Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje, lep, dober dan vam želim! Pričenjam nadaljevanje 14. seje Državnega zbora Republike Slovenije. Obveščena sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Roberto Battelli, Zmaqo Jelinčič Plemeniti, Mihael Brejc, Feri Horvat, Jelko Kacin, Anton Partljič, Janez Drobnič od 12.30 dalje, Dorijan Maršič, Jurij Malovrh, Slavko Gaber, Franc Čebulj, Maria Pozsonec, Alojz Peterle, Roman Jakič, Miran Jerič, Dušan Vučko, Davorin Terčon, Cveta Zalokar Oražem, Milan Kopušar, Richard Beuermann, Igor Štemberger, Andrej Bajuk, Janez Podobnik, Bojan Kontič, Pavel Rupar, Stanislav Brenčič, Aleksander Merlo od 13.00 ure dalje, Janez Janša, Franc Pukšič, Andrej Vizjak in Bogomir Zamernik. Se opravičujem, gospod Beuermann je med nami; obvestilo poslanske skupine torej očitno ne drži. Ker bomo ugotavljali navzočnost v dvorani, vas lepo prosim, da vstavite kartice in da pritisnemo na tipko "kvorum". Ugotavljamo navzočnost. Prvo ugotavljanje navzočnosti ni bilo uspešno. Mislim, da nas je v dvorani zadosti. Glede na zelo dolg seznam naših kolegov in kolegic, ki so odsotni, bo od nas, ki smo danes tu, seveda terjala naša prisotnost kar zbrano delo, da bomo uspeli sklepčno opraviti še kakšno točko dnevnega reda. Zato res lepo prosim za pozornost. Drugič ugotavljamo navzočnost v dvorani. Navzočih je 47 poslank in poslancev; državni zbor je sklepčen in lahko odloča. Na današnje nadaljevanje seje smo povabili tudi predstavnike vlade Republike Slovenije. Vse prisotne vabljene lepo pozdravljam. Današnje nadaljevanje 14. seje državnega zbora bomo pričeli z obravnavo prekinjene 10. točke dnevnega reda, to je predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravstveni ustreznosti živil in izdelkov ter snovi, ki prihajajo v stik z živili. Zatem bomo prešli na obravnavo 21. točke, to je predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o veterinarstvu, ter po vrstnem redu dalje. Prehajamo torej na včeraj PREKINJENO 10. TOČKO DNEVNEGA REDA. Smo še v fazi splošne razprave, in sicer dajem besedo predstavnikom poslanskih skupin. Mnenje poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov bo predstavila gospa Danica Simšič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovane kolegice in spoštovani kolegi, gospod minister, državna sekretarka! Združena lista socialnih demokratov podpira predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravstveni ustreznosti živil in izdelkov ter snovi, ki prihajajo v stik z živili, po skrajšanem postopku, kot ga je v proceduro predložila vlada. V združeni listi podpiramo tako tiste spremembe, ki pomenijo harmonizacijo z Evropsko unijo, kot seveda tudi tiste, ki so mnogo bolj pomembne in mnogo bolj ključne za današnjo razpravo. To je uvedba urada za živila in prehrano, kajti menimo, da je področje prehranjevanja ljudi vendarle tako pomembno, da si tudi v Sloveniji, ne samo zato, ker to terja od nas Evropa, zaslužimo in potrebujemo urad za živila, ki bo preverjal ustreznost živil, kajti ne nazadnje imamo to področje dokaj dobro urejeno za prehrano živali, krmo in tako dalje in prav je, da tudi za ljudi te stvari uredimo, čeprav včasih v šali rečemo, da smo ljudje najbolj trpežne živali. In seveda drugi del, ki je pa izjemno pomemben, tudi v povezavi s skrbjo v našem prehranjevanju, pa je to, da je dobro, da je v zakonu opredeljeno, da bo vlada pripravila prehransko politiko, strategijo prehranjevanja in da bo to predložila v obravnavo državnemu zboru, ki bo ta program in to strategijo sprejel kot svoj nacionalni program. In tretjič, glede ureditve oglaševanja alkohola in alkoholnih pijač, torej druge dovoljene droge v Republiki Sloveniji. Menimo, da je prav, da se to vprašanje končno uredi, da so postavljena jasna pravila, kaj je dovoljeno in kaj ni dovoljeno in da so seveda postavljene tudi sankcije in odgovornost za morebitne kršitve. Ob tem pa bi rada povedala, da bomo v združeni listi glede oglaševanja podprli tiste rešitve, ki jih v glavnini predlaga vlada, glede oglaševanja ob cestah pa bomo podprli rešitev, ki jo je predlagalo matično delovno telo, kajti menimo, da je potrebno biti zelo pozoren ob podatkih, ki jih slišimo, ki nam jih je nanizal minister in s katerimi se nenehno srečujemo v slovenski javnosti, da smo po količini užitega čistega alkohola zelo visoko in da je posebej ogrožena mladina, ki je tudi izredno dovzetna za oglaševanje. Menimo, da je prav, da se podpre bolj restriktivna rešitev. To so torej naša stališča, ki jih bomo naprej v razpravi tudi zagovarjali. Hvala lepa.
Hvala vam. Želi še katera od poslanskih skupin? V imenu poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke gospod Sašo Peče. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani navzoči! V Slovenski nacionalni stranki pa za razliko od ostalih poslanskih skupin vidimo eno veliko pomanjkljivost. In sicer se nam zdi, da sam predlog zakona nakazuje na to, da v okviru matičnega ministra ni tistih ljudi, ki bi znali ekonomsko oceniti vrednost tega zakona. Po naši predpostavki, ne bom se spuščal v vsebino, temveč le v ekonomske argumente, je pač zavedanje, da povpraševanje po alkoholu, kakor tudi po tobačnih izdelkih in pa navsezadnje povsod, kjer so trošarine, tudi bencinski tolar, je pač togo povpraševanje. In govoriti in uporabljati argument,da bomo s tem zmanjšali potrošnjo tega, kar bi bilo seveda v naši družbi zdravo in pa pametno, je seveda zavajanje sebe in pa vseh drugih. S tem žal ne bomo dosegli ničesar. Oglaševanje tistih izdelkov, katerih povpraševanje je togo, na tega žal ne moremo vplivati v obliki oglaševanja. Torej s tem hočem pač nakazati, da se nam zdi zelo nesmiselno, da si ministrstvo in pa seveda tisti poslanci in pa poslanske skupine, ki na veliko kričijo in govorijo, kako je prav, kako bomo s tem zmanjšali negativne učinke in pa zaužito, recimo, količino, se nam zdi dokaj dvolično. Če bi šli v rešitev, ki bi dejansko ustrezala, ki bi dejansko imela posledice, pozitivne posledice, to ne bi smelo biti v tej obliki, da se kategorije pospeševanja enačijo in da se ne upoštevajo elementi togosti posameznih povpraševanj po posamezni kategoriji izdelkov. Druga zadeva, ki pa je po našem mnenju skregana tudi z ustavno normo, to je lokalno oblastjo ali pa lokalno samoupravo, pa je poseganje v oblike oglaševanja. Kot verjetno veste, ima vseh 192 občin oziroma dobršen del od 192 občin oglaševanje opredeljeno v eni izmed oblik, ki izhajajo po zakonu o javnih gospodarskih družbah. Nekatere imajo v obliki režijskega obrata, nekatere v obliki javnih podjetij. Nekatere predvsem, tu jih je pa večina, v obliki koncesijskih javnih služb, za katero so opredelile svoje lokalne akte, ki že veljajo, in pogodbe s posameznimi oglaševalci, koncesionarji, skratka razmerja med koncesionarji in koncendenti, bodo v tem primeru prikrajšane. Govorim za oglaševanje, kjer se navezujem na tisto, kjer ministrstvo skuša v okviru samega zakona omejiti oziroma določiti dimenzijo. Mislim, da so to, podal sem samo dva argumenta, mislim, da sta ta dva argumenta zadostna, da bi ta zakon morali, ki je seveda dobrodošel ampak da bi ta zakon morali podrobneje opredeliti oziroma v samem zakonu odgovoriti tudi na dve bistveni vprašanji, torej namen o katerem v Slovenski nacionalni stranki dvomimo, da je ta, kot ga je minister predstavil. Posebej glede na specifičnost ponudbe oziroma povpraševanja po izdelkih, ki se zadnje čase zelo vrstijo iz naših ust. In pa drugi zadevi: poseganje v že pridobljene pravice pravnih in pa fizičnih oseb, ki so te pravice dobili iz svojih aktov, oziroma iz aktov sprejetih na občinski ravni. To so koncesijske pogodbe.
Hvala vam. Slišali smo mnenja poslanskih skupin. Besedo imajo poslanke in poslanci. Pisno se je k razpravi prijavil gospod Franci Rokavec. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovane poslanke, poslanci! Lep pozdrav gospodu ministru. Predlog zakona o spremembi in dopolnitvi zakona o zdravstveni ustreznosti živil ter izdelkov ter snovi, ki prihajajo v stik z živili, ima tako rečeno dve najbolj osnovne spremembi.Ena uvaja način in pogoje oglaševanja alkoholnih pijač. In druga, seveda, ustanavlja se urad za živila in prehrano. Verjetno je vsa razprava, kakor sem jo do sedaj zasledil, predvsem bolj v luči odpiranja možnosti oglaševanja alkoholnih pijač. In verjetnoje tudi, kakor sem tudi zasledil, sam uvodni nastop gospoda ministra posvetil tej točki bistveno večjo težo kakor drugi točki, ki je verjetno še pomembnejša. Urad za živila in prehrano dejansko pomeni, da se končno v tej državi ustanovi določena institucija, ki bo skrbela za prehransko varnost vseh državljank in državljanov. To je verjetno tako pomembna institucija, da se mogoče v tem trenutku niti vse ga ne zavedamo. Dejstvo je, da je verjetno pa vprašljiv sam način funkcioniranja tega urada, kot je v temzakonu predvideno v 13. členu. Namreč, mogoče sam zakon delno prehiteva stvari, ki se v zakonodajnem postopku sprejemajo. Namreč, z zakonom o upravi bo možno ustanoviti urade tudi v okviru vlade. Sam ocenjujem, da bi bilo z vidika celovite prehranske politike bistveno bolje, če bi bil ta urad ustanovljen in tudi voden kot dejansko organ celote s strani vlade. Dejstvo je, in vsaj izkušnje v dosedanjem času delovanja posameznih uradov v okviru posameznih ministrstev kažejo, da so mnogokrat podrejeni parcialnim interesom določenega resorja. In na ta način se ponovno kaže bojazen, da je tudi v tem primeru lahko vprašljiva tista celovitost prehranske politike, ki bi jo moral ta urad tudi odražati. Zato razmišljam, da bi bilo verjetno smiselno v 13. členu spremeniti to dikcijo - da pač urad za prehrano oziroma živila in prehrano ustanovi vlada Republike Slovenije. Na ta način bi verjetno lažje dosegli ta cilj, da se dejansko pripravi ne samo nacionalna strategija in predlog nacionalnega programa za vodenje prehranske politike, ampak da bo tudi dejansko prišlo do uravnoteženega izvajanja prehranske politike v celoti, da ne bo podrejena nikakršni dnevni politiki. Vsaj sodeč po mnogih primerih lahko ugotavljamo, da mnogokrat med posameznimi uradi, ki so v pristojnosti enega ali drugega ministrstva, prihaja potem do različnih interpretacij, do določenega vprašanja in do zelo težkih usklajevanj, preden se posamezno vprašanje reši. In bi bilo verjetno treba resno razmisliti ali pa potem v nadaljevanju dograditi, da biv tem primeru bilo smiselno razmišljati, da bi se ustanovil urad v okviru celotne vlade, ne pa posameznega ministrstva. Možen je tudi razmislek v tem smislu, da se naknadno ta zadeva tudi popravi, ko bodo tudi za to zakonske možnosti, ko bo zaključena tudi procedura zakona o upravi, da bi dejansko v tem času razmislili, ali ne bi bilo smiselno to institucijo pa centralno formirati. Evropska unija posveča dejansko politiki varne hrane zelo veliko pozornost. In prepričan sem, da bi verjetno na ta način dosegli največ, kar bi lahko dosegli, zato da bi dejansko potrošnikom zagotovili varno hrano, predvsem pa zagotovili vsemu prebivalstvu države Slovenije dejansko tako prehransko politiko, da bi izboljšala zdravstveno stanje celotnega prebivalstva. Toliko na kratko. Hvala lepa.
Hvala vam. Pisnih prijav k razpravi nimam več, zato je razprava v nadaljevanju omejena na 5 minut. Najprej se je javila gospa Širca, izvolite. Potem gospod Školč.
Hvala lepa. Dobro leto je, odkar je v celoti prepovedano kakršnokoli oglaševanje alkoholnih pijač, in ob sprejemu zakona o medijih se nad to absolutno oglaševalsko abstinenco ni nihče pretirano ali sploh razburjal. Omejitev se je razumela kot zaščita enega interesa nad drugim, recimo zdravstvenega nad ekonomskim. Na ta način so bili prikrajšani zagovorniki, v narekovajih, kultiviranega pitja, če ti sploh rabijo oglaševanje, in oglaševalci proizvajalci oziroma posredni konzumenti, do športnikov na zadnjem mestu ali pa prvem. Predpostavljam, da so ne najbolj revni, a očitno še premalo bogati oglaševalci in nosilci oglaševalskih vsebin začeli pritiskati in s tem tudi potiskati v ozadje tisti osnovni namen prepovedi, ki ga je zagovarjal nekoč predlagatelj medijskega zakona. Torej interes naroda, ki je označen, da ne rečem stigmatiziran z nezmernim pitjem in z njegovimi posledicami. Ta pritisk je bil očitno zelo sistematičen, saj so v zadnjem času kar deževali predlogi, kako bi oglaševanje sprostili. Imeli smo predlog kolegice poslanke, ki je vložila poseben predlog zakona in ga potem tudi umaknila, ki se ukvarjal zgolj in edino s sprostitvijo oglaševanja. Minister za zdravje je pripravil predlog zakona o omejevanju alkohola. Ker pa je, seveda predpostavljam, ob njem naletel na prevelika nasprotovanja trga, je oglaševalsko materijo premestil v zakon o zdravstveni ustreznosti živil, ki ga imamo pred seboj. Seveda s tem pa, kot smo razumeli včeraj, tudi ni opustil intence, da bi vso ostalo problematiko o omejevanju alkoholnih pijačne reševal naprej, ampak si je za to vzel več časa. Skratka, četudi je razumevanje vpliva oglaševanja alkoholnih pijač na porabo alkohola oziroma na zdravje ljudi v bistvu lahko zelo relativno in četudi lahko marsikdo trdi, da je kapital, ki ga obrača in prinaša oglaševanje, za državo pomembnejši od zdravja, menim, da je vzdržnost, se pravi vzdržna oblika pri oglaševanju pijače, zagotovo vrednostni kazatelj osveščanja družbe. Ministrstvo, ki skrbi za zdravje ljudi, se tega zaveda, zato tudi razumem, da muje bližje, če povzamem včerajšnji nastop ministra, da mu je bližja tista zakonska materija, ki se ukvarja z omejevanjem uporabe alkohola, kot tista, ki jo posredno sprošča. Četudi zakon o omejevanju alkoholnih pijač še ni v državnem zboru, lahko povem, daga v zastavljeni obliki že vnaprej podpiram, razen če ne bo v teku časa doživel s strani interesnih skupin, ki jih ni malo, preveč sprememb. Torej, če bo vztrajal na prepovedi točenja v določenih gostinskih obratih ob določenih urah, če bo mladini omejeval dostop do alkohola, če bo omejil prepoved točenja alkoholnih pijač v obcestnih prodajalnah in če bo okrepil nadzor nad vsemi temi omejitvami. Predlog o sprostitvi oglaševanja, ki ga imamo sedaj na mizi, je ne neke vrste "bi pa ne bi" rešitev. Torej, bi oglaševal, toda ne pod takimi pogoji. Ti pogoji so dokaj trezni, so neka mešanica variacij, ki jih prakticirajo tudi druge države, ki se ravno tako, poudarjam, ki se ravno tako lomijo na rešitvah, kako omejevati tisto, kar je do neke meje dovoljeno. Sprostitev v tem zakonu povzemajo tiste prepovedi, ki jih podpisniki konvencije o čezmejni televiziji poznamo že iz ratificirane verzije te konvencije. Hkrati pa uvajajo tudi nove, kot so prepoved oglaševanja v "prime time" v vizualnih medijih pa tudi zgodnjih večernih urah v kinematografih, na nosilcih sporočil v bližini šol, cest in tako naprej. Sicer se bojim, da tržna inšpekcija ne bo kos nadzoru nad temi rešitvami. Zelo mi je žal, da se je inšpektorat za medije pri ministrstvu za kulturo izognil kontroli oziroma pomoči kontrole, ampak predpostavljam, da bo involviran v to zagotovo. [[Pisk.]] Da končam. Rešitve, ki so pred nami, pomenijo neke vrste kompromis med zahtevami tistih, ki so s pritiski uveljavljali svojo voljo, in med selektivnimi sprejemanji te volje Zato se mi zdi smiselno, da če že podpremo sproščanje oglaševanja, ga podprimo v restriktivni, ne pa v liberalni obliki. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Školč, izvolite.
Hvala lepa. Moja razprava, čeravno ne dogovorjena, se bo v veliki meri navezovala ravno na to, kar v tem trenutku že imamo, in na tiste prepovedi, ki v Republiki Sloveniji veljajo, ta zakon jih pa, bom rekel, žal sprošča. Moj predlog bi bil, da državni zbor v 15.a členu, ki ga ta zakon prinaša, prečrta tisti del člena, ki govori "alkoholne pijače je na radiu in televiziji prepovedano oglaševati med 7.00 in 21.30". To bi dejansko pomenilo nič drugega, kot da ostanemo pri veljavni ureditvi, to je ureditvi iz zakona o medijih. Vse druge definicije o tem, kakšno mora biti sporočilo in tako naprej, se mi ne zdijo vredne toliko popravljanja kot ta temeljna diskusija, ali je mogoče pristati na to, da nekaj, kar velja dobro leto, v bistvu že isti državni zbor sprošča. Ravno tako bi bilo potem lažje izvajati nadzor nad izvajanjem zakona, ker bi v celoti lahko oglaševanje v medijih, kjer pa je - ne se slepiti - ključni del vpliva in oglaševalskega posla lahko opravljal inšpektorat, ki je že ustanovljen, ob zakonu, ki velja. S tem po moje ne bomo zadali kakšnega posebnega udarca tistim, ki bi radi predstavljali nove izdelke, kultivirali pivce in tako naprej, ampak enostavno zadržali neko restrikcijo, od katere, kot pravi minister, pravzaprav imajo korist na koncu tisti, ki skrbijo za svoje zdravje, ne pa za druge stvari. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Sok, izvolite, potem gospod Terčon.
