči tudi na interese oziroma na resorje drugih ministrstev. Recimo, za dobre ekonomske odnose v kmetijstvu je vsekakor soodgovorno ministrstvo za gospodarstvo, za stanje na terenu seveda za okolje in prostor in za to, da se ne bo znašlo na naših krožnikih vse, kar zraste, torej tudi vse škodljivo, vsekakor mora biti zainteresirano ministrstvo za zdravstvo. Da se stanje na področju kmetijstva ne bo slabšalo, je potrebno najprej zainteresirati ljudi, da se jim bo sploh splačalo kmetovanje, ne samo s subvencijami, ampak še s kakšno drugo stvarjo. Torej, pri teh poročilih je poleg slabe samooskrbe zlasti zaskrbljujoč tudi izredni nizek delež obdelovalne zemlje na prebivalca. Vsekakor še enkrat hvala gospodu ministru z ekipo, ki se je včeraj zelo aktivno udeležil na posvetu, ki sta ga organizirala Globe Slovenija in Svet za varstvo okolja. Tudi po razgovoru na neformalnem delu mislim, da je zadeva padla na plodna tla, in sedaj upam, da bomo prišli tudi od besed k dejanjem. Torej, velik interes in tema je še kako aktualna. Majhne kmetijske površine, ni nujno, da so vedno problem, pač glede na kulturo, ki jo želimo na njej gojiti. Recimo, ne moremo prinesti tehnologije iz Holandije, ampak za tulipane je že manjša njiva zadostna in za prodajo čebulic, vendar tega ne moremo prenesti. Ampak eno pravilo pa je, na male površine male živali. Na tem področju, če smo že pri oskrbi s svinjskim mesom izredno v kritičnem področju, bi lahko delno kompenzirali z gojenjem malih živali. Seveda pa si na malih kmetijah težko privoščimo nekatere kulture. Po drugi strani bi si pa lahko privoščili večji delež samooskrbe z zelenjavo, vsaj za glavno sezono. Verjamem, da je potreben uvoz preko zime in tako naprej, pa tudi to je vedno manj, kajti pridelava je možna v rastlinjakih, za katere je pa v preteklosti bilo cel kup birokratskih ovir – torej, vsa dovoljenja, da si lahko rastlinjak postavil. Najraje bi imeli hkrati črno in belo na isti površini, to ne gre. Neumen je bil izgovor, da ko postaviš rastlinjak na prvovrstno kmetijsko zemljišče, to ni to, kot če bi tja postavil nek drug objekt. Še vedno bo na prvovrstnem kmetijskem zemljišču v rastlinjaku nekaj raslo. Torej, vsekakor so pa nekateri cilji povečati delež samooskrbe, s tem da ljudi motiviramo za kmetijstvo. Vidim, da je zelo pomemben segment fer odnosi v verigi od pridelovalca do potrošnika. Analize kažejo, izredno nezanimive odkupne cene pri kmetu, pri nas je morda še specifika, recimo, pri mleku je pri nas 5 centov cenejša odkupna cena mleka kot v primerljivih evropskih državah, potem, ravno da stoji nad vodo, je živilskopredelovalna industrija, delno tudi nekako z na lahek način pridobljeno zgodovinsko tradicijo; za nezahtevne jugoslovanske trge je bilo lažje proizvajati kot za domačo samooskrbo in za izvoz. Potem pa nastopi vsemogočna trgovina, ki na koncu oguli potrošnika in največja izgubarja v tej verigi sta vsekakor pridelovalec in potrošnik. Samo tukaj ni vse v rokah ministrstva za kmetijstvo, tukaj pride zraven še ministrstvo za gospodarstvo, kjer pa vsaj po dosedanjih razpravah kaže, da ga zaenkrat še ujčkajo, namesto da bi ga bolj trdno prijeli. Zmanjšanje izgub kmetijskih zemljišč – mislim, da smo z dosedanjo zakonodajo nekaj že storili, vendar vzpostavljanje v prvotno stanje je zopet interes kmeta, noben zakon ne bo prisilil nekoga, da bi delno zaraščen teren očistil, za začetek morda za pašnik in kasneje morda zopet pričel pridelovati, če mu pa računica se ne izide. Danes je bilo že opozorjeno, da uporaba ali pa, bom rekel, kar zloraba kmetijskih pridelkov kot energente za tako imenovano zeleno energijo, kot je bilo pravilno ugotovljeno, ki ni zelena. Nič nimam proti uporabi v bioplinarni gnoja, gnojevke in vsakovrstnih odpadkov, bodisi že iz pridelave pa tudi iz predelave, torej iz industrijskih obratov. Ne moremo pa dovoliti, da na prvovrstnih kmetijskih zemljiščih zrastejo rastline, ki potem končajo v bioplinarni. Če bo šel trend razvoja v to smer, ki je sicer lepa potuha tudi za kmetovalca – kdo pa si ne bi želel takega kmetovanja, ko spomladi požanješ, potem je pa vseeno, kaj zraste, saj je vse zeleno, torej je vse primerno za plin: ni treba nič škropiti, nič okopavati in nič opravljati drugih kmetijskih del, ampak v jeseni prideš, požanješ v neki veliki delovni akciji, po možnosti s sosedsko pomočjo zopet, in spraviš v ustrezne prostore v bioplinarni, potem celo leto, namesto da greš dvakrat na dan v hlev zaradi vseh zamudnih opravil, greš samo pogledat na števec, koliko denarja je kapnilo iz plina, ki se je pri tem pridelal. Pri bioplinarnah bi edino morda prišlo v poštev za čiščenje zemljišč, vendar strogo nadzorovano. Če ugotovimo, da je neko zemljišče onesnaženo s težkimi kovinami pa ne vem še s čim, bi dali koncesijo za 2, 3 leta za koruzo ali pa karkoli rabijo v bioplinarni, ker to ne bo prišlo na krožnik niti v hlev in bi se zemljišče lahko izčistilo. Vendar je treba že vnaprej postaviti ostre omejitve, da se tega ne bi zlorabilo in bi se šli, tako kot rečejo Angleži, business as usual, torej tako, kot je bilo do zdaj. Želel bi tudi dati večji poudarek kakovosti hrane in ker uvažamo zaenkrat tudi take prehranske artikle, kjer bi lahko imeli večjo samooskrbo, recimo zelenjavo tudi čez poletje, bi morda kazalo še enkrat dobro pogledati preko inšpekcijskih služb, ali je ustrezna kakovost. In če ne bi bila, z ustreznimi sankcijami prepričati trgovce, da bolj skrbijo za kakovost hrane, da pogledajo, kaj uvozijo, tako kot se sliši – ampak ne v Sloveniji, ampak na hrvaški televiziji –, ko so avkcije za nakup mesa. V ponedeljek in v torek ne kupujejo ne Hrvatje, ne Slovenci, ampak velike družbe, takrat je roba ena a, tam sreda, četrtek, petek pa cena pade, ker so ostali ostanki od ostankov, takrat pa vskočijo naši in hrvaški in potem doma ponujajo, kot da je to ena a roba, pa v resnici ni. Kmetijstvo ima pomembno vlogo v boju proti klimatskim spremembam, hkrati je pa sama žrtev klimatskih sprememb. Vsekakor bi kazalo v bodočnosti sistematično spremljati, ali je na kakšnem teritoriju, v kakšni pokrajini, na kakšnem delu Slovenije kakšna kultura manj ugodna, ker lahko potem namakanje in ostale zadeve povečajo stroške. Zelo podpiram promocijo živil slovenskega izvora, vendar hkrati ugotavljam, da smo v preteklosti naredili premalo na zaščiti živil. Predvsem zgled, sedanji primer iz Hrvaške, ko zaščitijo vse, kar znajo skuhati. Recimo, videl sem na televiziji vlogo za zaščito medžimurske gibanice, ki mi je bila zelo poznana in sem videl, da je enaka kot prekmurska gibanica – da se ne bi ponovila zgodba s tokajem. V trgovinah je treba poudariti, da dobra etiketa ni nujno dobra kvaliteta. Samo to ni v resorju gospoda ministra, ampak druge ministrice. Za konec, da bom razveselil kolegico tam čez, ker bom končal, bi rekel, da je ta dokument vsekakor potreben. Je na daljši rok, morda ga bo treba še kdaj dopolniti in upam, da je dobra iztočnica za reševanje perečih problemov v kmetijstvu. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Vidim še željo. Odpiram prijavo. Gospod Bogovič, izvolite, imate besedo.
Lep pozdrav! Že v stališču Slovenske ljudske stranke sem povedal, da v Slovenski ljudski stranki podpiramo takšen dokument in vsesplošna prizadevanja, ki so v zadnjem času zelo intenzivna na področju zagotavljanja samooskrbe v Sloveniji in na splošno nekega odnosa do kmetijstva kot panoge, tudi agroživilstva in vseh vplivov, ki jih ima kmetijstvo. Kar se tiče amandmaja, ki je predlagan in se nanaša predvsem na zaščito slovenskega prostora pred uvedbo gensko spremenjenih organizmov v naš prostor, mislim, da je bilo tudi že izpostavljeno, da je resnično danes že obstoječa zakonodaja, ki se je poskušala v okviru pravnega reda, ki ga Evropa določa, v Sloveniji zapisala na takšen način, da smo na tem področju dejansko zaščitili slovenska polja proti gensko spremenjenim organizmov. V praksi resnično ni kaj dosti oziroma nič teh gensko spremenjenih organizmov zaradi zelo oteženih postopkov. S tem nimamo nobenih zadržkov, težav s takšnim amandmajem, mislim pa, da je prav, da se tudi pristojni, z ministrom na čelu, do tega opredelijo in povedo, kako sodi zadeva glede na evropski pravni red v našo zadevo, sicer pa na splošno intenca, ki veje iz tega amandmaja, je za nas sprejemljiva. V uvodu sem prej tudi dejal, da so te razprave številne, resnično so potrebne v našem času, ker je slovensko kmetijstvo na nekem velikem razpotju in plačuje na nek način ceno odnosa do te panoge, ki se je odvijala v preteklosti, – pa gledamo to nekaj let nazaj ali pa tudi nekaj desetletij nazaj. Resnično sama posestna struktura, ki izhaja iz tistega obdobja, ko smo v Sloveniji tudi po drugi svetovni vojni zelo drobili velikost slovenskih kmetij na takrat verjetno primerne velikosti, če so želeli družinski člani sami obdelati tista zemljišča, da je danes posledica tega zelo velik problem, da je dejansko malo število kmetij, ki se za neko konvencionalno proizvodnjo hrane, čemur je tudi namenjen ta dokument Zagotovimo.si hrano za jutri, da se lahko s takšno dejavnostjo ukvarjajo. Zato mislim, da so ti v osnovi cilju, ki so tukaj zapisani, kot sem že rekel, zelo primerni; v prvi vrsti cilji, ki želijo v družbi ustvariti nek splošen odnos do kmetijstva, do te panoge in – kot sem že večkrat dejal – ustvariti pogoje, v katerih se bodo mladi z veseljem odločali za časten poklic, za poklic, s katerim si bodo ustvarili tudi spodobno preživetje. In da jim, konec koncev, vsi skupaj zagotovimo tudi pogoje, da bodo z vidika konkurenčnosti proizvodnje primerljivi na tem odprtem trgu, na katerem se danes nahajamo. Zato mislim, da so ukrepi, vezani na ohranjanje rodnosti tal in s tem povezani tudi s kmetijskimi operacijami, s katerimi moramo poskrbeti za boljšo obdelanost teh površin, pravilni in so na nek način ukrepi, ki že vodijo v to. Ob vseh teh številnih razpravah se mi pa pojavlja vprašanje, na katerega si težko odgovorim. Kot sem že dejal, spremljam to dejavnost vsaj zadnjih 30 let zelo aktivno in poznam obdobje, ko se je, na primer, na območju občine Krško, iz katere prihajam, tisoč 300 ljudi konec 80. let ukvarjalo s prodajo mleka. Danes to opravlja to samo še 50 ljudi ali še manj, pa ti oddajo več mleka, kot so ga takrat. Mislim, da se bomo morali z ukrepi in z odnosom do kmetijstva osredotočiti na to, kar je zapisano v naslovu resolucije – Zagotovimo.si hrano. Ukrepi evropske kmetijske politike so velikokrat takšni, kot je dejal včeraj spoštovani dr. Kavčič na tem posvetu, po katerih se potem ravnajo tudi lastniki zemljišč, ne s ciljem, kako zagotoviti hrano, ampak kako si zagotoviti 300, 400, 500 evrov na hektar, dobiti na podlagi ukrepov kmetijske politike izplačano; ali pa je od te obdelave na koncu kaj pridelane hrane, je pa zadnja leta v okviru tako zasnovane kmetijske politike zadnje vprašanje. Mislim, da imamo na tem področju v Sloveniji zelo resno nalogo, da premislimo o strukturi črpanja teh sredstev, koliko ukrepov bomo poskušali vezati na to, da bodo usmerjeni k tistim, ki proizvajajo hrano, da se tem omogoči ustrezne pogoje. V nasprotnem primeru lahko na področju kmetijstva zelo hitro zaidemo na neko polje romantike, če smem temu tako reči, ko je res lepo videti, lepo kdaj tudi priti na takšno kmetijo, biti v takem okolju, žal pa je kmetijska pridelava hrane precej daleč od romantike, saj je zelo resno in zahtevno opravilo, kjer je zelo težko biti konkurenčen. Mislim, da se je v zadnjem letu tudi na podlagi sprejete kmetijske politike, ki kot sem že dejal, ni sprejeta pri nas, ampak v okviru evropskega prostora, v našem delu izvajanja te politike resnično poskrbelo v veliki meri za to, da se ni še več zemljišč zaraslo, da pa je na drugi strani premalo ukrepov in aktivnosti šlo v smer zaokroževanja kmetij, povečevanja konkurenčnosti in proizvodnje hrane. Ko spremljam vse te debate in poskušam, kolikor mi čas dopušča, se številnih debat tudi udeleževati, imam včasih res mešane občutke in se mi zdi, da bomo imeli kmalu v tej družbi, kar pozdravljam, veliko takih, ki imajo danes veliko povedati o skrbi za kmetijstvo, za kmetijska zemljišča, da pa je žal na drugi strani tistih, ki se s tem poslom, delom ukvarjajo, vedno manj. Mislim, da je v tej smeri resolucijski dokument pravilno naravnan in dejansko napotuje na to, da je treba kmetijstvo resnično peljati v tej smeri, kot je zapisano, da je socialno vzdržno, da je zagotovljen skladen razvoj podeželja, da gojimo nek trajnostni razvoj v pravem pomenu besede, da pa se moramo vedno zavedati, da je z vidika samooskrbe proizvodnja hrane osnovna, primarna naloga kmetijstva. V tem delu želim, da ta resolucija izzveni kot resolucija, preko katere smo se soočili z realnostjo, v kateri smo. Kot sem že dejal, je v preteklosti kar nekaj korakov šlo v napačno smer. Mislim, da smo danes na velikih preizkusnih testih, ne vem, naj bo to aktualen stresni test, mislim, da bo slovensko kmetijstvo zelo slabo prestalo stresni test, če na primer kakšna zelo organizirana tuja mlekarna odkupi Ljubljanske mlekarne in mogoče po letu 2015, ko se ukinejo kvote v pridelavi mleka, ugotovi, da je mogoče v Sloveniji racionalno, da v njeni tovarni, v njeni mlekarni slovenski kmetije prodajajo mleko, če je 3, 4, 5 centov cenejše kot na nekam oddaljenem ravninskem delu Nizozemske, Danske ali tam, kjer so pogoji za proizvodnjo konkurenčnejši. Tako mislim, da je vloga in pomen kmetijstva, kot radi rečemo, večplasten. Se pravi, vplivamo na krajino, vplivamo na izgled pokrajine, vplivamo na varstvo voda in marsičesa, na drugi strani pa so tudi ti vplivi, ki prihajajo v kmetijstvo, večplastni. In poleg vsega tega, kar je bilo danes omenjeno, da multinacionalke pritiskajo z različnimi tehnologijami in različnimi posegi v ta prostor, ki so lahko v nekem trenutku tudi problematični, je zame še bistveno bolj problematično to, da se je v ta prostor v zadnjem času naselilo kar precej nosilcev kapitala, ki so v preteklosti v povsem drugih sferah, na drugih področjih gospodarstva videli prostor za plemenitenje tega kapitala. Če bodo ti tako na kapital, na profit usmerjeni lastniki kapitala zasliši na naše območje, se bojim, da bodo slovensko kmetijstvo z lahkoto dokončno uničili in ga bomo zelo težko postavili nazaj na noge. Bistveno lažje bo, ne vem, odkupiti SCT in novim lastnikom zagnati procese, če hočete, v Sloveniji in tujini, kakor pa zagnati kmetijstvo, če zapremo neko kmetijo, kjer se razpusti čreda, in je nihče več ne bo upravljal. In tistih, ki to opravljajo z ljubeznijo, kot je dejal gospod Jurša, je vedno manj. Mislim, da imamo odgovorno nalogo, da jim resnično ustvarimo pogoje, da bodo z ljubeznijo, poleg ljubezni pa tudi s pogoji, ki bodo ustvarili normalno življenje, tudi opravljali svoje opravilo, za ljudi pa opravili zelo pomembno nalogo, da priskrbijo dovolj hrane.
Hvala. Besedo ima gospod Veber.
Hvala za besedo. Glede amandmaja, ki govori o uporabi gensko spremenjenih organizmov v slovenskem kmetijstvu, mislim, da je treba vendarle poudariti, da že sama resolucija o strateških usmeritvah razvoja slovenskega kmetijstva in živilstva govori o tem, da je že iz samega teksta mogoče razbrati, da gensko spremenjeni organizmi v Sloveniji nimajo nobene prioritete in da to ni nekaj, kar bi bila prihodnost slovenskega kmetijstva. V tej resoluciji se namreč opredeljujejo cilji, s katerimi želimo ohraniti ustrezne površine kmetijskih zemljišč, želimo ohraniti tudi ustrezno kakovost kmetijskih zemljišč in tudi upoštevati najvišje standarde fitosanitarnih pogojev, pod kakšni pač lahko tretiramo rastline. Za nas je tudi izjemno pomembno, da je cilj, ki je zapisan v tej resoluciji, vezan prav na to, da gre za prehransko varnost, ki jo razumemo kot varnost na podlagi varne, zdrave prehrane in tudi ustreznih količin. Oboje lahko dosegamo na teh površinah, če jih bomo resnično v prihodnosti ohranjali. Če pa se nam bo zgodilo, da ne bomo varovali kmetijskih zemljišč in da bomo izgubljali najboljša kmetijska zemljišča, pa bomo lahko prišli v nekem trenutku v takšno situacijo, da če bomo želeli imeti ustrezen dohodkovni položaj kmetijskih gospodarstev, bomo pač morali proizvajati kmetijske rastline, ki bodo dovolj donosne, da bo nekdo na izjemno majhnih površinah tudi preživel. Bolj kot bomo zmanjševali kmetijske površine, večja je verjetnost, da bomo morali posegati po umetnih rastlinah, na podlagi katerih bi potem lahko tudi kmetijstvo živelo v Sloveniji. Vendar ta resolucija govori prav nasprotno in mislim, da je sicer primerno in prav, da se tudi zapiše v tak strateški dokument bolj jasno, da gojenje gensko spremenjenih organizmov ni naša prioriteta. Da poskušamo poiskati neko besedilo, ki bi bilo tudi temu primerno oblikovano, je zagotovo nekaj, kar lahko zapišemo tudi v to resolucijo. Zdi se mi pa resnično najpomembnejše to dejstvo, da prav nikjer v tem dokumentu ni dana prednost takšnim rastlinam. Mislim, da bi morali mogoče razmišljati o tistih površinah, za katere že danes nimamo pravega odgovora, kaj pravzaprav lahko gojimo na vodovarstvenih območjih; ali je mogoče tudi z znanostjo doseči gojenje rastlin, ki bodo zdravju neškodljive, ohranjale pa zdravo pitno vodo, je eden od izzivov, ki je pred nami. To je ena od tem, o katerih se bomo zagotovo veliko pogovarjali tudi v prihodnosti, ko bomo pripravljali tudi izvedbene akte za to resolucijo. Ne nazadnje pa se srečujemo tudi s podnebnimi spremembami. Tudi odgovore na podnebne spremembe bomo morali imeti dovolj jasne, tako da bomo lahko ponovno zagotavljali dovolj zdrave in tudi po količini dovolj hrane v Sloveniji, če bomo želeli govorit o samopreskrbi in tudi o ustreznem kmetijskem razvoju v prihodnosti. Podnebne spremembe so ene od tistih zadev, o katerih v tej resoluciji tudi govorimo. Gre za zelo pomembno vprašanje in upam, da bomo z vsemi ostalimi ukrepi, ki so vezani predvsem tudi na izgradnjo namakalnih sistemov in tudi izbira ustreznih vrst rastlin po posameznih geografskih območjih, ker so pač klimatske razmere ustreznejše za gojenje določenih vrst rastlin, prišli do gojenja oziroma do odgovora, da te podnebne spremembe tudi pri nas ne terjajo nekih posebnih gensko spremenjenih organizmov, kajti v nekem trenutku, če ne bomo imeli prav nobenega odgovora na to, kar se dogaja v naravi, bo najbrž treba umetno poseči. Mislim, da si nihče ne želi, da bi imeli v Sloveniji, ne vem, zelo malo kmetijskih površin in bi si, recimo, izmislili za tiste male kmetijske površine nek krompir, ki ga bomo trikrat na leto sadili in trikrat na leto tudi izkopavali. To so neki ekstremni slučaji, za katere upam in sem prepričan, ker sprejemamo to resolucijo, da se v Sloveniji ne bodo zgodili. Tudi mislim, da je prav, da na to tudi zelo jasno opozorimo, da ta dokument sicer ima neke strateške usmeritve, vendar ni nepomemben, je izjemno pomemben in vsi ti izvedbeni akti, ki bodo sledili tej strateški usmeritvi, bodo morali pripeljati resnično do zelo jasnih odgovorov, da bomo ohranjali ustrezen ekonomski položaj kmetijskih gospodarstev, da bomo ohranjali ustrezne površine kmetijskih zemljišč in da bomo v Sloveniji pridelovali predvsem zdravo hrano. To so tisti cilji, za katere mislim, da jih lahko na podlagi te resolucije tudi dosežemo. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Jurša.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Že v predstavitvi stališča poslanske skupine sem povedal, da smo in da sem tudi osebno zadovoljen, da je ta dokument prišel v obravnavo v Državni zbor. Moram reči, da smo ga kar precej časa pričakovali in da je v tem dokumentu dejansko na široko opisano področje razvoja slovenskega kmetijstva do leta 2020. Glede na to, da govorimo o amandmaju, bi želel omeniti, da je po moji presoji v 5. poglavju Krepitev zagotavljanja javnih dobrin kmetijstva na področju varstva okolja in ohranjanja kulturne krajine dovolj jasno opredeljeno, da genskih spremenjenih organizmov v Sloveniji ne bomo gojili, da je preveč zahtevnih postopkov, preden sploh lahko do te vrste gojenja pride. Že sedaj pa zakonodaja na področju zelenega kmetijstva in uporabe fitofarmacevtskih sredstev dovolj zgovorno preprečuje možnost uporabe večjih količin in tudi samih znamk fitofarmacevtskih sredstev. Tako mislim, da so ti ukrepi že sedaj relativno zelo dobro opredeljeni. V naši poslanski skupini, pa tudi sam nimam nekakšnih posebnih pomislekov, da v ta dokument ne bi zapisali tudi predlog amandmaja. Ampak vseeno bi predlagal ministru, ministrstvu, da svoje mnenje pove v tem prostoru. Mi, ki pa smo sodelovali na Odboru za kmetijstvo, pa smo to zadevo tudi že slišali. Sam dokument ni čudežna biblija, kot je sam minister rekel v tej hiši. Dovolj zgovorno in kvalitetno so zadeve zapisane za vse tiste, ki se na nek način strokovno ali pa tudi administrativno ukvarjajo s kmetijstvo. Bolj me skrbi, da ravno tisti, ki obdelujejo slovensko zemljo, in tisti, ki proizvajajo hrano, tega dokumenta mogoče ne bodo razumeli in bi v njem videli mogoče neko hitro rešitev. Struktura slovenskih kmetov je taka, kot je. Tu mislim predvsem na starostno strukturo, ki ni spodbudna, vse preveč je gospodarjev na kmetijah, ki so starejši od 65 let, in vse premalo je tistih, ki se v svoji rani mladosti ukvarjajo s kmetovanjem. To pa predvsem zaradi tega, ker ne vidijo svoje lastne perspektive. Poglejte, tudi sedaj me skrbi, če gledam način razmišljanja stroke, kakšne nivoje kmetovanja bomo imeli v slovenskem prostoru; govori se o profesionalnem, pa o polprofesionalnem kmetovanju, potem se govori o socialnem kmetovanju in eko kmetovanju. Bojim se, da nas bo ta Evropa vsrkala v sebe in da bomo imeli v Sloveniji res, kot je nekoč nekdo rekel, 200 velikih kmetijskih gospodarstev oziroma velikih kmetij. To za krajino ne bi bilo dobro. Ne bi bilo dobro za Slovenijo. Veliki imajo željo po dobrih obdelovalnih površinah, vse manj pa jih zanimajo tiste, ki ni dobra in primerna za kmetovanje. Oskrba, samooskrba, če govorimo o tem, potem nas mora še kako skrbeti. 50 % z žiti, pa potem z nekaj vrstami mesa, 30, pa mogoče nekaj več. To je dejansko zaskrbljujoče. Seveda pa moramo dati tudi odgovor na to vprašanje, kaj pa želimo v tej Sloveniji dejansko, da zagotovimo kot 100 % oskrbo. V tem trenutku to ni problem pa mogoče ne bo problem leta 2019, na to danes nimamo odgovora. Na tem evropskem trgu imamo dejansko vsega dovolj, ampak [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala, gospod Jurša. Besedo ima gospod minister. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Poznate stališče ministrstva, ki je izjemno konzervativno do genetsko spremenjenih organizmov. Tako glasujemo na ravni sveta evropskih ministrov in tudi v organih Evropske komisije, zato ker se zavedamo treh zadev. Prvič, ko govorimo o genetsko spremenjenih organizmih in njihovi pridelavi na prostoru Evropske unije, moramo upoštevati poleg dveh še tretji razlog, zakaj imamo svoje mnenje. Prvi razlog je enostaven: moramo imeti zagotovila, da ne ogrožajo zdravja ljudi. To, da multinacionalka predloži evropski agenciji neko svojo študijo, po našem mnenju ni zagotovilo v tem trenutku. Drugič, moramo imeti zagotovilo, kar se tiče, da novi organizem ni nevaren za okolje. Po našem mnenju tudi tukaj študija, ki jo multinacionalka naroči in predloži Evropski komisiji oziroma njenim organom, ni pravilna pot. In kot tretje, mi moramo upoštevati, da imamo pravico do socio-ekonomskih zadržkov. Primer, kaj je socio-ekonomski zadržek? Če imamo tako internacionistično politiko, kot je kmetijska, kjer evropski in slovenski davkoplačevalci investirajo, zato ker je to strateško pomembno, mnogo svojega denarja v kmetijsko in prehransko proizvodnjo, imamo pravico in dolžnost poslušati tudi mnenje, pa kakršnokoli je, naših državljanov. Vendar moramo kljub vsemu paziti pri izrazih. Namreč, včasih se nekatere stvari lahko tako izvajajo, težje pa je, ko so napisane v nekakšni obliki in zato ob vseh teh načelih in ob usmeritvi, ki jo resolucija ima, in to je sonaravno kmetovanje, da imamo zadržek do tako oblikovanega amandmaja. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospa Pečan. Prosim.
Hvala za besedo. Moram reči, da sem že ves čas, ko smo obravnavali tudi na odboru to resolucijo, bila prepričana, da smo se lotili te problematike ali teh načrtov s prave strani. Zato tudi moram povedati, da me zlasti ohrabruje v tem tudi določilo, da bomo delali na tem, da bomo zmanjševali oziroma preprečevali uporabo kmetijskih zemljišč za pridelavo hrane, ki bi jo uporabljali za proizvodnjo biogoriv. To je ena stvar, ki mi je zelo po godu, bom rekla, in upam, da bomo uspeli tudi preko Evropske unije doseči to, da ne bo več možno dvojno subvencioniranje proizvodnje bioplina ali drugih biogoriv, ker pravzaprav subvencioniramo po eni strani pridelavo hrane, po drugi strani pa potem v drugi fazi pa še biogorivo. Takrat, ko smo o tem vprašanju razpravljali na odboru, je bilo rečeno, da ta trenutek ni mogoče izključiti ene od obeh subvencij, in želim si, da bi tako preko sveta ministrov in pozneje tudi v Komisiji in Evropskem parlamentu, dosegli, da bi se preprečilo dvojno subvencioniranje na tak način. To je eno. Drugo kar je, podpiram amandma Zaresa, ki se je v fazi vlaganja tudi še nekoliko zaostril. Mislim, da ko govorimo o neki viziji, o nekih načrtih za bodočnost, je bolj prav, da povemo, kaj je naš končni cilj, kakor pa, da bi se trudili ali pa v resolucijo pisali nekaj, kar pravzaprav že sedaj počnemo. Mi uvajanje gensko spremenjenih organizmov – že sedaj prek ministrstva oziroma ministra v svetu ministrov Evropske unije in tudi ministra za okolje in prostor, ki deluje svojih poteh, sodelujemo v poolu tistih držav, ki nasprotujemo gojenju gensko spremenjenih organizmov in tudi preprečujemo širjenje uvoza dovoljenih gensko spremenjenih organizmov v Evropsko unijo. Torej govoriti o tem, da če Evropska unija nekaj dovoli, da je to pa zagotovo vse v redu, je nekoliko za lase privlečeno zaradi tega, ker je dejstvo, da tudi Evropska unija, tako kot nihče drug na tem svetu, pravzaprav ni popolnoma imun na vplive lobistov, zlasti tistih, ki jih financirajo velike multinacionalke, ki v tem primeru promovirajo oziroma vsiljujejo Evropski uniji svoje produkte, ki so jih razvili – ne tako, kot smo prej slišali, ko slišimo, kako je primerljiva gensko spremenjena rastlina s hibridom. Mislim, da najosnovnejše znanje je vendarle treba tudi v Državnem zboru imeti in primerjava hibridov z gensko spremenjenimi organizmi kaže na to, da ne razumemo, v čem je pravzaprav problem. Če bi bilo to res, da so eno in drugo ista stvar, potem ne bi imeli tistega najbolj razvpitega primera kmeta v Združenih državah, ki je moral plačati kazen Monsantu zaradi tega, ker se mu je zasajala, ne vem, pšenica ali koruza, ki je bila pač gensko spremenjena. Hibrid se pač zasejati ne more. Tisti, ki kaj o tem vemo, pač moramo vendarle komentirati to, da varovati ali pa zagovarjati gensko spremenjene organizme, ki so sicer zares nekateri specifično odporni na točno določene škodljivce, vendar pa to ne izključuje, da pa so občutljivi na druge škodljivce. Tukaj je ta problem razvoja ali pa prevzemanja božje moči s strani človeka, ko nadomeščamo naravno selekcijo, ko nadomeščamo naravni izbor, ko nadomeščamo ali celo z umetnim izborom – namesto da bi šli v umetni izbor, ustvarjamo nove organizme, pri tem pa pozabljamo, da vsaka taka sprememba sicer prinese eno dobro lastnost. Druge, tretje, četrte, pete slabe lastnosti pa s tem ne preprečimo in v bistvu ustvarjamo zelo ozek nabor specifično odpornih organizmov in s tem prisilimo kmeta, prisilimo poljedelstvo, da v celoti začne uporabljati zaščitna sredstva, ki jih sicer ne bi uporabljali. Tukaj smo pravzaprav prišli v absurd, da smo potem pod popolnim nadzorom velikega brata, ki se mu reče v vsakdanjem jeziku Monsanto, ali pa še cele vrste drugih takih multinacionalk, ki izvajajo nasilje nad kmetijstvom na celem svetu, ne samo v Evropski uniji in v Sloveniji. Zato bi zelo rada videla, da bi uspeli v naporu, da bi prepovedali gojenje gensko spremenjenih organizmov. Vem sicer, da imamo ta trenutek pogoje za uvajanje gensko spremenjenih organizmov v naše poljedelstvo zelo ostre in praktično skoraj onemogočeno gojiti gensko spremenjene organizme, vendar pa je vedno nevarnost, da bomo izpostavljeni temu nasilju še naprej. Zaradi tega podpiram tako resolucijo kot tudi ta amandma. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Besedo ima Silva Črnugelj.
Hvala lepa za besedo. Naj takoj uvodoma povem, da bom to resolucijo z veseljem podprla. Res je, da je to obsežen dokument, podvržen različnim kritičnim pogledom in da je evolutivno nastajal tekom let in pod vplivom različnih raziskovalnih nalog, pogledov in tudi pod vplivom različnih politik. Jasno je, da je kmetijstvo tako večplastna zadeva, ki je odvisna ne nazadnje od različnih dejavnikov; od tega, kaj se dogaja v prostoru, v naravi in transportu. Toliko bolj je pomembno dejansko v resolucijo, ki bo usodno vplivala na razvoj Slovenije, in sicer z različnimi zadevami in ne nazadnje tudi usodno vplivala na vse tiste, ki bodo v naslednjih letih hodili v Evropski parlament in ko bodo zahtevali določene zahteve tudi za našo državo, da bodo imeli pač neko dobro podlago za vse to. Razumem poglede nekaterih poslancev in poslank in željo, da so všečni, ko tako kategorično zahtevajo prepoved gensko spremenjenih organizmov. Zavedam se tega, kako je to izrazito občutljivo področje, zlasti zaradi tega, ker smo že davnega leta 2000, 2001 sprejeli prvi zakon in je ta zakon utrpel številne spremembe in vemo, kako in na kakšen način in pod katerim vplivom so nastajale te spremembe. Ravno zaradi tega, ker smo v zakon vkomponirali številne varovalke in pogoje, ki so tudi zaostrovali. Vzrok, zakaj so bili pogoji s časom tako zaostreni, so predvsem zaradi tega, ker je znamenita Monsanto, o kateri sta kolegici Breda in Cveta govorili, izgubila eno določeno tožbo, ampak trajala je točno 20 let. 20 let je trajala raziskava, kako, na kakšen način in zakaj so v tej veliko korporaciji nekatere stvari zelo vešče prikrivali pred javnostjo, pred lobisti, pred parlamentom, pred senatom, pred kongresom in tako naprej. Težko so prišil do vseh izsledkov in ravno zaradi tega je tudi Evropska skupnost pod vplivom različnih politik dala možnost Avstriji, da ima, recimo, nek stalen moratorij nad tem, drugim državam pa omogočila ostrenje pogojev. Zato mislim, da tako ostro definiran amandma v tem trenutku, ko dejansko nastopamo v novo pogajalsko obdobje, ko se bomo morali boriti za nove zadeve, mogoče ni ravno moder. Je seveda všečen in privlači vse novinarje in izgleda, tako kot da vsi tisti, ki bomo podprli resolucijo, tako kot je, ali pa ne bomo podprli tega amandmaja, da enostavno smo "za". Smo pa mogoče daleč bolj previdni in dolgoročno vidimo pot, kako in na kakšen način se bo morala Slovenija – in ne samo kmetijska politika, ampak mislim, da vsi ostali – za vsa naslednja obdobja v Evropskem parlamentu boriti za določena sredstva. Res je, da so včeraj na posvetu nekateri mogoče celo zahtevali moratorij za nekontrolirano rast bioplinarn, ampak v državi Sloveniji ni bilo nekontrolirane rasti bioplinarn. Bila je kontrolirana, samo kako in na kakšen način, to je pa seveda vprašljivo. Sigurno, da so tisti predlogi, ki govorijo o tem, da bi različne nekakovostne košnje, odpadki in ne vem kaj še, bili sigurno daleč primernejši kot izkoristki najboljše kmetijskega zemljišča. Ampak dobro je vedeti, da se je treba tega lotiti postopoma, s premišljeno varianto in videti, kako in kaj. Seveda je pa hrana tista, ki je osnovni pogoj. Rodimo se s potrebo po hrani, živimo in na nek način tudi umremo – nekdo je rekel, da tudi mogoče zaradi posledic predobre hrane. Seveda, Slovenci smo znani po tem, da imamo tisto hrano, ki imamo, imamo zelo dobro in kakovostno. Dobro bi pa bilo, da v bodoče delamo na tem, da smo bolj prehransko neodvisni, da ima naša hrana certificirano poreklo in vse tisto, kar smo že vrsto let na nek način poskušali urediti in govoriti o naši lastni samopreskrbi. Verjamem in upam, da bo ta resolucija vsem nekako utrla pot za boljše pregovarjanje tam, kjer dejansko pričakujemo več. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Še kdo? Prosim mag. Borut Sajovic.
Hvala lepa, gospod predsednik. Izjave o gensko spremenjeni hrani so zmeraj aktualne in zanimive predvsem zato, ker polarizirajo, delijo in ker preko tega tehničnega opravila gledamo nekaj naprej. Sam osebno s tem amandmajem nimam prav nobenih težav in ga bom tudi podprl, predvsem ker mislim, da obdobje od 2013 do 2020 je zagotovo tisto obdobje, v katerem si v dobro Slovenije pri nas gensko spremenjenih organizmov ne želim, da jih tisti v svetu, ki jim je to nuja ali želijo biti "hitrejši" ali "naprednejši", preizkusijo, potem pa se bomo odločali. Zagotovo danes ne moremo reči, najbrž bodo desetletja v prihodnosti pokazala, da je gensko spremenjena hrana lahko na določenih področjih čisto varen, čisto v redu znanstveni dosežek človeštva, na drugi strani pa se bo zagotovo pokazalo, da so pa kje težave. Recimo, preprost primer, da vam povem, za katerega rabimo veliko časa. Recimo če se gen, ki preprečuje obstoj in razvoj koruzne vešče kot insekta, razširi na slovenska polja, je neznanka, kako bo deloval na čebele kot enega bolj občutljivih organizmov, ki imajo z veščo kot insekt ali kot žuželka marsikaj skupnega. In tudi za to rabimo določen čas, da bomo videli tiste meje in metre, ki jih postavlja teorija, da bomo videli, ali to zdrži tudi v praksi. Sam sem prepričan, da najbrž ne, kajti narave, in prav in lepo je tako, nas vedno znova preseneti, tako s pozitivnimi sporočili kot tudi negativnimi. Za to obdobje do leta 2020 se strinjam in bom tako tudi glasoval, da še ni čas, da v Sloveniji poskusimo z gensko spremenjenimi organizmi. Kaj pa bo prinesla prihodnost, kaj je v tej zgodbi dobrega, kaj je slabega, pa bodo sodili naši otroci in vnuki. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali danes, v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 22. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 22. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZA RAZPIS POSVETOVALNEGA REFERENDUMA O IZGRADNJI BLOKA 6 TERMOELEKTRARNE ŠOŠTANJ. Predlog za razpis posvetovalnega referenduma je Državnemu zboru predložila skupina sedmih poslancev s prvopodpisanim Tadejem Slapnikom. Besedo dajem predstavniku predlagateljev Tadeju Slapniku za dopolnilno obrazložitev predloga. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Okvirna konvencija Združenih narodov o spremembi podnebja, ki je bila sprejeta leta 1992, je prvi mednarodno zavezujoč dokument, ki na mednarodnem nivoju obravnava vprašanja odziva na spreminjanje podnebja. Cilj te konvencije je doseči ustalitev koncentracije toplogrednih plinov v ozračju na takšni ravni, ki bo preprečila nevarno antropogeno poseganje v podnebni sistem. Gre za pomemben dogodek na področju varovanja okolja, saj pomeni začetek organiziranega in usklajenega delovanja za ublažitev oziroma preprečitev neugodnih podnebnih sprememb, ki so že začele ogrožati človeštvo, še bolj pa ga bodo v prihodnjih desetletjih. K tej konvenciji je bil leta 1997 sprejet še Kjotski protokol, ki ga je Slovenija ratificirala v letu 2002. Kjotski protokol predstavlja majhen, a izredno pomemben prvi korak na poti k reševanju problematike podnebnih sprememb, ki so ena največjih groženj človeštva v sedanjem času. Ta v obdobju med letoma 2008 in 2012 predvideva zmanjšanje izpustov toplogrednih plinov za najmanj 5 % v primerjavi z letom 1990. Slovenija, protokol je podpisala oktobra 1998 in ga julija 2002 tudi ratificirala, se je v njem obvezala, da bo v prvem ciljnem obdobju za 8 % zmanjšala emisije toplogrednih plinov glede na izhodiščno leto 1986, ko so bile emisije toplogrednih plinov najvišje. Naj spomnim, da je Državni zbor Republike Slovenije leta 2009 sprejel Deklaracijo o aktivni vlogi Slovenije pri oblikovanju nove svetovne politike do podnebnih sprememb, ki potrjuje zavezanost Slovenije načelom trajnostnega razvoja kot zavezo sedanji generaciji, da uresničimo takšen razvoj naše skupnosti, ki bo izboljšal možnosti prihodnji generaciji, da zadovoljijo svoje potrebe. Vizija Slovenije po deklaraciji Državnega zbora je v energetski varčni in učinkoviti rabi energije ter nizkoogljični in trajnostni proizvodnji energije, ki bo temeljila na obnovljivih virih in pametnih energetskih omrežjih. Načrtovana izgradnja novega, več kot tisoč 200 milijonov evrov vrednega 600 megavatnega bloka 6 Termoelektrarne Šoštanj na premog po našem mnenju ni skladna s srednjeročnimi in dolgoročnimi cilji zmanjševanja izpustov toplogrednih plinov iz Deklaracije o aktivni vlogi Sloveniji pri oblikovanju nove svetovne politike do podnebnih sprememb. Ker je TEŠ 6 vključen v evropsko shemo trgovanja z izpusti CO₂ a vloženega v napovedovanje prihodnjih cen emisijskih kuponov, saj je to ključni element ekonomskega vrednotenja investicij z vidika podnebnih sprememb Najbolj razvit sistem vrednotenja so julija 2009 vzpostavili v Veliki Britaniji, pri čemer ceniki stalnih cen vrednosti tone CO₂ po tem sistemu v letu 2030 preseže vse cene, ki so bile predpostavljene pri načrtovanju izgradnje Bloka 6 Termoelektrarne Šoštanj. Načrtovana investicija v blok 6 je z vidika podnebnih sprememb v časovnem okviru do leta 2020 sicer ugodna, na dolgi rok pa blok 6 predstavlja bistven problem za dosedanje podnebnih cilje Slovenije, saj naj bi porabil kar polovico preostalih kvot slovenskih dogovorjenih izpustov toplogrednih plinov. Blok 6 bo tako bistveno diktiral dolgoročno nizkoogljično in energetsko strategijo Slovenije. V času med 2020 in 2030 se bo postavila dilema, ali je bolje nadaljevati z izkoriščanjem bloka 6 ali ga je bolje nadomestiti z obnovljivimi viri ali viri z nižjim ogljičnim odtisom. Do konca življenjske dobe, to je po predvidevanjih do leta 2054, pa obstaja velika verjetnost, da bo končal kot nasedla investicija. Odločitev za TEŠ 6 je v luči, tako ekonomski kot energetski, neracionalna ter okoljsko škodljiva. Mnogi okoljski strokovnjaki in številne nevladne organizacije s pozivom tudi Vladi Ne zaklenite nam prihodnosti!, pozivajo, da se čim prej odloči za ustavitev gradnje Bloka 6 Termoelektrarne Šoštanj in da se prihrani investicijski denar ter se umeri v modernizacijo obstoječih blokov 4 in 5, učinkovito rabo in prihranek energije, nove obnovljive vire ter razvoj prenosnega aktivnega omrežja. Zaradi vsega navedenega v skladu s 26. členom Zakona o referendumu in ljudski iniciativi predlagamo razpis posvetovalnega referenduma o izgradnji Bloka 6 Termoelektrarne Šoštanj.
Hvala lepa. Predlog za razpis posvetovalnega referenduma je obravnaval Odbor za gospodarstvo kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku Matjažu Hanu za predstavitev mnenja odbora. Prosim.
Spoštovani predsednik, spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Odbor za gospodarstvo je na 33. seji obravnaval predlog za razpis posvetovalnega referenduma o izgradnji Bloka 6 Termoelektrarne Šoštanj. Odboru je bilo posredovano pisno mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki v svojem obširnem mnenju uvodoma pojasnjuje, da se posvetovalni referendum razpiše z namenom, da se ugotovi volja volivcev o vprašanju, o katerem bo odločal Državni zbor. Zato mora biti referendumsko vprašanje tako zastavljeno, da je volivcem razumljivo in da omogoča nedvomno izražanje njihove volje. Ker pa naj bi se s posvetovalnim referendumom ugotovila volja volivcev o vprašanju, o katerem bo Državni zbor šele odločal, mora biti referendumsko vprašanje hkrati postavljeno tudi tako, da bo Državni zbor z izidom referenduma dobil jasno politično usmeritev za sprejem svoje odločitve o vprašanju, ki je predmet odločanja na takem referendumu. Po mnenju službe pa je predlagano referendumsko vprašanje ravno v tem delu zelo nejasno, ker je vsebinsko gledano zelo togo in izrecno, saj se nanaša na možnost vključitve nekega projekta v nacionalni energetski program Republike Slovenije, pri čemer so tehnične značilnosti tega projekta vključene v referendumsko vprašanje tako, da ni mogoče z gotovostjo trditi, ali služijo le njegovi identifikaciji oziroma prepoznavnosti ali pa prav temu, da se zastavi vprašanje o dejanskih tehničnih lastnostih samega projekta. Zato je vprašanje, ali bi bilo še skladno z voljo volivcev, izraženo na referendumu, če bi se v novi nacionalni energetski program posledično vključil projekt, ki bi bil po svojih tehničnih lastnostih drugačen in koliko drugačen bi smel biti, da bi bil še skladen z referendumskim izidom. To pa po oceni Zakonodajno-pravne službe pomeni, da Državni zbor o predlaganem referendumskem vprašanju ne more dobiti jasne politične usmeritve za odločanje o vprašanju, ki naj bi bilo preverjeno na posvetovalnemu referendumu. Zato to tudi ni namen samega posvetovalnega referenduma, s takim referendumskim vprašanjem namen ne bi bil dosežen. Služba zato v svojem mnenju predlaga, da se referendumsko vprašanje ustrezno spremeni. V razpravi o predlogu za razpis posvetovalnega referenduma je večina članov odbora nasprotovala razpisu referenduma. Menili so namreč, da projekt TEŠ 6 predstavlja strokovno in politično vprašanje, na katerega bi morala odgovoriti Vlada, zato je neodgovorna odločitev o tem vprašanju prelagati na državljane in državljanke. Poleg tega je projekt že v izvajanju in so ga prebivalci na neposrednem območju sprejeli, tako da je predlagano referendumsko vprašanje sedaj prepozno zastavljati. Vprašanje bi bilo namreč treba zastaviti v pričetku dogovarjanja o projektu, sicer pa najkasneje leta 2009. Poleg tega je po mnenju članov odbora referendumsko vprašanje tudi zavajajoče, saj vprašuje, ali naj se TEŠ 6 vključi v novi nacionalni energetski program Republike Slovenije za obdobje 2010–2030, ki bi dejansko moral biti že sprejet in dati konkretne odgovore glede energetskih projektov. V razpravi je bilo tudi poudarjeno, da je treba Slovenijo omogočiti zanesljivo energetsko oskrbo, ki pa je ne moremo zagotoviti z obnovljivimi viri energije, zato je bil podan predlog, da se v novem nacionalnem energetskem programu in energetskih projektih opravi širša strokovna razprava, v zvezi s tem pa je odbor sprejel sklep, da naj Vlada, predvsem pa Ministrstvo za gospodarstvo najkasneje v 30 dneh poda poročilo o projektu TEŠ 6 s povzetkom novega nacionalnega energetskega program, kar bo podlaga za širšo razpravo na seji odbora o tem projektu v sodelovanju vseh pristojnih strokovnjakov. V razpravi sta sodelovala tudi predstavnik Slovenskega E-foruma, ki je v zvezi s predlaganim posvetovalnim referendum omenil, da je treba pred odločanjem o tem vprašanju predhodno na čim širši način obravnavati vse scenarije nacionalnega energetskega programa. Tudi scenarij brez TEŠ 6. Predstavnica Gospodarske zbornice Slovenije, ki je predstavila stališče Strateškega sveta za politiko energije in podnebnih sprememb, pa je opozorila, da je v kontekstu bodočih razprav v projektu TEŠ 6 treba razčistiti morebitne nepravilnosti, opozorila pa je tudi, da sedaj ni bilo dovolj strokovne razprave o učinkoviti rabi energije. Odbor je po končani razpravi glasoval o naslednjem predlogu mnenja: Odbor za gospodarstvo meni, da je predlog za razpis posvetovalnega referenduma o izgradnji Bloka 6 Termoelektrarne Šoštanj primeren. Odbor mnenja, da je predlog za razpis posvetovalnega referenduma primeren, ni sprejel. Za predlagano mnenje sta glasovala dva člana odbora, proti pa je glasovalo 10 članov odbora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem še predstavniku Vlade za predstavitev mnenja. Besedo ima dr. Viljem Pšeničny, državni sekretar na Ministrstvu za gospodarstvo. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni vsi, poslanke, poslanci! Rad bi vam samo zaupal, da se Vlada do tega predloga za razpis posvetovalnega referenduma ni opredelila in pričakuje od Ministrstva za gospodarstvo detajlno poročilo o projektu 6, ki bo narejeno v nekem doglednem času. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil mag. Andrej Vizjak. Prosim.
Spoštovani predsednik, spoštovane kolegice, kolegi, državni sekretar! V primeru, da bi imeli Vlado, ki se zna odločiti in odločati, potem verjetno takega vprašanja ne bi imeli pred seboj, razen če ne bi bilo sproženo s strani opozicije ali civilne družbe. Torej, da ena koalicijska stranka znotraj Vlade sproži takšno vprašanje, potem pomeni, da ima sama koalicija do tega zelo pomembnega vprašanja bodoče energetske oskrbe, do ogromnega števila delovnih mest in ne nazadnje tudi do krepko preko dve milijardi vrednega projekta različna stališča, je seveda problem, ob tem, da projekt teče. To mučenje parlamenta na tak način in nas, poslancev, z vprašanjem, ki vprašanje sploh ni, je neodgovorno od predlagateljev te referendumske pobude, saj dajejo na referendum stvar, ki se je že začela. To je podobno, kot če bi danes dali na referendum, ali bomo danes zasedali v parlamentu ali ne. Danes že zasedamo v parlamentu, investicija v blok 6 že teče. In kako o takšni začeti investiciji imeti referendum, je, milo rečeno, zloraba referendumskega instituta s strani tistih, ki dostikrat govorijo, da je treba referendumsko ureditev spremeniti. Torej, to je prvi problem. Prvi problem tega vprašanja je, da je sproženo za projekt, ki se je že začel, in po moji oceni takšna poteza ni na mestu, in je prvi argument za zavrnitev današnjega razpisa referenduma o tem vprašanju. Druga stvar je, da je predlagano referendumsko vprašanje zavajajoče in nejasno. Namreč, Blok 6 Termoelektrarne Šoštanj ima svoje dobre plati, svoje argumente za in ima tudi argumente proti. Oziroma če bi naredili swot analizo, je nevarnosti kar nekaj in prednosti tudi kar nekaj. Zato izpostaviti zgolj eno nevarnost oziroma eno negativno plat in zanemariti vse ostale aspekte tega projekta, je pristransko in ne daje jasnega sporočila in vprašanja volivkam in volivcem. Torej, če pri bloku 6 izpostavimo samo emisije, ne govorimo pa, na primer, o zanesljivosti oskrbe Slovenije z električno energijo in o podobnih vprašanjih, pa ne nazadnje tudi o ohranitvi delovnih mest, povezanih z izkopavanjem in koriščenjem premoga v Šaleški dolini, je zelo zavajajoče in pristransko. Pri tretjem argumentu, ki govori v prid nepodpori temu, gre za zelo strokovno vprašanje, na katerega je treba najti strokovne argumente ali pa protiargumente. Politika se mora jasno do tega opredeliti in prelaganje odgovornosti na volivce je bolj ali manj izhod v sili predlagateljev, ki jim ni uspelo s strokovnimi argumenti dokazati več minusov kot plusov pri tem projektu in ki jim ni uspelo niti lastnih koalicijskih vrst prepričati, da bi se negativno opredelili do tega projekta. Naslednje, kar velja izpostaviti, je to, da če bi že šli v referendum o prihodnji energetski politiki, bi morali volivce vprašati o tem, ali so, recimo, po letu 2020 za brezogljično družbo ali ne; ali naredimo nacionalni energetski načrt po scenariju prehoda v brezogljično družbo v kratkem obdobju ali ne. In potem projekte prirediti tem usmeritvam. Menimo, da je Blok 6 Termoelektrarne Šoštanj projekt, ki teče, da je treba to investicijo optimirati stroškovno. Sam celo mislim, da bi bilo smiselno poiskati za to investicijo tudi zasebne vire financiranja in s tem razbremeniti javna sredstva do določene mere. Vendar se mi zdi, da je za to že nekako pozno. Termoelektrarna Šoštanj in zlasti ekonomika tega projekta bo zelo odvisna od cene električne energije, recimo, leta 2030, pa tudi 2020, pa tudi 2040. Predlagatelje referenduma sprašujem, ali znajo napovedati ceno električne energije za tisto obdobje in posledično tudi ekonomsko upravičenost tega projekta. Kar se tiče emisij CO₂, mislim, da so s tem projektom ob enaki produkciji električne energije nižje, kar je pozitiven korak. Se pa postavlja temeljno vprašanje bodočih usmeritev energetske politike. Glede na to, da ta projekt teče, si predstavljam, da gredo bodoče usmeritve energetske politike tudi z roko v roki s to investicijo, da bomo tudi v prihodnje računali na tri temeljne vire v Republiki Sloveniji za zanesljivo in varno oskrbo. Prvi vir bodo gotovo hidroelektrarne in hidroenergija, ki jo ustvarjamo z določenim deležem drugih obnovljivih virov. Drugi vir bo gotovo fosilni vir oziroma premog iz Velenja, iz premogovnika Velenje in posledično energija iz Termoelektrarne Šoštanj in tretji vir bo jedrska energija. Ne bi rad, da kdo v Sloveniji podleže skušnjavam, da bi en pretres v svetu, ki vpliva na čustva ljudi, postavil kar takoj pod vprašanje neke dolgoročne energetske oskrbe, torej za ali proti tej ali oni opciji. Menim pa, da je treba vsak tak primer šteti kot dodaten kamen argumentov za ali proti posameznim virom energije. Slovenija ima razmeroma dobre izkušnje tako z jedrsko energijo kot s premogovno tehnologijo. Mislim, da bi morali na tem občasno vkomponirati tudi nove tehnološke nadgradnje. To se v primeru bloka 6 dogaja, zato danes, leta 2011, ali iti v gradnjo bloka 6 ali ne, ni več vprašanje. To vprašanje je bilo morebiti še konec leta 2008 ali v začetku leta 2009, danes je pa projekt predaleč zapeljan, da bi brez nekih ogromnih posledic tudi za javne finance lahko prežvečili zamrznitev ali preklic tega projekta. V poslanski skupini torej referendumske pobude ne bomo podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil Franco Juri. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kolegi in kolegice! Najprej o legitimnosti referendumov. V Poslanski skupini Zares smo intenzivno razpravljali o tej pobudi in kot veste, ni skrivnost, da se nismo poenotili, ker obstajajo različna razmišljanja o tem, ali je trenutek zrel za referendum, ali smo ga predlagali prepozno oziroma smo ga predlagali prezgodaj. Obstajajo tudi večplastna vprašanja znotraj tega okvira in se dobro zavedamo, da eno je vprašanje gospodarske vzdržnosti projekta TEŠ 6, drugo pa je vprašanje okoljske vzdržnosti tega projekta. In pobuda, ki je bila dana s strani nekaterih poslancev Poslanske skupine Zares, je s tega vidika legitimna, ker izpostavlja predvsem to drugo plat: ali naša družba, ki se je zavezala, da bo se približala čim hitreje konceptu brezogljične družbe, misli s to zavezo resno, ali gremo naprej po poti, ki je po mnenju mnogih v bistvu bližnjica do energetske samozadostnosti, po drugi strani pa pomeni neupoštevanje tistih postulatov, ki jih vsaj deklarativno na glas podpiramo. Zato je ta razprava utemeljena. In če je predlog za referendum povod za to, za nov premislek o smotrnosti projekta TEŠ 6, je s tega vidika dobrodošel. Tega smo se zavedali tudi v Poslanski skupini Zares kljub različnim mnenjem o samem projektu pa v smislu referenduma. Mimogrede, ni res, da je kadarkoli prezgodaj ali prepozno za referendume. V sosednji Italiji so šli na referendum o jedrski energiji, potem ko je bila jedrska centrala Caorso zgrajena in je začela delovati. Kljub temu so šli na referendum in so jo ustavili. Nekaj podobnega se je zgodilo v Avstriji. V Avstriji so bili tik pred tem, že so veliko vlagali v jedrsko energijo in preden bi uresničili jedrski program, ustavili ta isti in se usmerili pretežno k obnovljivim virom. Seveda so sprejeli tudi breme določene energetske odvisnosti, vsaj za določen čas. Ampak vsaka država ima svoje timinge, svoje pristope. Slovenija se je odločila tudi v mandatu predhodnega govornika, da se bo usmerila, in kot je bilo sedaj še enkrat povedano, k tem trem ciljem. Mimogrede, sam ne menim, da potres na Japonskem v Fukušimi vpliva samo na čustva. Če bi bilo tako, bi bilo vse v redu. Ampak dejstvo je, da so izpusti radioaktivnih snovi za sto tisočkrat višji od dovoljenih. In to niso samo čustva, to so dejstva, in to so nevarna dejstva. Zato je legitimno o tem razmišljati in je legitimno tudi razmišljati o referendumih. Če so kdaj referendumi legitimni, so takrat, ko zadevajo vprašanje, ki močno vpliva na našo kvaliteto življenja. Iz tega so izhajali tudi pobudniki te pobude, in to ne samo poslanci, temveč civilno-družbena okoljska organizacija Alpe Adria Green, ki je dala to pobudo. Tudi mi smo večkrat na glas razmišljali o referendumu kot o skrajni možnosti odločanja, če ne bo jasno, kako se bomo opredelili do tega velikega projekta in do tega izredno dragega projekta, ki se imenuje TEŠ 6. To vprašanje je večplastno, je kompleksno. Tega se zavedamo vsi, še zlasti v Poslanski skupini Zares, zato nismo na avtomatičen in na nekritičen način uveljavili tistega, kar smo večkrat zapisali v naših programskih dokumentih. In naši programski dokumenti so zeleno naravnani, so okoljsko naravnani, so nizkoogljično naravnani in seveda tudi naša stranka, naše volilno telo in naše članstvo pričakuje od stranke, ki ima ministra na gospodarskem resorju, da bo deloval v interesu vseh državljanov. Ampak prav zato, ker imamo ministrstvo, so nastali v poslanski skupini pomisleki o smiselnosti referenduma sedaj. Imamo ministrstvo, ki pripravlja in skrbno pazi, da se dokumentacija pripravi na transparenten način. Upamo in pričakujemo, da bo v kratkem tudi vse, kar zanima nas in državljane, objavljeno, se bo obelodanilo, tako da bo jasno, ali je bil ta projekt, kjer je sinergično delovalo veliko interesov, bolj ali manj legitimnih, bolj ali manj utemeljenih, ki so energetsko naravnani, so socialno naravnani. Slišali smo, da gre pravzaprav tudi za reševanje panoge, ki je pomembna za določeno slovensko regijo, Ampak šele po izdaji in po objavi vseh analiz, ki so bile pripravljene in se pripravljajo, bo jasno, koliko so imeli prav tisti, ki temu projektu nasprotujejo, oziroma tisti, ki ta projekt zagovarjajo. Ta racionalni pristop do vprašanja je prevladal tudi v Poslanski skupini Zares, kjer pa vendarle menimo, da je bila tudi pobuda za referendum legitimna, je bila podpisana v imenu posamičnih poslancev, mi pa bomo se do te pobude danes opredelili po lastni vesti in tudi na podlagi današnje razprave. Vsekakor pa si želimo, da bi bila to predvsem priložnost za premislek o naši sedanjosti in prihodnosti, kar zadeva energetski razvoj. Jedrska energije je problem. To ni samo problem čustev, ampak to je tudi problem skladiščenja, to je problem vseh nevarnosti, ki izhajajo iz tovrstne tehnologije, in problem je tudi gradnja velikega velikana, ki ne bo prispeval k zmanjšanju emisij ogljikovega dioksida. Vsa ta vprašanja so legitimna in upam, da bo to priložnost predvsem za poudarek pomena obnovljivih virov in alternativnih tehnologij, ki edine lahko zmanjšujejo odvisnost Slovenije od teh problematičnih energentov, zlasti od fosilnih, pa tudi od jedrske energije. Ampak se zavedamo: pristop je zapleten, kompleksen, ne moremo se o teh zapletenih vprašanjih pogovarjati na način črno-belo. Želimo prisluhniti stroki, želimo pa si tudi, da bi prisluhnili potrebam in željam pa pričakovanjem državljank in državljanov Slovenije.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil Franc Bogovič. Prosim.
Lep pozdrav, spoštovani predsednik, spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani državni sekretar! Pred nami je predlog razpisa posvetovalnega referenduma o izgradnji Bloka 6 Termoelektrarne Šoštanj, ki ga je pripravila skupina šestih, sedmih poslancev, mislim, da so nekateri odstopili od tega podpisa. Lahko rečem, da govorimo o zelo resni temi, kajti referendumi so zelo pomembno orodje za izvajanje demokracije v neki državi in v Slovenski ljudski stranki smo načeloma do referendumov zadržani. Vztrajamo in trdimo, da je prav, da ta instrument ohranimo, da mu damo čim večjo možnost, pri uporabi tega instrumenta pa moramo biti skrajno previdni in resnično naj bi bile to neke nacionalne teme, kot je bil eden od referendumov, ki smo ga nazadnje podprli, o meji, medtem ko je danes govora o posvetovalnem referendumu o TEŠ. Bistvo posvetovalnega referenduma je to, da Državni zbor ni vezan na izid posvetovalnega referenduma. Se pravi, predlog je za referendum, s katerim bi ljudi nekaj povprašali. Zanimivo je, da so prvi podpisani in tudi tisti, ki so zbirali podpise, iz stranke Zares. Pred seboj imam neka stališča; januarja je Zares obelodanil naslednje stališče. Zares je predloge za odpravo blokad in omogočanje prihodnjega razvoja strnila v nekaj točk. Po njihovem "je treba s spremembo ustave referendum urediti tako, da ga je mogoče razpisati le na podlagi ljudske iniciative in ob vprašanjih plebiscitarne narave". Ne vem, ljudske iniciative ni bilo, plebiscitarna narava, mislim, da ni potrebna, ker je to predvsem izvršilna zadeva, ki bi jo morala slovenska vlada že zdavnaj razrešiti. Gospod Golobič s prstom kaže na institucije referenduma. Ta je postal orodje za politično preigravanje, če vsaka pomembna zakonodajna sprememba konča na referendumu, vsaka sprememba konča na referendumu, – kdo sploh še potrebuje parlament? Podobno je tudi "referendumi so prevečkrat izrabljeni za politikantsko in poceni nabiranje političnih točk." Namenoma to navajam, kajti citiral bom v nadaljevanju tudi sebe iz leta 2009. Januarja 2009 sem v Državnem zboru postavil poslansko vprašanje predsedniku Vlade, in to je bilo prvo poslansko vprašanje iz opozicije, ki je dobilo zadosti glasov, da smo o temu vprašanju opravili tudi razpravo. Vprašanje je bilo o temu vprašanju, vprašanju TEŠ. Poudarjam, januarja 2009, dva, tri mesece potem ko je nastopila gospodarska kriza, ko se je v okviru Evropske skupnosti sprejel energetsko-okoljski paket, ko smo ugotovili, da so cene elektrike padle z devetdeset evrov na petdeset evrov, ko je Slovenija postala samooskrbna z električno energijo, sem takrat postavil vprašanje. Zato vas, spoštovani predsednik Vlade, sprašujem, ali se strinjate z naslednjimi trditvami. Prvič, da je sedaj primeren čas, da je treba pred posameznimi odločitvami na področju energetike najprej v okviru energetskega sveta oblikovati strateški premislek o nadaljnjem razvoju energetike ter ga zapisati v obliki strateškega dokumenta, kot je na primer novelacija energetskega programa. Drugič, da imamo v temu dokumentu odprto razpravo v Državnemu zboru, kjer o njem spregovorimo in sprejmemo določene rešitve. In tretjič, da se na podlagi takšnega strateškega dokumenta sprejemajo odločitve o nadaljnjih korakih slovenske energetike, kar pomeni, da bi se potrjevalo poroštvo za posamezne investicije in morebitne reorganizacije slovenskega energetskega sistema in izvajale zgolj po obravnavi in sprejetju nacionalnega energetskega programa v državnemu zboru. Izkušnje zadnjih let nam namreč nalagajo odgovornost, da ne ponavljamo nekaterih napak iz preteklosti. To je bilo vprašanje, po vseh teh odgovorih sem na koncu dobil tudi odgovor na drugo vprašanje iz tega sklopa dveh vprašanj, ki jih postaviš predsedniku, in citiram predsednika Vlade, "z ministrom Lahovnikom sva se že večkrat pogovarjala o tem vprašanju in seveda sva po štirih mesecih dela Vlade zadovoljna z dinamiko reševanja teh vprašanj. Ne želiva pospešiti priprave vseh potrebnih dokumentov, ki bodo predmet strokovne in politične presoje. Oba razumeva, da je sedanja kriza prava priložnost za usmeritev naše pozornosti na energetsko področje. Tu že potekajo nekatere aktivnosti. Na vaša vprašanja odgovarjam: pospešili bomo pripravo vseh dokumentov, zato da se bo o njem lahko izrekla stroka in na koncu tudi politika. Prave diskusije bomo imeli že v kratkem v okviru nacionalnega oziroma strateškega sveta za energetiko. Ministrstvo za gospodarstvo bo pripravilo prve premise teh odločitev, posvetovali se bomo v okviru tega sveta, v okviru te vlade, zagotovo v okviru strokovne javnosti in ne nazadnje v Državnem zboru. Torej, preden bomo sprejeli odločitve, bodo predmet posveta in izmenjav mnenj v tem visokem zboru.". To je bilo januarja 2009. Predstavnik Vlade se je danes nekaj minut pred menoj opredelil, da je to vprašanje, ki ga je postavila skupina poslancev in da se Vlada do tega še ni opredelila in pričakuje od poslancev, da se opredelijo do tega vprašanja. Spoštovane kolegice, kolegi, spoštovani predstavniki koalicije, ne glede na to, kdo prihaja od kod, na takšen način se enostavno energetske politike in tudi države ne vodi. In vprašanje TEŠ 6 je resno, odgovorno vprašanje, ki ima dolgoročne posledice. Z vsem se strinjam, kar je gospod Franco dejal, vendar se je žal od tega časa, v teh dveh letih zgodilo to, da smo imeli od takrat rezervacije, ki je bila za 25 milijonov evrov v okviru podpisane resnosti za pogodbe za ta projekt, da imamo danes že, po mojih podatkih, več kot 200 milijonov evrov vloženega denarja, da imamo za 800 milijonov dodatno podpisanih pogodb in da se po dveh letih v Državnemu zboru prerekamo in ugotavljamo, ali bi šli o tem vprašanju povprašati Slovenke in Slovence. Mislim, da je takšna pobuda, ki je prišla, najprej podcenjujoča do članov parlamenta, predvsem pa do Slovenk in Slovencev, ki se jim tako čudimo, če jih pride, ne vem 10, 12 % na nek referendum, ko pa poskušamo na ta prostor postaviti tudi takšna vprašanja, ki so izključno vprašanja, ki so naložena tistim, ki so ogovorni za vodenje energetske politike in tudi sicer vodenja države. Danes smo na področju kmetijstva povedali, da energetika poseže v marsikateri prostor, tudi takšna investicija poseže zelo odločno v okoljske teme, v energetske teme, v konkurenčnost slovenskega gospodarstva v bodočnosti in, oprostite, po dveh letih in nekaj, odkar je bilo postavljeno moje vprašanje, do takrat so bili že štirje meseci, ko je Vlada opravila svoje delo, je dokaj nenavadno. Mislim, da je zavajajoče, podcenjujoče do ljudi, da s takšnim vprašanjem pridemo pred Državni zbor, kaj šele pred volivke in volivce. Vlada ima Ministrstvo za gospodarstvo, na čelu tega ministrstva je bil kar dobro polovico tega časa doslej minister Lahovnik. Sam delim to mnenje, da je očitno minister Lahovnik opravil svoje delo, se za toliko časa postavil kot minister na čelo tega projekta, da je projekt šel po poti izvršenih dejanj do te faze, kjer smo danes. Ko pa je v nekem trenutku tudi ocenil, da je bolje, da se mogoče iz te politike umakne, je bil zelo priročen izgovor Ultra, v resnici pa mislim, da se bo delo ministra Lahovnika zelo zapisalo po tem, da je nekritično dopustil, da se je v razmerah, ki so se bistveno spremenile, ta projekt zapeljal v takšno fazo, da ga enostavno ni več moč zaustaviti oziroma ima zaustavitev takšne posledice, kot so bile tukaj rečene, da se enostavno odrečemo, ne vem, vložkov do sedaj, pa konec koncev tudi vložkov več kot 200 milijonov in tudi določene kazni iz podpisane pogodbe. V tem času in v tem mandatu se tudi na nekem drugem vprašanju sedaj zopet pojavi ideja o prekinitvi nekih pogodb. Bojim se, da bomo Slovenke in Slovenci zopet plačali take neposrečene oziroma nepremišljene prekinitve pogodbe. V tem delu, kot sem že dejal, ocenjujem, da je slovenska vlada v celoti, s predsednikom Vlade na čelu, pogrnila na preizkusu in ta glavni preizkusni kamen je bil investicija TEŠ 6, kajti za investicijo, ki je četrtino avtocestnega križa, ki je tolikokrat opevan, mislim, da bi morala Vlada najti toliko moči, da bi strnila svoje vrste in zelo pospešeno odgovorila na vprašanja in dala jasen odgovor. Povsem razumem tudi tiste, ki so nosilci tega projekta, da s sklepi, ki jih imajo s strani organov svojih družb, s strani krovnih družb opravljajo svoje delo tudi v dobri veri za Šaleško dolino, za socialno sliko v tem prostoru, ali pa je to tudi v veri in duhu nacionalne opredelitve na področju energetike, se je pa dolžna opredeliti Vlada Republike Slovenije. Spoštovani kolegi iz Zaresa, upam, da ne bo naslednje referendumsko vprašanje, da direktorat za energetiko, na čelu z gospodom Kopačem, v šestih mesecih prinese pred nas nacionalni energetski program, da se bomo o programu energetike pogovarjali tako, kakor je treba. V Slovenski ljudski stranki bomo nasprotovali temu razpisu referenduma, ker ocenjujemo, da je to vprašanje, kot sem že dejal, predvsem odgovornih, prva je vlada, v nadaljevanju tudi parlament, in sprejmimo to odgovorno in opravimo svoje delo. Kot sem že dejal pri tem vprašanju, ravno pri tem vprašanju, za katerega ocenjujem, da je eden največjih vprašanj te vlade: če nismo sposobni na takšna vprašanja odgovoriti, se vprašajmo, ali smo sposobni tudi voditi državo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Matjaž Zanoškar. Prosim.