Hvala za besedo, spoštovana gospa podpredsednica. Spoštovane kolegice poslanke in poslanci! Moram reči, da bom sam nekoliko drugače razpravljal o tej zadevi, kot sem slišal v imenu vseh poslanskih skupin, ki vse brez razlike podpirajo to, kar predlaga ministrstvo. Glejte, v zakonu o medijih smo, mislim, da spregledali - in takrat je res bilo sprejeto in prepovedano vsakršno reklamiranje alkoholnih pijač. Tu se s tem zakonom sedaj govori, da se to zadevo na nek način poskuša sprostiti, vendar če uveljavimo ta kriterij, da 300 metrov v bližini šol in vrtcev ter ob cesti ni možno reklamirati alkoholnih pijač, potem je to povsem enako - ne poznam slovenskega mesta, kjer bi bile šole med sabo oddaljene več kot 300 metrov zračne linije. Se pravi, ostali smo pri istem - nekaj govorimo, nekaj ponujamo, ampak v bistvu bo ostalo enako. To, kar mene skrbi, je to, da v to restrikcijo o oglaševanju tlačimo tudi vina, recimo, kvalitetna vina. Morate vedeti, da je dobršen del slovenskega gospodarstva vezan na proizvodnjo vina in da so območja Haloz, Slovenskih goric, Primorske, Dolenjske, območja, ki so od tega tudi odvisna, in so to v demografskem pomenu besede tudi najbolj ogrožena območja. Danes imajo vinogradniki velike presežke vina, ki ga ne morejo prodati, in to kvalitetnega vina; ne morejo ga tudi ponuditi, če jim ni dana možnost, da bi prek javnosti ta vina predstavili. Mislim, da skrb za našo mladino - podpiram to zadevo - vendar s samo restrikcijo, se pravi s prepovedjo oglaševanja kakovostnih vin, seveda ne verjamem, da je to možno doseči. Skrb za našo mladino bi morala biti širša kot samo preprečevanje potrošnje alkohola. Jaz mislim, da bi predvsem morali poudariti to, kar zanemarjamo, in sicer, da bi v izobraževalne šolske programe vključili vzgojo, ki je danes iz izobraževalnih programov nekako izključena. Se pravi, da bi našo mladino naučili kulturnega odnosa do pitja, dabi jim že tam predstavili, kaj to pomeni za zdravje in tako naprej. Če bi hoteli zaščiti našo mladino, bi morali veliko več narediti pri zaščiti naše mladine pred drogami. Tu je naš odnos, upam si trditi, mlačen. Celo so predlogi, da bi naj legalizirali določene oblike mehkih drog in podobno. Če bi hoteli zaščiti našo mladino, bi konec koncev morali narediti nekaj, to sem že ministru povedal, ko je obiskal našo poslansko skupino in nam takrat predstavil svoj zakon, bi morali nekaj narediti v smeri zaščitenaše mladine pred pornografijo. Danes skorajda v vsaki delikatesni trgovini lahko na polici vidite najbolj brutalne pornografske revije, ki na prvih straneh ponazarjajo zaničevalno vlogo največkrat žensk v naši družbi. Ne vem, zakaj se vlada ob tem ne zmiga. Zakaj lahko na vsakem lokalnem KTV programu takoj po 10. uri gledajo tudi naši odraščajoči otroci najbolj brutalne pornografske programe, ki se največkrat reklamirajo pod firmo "erotičnih programov" in podobno. To je dejstvo. Sam sem imel možnost, ko grem takole po Sloveniji, pa kje prižgem potem televizijo, pa vidim, kaj vse se po teh kabelskih lokalnih sistemih ne ponuja. Torej vse to bi morala imeti vlada v mislih, ko govori o tem, da je treba zaščiti našo mladino. Vse to, kar vpliva na naše slovensko kulturno samobitnost in se prikazuje kot kultura v nekem prostoru, v resnici pa gre za antikulturo. Jaz mislim, da s samim preprečevanjem oglaševanja vin seveda tega vpliva na mladino ne bomo mogli preprečiti. Še več, če bi si tudi izmislili popolno prohibicijo, ki so jo včasih imele nekatere socialistično-komunistične države, kot je bila Sovjetska zveza, bi ne dosegli cilja. Celo nasprotno. Imeli so največ alkoholikov. Zato, ker so striktno prepovedovali. Se pravi tisto, kar je na nek način prepovedano, je tudi najbolj vabljivo in pa sladko. Ne verjamem torej v ta zakon, takšen kot je v tem delu, kar se tiče oglaševanja alkoholnih pijač. In mislim, da bi, vsaj kar se tiče reklamiranja kakovostnih vrst vina, morala, če je že minister mislil v ta zakon stlačiti to zadevo, narediti vlada bistveno več in pa to na drugačen način rešiti, kot je tukaj predstavljeno. Hvala lepa.
Hvala vam. Gospod Terčon, izvolite.
Hvala, gospa podpredsednica. Torej jaz bi izrazil predvsem svoje [[...]]
Se opravičujem, gospod Terčon, gospod Gasparini, ste želeli replicirati? Gospod Gasparini, izvolite.
Hvala lepa. Repliciral bi gospodu Soku, pa bi ga rad tudi dopolnil. Gospod Sok, kot da živite izven te Slovenije. Govorite o mladini, da nič ta država pravzaprav ne skrbi, za pornografijo, za droge in tako naprej. Jaz mislim, da so vam znani vsi ti programi, ki tečejo. No dopolnil bi vas samo v nečem. Ne poznam zdravnika v Sloveniji, da ne bi priporočal, da se ne pije alkohol. Ne poznam. Zato ker vemo, tako kot je minister Keber rekel, da alkohol škoduje zdravju. Problem je nekje drugje. Problem je to, da ne znamo piti alkohola. Torej nimamo kulture pitja. Mislim, da je gospa Simšič včeraj o tem govorila. Torej, ne reči, da nimamo programov, ne reči, da nič ne naredimo za droge, za pornografijo in ne vem kaj. Z ene strani to kritizirate, z druge strani pa nekako hočete, da bi se alkohol reklamiral, tako po vašem, predvsem te dobre, ne vem, sestavine in ne vem, kaj še vse. Torej, bodite dosledni.
Hvala lepa. Preden dam besedo za repliko gospodu Soku, dovolite, da v naši sredini pozdravim predsednika vlade kraljevine Švedske, gospoda Görana Perssona. Dobrodošli. [[Aplavz.]] Repliko ima gospod Sok. Izvolite.
Spoštovani kolega Gasparini! Če ste me natančno poslušali, govoril sem o vzgoji v izobraževalnih programih in se strinjam z vami, da je kultura pitja pomanjkljiva. Ampak, kdo naj to naredi, če ne tisti, ki otroke danes dejansko nam vzgaja. To so šole. Tudi nisem rekel, da država ne naredi nič. Jaz vem, da ti programi so. Vem, da tudi zdravniki svetujejo in povejo, kaj jaz vem, kajenje je škodljivo, pitje alkohola je škodljivo. Vendar sem sinoči, ko sem se vozil v avtomobilu, poslušal oddajo, ki so jo oblikovali mladi in so se smejali, so rekli, kako pa verjamemo tistemu, ki istočasno drži cigareto v roki in nam razlaga, kako je to škodljivo. Se pravi, to so te zadeve. Zzgledi vlečejo, to je sigurno. Ko govorimo o alkoholu, jaz se strinjam z vsem tem, da je treba omejiti porabo, ampak govoril sem o kvalitetnih vrstah vina. Govoril sem o kvalitetnih vrstah vina. Se pravi, to je tista zadeva, ki tudi vpliva na kulturo pitja in ki bi jo morali dopustiti, da se na neki način predstavi javnosti. Alkohol je znatno širši pojem, vino pa seveda velja od takrat, ko smo se Slovenci preselili v to deželo, kot neka slovenska zanimivost, ki je bila prenesena in se je na tem področju obdržala Če boste pri nas ljudi vprašali, bodo rekli, da smatrajo vino kot hrano in ga tako tudi uporabljajo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zdaj razprava. Gospod Terčon, izvolite.
Hvala lepa. Jaz bi rad izrazil svoje pomisleke glede umestitve in ustanovitve urada za živila in prehrano v tem zakonu. Mislim, da gre tukaj za dvojnost meril tudi vlade. Torej, mi bomo imeli na eni od naslednjih sej, po možnosti že na naslednji, predlog zakona o državni upravi. Po predlogu, kot ga je pripravila vlada, je v predlogu zakona o državi upravi določilo, ki daje diskrecijsko pravico vladi za ustanavljanje organov v sestavi. Sedaj mi s tem zakonom ustanovimo urad za živila in prehrano, ki je organ v sestavi. Glede na to, da predvidevam, da bomo v kratkem sprejeli splošen predpis, ki bo urejal področja državne uprave in ki bo dajal diskrecijsko pravico vladi, da sama ustanavlja organe v sestavi, se mi seveda postavlja vprašanje, ali nismo mogoče zgrešili cilj. In sprašujem tudi sekretariat, ali se lahko kljub določbam, ki naj bi jih sprejeli, torej ustanovili urad, znajdemo v situaciji, če bo volja vlade pač taka in če bomo sprejeli zakon o državni upravi v predlaganem besedilu, da urada vseeno ne bomo imeli, če bomo seveda sprejeli v zakonu o državni upravi diskrecijsko pravico vlade za ustanavljanje organov v sestavi. Sam se pridružujem razmišljanju gospoda Rokavca. Mislim, da bi bilo bolj smotrno prepustiti odločitev glede ustanovitve urada sami vladi, torej pustiti diskrecijsko pravico sami vladi, pustiti vladi diskrecijsko pravico, ki je predvidena že v zakonu o državni upravi. To bom podkrepil še z enim primerom. Na tej seji imamo tudi predlog zakona o lokalni samoupravi. Želja nekaterih je bila, da bi v tem zakonu uredili tudi plače županov, ki zaostajajo za rastjo drugih plač. Pa vendar smo sprejeli skrajšani postopek, ker je vlada predlagala, da se to ne umesti v zakon, ker bomo to vprašanje uredili z zakonom o sistemu plač v javnem sektorju. Torej, ne razumem, zakaj imamov enem zakonu tak pristop, v drugem zakonu pa tak pristop. In sprašujem tudi sekretariat, ali se mogoče lahko tudi znajdemo v situaciji, da urada, kljub temu, da ga bomo imeli v zakonu zapisanega, seveda ob pogoju, da bo sprejet zakon o državni upravi v predlaganem besedilu in da bo pač taka odločitev vlade diskrecijska, ne bomo imeli. Sicer pa se pridružujem predhodnim razpravljavcem, ki razmišljajo predvsem v smeri, da je to zakon v paketu restriktivnih zakonov, čeprav je nesporno res, da liberaliziramo področje oglaševanja in da je bilo sedaj dosti bolj restriktivno urejeno. Smatram oziroma bojim se, da bomo čez čas ponovno ugotavljali, da z restriktivnim predpisom, kot je ta, nismo zadeli cilja in da bi verjetno kazalo pristopiti k takim problemom na bolj razumen način.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek, izvolite. Potem gospod Kebrič.
Hvala lepa. Nisem se posebej posvečal temu zakonu, ker pač nisem v odboru. Vendar pa s sledenjem tega, tudi po medijih ugotavljam točno to, kar je pred mano ugotovil kolega Terčon, da gre pri ustanavljanju uradov in pri rešitvah v tem zakonu za dvojnost meril vlade. Jaz sem hvaležen, da poslanec iz najmočnejše vladne stranke to opazi. Še več! Opazil sem tudi popolno dezorientacijo, razslojenost vladnih poslancev in vlade pri nekaterih drugih rešitvah. Dejansko gre za izredno dvojnost in neusklajenost in mislim, da to ni dobro. To jasno kaže, da vlada na teh dveh pomembnih področjih, o katerih danes govorimo, se pravi o primernosti oglaševanja alkoholnih pijač oziroma širše prepovedi, na nek način tudi reklamiranja kvalitetnih vin, in na področju regulative, na področju prehrane, urada za prehrano, nima nobene orientacije. Lani je bila v zakonu o medijih sprejeta ena stvar, danes pravzaprav sprejemamo popolnoma drugo zadevo. Pri teh uradih je popolna stihija, pa ne samo na tem področju. Vsak minister ima v ozadju neke lobije, ki pritiskajo nanj, da ustanovi nek urad, katerega mesto in umestitev nista popolnoma jasna. Prosil bi kolege iz vladne koalicije in vlado, da se uskladijo, da ne razkazujejo te dvojnosti, te neusklajenosti, in da s takšnimi predlogi ne prihajajo v državni zbor. Glede reklamiranja alkoholnih pijač in posledic popolne prepovedi oziroma sedaj nekoliko sproščene zadeve moram reči, da bi vlada morala pošteno premisliti, preden je karkoli naredila; zavedati se gospodarske pomembnosti proizvodnje vina v Sloveniji in pa po drugi strani, kaj je glavni vzrok povečanja alkoholizma v zadnjih letih, recimo, tudi v samostojni Sloveniji - socialna stiska, socialna razslojenost, socialni brezup, ki smo mu priče ob ukrepih vlade kot celote. Vse to, stiska, brezup, razslojenost, raste. Seveda, vi ste reprezentanti v glavnem peščice ljudi, ki so, pod narekovaji, uspešni. In sedaj bi radi z nekimi gasilskimi ukrepi, da bi javnosti nekaj prikazovali, kot da se brigate za splošno stanje duha in zdravja med ljudstvom, med ljudmi, pa vsaka dva meseca nov zakon prinesete v parlament, zakone, ki so popolnoma neusklajeni, ki nimajo jasne orientacije. In predlagam vladi, gospodom iz vlade, da naj začnejo na področju socialnega statusa povprečnega slovenskega človeka, da se bo ta socialni brezup zmanjšal, da bodo mladi ljudje videli neko prihodnost, da bodo imeli možnost za zaposlitev, da ne bodo soočeni sleherni dan s tem, da če nisi z vrha oblasti oziroma nimaš povezav v oblasti, da si pravzaprav izgubljen. To je glavni vir tudi alkoholizma na Slovenskem. In vprašajmo se danes, kako to, da so ob vsej zgodbi, proklamirani zgodbi o uspehu, ljudje vedno bolj brez upa in se v brezupu zatekajo k pijači. Tu je pravo torišče dela za sedanjo vlado oziroma po desetih letih vladanja te iste oblasti. Hvala lepa.
Hvala vam. Spoštovani, spoštovane, lepo prosim, da se v svojih razpravah držimo točke, ki je na dnevnem redu, in sicer vsebine zakona, ker o ciljih zakona, ki je pred nami, imamo v tem delu, to je v splošni razpravi, pravico razpravljati. In lepo prosim, da se držite pri razpravah tega dela. Tako je določeno v poslovniku in vse druge splošne zadeve ki nas seveda tudi težijo, zanje ni prostora ob obravnavi konkretnega zakona. Replika, gospa Širca.
Replika na predhodna sogovornika, glede vprašanja ustanavljanja urada oziroma dejstva, ki je bilo ravnokar navedeno, da gre za stihijo. Sploh ne gre za stihijo, če imate na mizi predlog zakona, ki prinaša možnost ustanovitve urada, ki bi skrbel za prehrambeno politiko. In imate tudi možnost, da se do njega opredelite. Ne moremo danes govoriti o tem, kaj bo jutri prinesel nek zakon, o katerem še razpravljali resno nismo. In če že, potem se lahko sprašujemo, ali bo nastopila takrat stihija, ko ne bomo v državnem zboru pravzaprav sploh soočeni z močjo vpliva na ustanovitev ali pa neustanovitev uradov, če bodo rešitve šle v smeri ustanavljanja uradov po volji oziroma samo aktih vlade. Mislim, da je dosti smiselno, da se tokrat soočamo z rešitvijo, ki je nestihijska. Hvala.
Hvala lepa. Replika, gospod Jerovšek. Res prosim, da se držite samo tega dela v repliciranju, ki ga je navajala gospa Širca.
Držal se bo nastopa kolegice Širce in samo na njeno bom odgovarjal. Kolegica Širca, jaz ne vem, ali ste vi poslušali debato svojega poslanskega kolega gospoda Terčona. In mislim, da imate tudi z jezikom slovenskim neke povezave, da se dostikrat brigate za to, ali se dvojnosti meril vlade lahko reče tudi stihija v vladi. Kolega Terčon je govoril o tem. Jaz se strinjam s tem, kar je govoril kolega Terčon. In to je klasični primer stihije. Seveda pa kolega Terčon ni omenil tega težkega izraza, ker pač mora na nek način še kljub temu z enim očesom gledati na svojo vlado. Vendar po drugi strani, ali ni stihija, če se pravzaprav ne ve, kaj bo ta urad počel? Če niso izdelane osnove in umestitev? Ni mi treba kazati, jaz vam priporočam, da poslušate svoje kolege in se boste prepričali, da so govorili o stihiji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mislim, da bomo potem, glede na to, kar je povprašal gospod Terčon predstavnice sekretariata, dobili tudi odgovor. Mislila sem dati besedo še dvema poslancema prej, ki sta se javila k razpravi. Replika, gospod Terčon, potem še dva poslanca, potem bom pa prosila predstavnice sekretariata, da nam pojasnijo. Gospod Terčon, izvolite. Replika.
Hvala, gospa podpredsednica. Jaz sem tudi mislil predlagati, da čimprej poslušamo odgovor sekretariata v zvezi z mojim vprašanjem. Moram pa replicirati poslanski kolegici Šircevi, čeprav moram reči, da je gospod Jerovšek nekoliko pretiraval z zaključki, ki jih jaz nisem dajal. Torej, gospa Širca trdi, da dajemo možnost ustanovitve urada. Jaz ne oponiram temu, da bi urad ustanovili ali ne. Jaz oponiram temu, da ustanavljamo urad na po mojem nekorekten način. Jaz predpostavljam, da je ta urad potreben in da ga bo vlada tudi ustanovila. Ampak oprostite, v zakonu je jasno napisano, 13. člen govori "se ustanovi urad za živila" in prehodne določbe govorijo, da se ustanovi najkasneje do 1.1.2003. To je pa čisto nekaj drugega. To ni odpiranje poti ustanovitvi urada, to je ustanavljanje urada. In to ni korektno "vis-ŕ-vis" zakonodaje, ki prihaja v državni zbor. Ni korektno "vis-ŕ-vis" zakona o državni upravi, ki daje diskrecijsko pravico vladi za ustanavljanje organa v sestavi, kar urad je. Moj pomislek je šel predvsem v to smer, da odpremo možnost, če je potreba po ustanovitvi tega urada. Ampak danes tam pridemo v kolizijo z zakoni, ki jih bomo sprejemali in so splošni predpisi na določenem področju, s katerim morajo biti usklajeni ti zakoni. Kar se pa tiče samega ustanavljanja urada, vsebinsko, bom pa povedal, da imam tu določene pomisleke. Predpostavljam sicer, da je ta urad potreben, vendar je pravilo v tem državnem zboru, da skoraj v vsakem zakonu ustanovimo nek organ v sestavi, neko agencijo, nek urad, tudi sklade in tako naprej in moram ugotoviti, da se birokracija veselo krepi in država postaja zelo draga. Jaz se zelo bojim, da bo usoda tega urada podobna in da ne bo rezultatov, ampak, da bomo imeli samo dražjo in bolj birokratizirano državo, kotjo že imamo in ki je preveč draga in preveč birokratizirana.
Hvala lepa. Gospa Bitenc, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. S strani sekretariata bi seveda najprej poudarili to, da se državni zbor vedno giblje v okvirih veljavne ureditve. Predlagane ureditve so samo v fazi predlogov in nikogar ne zavezujejo. S tega vidika bi jaz tudi rada opozorila, da ima tudi na ureditev, kakršno predlaga vlada glede ustanavljanja organov v sestavi, sekretariat še v bistvu močne sistemske pripombe. Pravzaprav je seveda od državnega zbora odvisno, kako se bo odločil in naprej, kako bo ta uredite v potem obstala, tudi glede na ustavne določbe. Kar se pa tiče samega urada, mi mislimo, da je ob nalogah, ki so trenutno podeljene temu uradu, glede na sistemski zakon o upravi in glede na ustavo, edino pravilno, da se premešča v okvir ministrstva. Zato, ker ustava v prvem odstavku 121. člena izrecno pravi: "Naloge uprave opravljajo neposredno ministrstva." In če uprava po novem konceptu opravlja tudi upravne naloge, glede na ustavo ne more biti umeščena nikamor drugam, kot v neko ministrstvo. Če gre za urade pri vladi, poudarjamo, da ti lahko opravljajo samo več ali manj neke koordinativne in analitske in podobne polstrokovno-razvojne skupne naloge, ne pa upravnih nalog. Tako, da s tega vidika mi ocenjujemo rešitev kot pravilno glede na veljavni sistem.