Hvala, spoštovani predsedujoči. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Dovolite, da predstavim stališče Poslanske skupine DeSUS glede posvetovalnega referenduma o graditvi šestega bloka Termoelektrarne Šoštanj. Z vsem spoštovanjem do instituta referenduma kot najvišje oblike izražanja oziroma odločanja o neki stvari, vendar v Poslanski skupini DeSUS menimo, da ta tematika ni ravno tista, ki bi morala biti ocenjena oziroma pretehtana na referendumu. Torej smatramo, da ni treba in da je neumestno to problematiko dajati na referendum in preko referenduma priti do nekega mnenja državljank in državljanov. Kar nekaj razlogov je za to, da se v poslanski skupini odločamo na tak način; eden od prvih razlogov je ta, da menimo, da je to zgolj in izključno samo strokovno vprašanje, do katerega se mora najprej opredeliti stroka in ponuditi državljank in državljanom odgovor na to, kako bo Slovenija sposobna dolgoročno zagotavljati to energetsko varnost in suverenost in neodvisnost. To prepuščamo stroki. V poslanski skupini smo mnenja, da je to njihovo vprašanje in da naj stroka skupno, vključno z vlado, ki tudi danes nima pravega mnenja o tem predlogu, da odgovor na to vprašanje. Mi se zavedamo, da so referendumi o preverjanju vprašanja Termoelektrarne Trbovlje že bili na dnevnem redu in že bili referendumsko vprašanje. Videli smo, da je udeležba na takih referendumih zelo nizka, pa ni bila nizka zato, ker državljank in državljanov ne bi zanimalo, temveč so bili državljanke in državljani mnenja, da naj se stroka odloči, tako kot je potrebno, da bo ta energetska varnost zagotovljena za našo državo. Pri šestem bloku Termoelektrarne Šoštanj gre za pozitivne in negativne stvari. Na eni strani je pozitivno to, da z gradnjo 6. bloka zagotavljamo neko ekonomsko varnost, ne nazadnje socialno varnost. Gre tudi za to, da naravni resurs, ki jih ima Slovenija zelo malo – energetskih, je tudi premog na tem območju. Torej bi bilo škoda, da bi ostal premog neizkoriščen na tem območju, saj vemo, da je energija tista, ki bo človeštvu prizadejala veliko težav v naslednjih desetletjih, tako kot hrana. Torej gre izkoristiti ta energent, seveda ne za vsako ceno. Naj bo ta energent izkoriščen na tak način, da ne bo načenjal negativne plati, ki se začenja z obremenjevanjem okolja. Mislim, da so tehnologije take, da bi lahko čim manj obremenjevale okolje na tem območju in bi tudi Blok 6 Termoelektrarne Šoštanj naj bil zgrajen na tak način, da bi bil vzdržen v tem okolju. Če gledamo strategijo – vsaj mislim, da je strategija narejena, mislim, da Vlada ima strategijo o dolgoročni oskrbi z energenti in energijo za našo državo. Ta strategija se je verjetno čez noč spremenila, čez noč se je obrnila. Do zadnjega dne smo stavili na nuklearno energijo, pa poglejte, samo en dogodek na Japonskem – in je strategija popolnoma drugačna! Torej, nuklearna energija verjetno ni več zveličavno zapisana v naši strategiji. Najbrž bomo morali preiti na obnovljive vire še bolj kot do sedaj. Se pravi, na bio odpadke, na fotovoltaiko in tako naprej. Veliko drugih stvari je, o katerih bi se morali danes pogovarjati. Verjetno pa nikakor ni odveč, da se pogovarjamo o 6. bloku Termoelektrarne Šoštanj, da strnemo svoje misli in videnja za prihodnost glede oskrbe naše države z energijo. Vendar, kot sem rekel, to ni vprašanje, ki bi ga preverjali na referendumu, pač pa naj ga preveri stroka. Naj ga modificira vlada v strategiji za oskrbo države z energetiko, potem pa bo stvar nekoliko lažja. V tem primeru bi se pri tej temi lahko pogovarjali tudi o tematiki, kako privarčevati, kako izkoriščati na najbolj varčen način energijo, ki ima vsekakor za posledico ogljično družbo oziroma ogljične posledice na naše okolje. Kot sem rekel, v Poslanski skupini DeSUS ne bomo podprli predloga za posvetovalni referendum o izgradnji Blok 6 Termoelektrarne Šoštanj. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni! Referendum o TEŠ 6 bomo v Poslanski skupini SNS podprli. Naj se ljudje odločijo tako, kot so se odločili o Termoelektrarni Trbovlje. Takrat je bil referendum ustrezna oblika, danes kar na lepem ta referendum ni več ustrezna oblika zaradi tega, ker določene struje v Vladi, v državi hočejo izpeljati ta projekt, kajti ta projekt bo nekaterim navrgel fantastične dobičke. Že v samem začetku je cena tega projekta zrasla od začetnih 600 milijonov evrov na milijardo 200 milijonov evrov in v kratkem bo na milijardi 600 milijonov evrov. Od tega bo zagotovo vsaj 20, če ne 30 % tega denarja izginilo neznano kam, in glede na to, da se v Sloveniji nikoli ne odkrije, kam izginjajo milijoni in stotine milijonov, ampak se vedno išče, kam izgine kaj manjšega, ne bo nihče niti odgovarjal niti ne bodo sprožili preiskave, pač pa se bodo nekateri lepo imeli in si odpirali račune v tujini. Mislim, da je treba razmisliti na splošno o tem projektu. Res je, da potrebujemo električno energijo, vendar zakaj ne bi od Hrvatov odkupili deleža v nuklearki. Tisto, kar je Kopač zamočil – pa se ne bom spuščal v razloge, ki so lahko takšni ali drugačni –, se da popraviti. Treba jih je stisniti tudi na področju, da ne vlagajo ničesar v razgradnjo nuklearke, da nočejo graditi in nočejo prevzemati svojega deleža radioaktivnih odpadkov in tako naprej. Tukaj jih lahko stisnemo. Če bi imeli dobre pravnike – če naši, državni, vladni pravniki niso dobri, naj se oglasijo v Slovenski nacionalni stranki in bomo mi strokovnjake priskrbeli, če že ne naših pa tuje, ampak pametne, ki bodo delali za državo in v korist države, ne pa v korist nekaterih in za polnjenje žepov nekaterim. Ravno tako se je Slovenska nacionalna stranka že več kot en mandat nazaj hotela v zakon spraviti obvezne fotovoltaične kolektorje na strehah javnih stavb, recimo šol, telovadnic in podobnega. Takrat, še v prejšnjem mandatu, to ni bilo sprejeto, ker češ, to ni pametno in to predlagajo iz Slovenske nacionalne stranke. Danes je to jasno in vsi to podpirajo. Zanimivo je, da nekateri, če bi brali kakšno literaturo v tujini, bi videli, da se znanje zunaj najde že zdavnaj prej, kot pride v Slovenijo. V Slovenijo vedno pride z zamudo, na žalost, pa smo tisti, ki povemo te zadeve, po navadi okrcani z leve ali z desne, ne glede na to, katera politična opcija je na oblasti, vedno je treba to negirati. Mislim, da je smiselno, da se ljudje odločijo o tem vprašanju, da bodo oni tudi vedeli, kaj sploh hočejo, kajti v tem času do referenduma bo lahko stroka povedala eno in drugo stran. Zdaj v glavnem poslušamo samo tiste, ki so za gradnjo TEŠ 6 in vendar je večina tuje stroke proti gradnji TEŠ 6. Res pa je, da gre tukaj za ogromne denarje, ki jih bodo nekateri ali dobili v žep ali pa ne dobili v žep. Mi bomo podprli predlog za referendum. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil Ljubo Germič. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod državni sekretar, kolegice in kolegi! V Poslanskem klubu LDS se zavedamo pomena, ki ga imajo investicije v Blok 6 Termoelektrarne Šoštanj. Projekt TEŠ 6 je eden ključnih projektov, ki se v Sloveniji odvijajo. Predstavlja strokovno in politično vprašanje, na katerega bi morali jasno in argumentirano odgovoriti Vlada. Glede na to, da se je projekt začel že v mandatu prejšnje vlade, bi morali biti vsi podatki o tej investiciji znani že takrat. Žal pa jasne utemeljitve projekta nimamo še niti danes, in to ob dejstvu, da je projekt že v določeni fazi izvajanja in po obvestilih iz medijev se za projekt namenjajo znatna finančna sredstva. Ob vrsti odprtih vprašanj pa vemo to, da v Državnem zboru še vedno nimamo nacionalnega energetskega programa, ki bi pomenil podlago utemeljitve upravičenosti projekta, in tako ne poznamo analiz, ki bi nam prikazale okoljske, socialne, energetske, gospodarske in splošno družbene posledice izvedbe oziroma neizvedbe tega projekta. Ob tem pa bi v Poslanskem klubu LDS radi opozorili tudi na pomembno vprašanje, na podlagi česa se je že pred leti odločilo za investicijo v TEŠ 6. V Državnem zboru namreč nimamo nikakršnih analiz, študij in raziskav, s katerimi bi nas seznanili in ki bi predstavljale pluse in minuse tega projekta. Dejstvo je, da je bil projekt začet brez ustreznih postopkov, torej na nenavaden način, brez predstavitve vseh učinkov projekta širši javnosti, kar je vsekakor sporno in v veliki meri tudi vzrok današnjih zapletov. Vendar pa to ne more biti opravičilo za neodločnost sedanje vlade, da ni izvedla ukrepov, ki bi razjasnili situacijo. Vendar se sedaj hkrati postavlja vprašanje utemeljenosti predloga referendumskega vprašanja. Če že, bi vprašanje bilo potrebno zastaviti ob pričetku dogovarjanja o projektu. Po našem mnenju pravzaprav niti ni problem referenduma zgolj v tem, da je zanj prepozno oziroma pozno. Večji problem vidimo v tem, da je prelaganje te odločitve na prebivalstvo Republike Slovenije najmanj neodgovorno, saj ne obstajajo kvalitetne podlage za odločanje. Zavedamo se dejstva, da moramo v Sloveniji nujno zagotoviti zanesljivo energetsko oskrbo. To je vsekakor tema, o kateri bi bilo nujno opraviti široko javno razpravo, v kateri bi tako stroka kot javnost imeli možnost preučiti posamezne elemente zagotavljanja te oskrbe. Odbor Državnega zbora za gospodarstvo je o tem že razpravljal in sprejel sklep, da naj ministrstvo predstavi vse učinke posamezne energetske investicije, ekonomske, finančne, razvojne, socialne, pri čemer bi morali sodelovati tudi ostali resorji. Prav tako bi morala o tem razpravljati zainteresirana delovna telesa Državnega zbora, ne samo Odbor za gospodarstvo. Zato je bil podan predlog, da se o novem nacionalnem energetskem programu, energetskih projektih opravi širša strokovna javna razprava. Na podlagi sprejetega nacionalnega energetskega programa bi bilo nato smiselno izvajati različne investicije v energetsko infrastrukturo v skladu s tem programom, ki ga mora podeliti Državni zbor. Če se o kateri izmed investicij pojavi dvom ali se poraja občutek, da zanjo ni širokega strokovnega in splošno družbenega konsenza, se lahko razmisli tudi o izvedbi referenduma. Ko imamo enkrat javno dostopne podatke o pozitivnih in negativnih učinkih neke investicije, je v določenih okoliščinah smiselno za mnenje vprašati ljudi, tudi na referendumu, ki pa naj bo vsaj zavezujoč in ne posvetovalen, kot tokrat predlagajo podpisniki referendumske pobude. Ker pa lahko na posvetovalnem referendumu o TEŠ 6 volivke in volivci svojo odločitev utemeljujejo zgolj na podlagi nekih nepreverljivih trditev zagovornikov investicije v TEŠ 6 in na podlagi prav tako nepreverljivih očitkov nasprotnikov investicije v TEŠ 6, v Poslanskem klubu LDS menimo, da ta referendum ni smiseln. Toda kljub temu da očitki letijo tako z ene kot z druge strani zainteresiranih v tej zgodbi, se ne zgodi nič. Vlada molči, v javnosti pa se postavlja vrsta odprtih vprašanj, povezanih s TEŠ 6. Vlada ne poda jasnega stališča, ne seznani poslank in poslancev z nobenim dokumentom, na podlagi katerega bi bilo moč sprejeti informirano odločitev o nadaljnji usodi projekta TEŠ 6, in posledično se razprava o enem največjih energetskih projektov v zgodovini naše države spreminja v medsebojno politično obračunavanje, javnost pa dobiva vtis, da energetsko politiko v Sloveniji ne vodi Vlada oziroma resorno ministrstvo, ampak posamezne interesne skupine, ki se med seboj razlikujejo na barvni podlagi. Ribarjenje v kalnem torej, saj ne poznamo relevantnih dejstev, na podlagi katerih bi sprejemali odločitve. Namesto vsebinske razprave o učinkih tega projekta na slovensko energetsko oskrbo, na slovensko gospodarstvo, na okolje v Savinjsko-Šaleški dolini in širše, na zdravje in socialni položaj prebivalcev tega območja in tudi Slovenije, namesto vsega tega, kar bi razprava morala vsebovati, imamo pravzaprav očitke o takšnih in drugačnih lobijih, medsebojno blatenje in obtoževanje ter zahteve po kadrovskih zamenjavah, tako z ene kot z druge strani. V tej situaciji se najdejo pobudniki referenduma, ki bi radi, da ljudje na nezavezujočem referendumu odločijo o investiciji, katere učinkov, tako pozitivnih kot negativnih, ne poznajo; o investiciji, ki bi moral biti umeščena v nacionalni energetski program, ki ga še ni; o investiciji, v zvezi s katero je bilo izrečenih že toliko očitkov z najrazličnejših strani, da ne veš, komu naj verjameš; o investiciji, za katero se Vladi ne zdi vredno, da bi jo utemeljila ali zavrnila na podlagi nekih resnih študij in analiz, ki bi bile javno dostopne. Referendumsko pobudo v Poslanskem klubu LDS razumemo kot poskus prelaganja odgovornosti na hrbte državljank in državljanov, kot bežanje pred lastno odgovornostjo in kot izmikanje svoji odgovornosti. Dolžnost Vlade in resornega ministrstva je, da pove, ali je ta projekt dober ali slab, da sprejme odločitev za izvedbo ali ustavitev tega projekta. Dolžnost Vlade torej je, da se odloči, da svojo odločitev argumentira in argumente za svojo odločitev jasno predstavi Zaradi navedenega v Poslanskem klubu LDS pobude za razpis referenduma ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev bo predstavil Vili Rezman. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Naj za uvod povem, da sta dva izmed poslancev poslanske skupine sicer najprej prispevala podpis pod predlog za razpis posvetovalnega referenduma, da smo pa kasneje po razmisleku enotnega stališča, da predloga za razpis posvetovalnega referenduma o gradnji Bloka 6 Termoelektrarne Šoštanj ne podpremo. Zanimivo je morebiti, da celo pobudniki tega danes ne podpirajo več, pri čemer sem opazil v razpravi, da se pobudniki in predlagatelji zamenjujejo, kar ni najbolj točno. Smo pa, če nismo za referendum, za to, da se pravzaprav šele pričnejo temeljite razprave, ki so doslej izostale, in ne menimo, da so odločitve, ki so bile doslej sprejete, takšne, da se jim ne bi moglo zastavljati vprašanj in morebiti celo česa spremeniti. Najostreje nasprotujemo temu, da smo postavljeni v situacijo, ko se bo odločalo ex post, ko se torej zgodijo dejstva in potem lahko tisti, ki jim ta dejstva niso najbolj všeč, ali ki menijo, da niso ustrezna, ali imajo kakšne pomisleke, sicer kaj rečejo, vendar rečejo to v prazno, v veter. Veter bo odnesel besede in kritiko, kakor se zdi. Vrnimo se k pobudnikom. To je ena izmed zanimivosti tega predloga referenduma, da pobudniki niso identični s predlagatelji. Pobudniki so bili Alpe Adria Green, ki so nekako iznenada vzniknili, dali pobudo, našli tiste, ki so jo posvojili, in utonili v molku. V molku takrat, ko so se vršili upravni postopki, ko je bilo še moč kaj storiti; takrat je pri teh pobudnikih prevladal molk. In ko se je pojavil pravi trenutek, so ponovno vzniknili v udobnem zavetju projektnega sveta. Tam se bodo sedaj menda skupaj z drugimi preverjali, ali se odločitev, ki je zanje že sprejeta, projektni svet namreč ne razmišlja več o tem, ali da ali ne, ampak samo o tem, kako in kako morebiti potešiti ali pa umiriti tiste, ki bi še imeli kakšna neprijetna vprašanja; in nekako so se ljudje z obeh polov v tem projektnem svetu kar zlili in ponovno umolknili. Če nekatere dogodke, ki so spremljali ta projekt, premislimo nekoliko širše, potem morebiti celo ni neupravičena kritika predlagateljem, da so ravnali čisto nespametno ali prenagljeno in ne vem, kako še vse, zato ker so mnoge okoliščine takšne, da tudi tistim najbolj resnim razpravljavcev dajejo misliti. Nekaj pomislekov bom skušal kasneje v obliki vprašanj tudi našteti. Poglejmo sedaj, kaj je bila pravzaprav ambicija predlagateljev. Prva ambicija je bila, da se ustavi projekt, kar bo verjetno zelo težko ali pa verjetno celo nemogoče. Tako piše v obrazložitvi. Druga ambicija je, da se vnaprej zoži nacionalni energetski program, tako da se z eventualno odločitvijo proti TEŠ 6 to preprosto izloči in se o tem niti ne bi več razpravljalo. Tretja ambicija, za katero mislim, da je čisto legitimna, je ambicija, da se vendarle temeljiteje premislijo morebitne alternative eni edini opciji in da se, to je četrta ambicija, razvije široka razprava, kar verjetno vsi še zmeraj podpiramo. Sedaj se pa postavlja vprašanje, zakaj, recimo, poslanci nepovezane skupine Solidarnost ne podpiramo tega predloga za razpis referenduma. Najprej zato, ker bi šlo za razvezo odgovornosti Vlade in Državnega zbora in za razvezo lastnikov. Saj ni mogoče, da bi to prepustili zgolj stroki, kot nekateri menijo, da je prav. Ne more stroka o tem odločati. In če bi že odločala stroka, bi se takoj vprašali, katera je tista prava stroka, ob dejstvu, da vsaj tisti, ki bolj redno spremljamo različne objavljene članke in nastope različnih strokovnjakov in znanstvenikov, vemo, da so zelo različne ocene, da se nam zelo različni podatki servisirajo, da so nekatere študije takšne, da so naročene pri tistih, ki so zelo zainteresirani za izpeljavo posamičnega projekta, v tem primeru projekta TEŠ 6, in seveda ne moremo prepustiti neki stroki, da bi odločila mimo tistih, ki bodo tovrstno odločitev morali v resnici sprejeti in mi jo bomo sprejemali. Na koncu, tudi če bomo šele post festum to naredili: enkrat in nekoč bo treba nacionalni energetski program sprejeti in ta se bo sprejemal tukaj, iz zelo preprostega razloga, ker tako pomembnih nalog ne moremo prepustiti odprtih kar v nedogled, vmes pa se nam dogodijo izvršena dejstva, ki jih preprosto ne moremo več izničiti in jih moramo prepoznati kot to, kar se je pač zgodilo. In to je tisto, kar je najbolj napačno najbrž v celotnem procesu. Drugi razlog, zaradi katerega ne podpiramo tega referenduma, je seveda v resnici tudi strokovni razlog, zato ker mi moramo priti do tega, da bo stroka vendarle prišla z analizami, s podatki, s primerjavami, ki bodo primerljive po istih parametrih in za katere bomo lahko rekli, da so prikazane korektno. Sedaj to preprosto ni mogoče. Mi vemo, da se strokovni spopad vodi bolj ali manj na javni sceni na ta način, da se eni pojavljajo kot apologeti in drugi kot besni napadalci teh istih apologetov. Na ta način se strokovne razprave zagotovo ne vodijo in ne pripeljejo do korektnih rezultatov. Mi v državnem zboru pa se bomo morali odločati na osnovi tega, kar bo stroka priporočala, in zato bi želeli priti do korektnih podatkov in do tega, da bi tiste študije, ki so bile pripravljene in plačane, bile dostopne tudi nam, pa tudi kakšnim neodvisnim strokovnjakom, in da bi ne veljale za nekaj, kar se mora pred javnostjo skrivati. V tem trenutku je še tako, žal. Referendum seveda tudi ne more odgovoriti na različna vprašanja o tem, ali so mogoče alternative, ali so mogoče tudi drugačne verzije, drugačne opcije od tega, kar se nam zdaj pač kot apriorno ali kot edino veljavno, edino mogoče še predstavlja. O takšnih stvareh referendumi ne morejo odločati niti prinesti kakšnih dobrih rešitev. Treba je omeniti tudi, da bi sredstva, namenjena referendumu, na katerem bi se bolj razpravljajo o kakšnih političnih razgretih interesih kot o strokovnih vprašanjih, bila dobrodošla za različne študije, ki bi nakazale kakšne poti v družbo, ki ji rečemo brezogljična. Sedaj se postavlja temeljno vprašanje: Kaj Vlada in kaj mi v resnici mislimo? Ali so naše zaveze tako znotraj Slovenije kot do mednarodne skupnosti o brezogljični družbi resne ali niso? Kaj mi v resnici mislimo o politiki do podnebnih sprememb? Kaj mi v resnici mislimo, ko govorimo o nizko entropijskih procesih, bodisi da gre za snovne bodisi za energetske? In ob ta vprašanja, ki so deklerativno nesporna, to kar naprej izjavljamo, postavimo nek projekt, ki je morebiti v desetih letih še znosen. Recimo v tridesetih, štiridesetih, torej takrat, ko bi po naših zavezah, ki jih bomo najbrž dali, morali zmanjšati za 90, 95 % izpuste toplogrednih plinov – kaj bo pa to pomenilo takrat? Ali smo si upravičeni danes tako zapreti pot v prihodnost, da bomo danes zagotovili tistim projektom, ki morebiti niso najboljši, obstoj tudi v obdobju, ko bodo daleč izpod tega, kar bo za svet še sprejemljivo, ali pa bomo pač pogoltnili nekatere naše obljube, ki smo jih dajali in jih še dajemo? Vprašanj v zvezi s temi projekti je še cela vrsta, samo še enega bom izpostavil, druge moram zaradi časa izpustiti, in sicer vprašanje o tem, kako to, da Evropska investicijska banka podpira ta projekt – nekako se mi je zdelo,da s stisnjenimi zobmi, samo pod pogojem, da nič ne tvega in da tvega država Slovenija. In kako to, da ni opaziti nobene vneme, da bi v ta projekt vlagali svoja sredstva in s tem tvegali tudi promotorji, poslovodstva, zaposleni; mnogi, recimo, ki od takšnih projektov potem živijo? Kako to, da je mogoče samo na en način izpeljati takšen, zelo pomembnem projekt? Pri tem se nekateri sklicujejo in iščejo alibi v odločitvah Odbora za gospodarstvo, ki je takoj na začetku tega mandata zastavil vprašanje energetske politike Slovenije, pa je to neupravičeno. Kasneje v razpravi bom poskušal ponazoriti z nekaterimi sklepi, ki jih je ta odbor sprejel, kako ravnamo danes drugače, kot smo takrat sklepali.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Anton Colarič. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Državni sekretar, kolegice, kolegi! Že v začetku moram kar takoj povedati, da je sama zahteva za razpis posvetovalnega referenduma po mojem mnenju zgrešena. Razlogi za to so številni, naj naštejem nekatere. Projekt TEŠ je že v teku in za projekt so bila pridobljena ter angažirana že ogromna finančna sredstva. Posvetovalni referendum bi, če že, moral biti razpisan pred več leti, morda sedmimi, osmimi, ko je bil še v idejni zasnovi. Tretjič, kot je pojasnila Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora, je samo predlagano referendumsko vprašanje napačno zastavljeno, saj volivcem ne omogoča nedvomnega izražanja njihove volje in s tem ne daje podlage za politično usmeritev Državnega zbora. Četrtič; referendumsko vprašanje je sestavljeno zavajajoče in je zato popolnoma neprimerno. Če malo provociram, bi rekel, morda bi bilo boljše, da bi vprašali, če že, ali podpirate gradnjo TEŠ 6, kar bo Sloveniji zagotovilo dolgoročno stabilne in nizke cene energije in energetsko samooskrbo iz domačega vira in ki bo stal sicer 1,2 milijardi evrov iz sredstev, pridobljenih iz tujih bančnih institucij, zgolj ob minimalni možnosti uveljavljanja državne garancije. Petič, volivci na takšnem referendumu nimajo in ne morejo imeti zadostnih informacij za relevantno odločanje o problematiki. In: vprašanje projekta gradnje TEŠ 6 je odgovornost vlade, državnega zbora in neodgovorno je takšne odločitve prelagati na državljane. In še in še bi se dalo razpravljati o tem, kaj vse je narobe z zahtevo predlagateljev, kolikor jih je še ostalo. Seveda se o samem vprašanju zahteve za razpis referenduma ne moremo in ne smemo ograditi od samega vprašanja projekta in energetskega področja v Sloveniji splošno. Če se najprej dotaknem slednjega, bi vprašal vse nasprotnike kakršne koli energetske opcije, ki ne bazira na obnovljivih virih energije, ali so se zazrli že v relativno bližnjo prihodnost. Ali se zavedamo, da trenutno pridobi Slovenija iz premoga 36 % vse svoje električne energije in da je ta stopnja na ravni EU več kot 50 %, konkretno 54,8 %? Ali se zavedajo, da iz jedrske elektrarne v Krškem pridobimo za Slovenijo 26,7 %, kar je sicer nekoliko več kot v celotni EU, vendar pa ne občutno več? In slednjič, da pridobivamo iz hidroelektrarn 24,5 % elektrike, ko je to povprečje v Evropi le 14,6 %. Podrejeno vprašanje, ki sledi tem podatkom, je, ali poznajo alternativo, ki bi lahko v nekaj letih nadomestila izpad praktično dve tretjine proizvodnje električne energije v Sloveniji. Verjetno je odgovor na prvo žogo jasen, in sicer, da lahko elektriko enostavno uvažamo in ohranimo zgolj proizvodnjo na osnovi obnovljivih virov energije. Kot rečeno, je tak odgovor mogoč zgolj na prvo žogo, v praksi pa je situacija postavljena na glavo. Že distribucija takšne količine energije je na trenutni infrastrukturi več kot vprašljiva, ampak zanemarimo ta podatek in poglejmo širše. Glede na že predstavljene podatke o virih energije v Evropi je dejstvo, da bi bila ta energija najverjetneje proizvedena v termoelektrarni ali jedrski elektrarni, in torej bi bil učinek na globalno onesnaževanje enak nič, ali če smo natančnejši, bi bil negativen, saj se pri distribuciji izgubi precejšen delež elektrike, kar pomeni, da bi morali iz omenjenih virov proizvesti celo več elektrike in s tem še bolj onesnažiti okolje. Primer Italije, ki je v velikem deležu odvisna od uvoza električne energije, postavi na glavo tudi ekonomske izračune, saj je povprečna cena elektrike pri njih praktično 40 % višja kot v državah, ki so samooskrbne. Implikacije na slovensko gospodarstvo, ki je še vedno energetsko intenzivno, si lahko predstavljate. Danes so bile tudi že omenjene določene države, kjer je več obnovljivih virov energije. Kot primer lahko mogoče navedem Nemčijo, ki že vsaj 10 let vlaga enormna sredstva na teh področjih, in vendar si lahko zagotovi iz obnovljivih virov energije samo 2 % iz fotovoltaike in mogoče 6,56 % iz vetrne energije in podobno vsoto iz biomase. Vendar, mi smo še daleč od teh številk, in seveda samo z obnovljivimi viri energije ne bomo prišli daleč. Morebiti je zanimivo tudi dejstvo, da bi za 600 megavatov, kot je nazivna moč projekta TEŠ 6 potrebovali kar 5-krat toliko nazivne moči v elektrarnah, ki elektriko proizvajajo iz obnovljivih virov, pa tudi proizvodnja samih elementov za pridobivanje elektrike iz teh virov pomeni določen izpust toplogrednih plinov, ki po mnenju nekaterih strokovnjakov niti niso tako zanemarljivi. Ekološki vidik je ob nesreči v Fukušimi na Japonskem postavil vprašanje glede učinka jedrskih elektrarn na okolje, vendar tu sta spet dve plati zgodbe, ki odpirata nova vprašanja. Ali bi morda katerakoli hidroelektrarna v Sloveniji vzdržala potres magnitude 8,9 po Rihtarjevi lestvici? Prepričan sem, da ne, vem pa, da bi to porušilo veliko jezov na teh elektrarnah in bi to pomenilo katastrofo tudi za Slovenijo. Sicer ne povsem globalne, ki v primeru Fukušime še ni v celoti dokazana, zagotovo pa lokalna poplavitev vseh pokrajin v neposredni bližini takšnega jezu. Če pa se usmerim še ožje, to je v sam projekt TEŠ 6, so argumenti za njegovo ustavitev, kar je očiten namen predlagateljev referenduma, ravno tako sporni. Naj navedem nekaj podatkov, ki to potrjujejo. Projekt je sicer res relativno drag in verjetno bi danes izpogajana cena bila nižja, vendar pa je bila pogodba pripravljene v drugih časih, ko je bilo gospodarstvo v ekspanziji in posledično tudi raba električne energije. No, upam in verjamem, da se na tem področju da še kaj narediti pri znižanju cene. Ustavitev projekta na tej stopnji in prehod na obnovo blokov 4 in 5 bi pomenila, da bi ta obnova ob pogodbenih kaznih še vedno pomenila investiciji ranga ene milijarde evrov. Takšna investicija bi pomenila še, da bi lahko izkoriščali lignit iz velenjskega premogovnika, kjer je dokazano dovolj premoga za praktično 50 let, zgolj 20 let, saj bi po tem času ponovno postala bloka 4 in 5 neuporabna. In vse to ob dejstvu, da bi bil izkoristek veliko manjši, kot ga nosi izgradnja novega bloka. To pa pomeni več izpustov toplogrednih plinov na enotno proizvedene energije in tudi višjo ceno le-te. Da tukaj ne omenjam tudi izpada elektrike in proizvodnje v času obnove blokov 4 in 5. Projekt TEŠ 6 ima, kot vemo, tudi pridobljena vsa dovoljenja, tako gradbena kakor okoljska, in projekt je tudi okoljsko sprejemljiv za sosednjo državo Avstrijo. Kot že rečeno, projekti imajo izdelano finančno konstrukcijo, ki bazira predvsem na virih, ki so pridobljeni iz evropskih finančnih institucij, torej nikakor ne gre direktno za denar davkoplačevalcev in tega denarja ni moč porabiti drugje, saj je namenski. Ob tem pa naj bi bilo tveganje, da bi bilo treba izplačati državno garancijo, minimalno. Izgradnja bloka 6 je rentabilna in bo praktično odplačala sama sebe, borza električne energije pa bo zgolj pokazala, kako hitro. Dejstvo je, da to davkoplačevalcev ne bo stalo več kot ostale alternative. Narejenih je seveda tudi nešteto revizij projekta in meritev količine lignita v rudniku Velenje in glede na to, da še vedno nimamo nobenih drugačnih informacij, gre verjeti dejstvu, da je bil projekt voden vestno ter da je količina lignita zadostna za obratovanje bloka 6 v času njegove življenjske dobe. Vsa našteta dejstva in ne ugibanja ali namigovanja jasno kažejo na to, da je predlog za sklic posvetovalnega referenduma o izgradnji Bloka 6 Termoelektrarne Šoštanj farsa in da takšni predolgi ne bi smeli pogledati luči sveta, kaj šele priti do stopnje, na kateri smo trenutno. Nikakor ne zanemarjam dejstva nujnosti prehoda na proizvodnjo elektrike iz obnovljivih virov energije in možnosti, da bo Slovenija v neki dogledni prihodnosti dejansko postala brezogljična družba, vendar pa se bo ta prehod zgodil na dolgi rok in ne v nekaj letih. Energetska slika se bo v prihodnosti še precej zjasnila in ob kritični presoji vseh dejavnikov in ob poslušanju argumentov vseh strani, sem prepričan, da bomo sposobni sprejeti takšno strategijo, ki bo zadostila vsem kriterijem in to brez takšnih ali drugačnih referendumov. Morda kdo ve, kako do novih delovnih mest brez elektrike? TEŠ 6 je dejstvo, je tovarna, ki bo delala 40 let, imela dober produkt, neposredno in posredno zaposlovala nekaj tisoč delavcev. Dokler ne bo fuzijskih reaktorjev, pokurimo velenjski premog, sem slišal pred dnevi na javni razpravi v Državnem svetu. Strinjam se s tem in Socialni demokrati bomo morda s kakšno izjemo razpis referenduma zavrnili. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev o predlogu za razpis posvetovalnega referenduma. Besedo ima Cvetka Zalokar Oražem. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegi in kolegice! Naj povem, da referendumske pobude ne bom podprla. Zdi se mi, tako kot je bilo danes že večkrat rečeno, da je nesmiselna, nepotrebna in tudi samo referendumsko vprašanje je poponoma zavajajoče in neprimerno, da se ga postavi slovenskim državljanom in državljankam. Naj na začetku tudi povem, da se odločno distanciram od stališča, ki ga ima stranka Zares v zvezi s to zadevo. Menim, da je treba v tem trenutku ravnati času primerno in odgovorno. Prav gotovo ni smiselno po vseh teh letih in v stanju, v katerem smo, razmišljati o referendumu. To bi lahko počeli morda pred sedmimi, osmimi, desetimi leti, ko so se sprejemala osnovna izhodišča v zvezi s tem. Treba je povedati, da je v zvezi z gradnjo bloka 6 investicija bila sprejeta in potrjena in je v strateških dokumentih, da so jo potrdile tako rekoč tri vlade doslej; da je to potrdila tako Ropova vlada, potem Janševa vlada in ne nazadnje tudi Pahorjeva vlada do trenutka oziroma dokler je v vladi še sodeloval minister za gospodarstvo Matej Lahovnik. Zagotovljeno je financiranje in finančna konstrukcija je zaprta. Odobreni so krediti pomembnih evropskih investicijskih bank in podpisane so pogodbe. Oprema se izdeluje, razpisi za ostala dela potekajo in se mi zdi enostavno nerazumljivo, kot sem že večkrat poudarila, da v taki fazi odgovoren in razumen gospodar, kar bi morala biti naša država, začne na kakršenkoli način razmišljati o tem, da je investicija sporna na tistih točkah, ki jih izpostavljajo poslanski kolegi. Tisto, o čemer bi bilo mogoče razmišljati, je v tem trenutku lahko vprašanje, kako naprej z nuklearko, tako kot se to dogaja v mnogih državah v Evropi; nekatere so zaprle določene izjemno stare in iztrošene jedrske elektrarne in podobno. Ampak tu je treba povedati, da gre za oceno, ki so jo dali strokovnjaki, za najsodobnejšo, če tako rečem, top tehnologijo, ki bo narejena tako, da se bodo izpusti, ki jih bo ta novi blok 6 izpuščal v ozračje, znižali za 30 % ob enako proizvedeni energiji. Moram reči, da smo bili v preteklih mesecih priče številnim pomislekom, naročene so bile mnoge študije. In poglejmo, kje smo. Zelo veliko se je govorilo, da ni premoga. Zapravili smo 70 tisoč evrov, da nam je neka tuja institucija potrdila, kar so nam govorili že domači strokovnjaki, ki so prav gotovo dovolj usposobljeni in tudi nekorumpirani. Povedali so, da je premoga v Šaleški dolini dovolj. Naredili smo študijo, ki je stala prav tako baje okrog 200 tisoč evrov, da so nam morali še enkrat potrditi, ali je ustreznejša obnova bloka 4 in 5 ali je ustreznejša izgradnja novega bloka. Tudi tu se je ugotovilo, da ni nikakršnih prihrankov in da bodo stroški celo višji, če vkalkuliramo vse stroške. Želim reči, da sem sama zagovornica obnovljivih virov energije. Absolutno! Ampak pri obnovljivih virih energije je treba povedati dvoje. Kar je bilo zadnjič zapisano v Financah: "Najprej se primimo za denarnico, ko govorimo o obnovljivih virih energije, in potem še razmislimo, koliko na ta način lahko in kakšni so realni resursi in možnosti v Sloveniji." Že nekaj časa se z vetrnimi elektrarnami ukvarjamo in nekaj jih bo menda zdaj zraslo, ampak pravijo strokovnjaki, da vetrne energije v Sloveniji ni dovolj na razpolago. Hidrocentrale – se strinjam, absolutno naprej, srednja, spodnja Sava; ampak ko mi omenite pa Muro, mene pri Muri ne bo! Takšne investicije ne želim podpreti, ker se mi zdi, da je to prevelik poseg v naravno okolje. Sončna energija – v redu, krasno. Ampak sprašujem se, do kdaj bomo te zadeve subvencionirali, 450 evrov se plačuje s strani države za vsak proizveden kilovat. Ljudje me prihajajo lobirat in seznanjat, da želijo posegati na kmetijska zemljišča, da bi radi zgradili te stvari in da naj spremenimo zakonodajo, ki to v tem trenutku onemogoča. O bioplinarnah smo danes že govorili - da, ampak ne na kmetijskih zemljiščih in ne s pridobivanjem energije iz kmetijskih rastlin. In nuklearka je še ena, ki nam ostane, mislim pa, da v teh dneh o tem vsi razmišljamo, glede na to, kaj se dogaja na Japonskem. Skratka, tu razlagati, da ni problema, ta denar vložimo v obnovljive vire energije in bomo v Sloveniji pridobili teh 600 manjkajočih megavatov, ki bi jih lahko dal blok 6, popolnoma zavajanje. Še nekaj bi rada rekla, kar me moti. Predlagatelji, kolegi moji, so podpisali tisto, kar je pripravila nevladna organizacija Alpe Adria Green. Ta nevladna organizacija je kar poniknila v zadnjih tednih z javne scene. Kot sem obveščena, bo njihov predstavnik zdaj sodeloval pri nadzoru in se je usedel v nadzorni svet – in ga ni več! Očitno so na ta način pokazali, da so za investicijo, samo da želijo pri tem sodelovati. Očitno, ne vem, ne znam si drugače razložiti. Oni so bili pobudniki in mesece smo dobivali od njih sporočila, kaj vse in kako, zdaj so potihnili in jih ni nikjer. Prav tako želim povedati, da je tudi predstavnik ene od nevladnih organizacij, ki je sodeloval na seji odbora – ker tu so tudi razdeljeni –, jasno povedal, da kar nekaj teh organizacij ne podpira referenduma, kljub temu da so nasprotniki, ker se zavedajo pomislekov in trenutka, v katerem smo. In okrog pozitivnih in negativnih stvari. Mislim, da vendarle mora prevladati zdrav razum. Prvi je povezan s tem, kje smo terminsko, kje je investicija, koliko sredstev je v to že angažiranih, koliko slovenskih podjetij v tem trenutku – po mojih informacijah – ima tudi že podpisane podizvajalske pogodbe in tudi že delajo, in v tem smislu se mi zdi enostavno neodgovorno ravnanje. Tudi to me moti, moram reči, da danes ni prisotna ministrica. Mislim, da je treba danes, če smo že odprli to debato na tej javni sceni v parlamentu, dati nekaj relevantnih odgovorov, ki jih te študije, ki so zaenkrat za nas še zaprte oziroma imajo status, da so še samo na nadzornih organih, mi jih ne poznamo, pa bi bilo dobro vedeti, kaj v teh analizah in študijah piše. Tisto, kar se mi zdi še zelo pomembno, je, da ta investicija uživa podporo lokalnega prebivalstva v celoti. Nisem še zasledila, da bi se tam v Šaleški dolini porajala kakršna koli iniciativa, ki bi nasprotovala tej gradnji; ob vsem, kar jim želimo vsi drugi iz drugih koncev polagati na srce, kako pravzaprav so zavedeni in ne vedo, kaj vse jih čaka s to investicijo. Malo je takih energetskih investicij, malo, in lahko bi bili veseli, da pravzaprav to okolje investicijo sprejema, ker se zaveda, da bo od te investicije tudi pridobilo koristi, da bodo delovna mesta, da bo delo, da bo premogovnik naprej funkcioniral. Te socialno-ekonomske komponente ni dobro zanemariti, absolutno ne, ampak mi bi morali biti veseli, da pravzaprav lokalno prebivalstvo investicijo sprejema. Zanima me, kako bo s to investicijo pri drugih energetskih objektih. Na primer Mura, kaj bo z nuklearko, ko jo bomo umeščali tudi s stališčem sosednje države, ki je, kot vidimo, absolutno nasprotna. Mislim, da igrati se v tem trenutku s tretjino slovenske energije, je enostavno, spoštovani kolegi in kolegice, neodgovorno dejanje.
Hvala lepa. Besedo ima Jakob Presečnik. Pripravi naj se Matjaž Zanoškar in za njim Silven Majhenič.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. V zadnjem obdobju je večkrat, zadnje pol leta najbrž, slišati upravičene očitke s strani volivk in volivcev, da politika ali tisti, ki smo odgovorni za sprejemanje nekih odločitev, pomembnih za državo, da želimo te odločitve prelagati na volivke in volivce na posameznih referendumih. Ampak vsi ti referendumi dostikrat imajo neko, tudi včasih logično ozadje, so razpisani na podlagi neke zahteve, kogarkoli, tistih pač, ki so po zakonu upravičeni do predloga za razpis referenduma. Torej gre tam ali za posvetovalni referendum ali za naknadni zakonodajni itd., v tem primeru pa sploh ne vem, za kakšen referendum bi šlo. Po moji oceni gre preprosto za neresno početje s strani neke manjše skupine predlagateljev, torej na eni strani pobudnikov – ampak pobudniki so koncu koncev tisti, ki jim ni treba poznati niti poslovnika, niti načina dela in načina odločanja v naši državi. Pobudnik je lahko za neke rešitve ali nerešitve konec koncev vsak; in to jim moramo dati seveda pravico. Vendar smo mi kot poslanci odgovorni, da so predlogi, ki jih dajemo, korektni predlogi, taki, kot je nekdaj govoril naš, žal, pokojni poslanski kolega, ki držijo vodo. Preprosto, ki držijo vodo. Naj mi ne zamerijo predlagatelji, ampak nekako se mi kar samo po sebi potegne paralela tega predloga in dogodkov v preteklih dneh ali pa tednih v Evropskem parlamentu, s tem da tam gre za nek poskus nekega sodelovanja, tukaj gre pa za nek poskus, da nekdo v imenu nekoga poskuša nekaj uveljaviti. Nič nisem govoril o korupciji, govoril sem samo o zagotovo približno podobni situaciji. Torej, zagotovo je v tem trenutku po mojem Vlada Republike Slovenije tista, ki je odgovorna za to, da sprejme končno neko dokončno odločitev, ampak to na podlagi nekih argumentiranih podatkov. Prepričan sem, da je teh podatkov ogromno in da je mogoče na podlagi podatkov, ki jih imajo, tudi ustrezne odločitve sprejemati, ne pa mogoče na podlagi samo tistih podatkov, ki posamezni struji v tem primeru tudi ustreza. Treba je dati vse argumente na mizo in kdo drug kot Vlada – oziroma Ministrstvo za gospodarstvo kot predlagatelj –, torej na koncu je Vlada tista, ki je zadolžena za to, ki je odgovorna za to, da predlaga ustrezne rešitve in da tudi odloča o tem. Državni zbor bo kmalu tisti, ki bo razpravljal in odločal o pomembnih zadevah. Predvsem že dolgo pričakujemo, tudi danes je bil nekajkrat omenjen nacionalni energetski program, seveda z vključenim Šoštanjem, da rečem z vključenimi vsemi sedanjimi in bodočimi energetskimi objekti in ne zanemariti dejstva, da imamo v Sloveniji k sreči dobro energetsko strukturo v teh tretjinkah. In nuklearna energija oziroma termo energija Šoštanj in vodna energija, z delom, ki je sicer še manjši, teh obnovljivih virov energije. Torej, na eni strani nacionalni energetski program in zagotovo v okviru Šoštanja, v okviru TEŠ 6 tudi poroštveni zakon. Takrat bo prilika, da se bo takrat pa Državni zbor odločal, odgovorno odločal o zadevah, za katere je tudi seveda pooblaščen in poklican za to, da se odloča. Zaradi tega ne bom več razpravljal, ker mislim, da je bilo argumentov, takih in drugačnih, že precej naštetih. Jaz bom zagotovo pri takem neresnem predlogu in zavajajočem predlogu glasoval proti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Matjaž Zanoškar. [[Ga ni.]] Ja, v imenu predlagateljev, Tadej Slapnik. Prosim.
Hvala lepa. V imenu predlagateljev se moram takoj odzvati na insinuacije gospoda Presečnika, ki ga sicer zelo cenim, pri tem, ko je primerjal vložitev tega referenduma z nekim ravnanjem v Evropskem parlamentu in se spraševal, kdo je kaj na podlagi vloženega predloga dobil. Sam bi se v enem delu strinjal, da je podobno, ampak bi se pa vprašal, kdo in na kateri strani so vreče z denarjem, in zagotovo ekologi in številni strokovnjaki, ki nasprotujejo TEŠ, teh sredstev nimajo. Tudi če bi jih imeli, odločno zavračam, da bi kdorkoli vložil ta predlog posvetovalnega referenduma proti kakršnemukoli plačilu, medtem ko pa pri izvajanjih ostalih, ki vneto podpirate to investicijo, pa boste morali dokazati, da temu ni tako. Toliko zdaj v tem delu. Bom pa potem v zaključku povzel še vse ostale odgovore na odprta vprašanja.
Hvala lepa. Besedo ima Silven Majhenič, pripravi naj se Vili Rezman.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Referendum bom podprl, zato je prav, da se tudi pojasni, zakaj. TEŠ 6 v še veljavnem nacionalnem energetskem programu 2004 še ni bil omenjen, se je pa prvič pojavil v resoluciji o nacionalnih razvojnih projektih oktobra 2006 za obdobje 2007–2023, s predvideno močjo 600 megavatov. Predvidena in določena je bila tudi projektna investicijska vrednost objekta, in sicer 602 milijona evrov. Razmišljalo se je tudi o možnem vlaganju zasebnega kapitala v energetiko, vendar tako imenovano javno-zasebno partnerstvo ni bilo sprejemljivo, kajti v primeru prisotnosti strateških vlagateljev bi morala cena obveljati v predvideni kalkulaciji in se ne bi povečala na predračunsko vrednost 1,2 milijardi evrov. Kot vidimo, se zainteresirani šaleški lobiji otresejo strateških partnerjev in zasebnih investitorjev s trditvami in stališči, da gre za projekt nacionalnega interesa. Po izjavah strokovnjakov, ki tega projekta ne zagovarjajo, obstaja trditev, da gre za zelo tvegan projekt, ki bi v današnjem času povzročal okoli 30 milijonov evrov izgube na leto. Kljub temu da je tveganje, da se gospodarska škoda v prvih petih letih stopnjuje, vodstva TEŠ in HSS [l. l.] tega ne zanima. Ali se pričakuje, da se bo izguba pokrila iz davkoplačevalskega denarja, državnih jamstev, sigurno pa s prelivanjem dobičkov iz drugih delov HSS [l. l.]. Sigurno se lahko vprašamo, ali TEŠ in Premogovnik Velenje računata, da pobereta ves ustvarjeni dobiček v elektro holdingu kar za nekaj desetletij naprej. In če spremljamo izjave HSS [l. l.], je bil projekt voden skrbno in načrtovano, v kar moramo verjeti, kajti v nasprotnem ne bi prepričali koalicije in še koga iz Vlade, kljub temu da je tistih, ki so proti, več kot tistih za, bo kot vedno prevladalo koalicijsko število v Državnem zboru in ne stroka. Ugotovitve nadzornega sveta HSS [l. l.], da so se dogajale okrog vodenja projekta tudi določene nepravilnosti oziroma pomanjkljivosti, je zgodba, ki ni povsem jasna tudi tistim, ki zadevo spremljajo že od vsega začetka. TEŠ 6 ponuja le minimalno okoljsko izboljšavo, kar predstavlja tretjino manjše izpuste CO₂ na enoto proizvodnje, to pa dolgoročno ne izpolnjuje predvidenih doseganj ciljev, še posebej ne, če se bodo klimatske spremembe nadaljevale, kajti po mednarodnem dogovoru je treba emisije zmanjšati do leta 2050 za 90 %, to pa tudi z vrhunsko tehniko TEŠ 6 ne doseže in bomo kupovali drage kupone ter izgubo še povečevali. Vlada bi morala spremeniti smer energetske politike, ki bi bila za državo razvojno in socialno manj obremenjujoča. Uvesti bi morali vzdržen prehod zmanjšanja rudarjenja in uporabe premoga, vendar pa na način, ki bo še vedno zagotavljal finančno vzdržnost in ne bi povzročal večjih izgub, pretresov v sami regiji. TEŠ 6 ni nuja in potreba za državo, da zagotovi energetsko suverenost. Sistem, kot ga imamo, je zgrajen na velikih elektrarnah, ki proizvajajo z močjo nad 300 megavatov, kar predstavlja na nek način tudi problem, saj se lahko v času, ko premoremo vrhunsko tehnologijo s tako imenovanimi inteligentnim omrežjem, omogoči oskrba v celoti iz razpršenih virov energije, ki so bolj varni, pa tudi zanimivi za vlagatelje. Če bi prevladalo takšno mnenje, bi se takoj tudi končno oviranje gradenj fotovoltaičnih, elektrarn na veter, plinskih, parnih elektrarn in podobno, še posebej bi se sprostil odkup elektrike iz teh manjših energetskih objektov. Danes je plinsko-parna elektrarna za 10 do 20 % gospodarnejša od TEŠ 6. Drugače pa ne smemo zanemariti ponudb elektrike na trgu, ki je za naše tržišče cenovno sprejemljiva. Preko slovenskega omrežja gre letno okoli 6 do 7 teravatnih ure električne energije, pretežno v Italijo. TEŠ 6 naj bi proizvedla letno okoli 3,5 teravatnih ur. To pa je tisto število, ki bi ga lahko nadomestili s poceni uvoženo elektriko, seveda, če bi jo sploh potrebovali. Pri elektriki smo sto odstotno zadostni, tako da zaenkrat ni panike in potrebe po tako velikih projektih, ki nas bodo tudi čez leta, ko bo zapiranje potrebno, veliko stalo in ne le danes, če bi bilo to potrebno. TEŠ izvajalcev in dobaviteljev opreme za šesti blok elektrarne do sedaj ni izbiral z javnimi razpisi, pač pa z neposrednimi pogodbami. Pripravljalna zemeljska dela so se že pričela, odobreni so krediti, usoda projekta pa še vedno ni jasna. Izjava ministrice, da TEŠ 6 niti približno ni ekonomsko učinkovit, je sigurno izjava, ki še bolj utemeljuje, da je projekt zgrešen in da je še kako potrebno razmisliti o usodi tega projekta. In če povzamem; TEŠ 6 je nastal zaradi lokalno ozkih interesov ljudi, ki zastopajo gospodarsko, socialno, razvojno in okoljsko zgrešen projekt, energetsko pa ni nujen, za državo pa je nesprejemljiv. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Vili Rezman, pripravi naj se Darko Menih.
Pred dnevi je bil v Državnem svetu posvet o gradnji TEŠ 6 in skupina Holding Slovenske elektrarne je obdarila vse, ki so prišli, s posebej izdano brošurico, lepo, z zelo uglednimi avtorji in pretežni del vsebine je predstavljen pod poglavjem Stroka o projektu. Seveda sem to prebral in sem razmišljal, kateri pojem naj uporabim: ali apologija ali apologetika – za slednjega, seveda, sem se odločil. Niti enega samega pomisleka o projektu, ki je predstavljen v superlativih, ni v tej brošurici. Niti enega avtorja, ki jih srečujemo, pa so tudi profesorji na univerzi, v različnih člankih, ni tu notri najti, je pa najti takšne naslove, kot na primer, da je "TEŠ 6 vlečni konj slovenskega naroda". Zelo emfatično to zveni, vendar jaz tega, priznam, nisem opazil doslej. In zanimivo, da tudi koalicija ne! Koalicija v svoj program, koalicijski sporazum, ni zapisala tega kot vlečni konj slovenskega naroda, ampak je – tudi emfatično, seveda, pa pretirano – napisala, kako bomo zgradili približno 500 megavatov fotovoltaike, kar so nekateri prej, tudi pripadniki koalicije, omalovaževali, češ, kaj pa se gremo sedaj z obnovljivimi viri. Pa smo to vsi podpisali, da se bomo to šli. Seveda to postaja toliko bolj vprašljivo, ko si skušamo odgovoriti na vprašanje oziroma na trditev, ki jo je zastavil eden od poslancev, da je ta projekt, in to piše tudi v tej brošurici, zelo rentabilen. Seveda je rentabilnost nek pojem, ki ni absoluten, in ga je treba pač v odnosu z nečem utemeljevati. In če bi ga utemeljevali s tem, s ceno, ki jo je ta isti govorec omenjal, da jo plačujejo Italijani za en megavat električne energije, bi ta projekt bil seveda super rentabilen. Vendar zgodilo bi se to, da bi nam slovensko gospodarstvo pa propadlo, ki je odvisno od električne energije. In ljudje bi prižigali elektriko verjetno samo vsak drugi dan, tako kot so včasih vozili avtomobile, zaradi tega ker bi se cena tako dramatično povišala. S tem ne želim omalovaževati tega, kar so nekateri drugi v tej brošurici zapisali. Priznam pa, da me je nekoliko pogrelo, ko niso sposobni niti ene same kritične besede in enega pomisleka, ki so bili številni korektno predstavljeni, premisliti skupaj z drugimi. Zdaj pa nekaj o tem, kar sem prej napovedal, v zvezi z Odborom za gospodarstvo. Na zadnji seji odbora za gospodarstvo, ko smo razpravljali o tej tematiki, so se nekateri sklicevali na Odbor za gospodarstvo, češ da tam najdejo alibi za to, da se gradi TEŠ 6 in NEK 2. Ni takšnih alibijev najti v sklepih, ki jih je sprejemal ta odbor. Tega preprosto ni. Najprej je treba povedati, da se je, če lepo po sklepih pa tudi po magnetogramih prebreremo, zmeraj v prvi plan postavljala učinkovita raba energije, to je izhodišče za razmislek, kajti najdražja energija je tista, ki jo mečemo stran. In mi jo mečemo stran, ker imamo dvojno porabo električne energije na enoto proizvoda – tukaj je treba najprej nekaj storiti. Na drugem mestu poudarjamo, tudi v teh sklepih, obnovljive vire energije, na tretjem mestu poudarjamo v teh sklepih tehnološko prenovo in prestrukturiranje slovenskega gospodarstva in omenjamo seveda tudi to, da je treba zmeraj tehtati koristi z negativnimi efekti. Na eni izmed sej, mislim, da tisti, ki je tekla v mesecu marcu, torej več kot leto dni pred današnjim dnem, na Odboru za gospodarstvo, ta seja je bila v Velenju, je bojda bilo soglasno nekako dano mnenje o tem, kako da je TEŠ 6 v redu in od vseh podprt. Če preberemo magnetograme, sam sem si pred časom pogledal še enkrat, kaj smo takrat govorili, vidimo, da ni bilo čisto takrat. Najprej je treba povedati, da pred letom dni še ni bilo teh javnih polemik in izpostavljenih toliko argumentov, kot jih je bilo v kasnejšem obdobju. Povedati je treba, da smo tudi tam sedeli skupaj samo s tistimi strokovnjaki, ki so podpirali TEŠ 6. Povedati je treba, da so oni napravili uvode in da smo se tisti, ki smo kaj spregovorili, takrat skušali na to odzvati. Med diskutanti je bilo mogoče opaziti tudi pomisleke. Eden izmed pomislekov je bil, da TEŠ 6 ni nekaj, s čimer bi se po tehnološki, po okoljski plati lahko postavljali pred svetom. Drugi izmed pomislekov je bil, da se o TEŠ 6 govori kot o nekem naravno nujnem procesu, ki se mu sploh ne moremo izogniti; preprosto tako je in konec. In kdor diskutira mimo tega, bi rekel, ta diskontira proti naravnim zakonitosti. Pa ni tako! Naslednji izmed argumentov oziroma pomislekov je bil, da je verjetno tisto, kar govori v prid projektu TEŠ 6, najprej socialni efekt in še danes govorimo oziroma pišejo o garantiranih tri tisoč 500 delovnih mest za štirideset let, kar bi bilo, bi rekel, tudi vedeževalstvo, če bi na to pristali. In govorilo se je o tem, da je vprašljiv tudi ekonomski efekt. Torej se ni mogoče sklicevati na Odbor za gospodarstvo v tem smislu, da je tam bilo slišati samo absolutnih podpor projekti TEŠ 6. Ni pa tudi bilo tam slišati absolutnih zavračanj. Saj tisti, ki imamo pomisleke, ne govorimo o tem – vsaj nekateri –, da je treba danes to ustaviti in da je vse samo slabo, ampak sodimo, da morajo priti pred nas strokovnjaki in Vlada z bolj korektnimi predstavitvami, kot smo jih bili doslej deležni – in naj mimogrede omenim, da bi bilo najbrž prav, če bi predsednik Vlade sklical strateški svet, ki ga ni že ne vem kako dolgo in ne vem, zakaj ga potem sploh imamo. In na moj osebni, pisni poziv naj to vendarle stori, da bomo slišali, kako se bodo konfrontirali različni strokovnjaki, ki se na to spoznajo, ni bilo doslej prav nobenega odgovora. Tudi tega ne, da bi rekel: "Ne, ne bomo! Utihni!" Niti utišati nas nekateri ne poskušajo več.
Besedo ima gospod Darko Menih. Pripravi naj se gospod Bojan Kontič.
Hvala lepa za besedo. Vsem lep pozdrav! Na bloku 6 se kar lomijo kopja, tako politična kot tudi strokovna. Že kar v začetku moram povedati, da tega posvetovalnega referenduma ne bom podprl. Namreč, mnenja sem, da je takšna odločitev potrebna s strani Vlade, ki ima vse niti v rokah, ima tudi vsa strokovna mnenja in tudi politična. Po drugi strani, če se gremo neko varčevanje, kot je zadnjič gospod premier povedal, tudi 4 milijone vržemo zdaj stran za tak referendum. Rekel bi pa nekaj; Šaleška dolina je bila že od 50-ih let naprej energetska dolina in je še to danes. Že toliko let dajemo elektriko, eno tretjino elektrike celi Sloveniji. Ko so bila kritična leta, ko se je v dolini pogrezalo, ko so nastajala jezera in ko je bilo okolje uničeno, nas nihče ni prišel vprašat, kako tam živimo. Kar naenkrat so se pa zdaj pojavile civilne iniciative iz centra, ki zdaj hočejo nekje vplivati na podeželje in vsiljevati svoje predloge in svoje zamisli. Takrat je dolina propadala, gozdovi so propadali, nastajala so jezera, zemlja je bila nekultivirana in tako naprej. In šele v 80. letih, ko se je začela sanacija filtrov v elektrarni, se je začela zadeva izboljševati v celi dolini. V današnjem času moram reči, da je to zelo lepo uspelo. Nihče nas ni vprašal, koliko vasi, koliko naselij je izginilo pod vodo. Kam so vsi ti rudarji oziroma ti prebivalci Šaleške doline morali iti in so naseljeni povsod po celi Sloveniji, kjer so pač dobili prostor. Tako so to te travme, ki jih še danes nihče ni pozabil tam. Zato se nam še bolj toliko zdi pomembno, če je že dolina namenjena energetiki in to ne energetiki samo zaradi sebe, samo za Šoštanj, ampak za celo Slovenijo, da je ta blok 6 uresničljiv. Poleg tega, poglejte, blok 6 je ekonomsko upravičen, energetsko in finančna konstrukcija je tudi zaprta. Tudi ekološka predvidevanja so temu primerna. Sama gradnja bloka 6 je že v polnem teku. Bilo je že kar vloženega nekaj denarja, pridobljena so vsa dovoljena: okoljevarstvenikov, gradbena dovoljenja za hladilni stolp, za dimnik, za ostalo poslopje, tako da tukaj ni več problemov. Moram reči, da ko smo kot občina sodelovali aktivno s Termoelektrarno Šoštanj s tem, da smo iz dneva v dan se sestajali, transparentno dobivali informacije iz elektrarne in od strokovnjakov in te informacije smo potem posredovali tudi okolju, vsem občanom. Ustanovljen je bil koordinacijski odbor, ki vsakodnevno dobiva informacije, kaj se dogaja z izgradnjo bloka 6 v tem trenutku. Organizirani so bili dnevi odprtih vrat, kjer so bili predstavljeni vsi projekti in razvoj TEŠ 6. Poglejte, ta komunikacija je pripomogla tudi k temu, da ljudje v Šaleški dolini zaupajo tej gradnji. In mislim, da je to fenomen, da smo okolje podpira takšno gradnjo. Zavedajo se, iz več razlogov: da so tukaj delovna mesta, da je tu tudi gospodarski razvoj same doline in pa še nekaj – socialni mir v dolini, ki je že nekje tudi načet. Poglejte, sam nacionalni energetski program ni dodelan, imamo več vrst dejavnosti, ki niso dorečene. Sama fotovoltarika: ali je potrebno gradbeno dovoljenje ali ni potrebno, ali na kmetijskem zemljišču lahko ali ne smemo – je nedorečeno. Bioplinarne ravno tako. Dobro, tisto, da se gnojevka uporabi, je v redu, ampak, da se uporabijo žita, koruza in rastline, ki jih po kmetijskem ministrstvu v tej prehrambeni verigi, nujno potrebujemo mi sami – tako je tudi tu nedorečena zadeva. Prav tako je nedorečeno okrog vetrnih elektrarn, tu je še potem Posavje in Mura – kaj se bo s tem zgodilo? Tudi ne vemo, kaj bo zdaj z NEK. Skratka, tu je vrsta teh dilem, ki jih bo treba rešiti in tu doreči. In v tem nacionalnem programu ima TEŠ 6 veliko vlogo. Poglejte, kadar koli zmanjka elektrike iz drugih elektrarn, potem to pokrije TEŠ, ki še nikdar ni zatajil. Še nekaj je pomembno. Premog, ki je pod našimi tlemi tam v dolini, je pri nas, je domači energent, ki ga je treba izkoristit in same zaloge, ki so bile ugotovljene, so zadostne za obratovanje bloka 6 do leta 2050. To pomeni, da je tu velika prednost, te študije so bile dostavljene tudi na gospodarsko ministrstvo in vsem institucijam, vendar ne verjamejo domačim strokovnjakom. Ne vem, zakaj. Treba je bilo dati študijo v preverjanje še drugim, tujim strokovnjakom, ki so samo pokasirali, do ugotovitev so pa enako prišli, kakor so naši strokovnjaki. Tako tu zapravljamo nek denar v tem trenutku, ki ga ni potrebno. Mislim, da v takšnem tempu, kot se zdaj dogaja, ko se lomijo ta kopja, da je to treba zaustaviti. Vlada mora doreči na vseh podatkih, ki jih dobi iz ministrstva in od vseh strokovnjakov, in se odločiti. Bi pa še mogoče to rekel. Še enkrat poudarjam, okolje sprejema gradnjo bloka 6, ker se zavedamo, kaj to v tem trenutku pomeni. Morda toliko. Hvala lepa.
Besedo ima Bojan Kontič, pripravi naj se mag. Radovan Žerjav. Če ga ne bo, pa gospa Melita Župevc.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Državni sekretar nas je zapustil, ministrica pri teh temah pravzaprav tako nima časa. Pozdrav vsem, ki ste prisotni v dvorani! Kolega Menih je govoril o izkušnjah doline s temi termoenergetskimi objekti. O pridobivanju gradbenih dovoljenj samo toliko, kolikor jaz vem, tudi dimnika ne bo imela ta termoelektrarna, tako da ne bi narobe razumeli, da so pridobivali gradbeno dovoljenje za dimnik, ker ga pravzaprav ne bodo potrebovali. Zakaj se te zgodbe dogajajo, zakaj takšna polemika, zakaj na eni strani podpora, na drugi strani nasprotovanje? Naj na začetku povem, da nikomur ne odrekam pravice, da nasprotuje projektu, da to tudi javno pove in argumentira. Da se pa to dogaja, pa je seveda moč poiskati vzrok v nestrinjanju dela politike znotraj vladne koalicije s projektom, ki mu pravimo Blok 6 Termoelektrarne Šoštanj. Pridobivajo se razne analize, vse tisto, kar je bilo povedano, je treba preveriti, vse analize se še enkrat preverjajo in pri tem seveda se ni moč izogniti občutku, da se vse te študije naročujejo zato, da bi se našel kolikor toliko tehten razlog za to, da se dejansko investiciji odpovemo, in ne zato, da bi prišli do tega, da bi si nalili čistega vina. To je verjetno ta resnica. Ko govorimo o odnosu in opredelitvi Vlade do predloga za razpis posvetovalnega referenduma, smo slišali, da je Vlada neopredeljena. Formalno tudi ne potrebujemo opredelitve Vlade pri pobudi za referendum, poslanke in poslanci smo pač tisti, ki bomo o tem dejansko odločali. Ko slišimo tudi v odgovorih, da stvar ministrstva ni, da se vmešava v investicijo, gre pa počasi na smeh, ker ravno to se dejansko ves čas dogaja. In če malo obudimo spomin, kako so se zgodbe odvile z bliskovito hitrostjo po odstopu ministra dr. Lahovnika: zamenjan nadzorni svet, zamenjan direktor HSE in ne HSS kot sem prej slišal večkrat v razpravi. To je bila podlaga in možnost za zamenjavo direktorja Termoelektrarne Šoštanj, ki je bil zamenjan v času, ko je predstavljal projekt pristojni agenciji. V tistem času je bil na nadzornem svetu razrešen. Pa pravzaprav to ni osrednja težava. Osrednja težava je v tem, da še danes pravzaprav nimamo odgovora tistih, ki so za to najbolj pristojni – kljub vsem analizam, ki so v preteklosti bile opravljene. Pred časom smo slišali, da v Šaleški dolini ni dovolj premoga, če pa ga je že slučajno dovolj, pa ni kurilna vrednost prava. Naročena je bila analiza, prišli so strokovnjaki iz tujine, ker svoji stroki ne zaupamo, pregledali so podatke, preverili podatke in ugotovili, da je premoga dovolj. Ne boste verjeli, tudi kurilna vrednost je prava, takšna, kot so jo navedli. Šlo je za čisto zavajanje gospoda Kopača pri govorjenju o kurilni vrednosti, ki je govoril o najnižji vrednosti, prezrl je seveda najvišjo vrednost, tega mu niti ne zamerim, ampak govoriti bi bilo treba potem o povprečni vrednosti, če že uporabljaš podatke. Pa seveda temu ni bilo tako. Seveda razlogov za to, da bi javnosti predstavili, kako premoga ni in kako ni prave vrednosti kurilne, ni bilo in ni bilo moč s temi podatki prepričati tudi vseh politikov, tiste, ki bo na koncu tudi odločala o poroštvu, da se lahko projekt ustavi. Pa so se naročile še druge analize, forenzična preiskava vodenja postopka – čakamo rezultate. Nehote imam občutek, da tisti, ki zdaj raziskujejo vse početje v preteklosti, želijo najti črnega račka. Želijo najti nekoga, ki ga bodo obdolžili za neko napako in povedali, da so ravnali prav, tudi kadrovsko, ko so vse zamenjali in postavili tiste, ki naj bi projektu dejansko na nek način nasprotovali. Te študije, ki govorijo o ekonomski upravičenosti, o vseh teh zgodbah, kolikor mi je znano – ministrica, štirinajst dni nazaj je imela v svoji torbi, zdaj ne vem, ali ima to na mizi ali kje drugje –, javnost teh podatkov še vedno nima. Pa bo verjetno javnost zahtevala te podatke, vsaj Odbor za gospodarstvo je zahteval, da se te študije predstavijo. V tem primeru pa je vprašanje, ali na ta način trošimo neprimerno davkoplačevalski denar ali ne. O tem bo seveda treba na Odboru za gospodarstvo spregovoriti. Ko govorimo o nasprotovanju projektu s strani civilne iniciative ali kakorkoli se že to imenuje – saj zdaj imamo civilne iniciative povsod. Karkoli želimo zgraditi v Sloveniji, imamo civilno iniciativo proti. Ampak kaj je bistvo teh civilnih iniciativ? Seveda se zavzemajo za svoj pogled, uveljavljanje svojega pogleda, svojih stališč, ampak civilna iniciativa nikoli ne bo nosila nikakršne odgovornosti. Oni so za to, da zrušijo projekt. Seveda bo moral nekdo, ki mu je poverjeno upravljanje, tudi z državo poiskati odgovor na tisto, kar je prav, in tako tudi ravnati. Tu pa je odgovornost, to pa je tisto, kar bodo terjali tisti, ki bodo za nami obravnavali naše početje. Ko je prej bilo govorjeno o Šaleški dolini, povsem logično bi bilo, da bi jaz kot eden od rudarskih oškodovancev, če lahko tako rečem, ker mi je bila domačija potopljena v tistih letih, ko nikogar v Sloveniji ni zanimalo, kako živimo v Šaleški dolini, danes nasprotoval temu projektu. Pa mu ne nasprotujem, ker poznam dejansko stanje. Ker je bil večkrat predstavljen projekt, ki je ekonomsko, ekološko zanesljivo, po izjavah, ki jih imamo, upravičen projekt. Da ne govorim o energetski upravičenosti. In potem dobimo pobudo za razpis posvetovalnega referenduma, kjer bi ljudi vprašali, kot tu piše, o vprašanju Bloka 6 Termoelektrarne Šoštanj, kjer je vprašanje zelo zavajajoče. "Ali se strinjate s tem, da se vključi v novi nacionalni energetski program Republike Slovenije 2010–2030 izgradnja novega več kot tisoč 200 milijonov evrov vrednega objekta?" "Ali se vključi v energetski program 2010–2030..." Dobro jutro, ministrstvo za gospodarstvo, 29. marca 2011! Vsaj letnico bo treba popraviti na nacionalnem energetskem programu, če že nič drugega ne. "Ali ste za to, da se ta investicija izvede, na premog, ki bo v času svojega obratovanja do leta 2054 proizvedla 103 milijone izpustov ogljikovega dioksida?" Seveda ne gre brez tega! In se zavedamo, ampak hkrati nihče ne pove, da bo nadomestni objekt – energetski objekt blok 6, ki je nadomestni objekt, še enkrat ponavljam, za vse bloke od 1 do 5, ki so bili ali pa so še v Termoelektrarni Šoštanj – proizvedel na leto milijon 400 tisoč ton CO₂ manj kot ti objekti do sedaj in za enako količino električne energije porabil milijon ton premoga manj. Še enkrat povem, da gre za nadomestni objekt in da se ne sešteva, tudi CO₂ ne. In naslednje zavajanje: "... in za katerega gradnjo bo jamčila država s poroštvi." Država bo, če se bo tako odločilo v Državnem zboru, garantirala ali pa jamčila s poroštvi za kredit, najet pri Evropski investicijski banki v višini, mislim, da 440 milijonov evrov. In isti ocenjujete, da bo projekt, in s tem se strinja tudi stroka, vreden milijardo 200 milijonov. To seveda pomeni, da ne gre za garancijo, za poroštvo v celotnem obsegu, ampak da gre za poroštvo v delnem obsegu sredstev, in da je to pomembno tudi zaradi tega, ker je ta kredit, pač, najcenejši za te investicije. Zato je pomembno, da se zanj odločimo, ker bi najetje kje drugje pomenilo veliko višji strošek. Na seji odbora sem slišal, da se posredno pa lahko zgodi, da bodo davkoplačevalci, torej državljanke in državljani, na koncu to investicijo plačali ne skozi ceno električne energije, ampak bo treba vrniti oziroma se bo unovčilo poroštvo, ker lahko HSE bankrotira. Tako je bilo rečeno na odboru. Jaz sicer mislim, da se to ne more zgoditi, nisem pa več prepričan pri takšnem vodenju Ministrstva za gospodarstvo, da še kdo drug ne bo bankrotiral. Na ta vprašanja enostavno ni mogoče odgovoriti na posvetovalnem referendumu. Ni mogoče. Tako ljudi enostavno ni mogoče povprašati. In ko primerjamo referendum za Blok 6 Termoelektrarne Šoštanj in referendumom o Termoelektrarni Trbovlje, naj povem na tem mestu, da sem takrat odločal tudi o tem, in tudi takrat sem nasprotoval temu referendumu, kot nasprotujem temu danes, da bi ne bila slučajno očitana dvoličnost pri ravnanju; takrat, ko gre za Trbovlje, in takrat, ko gre za Šoštanj oziroma objekt v Šaleški dolini. Danes je bilo večkrat omenjeno tudi umeščanje objekta v prostor. Sami dobro veste, kaj pomeni umeščati infrastrukturne objekte v prostor, kaj pomeni umeščanje energetskih objektov v prostor, ker imamo nasprotovanja v lokalnem prostoru in tega bo vedno več. Nasprotovanj bo vedno več. Na drugi strani imamo energetski objekt, ki pomeni tretjino električne energije, proizvedene v Sloveniji, ki ga okolje sprejema, ker je pač to energetsko okolje, ker se je tu ves čas proizvajala električna energija. In tega dejansko ne uporabimo, najdejo se nasprotniki od drugje. Seveda je možnost, spet retorično vprašanje, kje so ti nasprotniki bili v preteklosti, ko so res bile ekološke težave v tej dolini, pa je to pravzaprav nesmiselno, ker se moramo ukvarjati s prihodnostjo, ne s preteklostjo. Pa še ena napaka je, ki jo počnemo ves čas. Ne gre zmanjševati električne energije na strani proizvodnje, če na strani potrošnje nismo uspešni, če porabimo vedno več električne energije. Tudi ni mogoče vseh ocen utemeljevati na letih 2008 in 2009, recimo, ko so cene dejansko padle oziroma je količina, poraba padla zaradi krize, v kateri se nahajamo. Zelo hitro se bomo vrnili na porabo, ki je bila pred temi leti, in še več. Tudi ni tistega, ki bi znal napovedati ceno električne energije, tudi to smo že danes slišali, čez, recimo, 20 let. Razen tistih, ki pravijo, da bo takrat bankrot. Ti pač so sposobni dejansko tudi to oceno sprejeti. Kot sem dejal, je ponovno treba poudariti, in to večkrat, da gre za nadomestni objekt, ki je sprejet v prostoru, da gre za pametno energetsko politiko, ki pomeni eno tretjino termo proizvodnje, eno tretjino hidro, in eno tretjino jedrske, vključujoč seveda alternativne vire, ki nas pa v tem trenutku delovanja bloka 6 vsekakor ne morejo zadostiti na način, da bi nadomestile ta blok 6. Nisem čisto prepričan, da ta podatek, ki sem ga danes slišal, da smo energetsko neodvisni, čisto povsem drži. Mislim, da nekaj električne energije tudi uvažamo. In ko smo prej govorili o CO₂, je verjetno treba reči še kaj o NO X, ki se ravno tako zmanjšujejo, o vplivu na okolje in o vseh parametrih, ki jih dejansko zagovarjajo tisti, ki govorijo o ustreznosti izvedbe tega projekta. Pa pravzaprav danes niti tega ne sprejemamo. Danes se odločamo o razpisu referenduma, pravo odločitev bomo seveda sprejemali takrat, ko bomo govorili o poroštvu, ki ga država da za najem ugodnih kreditov. Pri tem je seveda mogoče pogledati tudi po Evropi, kje se gradijo termoelektrarne,. Verjetno bi bili tisti, ki temu zelo nasprotujejo, presenečeni nad temi podatki. Pravzaprav sem prepričan, da te podatke imajo. Gre torej za dosego razvojnih ciljev, kjer govorimo o zanesljivi oskrbi z električno energijo – kaj je bolj zanesljivega kot tisto, kar imaš doma? Poznamo plinsko zgodbo, poznamo druge zgodbe; nekdo zapre pipo, pa plina v Sloveniji ni pa posledično vsega tistega, kar plin omogoča. Znižanje lastne cene električne energije z nadomestnim blokom, zmanjšanje obremenitve okolja. Pri tem je seveda treba povedati, da bi najbolj zmanjšali obremenitev okolja, če bi rekli, da zapremo vse bloke. In prenehamo s proizvodnjo takoj in zapremo premogovnik! Seveda bi nas to veliko stalo, ampak na okolje bi pa to imeli najboljši vpliv. Ampak potem je treba poiskati odgovor, da povemo, kjer bomo to električno energijo dobili; eno tretjino. To je potem bistveni odgovor! In še to; pri analizah ali blok 4 in 5 lahko postane alternativa izgradnje bloka 6? Ne moreta, pravi stroka! Mislim, da je tudi to poročilo že zrelo za obravnavo v javnosti. Tako sem slišal tudi na seji Odbora za gospodarstvo. Na zadnjem mestu je ohranitev delovnih mest, ki pa je zelo pomembna za to dolino in zato tudi tolikšna pripadnost temu projektu v naši dolini, nenasprotovanje. Ker je to pomembno za ohranjanje delovnih mest in za zapiranje rudnika v enem doglednem času, do takrat pa se bo proizvodnja in tudi število zaposlenih zmanjševalo, gospodarstvo prestrukturiralo in to je seveda rešitev za dolino. Ker ne verjamemo, da bo v nasprotnem primeru moč pričakovati kaj drugega: imamo izkušnje z Vegradom. Sami smo se ukvarjali z Vegradom v Šaleški dolini. Še enkrat povem: sami! In tako se bomo ukvarjali tudi z delovnimi mesti, če se karkoli zgodi na tem projektu. Zelo zavajajoče je s strani ministrice, ko pravi, da imamo milijardo 200, dajmo to razporediti nekam drugam, pa bomo za milijardo 200 dobili več delovnih mest, kot jih v tem trenutku imate v dolini in bodo mesta kvalitetnejša delovna, z višjo dodano vrednostjo. Pravljice za lahko noč, če sem že prej omenil dobro jutro. Zakaj? Zato, ker teh milijardo 200 evrov ni na mizi in jih ni mogoče z mize vzeti in reči, da bomo pač nekaj drugega delali, če bloka 6 ne bo. Ni mogoče, ker je investicija in je ta denar vezan na investicijo in je pridobljen za to investicijo. Če te investicije ne bo, tudi milijarde 200 tisoč evrov ne bo. Jih ni v proračunu! To so sredstva, pridobljena na podlagi te investicije, kakorkoli jo kdorkoli ocenjuje. Še enkrat povem, da ne bom preveč časa porabil. Takšno zahtevo oziroma pobudo po referendumu označujem za neresno in neprimerno za Državni zbor, ampak to je stvar pobudnikov oziroma predlagateljev. Sam bom to pobudo seveda zavrnil. Hvala lepa.
Besedo ima gospa Melita Župevc, pripravi naj se gospod Bogdan Barovič.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Mi je dal moj predgovornik zelo dobre iztočnice. Mislim, da tudi danes nasprotniki in zagovorniki tega projekta težko, da bodo dosegli soglasje in se strinjali, ali je projekt upravičen ali ne. Ob tej razpravi bi rada izrazila dve želji. Moja prva želja je, da bi se vsaj pol toliko časa, kot se v Sloveniji pogovarjamo o šestem bloku, pogovarjali še o usodi kakšne druge energetske lokacije v Sloveniji. V Sloveniji ni samo 6. blok Termoelektrarne Šoštanj. Prej je bila omenjena energetska dolina Šaleška, tudi v Zasavju se smatramo za energetsko dolino; ampak jaz, odkar sedim v tem parlamentu, poslušam zgolj razprave o TEŠ. V Zasavju vedno sprašujejo, kdaj bo nared novi nacionalni energetski program, in jaz jim odgovorim, da ne vem. Ko me vprašajo, zakaj ga ni, odgovorim, da ne vem. Ja, verjetno jaz nisem ministrica za gospodarstvo, da lahko odgovorim na to vprašanje. Hočem povedati, da si res želim, da bi odprli še kakšno drugo diskusijo, še o kakšnem drugem energetskem projektu, objektu v Sloveniji, ker je tudi ključen za okolje, v katerega je umeščen, in je prihodnost zelo pomembna za okolje, v katerem takšni objekti stojijo. Moja druga želja, in to željo naslavljam na slovensko vlado – aktualno, ne prejšnjo ali predprejšnjo –, je, da bi, to kar so že prej rekli predgovorniki, na mizo dali argumente. Tukaj moram biti tudi sama kritična. Namreč, podpisala sem dve pobudi, ena je bila naslovljena na ministra Lahovnika, druga je bila naslovljena na predsednika Vlade Boruta Pahorja, in odgovori, ki so bili, so bili, da so pač stvari v teku, predvsem pa, da se bodo stvari javno razgrnile. Do danes te javne razgrnitve študij dokumentov, ki so se omenjali, nisem videla. Zdi se mi, da bi bilo korektno do slovenske javnosti, da če vlada meni – in verjamem, da meni –, da je ta projekt upravičen, da je ta projekt pravi, potem je prav, da ga pred slovensko javnostjo tudi zagovarja. Mislim, da verjetno do takšnih pobud, kot je pred nami, ne bi prišlo, če bi ti ljudje imeli argumente. In verjamem, da Vlada te argumente za ta projekt ima, da jih ima tudi stroka, da jih imajo tisti, ki prihajajo iz tega okolja, in ker jih imajo, je prav, da jih razgrnejo pred slovensko javnostjo. Tukaj se strinjam, da ni prav, da ministrica za gospodarstvo govori, da ima v torbi neke študije, ki dokazujejo – ne vem kaj. Ja, če jih ima, potem je prav, da to torbo odpre in pred slovensko javnostjo pove, kaj je v teh dokumentih, kaj je v teh študijah. Zato ker je dejstvo, in tega ni mogoče spremeniti, da je ta investicija dejansko že v teku, da so bila sproščena določena sredstva, da delajo slovenska podjetja za ta projekt. Kolikor mi je znano, tudi eno pomembno podjetje iz Zasavja dela stvari za ta projekt. Ampak, kot rečeno, mislim, da je ključno in da bi bilo teh razprav in tudi takšnih pobud manj, če bi bilo na mizi več argumentov. In to je naloga, se strinjam, aktualne vlade. Kot rečeno, tukaj ne bom šla v prid tistim, ki so proti ali za, ampak izražam dve želji. Kot rečeno je moja prva želja, da se pogovarjamo v Sloveniji tudi o kakšnem drugem energetskem projektu, o kakšni drugi energetski lokaciji, ker obstajajo tudi drugi. Mislim, da je bila prej omenjena Mura in tako dalje. In druga želja - začnimo operirati z argumenti, študijami, z vsem tistim, kar je Vlada, kar so strokovnjaki do zdaj naredili. Strinjam se s kolegi, ki so rekli, da je težko stopiti korak nazaj, ampak bodimo iskreni. Kot rečeno, tudi sama sem koalicijska poslanka, pa sem naslovila dve pobudi na mojo vlado, na naše ministre, če želite, in sem pričakovala ustrezne odgovore. Če te odgovore imamo, in prepričana sem, da jih imamo, je prav, da jih razgrnemo pred slovensko javnostjo. Ampak, kar tako zamahniti in reči da nimajo prav tisti, ki podpirajo, in nimajo prav tisti, ki nasprotujejo – resnica o 6. bloku Termoelektrarne Šoštanj verjetno ni črno-bela, se bomo strinjali, ampak če imamo argumente, smo odgovorni, da jih predstavimo pred slovensko javnost. Moram povedati, da osebno res pogrešam tudi danes ministrico. Mislim, da če je 6. blok Termoelektrarne Šoštanj ključni energetski projekt v Sloveniji, je prav, da bi danes tu bila in prav bi bilo, da bi odgovorila, kdaj bo v ta parlament prišel nacionalni energetski program. To so razprave, ki jih sama pogrešam, ki sem jih pričakovala že pred letom dni, pa je bilo rečeno, da nacionalni energetski program v ta parlament prihaja – jaz ne vem, ali je že na poti, je že pred vrati in kdaj bo prišel v to dvorano. Mislim, da prej kot bomo odgovorili na ta vprašanja, manj bo takšnih pobud in tudi žolčnih razprav. Prej ko bomo odgovorili na vse dileme, bolje bo. Zdaj dve leti se delati in tukaj naslavljam spet na svojo vlado, ne na katero koli drugo, se delati, da nič ne vidimo, nič ne slišimo [[...]]Poglejte, tudi argumenti nasprotnikov TEŠ so verjetno legitimni in bi morda bilo prav, da se jih posluša, in tudi tiste, ki ta projekt podpirajo. Tukaj bom zaključila. Izrazila sem dve želji in bistveno lažje je, če bi operirali z argumenti. Prepričana sem, da Vlada argumente za ta projekt ima, kot rečno, investicija je v teku. Če jih ima, naj jih predstavi; danes, takoj; tudi vse študije, projekte, ki so bili narejeni, ne pa, da te študije, ti projekti ležijo v torbi neke ministrice. To se mi zdi nesprejemljivo predvsem pa neodgovorno. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Bogdan Barovič, pripravi naj se Matevž Frangež, če ne Rudolf Petan.
Hvala lepa. Pisalo se je leto 1999, mislim, da je bil takrat predsednik Vlade zdaj že pokojni dr. Drnovšek, in takrat se je reklo in je bil razpisan predhodni zakonodajni referendum o življenju in obstoju Termoelektrarne Trbovlje 3. Bil je razpisan, referendum je padel, Termoelektrarne Trbovlje 3, ki bi bila prav tako nadomestni objekt, ni. Ampak, O. K. Živim v zasavski dolini, temu rečemo pogosto pogovorno, da je to zasavski energetski bazen, naši dragi sosedje živijo v šaleškem energetskem ozemlju: tam so knapi, tukaj so knapi, vsi so hodili v šole, skakali čez kožo in smo bili, pa mislim, da so še tisti, ki so prijatelji. Oboji so kopali premog, oboji so proizvajali električno energijo za to državo. Po letu 1999 se je marsikaj spremenilo, v Trbovljah je pet milijonov ton zalog rjavega premoga s pomočjo tudi kolegic in kolegov v temu parlamentu smo si komaj izborili eno kratko podaljšanje zakona o zapiranju rudnika, zato da ne bi šlo petsto ljudi na cesto, ampak da jih bo šlo mogoče samo dvesto. In se bo rudnik letos začel zapirati. Takšna je odločitev države – tudi prav! Ko smo videli osnutek nacionalnega energetskega programa, je poleg premogovnika Rudnika Trbovlje Hrastnik s petimi milijoni zalogami neto premoga izginilo 6 % proizvajanja električne energije Termoelektrarne Trbovlje. Izginila, ni je. In je načrtovana, da jo bodo zaprli, ob tem da je država od leta 2005 do leta 2010 vložila neposrednih investicij trideset milijonov, dvajset za razžvepljevalno napravo, deset za nakladalno pa razkladalno tovorno postajo. Trideset milijonov evrov za to, da bo TET Trbovlje zaprla? Ki ima kadre, proizvaja 6 % energije, logistiko, ne potrebuje posega v prostor! In verjemite mi, da si iskreno želim in privoščim velenjskim in trboveljskim knapom, da bodo proizvajali premog, kolikor časa še lahko, ker iskreno želim, da bi vsi bloki termoelektrarne Šoštanj delali še petdeset let; ampak želim si tudi, da bi trboveljska termoelektrarna TET delala vsaj še dvajset let. V čem je razlika med menoj v Zasavju in med enakovrednim, poštenim, dobrim, delovnim človekom v Šaleški dolini? V čem? Termoelektrarna Trbovlje bi potrebovala samo – samo bom rekel – sedemdeset milijonov evrov za prenovo kotla in bi delala naslednjih 20 let, hkrati pa bi vzpostavila za ta denar, 70 milijonov, daljinsko ogrevanje mesta Trbovlje in s tem razbremenila občino Trbovlje plačevanja subvencij tistim ljudem, ki danes drago plačujejo ogrevanje. Verjamem, da tudi Šaleška dolina to Trbovljam privošči, ne vem pa, zakaj takšne razlike. Zakaj ni problem s 600 milijonov skočiti na milijardo 200 za neko investicijo, 70 milijonov pa je blazno velik problem, ki bo, če se bo zgodilo tako, kot je planirano v osnutku NEP, zaprlo 220 neposrednih delovnih mest in, poslušajte dobro, izračunanih in preverjenih tisoč 500 delovnih mest, ki so posredno vezana na termoelektrarno Trbovlje. In kaj naj rečem zato, da se bom dejansko približal točno tej vsebini? Le kdo v tej dvorani mi lahko ob vsem povedanem očita, da sem sopodpisnik zahteve za poizvedovalni referendum? Nihče mi nima te pravice očitati! Nihče! Posvetovalni je in če bodo ljudje rekli "da" – ob vseh stroških in ob vsem drugem, kar se zraven dogaja – bom vesel. Ne vem pa, zakaj so ljudje rekli Trbovljam "ne". Tega pa še danes ne vem, zakaj ne. Nič večje škode ali koristi ne bi naredilo Trbovlje s termoelektrarno 3, kot jo bi ali jo bo koristi in škode naredil TEŠ 6. Zato sem se, Bogdan Barovič, podpisal na zahtevo za poizvedovalni referendum. Zato! Hvala.