Hvala lepa. Nadaljujemo razprave. Besedo ima gospod Kebrič. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Kolegice, kolegi, gospod minister! Ne želim zavlačevati te razprave, vendar menim, da ni samo koristno, ampak potrebno, da sprejmemo določene spremembe, kot so predložene. Dejal bom, da smo v odboru za zdravstvo, delo in družino zelo obširno, vsebinsko poglobljeno razpravljali o vsakem členu in oblikovali določene amandmaje. Zato jih bom podprl. Posebej še iz preprostega naslednjega razloga, saj ta zakon razširja pojem živil in posebej je vredno poudarka, da smo vključili v ta člen tudi pijače. Kar se pa alkohola tiče, pa ne bom ponavljal ali repliciral, je dejstvo naslednje. Kdo od preprostih ljudi je vedel za take in drugačne viskije pa konjak pa vse ostalo po osvoboditvi, da ne govorim o obdobju pred vojno.Nihče, dokler se niso pojavili mega plakati, videli smo jih tisti, ki smo se vozili na zagrebški sejem, ko so se pojavile take in drugačne televizijske reklame. Kaj je navajalo mladino, da je začela, četudi po visoki ceni, te pijače kupovati. Iz osnovnegaprepričanja ali želje bo snobizmu? Življenjski standard se v povprečju zvišuje in zato se zvišujejo tudi potrebe ali pa potrošnja tudi tistih višjih ali dražjih pijač. In zato menimo v naši poslanski skupini, kot dogovorjeno to izpostavljam, da moramo sprejeti določene ukrepe, da ne bodo mega plakati in ne vem kakšna televizijska reklama v času, ko otroci gledajo risanke in tiste televizijske oddaje, da takrat ne bo televizijske in druge radijske in take reklame za te alkoholne pijače. Tudi sam sem mnenja, da je Slovenija vinorodna dežela in da je to naš velik potencial in velike možnosti odpira ob vstopu v Evropo, da bomo znali naše kvalitetno vino na ustrezen način predstavljati tudi v tujini, kajti kvalitetna vina zahtevajo kvalitetne pivce. In če bomo tu, kar je poudarjeno, delali skupno na vladnih ukrepih, s pomočjo nas poslancev, zakonodajnega delovnega telesa, na tej stvari, potem bomo dvignili kulturo pitja, bomo dvignili kulturo nakupa alkoholnih pijač. Zato vas lepo prosim, dajmo čim prej strpno, konkretno, konstruktivno sprejeti tiste predloge, ki bodo koristni za vso našo državo, predvsem pa vse nas, državljane, od najmlajših pa tudi do najstarejših. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Kremžar, izvolite, nato gospod Rokavec.
Hvala lepa. Oglaševanje je zaradi tega, da bi se več prodajalo. Oglaševanje ni zaradi tega, v glavnem ne, da bi se vzgajalo, žal. Interes trgovca je prodati več, zaslužiti več, in seveda oglaševanje je instrument tega. To so dejstva. So zadeve, kjer se še kaj drugega skozi oglaševanje počne, ampak v osnovi je to bistvena stvar pri oglaševanju. Tako da si tu stojita nasproti dva osnovna interesa, eden je interes po zaščiti zdravja in drugi je interes po zaslužku; oba sta legitimna, država mora upoštevati oba in ustvarjati pogoje za oba. Ampak v delu, kjer gre za interes prodajalca - namenoma govorim samo o prodajalcih - seveda država samo regulira, kako se vse to počne, in nič drugega. V delu, kjer pa gre za zdravje, pa država mora skrbeti tudi za to zdravje skozi ukrepe, ki jih sprejema in ki jih uveljavlja. Zato v tem delu podpiram predlog ministra Kebra oziroma predlog, ki nam je dan. Sam bi mogoče bil še bolj restriktiven, ampak se zavedam tudi tega, kar je minister Keber povedal, da je vendarle zmeraj nek kompromis, in ta predlog dejansko je kompromis. In ne govorimo o restrikcijah, kajti v primerjavi s sedanjo zakonodajo ne gre za restrikcije, gre za več možnosti, za širše možnosti, kot so sedaj. Restrikcije so v primerjavi s stoprocentno odprtostjo, ki pa je ni bilo doslej in hvala bogu, da je ni bilo doslej. Tako da mislim, da je predlog v osnovi, ki je in ki ga je z dopolnitvami potrdil tudi odbor, predlog, ki bi ga bilo treba sprejeti in potrditi, in da vse drugo lahko pelje v smer, ki pa je legitimna, kjer si mnogi želijo, da je tako, ampak vendarle v osnovi je v tisti osnovni in prvi dilemi bolj na strani ustvarjanja dobička kot na strani varovanja zdravja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Rokavec, izvolite.
Hvala za besedo. Ponovno bi se dotaknil rešitve v 13. členu, ki je dejansko morda v tem trenutku edina možna, kar se tiče podelitve izvajanja upravnih nalog urada za živila in prehrano. Spomnil bi tudi na to, da je v predlogu sprememb ustave tudi ena teh določb, da lahko namreč v prihodnje tudi uradi, ki jih bo ustanovila vlada, imajo možnost opravljanja teh upravnih nalog. Če gledamo v prehodnih določbah, v 18. členu govori, da se urad ustanovi najkasneje s 1.1.2003. In če potem pogledamo tudi finančne posledice tega zakona, lahko ugotovimo, da bo v naslednjih letih dejansko ta urad dal najmanj 45 novih zaposlitev. Prepričan sem, da bi, če bi bil to urad, ki bi ga ustanovila vlada, vlada bistveno bolj razmislila, kje dobiti 45 ljudi iz ministrstev, ki že sedaj opravljajo po posameznih ministrstvih te naloge. Tako se bo pa zgodilo da bomo v okviru tega ministrstva najbrž zelo pospešeno, ker pač dosedanja praksa je taka, da vsako ministrstvo hoče čim več zaposliti zato, da je močnejše, zaposlili najmanj teh 45 ljudi. Mislim, da je treba tudi s tega vidika gledati na vsebino sprememb, ki je predlagana v 29. členu. Zato dejansko razmišljam, ali ne bi bilo smiselno v tem času mogoče le odložiti zadevo, ugotoviti, ali je možno za spremembo ustave tudi to rešitev najti. Namreč, prepričan sem, da dejansko ureditev, ki je v tem trenutku v naši državi, da lahko samo uradi v okviru ministrstev izvajajo upravne naloge, ni najboljša. In bistveno boljša bi bila ureditev o izvajanju upravnih nalog s strani uradov, ki bi jih ustanovila vlada, ki bi imela bistveno bolj celovit pogled. Zato menim, da bi bilo verjetno smiselno razmisliti, ali ni celo mogoče prenagljena ta odločitev, predvsem s tega vidika. Namreč, saj mi lahko ustanovimo urad. Vemo, da je potreben, da je potrebno tudi opravljati operativne naloge. Ampak neko zavezo bi pa verjetno bilo smiselno vladi naložiti, kako poiskati te ljudi. Namreč, če bomo z zakonom dali možnost, da bo ustanovljen ta urad v okviru ministrstva, jaz sem prepričan, da bo ministrstvo maksimalno pohitelo, da bo zaposlilo te nove ljudi in se ne bo veliko trudilo, kje jih bo dobilo. Če bi pa ta urad ustanovila vlada, bi pa vlada bistveno bolj pogledala, kako racionalizirati tudi finančne obveznosti tega urada. To mislim, da je ključni problem, na katerega bi morali tudi odgovoriti pri sprejemanju tega zakona.
Hvala lepa. Replika, gospa Simšič. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz se popolnoma strinjam, da je lepo, da razmišljamo, kako bi bilo, če bi bilo in da imamo določene vizije določenih rešitev. Ampak živimo tu, zdaj, s sedanjo zakonodajo, s sedanjimi možnostmi in sedanjimi razmerji sil. In nisem med tistimi, ki bi na veliko zagovarjala ustanavljanje najrazličnejših uradov, ampak tega menim, da potrebujemo. Ga potrebujemo tudi zato, če ste prebrali, kaj naj bi počel. Z oglaševanjem sproščamo reklamo za alkohol. Ali mi je osebno to všeč ali ne, je drugo vprašanje. Ampak o tem nekako smo dosegli sporazum, smo dosegli konsenz. Vsaj do neke meje. In tukaj lepo piše, da bo ta urad spreminjal prehranske navade prebivalstva oziroma skrbel za to, pripravil smernice za zdravo prehrano, predlagal ukrepe za spremenjen način tveganega življenja. Jaz si pod topredstavljam tudi različne akcije osveščanja, kaj pomeni uživanje alkoholnih pijač. Če se zavedamo samo siceršnjega socialnega zla pretiranega uživanja alkohola, žrtev, ki ga povzroča, je seveda nekaj ljudi, ki bodo delali na tem, zelo pomembnih in dragocenih in naj po mojem mnenju začnejo delati čimprej in čimbolj temeljito, da bomo uravnotežili tudi to, da bomo ljudje informirani o alkoholnih pijačah, torej vinu in pivu in ne o žganih alkoholnih pijačah, da bo ta informacija spodobna, korektna, kulturna da ne bo v neposredni bližini šol in da ne bo na cestah. Tukaj jaz vidim neko razumnost tega zakona. Saj smo se tudi pri zakonu o omejevanju tobačnih izdelkov veliko prerekali in našli neko rešitev. Tudi tukaj imamo izkušnje in vidimo, da so pozitivni rezultati takega načina. Zdi se mi nesmiselno, da se zdaj izgubljamo v razpravah o tem, kaj bi bilo, če bi bil urad pri vladi, če bi čakali na spremembo zakonodaje, če bi čakali na spremembo ustave, ampak v bistvu predlagam, da se preprosto odločimo o tem, ali menimo, da urad potrebujemo ali ne in da nekako o tem odločimo z glasovanjem. Ker sicer se bomo pri tej točki preveč izgubljali, preveč razpravljali, pa pozabili na temeljno vsebino zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. K repliki se je javil gospod Rokavec, k razpravi potem še gospod Bernik.
Hvala za besedo. Gospa Simšičeva, poglejte, stvar je naslednja. Saj že v dosedanjem 29. členu imamo urad. Govori o uradu in tudi govori, da urad spremlja prehranske navade prebivalcev, pripravi predlog nacionalnega programa za vodenje prehranske politike. Se pa strinjam, da razširimo urad z vsemi nalogami, ki so tukaj že opredeljene v spremembi 13. člena. Opozoril bi pa na naslednje. Saj prehranske navade in pa problemi te države niso samo uživanje alkohola. Je še bistveno marsikaj drugega, kar je potrebno storiti. Zato sem prepričan, da krčenje razprave pri tem zakonu samo na problematiko alkohola, mislim, ni smiselno in ni najboljše. To je le en segment, kjer bi bilo potrebno izboljšati prehransko navado Slovenk in Slovencev in pa državljank in državljanov te države. Ampak, jaz sem opozoril na to. Namreč, že v dosedanjem zakonu je dikcija, da vlada ustanovi urad. Opozoril sem pa na problem, kaj lahko z zakonskim prenosom - zakon poveri ustanovitev tega urada določenemu ministrstvu - kaj lahko kot finančne posledice potegne za sabo. Kakšne so običajne navade v tej vladi, in to vsa leta. Namreč, vsako ministrstvo, pa če hočemo to priznati ali pa ne, stremi k temu, da boimelo čimveč zaposlenih. Tak je način funkcioniranja. In to ni dober način funkcioniranja.
Hvala lepa. Še zadnja razprava. Gospod Bernik, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. spoštovani gospod minister in kolegice in kolegi! Čisto na kratko [[...]]
Se opravičujem, da smo vas zmotili. Izvolite.
Hvala. Upam, da smo vse zbudili zdaj. [[Smeh.]] Kolikor poznam situacijo, se mi zdi, da ta urad ne sodi v ministrstvo za zdravje, saj ima to ministrstvo veliko problemov, zmede in stvari, ki so še bliže človeku kot pa ta predlagani zakon. Sicer ne poznam dovolj dobro zakona o državni upravi, in se zahvaljujem gospe iz sekretariata, da je to pojasnila, vendar nisem povsem siguren, če velja isti kriterij za vse urade, kajti takrat, ko je vlada ustanovila urad za preprečevanje korupcije, ga je namestila ravno v vlado in nihče se ni dvignil, da bi rekel, to pa po naših zakonih ne gre, kakorkoli že. Druga stvar, ki bi jo omenil, je glede alkohola. Mislim, da smo tu že precej blizu nekega prohibicijskega razmišljanja. Namreč, poskušamo reševati gotove socialne probleme z zakonom in tudi v tem zboru smo že večkrat slišali, da etičnih, moralnih in takih problemov ne moremo reševati z zakonom. Sam se sicer ne strinjam povsem s tem, vendar bi pa rekel, da na enostaven način skušamo reševati problem, ki je postal resen pri nas. In zdi se mi, da vse premalo mislimo na to, da vsak človekov odnos se nekje formira, dase formira odnos do alkohola, do pornografije ali karkoli hočete, prvič v družini, drugič v šoli in tretjič v družbi. Sicer bo morda to omejevanje oglaševanja nekaj doprineslo k temu, ampak rešilo pa ne bo tega problema. In zdi se mi, da se moramo veliko bolj posvetiti temu, da to razmišljanje prenesemo, ko govorimo o šoli, o šolstvu, o predmetih, ki jih mladina tam ima. Še eno stvar bi omenil, in to k prvi točki, ker sem prej pozabil omeniti. Vlada tu na dolgo in široko razlaga, kakšno je omejevanje oglaševanja alkohola v drugih državah Evropske zveze, ničesar pa ne pove, kako je urad za prehrano in živila oziroma ta kontrola urejena v evropskih državah. To bi rad jaz videl, kako imajo druge države urejeno, da bi potem tudi mi videli, kaj je najbolj smiselno. Sam zelo dvomim, da je v vseh državah urejeno na tak način, kot skušamo urediti mi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mislim, da lahko [[...]]Gospod Kelemina? Izvolite.
Hvala lepa. Jaz imam eno majhno, skromno vprašanje za ministra, če lahko. Če bi mi lahko povedal, kdo bo direktor tega urada, kdo bo namestnik pa kdo bo tajnica? Hvala lepa.
Gospod Kelemina, mislim, da je to provokativno v okviru splošne razprave, kjer imamo dolžnost in pravico, da se poslanci in poslanke opredeljujemo do ciljev in načel predloga zakona, ki je pred nami. Mislim, da lahko v okviru skrajšanega postopka zaključimo splošno razpravo in preidemo na drugo obravnavo, to je na razpravo ter odločanje o posameznih členih predloga zakona. Zboru predlagam, da skladno z drugo alineo 189. člena poslovnika po končani razpravi in glasovanju o amandmajih in členih razpravlja in glasuje skupaj o preostalih členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji. Predlagani sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala najmanj tretjina navzočih poslancev. O predlogu bomo glasovali. Glasujemo. Navzočih nas je 45. Gospod Gasparini prihaja. Mislim, da nas je zdaj 46. Če boste, lepo prosim, drugič vendarle vsi, ki smo, pritisnili na tipko "kvorum". Drugič ugotavljamo navzočnost oziroma glasujemo o sklepu, se opravičujem. Glasujemo o predlogu. V dvorani nas je 49. Tudi drugo glasovanje ni bilo uspešno. V dvorani nas je 49. Lepo vas prosim za sodelovanje. Ob 11.29 bomo tretjič glasovali o predlogu.
Spoštovani, spoštovane, ki ste v bližini! Lepo prosim, da se nam pridružite, ker je ura 11.29, to je čas, ki smo ga določili in bomo tretjič glasovali o predlogu sklepa, da po končani razpravi in glasovanju o amandmajih in členih razpravljamo in glasujemo skupaj o preostalih členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji. O tem predlogu bomo glasovali tretjič. Glasujemo. Navzočih je 51 poslank in poslancev. Za je glasovalo 45, proti 1. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Prehajamo na razpravo o posameznih členih in vloženih amandmajih. Razpravo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 21.3.2002. Se razmnožujeta še dva amandmaja k 7. in k 13. členu. Vendarle, do takrat, ko bomo odprli razpravo o teh členih, imamo še kar nekaj dela, do takrat boste dobili amandmaje na klop. Prehajamo na razpravo in odločanje o 1. členu in amandmaju odbora za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide k temu členu. Želi kdo razpravljati? Ker ne, zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 48 poslank in poslancev. Za je glasovalo 43, proti 1. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 1.]] UGotavljam, da je amandma sprejet in člen spremenjen. Prehajamo na razpravo in odločanje o 2. členu in amandmaju odbora za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide k temu členu. Želi kdo razpravljati? Ker ne, prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 50 poslank in poslancev. Za je glasovalo 46, proti 1. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo še o členu v celoti. Glasujemo. Navzočih je 54 poslank in poslancev. Za je glasovalo 49, proti 2. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je člen sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o 3. členu in amandmaju odbora za zdravstvo k temu členu. Želi kdo razpravljati? Gospod Sok, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Torej, v bistvu ne kot razprava, ampak želel bi, če je to možno, slišati argumente, zakaj odbor za zdravstvo, da ne navajam celega imena, predlaga črtanje 3. člena. Namreč v odboru za kmetijstvo je s strani predstavnikov ministrstva za zdravje bilo povedano, in to tudi sam vem, da zdravstvena inšpekcija že sedaj daje soglasje k dovoljenjem, ki jih izdajajo upravne enote za prireditve izven poslovnih prostorov. Nam je bilo takrat na odboru rečeno, da se sedaj s tem zakonom to početje, ki je že sedaj v praksi uveljavljeno, pravnoformalno legalizira. Tu pa vidim, da odbor za zdravstvo, delo, družino in socialno politiko predlaga črtanje 3. člena tega zakona. Rad bi odgovor na to vprašanje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Rokavec, izvolite.
Hvala za besedo. Ker nisem zasledil s strani gospoda ministra ali predstavnikov vlade nikakršno reakcije na vprašanje kolega Soka, mislim, da bi bilo verjetno res smiselno pred odločanjem o tem predlogu amandmaja odbora za zdravstvo dobiti jasno stališče ministrstva v zvezi s 3. členom. Namreč dejansko je res lahko bojazen, kaj se zgodi s črtanjem 3. člena. Ali bo potem pač sploh možna legalizacija tega postopka, ki ga v tem trenutku pač že inšpekcijske slulžbe izvajajo. Gre pa za tako imenovano priložnostno prodajo na prireditvah, stojnicah in temu podobno. Zato bi res prosil za odgovor gospoda ministra.
Hvala lepa. Odgovorila nam bo državna sekretarka gospa Jožica Maučec Zakotnik. Izvolite
No, to je postopek, ki je praktično res ves čas potekal in je bil tudi zapisan, torej zakonsko opredeljen v stari jugoslovanski zakonodaji, potem je pa v zakonu iz leta 2000, v novem zakonu o zdravstveni ustreznosti živil ta člen praktično izpadel. In ker je ta postopek tudi po letu 2000 ves čas potekal in ker so upravne enote tudi od zdaj naprej še zaprošale za soglasje zdravstveni inšpektorat ministrstva za zdravje, torej pri izdajanju odločb, in ker upravne enote nimajo torejstrokovnega kadra, ki bi lahko presojal, ali lahko neka prodaja zunaj objektov poteka, pač zdravstveni inšpektorat to ves čas počne. Ker pa je bila torej razlaga službe za zakonodajo, da zdravstveni inšpektorat nima pristojnosti, da bi to delal, se je nekako odločila, da se to črta. Vendar bi poudarila, da torej veterinarska uprava podaja soglasja k odločbam upravnih enot za živila živalskega izvora in zdravstveni inšpektorat je podajal tudi soglasja za živila drugih vrst izvora. Torej drugih živil. In da zdaj v tem letu oziroma v teh dveh letih, kjer ni bilo zakonske osnove in ker pravzaprav lokalne uprave so še vedno čutile potrebo, da zaprošajo za soglasje, so potem pač preimenovali to v mnenja. In to so tudi ves čas naprej počeli. Torej to je praksa, ki je potekala in še poteka. In tudi, če se zdaj ta člen torej črta v zakonu, bodo upravne enote še naprej čutile potrebo, ker pač strokovnega kadra nimajo in zdravstveni inšpektorat podaja potem torej mnenja. To je zdaj razlaga, torej praktična in strokovna.