Besedo ima gospod Matevž Frangež. Naslednji bo gospod Rudolf Petan.
Hvala za besedo. Meni je zanimiva ta dvojnost. Kolegi iz opozicije kdaj pa kdaj radi s pedagoškim učinkom očitajo tej vladni koaliciji dvojna merila. Večkrat sem sam temu priča na odborih za zadeve Evropske unije, ko ob obravnavi različnih gradiv, ko pošiljamo svoje delegacije na seje različnih svetov, predvsem Sveta za okolje pa tudi Evropskega sveta, kjer praktično vsak mesec ponavljamo neke mantre o tem, kako bomo rešili podnebje; o tem, kako je treba odločno zmanjšati emisije toplogrednih plinov, ker drugače nas bo vse skupaj skurilo. Temu ne pripisujem povsem kataklizmičnih razsežnosti, dejstvo pa je, da se podnebne spremembe dogajajo in – navkljub temu, da v slovenski politiki še nekateri radi zanikajo te pojave – povzroča jih človek s svojo dejavnostjo. Mi za Slovenijo natančno vemo, kje so glavni generatorji toplogrednih plinov, in vemo, kakšno vlogo ima pri tem naša, v veliki meri ogljična energetika. Želel bi si, da je slovenska politika sposobna videti te podatke in je sposobna zavezati se k temu, da želi imeti neko drugo sliko in drugo vizijo te naše države. Dvojnost je namreč v tem, da potem ko se visoki deklarativni cilji poskušajo udejanjati, pridemo do zadreg, pred katerimi smo danes. Sam 6. bloka Termoelektrarne Šoštanj ne podpiram in ga nisem pripravljen podpreti za nič na svetu, ker mislim, da obeta napačno sliko energetske prihodnosti naše države. Radikalno napačno sliko! Želel bi si, da bi v tej državi zmogli, kljub temu da imajo tudi druge tehnologije svoje pomanjkljivosti, odprto razpravo. Odprto razpravo o tem, kakšno energetiko si v tej državi predstavljamo in da po zgledu najnaprednejših držav po svetu zmoremo to prihodnost videti v decentraliziranju, v manjših enotah proizvodnje obnovljivih virov energije, ki ne morejo odgovoriti na vse tisto, kar nam daje TEŠ 6. Lahko pa odgovori na mnoge od teh izzivov v veliki meri. TEŠ 6 je tisti, ki nam obeta stalnost preskrbe. Mag. Stane Merše iz Centra za energetsko učinkovitost na Institutu Jožef Stefan je na nekem podnebnem posvetu dejal, da je TEŠ 6 zelo dober pri zanesljivosti oskrbe; da je zelo dober pri izkoriščanju domačega fosilnega vira – se pravi, premoga; da je dober pri kakovosti oskrbe; da je dober pri odpornosti na cenovne pritiske; da je nevtralen glede na sprejemljivost cene in da je negativen glede vpliva na okolje. Vemo, kaj se dogaja z ozračjem. Vemo, da smo danes radikalno preko tistih meja, ki jih klimatologi ocenjujejo kot vzdržne, zato da se proces podnebnih sprememb, ki ne potekajo tam nekje zgoraj, ampak jih neposredno danes čutimo tukaj, v daljših sušah, v nestalnosti vode, v topljenju ledenikov, v topljenju obeh polov, v obetu po več hudourniških vodah, ne nazadnje tudi po radikalnem spreminjanju naše krajine. Veste, v 19. stoletju, pa še kdaj prej, so v slovenskih deželah zgodaj začeli pridelovati železo in za to so rabili veliko oglja. Zato, da so zagotovili poceni vir za oglje, so veliko sekali slovensko krajino in potem to krajino nadomeščali s smrekami, ki so najhitreje zrasle in zagotavljale relativno poceni vir za ogljarsko, kasneje plavžarsko in kasneje železarsko industrijo. Tako je Slovenija danes tudi na legah, ki za to niso primerne, množično pogozdena s smreko. Ta smreka bo na legah, kjer raste danes, izumrla, ker se ne bo sposobna prilagoditi rasti temperatur našega ozračja prav tega podnebnega pasa, kjer se nahaja Slovenija, ki bo bistveno bolj sušen, z bistveno bolj nestabilnim podnebjem. In mogoče bi si veljalo ogledati še enkrat tisto razstavo z naslovom "Slovenija 50 plus", ki ne obeta sicer ustavne večine po naslednjih volitvah, ampak obeta grozljiv scenarij, če dobro pomislim, sta grozljiva scenarija oba, grozljiv scenarij podobe te dežele o tem, kako bo izgledala Slovenija, o tem, kako lepo bo ribariti sredi Tartinijevega trga, ali o tem, kako se bo lepo sprehajati po golih pohorskih planotah. Predlagam, da se temu scenariju, ki ni znanstvena fantastika, ampak je dejstvo, začnemo aktivno upirati. Bil sem avtor deklaracije Državnega zbora o aktivni vlogi Slovenije v boju zoper podnebne spremembe. Ker je bil šef moje poslanske skupine takrat Bojan Kontič, je Bojan Kontič prvopodpisani pod tisto deklaracijo. Pod deklaracijo, znotraj katere smo zmogli političen kompromis o 40 % zmanjšanju emisij toplogrednih plinov v tej državi do leta 2020. Kakšna utvara! Prihodnost je torej v malih decentraliziranih enotah. Tisto, kar bi se ta država morala v dolinah, kot so Zasavje ali Šaleška dolina, vprašati, je, kako bo te doline prestrukturirala. Nemška dežela Brandenburg je celo svojo zgodovino gradila na odličnih tehnologijah – kopali so premog. A, glej ga zlomka, tam je premoga zmanjkalo! In konec 80. let so zastavili ambiciozen načrt prestrukturiranja. Ta ambiciozen načrt prestrukturiranja danes vidimo v podobi Brandenburga, ki je kot lokacija največji svetovni proizvajalec tehnologij za vetrnice in vetrnic samih, na svetu. Obnovljivi viri energije. Strokovnjaki pravijo, da je ta država bogata z obnovljivimi viri energije – ampak kaj delamo dejansko na njih? Subvencije za to, da bi še tisto proizvodnjo, ki raste, ki ima podjetniški interes, spodbujali, pohajajo. Birokratski postopki so zato, ker je regulator na tem področju kadrovsko podhranjen, izjemno dolgi in trajajo tudi pol leta in več. Zato potem umetno omejujemo obseg priklopne moči za tovrstne objekte, ki imajo še bistveno več potenciala, bistveno več megavatov kot en sam megavat, kolikor ga je danes mogoče na proizvodno enoto vključiti v omrežje. To umetno tiščimo dol. Bog ne daj, da zrastemo po tem kriteriju! Mogoče se bo takrat izkazalo, da TEŠ 6 ne rabimo. Bog ne daj. Smart grids, pametna omrežja. Poenostavljeno povedano: to, da takrat, ko bo moj električni avto miroval, da ga bom priklopil na omrežje in bo v konicah moj avto oddajal energijo omrežju ali moj notesnik ali katerakoli električna naprava, ki jo imam, zato da bo omrežje samo po svojem delovanju uravnavalo notranje potrebe za to, da bomo zadostili konicam, da ne bomo rabili v konicah uvažati drage elektrike. Nič ne delamo na tem! Pred dnevi mi je neki strokovnjak s tega področja povedal, da Eles na tem področju ne dela nič, ker vsi vedo, da smo na varni strani, saj imamo TEŠ 6, nam se ni treba potruditi. Pravijo, in se v veliki meri strinjam, da je TEŠ 6 izjemnega socialnega pomena. Ampak veste, prihajam iz Maribora, kjer je leta 1990 in v nekaj letih za tem propadla praktično vsa industrija, bistveno več delovnih mest od teh tri tisoč pa realno gledano 800 smo jih izgubili. Ali je kdo takrat prišel pa rekel, da bodo prišli z investicijo 1,2 milijardi evrov, da to situacijo rešimo? Ne! Maribor ste pustili takrat na čistini in se je moral reševati sam, z velikimi mukami. Še danes čuti tisto krizo. Še danes čuti tisto krizo! Razumem, da če vzameš neko perspektivo neki regiji, da ji moraš to povrniti. Ampak izračunajmo si 1,2 milijarde evrov deljeno s 3 tisoč delovnih mest. Vsaka regija bi samo sanja o taki spodbudi. In končno, kdo to plača? Če pogledamo, kakšna je računica za financiranje tega šestega bloka, vidimo: lastniški viri, 106 milijonov – TEŠ, 297 milijonov, zaokrožimo 300 milijonov – HSE, kredit EB Evropske investicijske banke – 335 milijonov, kredit Evropske banke za obnovo in razvoj in poslovne banke – 164 milijonov, kredit GEN in HSE – 200 milijonov, pa v tej računici, ki je že nekoliko "out dated" manjka še 200 milijonov evrov. Veste, po kakšni ceni proizvajamo energijo na reki Dravi? 23 evrov na megavatno uro. V TEŠ jo danes proizvajamo po ceni 47,8 evra po megavatni uri. Projekcije za 6. blok so delali, mislim da, na števili 84 ali 90 evrov na megavatno uro. Kdo krije razliko? Slovenija je praktično edina meni znana država, da iz obnovljivih virov energije, kakršna je ta, zame neprecenljiva Drava, financira fosilne energije. Iz OVE mi financiramo ogljično tehnologijo! Vem, da TEŠ 6 ni mogoče preprečiti, s tem sem se sprijaznil, zato danes tudi ne bom podprl tega referenduma, ker mislim, da ga ni mogoče preprečiti, ker imajo tisti, ki zagovarjajo ta projekt, prav, da tega projekta več ni mogoče preprečiti, ker je že v izvajanju. Kje ste bili pred dvema letoma, ko smo naivni mladi poslanci pisali samo neke poslanske pobude, recimo o protikorupcijski klavzuli šestega bloka 19. januarja 2010, pa zaskrbljeno pismo o prihodnosti slovenske energetike 7. oktobra 2010, pa zahtevo Vladi za pripravo alternativne študije za druge vire energije, scenarij brez TEŠ 6, 24. februarja 2010, zahtevo po modernizaciji Termoelektrarne Šoštanj brez izgradnje šestega bloka, se pravi po metodi repowering, 12. novembra 2010 in podobno? Pa vedno znova dobimo odgovore, ki smo jih poslanci v tej dvorani verjetno vajeni: "Ne gre, ne gre!" V bistvu pa pravijo: "Ne da se mi, bodite tiho, saj vas nimamo zato tukaj!" Jaz vem, da TEŠ 6 ni primerljiv s kakšno drugo podobno investicijo v Evropi. Ampak na Poljskem obstaja ena bistveno večja termoelektrarna, Belchatow se ji reče, kjer so prav tako imeli podobne zadrege. Ugotavljali so, da proizvajajo neučinkovito energijo, da je ta energija zelo umazana in so želeli to spremeniti in so se odločili za tako imenovan repowering in za eno desetino cene.Za 180 milijonov evrov so dosegli podobne učinke. Zavedam se, da stvari niso popolnoma primerljive, da je to lahko tudi malo zavajanja vpletenega, ni namerno, ampak samo za ilustracijo, da je mogoče enake cilje, radikalno znižanje izpustov, enako učinkovitost oskrbe, cenejšo oskrbo zagotoviti tudi na kakšen drugačen način. Kitajci dandanes veliko denarja vlagajo v to, ker vedo, da imajo veliko premoga, da odgovorijo na vprašanje, na kakšen način bodo ta premog izkoristili, ne da skurijo planet. In veliko vlagajo v to. In jaz sem prepričan, da bodo čez 10 let na svetu tehnologije, ki nam bodo velenjski lignit omogočale izkoristiti na bistveno bistveno bolj pameten in cenejši način, kot nam obeta to TEŠ 6. Jaz razumem tudi knapovsko tradicijo in jo spoštujem. Velenje mi je kot mesto izjemno izjemno všeč, tako po svoji zgodovini kot po svojem današnjem utripu. Tudi po tem, da znajo v Šaleški dolini tako neverjetno skupaj stopiti, da moram reči, da z velikim občudovanjem to pogrešam v svojem mestu. Ampak veste, če je perspektiva dobrih delovnih mest v tem, da bomo ljudi še za 30 let poslali ne vem koliko deset ali sto metrov pod zemljo, potem pa jaz tudi ne vem, če prav razumem, kaj naj bi bila kakovost življenja in kakovostno delovno mesto.
Besedo ima gospod Rudolf Petan, pripravi naj se gospod Vito Rožej.
Hvala za besedo. Spoštovani! Veliko smo že slišali o TEŠ 6. Jaz bi nekaj dodal, ampak mogoče z drugega zornega kota. Najprej o čem se sploh pogovarjamo. TEŠ 6 ja, ampak za kakšen objekt gre. Gre za 600 megavatni blok, moči 600 megavatov, ki bo na leto potreboval, pokuril približno 2 milijona in pol ton lignita. To pomeni na vsako minuto 5 ton. 5 ton lignita bo zgorelo v povprečju vsako minuto. Kaj pomeni 5 ton? Tisti, ki imate daljši EMŠO, se boste spomnili, da smo včasih, ko smo še kurili na premog, za celo leto porabili 5 ton lignita. To bo pa sedaj v eni minuti zgorelo. Toliko za primerjavo, o čem se pogovarjamo. Sam osebno imam zelo pozitiven odnos do referendumov. Mislim, da vas o tem ni treba posebej prepričevati. Drugo, kar bi želel povedati. Sem tudi pristaš porabe domačih energentov, domačih virov energije, ampak čisto vseh, se pravi od ogličnih, pa do tistih brezogličnih, tudi čistih. To se pravi obnovljivih virov, hidroenergije, sončne energije, tudi vetrne energije. Naslednje, kar bi želel povedati, je, da praktično nimamo nacionalne strategije na tem področju. Je nimamo. Ampak upam si z vso odgovornostjo povedati in trditi, da tudi če bi jo imeli, pri tej vladi ne bi štela nič, ker bi tako ali tako delala po svoje. Da je to tako, dokazuje tudi razprava, ki smo ji danes priča, ko že v vladajoči koaliciji, pa to ni obtožba, to je samo ugotovitev, da so vsi proti vsem, pa ne samo poslanska skupina proti poslanski skupini, ampak že poslanske skupine v vladajočih strankah niso enotne. Se pravi – vsi proti vsem. V zvezi s TEŠ 6 pa lahko rečem tudi z vso odgovornostjo, da se je dogajalo do zdaj nekaj čudnega. Da gre za ogljični objekt, ki je okolju manj prijazen, bom rekel, tudi če bomo uporabili sodobno tehnologijo, kar je pozitivno, pa vseeno je okolju manj prijazen objekt, pa vendar so vsi okoljevarstveniki molčali kot riba do takrat, ko je bilo izdano gradbeno dovoljenje. Ko pa je bilo izdano gradbeno dovoljenje, so se pa začeli oglašati in so imeli pripombe, najprej bolj tiho, potem pa vedno glasneje. Kar je pa še bolj zanimivo, pa tudi v tem času, ko je že ta projekt toliko napredoval, da skoraj lahko že rečemo, da se ga ne da ustaviti, pa so ravno zeleni ali okoljevarstveniki ali varuhi okolja bili izrazito a priori proti vsem čistim virom energije, proti hidrocentrali na Muri, proti hidrocentralam na spodnji Savi in se je zavlačevalo, tudi zdaj se ne dela tako, kot je treba, proti sončnim kolektorjem, da bi bilo treba zaostriti pogoje namesto olajšati, proti vetrnim elektrarnam. Zanimivo, proti vetrnim elektrarnam – najbolj čistemu viru energije, okoljevarstveniki so proti. Zdaj mi pa povejte, ali ni to narobe svet. Precej narobe svet je. Sedaj, ko je pa s TEŠ 6 že tako daleč, da ga verjetno nima smisla ustaviti, sedaj pa so se nekako oglasili, da tudi s TEŠ 6 ni čisto vse v redu. Zakaj šele zdaj? Zakaj se niso oglasili pred tremi leti, ko se je to načrtovalo, pred dvema letoma, ko je bil še čas? Ne, takrat so bili tiho. Zdaj so pa celo proti čistim virom energije. Če mi to zna kdo razložiti, zakaj je to tako, potem mu res lahko rečem, da je čarovnik. Jaz si očitno ne znam tega drugače predstavljati, kot da pri vsem tem, pri tej zgodbi, pa če hočete tudi s tem referendumom, pa ne kritiziram zdaj tiste, ki ste zbrali podpise, da gre za neko igro, da ne rečem blef. Kar se referenduma tiče, bi pa dejal, da me malo čudi, da je prišel s strani, ki ni imela nekega pozitivnega odnosa do referendumov nasploh. Ko smo mi predlagali kakšen referendum, je bil takoj očitek: "Zapravili boste, ne vem, koliko, 3 milijone evrov. A ni to škoda, bi rajši za kaj drugega?" Zdaj pa kar naenkrat ta referendum za TEŠ 6, ki pa sploh ni odločilnega pomena. Ampak gre za neko posvetovanje, za spraševanje ljudi, kaj si mislijo o tej zadevi. Nima pa nekega odločilnega vpliva, in to v času, ko je že praktično prepozno. Pa še to bi rekel, tudi tisti, ki so podpisniki, v tistih poslanskih skupinah ni neke enotnosti do pristopa k sami gradnji in pa tudi do samega referenduma. Po mojem gre za neko igro, pa tukaj ne mislim samo na tiste, ki so se podpisali za referendum, ampak širše gledano. Tudi sam se pridružujem tistim, ki so zapisali, da gre nekako za spopad dveh lobijev, rdečega in oranžnega. To je pač prispodoba. Ampak približno lahko vemo, za kaj gre. Jaz sam osebno menim, da je cela zadeva že malce neresna, da bi morala vlada sprejeti neko strategijo in jasno povedati, v katero smer bomo šli, kakšne bodo posledice, če gremo v to veliko investicijo, ki bo "požrla" 1,2 milijardi evrov. Ampak po izkušnjah sodeč, v Sloveniji še nikoli ni tisti znesek veljal, vsaj v zadnjem času ne, zato se bojim, da bo tisti, ena cela, še krepko narasel, da ne bo na prvi decimalki kakšna napaka, da bo tam sprememba, namesto 1 da bo kaj drugega – po izkušnjah. Kaj to pomeni za slovensko energetsko politiko na splošno, kaj pomeni v nadaljevanju, kaj pomeni čez 3, 4, 5 let, ali bomo šli tudi v izgradnjo alternativnih virov, se pravi čistih virov, ker bomo morali to narediti, ker če ne, bomo dobili kazen Evropske unije, kljub temu da energetska politika, jaz mislim, ni zaradi Evropske unije, ampak zaradi nas samih. Ampak kazen pa bo prišla iz Evropske unije. Zato se mi zdi vse to igranje v zvezi s TEŠ 6 malo neresno, kot se mi zdi neresen pristop naših okoljevarstvenikov, ki nasprotujejo čistim virom energije, tu pa so bili ves čas tiho, ko se je šlo za ogljični objekt, pa so se šele zdaj oglasili, ko je tako ali tako že vse prepozno. Jaz bi prej želel odgovore na ta vprašanja s strani Vlade, ker mislim, da je Vlada tista, ki bi morala biti poklicana in je poklicana, da jasno reče, energetska politika bo takšna, prišli smo na neko razpotje. Treba je jasno povedati, priti v parlament, opraviti diskusijo in zadevo zaključiti. Meni se ta igra ne zdi v redu, je pa prav gotovo škodljiva za Slovenijo tako okoljevarstveno kot tudi za finance. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Vito Rožej. Pripravi naj se gospod Gvido Kres, če ne, je na vrsti dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa za besedo in lep pozdrav vsem prisotnim! Če nadaljujem tam, kjer je kolega Petan končal – ta igra je škodljiva za Slovenijo z ekološkega in ekonomskega stališča. Vedeti pa je treba, da sta nekdanji šef slovenskega elektrogospodarstva, da tako rečem, gospod Zagožen in nekdanji gospodarski minister gospod Vizjak bila tista, ki sta to igro začela. In ta spopad tukaj ni med oranžnimi in rdečimi, lahko da je med zelenimi in črnimi, kar se tiče virov energije, in da bi tukaj oranžni, vsaj nekateri, želeli popraviti napake črnih, ki so jih rdeči z veseljem nadaljevali, ker so bile v njihovem interesu, če že tako v prispodobah govorimo. Danes je bila kot ena od ključnih stvari, ki je za bodočnost energetike v tej državi pomembna, omenjena torba gospodarske ministrice, v kateri da so študije, ki jih nujno potrebujemo za to, da se bomo odločili. Zakaj gospodarska ministrica teh študij ne more dati na mizo, kolegica Župevc, mogoče vi veste bolj kot jaz. Zato, ker je nadzorni svet HSE nanje dal oznako zaupnosti. Kdo je odstavil nadzorni svet HSE v zadnjem času? Je bila to gospodarska ministrica? Ni bila. Agencija za upravljanje s kapitalskimi naložbami je bila. Je res? Je res. Kaj vam je finančni minister Križanič povedal v vaši poslanski skupini, kako da je sestavljena ta agencija, čigavi da so ti člani agencije sveta? Zaresovi? Ne. En drug izraz je uporabil. In vi točno veste, kateri. Z zadovoljstvom vam ga je povedal. In tudi dovoljenja, ki se zdaj dajejo, gradbeno recimo, ki je bilo pred enim tednom izdano. Ali ga je okoljski minister na nek hud pritisk gospodarske ministrice izdal? Ne! Na hud pritisk finančnega ministra ga je izdal. To vam bo lahko tudi sam povedal, če bo želel, in člani Vlade. Kolikor sem jaz informiran, kolega Kontič najbrž da tudi to še kako dobro ve. Kdo se torej tukaj heca? Kdo tukaj ne želi, da bi bile stvari razjasnjene in da bi mi vsa dejstva poznali, na podlagi katerih bi se lahko odločali? In ni zdaj tukaj vprašanje, ali smo nekateri tukaj, ki iščemo razlog za to, da bomo zavrnili to investicijo in si ne želimo naliti čistega vina. Ravno to želimo – naliti si čistega vina in se vprašati tam, kjer se je treba vprašati, na začetku, kje pa so bili sploh razlogi za to investicijo. Ali obstaja v Sloveniji kakšen nacionalni energetski program, ki predvideva gradnjo TEŠ 6? Ne obstaja. Zakaj potem to počnemo? Na kakšnih predispozicijah? In kolega Kontič je tukaj uporabil princip obrnjenega dokaznega bremena. Mi se trudimo, da tisto, kar vi že dolgo časa počnete z dobrimi nameni, ker najboljše veste, kaj je dobro za Slovenijo, smo tisti, ki smo grdi. Namesto da bi se najprej vprašali, ali mi sploh rabimo to investicijo? Ali si mi želimo takšno energetsko bodočnost? Kolega Frangež je dobro razložil strukturo slovenske energetske proizvodnje in možnosti, ki jih ne želimo niti izkoriščati. Tudi kolega Kontič je povedal, da se na potrošnji nič ne naredi. Ja, seveda se ne! Zakaj se pa ne? Pojdite pogledat, koliko državnih uradnikov je zaposlenih tam, kjer se ukvarjajo z varčevanjem električne energije, in koliko jih je zaposlenih tam, kjer se ukvarjajo s proizvodnjo električne energije. Neprimerno več jih je tam, kjer se ukvarjajo s proizvodnjo, zato pa seveda pospešujemo potrošnjo, zato da bo povpraševanje večje, zato da bodo razlogi za nove elektrarne. Logično. Tudi sredstva, ki jih namenjamo za eko sklad, za varčnejše hiše niso primerljiva s temi, ki jih namenjamo za razvoj plinovoda v Sloveniji, onega, drugega, tretjega, terminalov, kaj še vem česa, in novega TEŠ-a ne nazadnje. Tako da je logično, da je naša struktura takšna, kakršna je. Kolega Frangež je tudi povedal, da je regulator proizvodnje za male hidroelektrarne kadrovsko podhranjen. Seveda je! Saj mora biti. Če bi se slučajno izkazalo, da lahko kaj več na tem naredi, bi pa neki alternativni programi energetike dobili končno neko realno podlago. Več sto, štiristo ali koliko vlog čaka na Ministrstvu za okolje in prostor za male hidroelektrarne. Pa ne gre za kakšne hidroelektrarne, ki bi bile velik poseg v prostor. Gre za hidroelektrarne, ki bi nastale tam, kjer so pred desetletji ali pa stoletji stale žage in mlini in bi izkoriščali vodno bogastvo te države na način, kot so že generacije pred nami to počele. Zakaj se to ne omogoča? Zato, ker cel investicijski potencial slovenskega elektrogospodarstva, ki ga v veliki meri generirajo dravske elektrarne iz obnovljivih vodnih virov, se želi preusmeriti samo in izključno v eno investicijo. Ostale nimajo šans in jih, če bomo šli tako naprej, ne bodo nikoli imele. In razprava, ki jo imamo danes, je seveda nadomestek za vse razprave, ki bi se morale že zgoditi in biti podlaga za nacionalni energetski načrt. Pa jih ni bilo. In ta, upam, da ni zadnja, ker ne sme biti zadnja, ker če se bomo danes vse zmenili, se bomo zmenili slabo. Tudi te vse smiselnosti o pregledovanju postopka so zelo na mestu in nič ni neodgovornega na tem, da smo predlagatelji predlagali razpis poizvedovalnega referenduma. Seveda morajo postopki financiranja tako velikih investicij teči transparentno. Milijarda in 200 ali pa 300, 400 je toliko, kolikor mi na leto plačujemo iz integralnega proračuna v pokojninsko blagajno. Izgleda, da bomo šli na referendum o pokojninski reformi in šele čez eno leto se bomo lahko pogovarjali o neki drugi rešitvi naše pokojninske blagajne. Torej se pogovarjamo o približno enakem znesku za približno enako dolgo časa – za eno leto. S tem da je treba reči, in kolega Petan, ne vem, ali noče ali pač res ne more razumeti, da so pri nas naknadni zakonodajni referendumi in posvetovalni. Ta je posvetovalni. To ni referendum, ki smo ga v stranki Zares omenjali v svojem dokumentu o blokadah, zato ker ta z ničemer ne blokira nič, kar bi bila zakonska materija, ker TEŠ ni zakonska materija, TEŠ niti ni v nacionalnem energetskem planu, da se razumemo. TEŠ je nekaj, kar se nam je zgodilo slučajno, tako izgleda, ker ni ga dokumenta, ki bi nam ga zapovedoval, da ga moramo takoj in v taki meri narediti. Nismo se resno o tej energetski politiki nikoli pogovarjali. Posvetovalni referendum ni isti kot naknadni zakonodajni referendum. Lahko se ga prestavi tako ali drugače, nič ne bo zaradi tega trenutna zakonodaja trpela. Tudi glede referendumskega dneva bi se o posvetovalnih referendumih lahko zmenili, za naknadne zakonodajne je pa stvar drugačna, ker imajo tudi drugačne posledice kot posvetovalni, ki niso zavezujoči. V mnenjih poslanskih skupin smo lahko slišali marsikaj, da se investicija, ki teče, ne sme zaustavljati, čeprav smo lahko tudi slišali, da druge države ne samo, da so investicije, ki so tekle, ampak investicije, ki so bile že zaključene, v primeru avstrijskih, nemških, italijanskih jedrskih elektrarn, zaprle, ker so se ljudje tako zaradi ekoloških vzgibov odločili. V tem primeru pa bi se morda tudi zaradi ekonomskih lahko. In ko govorite mnogi o tem, da je to vprašanje, na katerega mora stroka dati odgovor. Stroka ga noče dati oziroma ga ne zna in ga ne želi. Ne, da nima časa in možnosti ga predstaviti. Kot sem povedal o teh študijah, ki jih nosi ministrica za gospodarstvo z oznako tajno v svoji torbi, ker je pač HSE oznako tajno nanje prilepil, ker je naročnik teh študij in si ne želi, da bi stvari res bile javne. Jaz ne vem, kdo se tukaj spreneveda. Jaz se prav gotovo ne. Vlada se po mojem trdnem prepričanju zaradi interesnih, lokalnih, političnih vzrokov ne more verodostojno odločati in jaz ta naš predlog jemljem kot pomoč Vladi, da dobi kakšne impulze, da se odloči prej, da se odloči bolje in vidim to kvečjemu kot del enega istega procesa odločanja o usodi investicije v TEŠ 6 in posledično o tem, kakšna naj bi bila slovenska energetika in kakšna naj bi bila struktura slovenskega elektrogospodarstva. Ne gre za kakšno mučenje parlamenta, mi smo se v tej dvorani pogovarjali že o marsikakšnih bolj mučnih temah, manj pomembnih za našo prihodnost. Mi smo veliko časa namenili naši preteklosti, kar ga je ostalo, smo ga namenili naši sedanjosti, o prihodnosti smo se pogovarjali malokrat. Danes je takšen trenutek, ko se pogovarjamo o prihodnosti in, hvala bogu, da je vsaj kakšen takšen trenutek. Vprašanje je, če nam ta stroka, ki jo imamo, lahko da relevantne odgovore na vse, kar nas zanima, ker je ta stroka tista, ki nas je pripeljala v to situacijo. Stvari so lepo klansko razdeljene in težko se iz tega začaranega kroga izvlečemo. Zato se mi zdi po svoje poizvedovalni referendum dober način, da na nek način prerežemo s to prakso in da začnemo gledati na našo energetsko prihodnost z drugačnimi in realnejšimi, tehtnejšimi očmi. Razprava se seveda s tem odpira, vedeti pa moramo, da če se bomo odločili za financiranje TEŠ 6, si bomo s tem zaprli druge poti, ki bi jih slovenska energetika mogoče lahko v alternativni resničnosti ubrala in ne zdi se mi ne prehitro ne prepozno za to. Mogoče se komu zdi glede konkretne investicije prepozno, verjamem pa, da za marsikatero stanje, v marsikateri glavi je pa ta dilema še kako prehitra. Ampak če govorimo o investicijah, ki bodo to državo ne samo finančno predvsem okoljsko obremenile za dolga desetletja, bi bilo dobro, da razmišljamo o teh stvareh z glavami naših otrok in vnukov. Hvala.
Gospod Bojan Kontič, replika.
Hvala lepa. Bil sem omenjen in odgovarjam. Glede referenduma. Dobro, če želite posvetovalni referendum, bi bilo smiselno, da predlagate vprašanje: Ali ste za to, da prekinemo izgradnjo bloka 6? To bi bilo korektno vprašanje in tudi zelo jasen odgovor državljank in državljanov. Glede prestrukturiranj in še glede tajnosti. Jaz upam, da ni to toliko tajno, da tega ne bomo nikoli izvedeli, kaj so te študije prinesle. Je pa zanimivo, da je tajno to, kar so študije povedale, ni pa tajno to, kar so govorili predstavniki ministrstva o količinah premoga, zalogah in o kurilni vrednosti, pa je po zakonu tudi bilo tajno, zaupno pravzaprav. Pa so povabili tujce iz Nemčije, da so prišli pregledat zaloge premoga Slovenije. Tudi to je bilo zaupno, pa je ta zaupnost kar zbledela. Zdaj ko so pa podatki takšni, da ne ustrezajo, so pa dokumenti zaupni. Seveda, to razumem. In ko je bilo govora o prestrukturiranju gospodarstva, lepo prosim, da me tisti, ki prihajate iz drugih okolij, ne učite, kako naj prestrukturiramo gospodarstvo v Šaleški dolini. In v Šaleški dolini ni samo energetika. Ste kdaj slišali za Gorenje pa morda še kakšno nepomembno firmo v Sloveniji, ki prihaja iz Šaleške doline? Jaz, lepo prosim, da razmišljate, o čem govorite in ko govorite o prestrukturiranju gospodarstva! Če je bilo včasih zaposlenih pet tisoč ljudi na premogovniku oziroma v tem gigantu, če ga lahko tako imenujete, in pet milijonov ton premoga nakopanega, ga je danes nekoliko manj nakopanega z veliko manj ljudi, zaposlenimi v premogovniku. Tisoč štiristo približno jih je, zdaj pa primerjajte to število in kam so ti ljudje odšli. Tudi v hčerinske družbe. In zanimivo bi bilo pogledati rezultate teh hčerinskih družb z zunanjo realizacijo [[...]]
Čas je potekel [[...]]
Tri minute imam za repliko, kajne gospod podpredsednik? Tam gledam, da je 2.13, zdaj ste mi pol minute vzeli. Ampak dobro, nima smisla, saj jaz sem svoje že prej povedal, samo lepo vas prosim, operirajte s podatki, ki držijo. In ko ste zaskrbljeni za usodo Šaleške doline, potem predlagam, da pomagate iskati ustrezne rešitve, predvsem si pa ne želimnasvetov kar tako ad hoc in z mize, kot je bilo rečeno, glede milijarde 200 milijonov evrov, ki jih zanesljivo v to dolino ne bo, če ta projekt pade, ker tega denarja ni, ker je vezan na investicijo.
Besedo ima gospod dr. Vinko Gorenak. Naslednji bo Janko Veber.
Hvala lepa. Ljudje spet ne vedo, zakaj smo tukaj in o čem pravzaprav govorimo. Sploh so pa malo zmedeni, ker običajno je situacija taka, da tisto, o čemer govorimo na tej strani, se kritizira na oni, ali obratno. Danes je pa nek izjemen dan, to je pa tudi jasno. Danes smo torej tukaj zato, ker je skupina poslancev, dva, štirje, šest, sedem, na čelu z gospodom Slapnikom, zahtevala, da se razpiše posvetovalni referendum, kar pomeni, neobvezujoč, ki stane 4 milijone evrov, zato da bi se državljani odločili, ali naj TEŠ 6 sploh gradimo naprej ali ne. O tem danes odločamo. Ampak, poglejte, TEŠ 6 se že gradi. V TEŠ 6 je bilo vloženih ne vem koliko milijonov, to gospod Kontič bolje ve in je, mislim, da tudi povedal. In s TEŠ 6 je bilo vse v redu pri prejšnji vladi in vse je bilo v redu pri sedanji vladi, dokler je bil gospodarski minister Lahovnik. Potem pa pride neka nova ministrica, to je gospa Radićeva, je pa v trenutku, kot bi odrezal, s TEŠ 6 vse narobe. Porabi se 270 tisoč evrov, da bi se dokazalo, da velenjski premog ni v redu. Potem pa ta študija in vse ostalo pokaže, da je velenjski premog v redu, jo pa da ministrica v torbo. Ne pride k nam, ne pošlje k nam državnega sekretarja, ki očitno pri njej zdrži pet nedelj. Jaz sem bil z ministrom Matejem eno leto, pa ste mi očitali, da sem prehitro odšel. Zdaj pa je to pet nedelj ali nekaj takega. Ampak gremo naprej. TEŠ 6 se dela, mi pa bi naj na željo nekaj poslancev razpravljali o tem, ali razpišemo referendum. Ljudje se naj torej odločijo, ali bi še naprej to delali ali ne bi delali. Denar, ki je pa že šel, pa očitno je brez zveze. Ampak rad bi se vrnil nazaj. Gospa bivša vodja poslanske skupine je povedala, da se je čudežno rodila Alpe Adria Green, to je neka civilna iniciativa, ki je najprej začela mahati, kako je treba TEŠ 6 ustaviti. No, potem je ta civilna iniciativa prišla v Državni zbor, očitno k predlagateljem, in predlagatelji so potem vložili zahtevo za referendum. Jaz upam, da ste izpolnili vse obrazce za protikorupcijsko komisijo, da ne bi jutri imeli kakšne take težave, kot jo ima zdaj trenutno gospod Juri. Mislim, da ste to izpolnili, če ne, pa pozivam gospoda Klemenčiča, da preveri, ali ste izpolnili. Ker očitno ste torej neko reč, ki se imenuje civilna iniciativa, njihovo idejo vrgli na papir, da bi jo spravili na nek referendum. Jaz upam, da je to pod streho, sicer bo pa gospod Klemenčič preveril. Ampak, poglejte, tu imam še kar nekaj težav, ki jih bom povedal. Velikokrat na svoji spletni strani kaj zapišem o Poslanski skupini Zares, ker tudi ona o meni. Ampak zdaj ne bo več tako ravnal. Zakaj? Zaradi tega, ker ko sem začel študirati maloprej, ko sem gledal te podpisnike in sedeče tu v Poslanski skupini Zares, sem pravzaprav ugotovil, da že leto in pol imam pripombe na dva, tri poslance, tako da to ni Zares, ampak dva, trije poslanci Zaresa. To je gospod Slapnik običajno, gospod Rožej, potem se pa spisek že neha. In tudi danes je situacija taka. Prvopodpisani pobudnik je tukaj, gospod Rožej je tudi tukaj, gospoda Keka že ni več, in ni več nobenega od ostalih podpisnikov, samo še enega vidim. Se pravi, da jih je sram. Zakaj jih je sram? Sram jih je zato, ker vse poslanske skupine, ki tu sedijo, nameravajo zavrniti ta predlog. Saj to je tudi upravičeno in edino logično in edino pametno. In če bo kateri dan pametno glasovanje, bo danes pametno glasovanje. Prav danes bi se znalo to zgoditi, da bomo odločili ne po političnih kriterijih, koalicijsko : opozicijskih, ampak da bomo odločili po zdravi kmečki pameti. Nič drugega ne bo. Ampak poglejte, gospod Slapnik, jaz bi vam pa rad nekaj povedal. Nekdo je prej govoril o čistem vinu, jaz bi pa zdaj še takole bolj čisto povedal. Jaz že dolgo časa opažam, da v Poslanski skupini Zares prihajajo nekateri predlogi, ki niso v funkciji realnega življenja in realnega stanja, ampak so v funkciji piar poti stranke, ki se utaplja. Mi je zelo žal, meni je strahotno žal, da je šele danes ta dan, saj sem že pred letom in pol govoril o tem, da Vlado vodita v bistvu outsiderja, tisti, ki je dobil pa največ glasov, to je gospod Pahor, pa ne. In to je še danes potrditev. Ampak upam, da bodo prej kot slej tudi tisti, ki koalicijo vodijo, to tudi vedeli. Vse te poteze so v piar smislu. In če zdaj midva izračunava naslednje, tudi ta poteza je v smislu piar, priti petnajst sekund na televizijo. Veste, kako je to pomembna stvar! Petnajst sekund poslanec na televiziji, se nasmeji in vidi ga cela Slovenija. In to ste vi tudi naredili s to pobudo. Zdaj pa seštejva. Pet ur, gospe in gospodje, pet ur krat 90 poslancev je 450 ur, delite s 175 urami delovne obveznosti, dobili boste 2,57 plače poslanca. Pet ur bomo razpravljali o tem, za kar bomo za bruto plačo tukaj sedeči poslanci dobili 12 tisoč 500 evrov. In zdaj bomo pa to zavrnili. Ampak saj je v redu. Poglejte, mi smo kritizirali gospoda Pahorja, to je na naši strani, pa mediji so bili kritični, in smo rekli, da za 20 minut se je šel slikat v ZDA, zdaj bomo pa iz Guantanama dobili zapornika. Ampak poglejte, zapornik bo ali ne bo, ne vem, ampak prej kot slej bo začel delati pa v službo hoditi in bo po mojem kaj vrnil tej državi, in če bo tukaj, bo kaj vrnil. Ampak poglejte, država, gospod Slapnik, bo pa zdaj za vaših petnajst sekund reklame na televiziji porabila 12 tisoč 500 evrov, pomeni, da ste dražji od gospoda Pahorja. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Slapnik kot predlagatelj.
Hvala lepa. Upam, da bom še gospoda Gorenaka ujel, preden bo zbežal iz dvorane. Res, tale izredno inteligenten nastop je dokazal, do kod seže intelekt gospoda Gorenjaka in jaz se tudi sam sprašujem, zakaj se večkrat ukvarja na svoji spletni strani z menoj in s kolegom Rožejem. Bi pa čisto na kratko, ker nimam veliko časa kot predlagatelj, zavrnil ali pa odvrnil, da smo po osmih letih prvič v tem zboru razpravljali o tako pomembni investiciji. Mislim, da je to dosežek, da je to dobro, da je to investicija, ki bo stala to državo več kot tisoč 200 milijonov evrov, in da če to preračunamo v minute, ki smo jih porabili, bomo videli, koliko je bila minuta vredna.
Besedo ima gospod Janko Veber, za njim bo na vrsti gospa Breda Pečan.
Hvala za besedo. Pri razpisu posvetovalnega referenduma za izgradnjo Bloka 6 Termoelektrarne Šoštanj mislim, da je treba vendarle povedati, da je to vprašanje, ki nikakor ne sodi na referendum. Mislim, da imamo dovolj znanja, vsaj upam, da se lahko odločimo in sami ugotovimo, koliko premoga imamo dejansko v Velenju na razpolago. Imamo tudi termoelektrarno, ki je tudi s tem namenom tam locirana, in ne nazadnje mislim, da vsi lahko ugotovimo, da energijo potrebujemo. Če ne izkoristimo teh svojih lastnih potencialov, potem se je treba res vprašati, zakaj bi postali odvisni od drugih zunanjih dobaviteljev energije, če imamo lastno surovino in elektrarno na razpolago. Res, da je potreben izjemno visok vložek za to, da se termoelektrarna posodobi, vendar je to tudi cilj tega, o čemer se pogovarjamo, da se zmanjšajo emisije, da se tudi dolgoročno zagotovi potem stabilen gospodarski razvoj celotne regije, pa ne samo regije, elektriko potrebujejo potem tudi v celotni državi. Gre za stabilno oskrbo z energijo v celotnem elektroenergetskem sistemu, s tem pa izboljšujemo celotno gospodarsko sliko v Sloveniji. Mislim, da ni nobena skrivnost, če povem, da ko se pogovarjamo o obnovljivih virih energije in ko poskušamo zgraditi vetrne elektrarne, trčimo na civilno iniciativo, ki pravi, "ne, tega pa v Sloveniji na tistih lokacijah, kjer je vete,r ne moremo imeti". Mislim, da tudi nismo daleč od tega, ko bi nekdo poskušal mogoče tudi jedrsko elektrarno obravnavati kot objekt, ki ga bo treba čim prej zapreti. In če zapremo še v Velenju energetski objekt in se potem navežemo mogoče samo na ta plinski sistem oziroma južni tok, kot se planira, mislim, da lahko govorimo o tem, da postanemo energetsko odvisna država. To nam zagotovo ne sme biti cilj. Sam tega predloga za razpis posvetovalnega referenduma o izgradnji bloka Termoelektrarne Šoštanj 6 ne bom podprl. Mislim, da se moramo predvsem zavedati, da gre predvsem za poseg v gospodarstvo, v delovna mesta in da pravzaprav nimamo odgovora za to. Tako pomembne rešitve tudi ne morejo biti predmet referendumskih razprav, ampak strokovnih razprav, in če bo treba zato zakon sprejeti za samo rešitev tudi odločitev politike kot take. Vendar odločitev je pravzaprav tukaj že padla. Stroški so nastali, investicija je praktično v teku. In če je kakšno vprašanje treba izčistiti znotraj same gradnje, ga je seveda mogoče izčistiti in dokončati ta objekt čim prej. Mislim, da je to v interesu prav vsega gospodarstva in tudi vseh porabnikov električne energije v Slovenije. Hvala.
Besedo ima gospa Breda Pečan, pripravi naj se gospod Janez Ribič. [[Ga ni.]] Gospod Jože Tanko.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Jaz bi rada povedala, da se mi zdi sedajle razmišljati in delati kampanjo za razpis posvetovalnega referenduma o nečem, kar je že v več kot eni petini potrebnih sredstev za izvedbo Termoelektrarne Šoštanj 6 porabljenega denarja, je za moje pojme nesmiselno in zelo tvegano dejanje. Dajmo, recimo, reči, da bi se danes odločili, da bomo ta referendum potrdili, da ga bomo izvedli, ker gre za posvetovalni referendum, ni nujno, da ga Državni zbor in pozneje tudi Vlada upoštevata, vendar pa bi bilo res čudno, če bi posvetovalni referendum rekel TEŠ 6 ne, mi bi pa vseeno peljali investicijo naprej. Kaj bi se potem zgodilo? Podpisane so pogodbe, porabljen je precejšen del denarja in mi termoelektrarne ne bi nadaljevali. Tožba za odškodnino s strani izvajalca, ki je bil izbran, kakorkoli je že bil izbran. Mislim, da se na tak način o tako pomembnih stvareh pač ne moremo igrati. Ko je bil čas, je bilo zelo jasno povedano, da je, ko damo na tehtnico obstoječe bloke Termoelektrarne Šoštanj in novo TEŠ 6, ob tem da se štirje bloki ukinejo in da dela naprej samo kot hladna rezerva, to se pravi, kadar je treba, samo blok 5, da so emisije bistveno zmanjšane, da je proizvodnja energije glede na enoto emisij bistveno večja, da nadomestimo z enim samim blokom praktično vseh pet dosedanjih in tako naprej, da ne govorimo o takih stvareh. Ampak vendarle, jaz moram reči, da sem užaljena pravzaprav na nek način, da me silite v razmišljanje o tem, da ponudim s svojim glasom državljankam in državljanom Slovenije možnost, ne možnost, ampak obvezo pravzaprav, da odločajo o stvari, o kateri je že bilo odločeno in v kateri je denarni tok že začel teči. Jaz mislim, da je nedopustno na tak način ravnati. To je tako, kakor če bi jaz recimo šla, vzela kredit, dobila že nakazan denar in potem pa bi rekla, ne hvala, zdaj pa jaz nočem, brez obresti vam vračam kredit in ne bom se z vami več pogovarjala. Vsaka banka bo rekla, poslušajte, vi ste pa malček čez les. Jaz mislim, da bi dobavitelji opreme in izvajalci lahko mirne duše rekli, da je ta država čez les. Sredi investicije, ki teče, gremo spraševat državljanke in državljane, ali se s to investicijo strinjajo ali ne. To je ena zadeva. Druga zadeva. Mene to nekoliko spominja tudi na to, ko na veliko in na dolgo in na široko govorimo o emisijah ogljikovega dioksida, prašnih delcev, žveplovega dioksida in tako naprej in se nikoli ne vprašamo, zakaj smo v Državnem zboru sprejeli odločitev, da ne bomo dovolili gradnje oziroma inštalacije plinskega terminala v Kopru. Plinskega terminala, ki bi v kombinaciji s plinsko termoelektrarno omogočil odlaganje, če rečemo tako, utekočinjenega ogljikovega dioksida v zdaj že inštalirane depoje na Norveškem ali kjerkoli drugje. Ta kombinacija bi zmanjšala količino emitiranega ogljikovega dioksida na 0 iz Termoelektrarne Šoštanj. Žal ste poslanke in poslanci, ki ste razmišljali manj, kot je od nosu do ust, potrdili odločitev naše države, da v plinski terminal ne bomo šli. Nihče ni razmišljal o vseh implikacijah take odločitve, tako kot nismo razmišljali, kot vse kaže, o implikacijah odločitve, kako bomo mi v ne vem kako kratkem času zmanjšali emisije ogljikovega dioksida oziroma ekvivalenta ogljikovega dioksida za 40 %, to je dvakrat več, kot je to v tistem trenutku celotna Evropska unija načrtovala. Krasno! Mi smo zelo veliki v besedah, ko pa je treba iti v dejanja, nas pa zmanjka ponavadi. Jaz za ta referendum ne bom glasovala, in to zaradi tega, ker se mi zdi, da je neodgovorno prelagati odgovornost za take odločitve na ramena državljank in državljanov. To se mi zdi neodgovorno, ob tem da sem sama skeptična do uporabe fosilnih goriv, vendar dokler imamo fosilna goriva v hiši, če rečemo tako, dokler so to edina fosilna goriva, ki jih sploh imamo, če smo že na tem, ker pač nafte, plina in vseh teh reči nimamo, da zdaj bomo pa rekli, ne, mi se bomo temu odrekli in bomo raje uvažali recimo električno energijo od nekoga, ki ravno tako uporablja fosilna goriva za proizvodnjo električne energije. Ko smo skeptični do nekega vira energije, potem razmišljajmo o tem, kaj bomo kot posledico nosili, če se ne bomo odločili za to varianto, ki je najbližje, ki je na dosegu roke. Nihče naj mi ne očita, da nisem okoljska osveščena, da ne razmišljam v smeri trajnostnega razvoja naše države, družbe in tako naprej, ker razmišljam o tem, da moramo nekaj narediti, da bomo lahko sledili porabi, rasti porabe energije. Istočasno moramo pa narediti vse, kar se da, da bomo zavrli porabo energije in bomo s to termoelektrarno lahko potem še dolga leta zagotavljali zadostne vire energije ob tem pogoju, da ne bomo nesorazmerno veliko trošili.
Besedo ima gospod Franc Pukšič, naslednji bo gospod Jože Tanko.
Hvala lepa, podpredsednik. Kolegice in kolegi! Človek pravzaprav ne more verjeti, da si ena od vladnih strank privošči takšen diskurz, da zaposluje celotni parlament z nekim neumnim predlogom nekega referenduma kljub vsem drugim težavam, ki se danes dogajajo v tej državi. Kaj vse so pravzaprav eni sposobni narediti za samopromocijo, to je enostavno neverjetno. Pa vendar vem, da je o tej temi bilo na stotine besed, dilem, polemik, stališč znotraj krogov, ki so na strokovni ravni in tudi na politični ravni, in kaj si ena od strank oziroma Zares, ki ne ve, kako preživeti še do konca tega mandata, pravzaprav dovoli. Poglejte, žal nimamo energetskega programa, kjer bi točno vedeli, kaj in kako, in to tako s hidro, z vetrno energijo, z nuklearno energijo in s termo energijo. Ne more pa biti odločanje in spreminjanje okrog energetike neka enodnevna muha, ker to potegne za seboj ogromno tako pripravljalnega časa, pripravljalnih projektov, na koncu tako daleč, kot je že ta, ki je že v investiciji, tako kot ne more biti energetika enodnevna muha, tudi ne more in ne sme biti opremljanje naše slovenske vojske enodnevna muha. Ne more se ne eno, ne drugo z zamenjavo oblasti kar enostavno postaviti na glavo. To ne gre. Tega še v vrtcu ne naredijo, kaj šele v kakšni občini, ne pa, da bi si to nekateri radi dovolili tudi na energetskem področju. Jaz sem vesel, da je tokrat v Državnem zboru, razen ene poslanske skupine, Zares, ki je pač to predlagala, pri vseh ostalih popolnoma jasno in glasno stališče, da nek projekt, ki je zastavljen, ga je treba nadaljevati. In tudi glede na to, kaj vse se na energetskem področju dogaja, ni nobenega razloga, da tega ne bi peljali naprej. Res pa je, da je problem, da imaš na Direktoratu za energetiko, kjer bi imel 24 ur dela, pa še kakšno uro bi si lahko zraven vzel, ljudi ali pa glavne, ki se pa bolj ukvarjajo s tem, kako si najti neko direktorsko mesto na neki drugi, komaj ustanovljeni, firmi ali pa recimo na direktoratu. Ne boste verjeli, danes sem ministrici Radičevi poslal pisno poslansko vprašanje, zakaj nekdo ne dobi 2 leti energetskega dovoljenja za postavitev vetrnih elektrarn, energetskega dovoljenja po programu, ki je narejen tako, kot je bil nek drug program narejen. Tisti ga je dobil v pol leta, ta pa ga v dveh letih ni dobil, ker šele, kot da je imel energetsko dovoljenje, je izhodišče za pripravo državnega lokacijskega načrta na Ministrstvu za okolje in prostor. Zato bi seveda svetoval, da bi kolegi rekli, odstopamo od te točke in gremo dalje in [[...]] [[izklop mikrofona]]
Gospod Jože Tanko, imate besedo. Naslednja je gospa Silva Črnugelj, če je ni, potem mag. Sajovic.
Hvala lepa za besedo. TEŠ 6 je z naskokom največja investicija v državi, pa če gledamo to po realiziranih, plačanih sredstvih, ali po tem, koliko bo stala. To pomeni, da tudi če takoj nehamo z investicijo, je to največja investicija v državi. Če nehamo, bo to največja nasedla investicija v državi. Jaz mislim, da bi se morali tega projekta tudi vsi tisti, ki karkoli drugega predlagate, lotiti predvsem s tega vidika – kaj se zgodi, če se neke zadeve zgodijo. In jaz upam, da se tisti, ki ste podpisali zahtevo za referendum, zavedate posledic, kaj pomeni največja nasedla investicija v državi. Glede na to, kdo so podpisniki, in vidim, da je med podpisniki polovica ene poslanske koalicijske skupine, se mi pravzaprav zdi, da ta koalicijska poslanska skupina deluje kot skupina nepovezanih poslancev. Popolnoma nič drugače, nobenega koncepta, nobene usmeritve, nobene odgovornosti, ampak se vsak odloča tako, kot misli, da je zanj najbolj prav v tej državi. Nobenega širšega pogleda, nobene odgovornosti do predlogov, ki prihajajo v Državni zbor, ki jih podpisujejo in tako naprej. In to moram ugotoviti, da gre za eno veliko neodgovornost. Problem tega je še večji zato, ker resorna ministrica prihaja iz te poslanske skupine. Resor ministrstva za gospodarstvo, ki je na nek način krovno nad to investicijo, pripada stranki Zares. In vse to, kar je povezano s tako pomembno investicijo v državi, bi bilo dobro, da bi ta poslanska skupina najprej razrešila, če so dileme, na forumih v organih stranke, kjer je to potrebno, da bi potem oblikovali neko vizijo, nek pogled, kako se upravlja, kako se dela z velikimi investicijami in kako se potem tudi naprej upravlja z državo. Žal se nič od tega ni zgodilo. In to je po moji presoji zelo neodgovorno. Nekateri ste govorili o študijah, ki nekaj nakazujejo. Pravzaprav bi bilo odgovorno od podpisnikov zahteve za referendum in od tistih, ki vneto branite v koaliciji ta predlog ali branite, da do tega ne bi prišlo, da bi naslovili neko zahtevo na Odbor za gospodarstvo v Državnem zboru in zahtevali, da bi vse te študije postale javne, kot zahtevate recimo v primerih, ko govorijo o orožju. Zakaj tega ne storite v tem primeru, spoštovani kolegi poslanci poslanskih skupin koalicije?! Zakaj se lotevate projektov nekje na pol poti. Tu je prej eden od kolegov omenil, da to ni edini primer v tem mandatu in v tem trenutku, ki se ga lotevate na isti način. Tudi zadeva Patria, odpoved pogodbe, tožba ali kakorkoli že, je v popolnoma isti fazi. Na pol poti se začne postopek ugotavljanja presoje, ali je pogodba veljavna ali ne. Ne na začetku mandata, ko se zadeva sploh še ni sprožila in ko ni bilo še nič investiranega, ampak zdaj, ko je zadeva prišla nekje do polovice. Zakaj se v tej koaliciji na tak zmeden način lotevate nekih velikih projektov in usmeritev, ki so bile sprejete. Zdaj, tik pred koncem mandata, ki se sicer nima s čim pohvaliti, se lotevate teh ključnih stvari nekje na pol poti. Ob tem, da se najbrž zavedate, da poleg tega, da je v ta projekt TEŠ investiranih že nekaj 100 milijonov evrov, mislim, da okoli 200, 220 milijonov evrov, da je odobren tudi kredit za več kot 300 milijonov evrov. Se pravi, da je 50 % te investicije pokrite z gotovinskimi viri tako ali drugače. In sedaj, ko je vse to pokrito, se pa pojavljajo v koaliciji neke velike, strašne dileme in pomisleki, da je treba nekaj na tem usodnega storiti. Oba projekta, če bosta spremenjena na tak način, kot ste se lotili, bosta za to državo povzročila katastrofalne posledice. In služili na teh posledicah bodo samo tisti, ki niso v tej državi. Se pravi, na TEŠ bo služil Alstom, na patrijah bo Patria služila ali pa morda še dodatno kakšen neuspeli ponudnik vojaške opreme. In najbrž je tudi tam to nek sestavni del tega. Mislim, da se že iz teh dveh primerov vidi, da je pristop koalicije in Vlade na tem področju izredno slab, nekonsistenten, neodgovoren. Zato tudi v tej državi ni pričakovati nobenih rezultatov. Jih ni in jih tudi ni pričakovati, kajti vse stvari, ki se jih lotite, končajo na pol poti, tako kot je to v tem primeru. Menim, da bi bilo treba storiti marsikaj, da bi se stvari spremenile na bolje. Na tak način, kot se sedaj lotevate teh razvojnih projektov, ključnih projektov, se tega ne da storiti. Projekt spodnja Sava, na pol poti. Ena elektrarna narejena, hidroelektrarna, druga nekje v pripravi, ampak obetov, da bi se tam sploh karkoli zgodilo, ni, nikakršnih. Skladišče nizko in srednje radioaktivnih odpadkov, na pol poti. Celo več, vse tisto, kar je zbranega, je sedaj pod velikim udarom tudi te iste koalicije, da se zbrana sredstva, namenska sredstva porazgubijo za čisto druge namene, kot je namen sklada za razgradnjo jedrske elektrarne in za izgradnjo skladišča nizko in srednje radioaktivnih odpadkov. Vse na pol poti. Tudi nekatere druge investicije, če boste pogledali promet in ostalo, na pol poti. Markovec, neka tretja varianta se sedaj dogaja tam na Primorskem. In še nekaj drugih večjih projektov je zelo podobnih. To so posledice odločitev, ki so bile sprejete v tem mandatu. Nekatere zelo forsirane, nekatere zelo privilegirane, nekatere na ne vem kakšen način, ampak to so posledice, ki se dogajajo in ki jih bo nekdo plačal. Plačali jih bodo tisti, ki bodo to slabo stanje podedovali in se bodo morali boriti pod zelo težkimi pogoji za to, da se bo nekaj na tem področju premaknilo. Meni je žal, ker se na tem področju nekako ne zbere ne koalicija ne Vlada, da bi se karkoli naredilo, ampak se vseskozi samo špekulira. Samo gleda se, kje bo kdo kaj na privilegiran način dobil, kje se bo kaj odpeljalo, kje bo kakšen obvod, kje se bo kdo zaščitil in pokril, ne pogovarja in ne odloča pa se na primeren in pravilen način o tem, kako zaključiti začete investicije, kako te stvari urediti, zapeljati, zaključiti in jih koristiti, tako kot je bilo v začetku predvideno. Še enkrat, pravzaprav je največja škoda to, da vsi neke mape, vsi neke projekte nosite po torbah, nihče noče ničesar pokazati. Koalicija tudi tistega, kar lahko sama pokaže, noče videti, ukvarjate se pa z vsemi drugimi zadevami in slabo stanje v državi pač pokrivate z nekimi projekti, ki jih lahko imenujemo kar za neke narkotike, kot je nezdružljivost funkcij, kot je permanentno ukvarjanje z občino Ankaran in podobno. To so neke vrste narkotiki, ki naj bi preusmerili pozornost ljudi od teh zadev, ki ste jih povzročili, storili v tem mandatu. Mislim, da je čas, da se koalicijska politika strezni in zadeve, če je še sposobna, verjamem pa, da ni, ker tudi predsednik druge največje koalicijske stranke pravi, da se ne da nič storiti v tem mandatu več in da ta vlada ni sposobna, da se zadeve zapeljejo v pravo smer. Ni treba, da te velike rane še poglabljate in jih pustite tistim, ki bodo prišli za vami. Hvala lepa.
Gospa Črnugelj. [[Je ni.]] Gospod Sajovic, imate besedo. Pripravi naj se Gospod Ziherl.
Hvala lepa za besedo. Jaz moram reči, da se z referendumom zdaj v tej fazi ne strinjam, cenim pa razmislek poslanskih kolegov, ki so s to razpravo odprli določene teme in pa dileme, da se razjasnijo. Je pa seveda zdaj, ko imamo gradbeno dovoljenje, ko so dela že začeta, finančne obveznosti prevzete, o tem govoriti zagotovo prepozno. Sam moram reči, da sem bil na številnih okroglih mizah, prebral medijske in resne, tudi strokovne analize in pa članke, pa če bi bila odločitev potrebna tudi pred časom, da bi se človek takrat, ko si niso edini niti strokovnjaki niti ekonomisti, težko odločil. Preprosto dejstvo pa je, da v Sloveniji energijo potrebujemo. V luči dogodkov, ki se danes dogajajo v svetu z eno vrsto energije, je zagotovo, da energija, ki je pridobljena na ta način, je za to državo, če predstavlja slab tretjinski vir, še kako pomembna, glede na to, kar se že in se še bo dogajalo s ceno električne energije. Zagotovo je še kako na mestu tudi okoljski premislek in pa razmislek, tako da zdaj, ko jemljem Termoelektrarno v Velenju kot dejstvo, je treba vso skrb posvetiti temu, da bo zadeva umeščena v prostor in bo delovala v skladu z najmodernejšimi svetovnimi standardi, po drugi strani pa se mi zdi tudi pametno, ker so energenti skopo odmerjeni, da tako kot ves svet porabimo tiste energente, ki jih imamo doma na zalogi, da količine niso tako majhne, zagotovo bo to bolje in ceneje, kot če bomo iz arabskih in pa še kakšnih drugih držav uvažali nafto in pa njene derivate. Zato bi vsak preprost kmečki gospodar najprej porabil in izkoristil tisto, kar mu leži na domačem dvorišču, seveda v skladu z najmodernejšimi standardi in pa varovanjem in zaščito okolja. Škoda, ker v preteklosti ni bila ali pa je bila premalo razdelana tudi varianta, kaj prinese posodobitev blokov štiri in pa pet, kljub temu da smo tam nekatere strokovne odgovore dobili, da se nam ta zadeva ne splača in pa tisto ključno, čas je, da v parlamentu prevzamemo tisto vlogo, ki so nam jo namenili državljanke in državljani na volitvah, ne da jih stalno sprašujemo po njihovem mnenju, pač pa, da se v skladu z lastnim prepričanjem na podlagi argumentov odločimo tako, kot mislimo, da je prav. Kar se mene osebno tiče, ta trenutek, mislim, da poti nazaj ni, zato referendum ni na mestu. So pa na mestu vsa opozorila in razmisleki na kaj in pa zakaj je treba biti pri tej gradnji previden. Moram reči, da z opozicijo se ne strinjamo velikokrat, v tej točki se pa zagotovo, da pričakujemo jasno in odločno stališče pristojnih na ministrstvih, v Vladi, predvsem pa, da bi končno že luč sveta ugledali dokumenti, ki so v torbah in bi dobili po več kot letu in pol obljub na mizo nacionalni energetski program s strategijo. Takrat bi bile seveda naše odločitve lažje. Ta trenutek pa na podlagi dejstev in argumentov, ki jih imam, referenduma ne podpiram, želim pa, da se ta energetski objekt zgradi tako kot je treba, da počrpamo na eni strani zaloge, ki jih imamo in so omejene, na drugi strani, da zagotavljamo delovna mesta ob predpostavki, da je zelena ali pa rdeča nit te zgodbe skrb in pa varovanje za stanje v okolju. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Ziherl, pripravi naj se Luka Juri oziroma gospod Mencinger.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Lep pozdrav državnemu sekretarju! Upam, da se bomo še kdaj videli, kajti ravno dobiš dobrega sogovornika, pa ti že grozijo, da bo odšel. Današnjo razpravo bi začel, da imamo nekako srečo z mencanjem in cincanjem Vlade, da še vedno ni sprejet nacionalni energetski program. Namreč, nesprejet nacionalni energetski program, čeprav je to posledica lenobe in neučinkovitosti, številnih neuskladitev interesov, vendar v luči japonskega potresa, ko je naenkrat nuklearna industrija postala sila nepopularna, to kaže energetsko sliko Slovenije v čisto drugačni luči. Sam menim, da japonski potres in posledice na nuklearkah dajejo nek nov izziv, če se bomo hoteli še naprej ukvarjati z nuklearno energijo, da se najdejo tehnološke rešitve, kajti z japonskimi nuklearkami ni bilo nič narobe, narobe pa je bilo to, da dežela, ki je izumila pojem cunami, se ne zna pred cunamijem zavarovati. Zaradi cunamija je odpadla elektrooskrba in nuklearka je šla po svoje in sedaj beremo, da se tali sredica reaktorja. V nacionalnem energetskem programu mora biti poudarek v samooskrbi. Človeštvo bo definiralo uspešnost držav, družbe z naslednjimi zadevami: samooskrba ali čim boljši procent samooskrbe s hrano, energijo in z zdravo pitno vodo. In v nacionalnem energetskem programu moramo tej definiciji slediti. Glede poizvedovalnega referenduma imam zelo zadržano mnenje, kajti ne glede na rezultat, stroške, motivacijo silnih ekip za kampanjo in tako dalje, je rezultat nezavezujoč, torej referendum lahko reče A, Vlada bo naredila B. O samih tehničnih pogojih, posledicah je bilo že veliko govora v časopisju, vendar bi želel opozoriti, da obstajajo alternative, ki so zanemarjene, obstajajo energetski programi, ki so zanemarjeni. Elektrarne na spodnji Savi, kolikor vem, še vedno spuščajo vodo preko turbin, ker ni narejen daljnovod, ki bi popeljal [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala. Besedo ima gospod Mencinger, pripravi naj se gospa Potrata.
Hvala lepa za besedo. Referenduma o izgradnji TEŠ 6 ne podpiram. Strinjam se s tistimi, ki so navedli, da je praktično projekt v izvajanju, da so finančne obveznosti, da so pogodbe podpisane in da je tudi oprema v gradnji. Če bi se zdaj odločili prekiniti ta projekt, bi bila katastrofa. Strinjam se s kolegom, ki je govoril pred menoj, da bi morali večjo pozornost dati nekaterim nacionalnim ciljem ali pa interesom, kamor se mora absolutno uvrstiti energetska neodvisnost. Slovenija kot takšna mora biti na temu področju dovolj neodvisna, to pa dajeta v bistvu predvsem dva objekta, termoelektrarna Šoštanj in pa nuklearka v Krškem. Obnovljivi viri, o katerih večkrat slišimo, so v bistvu zanimive zgodbe, ampak moramo tukaj priznati, da je to, kot je kolega prej povedal, praktično 2 % delež proizvodnje na nemškem področju, tako da vemo, o kakšnih stvareh govorimo. Naj povem samo za primerjavo, velik porabnik energije Acroni kot metalurški obrat ima elektropeč blizu sto megavatov, tako da vemo, o kakšnih dimenzijah se pogovarjamo. Te velike objekte je zato resnično treba obdržati in tudi peljati naprej. Poleg tega vsi skupaj pozabljamo na verigo savskih hidroelektrarn. Prepričan sem, da je to velika priložnost za Slovenijo kot tako s področja investicij in preko aktiviranja gradbene industrije in pa, kar je zelo pomembno, Slovenija je tista, ki ima možnost zgraditi tudi strojno in pa elektro opremo. Tako bi s tem dejansko posegli tudi na to področje in zaposlili kar veliko število ljudi. Če pa povemo še to, da imajo nekatere savske elektrarne zagotovljene praktično tudi vire financiranja, pa mislim, da o teh stvareh ne bi smeli razmišljati in bi dejansko morali pristopiti k temu, da se te stvari začnejo realizirati. Predvsem govorim o tem zgornjem, srednjem in pa spodnjem delu Save. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospa Potrata. Pripravi naj se gospod Križman.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod državni sekretar, poslanke in poslanci! Zahteve za razpis referenduma o TEŠ 6 ne bom podprla, ker se mi zdi, tako kot so poudarjali moji poslanske kolegice in kolegi, da je trenutek za razpis posvetovalnega referenduma zamujen. Tisto, kar bi pa rada v zvezi s to temo povedala, je, da se mi zdi nujno, da bi država Slovenija imela energetsko strategijo, ker se mi zdi, da živimo v časih, v katerih recimo nekateri od nas pričakujejo, zlasti nevladne organizacije, da se bomo kot ozaveščeni državljanke in državljani vedli energetsko varčno, hkrati pa imamo velike gospodarske subjekte kot velike porabnike energije. Kar sem v Državnem zboru, se zgodbe, povezane z energetiko, nekako zelo čudno sučejo. Naj spomnim samo na sedež Holdinga Slovenskih elektrarn, ki je zaznamoval začetek moje poslanske kariere, in potem bi se lahko pogovarjali še o vseh drugih dogodkih. Razumem, da se civilne iniciative oglašajo ob vsaki priložnosti, tudi takrat, kadar je mogoče vprašanje obnovljivih virov energije ali pa drugačnih energetskih objektov. V mislih imam pretočno elektrarno Kozjak pa imam Volovjo reber v mislih. Sama sem tudi zelo kritična tudi do bioplinarn in vsega tistega, kar se dogaja zadnje čase z njimi. Tako imam občutek, da se ravnamo v skladu s tistim pregovorom: Kar z rokami pograbljal je, je z nogami potacal, kar zadeva energetiko. Sama se ne štejem za posvečeno v vse skrivnosti strateških odločitev v zvezi z energetiko. Ampak toliko, kolikor te stvari spremljam, se mi prej zdi, da ni glavni problem to moje majhno poznavanje stvari, ampak je glavni problem odsotnost energetske strategije v Sloveniji. Lažje bi nam bilo tudi na križišču vseh teh najrazličnejših interesov, ki se stekajo, če bi imeli pred seboj jasno perspektivo. Zlasti zaradi tega, ker ga skoraj ni energetskega vira ali energetskega objekta, ki se ljudem ne bi zdel problematičen. bodisi da je to jedrska elektrarna ali je to termoelektrarna, tudi hidroelektrarne niso vedno pospremljene brez pomislekov. Tisto, kar potrebujemo, je resen premislek in trezna odločitev. Zaustaviti nek projekt, ki je že tako daleč in ki je za seboj potegnil že toliko finančnih konsekvenc, se mi pa v tem trenutku ne zdi primerna odločitev, zato nasprotujem referendumu in nasprotujem ne nazadnje tudi temu, da bi bil projekt gradnje TEŠ 6 zaustavljen. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Križman. Pripravi naj se gospod Anderlič.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Jaz mislim, da že skoraj vsi več ali manj imamo podobne razprave, in tisti, ki smo na koncu teh razprav, bi rekel, da nimamo več kaj bistveno novega povedati o tej tematiki. Povedal bi samo to, da je podpora nadaljevanju izgradnje TEŠ logična in smiselna. Podpora referendumu in po možnosti tudi zaustavitvi gradnje te tako pomembne termoelektrarne za Slovenijo, bi bila po mojem, pa tudi po prepričanju velike večine ljudi, ki danes sedijo tukaj v Državnem zboru, zgrešena. To je, kot da bi se zmenili, da bomo naredili hišo, jo naredimo do tretje faze, potem pa skličemo v vasi referendum, ali delamo to hišo ali ne delamo te hiše, končamo. Koliko raziskav bi naredili, da bi ugotovili, da ima slabe temelje. In vsaka raziskava bi pokazala, da so temelji dobri, ampak dajmo še eno raziskavo, ker mogoče pa se bo kje kakšna luknja pojavila, da bomo vendarle ugotovili, da pa mogoče prav zaradi te luknje ne bi gradili in ne bi nadaljevali gradnje, ker je nevarno, da pademo v luknjo, ko spimo ali pa ko se sprehajamo po hiši. Ta luknja ni bila najdena, temelji so zdravi, ne vem, zakaj jih nekdo hoče narediti za bolne in za slabe. Upam, da niso zadaj kalkulacije, kot so bile včasih, manj ko je vode, bolj je draga, bolj se zasluži. Upam, da ni tudi tukaj kakšna taka skrajnostna kalkulacija, da glede na to, da nam elektrike primanjkuje, jo bomo podražili in bomo šli v kakšne nove špekulacije, kjer bomo spet imeli mogoče tudi kakšne velike probleme. Glejte, pred kratkim so zaustavili gradnjo vetrnic za proizvodnjo elektrike na Volovji rebri. Ravno tako se je ustavila gradnja podobnih vetrnic tukaj pri nas na Primorskem. Ustavila se je zaradi tega, ker se gradi na vaški skupnosti, našli so vse ljudi, vse lastnike, dva sta ostala neznana. In ker sta dva ostala neznana, so jim vzeli gradbeno dovoljenje in investitor iz Avstrije je odpeljal vse svoje orodje in vse svoje delavce, tako je tudi tukaj ta investicija padla v vodo. Najboljše je, da živimo pri svečah in da naredimo korak 200 let nazaj. Jaz ne razumem, zakaj se moramo tako obnašati, ko vendarle večina ljudi to podpira. Imamo dovolj premoga in dolgoročno je izračunano, do kdaj in kakšna je kvaliteta tega premoga, torej v neposredni bližini, kjer bo rudnik naprej delal, kjer bomo imeli zaposlene ljudi in kjer bomo dva koraka od tam proizvajali elektriko in s tem rešili zelo zelo velik problem. Ali bomo zdaj šli na referendum in vse to zrušili, vse to zaprli, ustvarili še en nov geto nezaposlenih v Šaleški dolini? Ali se vam sanja, tistim, ki to zagovarjate, kakšne probleme lahko s tem povzročimo? Jaz mislim, da ne. Če bi se, potem se s tem ne bi tako dolgo ukvarjali. In ko bereš katerikoli časopis, kako se rojevajo ti dokumenti za TEŠ, kaj se vse dogaja. To je neverjetno, to je spaček, ki ga nihče več ne prepozna. Nujno je treba narediti en rez in začeti resno delati. Če ne, vam svetujem, počistite zadevo po kakšnem ministrstvu in postavimo takšne ljudi, ki bodo delali to, kar je treba delati v tej državi, ne pa ustvarjati še en problem in še referendum. In potem nam bodo ti isti očitali, da povzročamo vsako leto en referendum, ker se ne znamo zmeniti, ne samo v Državnem zboru, tudi na lastnih ministrstvih, ki jih vodi naša vlada, se nismo sposobni dogovoriti. Zgodbo smo tako daleč privlekli, da se danes pogovarjamo v Državnem zboru, da ne gremo na referendum. Jaz nisem štel razpravljavce, ampak če preštejemo, ne vem, če je kdo ostal proti temu. Tukaj se strinjamo s SDS stoodstotno. To se v zgodovini še ni zgodilo, niti se ne bo. Ampak tukaj smo se našli na enem zelo velikem projektu edini.To je malo za šalo, malo zares. Pametni ljudje na koncu pametno razmišljajo in tudi pametno ukrepajo, zato seveda ne bom podprl tega sklepa, jasno da ne bom podprl, da bi šli na referendum. Nikoli iz nobenega razloga ne bi podprl, da se TEŠ zaustavi in s tem zaustavimo tudi lasten razvoj in vse tisto, kar se je leta in leta gradilo in pripravljalo. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Anderlič.
Čas za razpravo o energetiki in o nacionalnem energetskem programu in vizijah je najbrž pravi predvsem po zaslugi ali po nesreči narave, ki je povzročila dileme tudi v zvezi z najbolj razširjeno metodo pridobivanja energije preko jedrskih elektrarn. Po drugi strani bi bilo pa najbrž najbolje kar takoj razpisati referendum, da bi se diskusije v Sloveniji prekinile in da bi začeli graditi elektrarno oziroma nadaljevali z vsem pospeškom, kajti verjetno bi na ta način lažje prekinili vse te polemike in vse te razprave. Dejstvo je, da ko vzameš ta predlog v roke, izgleda, da je precej rokohitrsko napisan, ker pravzaprav se ne ve, ali se nanaša na TEŠ 6 ali se nanaša na to, kakšna bo Slovenija glede onesnaženosti, glede stanja okolja čez toliko in toliko let, ali se nanaša na to, iz katerih virov bomo pridobivali elektriko in kako se bomo oskrbovali po teh letih z električno energijo. Prepričan sem, da je bilo v predhodni fazi veliko raziskav in temeljitih razmislekov, predno se je odločilo za blok 6. Strokovnjaki, tukaj moram reči, da jemljem v bran ene in druge, tiste, ki zagovarjajo, in ni jih malo, izgradnjo TEŠ 6, kakor tiste, ki ji nasprotujejo ali pa imajo pomisleke, ker mislijo, da bi bili nekateri drugi viri boljši. Gotovo pa je vprašanje, kaj pravzaprav bi ljudi vprašali na tem referendumu in kaj bi odložili na državljane in državljanke, da oni odločijo. O tem, kakšno tehnologijo bomo izbrali, o tem, ali bo to prispevalo k boljši ekologiji ali k oskrbi? Kaj je tisto, kar je ključno, kaj želimo izvedeti od državljanov? Jaz sem prepričan, da nimamo kaj izvedeti, kar danes že ne vemo, zato bi bilo neodgovorno, da tisto, kar mi sami ne moremo pridobiti iz raznoraznih virov informacij, kaj pomeni ta nova energetska kapaciteta v Šaleški dolini, da bi skušali dobili na referendumu od ljudi. Mi imamo z referendumi na energetskem področju slabe izkušnje. Bila je neka avantura v preteklosti, ko je neki politični opciji rdeča barva hudo šla v nos in jim je žarela. In ker so tako imenovani rdeči revirji bili trn v peti neki politični opciji, se je razpisal nek referendum, ki je prav tako odpiral mnoga vprašanja, zapiral nobenega, na koncu je naredil veliko škode. To si upam trditi. Imeli smo skorajda referendum o zaprtju jedrske elektrarne Krško pred vstopom v Evropsko unijo. Vi veste, da so Avstrijci in nekateri drugi zahtevali, da jo moramo zapreti. Takrat, tega niti deset let ni nazaj, ko je bila jedrska energija tako rekoč bogokletna in se je mnogo proizvajalcev, od Westinhousa, Siemensov in drugih znašlo v resni krizi, ali bodo s proizvodnjo opreme za jedrske elektrarne sploh lahko preživeli oziroma svoj razvoj gradili na tem produktu. Dejstvo je, da se je kasneje situacija spremenila. Vseskozi sem eden od tistih, ki nima strahu, čeprav na videz je vedno latentni ali potencialni strah pred jedrsko katastrofo, pred sevanjem, pred ne vem čem. Ampak v zadnjem obdobju je to spet postalo nekaj, kar je normalno, in mnogi so govorili o tem, da je to edini izhod za ustrezno energetsko oskrbo posameznih držav, posameznih proizvodnih panog, gospodinjstev in tako naprej. Nisem prepričan, da ne bo jutri zgodba drugačna. Pravimo, da dajmo zgraditi nizkoogljično družbo. Prav. Pojdimo na električne avtomobile. V redu. Ampak polnili jih bomo iz elektrike, ki bo prišla iz elektrarn. Torej najmanj toliko ali še več kapacitet bomo rabili. Kje dobiti, kako dobiti, kako nadomestiti? Jaz teh vprašanj ne upam prenašati in nočem prenašati na državljane in državljanke, ampak jih moramo poenotiti ali uskladiti znotraj, recimo temu, političnih struktur. In še več. Odgovornost za to, da se neka zadeva, ki ni časovno omejena na en mandat, na mandat naj si bo vlade, na mandat nekega ministra, na mandat nekega državnega sekretarja, ki je padel noter in že skoraj splezal ven iz te situacije, ki se ji reče odgovornost. Jaz verjamem, da vsak, ki je odgovoren, ko je pred takšnimi veliki izzivi, razmišlja o vseh možnih konsekvencah. Jaz si seveda, daleč od tega, da bi si drznil, pa tudi če sem v vlogi poslanca več mandatov, da bi lahko rekel, da nekaj, kar je razvoj, kar je potenca skozi več mandatov, zdaj ne vem, ali je res minister Vizjak in prejšnja vlada začela z razmišljanjem in podpisovanjem prvih pogodb. Jaz mislim, da so študije, projekti in tako naprej, starejšega datuma. Od kar tam kopljejo premog, od kar se tam proizvaja energija, najbrž študirajo, kako bodo peljali celoten razvoj in kje bo konec, če kdaj konec bo. To, da pa se je Šaleška dolina mnogo izboljšala, kar se tiče okoljskih vrednosti, pa se jaz spomnim 11. novembra 1987, ko so bile prve resne ekološke demonstracije, protesti in so mi v Velenju dali neko pismo, da sem ga moral nesti na predsedstvo CK, ker sem bil slučajno mladinec. Ampak seveda, prihajalo pa je največ tega slabega, verjeli ali ne, čez hrib iz Mežiške doline. In skupaj s plini iz Šaleške doline je to naredilo pravo katastrofo. Takrat smo po radiju poslušali vsako jutro koncentracijo v Trbovljah, Zavodnjami nad Šoštanjem, nekateri to poznajo samo po drugih virih, ne po tem. Hočem reči, da je ves ta razvoj prinesel tudi nek napredek, spremembo in tudi izboljšanje okolja. Jaz verjamem predvsem tistemu delu, ki pravi, da se bo oskrba ohranila ali povečala, da se bo okolje pri tej enaki oskrbi izboljšalo in da bo to prispevalo k ustrezni energetski stabilnosti oskrbe v Sloveniji in da bomo predvsem tudi samozadostni in ne samo odvisni od vsega tega. Zame vprašanje referenduma kot instituta, ki ga moramo uporabljati resnično v izjemnih primerih, za ta primer ni primerna oblika odločanja volivcev in volivk.