Hvala lepa. Pomagala nam bo tudi gospa Bitenc. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Dejansko je tudi ta amandma odbora pravzaprav nastal deloma tudi zaradi naše pripombe, ki smo jo imeli k 3. členu. Mi namreč poudarjamo, da po sistemu uprave inšpekcije nadzirajo izvajanje zakonov, to se pravi, imajo nadzor nad izvajanjem zakonov in drugih predpisov. Če pa gre za upravne dejavnosti, dajanje soglasij, tudi za določeno, bom rekla, preverjanje izpolnjevanja kriterijev po zakonih, je pa to upravna naloga. Seveda, gospa državna sekretarka je pravilno rekla, po zakonu o veterinarstvu daje ta soglasja uprava. In tudi mi smo potem pravzaprav očitno v razpravi na odboru predlagali, da bi bilo to mogoče tudi prek uprave pravzaprav tako soglasje dati, kajti po sistemu, ki velja za funkcioniranje državne uprave, soglasja niso stvar inšpekcij, inšpekcija pač izvaja nadzor nad izvajanjem zakona, pride in pogleda, ali to soglasje obstoji. Se pravi, da v nekem smislu pravzaprav sama sebe potem nadzira. S tega stališča je naša pripomba. Mi nismo proti soglasju, samo treba je ugotoviti, da inšpekcija ni pravi organ. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Sok, izvolite, potem gospa državna sekretarka.
Če dovolite, bi rekel samo to. Se pravi, je sedaj zdravstvena inšpekcija ta soglasja dajala brez pravnoformalne podlage, če sem pravilno razumel. In meni se zdi smiselno, da bi ta soglasja ali pa, če hočete, lahko tudi neke oblike mnenj ostale za naprej. In se ne morem strinjati s tem, da potem inšpekcija nadzira sama sebe. Inšpekcija vedno potem na terenu nadzira, ali so tisti pogoji, ki jih je zapisala v soglasju, tudi izpolnjeni. In kolikor sam poznam to zadevo, je zdravstvena inšpekcija v ta soglasja vedno napisala pogoje, ne vem, bom dal primer veselice na vasi, kako mora biti urejen ta prostor, kjer se pripravlja hrana, kakšna oprema se mora uporabljati, da mora biti zagotovljena tekoča voda in podobno. Se pravi, te pogoje je v soglasje zapisala zdravstvena inšpekcija in skozi to je tudi imela evidenco teh prireditev ter potem tudi možnost kontrole, ali so ti pogoji "de facto" v praksi tudi izpolnjeni. Zdi se mi pa zelo čudno v tej naši državi, da imamo v zakonu o veterinarstvu zapisano tako, v zakonu o zdravstveni inšpekciji pa drugače. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Bitenc, potem gospa državna sekretarka. Izvolite.
Gospa podpredsednica, samo zaradi razjasnitve bi rada še enkrat poudarila, da po zakonu o veterinarstvu taka soglasja izdaja uprava, ne inšpektor, kot je tu predlagano. Samo v tem je z našega vidika sistemska vprašljivost.
Hvala lepa. Gospa državna sekretarka, izvolite.
Na ministrstvu za zdravje uprave nimamo, bo pa zdravstvena inšpekcija naprej še izdajala mnenja glede pogojev, na osnovi katerih potem daje lokalna uprava odločbo.
Hvala lepa. Gospa Simšič, potem gospod Gasparini. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz bi pravzaprav rada samo na kratko obnovila zelo dolgo razpravo o tem členu tudi na odboru za delo, zdravstvo, socialne zadeve in invalide, kjer smo se prav o teh stvareh pogovarjali ravno glede na opozorilo sekretariata. Na koncu smo prišli do predloga, da člen črtamo zavoljo tega, ker nam je bilo pojasnjeno z več strani, da ti postopki tečejo, da se vse to že dogaja, tudi na osnovi zakona o trgovini in že prej citiranih drugih določb zakonov in bi taka rešitev, kakršna je predlagana v tem predlogu rešitve, pravzaprav pomenila dvojno administriranje. Dvojne postopke in dvojna opravila. Samo zaradi tega. Ne zato, da bi zapletli, ampak predlog je bil na temelju razpravepotem, da naj ostanejo stvari tako, kot tečejo, kot so utečene in da ne sprožamo še novih postopkov. Pojasnjujem, ker ste vprašali, zakaj se je odbor tako odločil, in ker me je poprosil, če bi bilo karkoli v zvezi s tem treba pojasniti, predsednik odbora, ki je danes odsoten. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Gasparini, izvolite.
Hvala. Gospa Simšičeva je povedala tisto, kar sem mislil jaz reči. Edino zmotila se je, ni zakon o trgovini, ampak zakon o gostinstvu. In če bi državna sekretarka to povedala za to materijo, ki v tem členu ureja zakon o gostinstvu, ne bi bila napaka.
Hvala lepa. Gospod Cukjati, izvolite.
Hvala za besedo. Poglejte, mi imamo zakon o trgovini, podzakonske akte, ki zelo dobro definirajo, že sedaj definirajo, kakšni morajo biti minimalni tehnični in drugi pogoji za prodajo blaga zunaj prostorov, zunaj prodajaln. Imamo vrsto predpisov s področja higienskih in sanitarnotehničnih pogojev, ki jih mora izpolnjevati prodajalec živil, in menim, da je črtanje tega člena povsem utemeljeno, kajti zdravstveni inšpektorat ima nalogo, da nadzira izvajanje že sprejetih zakonov, podzakonskih aktov in pravilnikov. To je njegova naloga, ne da predhodno daje soglasja. Verjetno bo upravna enota morda še spraševala inšpektorat za razna mnenja in tako dalje, ampak to je stvar na drugem nivoju. 3. člen, tak kot je predlagan v osnovnem gradivu, pa stvar dodatno komplicira, ker od vsakega prodajalca živil zunaj prodajaln zahteva vrsto dodatnih, bi rekel pogojev, izpolnjevanja pogojev in pridobivanja soglasij, kar seveda ni v skladu z antibirokratskim programom, ni ceneje, vso stvar komplicira in pa po nepotrebnem seveda prenaša obremenitve in pa nekako zavira tisto, bi rekel, neposredno popestritev takih raznih družabnih dogodkov, kot so praznovanja in podobno. Tako mislim, da ni v ničemer okrnjena skrb za potrošnika, če se ta člen črta, se pa izognemo s črtanjem tega člena dodatni obremenitvi in zakompliciranosti teh malih prodajalcev, ki popestrijo naše družabno življenje. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Drobnič, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Torej sam sem že enkrat poudaril, da nima smisla uvajati dodatnih administrativnih ovir pri zagotavljanju ustreznosti živil na takih prireditvah, kot je bilo zdajle omenjeno. Že v času razprave na odboru sem pa predlagal, da bi v neki verziji ta zadeva ostala samo v smislu, da tisti, ki se odloči za tako dislocirano prodajo, obvesti inšpektorat, ne da išče soglasje. Namreč v praksi je tako, da imajo prodajalci, ki imajo sicer dovoljenja za prodajo živil potrošnikom, vse izpolnjene pogoje. Ampak oni to lahko potem prodajajo tudi na terenu ob raznih prireditvah. Kaj se pa tam dogaja? Je pa vprašanje, kaj se dogaja. In zato samo, da inšpektor ve, kaj se mu vse kje dogaja, da ga obvesti, da ima možnost inšpektor priti, sem predlagal, naj se da samo obveznost obvestiti pristojni inšpektorat. In nič drugega. To pa mislim, da ni neka administrativna ovira za prodajalca. Je pa v smislu zaščite potrošnikov v redu. To sem predlagal na odboru. Vendar uho nekako ministrstva ni morda zadosti prisluhnilo. Sam pa moram reči, da nisem bil toliko odločen, da bi napisal amandma, ker sem predvideval, da ga bo ministrstvo naredilo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče več razpravljati, razpravo zaključujem in prehajamo na odločanje o amandmaju odbora k 3. členu. Glasujemo. Navzočih je 53 poslank in poslancev. Za je glasovalo 42, proti 3. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet in člen črtan. Prehajamo na razpravo in odločanje o 4. členu in o dveh amandmajih k temu členu. Predlagatelj obeh je odbor za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide. Želi kdo razpravljati? Ker ne, prehajamo na odločanje. Najprej o amandmaju pod 1. Glasujemo. Navzočih je 54 poslank in poslancev. Za je glasovalo 49, proti nihče. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju pod zaporedno številko 2. Glasujemo. Navzočih je 54 poslank in poslancev. Za je glasovalo 47, proti nihče. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo še o členu v celoti. Glasujemo. Navzočih je 52 poslank in poslancev. Za je glasovalo 46, proti 1. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je člen sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o 6. členu in o treh amandmajih, ki se med seboj izključujejo, če pogledate opombo. Pod 1 je amandma odbora za zdravstvo. Če je ta sprejet, postaneta amandma pod številko 2, katerega predlagateljica je vlada, in 3, katerega predlagatelj je odbor za kmetijstvo, brezpredmetna. O vseh treh amandmajih in o členu v celoti odpiram razpravo. Gospod Školč, izvolite. Potem gospod Cukjati.
Spoštovana podpredsednica! K 6. členu bi v navezavi z amandmajem, ki je vložen, ki je pa vsebinsko povezan, ta trenutek se razmnožuje, dodal še amandma, ki se glasi: "V 15. členu se črta tretji odstavek." To pomeni, da je mogoče izvesti tisto, kar sem prej govoril o 7. členu, se pravi, da ostajamo pri rešitvah, ki jih glede oglaševanja ima medijski zakon. V 6. členu namreč piše, da se alkoholne pijače iz prejšnjega odstavka lahko oglašujejo v časopisih in tako naprej. Če bi črtali samo hipotetično v 7. členu, kdaj ta omejitev pade, tukaj pa ne, pomeni, da bi se oglaševanje še bistveno bolj sprostilo in bi namen vložitve tistega 7. člena ne bil tak, kot sem govoril. Zakaj menim, da je smiselno - da še hkrati obrazložim ta amandma še enkrat, pri tem vztrajati? Oglaševanje v medijih bo pravzaprav odprlo prostor za uveljavljanje, da tako rečem, novih tržnih znamk. Recimo, francoskega vina, belgijskega piva, če hočete, in tako naprej. Ni verjetno, da bi ta niša, ki jo ta zakon skozi kompromise odpira, omogočila večjo prezentacijo vin, o katerih je govoril gospod Sok ali pa si kdo predstavlja, v Brdih ali na Krasu. Predvsem bo to omogočilo oglaševanje tistim, ki hočejo v bistvu dobiti svoj tržni delež na tem našem področju. S tega vidika se mi zdi, kot se sliši to paradoksalno, tudi v zaščito teh blagovnih znamk, ki jih imamo v tem trenutku pri nas smiselno imeti generalno prepoved za vse. Smiselno bo vložen potem tudi amandma k 15.b členu, kjer se to pojavi. Ampak hipotetično je tako. Če boste podprli ta amandma, ki se razmnožuje, potem je smiselno podpreti tudi naslednja dva. Sicer pa bom naslednja dva logično umaknil, ker bi naredila še več škode.
Hvala lepa. Gospod Cukjati, izvolite.
Že pri prvem amandmaju se torej srečamo s to osnovno zamislijo, da ob cestah ne bi bilo dovoljeno plakatiranje, oglaševanje in podobno. Menim, da člen v razmerju do sedaj veljavne prakse zelo sprošča vsa oglaševanja, tako v medijih kot v zunanjih prostorih, zelo sprošča, ne tega pozabljati, čeprav je predlagano, da naj bi se ob cestah ne oglaševalo. Zakaj je predlagano, da se ne bi nič oglaševalo ob cestah, in ne tako, kot je v osnovnem tekstu, da bi bili prepovedani samo veliki panoji, jumbo plakati in podobno? Zaradi tega, ker omejitev velikih, kot že rečeno, ne pomeni omejevanja oglaševanja in doseganja efektov velikih oglasov. Namesto enega velikega lahko celo vrsto malih, z zelo domiselno postavljenimi, pod en kvadratni meter velikimi plakati, dosežete isti učinek ali še boljšega. In s tem seveda, če pripremo vrata močnemu prepihu, in oglaševalska industrija je zelo aktivna, močna, iznajdljiva, na nek način agresivna, če temu prepihu samo malo odpremo vrata, bo prepih na stežaj odprl vrata po svoji zakonitosti. Seveda boste rekli, zakaj pa ne bi sprostili oglaševanja v celoti. Slovenci slovimo v Evropski uniji kot narod pijancev. Tak vtis bi še dodatno potrjen ob tranzitu vsega turizma skozi Slovenijo. Nič hudega, boste rekli, bo pa s tem morda naša proizvodnja alkohola več dosegla in bomo več alkohola prodali. Čudna logika. Če že ne gremo po logiki srečnega ali nesrečnega življenja, temveč po logiki zaslužka in pa nacionalnega interesa pobiranja DDVja in trošarin, potem bi vam dal v premislek samo eno zakonitost. Če nekdo vsak dan spije 100 mililitrov čistega alkohola, to je recimo liter vina na dan, bo zagotovo po enem letu težak cirotik, bo človek, ki je nesposoben delati, ker bo stalno v bolniški človek, ki bo stal zdravstveno službo iz naslova bolniške najmanj milijon tolarjev, iz naslova zdravljenja pa najmanj 500.000 tolarjev na leto. Industrija, proizvodnja alkohola bo pa zaslužila pri 365 litrih vina - recimo, da zasluži 100 tolarjev na liter - bo zaslužila torej 36.000 tolarjev. Torej, za 36.000 tolarjev dobička trgovcem bomo mi povzročili stroške države 1,5 milijona, spoštovani! Da ne govorim o srečnih in nesrečnih družinah, o razsutih zvezah in podobnih stvareh. Oglaševanje torej ima nalogo povečati prodajo alkohola, zagotovo, sicer ne bi šli v oglaševanje. Jumbo plakati, razsejani po Sloveniji, ki dobijo velik zamah in pa učinek v prodaji, stanejo 500 milijonov danes, po celi Sloveniji - od tiskanja velikih plakatov, do najemnine velikih prostorov, distribucije in podobno. 500 milijonov. Ali mislite, da se prodajalec tega ne zaveda, da bo to dobil kmalu nazaj, da bo toliko več alkohola prodal. Zagotovo. Toliko več ga bo prodal, sicer ne bi šel v tako drago oglaševanje. Če ga bo več prodal, bomo tudi mi državno blagajno, zdravstveno blagajno in pa invalidsko-pokojninsko zavarovanje in vse drastično obremenili. Tukaj je pa ta računica. Zaradi tega predlagam, da vendarle ne sprostimo v celoti vsega oglaševanja alkohola, vsega oglaševanja, ampak ga sprostimo tako, da ne bo Slovenija ob glavnih cestah preplavljena s tem in da ne bo že mladostnik dobil vtis, da je to družbeno sprejemljivo, kot sem včeraj rekel, in bomo lahko tudi ta efekt, kaj je družbeno sprejemljivo in družbeno nesprejemljivo, izgubili. Zato vendarle predlagam, da sprejmemo amandma odbora za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide, torej pod točko 1. Hvala.
Hvala lepa, dr. Cukjati. Želi še kdo besedo, preden dam besedo ministru? Prosim.
Hvala lepa, predsednik. K temu, kar je govoril dr. Cukjati, ni treba nič dodati. Edino mogoče, da tudi ni higiensko, bom rekel, da se hvalimo, mislim, da se hvalimo v negativnem smislu, da imamo toliko prometnih nesreč zaradi alkohola, pa da imamo ob cesti panoje, ki reklamirajo alkohol. Jaz vabim vse, da pravzaprav glasujemo za amandma, ki ga je dal odbor za zdravstvo, torej pod številko 1, ker s tem se bomo izognili in popolnoma se strinjam z gospodom Cukjatijem.
Hvala lepa, kolega Gasparini. Kolega Barovič.
Hvala lepa. Saj jaz bom bolj, če temu lahko rečem, repliciral dr. Cukjatiju. Rekel bom, da je mogoče res, da ima prav v določenih stvareh. Ker pa smo že nekajkrat danes slišali pomislek, da je ta zakon sicer pomemben, pa vendarle nedorečen v marsikateri točki, bi tu dodal še en pomislek. Reklamiranje alkoholnih pijač lahko imenujemo tudi imena proizvajalcev, ki pa so mnogokrat zelo veliki donatorji in sponzorji kulturnega, športnega in drugihživljenj. Mene samo zanima ob vsem tem, kar se danes pogovarjamo, ali je pri pripravi tega zakona in teh členov še posebej kdo razmišljal tudi v tej smeri. Sam ocenjujem, da ne. Hvala lepa.
Želi še kdo od poslank in poslancev besedo, preden dam besedo ministru? [[Ne.]] Gospod minister, imate besedo, prosim.
Dovolite mi, da pojasnim stališče oziroma pojasnim, zakaj je prišlo do amandmaja vlade, ki ga imate pod točko 2 k 6. členu. V bistvu se vam moram opravičiti. Do tega je prišlo, ker je obstajalo neko vnaprejšnje nezaupanje, da bi ta državni zbor lahko sprejel prvi amandma, in smo se bali, da bo sprejet tretji amandma, da bo pač ta dežela preplavljena z jumbo plakati o oglaševanju alkohola. Razprava v tem parlamentu me zavezuje, da povem to stališče in da pravzaprav povem, da je bil ta predlog pravzaprav v poskusu omejevanja oglaševanja najbolj nedosleden. Omejili smo oglaševanje na televiziji, časovno, kar je prav, ampak oglaševanja na cesti, ki ji je mladina najbolj izpostavljena, pa nismo v ničemer omejili. Zato dovolite, čeprav je morda sporno reči, kot predstavnik vlade, ampak razložil sem, zakaj je torej prišlo - kot poskus reševanja je nastal amandma 2 - sam osebno in tudi nastajanje zakona je ves čas težilo, da je rešitev, ki je predlagana pri odboru pod točko 1. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ali lahko zaključimo razpravo o amandmajih k 6. členu? Ugotavljam, da lahko in da smemo preiti na glasovanje o vloženih amandmajih [[imamo štiri]] . Najprej bomo prešli na glasovanje o amandmaju pod zaporedno številko 1. Glasujemo. Smo sredi glasovanja o amandmaju pod zaporedno številko 1 k 6. členu. 48 navzočih, 37 za, 8 proti. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Ker je sprejet amandma pod številko 1, sta amandmaja pod številko 2 in 3 postala brezpredmetna. Imamo amandma poslanca, kolega Školča, k 6. členu. Ta amandma se ravnokar deli na klopi. Dovolite, da ga preberem. Kolega Školč predlaga, da se v 15. členu črta tretji odstavek. Obrazložitev: "Sprejetje tega dopolnila bi ohranilo veljavno rešitev iz sprejete zakonodaje. Sproščanje oglaševanja v najbolj vplivnih medijih težko prispeva k večji osveščenosti pivcev in k bolj zmernemu uživanju alkoholnih pijač, karnaj bi bil namen tega zakona. Sprejetje tega dopolnila bi tudi bistveno poenostavilo nadzor iz 10. člena predloga." O tem predlogu kolega Školča glasujemo. Prosim. Glasujemo o predlogu. Razprava je že bila. Kolega Sok, ker ste vmes med glasovanjem spraševali, kaj pa razprava. Naj še enkrat spomnim, razprava se opravi na začetku o vseh vloženih amandmajih k členu. Jaz sem jo zaključil, vprašal pa sem, ali želi še kdo besedo. Zdaj vam jo ne morem dati, če hočem biti konsistenten in morate to razumeti. Sem papočakal nekaj časa. Proceduralno, prosim.