Hvala. Na seznamu je še predstavnik vlade. Gospod Pšeničny želite besedo? Ja, izvolite.
Hvala lepa za priložnost, ki jo imam. Daleč stran od tega, da bi se moral čutiti kakorkoli odgovornega za to razpravo. Kot je bilo rečeno, zadeva ima dolgo brado in jaz mislim, da je absolutno prav, da je ministrica to vprašanje sprožila. Seveda je s tem dregnila v zadeve, ki tečejo, in mislim, da je današnja razprava v parlamentu pokazala veliko stopnjo odgovornosti tudi poslancev in Državnega zbora. Žal je pri nekaterih drugih tudi strateških vprašanjih v zadnjem času, kot je pokojninska zakonodaja ali kaj podobnega, na žalost nismo bili deležni. Ampak to je moj komentar, za njega nimam posebnega pooblastila. Rad bi ob tem rekel, da Vlada, kot sem na začetku rekel, se ni opredelila do referenduma, se ni opredelila do vprašanja: referendum da ali ne. To pa ne pomeni, da Vlada nima odgovornega odnosa do energetike in da se prav v našem ministrstvu ne forsira z izjemno hitrostjo in poglobljeno, vključno z vsemi študijami, s pripravo nacionalnega energetskega programa in tudi spremembo zakonodaje. V aprilu, in to lahko z gotovostjo rečem, bo odprta javna obravnava o tem dokumentu, ki bo trajala mesec dni, potem se strne in gre zadeva v vladno in parlamentarno proceduro. Jaz mislim, da je bila današnja razprava tudi neke vrste uvod, čeprav neformalen, v to javno obravnavo in spodbuda vsem tistim, ki bodo ta dokument pogledali in se v to obravnavo vključili. Rad bi nekaj rekel v zvezi z oznako zaupno, ki je bila danes nekajkrat omenjena v zvezi s temi dokumenti. Oznake zaupno ni postavila ministrica, ampak je ta dokument takšen v našo hišo prišel. In če je ta oznaka na dokumentu, je mi ne moremo umakniti. Si pa zdajle že kar 14 dni prizadevamo, da bi jo tisti, ki so nam dokument dali, umaknili. Toliko samo v pojasnilo, kako je včasih kakšna procedura lahko tudi zoprna. In če bodo poslanci to zahtevali, bo stvar verjetno lažja. Rad bi samo še to rekel, da je bilo v zadnjem času na Vladi kar veliko razprav o energetski prihodnosti Evrope, v povezavi z dokumenti Evropa 2020 in tudi energetskimi separati. Poteka vrsta razprav – tudi vaši odbori, Odbor za zadeve EU in ostali so s tem seznanjeni – na to temo. Dokumenti, ki so v pripravi in bodo prihodnji mesec dejansko razgrnjeni, vključujejo tudi nekaj teh novih pogledov, ki se pojavljajo, žal, zaradi razmer na Japonskem v zadnjih treh tednih. Hvala lepa.
Hvala. Še gospod Slapnik kot predlagatelj.
Hvala lepa. Ob zaključku bi povedal, da smo predlagatelji zadovoljni z današnjo razpravo. Zadovoljni smo tudi s tem, da smo izvedeli tako na Odboru za gospodarstvo kot danes, da bodo približno v roku meseca dni na seji Odbora za gospodarstvo dani odgovori s strani Vlade, s strani Ministrstva za gospodarstvo. Z vseh relevantnih študij bodo, verjamem, najprej umaknjene stopnje zaupnosti, potem bodo predstavljene v Državnem zboru in bo tako Državni zbor kot slovenska javnost dobila vpogled v realne temelje investicije projekta TEŠ 6. Dodal bi tudi to, da sem seznanjen, da je Ministrstvo za gospodarstvo v tem času dobilo pravna mnenja, ki opozarjajo na zavezo po javnem naročanju, tudi s strani teh podjetij in da je naslovilo ali naj bi nameravalo nasloviti resne pozive tako na AUKN kot na HSE, da ustavijo sedanjo prakso naročanja v realnem času brez javnih naročil. Opozoril bi, da so prizadevanja predlagateljev ne brezglavo ustaviti projekt, ampak pripomoči k temu, da se postavi na realnejše, bolj ekonomične temelje tudi možnost dokaza oziroma uresničitve ničnosti pogodbe kot ene izmed opcij v pogajanju z Alstomom. Vzpostavitev pogodbe in podpis pogodbe po evropskem pravu in ne po švicarskem pravu je ena izmed teh, ki bi to investicijo pocenila. Na koncu bi rekel, če so bile navedbe številnih danes, da je po vašem mnenju naš predlog za vas igra, naj povem, da je bila za nas predlagatelje zelo resna stvar, drama, gospe in gospodje, zato da prihodnje generacije ne bodo govorile, da smo bili komedijanti. Hvala lepa.
Hvala. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker pa čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati? Odpiram prijavo. Prijava teče. Vsak ima na voljo 5 minut. Gospod Grill, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Ko smo napovedovali čas za to razpravo, nekako nisem ocenjeval potrebe ali pa smisla, da bi se vključil v to razpravo. V današnji razpravi pa sem poslušal toliko nesmislov pa toliko raznih trditev, da me je sedaj spodbudilo, da je prav, da tudi sam nekaj na to rečem. Nedvomno lahko vsi ugotovimo, da je bila ta zahteva s strani stranke Zares neka igra, lahko rečemo tudi komedija, kot je že prej sam predstavnik omenil, za javnost. Brez nekih konkretnih argumentov, predvsem pa brez konkretnih rešitev. Sam sem trdno prepričan, da bi veliko bolj smiselno in koristno porabili čas za današnjo razpravo, če bi pripravljavci tega predloga za posvetovalni referendum izdelali nek predlog ali pa gradivo za razpravo o nacionalnem programu razvoja energetike v Sloveniji, kjer bi lahko strokovno, predvsem pa bolj konstruktivno in verjetno tudi bolj koristno razpravljali o neki energetski prihodnosti Slovenije. Da se pa v tem trenutku razpravlja ali pa sploh razmišlja o tem, izgradnja Termoelektrarne Šoštanj 6 ja ali ne, je pa zadeva več kot brezpredmetna. Govoriti, da lahko naredimo ničnost pogodbe. Spoštovani kolegi iz Zaresa, ničnost pogodbe bi vi vedno naredili, ko vam kaj ne paše. Zame ne gre. Takrat, ko vam kaj ne paše, ko gre za vas, ko se vam verjetno tisti predvideni denarci izmuznejo iz rok, želite zdaj na ta način ta projekt tudi zavrniti, da boste svoje ljudi lahko potem pravilno namestili na položaje, kjer boste potem lahko imeli tudi vpliv na številne milijone oziroma milijardo pa še nekaj več. Tukaj je tisti ključni razlog, da ste skušali na ta način tudi doseči, da bi bil ta referendum. Večina je tukaj več kot prepričljiva, da ne želi tega referenduma, da je to nepotrebno, nesmiselno in iz tega naslova bo tudi zavrnjen. Kot sem pa že povedal, je bilo tukaj zaznati zelo velik konflikt predvsem dveh koalicijskih strank, kar kaže, da je veliko nasprotovanja številnim projektom, in to predvsem zaradi svojih osebnih interesov posameznih političnih strank. Tukaj ste se v bistvu, hvala bogu, na očeh javnosti spopadli, imeli, lahko rečem, kar dosti odkrito razpravo, tako da je bilo to užitek poslušati tudi javnosti, saj nam je tudi bilo, in to tudi odkriva tisto pravo ozadje. Za naprej bi bilo prav, to je lahko tudi pobuda Vladi, Ministrstvu za gospodarstvo, ne nazadnje tudi koaliciji, da zahteva od predstavnikov Vlade, Ministrstva za gospodarstvo, da pripravi gradivo, in bomo tukaj res imeli možnost razpravljati o neki energetski prihodnosti Slovenije. Toliko dilem, kot jih je še vedno, mislim, da je prav, da jih tudi za naprej razrešujemo, kajti tudi ko bomo imeli to termoelektrarno, jaz upam, da jo bomo imeli, bi bilo treba že danes razmišljati, kako bomo lahko postopali čez 20, 30 ali 40 let. Energija je zagotovo nekaj, kar bomo vedno potrebovali. Kot sem že omenil, sam osebno tudi ne morem podpreti tega predloga za ta posvetovalni referendum. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Kontič, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, še enkrat. Jaz res upam, da se bo oznaka zaupno umaknila z vseh dokumentov, ki nam bodo pomagali razjasniti ali pa odpraviti dvome, ki jih nekateri še vedno imate v ta projekt. Prej sem slišal, da v slovenski prostor ne uvažamo električne energije, kar seveda ni dober podatek. Četrtino električne energije približno uvozimo v Slovenijo, kar pomeni, da nismo samozadostni z oskrbo. Če tega projekta ne bo, to pomeni, da bomo za eno tretjino zmanjšali samooskrbo. Želim povedati še enkrat, da po meni znanih podatkih strokovnjakov – tudi iz termoelektrarne Šoštanj, da me ne bo kdo obdolžil, da sem po zaupnih arhivih brskal ali pa gradivu, da obnova bloka štiri in pet ni alternativa bloku šest in da o tem nima smisla razmišljati tudi v prihodnje. Ampak še to povem, če se odloči kdor koli in prekine to investicijo v Blok 6, to ne pomeni, da bosta bloka 4 in 5 delovala, dokler bo Slovenija to potrebovala. Ne, ta dva bloka se bosta ustavila. In mnogo prej, kot je bilo predvideno, se bo ustavila proizvodnja premoga. Do danes v zapiranje premogovnika Velenje država ni investirala nič. Če se ta projekt zruši, je treba seveda upoštevati tudi stroške, ki bodo potrebni za zapiranje premogovnika Velenje. In ko bomo te stroške sešteli s temi, ki smo jih že investirali, s temi, ki so bili zapravljeni po nepotrebnem za razne študije, bomo dobili pravo številko. Ko govorimo o energetski učinkovitosti, je Blok 6 prava alternativa. Ko pa govorimo o energetski učinkovitosti, je treba poleg električne energije upoštevati tudi izkoristek za tako imenovano toplotno oskrbo. In če smo na 43 %, je treba še kakšen procent prišteti. Jaz se že strinjam, da je najcenejša električna energija iz hidroelektrarn, zato je prav, da jih gradimo tudi v prihodnje. S to investicijo se namreč investicije v energetski sistem ne bodo zaustavile, ampak samo hidroelektrarne ne omogočajo zadostno oskrbo Slovenije z električno energijo. Zato je sedanja ureditev, ko imamo tako imenovano tretjinsko proizvodnjo električne energije, nuklearno, hidroelektrarne, termoelektrarne in obnovljivi viri, je to prava razdelitev, ki prispeva tudi k temu, da imam varno oskrbo z električno energijo. Ko govorimo o alternativnih virih in o HSE, kako ne vodi prav politike na področju energetike, naj povem, da je podatek, da 80 % obnovljivih virov električne energije v Sloveniji proizvedejo znotraj HSE. Se pravi, da samo 20 % izven HSE. In še enkrat povem, Blok 6 je nadomestni objekt, ni nič novega, ampak nadomešča obstoječe objekte. In še enkrat povem, da stroka, tista, ki se z energetiko in s podobnimi strokovni področji ukvarja, zatrjuje, da je projekt ekonomsko, energetsko in ekološko neoporečen. Se pravi, da je primeren. Ekološko področje zmanjšuje vpliv na okolje, izboljšuje in dviguje standarde kvalitete življenja v Šaleški dolini, energetsko sem govoril o treh virih proizvajanja električne energije, ekonomsko pa, spoštovane gospe in gospodje, ali mislite, da bi evropske banke financirale projekt, ki je zgrešen? Dvomim. Govoriti o tujih investitorjih – tuji investitorji bi bili zainteresirani, celo v ruski jezik so prevedli ta Blok 6 in ga ponujali v Rusiji. Če bi bili tuji investitorji zainteresirani za ta projekt, kaj to kaže? Da investirajo zato, ker nas imajo radi v Sloveniji? Ne. Zato, ker želijo dobiček. In če je tako, zakaj tega dobička ne bi imel HSE, ki je v državni lasti? To vas na koncu seveda sprašujem. In še enkrat, kar počnemo danes, je sicer lahko koristna razprava, da bi pa na podlagi tega razpisali referendum in vprašali ljudi, tako kot je vprašanje zastavljeno, pa je norčevanje iz ljudi.
Hvala. Besedo ima gospod Anderlič.
V resnici gre za to, da pravzaprav ni povsem jasno, kaj bi radi izvedeli od državljanov in državljank. Če gre za to, kar se poskuša dopovedati, da ne bi radi slišali od vnukov kritike, da smo zafurali neko zadevo in da je bolje, da o tem odločajo državljani in državljanke, je možna razlaga. In prav je tako. Ampak jaz se ne bi rad ujel v neko zanko, da bi se o tej odgovornosti, da preprečim stvari, ki niso za na referendum, da tega ne bi storil. En prijatelj iz Šaleške doline mi je rekel, "če pogledam vlado, to in prejšnjo, in poslance, se na elektriko zastopite ravno toliko, kolikor veste, da trese". In res je, vsaj zase lahko govorim, da je tako, zato ne morem drugim nalagati, da naj o tem odločajo, ko ravno tako niso usposobljeni. To, da ni prav nobene energetske strategije v tej državi, da bo šele prišla, tudi to je preveč poenostavljeno. Mi imamo lahko, bi rekel, izrabljene vire in je ta uravnoteženost med električno energijo iz nuklearke, pa termoelektrarn in vodne energije, na žalost je škoda, da ne izkoriščamo vetra, ker bi ga lahko, mogoče ga še kdaj bomo, pa tudi nisem ravno prepričan, da bo s sončno energijo sedaj rešitev za Slovenijo. Predvsem sem pa proti temu, da se namesto jabolk in hrušk po sadovnjakih sedaj postavljajo sončni kolektorji in elektrarne. Je grdo za naravo, učinkovitost je hudičevo slaba, kar se tiče izkoristka, in tako naprej. Ampak to je moje osebno prepričanje, jasno tudi kakšna streha po deželi s tradicionalno arhitekturo se kvari s tem. To, da se pa vgrajujejo samo prazne steklene stene, danes imate že na veliko proizvodnih obratih recimo stene, ki so iz teh panelov, ki proizvajajo tudi elektriko, to pa se mi zdi smiselno. Ampak govorim kot državljan, kot tisti, ki se po tej deželi vozi in spremlja stvari. Mene resnično moti, ker je ta pobuda padla v nek čas, ko imamo pravzaprav na eni strani skorajda plebiscitarno zavračanje referendumov kot instituta s strani državljanov in državljank, ki sprašujejo vedno in znova, zakaj nas toliko posiljujete s temi referendumi, na drugi strani pa ne ločimo tistega, kar bi pa resnično sodilo na referendum in bi ljudi o tem tudi spraševali. Zato je ta diskusija po mojem bolj pomembna s tega vidika, da si odpremo tudi diskusijo za naprej, kaj in kako urediti institut referenduma in kaj je tisto, o čemer naj bi državljani in državljanke v resnici tudi odločali. S tega vidika se mi zdi to precej koristna zadeva, kajti zagotovo se bo lahko ustvaril vtis in bo dokaj enoten zaključek, da vprašanja o tehnološki ustreznosti, o energetski oskrbi, o ekološko primerni tehnologiji in tako naprej niso vprašanja za referendum. Verjamem pa, da bo o tem tudi javnost še povedala svoje v prihodnje, ko se bomo pogovarjali o energetski strategiji, ki pa verjetno bo, kot pravite, na mizah kmalu.
Hvala. Gospod Žnidaršič, izvolite.
Hvala lepa. Saj je bilo tako rekoč veliko povedanega, ampak nekatere stvari morda premalo jasno, da bi tisti, ki jih ni tukaj, vedeli, o čem govorimo. Ko govorimo o strošku za TEŠ 6, je treba vedeti, da bodo ta sredstva krediti, ki jih bo treba vrniti, plačali pa jih bomo tisti, ki doma prižgemo luč in nihče drug.Ta strošek bo vgrajen v ceno električne energije, ki bo zaradi TEŠ 6 in je že danes zaradi TEŠ dražja, kot bi bila iz drugih virov v državi. Tega se moramo zavedati in potem je lahko razprava drugačna. Kar zadeva tuje investitorje, ne bodo imeli, gospod Kontič, nobenih dobičkov. Oni dajo denar za obresti in nobenega strahu ni, da tega denarja ne bodo dobili, ker bo jamčila država za te kredite in bo ta denar prišel nazaj. Če pa je vgrajen v pogodbo tudi dobiček, potem je to nekaj novega. Kajti dobiček bi morala imeti lastnica, to se pravi država, in s tem dobičkom znižati tokovino za tiste, ki bomo plačevali elektriko. Kar zadeva socialni vidik te investicije, ki govori o ohranitvi delovnih mest, absolutno soglašam, da to je ena zadeva, o kateri je prav, da razmišljamo in da jo ne nazadnje tudi podpiramo. Težava je nekje drugje. Da gre tu za okrog tisoč 500 delovnih mest, ki naj bi jih reševali tako, da bomo porabili milijardo 200 milijonov. Če se spominjate primera Mure, ko je šlo za 3 tisoč 500 delovnih mest, pa je bilo vprašanje nekaj milijonov evrov. Ne vem, zakaj. Če se bojimo za to, potem bi morali imeti približno enake poglede v tem smislu. Kar zadeva stroko. V dnevnem časopisju in tudi sicer je bilo dosegljivo veliko razprav doktorjev znanosti, glavno besedo pa so ves čas imeli strokovnjaki iz TEŠ, ki so zainteresirani, da se ta stvar zgradi, ker so pogodbo podpisali dve leti, preden so dobili gradbeno dovoljenje, takoj so začeli zapravljati ta denar in jasno je, da je danes prepozno z referendumom ali kako drugače to ustavljati. Verjamem, da bi nastala velika škoda, če bi se ta stvar ustavila. Težava je nekje drugje – da se nič ne pogovarjamo o tem, kako je lahko do takih razmer prišlo, da se je 300 milijonov porabilo, preden je gradbeno dovoljenje prispelo ali okoljevarstveno dovoljenje. Navadni državljani morajo imeti najprej denar, potem gradbeno dovoljenje, potem lahko začnejo zidati, drugače je to črna gradnja in veliki problemi. In tiste vlečemo za ušesa. Tukaj pa najbrž ne bo nihče odgovarjal za to, da se je začel porabljati denar, ki ni bil zagotovljen v celoti, ker smo še čakali na odobritve nekih kreditov in tako naprej. Poleg tega bo potrebno poroštvo Državnega zbora za najete kredite, če sem prav informiran, za okrog 400 milijonov, in pride v kratkem ta zadeva. In to je tisto, kar seveda moti. Kar zadeva okoljski vidik. Seveda naj bi TEŠ 6 imel manjše izpuste. To pa ne pomeni, da teh ne bo še vedno več, kot bi jih smelo biti, glede na naše obveznosti pri zmanjševanju izpustov kot celote v naši državi. Na drugi strani pa seveda ne moremo pristati na razmere, da dobički iz cenejših virov, proizvodnih virov za električno energijo tečejo v financiranje TEŠ 6 in kasneje v plačevanje kazni za izpuste, zlasti ko bo treba skladiščiti CO2 in ga ne bo mogoče več izpuščati tako, kot je to še danes. Mislim, da je prav, da se je ta razprava odprla. Če nič drugega, je ta razprava lahko motiv, da se v bodoče tako ne ravna, da se začnejo stvari graditi, ko je gradbeno dovoljenje, ko je finančna konstrukcija znana, ko se ve, kdo za kaj odgovarja. Zlasti zaradi tega, ker smo brali od doktorjev znanosti podatke o tem, da se podobna elektrarna gradi za pol nižjo ceno nekje drugje in tem strokovnjakom ni bila dana priložnost, da bi se konfrontirali, še manj da bi slišali od strokovnjakov iz TEŠ kakšne dokaze, da ni tako. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Rožej, izvolite.
Hvala za besedo. Očitno je tudi glede na današnjo debato, da se Vlada zaradi različnih lokalnih in ostalih interesov ne more odločiti o tej stvari tako, kot bi si vsi želeli. Ko nekdo v Vladi opozori na nepravilnosti, o katerih je kolega Žnidaršič govoril, kako je sploh lahko prišlo tako daleč, da smo sedaj tukaj, kjer smo, se ga enostavno ožigosa, organizator kampanje iz lokalnih volitev v eni od koalicijskih strank natisne telovnike "oranžni cunami" in delavci jih veselo nosijo, opozicija pa to pograbi in veselo udriha. Zelo enostavno, kolegi, tako iz opozicijske kot iz koalicijske strani, resnica je seveda precej bolj komplicirana. Saj menda ne pričakujete, da je resnica pri 1,2 milijardi evrov vredni investiciji tako zelo enostavna. In če kolega Grill ve kaj o moji stranki in poslih te stranke, česar jaz ne vem, potem so ga najbrž dogodki zadnjih dni izučili, da bi moral o tem kaj povedati protikorupcijski komisiji. Ne sme pa, to pa bi bilo napačno, iz orožarskih poslov nekaterih članov njegove stranke sklepati, da je v moji stranki enako. To odločno zavračam. Kolega Kontič je povedal v svojem zadnjem javljanju dva zanimiva podatka. Recimo, da je HSE monopolist na področju proizvodnje, 80 % energije v Sloveniji on proizvede. Ali ima en steber ali dva, je praktično vseeno. Zato seveda tudi ni čudno, zakaj so slovenski časopisi polni plačanih oglasov že mesec ali dva, ki promovirajo zgolj in samo eno resnico o tej investiciji. Vprašanje, ali bi evropske banke financirale to investicijo, če bi bila sporna. kolegice in kolegi, menda so nas izkušnje Grčije, Islandije, Irske in še katere naučile, da bodo evropske banke tako kot katere koli druge stranke dale svoj denar povsod, kjer se jim bo obetal dobiček. Tukaj se jim obeta, zato so ga dale. In to je vsa resnica. Najbrž ne verjamete, da ima denar kakšno poseben moralen odnos do okolja ali česa posebnega. Nima ga, po mojih izkušnjah ne. Kar se tiče vprašanja, ali je zavajajoče ali ni. Vsi veste, da se lahko med razpisom posvetovalnega referenduma vprašanje še spremeni. Če je sedaj zavajajoče, ne dvomim, da bi se ga dalo spremeniti, tako da ne bi bilo zavajajoče. Bi pa še vedno lahko odločali o tem istem vprašanju. Da je pa o tem treba odločiti, pa upam,da nam je jasno, če v zdajšnjih zavezah in koalicijski pogodbi nič ne piše o TEŠ 6, da bi bil to kakšen prednostni projekt. Če v veljavnem nacionalnem energetskem programu nič ne vemo o tem, potem bi bilo najbrž dobro, da se na neki osnovi za to odločimo ali pa se za to ne odločimo. Ker časi, ko sta Miha Marinko in Franc Leskovšek Luka, eden za zasavske, eden za šaleške elektrarne urejala te stvari, so minili. Upam, da so minili. Če pa se motim, potem bom pa še malo počakal. Jaz imam vsaj še čas, da bom počakal. In bom dočakal tudi čase, ko se bodo tako velike investicije peljale na pregleden način. In to je tisto, kar je najbolj nujno, da bodo tako razlogi za odločitev jasni in da bodo tudi oddajanja del jasna, da bodo regulirana z javnimi razpisi po evropskem pravu in tako naprej. Kar se tiče možnosti, ki jih še imamo, in škode, ki bi se lahko povzročila, če bi zaloge premoga, ki so velike, to smo tudi lahko slišali in verjamem, ostale, ni nič narobe, če bomo počakali še kakšno desetletje in da bomo mogoče ta premog lahko s tehnološko učinkovitejšimi rešitvami uporabljali bolje, na način, ki bo ekološko manj obremenjeval to naše okolje. Po mojem prepričanju je ta TEŠ 6 nasedla investicija, če se sedaj konča ali pa če se izpelje do konca. Prepričan sem pa še celo, da je bolj nasedla, če se bo speljala do konca, kot če bi se prekinila sedaj. Kakorkoli že, tudi če se pojavijo argumenti, ki me prepričajo v nasprotno, nič ni narobe, če bomo o tem povprašali najširši krog ljudi, tistih, ki bodo v končni fazi to tudi financirali. Referendum o tej stvari se bo najbrž napovedal tudi ob drugi priložnosti, ko bomo govorili o poroštvih. Pa ni nujno, da ga da neka manjšina poslancev, najbrž bi se našlo tudi 40 tisoč zainteresiranih volivcev, ki bi jih pač to zanimalo. Ne bi bil prvi ekološki projekt, glede katerega bi civilna iniciativa dosegla tako veliko soglasje, da bi lahko zahtevala odločanje vseh volivk in volivcev. Jaz sem bil v Termoelektrarni Šoštanj enkrat na srednješolskih ekskurziji. Mislim, da sem bil star 17 let. In po tej, moram reči, krasni predstavitvi delovanja termoelektrarne sem rabil 15 minut, da sem tega predstavljavca pripravil do tega, da je priznal, da je Termoelektrarna Šoštanj največji onesnaževalec v Sloveniji. To dejstvo se od takrat ni spremenilo. In jaz si bom vedno 15 minut ali še več vzel za to, da bom na to opozoril. Javnost pa mislim, da ima pravico, da se odloči, ali bo še imela takšnega onesnaževalca in ga celo financirala, ali pa ne.
Gospod Podkrižnik, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani! Predvsem jaz mislim, da je tukaj pomembno, da ta projekt sprejema sama okolica. To mislim, da je zelo pomembno za to, da se lahko ta projekt umesti v protor, predvsem pa je to pomembno zaradi tega, da je na tem prostoru prisotna tradicija. Se pravi, da se toliko in toliko ljudi na tem področju ukvarja s to energijo in tehnologijami. Tukaj gre predvsem s tem nadomestnim blokom za manjše izpuste in več energije. To mislim, da je pozitivno. Predvsem pa EU nalaga državam članicam, da so energetsko neodvisne. Iz razprave, ki sem jo prej poslušal, pa tudi nekaj podatkov vem, da mi nekaj energije še kar uvažamo. In če ti projekti ne bodo šli s takim tempom, potem je vprašanje, kaj bomo mi čez nekaj časa, se pravi, da bomo še več energije uvozili, kot jo že danes uvažamo. To mislim, da ni dobro. Vemo pa vsi skupaj, da hidroenergija je prava, vendar vsega nadoknaditi s tem ne moremo, zato potrebujemo še neko drugo alternativo. In tukaj danes govoriti o neupravičenosti enega takega projekta, mislim, da je zelo neodgovorno. Takšna vprašanja po mojem ne sodijo na referendum, ampak so vprašanja za stroko. Predvsem pa mislim, da v Sloveniji podcenjujemo našo stroko na tem področju. Mislim, da je stroka te študije razdela in prikazala, da je ta projekt upravičen. In tukaj moramo temu verjeti, da je to tako, ker dejansko Slovenija to rabi. Če je stroka to rekla, da študije kažejo, da je ta projekt upravičen, potem o tem ni dvoma. Predvsem pa upam, da ne ponovimo tukaj napake, ki smo jo na področju lesarstva. Slovenija ima veliko surovine – lesa, na drugi strani pa nam lesna industrija pripada. Enako je tukaj z Blokom 6 – surovina je, na sredi projekta pa bi se spraševali, ali projekt peljemo naprej ali ne. Jaz mislim, da tukaj sploh ni debate, in to je res, ta stvar je neodgovorna, zato predloga za razpis posvetovalnega referenduma ne podpiram. Hvala.
Hvala. S tem zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da se razpiše posvetovalni referendum o izgradnji Bloka 6 Termoelektrarne Šoštanj TEŠ 6 bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj čez pol ure. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam 26. sejo zbora, ki jo bomo z glasovanji nadaljevali ob 18.35.
Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Prehajamo na glasovanja zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverijo delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda – obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o integriteti in preprečevanju korupcije, skrajšani postopek. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 28.3.2011. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 4. členu. Ta amandma je vsebinsko povezan z amandmajem k 5. členu, če ta amandma ne bo sprejet, postane amandma k 5. členu brezpredmeten. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine ima gospod dr. Gorenak.
Hvala lepa. Mi smo sicer sopodpisniki in sopredlagatelji zakona kot celote. Zakon po našem mnenju v določilu, ki ga spreminjamo, je ustrezen, skratka, da olajšamo življenje in delo v lokalnih skupnostih, kjer je bil ta zakon do sedaj resnično neživljenjski. Mislim, da smo si pri tem soglasni, da predsednik gasilcev lahko dobi tudi kakšno zadevo, se lahko prijavi, recimo, na razpise ali lahko dobijo občinska sredstva in tako dalje. Amandma, ki ga predlagamo k 4. in 5. členu, pa je v tem trenutku izjemno aktualen. V Evropskem parlamentu se je Sloveniji zgodila zadeva, ki verjetno ni zaželena za nikogar. Zgodil se nam je gospod Thaler, hkrati pa imamo v Evropskem parlamentu še vrsto drugih poslancev in vrsto drugih funkcionarjev v institucijah Evropske unije. Amandma se namreč nanaša na njih, vsebinsko je povezan, je k 4. in 5. členu. S tem amandmajem želimo doseči to, da bodo funkcionarji Evropske unije smiselno enako kot slovenski funkcionarji, torej tudi poslanci, zavezani vsem določilom protikorupcijske zakonodaje in vsem poročanjem protikorupcijski komisiji. Menim, da je to koristno, menim, da je to potrebno zlasti v luči aktualnih dogodkov. Res je, da so se oglasile nekatere institucije, da bi v to vključili evropske sodnike iz Slovenije. Morda je to res sporno, možno pa je, da te amandmaje podpremo oziroma je treba, da te amandmaje podpremo in v tretjem branju skušamo ta amandma oblikovati tako, da bo korekten in sprejemljiv. Naš cilj je vsekakor, in to je tisti glavni in končni cilj, da funkcionarje v inštitucijah Evropske unije izenačimo s funkcionarji v Sloveniji, da bodo ti posamezniki zavezani enakim določilom, enakim postopkom in enakim poročanjem do protikorupcijske komisije. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 43. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. S tem je amandma k 5. členu postal brezpredmeten. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker k drugi obravnavi predlagana amandmaja nista bila sprejeta, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS ima dr. Vinko Gorenak.
Še enkrat hvala lepa. Morda za gledalstvo izgleda, kot da je koalicija zavrnila to, kar smo mi predlagali – tudi je uradno zavrnila – mi pa bomo zakon kljub temu podprli. Zakon podpiramo, zavedajoč se pa tega, da je Vlada že predlagala spremembe tega zakona in da je ta zakon ponovno odprt in je ponovno na dnevnem redu Odbora za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje. Povedati je treba tudi, da je ta člen odprt. Ker pa je ta člen, o katerem smo pravkar glasovali, odprt, pričakujemo, pravzaprav bomo takrat vztrajali pri tem, absolutno vztrajali pri tem in tudi vezali naš glas na tisti zakon, ki prihaja, da izenačimo vse funkcionarje Evropske unije z našimi. Tokrat naš glas za ta zakon in že vnaprej, bom rekel, želja, ne samo želja, upam da obveza, neke roke že vidim, da bomo tako uredili to področje. Hvala lepa.
Hvala. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SLS ima Jakob Presečnik.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Moram reči, da v imenu Poslanske skupine, ker smo tudi eni od predlagateljev oziroma predlagateljev nas je skupno petinsedemdeset poslank in poslancev, nas veseli, da je doseženo veliko soglasje k temu, da se nekatere nerodnosti ali pa velike pomanjkljivosti zakona, ki smo ga sprejeli v lanskem letu, na ta način odpravljajo in da na ta način omogočimo normalno delovanje predvsem na področju lokalnih skupnosti oziroma v številnih slovenskih občin. Glede na to, da smo že v razpravi dovolj argumentov za pojasnili je seveda logičen zaključek, da bomo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev v imenu Poslanske skupine Zares ima Cvetka Zalokar Oražem.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegi in kolegice, mi smo sicer glasovali proti amandmaju k 4. členu in prav tako tudi proti amandmaju k 5. členu, kajti tako, kot sta amandmaja napisana, in to je priznal tudi predlagatelj, sta preširoka in pokrivata preširok spekter – ne samo funkcionarjev, ampak tudi ostalih, uslužbencev in pravosodnih uslužbencev. V tem smislu takšen amandma ne more biti sprejet. Imamo pa pravzaprav dobro in pozitivno dejstvo, kajti želimo, da se stvari uredijo tudi za vse funkcionarje, pri katerih imenovanju ali soglasju sodelujeta parlament ali Vlada. Vložen je že zakon o integriteti, ki ga je pripravila protikorupcijska komisija, člen je odprt in naša poslanska skupina bo sodelovala pri tem, da pripravimo korekten amandma, ki bo obsegal samo tisti del funkcionarjev, za katere je smiselno in tudi zakonito, da zadeve prijavljajo in so enakovredni s slovenskimi funkcionarji. Mislim, da bo to lahko že na prihodnji seji v proceduri in bomo pri tem tudi popazili, da bo sprejeta korektna vsebina.
Če prav razumem, bo poslanska skupina zakon podprla, ne? Želi še kdo razpravljati oziroma obrazložiti svoj glas? Ugotavljam, da ne. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 80, proti 4. [[Za je glasovalo 80.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 21. točko dnevnega reda to je z obravnavo Predloga resolucije o strateških usmeritvah razvoja slovenskega kmetijstva in živilstva do leta 2020 Zagotovimo.si hrano za jutri. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 28. 3. 2011. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Zares k točki 5. poglavja 5.2.5 poglavja. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 11. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 11.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmaju. Prehajamo na odločanje o Predlogu resolucije v celoti. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu in na seji Državnega zbora, Predlog resolucije neusklajen. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 83, proti nihče. [[Za je glasovalo 83.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je resolucija sprejeta. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 22. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga za razpis posvetovalnega referenduma o izgradnji Bloka 6 Termoelektrarne Šoštanj (TEŠ 6). Odločamo o naslednjem predlogu sklepa: Razpiše se posvetovalni referendum o izgradnji Bloka 6 Termoelektrarne Šoštanj [[TEŠ 6]] . Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 8, proti 70. [[Za je glasovalo 8.]] [[Proti 70.]] Ugotavljam, da Državni zbor predlaganega sklepa ni sprejel. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 12. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembah Zakona o dohodnini. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah Zakona o dohodnini je primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 36, proti 45. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da Državni zbor predlaganega sklepa ni sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 13. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembi in dopolnitvah Zakona o davčnem postopku. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembi in dopolnitvah Zakona o davčnem postopku je primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 36, proti 44. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da Državni zbor predlaganega sklepa ni sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 14. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nepremičninskem posredovanju. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nepremičninskem posredovanju je primeren za nadaljnjo obravnavo. Obrazložitev v imenu poslanske skupine SDS ima Rudolf Petan.
Hvala za besedo, gospod predsednik. V naši poslanski skupini ne bomo podprli tega predloga iz preprostega razloga, ker gre za en lobistično-klientelistični zakon, ki v bistvu ni potreben. Res je, da se izgovarjamo na uskladitev v zakonodajo Evropske unije, kar pa ni res, zato ker nobena zakonodaja Evropske unije ne zahteva povečanja nepremičninskih provizij. To pa je osnovni namen tega preloga zakona. Slovenija ima v tem trenutku težave na nepremičninskem trgu. Ta balon je napihnjen in ker kaže, da bi se eventualno lahko cene nepremičnin znižale in da bi kupci lahko ceneje prišli do nepremičnin, recimo mlade družine do stanovanj, bi se cene lahko znižale. Ta zakon pa omogoča to, da bi smetano pobrali ne kupci stanovanj, ampak nepremičninski posredniki. Zato se nam zdi zelo neodgovorno poslati v parlament tak predlog, ki kaže, da se tradicija zadnjih dveh let nadaljuje, ker vlada skrbi samo za določeno klientelo, samo za določen ceh in jim povečuje provizije, cene storitev in podobno. Zato menimo, da takšen predlog ni primeren, sploh ne v tem trenutku, ker ne rešuje problemov, ampak jih mogoče še celo komplicira. V času, ko je tudi pomanjkanje denarja na trgu, bi eventualni kupci stanovanj bili prikrajšani za tisto, kar bi jim ponudil trg. Zato bomo mi glasovali proti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Zares ima Franco Juri.
Hvala za besedo. Poslanska skupina Zares prav tako nasprotuje tistemu členu, ki sprosti omejitve glede provizij nepremičninskih posredovanj. Ampak bomo vložili v nadaljevanju amandma, s katerim bomo to popravili. Za enkrat bomo glasovali za nadaljevanje postopka, ampak že zdaj napovedujemo amandma, ki bo to situacijo vsebinsko saniral. In računamo takrat na podporo tudi tistih poslancev, ki temu nasprotujejo. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za 44, proti 31. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 31.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel, zato bo predlog zakona dodeljen v obravnavo Odboru za okolje in prostor kot matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 17. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kmetijskih zemljiščih. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kmetijskih zemljiščih je primeren za nadaljnjo obravnavo. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS ima Rado Likar.
Hvala lepa za besedo. Zakon o kmetijskih zemljiščih je vsekakor pomemben zakon in predvideva tudi vrsto ukrepov za ohranjanje kmetijskega zemljišča. Vendar pa se je med razpravo ugotovilo, da ima zakon vrsto pomanjkljivosti, tako da pričakujemo, da bo Vlada te predloge upoštevala. V Poslanski skupini zakonu ne bomo nasprotovali, naša podpora v nadalje pa bo odvisna od upoštevanja naših predlogov. Hvala.
Hvala lepa. Obrazložitev v imenu poslanske skupine SLS ima Franc Bogovič.
Lep pozdrav! Spoštovane kolegice, kolegi, spoštovani minister! V Slovenski ljudski stranki bomo zakon v prvem branju podprli. Ocenjujemo, da je bila tudi pravilna odločitev, da smo opravili to splošno razpravo, v kateri smo imeli dovolj časa, da smo lahko šli skozi zakon po dolgem in počez. Strinjam se s tem in tudi v razpravi smo dejali, da v nekaterih segmentih je zagotovo treba še premisliti in najbrž tudi kaj popraviti, predvsem v tistem delu, kjer govorimo o spremembi namembnosti kmetijskih zemljišč, ki jo v osnovi podpiramo. Mislimo pa, da je predvsem za področje kmetijstva, pa najbrž tudi tam, kjer se bo spreminjalo za potrebe za šolstva, kulture ali kaj podobnega, še o tem segmentu najbrž razmisliti. Sicer pa smo trdno prepričani, da je ta osnovna intenca zakona, ki na eni strani varuje kmetijska zemljišča, na drugi strani pa preko tega finančnega instrumenta tudi ustvarja sredstva za aktivno zemljiško politiko, prava pot v slovenskem kmetijstvu in da je treba zakon, kot sem že dejal, v podobni obliki s temi popravki v nadaljevanju tudi sprejeti. V imenu Slovenske ljudske stranke najavljam podporo temu zakonu.
Hvala lepa. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 57, proti nihče. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel, zato bo predlog zakona dodeljen v obravnavo Odboru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano kot matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 6. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o preprečevanju dela in zaposlovanju na črno v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 25. 3. 2011. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 12. členu. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine ima Marijan Pojbič.
Spoštovani gospod predsednik! V Slovenski demokratski stranki bomo ta predlog amandmaja, ki smo ga pripravili, tudi podprli. Razlogi so jasni. V Slovenski demokratski stranki nikakor ne bomo pristali na to, da se sosedska pomoč v celoti ne šteje kot izjema dela na črno. Dosedanja opredelitev sosedske pomoči je bila neustrezna. Predlog tega zakona pa je to samo še poslabšal, zato predlagamo, da se sosedska pomoč v celoti ne šteje kot delo na črno. Ocenjujemo tudi, da imamo za to veliko razlogov. V tej situaciji, ko imamo izjemno težko gospodarsko, finančno in socialno situacijo v tej državi, je ta sosedska pomoč izjemnega pomena. Veliko ljudi v državi, predvsem na periferiji, ima izjemno velike probleme preživeti. Tukaj ljudje živijo s 400, 500, 600 evrov prihodkov, ki jim nikakor ne omogočajo preživetja. V Slovenski demokratski stranki ocenjujemo, da je sosedska pomoč v taki situaciji posebnega in izjemnega pomena, zato smo tudi predlagali amandma v tej vsebini.