Gospod predsednik, jaz seveda bi proceduralno pričakoval, da nam boste zagotovili material. Jaz še v tem trenutku vedno nimam amandmaja na klopi, pa smo že glasovali. Hvala.
Poglejte, po poslovniku ni potrebno, da imate za tako vprašanje material na mizi, posebej, če preberem v celoti besedilo, tako amandmaja kot obrazložitev. Jaz bom seveda, ker tudi državni zbor ni bil sklepčen, dal še enkrat na glasovanje to. Počakal pa bom toliko časa, da boste imeli to pred seboj na klopi. Ugotavljam, da imajo vse kolegice in kolegi vložen amandma pred seboj. Je kratek, predlaga, da se črta tretji odstavek. Prosim za pozornost. O tem predlogu amandmaja bomo glasovali. Prosim. Glasujemo o amandmaju. Prosim za mir v dvorani in potrebno zbranost. 49 navzočih. 12 za, 32 proti. [[Za je glasovalo 12.]] [[Proti 32.]] Amandma ni dobil potrebne večine. Glasujemo o členu v celoti. 48 navzočih. 45 za, 1 proti. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je člen v celoti izglasovan. K 7. členu imamo vložene štiri amandmaje oziroma pet amandmajev v pregledu, in dva, ki ju imata pred seboj. Vložil ju je kolega Školč. O vseh amandmajih odpiram razpravo. Prosim, kolega Školč.
Jaz svoja dva umikam, ker seveda nista več smiselna.
Kolega Školč umika vložena amandmaja. Tako ostajamo pri petih, ki so v vaših pregledih na strani 4 in 5. Želi kdo besedo o njih? O vseh petih. [[Nihče.]] Prav. Potem zapiram razpravo in prehajamo na glasovanje. Najprej bomo glasovali o amandmaju pod zaporedno številko 1 odbora za kmetijstvo. Glasujemo! Prosim za potreben mir v dvorani! Navzočih je 50 poslank in poslancev. Za je glasovalo 14, 31 proti. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 31.]] Predlog ni dobil podpore. Glasujemo o amandmaju pod zaporedno številko 2. Če bo ta sprejet, bo amandma pod številko 3 brezpredmeten. Glasujemo. Glasujemo o amandmaju pod zaporedno številko 2. Navzočih je 48 poslank in poslancev. Za je glasovalo 15, 27 proti. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 27.]] Ta amandma ni dobil podpore. Zato lahko glasujemo o amandmaju pod zaporedno številko 3. Glasujemo. Glasujemo o amandmaju pod zaporedno številko 3. Navzočih je 47 poslank in poslancev. Za je glasovalo 38, 2 proti. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 2.]] Amandma je dobil potrebno večino. Glasujemo o amandmaju pod zaporedno številko 4, pri čemer bo v primeru njegovega sprejetja amandma pod številko 5 postal brezpredmeten. Glasujemo. Glasujemo o 4. členu. Smo pri 4 amandmaju. Rekel sem, da bo v primeru tega sprejetja 5 postal brezpredmeten. Še enkrat bomo glasovali o amandmaju pod zaporedno številko 4. Glasujemo. Navzočih je 52 poslank in poslancev. Za je glasovalo 24, 20 proti. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 20.]] Amandma ni dobil podpore, zato lahko, pardon, je dobil podporo. Se opravičujem, zato je postal amandma pod točko 5 brezpredmeten. Glasujemo o 7. členu v celoti. Navzočih je 47 poslank in poslancev. Za je glasovalo 40, 4 proti. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 4.]] Člen je izglasovan. K 8. členu imamo vložen en amandma odbora za zdravstvo. Želi kdo o njem razpravljati? Zapiram razpravo in prehajamo na odločanje o amandmaju odbora za zdravstvo k 8. členu. Glasujemo. Navzočih je 46 poslank in poslancev. Za je glasovalo 39, 1 proti. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo še o členu v celoti. Prosim. 47 navzočih. 41 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je besedilo sprejeto. K 9. členu je prav tako odbor za zdravstvo vložil en amandma. Želi kdo o njem besedo? [[Nihče.]] Zapiram razpravo in prehajamo na odločanje. Glasujmo! Glasujmo o amandmaju pod zaporedno številko 1 k 9. členu. 50 navzočih. 43 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Lahko glasujemo o besedilu v celoti. Glasujmo o členu v celoti! Zbranost je premajhna. Še enkrat moramo glasovati o besedilu 9. člena v celoti. Prosim za zbranost v dvorani! Glasujemo o besedilu 9. člena v celoti. Ali je kakšen problem? Ali lahko še enkrat glasujemo? Prosim! Glasujmo [[...]]Vprašal sem [[...]]Ali nasprotujete, ali še enkrat glasujemo? No prav, potem bomo počakali 10 minut in nadaljevali ob 12.25.
Ugotavljal bom navzočnost v dvorani. Vabim kolegice in kolege, da pridejo v dvorano, ker bomo v tretje odločali o besedilu člena v celoti. Gre za 9. člen. Prosim, da zasedete svoja mesta. Ugotavljam navzočnost v dvorani in hkrati odločamo o besedilu 9. člena v celoti. Glasujemo o besedilu 9. člena v celoti. Prosim. 51 navzočih, 46 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da smo besedilo 9. člena sprejeli. Rad bi vas opozoril, da v pregledu nimate vloženega amandmaja kolega Terčona k 13. členu. Ta je pred vami v dokumentu, ki ste ga dobili na klopi. 22. je bil vložen. Želi kdo o njem besedo? [[Ne želi.]] Odločali bomo o amandmaju, ki ga je vložil kolega Terčon k 13. členu. Glasujemo. 50 navzočih, za 34, proti 12. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 12.]] Ugotavljam, da je amandma dobil podporo. Glasujemo o 13. členu v celoti. Glasujemo o 13. členu v celoti. Prosim za mir in zbranost v dvorani. Poglejte, ura je pol enih, še uro in pol nam ostaja do izteka današnjega delovnega dne. Predlagam, da poskušamo čim bolj zbrano opraviti v tem času čim več. Bolj ali manj smo tu vsi v dvorani, ki smo tudi v državnem zboru. Od nas je odvisno, koliko bomo danes storili, ali bomo imeli veliko odmorov ali ne. Predlagam, da smo zbrani še uro in pol in da potem v miru zaključimo z delom za danes in za ta teden. V drugo bomo odločali o besedilu 13. člena v celoti. Prosim, glasujemo. 53 navzočih, 42 za, 5 proti. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da smo besedilo člena sprejeli. Imamo vložen amandma odbora za zdravstvo k 14. členu. Želi kdo o njem razpravljati? [[Ne želi.]] Torej lahko glasujemo o amandmaju k 14. členu oziroma o 14. členu v celoti. Prosim, glasujemo. 50 navzočih, 45 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da smo amandma k 14. členu sprejeli. Gremo k 16. členu. Pri 16. členu imamo vložena dva amandmaja, in sicer odbora za kmetijstvo in odbora za zdravstvo. Želi kdo o njima razpravljati? [[Nihče.]] Glasovali bomo najprej o amandmaju pod zaporedno številko 1. To je amandma odbora za kmetijstvo k 16. členu. Glasujemo. Glasujemo o amandmaju pod zaporedno številko 1 k 16. členu. 50 navzočih. 20 za, 25 proti. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 25.]] Amandma ni dobil podpore. Glasujemo o amandmaju pod zaporedno številko 2, odbora za zdravstvo k 16. členu. Glasujemo. Glasujemo o amandmaju odbora z zdravstvo k 16. členu. 46 navzočih. 39 za, 1 proti. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je bil ta amandma sprejet. Zdaj lahko glasujemo o besedilu 16. člena v celoti. Glasujemo. Glasujemo o besedilu 16. člena v celoti. 48 navzočih. 43 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je besedilo sprejeto. K 17. členu imamo vložen amandma odbora za zdravstvo, da se ta člen črta. Želi kdo o njem razpravljati? [[Nihče.]] Predlog, da se člen črta, dajem na glasovanje. Prosim, da glasujemo. Glasujemo o predlogu odbora za zdravstvo. 50 navzočih. 45 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. K 18. členu imamo amandma odbora za zdravstvo in amandma kolega Terčona, ki ni v pregledu in ga imate na klopeh. Želite besedo? Prosim.
Pri 18. členu, amandmaju, ki ga je vložil kolega Davorin Terčon, bi navedla neko nelogičnost, zaradi česar tudi tega amandmaja ne bi podprla. Pred 5 minutami smo že pri 13. členu pri vprašanju ustanovitve odbora izglasovali besedo "lahko". Zato se prinaša možnost v zakon, da nekaj je lahko, nekaj pa tudi ni, če nekomu to ni všeč. Hkrati pa v 18. členu posledično že spet prinašamo možnost, da urad za živila in prehrano kot organ v sestavi ministrstva za zdravje lahko je ustanovljen, lahko pa tudi ni ustanovljen. Dodatna dikcija oziroma če ni ustanovljen, prinaša predpostavko, da lahko pa tudi ne bi bil oziroma da bi bilo kar zanimivo, če ne bi bil. Tako dvoumno besedilo zakonskih dikcij je seveda najbrž neprimerno in predlagam, da se ta amandma ne podpre. Hvala.
Naj opozorim na cenjene kolegice in kolege, da je v primeru sprejetja amandmaja pod zaporedno številko a, amandma kolega Terčona brezpredmeten. Kolega Terčon, imate besedo, če želite.
Hvala, gospod predsednik. Jaz sem hotel opozoriti na to, kar ste že sami zdaj zaključili. V primeru, če je sprejet amandma odbora, je moj amandma brezpredmeten. Jaz se strinjam tudi, če je sprejet amandma odbora in je torej moj brezpredmeten. Če pa amandma odbora ne bi bil sprejet, pa vztrajam pri besedilu, ker smatram, da naloge urada, ki so zapisane v zakonu, vendarle nekdo mora upravljati do ustanovitve urada. Bilo bi popolnoma nesmiselno, da teh nalog, tudi če urada ne bi imeli, ministrstvo ne bo opravilo.
Hvala lepa. Kolega Rokavec. Prosim za mir v dvorani!
Hvala za besedo. Jaz bom podprl amandma gospoda Terčona, če bo seveda prišel do glasovanja. Vlada naj se odloči, naloge urada so pač jasno definirane v zakonu. Vlada se naj jasno odloči sama, kam je najbolj smiselno umestiti pristojni urad.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo o teh dveh vloženih amandmajih? Kolegica Širca? [[Ne.]] Prosim, sekretariat.
Hvala lepa, gospod predsednik. S strani sekretariata bi vendarle rada opozorila, da se je s sprejetjem amandmaja gospoda Terčona k 13. členu pravzaprav vprašanje postavilo v zelo dvoumno zadevo in njegova obrazložitev je pravzaprav navezovanje sedanje ureditve na neko bodočo ureditev, ki ni gotova in v zvezi s čimer smo svoje mnenje pravzaprav že podali. Upravni organi se ustanavljajo z zakonom. Torej, ali se s tem zakonom ustanovi urad, ali se pa ne ustanovi, vlada po sedanji ureditvi nima možnosti, da se odloča sama s svojim aktom za ustanovitev organa v sestavi. To je treba poudariti. Tako je treba potem gledati celoto ureditve po 13. členu in po 18. členu, kjer bi pa jaz rada še to poudarila, da tudi če bo sprejet amandma gospoda Terčona in bo potem postala cela zadeva nejasna in bo treba zadevo gledati po tretji obravnavi, da je besedilo 18. člena tudi še treba popraviti, kajti pustil je sklicevanje na prejšnji odstavek, ki ga pa sedaj črta. S tega vidika bo treba oba člena gledati v nadaljevanju obravnave.
Dobro. Želi še kdo besedo? [[Ne.]] Potem prosim, da preidemo k odločanju. Najprej imamo amandma odbora za zdravstvo, potem pa amandma kolega Terčona. Glasujemo najprej o amandmaju odbora za zdravstvo. Prosim, glasujmo najprej o amandmaju odbora za zdravstvo. 48 navzočih. 39 za, 4 proti. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet, s tem tudi besedilo člena in je amandma postal brezpredmeten. Imamo predlog za novi 18.a in 18.b člen. Predlagatelj je odbor za zdravstvo. Želi kdo besedo? Ugotavljam, da ne in da lahko glasujemo o predlogu za novi 18.a in 18.b člen. Glasujmo! Glasujmo o predlogu za novi 18.a in 18. b člen. Ali so problemi? Glasujmo! Glasujmo o amandmaju za novi 18.a in 18.b člen. 46 navzočih. 36 za, 2 proti. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da smo novi 18.a in 18.b člen sprejeli. Odločati moramo še o preostalih členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji. Želi kdo o členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji, besedo? Ugotavljam, da ne. Prehajamo na odločanje o preostalih členih, h katerim amandmaji niso bili vloženi. Glasujemo. Prosim za pozornost. Glasujemo o členih, h katerim amandmaji niso bili vloženi. 47 navzočih, 41 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da so preostali členi sprejeti. Prehajamo na razpravo o naslovu zakona. Ima kdo drugačen predlog? [[Nihče.]] Odločali bomo o naslovu zakona. Prosim. Odločamo o naslovu zakona. 48 navzočih, 39 za, 2 proti. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da smo naslov zakona sprejeli in da lahko preidemo na tretjo obravnavo predloga zakona. Želijo kvalificirani predlagatelji vložiti amandmaje? Kolegica Simšičeva.
Hvala lepa. Amandma je v pripravi oziroma sama ga imam že pripravljenega, pripravlja se pa še amandma v povezavi s sprejetim amandmajem, na katerega je opozoril tudi sekretariat.
Dobro, potem bomo [[...]]Kolega Pohorec, prav tako? Dobro, potem predlagam, da prekinemo to točko, da omogočimo kvalificiranim predlagateljem, da vložijo amandmaje. Če bi to storili relativno hitro, bi lahko o tem kmalu tudi odločali. Zaenkrat pa to točko prekinjam. Predlagam, da se vrnemo na nadaljevanje 4. točke dnevnega redaProsim za pozornost, da ne bo nesporazumov. Mir! Težko je zbrano delati, če je preveč šuma. Prehajamo na NADALJEVANJE 4. TOČKE DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O PLOVBI PO CELINSKIH VODAH. Na podlagi ugotovitve sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve, da je zaradi sprejetih amandmajev porušena medsebojna skladnost določb zakona, je vlada Republike Slovenije predložila uskladitveni amandma, ki ste ga danes prejeli na klopi. Sprašujem, ali želi predstavnik vlade besedo? [[Ne želi.]] Želi predstavnik sekretariata besedo? [[Zaenkrat ne.]] Želi besedo predstavnik matičnega delovnega telesa? Ugotavljam, da ne. Opozarjam, da o vsebini uskladitvenega amandmaja ni možna razprava, možna pa je obrazložitev glasu. Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju k 30. členu. Glasujemo. Glasujemo o uskladitvenem amandmaju k 30. členu. Prosim, če bi se kolegi usedli na svoja mesta, ker nas je v dvorani dovolj, vendar nismo vsi na svojih mestih. Še enkrat bomo glasovali o uskladitvenem amandmaju k 30. členu. Prosim za pozornost v dvorani. Glasujemo o uskladitvenem amandmaju k 30. členu. 48 navzočih. 40 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je uskladitveni amandma sprejet. Zato državni zbor lahko glasuje o zakonskem predlogu v celoti. Glasujemo. Glasujemo o zakonskem predlogu v celoti. 49 navzočih. 42 za, 1 proti. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je državni zbor zakon o plovbi po celinskih vodah v celoti sprejel. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 21. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VETERINARSTVU, PO HITREM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložil naš poslanski kolega Rokavec in ga sprašujem, ali želi besedo. Prosim, imate besedo kolega Rokavec.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani predstavniki vlade. Bistvo predlaganih sprememb zakona o veterinarstvu sta predvsem dve spremenili. Prva, predvsem osnovna sprememba, da se za izdajanje veterinarskega spričevala, o katerem govori 1. člen, omogoča tako imenovanemu hišnemu veterinarju, da lahko izda zdravstveno spričevalo, saj le-ta bolje pozna zdravstveno stanje živali, kot koncesionar, ki le občasno pride na kmetijo. Po veterinarski uredbi so živali v Sloveniji pregledane na določene bolezni, kot so barceloza, leptosperoza, TBC, levkoza in tako dalje. Ta nadzor se vrši po programu veterinarske uprave. Če se kjerkoli pojavi pozitivna žival na katero od te bolezni, se takoj ustavi promet z mlekom in z živalmi. Zaradi navedenega je hišni veterinar bistveno boljši garant, da bo veterinarsko spričevalo dejansko odražalo zdravstveno stanje živali. Zato dejansko ni smiselno, da se gremo birokratsko vojno ter da veterinarji pišejo veterinarsko spričevalo brez dejanskega poznavanja zdravstvenega stanja živali oziroma črede. Namreč, s predlagano rešitvijo, bi lahko vsi veterinarji oziroma veterinarske organizacije, ki izvajajo javna pooblastila, izdajali zdravstvena spričevala oziroma veterinarsko spričevalo za promet z živalmi. To je sigurno bistveno bolj racionalna rešitev, prav tako omogoča večjo konkurenčnost, predvsem pa vzpostavlja še vedno potreben nadzor in preglednost pristojne veterinarske oblasti. V predlaganem besedilu zakona so tudi predlogi rešitev v 2., 3., 4. členu, ki jih mogoče ne bom toliko obrazložil, predvsem z vidika pripomb sekretariata za zakonodajo. Mislim pa, da je smiselno, da povem nekaj besed. Najprej o tem, da bi z dejansko vzpostavitvijo popolnega registra v Sloveniji lahko vsaj postopoma, se pravi vsaj za govedo, čimprej dejansko racionalizirali postopke in uvedli potni listkot najbolj enostaven dokument, ki je tudi v veljavi v primerljivih državah članicah Evropske unije. Ker pa po do sedaj znanih podatkih tudi za govedo še ni popolnoma vzpostavljen register živali-goveda in pa pripomb sekretariata, da bi verjetno bile uvedbe v tem trenutku predlaganih rešitev v 2., 3. in 4. členu preuranjene, predlagam, da bi dejansko zbor, če bo zavrnil predlog sklepa matičnega odbora, omogočil razpravo in pa nadaljnje odločanje vsaj v 1. členu rešitev, za katere mislimo, da so za težave na terenu najbolj pomembne, da bi po končanem odločanju v zakonu sprejel tudi dodaten sklep, v katerem bi dejansko vladi Republike Slovenije naložil, da vzpostavi vse potrebne aktivnosti, ki bodo s 1.1.2003 omogočile vzpostavitev popolnega in pa tudi verificiranega registra živali, vsaj za govedo. Poleg tega poudarjam, da se strinjam z ugotovitvijo sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve, zato so tudi trije predlogi amandmajev, ki sem jih posredoval v proceduro. Predlagam državnemu zboru, da po razpravi dejansko zavrne predlog matičnega odbora in omogoči, da se vsaj smiselno popravijo določbe 4. člena osnovnega zakona, s tem pa seveda tisti bistveni nesporazum, ki odseva že od začetka zaključka postopka sprejemanja krovnega zakona o veterinarstvu, se pravi določbo, da lahko tudi hišni veterinar izdaja veterinarsko spričevalo. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, kolega Rokavec. Prosim vse kolegice in kolege, če gredo lahko na svoja mesta oziroma pogovore opravijo izven razpravne dvorane, ker motijo delo. Predlog zakona je obravnaval odbor za kmetijstvo. Želi predsednik odbora za kmetijstvo? Kolega Džuban, boste vi nastopili? Prosim.
Hvala lepa. Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je razpravljal o omenjenem zakonu in je podprl najprej hitri postopek. Z ozirom na njegovo vsebino je na osnovi razprave in tudi stališča vlade potem glasoval o primernosti zakona in je s šestimi glasovi proti petim zavrnil vsebino zakona oziroma zakon kot tak in na koncu ugotovil, da zakon ni primerna podlaga za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
To je bilo torej stališče odbora za kmetijstvo. Želi predstavnik sekretariata besedo? [[Ne želi.]] Želi besedo predstavnik vlade? Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Predlog zakona je v nasprotju z obstoječim zakonom o veterinarstvu glede dileme oziroma predloga, ali lahko tudi hišni veterinar izdaja zdravniško spričevalo. Prihajamo torej v neskladje z obstoječim zakonom in tudi z obstoječo mrežo javne službe, kjer so koncesionarji poimensko določeni in imajo tudi določeno svoje območje. Na podlagi tega lahko izdajajo veterinarska spričevala in tudi spremljajo kužne bolezni na tem območju. Bistvo tega veterinarskega spričevala je torej tudi to, da določa, da daje potrdilo o stanju glede kužnih bolezni na tem območju in tudi o ustreznem zdravstvenem stanju te živali. V tem primeru je torej neskladje med hišnim veterinarjem, ki pokriva tisto svoje območje, in je lahko izven območja, ki je določeno s koncesijsko pogodbo, in torej nima tistega pravega vpogleda na stanje kužnih bolezni na območju, za katerega se izdaja veterinarsko spričevalo. Tu prihajamo v neskladje, kar lahko poruši obstoječo mrežo te javne službe oziroma koncesijske pogodbe z VURS-om. Seveda, to je tudi v nasprotju z evropsko smernico, ki govori o tem, da ne more biti ta javna oseba v materialnem oziroma drugačnem odnosu z imetnikom govedi. Ta način spremembe je torej s stališča obstoječe zakonodaje in obstoječe mreže nesprejemljiv. Glede možnosti zamenjave zdravniških spričeval s potnim listom, je dejstvo v tem, da obstoječi zakon o veterinarstvu potnega lista ne določa, določen je v uredbi o označevanju živali, in torej potni list na novo uvaja, in potem pride v neskladje z izvedbo pregledov oziroma tudi z izvedbo veterinarskih spričeval. Torej, to je v neskladju, kajti potni list daje evidenco oziroma kontrolira sledenje živali od rojstva do smrti, zdravniško spričevalo pa daje podatke o zdravstvenem stanju živali oziroma o prisotnosti kužnih bolezni na določenem teritoriju. Seveda pa je tudi problem pri možnosti, da bi tudi veterinarji lahko izdajali zdravniška spričevala za mednarodni promet, kajti v tem primeru je za to določen VURS kot javna služba, kjer je tudi določeno, da morajo imeti veterinarji ustrezno prakso, tako s pravnega kot tudi s strokovnega področja, kar torej tudi zagotavlja mednarodno sprejemljivost teh spričeval. Zato je predlagana sprememba v nasprotju z obstoječo zakonodajo in tudi s smernicami. Veterinarski sistem se gradi in do vstopa v Evropsko unijo bo tudi zgrajen sistem potrdil, ki bodo omogočala rejcu potrdilo o tem, da je njegova reja prosta kužnih bolezni. Skladno z uvajanjem sistema sledljivosti bo torej to en homogen sistem, ki bo omogočal sledenje, ki bo omogočal nadzor nad kužnimi bolezni in po priključitvi Slovenije v Evropsko unijo je tudi možnost, da veterinarska spričevala ukinemo v notranjem prometu, še naprej pa ostanejo v veljavi kot mednarodno priznano, to se pravi v prometu z živalmi med državami. Na ta način bi odpravili veterinarska spričevala, ostal bi pa seveda tudi potni list. Na podlagi teh ugotovitev je stanje oziroma stališče vlade, da predlagane spremembe pomenijo rušitev obstoječega sistema in da torej niso v skladu z zakonodajo. Hvala.
Hvala lepa. Sekretariat je zdaj prosil za besedo. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Opozorila bi samo na to, kar je sicer zdaj, v zadnjem stavku že vlada opozorila, da posegamo s spremembo 4. člena v koncept celotnega zakona. Ta koncept bo potem potrebno peljati skozi ves zakon. V 52. členu so natančno opredeljene dejavnosti veterinarske uprave in pa ostalih subjektov, ki nastopajo v tem členu. V 52. členu je ta pristojnost seveda jasno opredeljena. S to spremembo pa prihaja do rušenja tega koncepta. Hvala lepa.
Hvala za to opozorilo. Želijo besedo k predlogu zakona poslanske skupine? Želijo. Kolega Sok je prvi dvignil roko. Prosim, kolega Sok, izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Moram reči in uvodoma ugotoviti, da mi je zelo žal, da je matični odbor za kmetijstvo s tesno večino ta predlog zakona zavrnil in da tudi vlada temu predlogu nasprotuje. Naša poslanska skupina ocenjuje, da je predlog, ki ga je vložil poslanec Rokavec dobronameren in je v prid našim živinorejcem, našim kmetijcem, ki si bolj poenostavljen postopek na tem področju tudi želijo. Sedaj, ko je poslanec Rokavec nekako preklical 2., 3. in pa 4. člen, ostaja v tem njegovem predlogu samo 1. člen, se pravi izdaja veterinarskih spričeval, kot se trenutno imenujejo v našem zakonu o veterinarstvu. Kaj je bistvo veterinarskega spričevala? Državni sekretar je nekaj že omenil, jaz pa bi ga tu še dopolnil. V bistvu ima to veterinarsko spričevalo tri funkcije. Prvič, pomeni, da se skozi to veterinarsko spričevalo da žival v prometu identificirati. Številka, ki jo običajno nosi žival s sabo v ušesu, je vpisana tudi na tem dokumentu, na veterinarskem spričevalu, in tako se lahko ta žival v prometu vedno prepozna. Drugi namen veterinarskega spričevala je potrdilo, da v kraju, od koder žival izvira, ni nobene kužne bolezni, ki bi se lahko s prometom te živali tudi prenesla na neko drugo področje. In pa tretje, kar ni bilo omenjeno, pa je seveda to, da se pri tem veterinarskem spričevalu plačuje neka določena taksa oziroma v zdajšnji rešitvi je glavno breme te takse prevaljeno na državni proračun oziroma država iz proračuna za izdajo teh veterinarskih spričeval celo plačuje. Včasih je bilo obratno, so se sredstva skozi izdajo teh veterinarskih spričeval nabirala v posebnem skladu in iz tega sklada so se potem plačevale določene storitve na področju veterinarskih-dejavnosti. V prvi vrsti se je plačevala iz tega sklada veterinarsko higienska služba, deloma pa tudi ali pa v celoti, kakor v kakšnem obdobju, tudi program preventive, ki so ga izvajali veterinarji na terenu. O tem predlogu, da bi izdaja veterinarskega spričevala ne bila vezana teritorialno, ampak funkcijsko, se pravi na lečečega veterinarja, je bilo veliko govora že ob samem sprejemanju veterinarskega zakona lani, mislim, da aprila ali marca je bil zakon sprejet v tem državnem zboru. Jaz moram ugotoviti, da je takrat že v drugem branju takšen predlog, kot ga sedaj kolega Rokavec predlaga, bil celo sprejet in potem v tretjem branju, ne vem natančno zakaj, ponovno vrnjen v takšno obliko, kot je to danes. Kako ta zadeva poteka v praksi? Živinorejec ima pravico, da si lahko izbere hišnega veterinarja. Ta mu opravlja vse storitve, vso kurativo, opravlja mu vso zdravljenje, ne more pa mu izdati veterinarskega spričevala. To pa seveda pomeni, da pa mora za vsako prodajo živali iz svojega posestva klicati tistega veterinarja, kiima na tistem področju, kjer rejec prebiva, ekskluzivno pravico pisanja oziroma izdajanja veterinarskih spričeval. Tu seveda prihaja na terenu do številnih zapletov. In če vlada in velika koalicija s tistim v koalicijski pogodbi zapisanim pravilom, da boste izgrajevali oziroma gradili na antibirokratskem programu, če ste s tem mislili resno, potem bi pri takšnih predlogih, kot je ta, lahko mirne duše zmanjšali to pretirano birokracijo in bi dejansko pristali na to, da lahko tisti veterinar, ki zdravi in tudi živali v hlevu najbolje pozna, tudi izda veterinarsko spričevalo. S tem bi prihranili veliko na stroških, dali bi pa rejcem možnost, da sami dosledno in dokončno izbirajo veterinarja, ki ga želijo videti na svojem dvorišču in ki jim opravlja vse postopke v zvezi z rejo njihovih živali. Država bi skozi to ne izgubila nobene evidence, država bi ne izgubila nobenih pravic, ne bila bi skozi to oškodovana za zbrano takso. Praktično bi se nič ne spremenilo, le v končni fazi bi se lahko postopek pocenil, rejcem pa bi prihranili marsikatero uro čakanja, ko morajo doma čakati, da pride veterinar k hiši in jim izda ta papir. Če bi jim lahko veterinarsko spričevalo izdal lečeči veterinar, potem bi jim seveda to lahko naredil tudi v svojem uradu, ne pa da pri nas trdimo, da mora žival veterinar videti in potem napisati veterinarsko spričevalo. To so pač rešitve, ki - strinjam se s tistimi, ki trdijo - jih Evropa ne pozna. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Sok. Kolega Sušnik ima besedo v imenu poslanske skupine Socialdemokratske stranke. Želi potem še katera od poslanskih skupin besedo? [[Ne.]] Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani zbor! Poslanci Socialdemokratske stranke podpiramo sprejetje predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o veterinarstvu, ki je sicer skromen, a vendar še kako dobrodošel poskus urejanja oziroma popravljanja nevzdržnih razmer v slovenski živinoreji in posledično v našem kmetijstvu. Prav nobenega dvoma pa ni, da je stanje v slovenskem kmetijstvu izjemno težko in se še poslabšuje. Položaj živinoreje kot bistvenega dejavnika našega kmetijstva še dodatno izrazito poslabšujejo prestrogi, neživljenjski in popolnoma neprimerljivi veterinarsko-sanitarni predpisi, neustrezno rešena problematika odstranjevanja, predelave in uničevanja klavnih odpadkov v povezavi s pojavom BSE. Neprimerljiv in popolnoma nesprejemljiv je, na primer, strošek tretiranja klavnih odpadkov, ki se je povzpel na neverjetnih 60 tolarjev po kilogramu. Nenormalne in neprimerljivo visoke so cene veterinarskih pristojbin, kompliciran, drag in pretirano zapleten je uveden sistem sledljivosti. Nesporno je, da je stanje v kmetijstvu in odnos vlade in vladajoče koalicije do kmetijstva tesno povezan z razvojem podeželja. Aktualna kmetijska politika pa ni prilagojena razmeram v kmetijstvu in je v svoji vsebini v popolnem nasprotju s cilji kmetijske politike v Sloveniji, ki morajo nujno slediti in izhajati iz ekološko-socialnih osnov in podlag, katerim je nujno slediti. Pri izvajanju in oblikovanju kmetijske politike, še posebej politike razvoja živinoreje kot področja, na katerem so se izrazito razbohotile pristojnosti veterine, so bila očitno namerno spregledana naslednja dejstva. Prvo od teh je razdrobljena struktura kmetijskih zemljišč, saj je v uporabi družinskih kmetij v povprečju vsega 5,3 ha kmetijskih zemljišč. Drugo tako dejstvo je, da povprečna družinska kmetija goji vsega 5,7 glave velike živine, da 2/3 družinskih kmetij ali več kot 56.000 kmetij redi manj kot 5 glav velike živine. Več kot polovica družinskih kmetij ali več kot 43.000 družinskih kmetij redi dve ali manj glavi velike živine. Le dobrih 5% ali nekaj več kot 4.500 družinskih kmetij pa redi več kot 20 glav velike živine. Posledica tega dejstva in pa težav, ki se pojavljajo na tem segmentu, pa je, da je trenutno več kot 45.000 ha ali skupaj več kot 5% vseh kmetijskih zemljišč v zaraščanju in da je zaraščanje kot logična posledica opuščanje reje in s tem kmetovanja v porastu. Zaradi tega je vse bolj prisoten trend praznenja določenih območij, predvsem območij z omejenimi možnostmi kmetovanja. Osupljiv in razmisleka vreden je podatek, da vsako leto opusti kmetovanje cca. 3.000 družinskih kmetij in da je ta zaskrbljujoči trend prisoten že več kot 10 let. Vladna politika, ki se manifestira s sprejemanjem kmetijske zakonodaje v državnem zboru, je preprosto, na žalost verjetno zavestno, spregledala obstoječe stanje. Še dodatno razmere zaostrujejo nepremišljeni podzakonski akti, ki jih znova in znova producira ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano in ki praviloma niso prilagojeni malim kmetom in rejcem, ki predstavljajo večino kmetijskih subjektov. Pretirano administriranje in normiranje, stalno naraščanje kmetijske birokracije, prestrogi oziroma neživljenjskiveterinarsko-sanitarni predpisi, lobiranje in s tem posledično prevladujoči vpliv predelovalne industrije še dodatno otežujejo pogoje kmetovanja in posledično povzročajo nadaljnje propadanje malih rejcev in malih kmetij. Taka politika postavlja pod resen vprašaj vsaj 60.000 malih slovenskih kmetijskih gospodarstev. Brez malih in srednjih kmetij, ki so trenutno najbolj ogrožene in nezadržno propadajo, pa je nemogoče ustaviti trend zaraščanja in praznjenja podeželja. Na takšen način in s takšnimi postopki je tudi nemogoče na daljši rok ohraniti poseljenost slovenskega podeželja in izgled kulturne krajine. Zaradi vsega navedenega v poslanski skupini Socialdemokratske stranke podpiramo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o veterinarstvu in nasprotujemo odločitvi odbora, ki zakonskemu predlogu ni dal potrebne podpore. Upamo in prepričani smo, da bi bilo sprejetje omenjenega zakona v državnem zboru zadosten in še kako potreben signal vladi in še posebej ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, da takoj in korenito spremeni kmetijsko politiko in s tem odnos do razvoja podeželja. V celoti podpiramo navedene cilje in načela zakona, ki poskuša spremeniti neživljenjske in, milo rečeno, čudne določbe zakona o veterinarstvu, sprejetega lani aprila, ki onemogočajo hišnemu veterinarju izdajati veterinarsko spričevalo in potrdilo za proizvode. S tem bi prekinili s prakso administrativnega izdajanja veterinarskih spričeval, ki nima osnove v dejanskem poznavanju zdravstvenega stanja živali in črede kot celote. Soglašamo in podpiramo nujnost spremembe, ki utemeljuje zamenjavo veterinarskega spričevala s potnim listom, ki bi spremljal ustrezno označene živali od rojstva do zakola in izločitve. Ni prav nobenega tehtnega in argumentiranega razloga, da bi ta model, ki je povsem normalen, dober in zadosten za naše sosednje države, ki so že članice EU, ne zadoščal našim potrebam. Še enkrat pa poudarjamo, da bi bilo sprejetje omenjenega zakona izjemno pomembno dejanje tega zbora, pa čeprav samo na simbolni ravni, in kot jasno sporočilo, da je začet postopek nujno potrebne deregulacije na področju kmetijstva. Pa še to. Dejstvo, da zakonski predlog prihaja iz vrst koalicijskih poslancev, daje upanje, da je dozorelo spoznanje, da je na področju kmetijske politike nujno in takoj treba ukrepati. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Sušnik. Mislim, da nobena od poslanskih skupin ne želi več besede. Kolega Džuban, želite v svojem imenu? Vam tudi dajem besedo, ker ste prvi in zaenkrat tudi neprijavljeni. Prosim, kolega Džuban, imate besedo. Ostale kolegice in kolege pa vabim v dvorano, ker bomo bržčas kmalu glasovali, glede na to, da ni velikega interesa za razpravo. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Želel bi nekaj dodati k vsemu temu dogajanju v tem smislu, da če želimo na koncu kvalificirano glasovati o usodi tega zakona, moramo slediti tudi temu, kar bom sedaj rekel. Strinjam se z vsemi tistimi, ki trdijo, da je veterina v svojih pooblastilih izgubila kompas in da svoje storitve zaračunava državi in rejcem pretirano in da zaposluje svoje ljudi na način, ki res rojeva novo birokracijo. Ampak že v samem, recimo, postopku sprejemanja zakona o krmi, kjer smo s težavo preprečili, da bi veterinar stal pri vsaki vreči krmila,je za to rešitev glasoval celo kolega Sok. Kar pomeni, da to, kar trdi, ni povsem res in se obnaša enkrat tako, drugič drugače. Rešitev kolega Rokavca - recimo, da je korektna - je pa vprašanje opozoril, ki so prišla s strani vlade in sekretariata. Osnovni problem, ki govori o obisku posebnega veterinarja in pretiranem zaračunavanju zdravstvenih spričeval, je točen. Vendar se je vmes zgodilo, da je kolega Rokavec vložil novo besedilo, ki je vnašalo zdravstveno spričevalo in potni nalog, kar sta dva dokumenta, različna dokumenta, ampak oba izdaja veterinar; pomeni, da se obhodi in birokracija enako dogajajo. In seveda, da so se - morda je zadeva malo drugačna, ampak približno tako, me lahko kolegi potem popravijo. In je, seveda, potem vložil dopolnila po seji odbora za kmetijstvo, kjer je tri člene črtal. In prinaša novo vsebino zakona. Vmes se je zgodilo še nekaj. Prvič nas je ministrstvo z veterinarsko upravo informiralo o tem, da - prosim, da me popravite, če ni res, ker ne bi želel zavajati tega spoštovanega zbora - že 80 do 90% koncesij že izvajajo hišni veterinarji. Če je to res ali ni res, me - prosim - popravite. Kar pomeni, da gre samo z vidika posega tega zakona za 10 do 20% storitev, ki bi jih opravljali še dodatno hišni veterinarji. Hkrati - informacija spet ni preverjena - pa, da se je minister But dogovoril z veterinarsko upravo, da se pa te storitve znižajo za 40% - zaračunavanje teh storitev, teh spričeval. In tukaj seveda je res, da je storitev bila zastavljena zelo visoko. Zbornice so dale sistem, ki oblikujejo tudi cenike, in da so se storitve zaračunavale pretirano drago in da je morda tudi ta zakon od kolega Rokavca, ki je komaj v proceduri, pripomogel k temu, da se je cenik spremenil in da so se storitve znižale. Vse to je bilo pred nami tudi na odboru za kmetijstvo, ko smo predlog zakona obravnavali in seveda sprejeli stališče takšno, kot je bilo. Da z rešitvijo ne bi vnesli nič novega, da gre samo za 10 ali 20% izdaje dokumentov, ki jih pač veterina izdaja, in da je treba rešitve iskati drugje in da predlog zakona morda vnese zmedo ali pa neskladje. Če to ni res, me lahko še zmeraj prepričate, ker si upam javno tukaj priznati, da v tem trenutku ne vem, kaj je narediti. Najprej me obremenjuje vse tisto, kar so nekateri kolegi korektno ugotovili, da veterina pretirano počenja. Drugo je seveda, da grenimo življenje s temi postopki nekaterim rejcem, vendar če zakon pa ne prinaša novih in kvalitetnih rešitev, je potem vprašanje smiselnosti zakona. In verjetno vsaka dodatna informacija na te izpostavljene dileme, ki so s strani vlade, morda tudi na koncu sekretariata, vsaj pri meni lahko spremenijo moje stališče in odnos do tega zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega mag. Kramberger.