Hvala lepa. Glasujemo. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti 40. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanskih skupin SD, DeSUS in LDS k 12. členu. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti 4. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu oziroma seji Državnega zbora, predlog zakona neusklajen. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS ima Marijan Pojbič.
Spoštovani gospod predsednik! Ker koalicija ni upoštevala praktično nobenega amandmaja, ki ga je predlagala Slovenska demokratska stranka, moramo reči, da smo zgroženi nad takim odnosom koalicije do državljank in državljanov Republike Slovenije. Izjemno veliko je bilo v zadnjem času razprav o tem problemu medsosedske pomoči in neverjetno je, da koalicijski poslanci ali pa večina koalicijskih poslancev ni razumela ključnega dejstva, tako kritične situacije, kot je v tem trenutku na gospodarskem področju, na socialnem področju in finančnem področju Slovenija, in niso zbrali toliko poguma, da bi podprli amandma, ki je po naši oceni v tem trenutku izjemnega pomena za večino ljudi, ki v tej državi izjemno težko živijo. In to so skupine, o katerih smo že veliko povedali in vsaj jaz sem povedal veliko. To so upokojenci, ki se komaj preživljajo, potem zaposleni, ki po 6 mesecev ali pa 7 ali pa 10 ne dobijo osebnih dohodkov, potem imamo 130 tisoč brezposelnih in ti ljudje že tako ali tako izjemno težko preživijo. Potem pa jim ne dovolimo niti tega, da bi lahko sosedje pristopili in jim pomagali takrat, ko jim je izjemno težko. V Slovenski demokratski stranki smo se odločili, da v taki situaciji tako pripravljenega zakona, kot ga je pripravila koalicija oziroma Vlada in ga zagovarja koalicija, ne moremo podpreti, ker to je preseglo čisto vse meje dobrega okusa vseh tistih, ki bi morali imeti vsaj malo srca in vsaj malo tiste socialne pravičnosti in vsaj malo tistega, kar je v tem trenutku nujno potrebno, da bi lahko tistim, ki jim je v tej državi najtežje, in to so ti mali ljudje, pomagali, da bi bilo vsaj njihovo življenje malce lažje, kot bo po sprejetju tega zakona. Zato še enkrat povem, da takega zakona v Slovenski demokratski stranki nikakor ne moremo podpreti.
Gospod Pojbič, najprej bi vas želel ponovno opozoriti, da je institucija obrazložitve glasu namenjena obrazložitvi glasu. Ne več kvalifikacij in polemik z glasovanjem ali [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] [[...]]Gospod Pojbič, za to je bil čas v razpravi, ki je bila dolga in obširna, ne več pri obrazlaganju glasu. Želim vas opozoriti na to, da inštitucija obrazložitve glasu ni namenjena temu in vas prosim, da si to enkrat zapomnite. Proceduralno. Zdaj se zmenita. Gospod Tanko ali gospod Pojbič ali oba? Gospod Tanko, prosim, proceduralno.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik, spoštovani kolegi! Vem, da je marsikomu smešno v tem trenutku, pa upam, da bo tudi potem, ko boste izvajali ta zakon, marsikomu smešno. Se boste pogledali na slikah, ko bo treba. Spoštovani predsednik, kar zadeva obrazložitve glasu, je bila ta obrazložitev našega poslanca kolega Pojbiča povsem korektna. Nobene polemike ni bilo. Povedal je, kje so razlogi, kakšni so razlogi, lahko vam še enkrat to ponovi, če želite, in je nekorektno, da na tak način posegate in komentirate razprave in obrazložitve poslanskih kolegov, kadar povedo kakšno stvar, ki ni po godu koalicijskim poslancem in tudi predsedujočemu ne. Povedal je vse tisto, kar temu zakonu sledi, ker je slab zakon, ker je zakon, ki je uperjen izključno proti podeželju, tako kot večina drugih zakonov, ki jih sprejemate in zato predlagam, da [[...]]
Počasi bo čas za proceduralni predlog.
[[...]]zato predlagam spoštovani predsednik, da pustite tiste, ki imajo obrazložitve glasu, da povedo tisto, kar mislijo, in posegajte v razprave in komentirajte razprave takrat, kadar je to res potrebno, kadar so razprave žaljive, in teh je veliko, kadar se vaši kolegi poslanci posmehujejo in ne prenesejo kakršnih koli razprav in tako naprej. V teh primerih imate pravico, da posredujete. V korektnem primeru obrazložitve glasu pa se najbrž zavedate, da presegate svoja pooblastila, čeprav imate mandat, da si razlagate poslovnik takrat, kadar vodi sejo, kakorkoli želite. Hvala lepa.
Hvala lepa. Najprej, gospod Tanko, jaz sam bom odločil na osnovi svoje ocene, kdaj bom posredoval pri kakšni interpretaciji ali razpravi poslanca ali poslanke. To je prva stvar. Druga stvar je, da je šlo v tem primeru pretežno za kvalifikacijo glasovanj drugih skupin, ne pa za obrazlaganje glasu. Zato sem seveda posredoval. Proceduralno, gospod Marijan Pojbič.
Spoštovani gospod predsednik! Bom zelo kratek. Lepo vas prosim, da v bodoče, ko obrazlagamo kot poslanska skupina svoj glas, zakaj se ne strinjamo z rešitvami v tem zakonu, da jih imamo pravico tudi ustrezno obrazložiti. Lepo vas prosim, če to povemo na način, ki vam ni pri srcu in vam ne ustreza, da nas ne prekinjate, ker se mi zdi to zelo neodgovorno. Skrajno nečloveško je, da poskušate na vsak način preprečiti opoziciji, da pove tisto, kar želi povedati o zakonu in o členih v tem zakonu, s katerimi se ne strinja. Osebno ocenjujem, da je še kako pomembno, da imamo v tem parlamentu vsi poslanke in poslanci pravico izraziti svoje mnenje o strinjanju ali nestrinjanju o določenem predlogu zakona. In, gospod predsednik, od vas bi najmanj, kar bi pričakoval, je to, da nam to možnost zagotavljate, ker sem prepričan, da bi kot predsednik Državnega zbora morali zagotavljati vsem poslankam in poslancem, da lahko povedo tisto, kar mislijo o določenem predlogu. Predvsem pa, ko govorijo v imenu poslanske skupine.
Gospod Pojbič, najprej ste verjetno opazili, da vas sploh nisem prekinil in da sem vas pustil, da te povedali, obrazložili svoj glas do konca. In drugič, da vas nisem niti slučajno prekinil ali prekinjal zaradi obrazložitve, zakaj vi nameravate glasovati in poslanska skupina tako, kot nameravate glasovati. Opozoril sem pa vas, da pri tem nimate in ni inštitucija obrazložitev poslanskega glasu namenjena polemiki ali diskvalifikacij drugih, ki bodo glasovali drugače. Samo to in nič več. Nadaljujemo. Obrazložitev glasu? Proceduralno? Še katera od poslanskih skupin želi obrazložiti svoj glas? Obrazložitev glasu v svojem imenu ima mag. Branko Grims.
Čas, v katerem sprejemamo ta zakon, zaznamuje totalna gospodarske neuspešnost sedanje vlade in vladajoče koalicije, ki se vidi v vseh makroekonomskih kazalcih. V večini sosednjih držav v razvitem svetu se gospodarska rast krepi že dlje časa. Nekatere države dosegajo 10 in večodstotno gospodarsko rast, v Sloveniji po makroekonomskih kazalcih stagniramo, po nekaterih, kot je recimo vprašanje nezaposlenosti, se stanje celo še vedno slabša. In v teh okoliščinah, ko se ljudje ukvarjajo z osebnimi stiskami, z revščino, za katero je v veliki meri sokriva tudi neučinkovitost sedanje vladajoče koalicije in Vlade, se ponuja zakon, ki bo medsosedsko pomoč, ki nekaterim dobesedno omogoča človeka vredno življenje, prepovedal in grobo sankcioniral. Razumem, da tisti, ki se pač z avionom vozijo v shoping v Milano in potem odločajo o vseh pomembnih stvareh, ne razumejo tistih, ki se borijo za lastno preživetje, preživetje svojih družin in svojih otrok. Proti temu nerazumevanju bom danes tudi sam glasoval, in to seveda proti.
Vidim, da je interes za obrazložitev glasu v svojem imenu, zato odpiram prijavo. Obrazložitev glasu v svojem imenu ima Franco Juri.
Hvala. Glasoval bom za ta zakon, ker je kljub dejstvu, da nismo izglasovali amandmaja k 12. členu, je treba korektno povedati, da ta zakon ne ukinja sosedske pomoči. To je netočnost oziroma neresnica. Jo opredeljuje in v 12. členu omejuje določene oblike ter preprečuje, da bi obrtnik ponudil sosedsko pomoč pri zadevi, kjer deluje. Ampak sosedska pomoč ostaja. Osebno bi raje videl, da bi jo sprostili, zato sem tudi podprl amandma Slovenske demokratske stranke. Kljub temu menim, da je zakon v celoti dober, ker dejansko vzpostavlja večji nadzor in preprečuje delo na črno, ki je, kot vemo, eden od virov finančne nediscipline v državi in tudi finančnih izgub. Torej ni res, da ta zakon posega v sosedsko pomoč, posega samo v smislu, da jo pojasnjuje in delno omejuje, to je res, in proti temu sem bil tudi sam. Toda v celoti je ta zakon koristen. Koristen je za državljane, koristen za družbo in za državo. Torej bom glasoval za.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu Zvonko Černač.
Glede na to, da ni bil sprejet amandma, ki bi delno popravil ta zakon in ki zdaj na nek način obdavčuje sosedsko pomoč, tega zakona ni mogoče podpreti oziroma je treba glasovati proti. Pahorjeva vlada jemlje pri malih, ne pri velikih, jemlje pri siromakih, ne pri bogataši. Včeraj smo slišali premierja, da iz naslova tako imenovanih davčnih vrtiljakov, missing traderjev, je izpada po oceni Davčne uprave 94 milijonov evrov. Gre za izpad pri preprodaji najbogatejših avtomobilov, kjer so zneski od 50, 100 in 150 tisoč evrov navzgor. Tam bi morala Pahorjeva vlada loviti davke in tam bi morala zagotavljati, da bi bili davki dosledno in v celoti pobrani. Včeraj premier tudi ni mogel zagotoviti, da v njegovem kabinetu ni takih, ki so se v okviru teh davčnih vrtiljakov znašli. Na drugi strani tudi ni nobenega zagotovila, da bodo kdaj prišle desetine, stotine milijonov evrov, ki so bili iz naših podjetij prenakazani na različne račune v Liechtensteinu, Cipru in še kje. Tam je treba zajemati davke, tam je treba povečevati davčna bremena, tam je prostor za to, da bo ta država dobila ustrezna sredstva za socialo in vse ostalo. Dokler pa se iščejo davčni viri samo pri revnih, pri tistih, ki imajo že sedaj najmanj in ki si z medsebojnim delom pomagajo, da lahko iz meseca v mesec sploh preživijo, takega zakona seveda ni mogoče podpreti, kljub njegovim dobrim namenom. Obžalujem, da ta amandma ni bil sprejet, vendar preprečuje, da bi lahko sprejeli ostale določbe, ki so sicer korak v pravo smer. Menim pa, da bi bilo treba pred sprejetjem takega zakona sprejeti še kar nekaj drugih zakonov, ki so za to državo tudi v finančnem smislu bistveno bolj pomembni. Zaradi tega bom glasoval proti. Hvala.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu Marijan Pojbič.
Spoštovani gospod predsednik! Za ta zakon nikakor ne morem glasovati. Ne morem razumeti, da ta koalicija vseskozi vztraja na kaznovalni politiki. Intenca tega zakona je kaznovalna politika. Neverjetno je, da v situaciji, ko ljudje ne morejo preživeti iz meseca v mesec, namesto da bi iskali rešitve tam, kjer jih moramo iskati, sprejemamo zakonodajo, ki ima za intenco kaznovalno politiko. Ključno bi moralo biti, da ustvarjamo ustrezna delovna mesta, da ne bi imeli 130 tisoč brezposelnih, da bodo tisti, ki so zaposleni, imeli ustrezno plačilo, skozi katerega bodo lahko ne samo reševali in plačevali tiste stroške, ki so redni, in poleg tega še upokojenci, ko tako ali tako večina že živi na robu preživetja ali pod pragom revščine in ne morejo plačevati nobenih novih obveznosti. Mi pa s to zakonodajo poskušamo te ljudi ponovno obremeniti z novimi obveznostmi. Ta zakon tem ljudem ne prinaša ničesar. Prepričan sem, da bi morali sprejemati zakone, ki bi zagotavljali ljudem možnost, da bi lahko plačevali vse obveznosti, ki so nujno potrebne za to, da ljudje lahko preživijo. Ampak v tem trenutku imamo gospodarsko, finančno in socialno situacijo takšno, da ljudje temu niso kos. Potem pa jim poskušamo naprtiti še kaznovalno zakonodajo na njihov hrbet, kar pa je nesprejemljivo. Zakona zato ne bom podprl.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu ima Gvido Kres.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Ocenjujem, da ocena Vlade glede opravljenih storitev izvedenega dela na črno oziroma o sivi ekonomiji je po mojem mišljenju pretirana. Trdim, da podatki ne morejo držati. Dotaknili pa se bomo predvsem oziroma tistih storitev, ki se izvajajo na kmetijah, če hočete, na njivah, v gozdovih, gradbenih podjetij, tam, kjer lahko najlažje zasledimo in izsledimo ter eventualno tudi kaznujemo ali poberemo davke. Ampak velika dodana vrednost se ne dela na teh delovnih mestih, dela se za vrati, dela se v birojih, projektivi in podobnem posredovanju. Tam se delajo dobički. In tam pa trdim, da se sigurno pobere premalo davkov. Poglejte si iBON, pa boste videli te podjetnike, kakšne dobičke izkazujejo, pri prometu bruto 100 tisoč evrov so dobički med 5 in 10 %, kar niti procenti niso majhni, ampak to je 5 tisoč ali 10 tisoč evrov. Jaz trdim, da bi si ti podjetniki želeli boljšega posla, večjega dobička in s tem tudi vstop na trg kapitala do kreditov in tako naprej. Saj s takšnim poslom se ne moreš razvijati, preživiš od danes do jutri, sigurno skrbiš za družino, in to so tista majhna podjetja – miška podjetja, ki so prilagodljiva. In se bojim, da bomo predvsem v to zašli. Jaz ne bom rekel, da ni prav, da se je tej tematiki posvetila pozornost in da se je šlo v to, ampak v tem trenutku še nismo na dovolj pravi poti, da bi glasoval za. Glasoval bom proti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti 33. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 33.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 18. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o štipendiranju. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o štipendiranju je primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti 25. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 25.]] Ugotavljam, da je Državni zbor predlagani sklep sprejel, zato bo predlog zakona dodeljen v obravnavo Odboru za delo, družino in socialne zadeve in invalide kot matičnem delovnem telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 1. točko dnevnega reda, to je z Vprašanji poslank in poslancev. V skladu s predlogom poslanca mag. Radovana Žerjava bo Državni zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Boruta Pahorja na poslansko vprašanje mag. Radovana Žerjava v zvezi z varčevanjem v državni upravi. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SLS ima mag. Radovan Žerjav.
Hvala lepa, gospod predsednik. Včeraj sem spraševal predsednika Vlade o tem, kako se pravzaprav v državni upravi oziroma v javni upravi varčuje. Nekateri odgovori niso bili podani, predvsem odgovori, zakaj nismo v stanju spremeniti potrošniške logike v javni upravi, zakaj se na nekaterih postavkah, ki smo jih raziskovali, porabi na koncu leta pravzaprav vse, kar je na tisti postavki ostalo odprtega, najbrž po nepotrebnem, in kako to, da nimamo prav nobenega nadzora nad posrednimi proračunskimi porabniki. Tudi ti dobivajo iz državnega proračuna za cirka 2 milijardi evrov sredstev, takšnih in drugačnih. Veliko je teh posrednih proračunskih porabnikov in nadzora nad to porabo nimamo, kar je zastrašujoče. Menim, da bi bilo to treba uvesti in prav bi bilo, da se vendarle v Državnem zboru enkrat resneje pogovorimo o tem, na kakšen način varčujemo, tudi v povezavi s tem, in se primerjano s kom drugim, ki je v isti finančni in gospodarski krizi, ki je tudi tukaj v Evropi, ki je bistveno bolj porezal stroške javne uprave. Želel bi, da o tem spregovorimo in da primerjamo podatke. Ali so podatki, ki se prikazujejo, resnični ali pa je res kaj drugega? Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 43. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Bogdana Baroviča bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Boruta Pahorja na poslansko vprašanje Bogdana Baroviča v zvezi z vstopom Republike Slovenije v Pakt stabilnosti. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SNS ima Bogdan Barovič.
Hvala lepa. Vem, da je utrujenost kolegic in kolegov velika, ampak za pol minute pozornosti bi vseeno prosil. Jaz nikoli ali pa zelo redko prosim ali predlagam na osnovi tega člena širšo razpravo. Tokrat pa je ta več kot upravičena. Ne zaradi nas samih, toliko bolj je upravičena zaradi Slovenk in Slovencev, ki bodo lahko spremljali in natančno izvedeli, kaj pomeni priključek k paktu za evro. Ob tem moramo že v osnovi vedeti, da bo morala država Republika Slovenija že iz naslova začasnega mehanizma je morala jamčiti več kot milijardo evrov, z evropskim stabilizacijskim mehanizmom pa bomo govorili še o dveh in več milijardah evrov, da govorimo o stotinah milijonov evrov kreditnega potenciala, ki ga bo morala Slovenija sooblikovati v tej Evropi, da govorimo o ukrepih, ki jih bo Vlada sprejela ali kot uredbe ali pa predlagala kot zakon, da bodo ti ukrepi še kako vplivali na življenje in delo Slovenk in Slovencev, na njihove plače. Razjasnili bomo tudi zahteve, zakaj pokojninska reforma, zakaj stroški dela, kakšna bo enotna davčna stopnja. To so stvari, ki bodo na življenje in delo Slovenk in Slovencev še kako močno vplivale. Kratkoročno bo zelo hudo in boleče, dolgoročno bi pa radi slišali, ali je priključek k temu paktu pod pogoji, ki smo jih dobili od članic, ki so se združile, res dobro za Slovenke in Slovence. Ko se bomo odločili, bomo vsaj pošteno vedeli, ljudem smo povedali, kam se bomo s tem vlakom peljali in kje bomo čisto v resnici lahko tudi izstopili. Odločite se po svoji vesti, pa vendarle naš odnos do Slovenk in Slovencev bi moral biti ta trenutek, da rečemo ja, govorili bomo o tem paktu, naj Slovenke in Slovenci točno slišijo, kaj bo ta pakt zahteval od vseh nas. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za 39, proti 39. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Zvonka Černača bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Boruta Pahorja na poslansko vprašanje Zvonka Černača glede izpada davčnih prihodkov. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine SDS ima Zvonko Černač.
Včeraj je predsednik Vlade na vprašanje, koliko je v proračunu letno izpada iz naslova davščin tako imenovanih missing traderjev oziroma davčnih vrtiljakov, odgovoril, da je tega izpada v zadnjih treh letih 94 milijonov evrov. Kasneje je bilo postavljeno še dodatno vprašanje ministru za finance in ministrici za notranje zadeve in v okviru tega odgovora je bilo s strani ministra za finance tudi pojasnjeno, da gre v teh primerih za tako imenovano solidarno odgovornost pri plačilu teh davščin. Premier v odgovoru ni znal navesti, ali so v tej številki, v tem izpadu tudi davščine od vozil, ki so bile po poročanju medijev nabavljene preko teh missing traderjev s strani ministrice za notranje zadeve gospe Katarine Kresal in s strani podpredsednika Evropske investicijske banke, bivšega poslanca Socialnih demokratov, gospoda Antona Ropa, in je obljubil glede tega naknaden odgovor. Priložnost, da ta odgovor dobimo, je seveda razprava o odgovoru predsednika na to vprašanje. Zakaj? Zaradi tega, ker se postavlja vprašanje enakosti pred zakonom. Solidarna odgovornost pomeni, in tako ravna davkarija pri navadnih smrtnikih, da ko ugotovi, da je kjerkoli v tej verigi prišlo do izpada plačila davščin, davek zaračuna končnemu kupcu. Tisti, ki je zadnji v tej verigi. Tako je pri vseh navadnih smrtnikih. Ali je tako tudi v primeru visokih državnih funkcionarjev? Mislim, da mora razprava odgovoriti na to vprašanje, ne glede na to, ali so v te postopke davčnih utaj vpleteni vede ali nevede. Razprava naj odgovori tudi na vprašanje, kako naj bodo preiskave v takih primerih učinkovite, če podrejeni preiskujejo nadrejene. Ali ne bi bilo smiselno uzakoniti preprečitve konflikta interesov v takih primerih? Razprava, mislim, da je prav, da odgovori tudi na vprašanje, kako zagotoviti enakost pred zakonom, ko so v postopke davčnih utaj vpleteni tisti, ki bedijo nad zakonitostjo, in kako naj javnost verjame, da bodo v takih primerih preiskave učinkovite in dosledne. Razprava naj konec koncev odgovori tudi na vprašanja, zakaj se ta enakost pred zakonom išče pri najšibkejših in ne pri najmočnejših. Razprava naj odgovori tudi na vprašanje, kakšna škoda nastaja v Sloveniji in državnemu proračunu zaradi teh primerov in zaradi te neenakosti pred zakonom. Premier je odgovore na vprašanje, ali so visoki državni funkcionarji tudi udeleženi v teh 94 milijonih evrih, obljubil. In priložnost, da to obljubo izpolni, je razprava o njegovem odgovoru na to vprašanje v Državnem zboru, zato bomo v poslanski skupini SDS to razpravo podprli in vabim tudi ostale, da jo podprete. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za 35, proti 44. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Milenka Ziherla bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za gospodarstvo Darje Radić na poslansko vprašanje Milena Ziherla v zvezi s kakovostjo blaga v slovenskih trgovinah. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine SDS ima Milenko Ziherl.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Menim, da je tema še kako aktualna in v kratkem času, ki ga dovoljuje proces poslanskega vprašanja, je ni možno obdelati. Mediji in v vsakodnevnem življenju nas ljudje opozarjajo o tem, da v veliko primerih v slovenskih trgovinah v bistvu kupujejo samo etiketo, roba pa ni proizvedena v matični tovarni, ampak v neki tovarni tudi morda iz novih članic in na prvi pogled pa pri daljši uporabi se vidi, da je manj kakovostna. Ne rečem, da ni uporabna, ampak je manj kakovostna. In najmanj, kar bi pričakovali od službe za varstvo potrošnikov, od ministrstva, je, da sprejme neko uredbo ali na kakšen drug način uredi, da bo potrošnik informiran, kje je blago iz originalne tovarne s 100 % kakovostjo in tudi 100 % ceno, kje je pa iz kakšne podružnice. Prihaja celo do takih anomalij, da imamo pralne praške, ki bodo v kratkem prepovedani z direktivo o fosfatih. Pralni prašek iz Češke ima do 10 % fosfatnih mehčalcev in v bližnji prihodnosti se jih bomo morali rešiti, torej jih ne bo več notri. Pralni prašek iz originalne tovarne je pa čisto po drugem receptu, manj ga je treba, pri nižji temperaturi pere in ima še druge prednostne lastnosti – imata pa oba enako ceno, ker imata enako etiketo. In najmanj, kar je, je treba potrošnike obvestiti. Omenil sem tudi primer dobre prakse, ko so bili potrošniki že naprej obveščeni in so se strinjali z mankom. To pa je bilo na področju prodaje avtomobilov. Na primer Volkswagen je opozoril [[...]]
Prosim za pozornost v dvorani.
[[...]]da je poseben deželni model, posebno prirejena vozila za Slovenijo, morda namesto Michelinovih gum kakšne druge gume in podobno, namesto iz Wolfsburga iz Španije, ljudje so se strinjali, ker so se zavedali, da je še vedno v tej ceni, da bodo dobili za plačano ceno zadosti blaga. In v tem je poanta predloga. Pri avtomobilih so bili informirani, pri drugih izdelkih pa niso informirani in plačujejo polno ceno, kot da bi bili iz same centralne tovarne. Ker je to daljša tema, pokriva več resorjev v končni fazi, bi predlagal, da se opravi razprava v Državnem zboru.
Hvala lepa. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 41. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Vilija Trofenika bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za gospodarstvo Darje Radić na poslansko vprašanje Vilija Trofenika v zvezi s problematiko javnega razpisa za pridobitev sredstev Evropskega sklada za regionalni razvoj, ESRR, Razvojni center slovenskega gospodarstva. Želi katera od poslanskih skupin obrazložiti glas? [[Ne želi.]] V svojem imenu bo obrazložil glas Vili Trofenik.
Hvala za besedo. Podatki nesporno dokazujejo, da poraba evropskih sredstev, vključno z regionalnimi razvojnimi spodbudami, ne prispeva k zmanjšanju razvojnih razlik med posameznimi regijami, ampak se te razlike vsako leto povečujejo. Prav tako je na podlagi poročila o državnih pomočeh v obdobju 2007–2009 možno nesporno ugotoviti, da je bila največjega deleža državnih pomoči v tem obdobju deležna najbolj razvita regija, in sicer s 733 evri na glavo prebivalstva, nasproti 87 evrov na glavo v regiji z najmanjšim deležem državnih pomoči. K temu je treba dodati še razpis Ministrstva za gospodarstvo iz lanskega leta za sofinanciranje programa Razvojni centri slovenskega gospodarstva, pri katerem je Ministrstvo za gospodarstvo zastavilo razpis tako, da je tik pred koncem razpisnega roka spremenilo razpisne pogoje, tako da so o rezultatih razpisa dejansko odločale banke. Tako se med prejemniki sredstev iz omenjenega razpisa nahajajo podjetja, katerih direktorji sedijo ali vodijo nadzorne svete bank. Ker je pristojna ministrica na postavljeno vprašanje odgovarjala nekonsistentno in opravičevala dodelitev sredstev s finančno uspešnico prejemnikov pomoči, pri tem pa prezrla, da so med prejemniki tudi finančno neuspešna podjetja, ki imajo svoje botre na bankah, ne pa v skladu z navodili Evropske komisije, ki zahteva ugotavljanje nujnosti državne pomoči iz računov tako imenovane finančne vrzeli, to je razliko med lastno finančno pomočjo investitorja in družbeno koristnostjo projekta, menim, da je nujno potrebna razprava, ker je s tako prakso treba nujno prekiniti. Zato bom glasoval za predlog, da se opravi razprava.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 33. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 33.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. V skladu s predlogom poslanca Milenka Ziherla bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zunanje zadeve Samuela Žbogarja na poslansko vprašanje Milenka Ziherla v zvezi z izhodišči in smernicami slovenske zunanje politike. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS ima Milenko Ziherl.
Še enkrat hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Tudi v tem primeru menim, da je bilo premalo časa, da bi dorekli problematiko okoli zunanje politike Republike Slovenije in seveda definiranju prioritet. Kar nekaj napak se je zgodilo na zunanjepolitičnem področju oziroma v nekaterih primerih je bila Slovenija v čudni luči zaradi nekaterih orientacij in usmeritev iz preteklosti. Dogajalo se je, da nekatere zlasti hitrorazvijajoče države niso nikakor dobile stika z našimi zunanjepolitičnimi inštitucijami. Lahko jih naštejem: Mehika, Brazilija, Južna Koreja in še morda kakšna druga država s tega področja gazel. Po drugi strani pa so bili v zadnjem letu, dveh zelo intenzivni stiki z državami oziroma z voditelji, ki so že bivši ali pa se z zadnjimi močmi borijo za svoje položaj in pri tem jim ni škoda na tisoče mrtvih. Zlasti v primeru Libije lahko govorimo, da je situacija zaskrbljujoča, kajti protiofenziva Gadafija bi pomenila na tisoče mrtvih in tudi beguncev. Pri odnosih z Libijo je šlo tudi v nekaterih primerih za trgovino z orožjem, kar je seveda problematično v teh časih, ko prihaja do vstaj in do krvavih zadušitev upora. Tik preden se je upor zgodil imeti intenzivne stike na tem vročem področju, ko so druge evropske države že pravilno ocenile, da je Libija in njen voditelj persona non grata, ko so odstavljali v nekaterih državah celo ministre, ker so se še vedno navezovali na Libijo, so pri nas potekali še intenzivni stiki s to državo. Krona vsega pa so bile nepremišljene in neprevidne izjave dan pred resolucijo Varnostnega sveta Združenih narodov o Libiji, ko so bile usmeritve Slovenije, predsednika države ali zunanjega ministra oziroma predsednika Vlade ravno v nasprotni smeri. Spominjam se seje Odbora za zunanjo politiko, ko je minister omenjal, da je to notranja libijska stvar in da bomo v koaliciji voljnih. Zato predlagam, da se opravi razprava v Državnem zboru, če ne, jo bomo pa naredili na Odboru za zunanjo politiko.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 43. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanke Alenke Jeraj bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za notranje zadeve Katarine Kresal in ministra za finance dr. Franceta Križaniča na poslansko vprašanje Alenke Jeraj v zvezi z nakupom luksuznih avtomobilov preko davčnih vrtiljakov in s tem oškodovanja državnega proračuna. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti 40. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Mirana Györeka bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejana Židana na poslansko vprašanje Mirana Györeka glede spodbujanja in revitalizacije propadlih slovenskih živilsko predelovalnih obratov. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SNS ima Miran Györek,
Hvala za besedo, gospod predsednik. Glede na to, da sva bila na koncu pri postavitvi oziroma obravnavi poslanskega vprašanja z ministrom skoraj sama oziroma se oproščam tistim nekaj kolegom in kolegicam, ki so še tukaj sedeli, bi vseeno tudi ostale še obvestil, o čem je sploh šlo pri mojem poslanskem vprašanju. Šlo je dejansko za analizo propada največjih agroživilskih predelovalnih podjetij, kot so MIP Gorica, Tovarna sladkorja Ormož, ABC Pomurka oziroma Mesnopredelovalna industrija Pomurka, ABC Internacional in tako dalje. In takrat smo hoteli z ministrom malo osvežiti spomin, poiskati vzroke, zakaj je danes takšna kriza v agroživilstvu, čemu danes toliko govora o resolucijah, strategijah, akcijskih načrtih in zakonih, vezanih na kmetijstvo in na agroživilsko predelovalno industrijo. Zato sem predlagal, da se obravnava opravi v Državnemu zboru na to temo, da se najdejo vzroki za takšno stanje in imam občutek, kot da gospod minister tega ne želi. Ne vem, zakaj ne želi, ampak ve se, kje so vzroki, pri kom so. Tukaj lahko operiramo s konkretnimi imeni, z menedžerskimi prevzemi, s kapitalskimi prevzemi, s sodnimi postopki na sodišču v Murski Soboti, ki tečejo s tem v zvezi in s posledicami, ki nas danes tepejo. Gre za propad kmetijstva v severovzhodni Sloveniji, revščina, 270 mesarjev v pomurski regiji na cesto, visoke cene sladkorja, da ne naštevam naprej. In če to ni vredno ene razprave v Državnemu zboru, potem je bodočnost našega kmetijstva in naše agroživilske industrije kljub danes sprejeti resoluciji, kljub zelo natanko obravnavanemu zakonu o kmetijskih zemljiščih zaman. Zato pozivam kolegice in kolege, da vzamejo to tematiko resno, če nam je sploh še res kaj – ali so to samo besede – do prehranske varnosti, do ureditve sistema zagotavljanja zdrave hrane v Sloveniji. Zato vas naprošam, da podprete moj predlog, da se opravi razprava na to temo. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 33, proti 42. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Jožeta Jerovška bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zunanje zadeve Samuela Žbogarja na poslansko vprašanje Jožefa Jerovška v zvezi s konsistentnostjo zunanje politike. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS ima Jožef Jerovšek.
Hvala lepa. Ugledne, urejene, kredibilne države imajo znotraj usklajeno zunanjo politiko med vladajočimi in opozicijo. Absolutno normalno pa je, da so vladajoči znotraj usklajeni glede mednarodnih vprašanj neke države. Žal v Sloveniji že dolgo časa ni tako. Na prejšnji seji je kolega Milenko Ziherl spraševal podobne stvari, in opozorila očitno niso zalegla, kajti razklanost znotraj vladajoče politike v odnosu do pomembnih in ključnih mednarodnih vprašanj se samo poglablja in povečuje, ugled Republike Slovenije v mednarodni skupnosti pa pada. Jaz sem včeraj gospodu ministru za zunanje zadeve naštel nekaj takšnih primerov in ga spraševal, kajti neusklajenost je v odnosu do perečih vprašanj v zvezi s ključnimi krizami v svetu, na primer Afganistan, glede notranjega ustroja Bosne in Hercegovine in nadaljnje usode te države. Neusklajenost je v odnosu do reševanja odprtih vprašanj z Republiko Hrvaško. Naj navedem, da se je predsednik republike prejšnji teden sestal s predsednikom Hrvaške, naš veleposlanik v Zagrebu pa en dan prej sploh ni vedel, da se bo to zgodilo. To je nezaslišano in priča o velikih bojih med centri moči v zunanji politiki znotraj vladajočih v Sloveniji. Najbolj očitno pa je vsa zadeva izbila ob prizadevanjih mednarodne skupnosti, da prepreči pokole, maščevanja Gadafija, zločine nad prebivalstvom svoje države v Libiji, ker je bil del slovenske politike, najvišji predstavniki še dan pred resolucijo Varnostnega sveta proti temu, da se to prepreči, da se uvede resolucija Varnostnega sveta, in to je postalo očitno izven naše države. Zato se je gospod minister v odgovoru v glavnem opredelil, da obstaja vedno isto stališče. Povedal sem mu, da je bilo očitno gospodu Kumru naročeno, da vpraša predsednika Pahorja glede tega, da bi nekoliko popravil vtis, on ga je vprašal o najnovejšem stališču, slovenskem stališču do Libije, kar samo po sebi priča o tem, da se stališča zelo hitro spreminjajo. Tako neusklajena slovenska politika ne more biti v bodoče, ker to povzroča državi silno škodo in zmanjšuje njen ugled. Zato je treba o tem opraviti razpravo, da se dajo vladi tudi določene smernice iz tega parlamenta. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 42. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca mag. Štefana Tisla bo Državni zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejana Židana na poslansko vprašanje mag. Štefana Tisla v zvezi s koncesijami za izkoriščanje državnih gozdov. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS ima mag. Štefan Tisel.
Spoštovani, gospod predsednik. Spoštovani poslanke in poslanci in vsi prisotni! Včeraj sem vprašal ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano glede koncesnin za državne gozdove. Vemo, da Slovenijo množično pokrivajo gozdovi, tako da je ena najbolj gozdnatih držav v Evropi in je edina surovina, ki jo imamo v izobilju, ravno les. Z gozdovi in lesom pa se negospodarno gospodari, kajti vozijo se hlodi v sosednje države, kjer to razžagajo, potem pa se vozijo nazaj v Slovenijo polizdelki in elementi in tudi preko Slovenije v pristanišče in naprej. Vemo, da so že 10 let podeljene koncesije nekaterim gozdnim gospodarstvom in drugim, vendar za kubični meter lesa se zdaj plačuje približno 6 evrov po kubiku, minister je nekako obljubil da se to zvišuje, da gre proti 11 evrom, pa vendarle od tega država nima veliko, niti lokalna skupnost in tudi ne lokalni pridelovalci. Po drugi strani pa propada lesna industrija. Domači les bi uporabili doma, s čimer bi ostal tudi odpadek, ki bi bil zelena energija. Vendar te povezanosti še ni oziroma premalo, tako da bi morali podobno, kot smo si zastavili pri prehrani, "kupujmo domače", se tudi pri gozdovih držati tega, da domači les predelamo doma, tri četrtine gre v odpadek, samo ena četrtina lesa gre v finalne izdelke. Tako bi bilo lahko več zaposlenih na tem področju, manj pa bi bilo treba uvažati drugih energentov. Ker je tematika zelo široka in pomembna za slovensko gospodarstvo ter zaposlenost, predlagam, da se o tem opravi razprava v Državnem zboru. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 38. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Branka Mariniča bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice brez resorja, odgovorne za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, Duše Trobec Bučan, na poslansko vprašanje Branka Mariniča v zvezi s 4. razpisom za tako imenovano južno mejo, razvoj obmejnih območij s Hrvaško. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS ima Branko Marinič.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj! Odgovor ministrice na postavljeno vprašanje je pravzaprav odprl neko upravičeno dilemo o pravičnosti razdeljevanja finančnih sredstev, ki so strogo namenska, vsaj tako stoji in tako zahteva tudi vsebina javnega razpisa. Neverjetno je, da se okrog pridobivanja teh javnih sredstev na razpis vse bolj oglašajo prizadete občine, ne v konkretnem primeru, tudi pri vseh ostalih razpisih. Eno tako vsebinsko vprašanje je že predlagal danes tudi kolega iz koalicijskih vrst. Sam sem predlagal konkretno zadevo, ki se nanaša točno na definicijo razpisa za razvojno pomoč občinam, ki so ob južni meji. Žal je ministrica včeraj postregla z odgovorom, da bi se na vsebino razpisa, o katerem sem spraševal, lahko prijavilo 85 občin v Sloveniji. Tokrat se jih je prijavilo 52, izbranih oziroma uspešnih občin je bilo 15. Žal 12 milijonov evrov sredstev, kolikor je bilo iz tega 4. razpisa za razvoj obmejnih območij s Hrvaško, ni dobilo zapovrstjo kar 5 oziroma 6 haloških občin, od Zavrča do Majšperka, kar je seveda nek fenomen, ki prav kliče po tem, da bi se v Državnem zboru o konkretni temi in tudi o ostalem opravila širša razprava, saj bi tako poslanke in poslanci dobili od ustreznih služb posameznih ministrstev odgovore in pojasnila, zakaj se – kljub temu da iz naslova razpisa samega izhaja, da je ta razpis strogo namenski – pri delitvi upošteva nek drug kriterij, ki bi mu lahko, žal, celo rekli, da se sredstva delijo tudi morda po političnih barvah, kar je pa v nasprotju s temelji in osnovno razpisa, ki je strogo namenski. Še enkrat, spoštovane kolegice in kolegi, dajmo odpreti to razpravo, koristila bo ne le nam, ki smo tukaj, temveč predvsem ljudem, ki so jim strogo namenska sredstva po vsebini razpisa tudi namenjena.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 41. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o zaposlovanju in delu tujcev v okviru rednega postopka. Državni zbor je v sredo, 23. 3. 2011, opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. K drugi obravnavi so bili sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, zato je Državni zbor na predlog Vlade, ki je predlagateljice zakona, sklenil, da bo na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora še na tej seji opravil tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Ker je predlog zakona zaradi sprejetih amandmajev na seji matičnega delovnega telesa neusklajen, je Vlada pripravila uskladitveni amandma k 14. členu, ki ste ga prejeli. O uskladitvenemu amandmaju dajem besedo predstavnici Vlade. Državna sekretarka dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Hvala za besedo. Gre za uskladitveni amandma k 14. členu, kjer se v tretjem odstavku za besedo "posreduje" doda besedilo "informacijo o plačanih davkih in prispevkih tujca iz šestega odstavka 21. člena in iz 2. točke prvega odstavka 22. člena". Gre za uskladitveni amandma, ki je potreben zaradi sprejetja amandmaja k 21. in 22. členu na seji matičnega delovnega telesa, zato prosimo za potrditev. Hvala.
Hvala lepa. Želijo besedo poslanke in poslanci? [[Ne želijo.]] Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 43, proti nihče. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je uskladitveni amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti nihče. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 10. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o preprečevanju omejevanja konkurence v okviru rednega postopka. Državni zbor je v četrtek, 24. 3. 2011, opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, je zbor na predlog Vlade, ki je predlagateljice zakona, sklenil, da bo na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora še na tej seji opravil tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vsa, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi sprejetih amandmajev predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 73, proti nihče. [[Za je glasovalo 73.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 26. sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Hvala lepa in lahko noč.