Hvala lepa, gospod predsednik. Torej predlagani zakon, ki ga je v državnozborsko proceduro vložil spoštovani kolega iz naše poslanske skupine, kolega Franci Rokavec, je od samega tistega časa, ko ga je vložil in do sedaj, je že - mislim da - če upoštevamo tudi amandmaje, že tretja vsebina. Ne bi želel sedaj o celotni vsebini razpravljati tukaj, ampak bi se omejil izključno na tisto, kar je kolega Franci Rokavec pustil v svojem predlogu. To je ta odnos do hišnega veterinarja in veterinarja, ki ima koncesijo. Želel bi se predvsem na to opredeliti. Seveda pa ne morem mimo tega, da to, kar nekateri kolegi, ko se vključujete v razpravo in ugotavljate neka dejstva, jih ugotavljate zelo pavšalno. Ko rečete: veterina je izgubila kompas, potem pa naprej, pa nič več. Povejte, kje, kam, kako je izgubila kompas. Če smo mi prej imeli to zakonodajo, tudi v bivši Jugoslaviji smo imeli zelo podobno zakonodajo, ampak je enostavno nismo izvajali - je nismo izvajali v taki meri, ker smo imeli zaprti trg. In če si zdaj to želite, tisti, da mi imamo napisano neke stvari, neke zakonske regulative in potem tega ne izvajamo, da imamo zakon, da ga lahko pokažemo nekomu, da pa tega ne izvajamo, potem je to mimo. Mi, če hočemo izvažati v dežele Evropske unije, tudi v dežele bivše Jugoslavije - prejšnji teden smo slišali, da trgi sosednje Hrvaške, nato Bosne, Črne gore in Srbije želijo popolnoma enako regulativo kot države Evropske unije. In potem nama ostane še samo domači trg. In potem: kdo bo v tem državnem zboru in na vladi zagovarjal, da je za naše potrošnike pa lahko drugače. Da ne rabimo kontrole! Torej toliko glede tega pavšala. In tudi glede tega, da je veterina za vse kriva. Dopuščam možnost, da sem mogoče kot veterinar tudi malo pristranski, ker pač mogoče malo bolj poznam to zadevo. To dopuščam. Ampak tako, da je pa za čisto vse kriva v kmetijstvu samo veterina, tega pa ne bom kupil. Na to pa ne bom pristal. Torej, na dilemo, ki sem jo uvodoma omenil, glede proste izbire veterinarja za pisanje zdravstvenih spričeval. Naša država, ta državni zbor in vlada je predpisala, da je koncesijska dejavnost pisanje zdravstvenih spričeval, s katerimi država jamči proizvajalcu in potrošniku, da je žival, ki gre v klavnico in konča kot živilo živalskega izvora, da od tam, od koder prihaja, da so narejene vse preiskave, ki jih predpisala ta država, vsa preventivna cepljenja in preventivne preiskave in zato je država sklenila pogodbo z določenim veterinarjem. Ta veterinar mora v imenu te države to narediti. To ni: ali bi lahko ali pa ne bi. To mora narediti! To je država predpisala v smislu varovanja živil živalskega izvora in potrošnje. In zdaj, če mi pristanemo na to rešitev, ki jo predlaga kolega Rokavec in jo nekateri kolegi podpirate, potem bomo prišli v situacijo, ko bo to zadevo nekdo lahko naredil, ne več moral, ampak lahko. In to pa ni več koncesija. In potem bodo kolegi na terenu izbirali, rekli: "Jaz bom delal, jaz bom šel zdravstvena spričevala pisat temu, ki ima 50 glav živine, ker je tu je pač večja frekvenca. K onemu, ki pa živi na1600 m in je zelo težko priti do njega, še posebno v zimskem času, pa naj gre kdo drug." To se pravi: trdim, da mora biti to koncesijska dejavnost in mora biti človek zadolžen za to, da bo v imenu te države delal. Bom dal preprost primer. Poglejte, vsi imamo avtomobile in jih vozimo na servise. Ampak, ko gremo na tehnični pregled s tem avtomobilom, pa nam ne more tisti serviser, ki nam ta avto pregleda, podpisati, da je ta avtomobil tehnično izpraven. [[Opozorilni znak za konec razprave.]] Ampak to naredi tisti servis, kateri je od države pooblaščen. Hvala lepa.
Prosim. Čas je potekel. Zdaj je tako. Najprej moram opozoriti, da se predmet diskusije širi čez predlog, ki je vsebovan v zakonu in bom posebej omejil razpravo, če bom tako presodil. Drugič, zdaj je prijavljenih kar nekaj kolegov za razprave in replike. Vse je omejeno na 5 minut. Najprej kolega Rokavec, potem ima repliko kolega Džuban, potem kolega Sušnik. Repliko - verjetno. Prosim, gremo po vrsti. Najprej je kolega Rokavec, potem kolega Džuban. Prosim. [[Glas iz ozadja.]] Razpravo? Potem pa, kolega Džuban, imate repliko. Prosim. Ampak replike naj bodo kratke in omejene na bistvo, tako kot določa poslovnik.
Hvala lepa. Potrudil se bom, gospod predsednik. V času pojava raznoraznih bolezni, pri katerim nam sploh ni jasno, za kaj gre - BSE, Kreuzfeld-Jakobova in tako dalje - je jasno, da mora vsaka žival imeti dokument, ki gre na tržišče oziroma se premika pod določenimi pogoji, in da sploh ni sporno, kdo naj ta dokument izdaja. Temu ne nasprotujem. Drugo je to, da želim reči, da se strinjam tudi s tem, da veterinarski ukrepi, takšni in drugačni, ne bodo rešili ali pokopali panoge, prispevajo pa k nekemu razpoloženju in stroškom, ki pač nastajajo in se dograjujejo z majhnimi številkami. Ves čas sem govoril, da poskušajmo razčistiti dilemo, ali ta rešitev prinaša kakšen rezultat ali ne prinaša. Tokrat gre izključno za koncesijo in kdo. Torej, moje stališče je, da dokument mora obstajati, in če ugotavljamo, da mora ta dokument spremljati žival in da se izdaja kot koncesija, in seveda, da to dobi veterinar. Sedaj je pa nastala dilema, ker smo ugotovili, da 90% teh dokumentov že izdajajo hišni veterinarji in da je tistih 10% manj vprašljivih ter da ni dobro, da iz tega kdorkoli dela političen kapital - ali pa, ne vem, karkoli podobnega - da ugotovimo, če je potreben ta zakon ali ni potreben, izključno v korist tega, kar so kolegi z vidika oziroma s strani poslanskih skupin tudi predstavljali. Seveda se da to tako ali drugače obračati in iz tega počenjati marsikaj. Res je tudi to, kot je kolega Kramberger ugotovil, da je to tretje besedilo zakona, tako kot sem sam govoril. Imeli smo prvo, ki mi je bilo zelo blizu, potem se je spremenilo, in zdaj imamo amandmaje, ki ga popolnoma spreminjajo. To pomeni, da je še zmeraj razlog, da razmislimo, ali je zakon potreben oziroma ali sploh prinaša neko rešitev. Po moje sedaj, po vsem tem, če je to res, kar ugotavljamo, vključno s cenikom, ki se je spremenil, o katerem še nismo ničesar rekli, da je nova situacija in da morda res zakon ni potreben, potreben je pa nek nov red, ki ga mora vzpostaviti vlada, ministrstvo in veterinarska uprava na področju, o katerem govorimo. Naštel sem nekaj razlogov za izgubo kompasa, bom pa še enega dodal, kar je morda banalno in ne sodi v parlament - cepljenje psov stane 5.700 tolarjev na dvorišču veterinarja; če gre k sosedu, je 3.000 zraven. Ali je to izguba kompasa ali ni? Hvala lepa.
Opozarjam na predmet diskusije. Zdaj imamo dve razpravi, kolega Rokavca in kolega Sušnika. Je kdo želel repliko? Prosim? [[Ne.]] Kolega Rokavec.
Hvala za besedo. Mogoče bi odgovoril na nekatera vprašanja, ki so bila v razpravi. Namreč, prvo, kar je, ta dilema, da ne sme biti veterinar, ki izdaja veterinarsko spričevalo, v ekonomski povezavi z imetnikom živali. Ugotovljeno je bilo, da je v Sloveniji od 80 do 90% že takih veterinarjev, da so v ekonomski povezanosti z imetnikom živali. Se pravi, zelo, zelo velika večina. Od 10 do 20% pa je seveda tistih, ki niso v ekonomski povezavi. Res se sprašujem, zakaj je potem potrebno na tistih območjih, kjer do sedaj ni omogočena ta ekonomska povezanost, to še vedno preprečevati. Argument na odboru je bil, da edino s temi 10 do 20% smo lahko še prepričljivi za Evropsko unijo, ko smo to spravili skozi šivankino uho. Prepričan, da temu ni tako. Namreč, rešitev, ki smo jo v zakonu o veterini lansko leto vpeljali, je bila čisti unikum. Take rešitve v Evropski uniji ni. Imajo tako imenovane krajevne oziroma državne veterinarje, ki pišejo zdravstvena spričevala, ampak zdravstvena spričevala samo v tistem pogledu, ko gre za mednarodni promet. V notranjem prometu - tu bi pa odgovoril gospodu Džubanu - moj predlog rešitve glede potnega lista opredeljuje tako, da bi potni list, ki ga dobi rejec živali, potrjen od službe za identifikacijo in registracijo, bil verodostojen dokument, ki bi spremljal žival v notranjem prometu od rojstva do izločitve. Takšna je, pač, praksa v Evropski uniji. Naknadno sempotem ugotovil, da tudi pri govedu še ni popolnoma vzpostavljen ta register v naši državi. Zato je tudi, glede na odločitve potem odbora, pač sledila ta reakcija, da se ti trije členi brišejo, ker če niso stvari še toliko dozorele, potem je res verjetno škoda zadeve prehitevati. Ampak prepričan pa sem, da je vprašanje izdajanja veterinarskega spričevala za promet z živalmi v notranjem prometu - tako imenovanemu hišnemu veterinarju, da tega ne omogočamo - da s tem delamo celo vrsto škode. Prvič, prepričan sem, da po nepotrebnem, vsaj na tistem področju se gremo prekomerno administrativne postopke. Drugič, da hišni veterinar pozna bistveno bolje zdravstveno stanje živali, kakor pa koncesionar, ker spremlja zdravstveno stanje živali. In v 80 do 90%, kot smo ugotovili, je temu tudi tako v Sloveniji. Poleg tega so pa tudi stroški. Stroški na strani izvajanja te službe, na strani veterinarskih organizacij in stroški, ki jih ima tudi imetnik živali. Namreč, tisti veterinar, ki zdravi žival, bi lahko ob svojem obhodu tudi napisal veterinarsko spričevalo, pogledal žival. Tako mora pa seveda posebej na svojo pot. In rejec živali mora tudi posebej čakati na veterinarja koncesionarja, da pride na dom, seveda poleg tistega, ki ga je imel mogoče pred eno uro že v svojem hlevu. Mislim, da se moramo tudi teh težav, ki nastopajo na teh območjih, zavedati. In prepričan sem, glede na to, kar je tudi sekretariat za zakonodajo opozoril, da je dejansko mogoč rešitev seveda z delno popravkom rešitve v 52. členu, ki govori glede pristojnosti VURS-a, tudi ustrezno popraviti. Ustrezno popraviti, s tem da se seveda ta nelogičnost, karkoli, ki je bila navedena, odpravi. To pa omogoča predlog, je tudi predlog zakona po hitrem postopku. Hvala lepa.
Hvala. Repliko na vaš nastop, želi kolega mag. Kramberger.
Hvala, gospod predsednik. Ugovarjati želim kolegu Franciju Rokavcu. Poglejte, ko govori kolega Rokavec o ekonomski povezavi. Res, 80% konceionarjev je hkrati tudi hišnih veterinarjev. Ampak ti imajo pogodbe. Za pogodbo gre; pogodbo, ki jo ima s to državo. V tem je poanta. Ne v tem, da je - torej, da pa pristanemo na argument, da hišni veterinar pride, bo prišel, pa bo zdravstveno spričevalo napisal pa pozdravil sočasno. Ja, kako pa lahkoto rečemo, da bo žival ravno takrat zbolela na farmi oziroma na kmetiji, ko bo treba zdravstveno spričevalo napisati. Saj to je smešno - taka argumentacija. Kar se pa stroškov tiče. Za zdravstveno spričevalo se plača pristojbina. Pristojbino plačaš ali koncesionarju ali pa tistemu hišnemu veterinarju. Kolega Džuban je tudi prej omenil, da je But se dogovoril z veterinarsko upravo, da bodo zmanjšane pristojbine. Minister But se nima kaj z veterinarsko upravo dogovarjati za zmanjšanje pristojbin, ker jih on podpiše. In v skladu z ministrstvom za finance se te stvari urejajo. Kar se pa tiče notranje prometa, da bi tako imenovani potni list, kot pravi kolega Rokavec, da je ta dokument, ki spremlja živali. To je lahko zgolj dokument, ki je dokument glede identifikacije živali. Bom povedal primer, iz prejšnjega tedna, ko smo bili v Angliji. Nekateri kolegi ste bili zraven, ste imeli priložnost slišati, ko smo obiskali zadnjo farmo, na kateri je bil primer slinavke in parkljevke. Tam sta tista dva lastnika, državni veterinar je bil prisoten zraven, sta bila zelo nejevoljna nad delom veterinarske službe. Govorila sta ravno obratno, kot zdaj slišimo tukaj. Govorila sta: nimate kontrole, ne veste, kaj se dogaja med farmami, kako živali potujejo, prepozno reagirate. In mi imamo to ravno drugače urejeno, kot imajo tam. Tam spremlja zdravstveno, torej potni list živali in veterinar kot strokovnjak, to pa verjetno lahko ugotovimo, da je veterinar, če je končal šestletni študij, da ima to znanje, da bo vsaj teh nekaj kužnih bolezni znal prepoznati, da tam pa, ko to ni potrebno. Poglejte, v Angliji so komaj našli slinavko in parkljevko v klavnici, ko so že prevozili s temi kamioni in živali so jih z ene farme na drugo, pa v klavnico in šele takrat so ugotovili, da imajo slinavko in parkljevko. S tem so razsejali to bolezen po celi državi in so ubili milijon ovac, 300.000 govedi, okoli 300.000 svinj in koz. To so podatki. Zdaj si zamislite, da se to zgodi pri nas, pri tem staležu 200.000 krav, ki jih imamo, pa ne vem koliko svinj. Ob eni taki nepravilnosti, enostavno lahko pokopljemo celotno živinorejo. Seveda pa ta služba nekaj stane. In o tem se pa lahko pogovarjamo - kolikšna je višina teh pristojbin in teh uslug. Ne moremo pa pristajati na to, da kontrole ne bomo imeli, kolegi. Za to gre, ne za drugo. Torej, to je dejstvo iz Anglije. Kolega Barovič je bil, kolega, njega pa ni zdaj tukaj, še nekateri ste bili in lahko to potrdite, saj ste slišali. Hvala lepa.
Imamo replike, če prav razumem. Najprej kolega Rokavec, potem kolega Petan. Za nastop čakata kolega Sušnik in kolega Barovič.
Hvala za besedo. S to navedbo kolega Krambergerja se ne morem strinjati. Namreč, dejstvo je, da če se omogoči hišnemu veterinarju, da izdaja veterinarsko spričevalo, potem je treba jasno vedeti, da se s tem tudi povečuje konkurenčnost tudi na tem segmentu, v veterini. To je dejstvo. Drugo pa, kar se tiče izdajanja potnega lista. Kolega Kramberger, zadeva je - lahko se peljete samo v sosednjo Avstrijo in boste pogledali, kakšen je tam režim prometa z živalmi v notranjem prometu. S potnim listom, nič drugega. Rejec sporoči pristojni registrski službi in tisti organizaciji, ker gre v klavnico, kdaj namerava določena žival potovati. Veterinarski inšpektor, inšpekcija spremlja ta nadzor in promet z živalmi. To je pač tisti postopek, ki bi mu verjetno Slovenija morala slediti, če se hočemo primerjati z državami, kakršne imajo postopke tudi v Evropski uniji. To mislim, da je bistveni problem, ki ga pri nas na nek način ne razumemo. Drugo. Če pa gremo čisto po črki, kako se razume v Evropski uniji veterinarsko spričevalo, se razume odvzem krvi in vzorcev na licu mesta. Pri nas veterinarsko spričevalo tega postopka ne vsebuje, ampak je zgolj papir, ki je napisan, dejansko pa se tistega, kar pomeni za mednarodni promet v Evropski uniji, se ne izvaja. Zato mislim, da imamo na obeh segmentih - se pravi na segmentu, kdo izdaja veterinarsko spričevalo, in tudi, kakšni so postopki veterinarskega spričevala - unikum
Hvala lepa. Kolega Petan.
Hvala za besedo. Repliciram kolegu Krambergerju. Najprej bi želel povedati samo dva, tri splošne stavke, da mislim, da smo s tem, kar se sedaj dogaja z zakonodajo na področju kmetijstva, prekoračili vse normalne meje. Strinjam se, da mora biti, sploh po zadnjih izbruhih bolezni slinovke in parkljevke ter tudi še prej mogoče norih krav, da mora biti evidenca vzpostavljena, tu ni nobene dileme in to vsekakor podpiram. Vendar, ko pa gredo administrativne stvari prek vseh normalnih meja, potem pa je verjetno treba tudi kaj reči. In tudi zaradi takšne administracije, ki jo zdaj uvajamo z vsakim zakonom s kmetijskega področja, uvajamo še nove inšpektorje, nove organizacije, ki morajo kontrolirati, ali nove papirje, ki morajo biti, poleg tega pa, kar je še najpomembnejše, še nove takse. Danes ne sprejmem trditve, da mora vsako kokoš nekje na kmetiji pogledati veterinar, pa ji dati še kako injekcijo zraven, pa dobro zaračunati. Veste, če greste danes na podeželje, ko vam ljudje vse to pripovedujejo, potem človek ugotovi, da je res nekaj izven - da smo nekaj preskočili in da nekdo pretirava s temi ukrepi, zato da bi neka služba dobro zaslužila. In, spoštovani gospodje, tisti, ki mislite, da si boste na tak račun ta sistem zgradili za 60.000 kmetij, boste čez nekaj let imeli samo še 1.000 kmetij. In če mislite, da bo lahko vse to 1.000 kmetij preživelo, to administriranje, te nove institucije, nove inšpektorate, nove papirje, nove preglede, vse to, potem ste se krepko zmotili, potem sami sebi kopljete jamo. In v tem kontekstu podpiram predlog gospoda Rokavca, čeravno ga v detajle ne poznam, vendar sem prepričan, da bo poenostavil vsaj enega od detajlov, zato ga tudi podpiram. In ko ste že ravno govorili o Angliji, da so vse to ugotovili šele v klavnicah, pa bi vas lahko mirne duše vprašal, ali pri nas niste imeli nobenega primera, da je katera služba kar enostavno molčala pa si zatiskala oči, dokler ni problem izbruhnil. Če so v Angliji imeli že natisoče obolelih živali, potem mi ne govoriti, da tam na terenu že kdaj kdo slučajno ni posumil, ampak je bilo verjetno nekaj drugega vmes, kakšni višji interesi. Navsezadnje tudi to - dobro, samo omenil bi to kostno moko. Vsi so vedeli, da če bomo uvedli postopek obdelave pri nižji temperaturi, da bo nekaj narobe, pa so vsi molčali. Za zaključek naj povem, da podpiram mnenje, da en dokument spremlja žival od začetka do konca. To, da si pa na vsaki stopnji izmišljamo nov papir, to je pripeljalo do totalne administracije na tem področju, in mislim, da je ravno to področje tisto, kjer tega ne bi smeli delati. Tega ne bi smeli delati in prej ali slej se boste morali sami zamisliti, kakšne ukrepe smo tu sprejemali, vemo, kdo jih je predlagal, in jih bomo morali poenostaviti. In predlog gospoda Rokavca gre malo v tej smeri. [[Nemir v dvorani.]]
Preveč hrupa je v dvorani.
Ne trdim, da je predlog gospoda Rokavca najboljši in idealen, verjetno daleč od tega, to niti verjetno ni bil njegov namen, ampak že s tem, da je opozoril na nemogoče stanje administriranja na tem področju, je svoj namen dosegel. V tem kontekstu bom ta njegov predlog tudi podprl. Hvala.
Kolega Kramberger, imate možnost za repliko. Za vami bo nastopil kolega Sušnik.
Hvala, gospod predsednik. Midva s kolegom Rokavcem - njemu želim ugovarjati - sva tej temi posvetila nič koliko časa, ko sva se pogovarjala tu z ministrom, tudi z nekaterimi pristojnimi se je pogovarjal. Kolega Rokavec pač, dobro, vztraja na svojem. Ampak, ob tej priliki bom tudi to povedal, da ne moremo mi reševati svojega dvoriščnega problema in ga aplicirati na celo državo. Litija je razdeljena na dve koncesijski območji in en kolega, torejveterinar, pri tebi zdravi, drugi pa ima koncesijo za pisanje zdravstvenih spričeval in je zdaj to ves problem in je to problem za celo državo. Na tak način na to enostavno jaz ne pristajam. To, o čemer je pa kolega Petan govoril. Povej, kateri so ti argumenti? Kateri so novi dokumenti? Zdravstveno spričevalo velja od Marije Terezije. Vedno so ga pisali veterinarji. Prej pa so ga pisali na upravnih enotah, pod nadzorom veterinarskih inšpektorjev. Ne morete kar tako na pamet govoriti, kolegi.
Predlagam, da to diskusijo malo umirimo, da jo - prvič, osredotočimo samo na zakon. Drugič, da poskušamo priti do glasovanja še pred iztekom današnjega dne. Imam pa veliko prijavljenih. Najprej za replike. Kolega Sok, kolega Rokavec, kolega Jerovšek. Predlagam, da so kratke replike in da se osredotočite na bistvo. Najprej kolega Sok. Ampak prosim kratke replike, da bo lahko državni zbor sledil tej diskusiji.
Hvala lepa. Meni se zdi, da nič ni škoda, če nekoliko dlje časa razpravljamo o tej zadevi. Konec koncev, za občine smo porabili tri dni, za poslovnik tri dni. To je pa zelo pomembna zadeva. Se sicer ne tiče vseh, ampak naših kmetov se pa zelo močno tiče. In za neke zadeve so neke skupine zaskrbljene, za to zadevo so pa verjetno kmetje zaskrbljeni. Rad popravil gospoda Rokavca v eni navedbi, ko je rekel, da je treba vzeti živali kri in ugotoviti zdravstveno stanje in tako naprej, pri izdaji veterinarskega spričevala. Torej, ta zadeva seveda velja, ko gre za izvoz živali v tujino. Takrat se tudi to dela in to se zahteva, to tujina zahteva, detajlne preglede in potem se navede v tisti certifikat vse izvozne podatke. Ko pa gre za notranji promet, je pa seveda zadeva malo drugačna, tako da ne bi bilo nejasnosti. Bistvo tega problema, o katerem mi danes razpravljamo in ki bi ga gospod Rokavec rad rešil s tem svojim predlogom, je v bistvu zelo enostavno. Torej, vsi tisti veterinarji, ki danes opravljajo veterinarsko službo - ali pa večina njih - ima že itak koncesije tudi za izdajo veterinarskih spričeval. Vprašanje je samo v tem, ali lahko veterinar, ki - recimo - ima pravico to delati v Spodnjem Kašlju, pa hkrati zdravi živali tudi v Zgornjem Kašlju, ali lahko to izdaja v obeh Kašljih, ker pač spadata v različni občini. Samo o tem je vprašanje. In drugo, vprašanje, ali je sploh pomembno, da se - recimo - visoko strokovno usposobljeni ljudje vozijo po terenu, po kmetijah in izdajajo veterinarska spričevala. Če bi bil v vladi, bi jih, seveda, uporabil za bolj resne zadeve, ne pa za to, da se vozijo po terenu in pišejo neke papirje. Ko pa vendar lahko veterinar, ki zdravi živali in ki situacijo na terenu pozna, to naredi tudi v svojem biroju. Mi smo imeli res od časa Marije Terezije naprej, tako imenovani "fih pos" in smo ga izdajali nena upravnih enotah, ampak na krajevnih uradih. In prepričan sem, prepričan sem, da je takrat ta zadeva najboljše funkcionirala in tudi je bila za državo najcenejša. Pa tudi za tiste, ki so rabili ta papir, je bilo najceneje, ker so vedeli, kje ga dobijo in ob vsakem času so lahko ta papir dobili. S spremembo pa smo si seveda zamislili en zelo komplicirani in pa predvsem drag sistem. In iz proračuna kmetijskega gre veliko denarja za ta namen, ki pa ga seveda hkrati "pokasiramo" na terenu s strani kmetov. Nekatere navedbe mojih kolegov pa ne držijo. Veterina nič ni kriva, kako so odpravljajo, uničujejo klavnični odpadki v tej državi. Vemo, kdo je to uredil. Tudi se niso postopki termične obdelave pri nas zmanjševali. To velja za Anglijo, pri nas je veterina vztrajala pri principu določb, da je to bilo narejeno tako, kot je moralo biti. Ni se pa pri nas pojavila BSE, ampak nekje drugje. Tako bi vas tudi tu prosil, spoštovani kolegi, vsega pa ne moremo zmetati v en koš: in zdaj bi rekel: vseh napak in pa deviacij nekega sistema naprtiti veterinarski službi. To pa enostavno ne gre. Konec koncev, ima pač pristojnosti take, kot jih Evropska unija zahteva. Strinjam pa se, da pa smo neke zadeve po svoje rešili. In ta predlog gospoda Rokavca, pač razumem v tej smeri, da bi lahko tudi kaj popravili v prid naših kmetov. Država ne bi nič bila na zgubi, če bi to sprejeli, kar je on predlagal. Hvala.
Kolega Sok, nisem želel pritiskati na diskutante, da so krajši ali umikajo svojo diskusije, ker bi bil to po mojem mnenju manj pomemben zakon, drugi vsi zakonski projekti so enakovredni, enako pomembni. Kolega Rokavec ima zdaj besedo, če želi replicirati. Mislil sem. Umik? Umikate. Prav. Hvala lepa. Kolega Jerovšek, želite vi? Prosim.
Hvala lepa. Se bom vključil v repliko kolegu Krambergerju, za katerega vem, da je v nehvaležnem položaju. Namreč, ta razdvojenost je pri njem normalna. To izhaja iz njegovega položaja in ga razumem do neke mere. Kljub temu pa sem v tej zadevi bližje predlogu gospoda Rokavca. Namreč, ker tudi nekoliko stvari poznam. Prepričan sem, da je najboljši veterinar trden kmet in zadovoljen rejec. Kajti, najbolj zadovoljni rejci in najbolj trdni rejci najmanj potrebujejo veterinarja pri hiši. Tu pač prihaja do kolizije interesov. In zaradi kolizije interesov smo soočeni tudi s to današnjo zadevo. Vendar bi pa, ko se je v prejšnjem nastopu kolega Kramberger spraševal oziroma zaklinjal, da ne more pristati na to, da je za vse, za čisto vse, kar je v kmetijstvu narobe, kriva veterina. Z njim se strinjam. Sploh ni kriva veterina. Kriva je kmetijska politika, kriva je vladna politika. To je dejstvo. In vi ste samo členek oziroma žrtev vladne politike preteklih desetih letih. Tu pa je marsikaj narobe in velika krivda gre na to področje. Namreč, to, da si je znotraj vlade vsaka institucija, vsako ministrstvo začelo izmišljati določene urade, nove inšpektorate, nove službe, to ni zraslo na veterini. To je zraslo generalno na vladi. In teh smo danes že imeli primer, ta primer smo danes že imeli, pri prejšnjem zakonu. Vlada je izgubila kompas, ne veterina. Vlada je izgubila kompas, s tem se strinjam. Vendar, v tej zadevi sem trdno prepričan, da hišni veterinar bolj dobro pozna in govoriti, da pa tisti ne pozna, kakšno je stanje s kužnimi boleznimi v Sloveniji. Slovenija je tako majhna, da je mogoče v enem dnevu, v eni uri alarmirati vse potrebno. In mora tudi hišni veterinar poznati stanje na področju kužnih bolezni. Saj pa ne gre za nepismenega človeka, opravilno nesposobnegačloveka! Gre za visoko usposobljenega človeka, ki mora imeti tudi neko dimenzijo, ne more biti dejansko veterinar samo za eno vas, ampak je človek, ki sleherni dan komunicira tudi s širšim okoljem, s stanjem zadeve tudi v svetu, v okoliških državah, tako da v tem primeru, kljub temu da - kot pravim - razumem tegobe, dileme kolega Krambergerja, mislim, da je zakonska rešitev, ki jo kolega Rokavec predlaga, primerna. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zdaj imamo še dve razpravi. Ali potem lahko predvidevamo glasovanje? Prosim. Najprej kolega Sušnik in kolega Barovič. Kolegice in kolege pa prosim, da pridejo v dvorano, bomo glasovali o sklepu matičnega delovnega telesa.
Hvala lepa. Menim zakona, da je predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o veterinarstvu zelo pomemben za nadaljnji razvoj kmetijstva. Na žalost, zdaj tako zminiminiziran, ko je predlagatelj črtal tiste tri člene, je verjetno manj, ampak še zmeraj pomemben predvsem zaradi tega, ker bi ob morebitnem sprejemu sporočal naprej našim rejcem, našim kmetom. Mislim, da je naše kmetijstvo željno in potrebno takšnega sporočila oziroma enega sporočila, enega zakona, ki ne bi več zategoval, ampak nekaj popuščal. Poglejte, verjamem, da ste si vsi dobro pogledali poročilo o stanju kmetijstva v letu 2000. Trditve, ki sem jih prej navedel v stališču poslanske skupine, so točen povzetek poročila in to poročilo je grozljivo. To poročilo je grozljivo. Trenutno smo pristali na 86.000 kmetijskih subjektih. Trend upadanja, opuščanje je 3.000 letno. 3.000 letno, 3.000 kmetovalcev. Upravičeno se postavlja vprašanje, ali smo v stanju ob hkratnem opuščanju kmetovanja, zadržati poseljenost podeželja, zadržati izgled kulturne krajine. Poglejte, prav tako me ni treba posebej prepričevati, da je nujna skrb za zdravstveno varstvo živali in s tem v zvezi preprečevanje kužnih bolezni. Vendar nikjer ne piše, da je ta skrb oziroma vse, kar je s to skrbjo za zdravstveno varnost živali in posredno za zdravstveno varnost hrane, treba in možno prenesti na rejca. In ravno to se je pri nas zgodilo. Ravno to se je pri nas zgodilo in to se rezultira v tem, da imamo teh rejcev čedalje manj. In sprejetje tega zakona bi lahko bilo in mora biti signal, da se na tem področju nekaj spreminja. Glejte, popolnoma nesprejemljivo in čudno je bilo za mene izraženo nezaupanje ministra do veterinarjev, ko se je ta zakon obravnaval na seji delovnega telesa. Čudno, čudno je nezaupanje do veterinarjev tudi s strani direktorja veterinarske uprave, ne nazadnje ta minister in ta direktor odločata, kdo je lahko veterinar. In ne vidim nobenega razloga, da bi omejevali oziroma na tak način kot sedaj urejali izdajo oziroma možnost in pooblastilo za izdajo veterinarskega spričevala. Še bolj čudna je obrazložitev, ki je bila dana v nasprotovanje 16. členu zakona oziroma je bila obrazložitev, ki je nasprotovala uvedbi potnega lista. Obrazložitev je bila, da nimamo registra. Poslušajte, ob takem številu ljudi, ki delajo na teh registrih, in ljudi, ki administrirajo na področju kmetijstva, bi se lahko danes upravičeno vprašali, zakaj, če tega registra ni. Ker če bi ta register bil, ni nobenega razloga, da ne bi uvedli tega potnega lista, ljudem prihranili nepotrebna pota in denar za pridobivanje teh veterinarskih spričeval. Še bolj čudno pa je utemeljevanje nasprotovanja temu zakonu, s tem da smo se že izpogajali in da so taka pogajalska izhodišča. Poslušajte, če je to res, potem ste se izpogajali izredno slabo in v škodo slovenskega kmeta. Če bomo pri tem morali ostati, je neizpodbitno, da bo v naslednjih desetih letih propadlo še 30.000 kmetij, kar se je zgodilo v preteklih desetih letih, in da se bo ta trend nadaljeval, pa da bomo leta 2020 imeli na območju Slovenije 4.000 do 5.000 gospodarskih subjektov na področju kmetijstva. Če je to cilj, potem naj to tako ostane. Mislim pa, da to ni cilj, zato proceduralno predlagam, da v okviru hitrega postopka po splošni razpravi prekinemo obravnavo tega zakona in ima možnost potem odbor ter ostali predlagatelji ta zakon še dopolniti, ker je odprt. Hvala lepa.
Da bo proceduralno stvar jasna - državni zbor bo odločal o sklepu matičnega delovnega telesa; če ga bo zavrnil, bomo sejo prekinili in pooblastili predsednika, da skliče matično delovno telo. Če bo državni zbor sklep sprejel, da se zavrne, pa bomo s tem zaključili proceduro. Kolega Barovič je zadnji na mojem seznamu prijavljenih, potem bo državni zbor odločil o predlogu sklepa.
Hvala lepa. Obljubim, da bom kratek. Pravzaprav imam vprašanje, da se bom lažje odločil, kako glasovati pri tem zakonu. Če sem prav razumel kolega Rokavca z njegovim predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o veterinarstvu, želi doseči racionalizacijo cenovne politike in poenostaviti nek proces. Ob tem pa se mi postavljata dve vprašanji, na kateri bi zelo rad slišal odgovor. Prvo vprašanje je vprašanje jamstva. Po dosedanjem sistemu, kolikor sem slišal, država jamči - tako rejcu - kot potrošniku, da je žival zdravstveno neoporečna. Ali bi, če bi bil sprejet predlog zakona kolega Rokavca, država prav tako jamčila, tako rejcu kot potrošniku, da je žival neoporečna, kar se zdravja tiče. In drugo vprašanje, ki mi ni jasno in tudi iz razprave ga nisem razumel. Ali je potni list hkrati res lahko tudi zdravniško spričevalo? Samo da ali ne. Na ti dve vprašanji bi lepo prosil kratek odgovor in hvala lepa, ker ste me poslušali.
Želi na to vprašanje odgovoriti predlagatelj? Prosim, kolega Rokavec.
Hvala za besedo. Prvo vprašanje kolega Baroviča, da se želi doseči racionalizacijo. To drži. To je tudi eden od osnovnih namenov zakona. Mislim, da ni treba dodatno razlagati racionalizacijo in tudi večjo konkurenčnosti. Drugo, jamstvo države. Seveda, jamstvo države še vedno obstaja, ker še vedno obstaja javno pooblastilo za izvajanje te dejavnosti. Dejstvo je, da bo vsak veterinar - ali je to hišni ali tisti, ki do sedaj opravlja - na tem veterinarskem spričevalu s svojim podpisom jamčil za zdravstveno neoporečnost. In tretjič. Potni list v tem trenutku ne more nadomeščati veterinarskega spričevala, ker je pač na podlagi sedanjega sistema veterinarsko spričevalo tisti dokument, ki ga izda pristojna veterinarska organizacija oziroma veterinar. Ko pa bo, seveda, register vzpostavljen in če se bomo hoteli z našim sistemom sledljivosti in prometa v notranjem prometu približati sistemu, ki ga imajo druge države v sosedstvu in v Evropi, potem pa pričakujem, da bo dejansko potni list tisti dokument, ki bo dejansko tudi zagotavljal vso potrebno sledljivost. Ampak opozarjam pa sledeče, da mislim, da potni list ni tako popolno sestavljen, kakor je sestavljen v sosednjih državah. Tukaj bo pa verjetno še kar nekaj dela.
Kolega Kramberger.
Hvala, gospod predsednik. Predlagal bi, če lahko predstavnica sekretariata in predstavniki vlade odgovorijo na to vprašanje, tudi dajo svoje mnenje na to vprašanje, ki ga je postavil kolega Barovič.
Sekretariat ne želi. Vlada želi? Potem bom ugotovil, da smo šli preko časa, odmerjenega za današnje delo. Prosim.
Hvala za besedo. Torej, obstoječi sistem temelji na koncesiji in torej na poznavanju širšega območja. Torej določena je oseba, koncesija za območje in torej poznavanje širšega območja in tudi stanja kužnih bolezni na tem območju. In na podlagi tega se torej tudi izdaja zdravniško spričevalo. Torej poznavanje širšega območja. Seveda pa se vrši monitoring živali pri nas po sistemu tudi na širšem območju in torej ne v vsakem primeru, kot je bilo tudi prej povedano. Dejstvo pa je, da se naš sistem veterine izgrajuje in da je v tem trenutku težko govoriti o primerljivosti s sosednjimi državami, kot je na primer Avstrija, kjer je ta sistem že zgrajen. Torej, sistem kontrole sledenja je vpeljan že dolgo časa, je torej stabilen in torej omogoča vse te spremljave. Pri nas je v izgradnji in ko bo sistem izgrajen, ko določena sledljivost, ko bodo določene reje proste kužnih bolezni, ko bo vzpostavljen popoln sistem nadzor, je torej tudi možna ukinitev zdravniških spričeval v notranjem prometu, možna pa je seveda tudi prilagojenost oziroma te službe, kot je bilo tudi danes v tej razpravi omenjeno. Seveda so bila v vso to organizacijo in tudi delo vložena precejšnja sredstva in se postavlja vprašanje smiselnosti spremembe v tem trenutku. Hvala.
Hvala lepa. Če nihče ne bi nasprotoval in če nihče ne želi besede, predlagam, da odločimo še o tem predlogu sklepa. To bi bilo današnje zadnje odločanje. Nihče ne ugovarja. Prav, potem bomo odločali o predlogu sklepa matičnega delovnega telesa, ki se glasi. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o veterinarstvu, po hitrem postopku, se ne sprejme. Glasujemo. Glasujemo o predlogu matičnega delovnega telesa. Prosim za pozornost in mir v dvorani. 46 navzočih. Za 30, 10 proti. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je sklep matičnega delovnega telesa sprejet. In s tem tudi zaključujem to točko. Preden se bomo razšli, bi vas želel opozoriti, da se bomo ponovno sestali v torek, 26. marca ob 14. uri. Pričeli bomo z obravnavo 32. točke in jo nadaljevali z 2. točko dnevnega reda, zatem pa bo državni zbor prešel na obravnavo 10. in 22. točke in po dnevnem redu dalje. Vsem skupaj se zahvaljujem za sodelovanje in želim prijeten vikend. Hvala lepa. Do takrat, do torka, prekinjam sejo.