Hvala lijepa uvaženi gospodine predsjedniče. U ime Kluba MOST-a tražim stanku od 10 minuta zbog naših sugrađana koji su oštećeni Raiffeisen i drugim austrijskim zadrugama te i drugim oštećenim kreditnim uredima. Točnije oštećenici tvrtki austrijskih zadruga i kreditnih udruga koji su nelegalno isplaćivali kredite našim sugrađanima na području Republike Hrvatske, ovršili im račune i sve su to napravili naravno u posljednjih 10 godina nezakonito i na protuustavan način. Pa tražim stanku od 10 minuta.
Hvala. Nitko drugi ne traži stanku. Prema tome naravno dajem stanku onda do 9,45. Hvala lijepa. [[STANKA U 9,35 SATI]] [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,45 SATI]] Evo kolegice i kolege, vrijeme je isteklo pa će uvaženi zastupnik Miro Bulj u ime Kluba zastupnika MOST-a izložiti.
Uvaženi gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani saborski zastupnice i zastupnici. Vrijeme je još jednom da se pregovori o nelegalno isplaćivanim kreditima na području Republike Hrvatske. Štedno-kreditne zadruge bez registarske djelatnosti, bez potrebnih dozvola HNB-a, HANFA-e ili Ministarstva financija a potom uz pomoć pravosudnih institucija legalno su provodile ovrhu nad imovinom hrvatskih građana legalizirajući ništetno i nezakonito te hrvatske građane uz pomoć sudskih odluka ostavljale bez imovine, izbacivali ih na cestu, ovršili im račune i to sve u Hrvatskoj državi nezakonito i na protiv ustavan način. Hrvatska svake godine se nalazi u sve težoj situaciji, 325 tisuća građana je blokirano ovrhama od kojih je veliki dio u dugogodišnjim blokadama iscrpljen i na samom rubu egzistencije. Kako stvari sada stoje, naši sugrađani nikad neće se moći ni odblokirati ako se u rješavanje ne uključi sustav koji je i situaciju i doveo do apsurda. Pred ovim problemom više ni dana ne smijemo sjediti skrštenih ruku već se što hitnije moramo uhvatiti u koštac s tom nemani i lihvarenja koja je izravan krivac odlaska velikog broja mladih obitelji ali i onih u zrelim godinama trbuhom za kruhom u neizvjesnost a brojni se naši sugrađani i kopaju po kontejneru zbog toga. Zašto vladajuće stranke do sada ove države godinama javno kukaju kako narod masovno odlazi, kako je pao natalitet, kako je gospodarstvo u teškim problemima. A što se do sada konkretno poduzelo, evo po ovome pitanju? Kako je uopće tekla ova cijela priča oštećenih od strane RBA zadruga i drugih austrijskih zadruga u suradnji sa našim uredima. Ugovor je o jednokratnom kreditu sklopljenom preko posrednika fizičkih ili pravne osobe koje nisu bile registrirane za obavljanje posredničkih i financijskih djelatnosti, kod trgovačkog suda u RH. Kreditni uredi i austrijske zadruge koje su plasirale kredite po Hrvatskoj baš kao i njihovi posrednici nisu imali dozvolu HNB-a za rad te su poslovale protivno odredbama ili protu Zakona o bankama. Građani Republike Hrvatske su na taj način prevareni. Uvijek se postavlja pitanje kako, pitaju se oni koji ne razumiju dubinu tragedije naših sugrađana, stvorili su mrežu posrednika i putem tih posrednika plasirali kredite kao kriminalna organizacija. Radi se o tzv. direktnom kreditiranju koje je najstrože zabranjeno. Ugovori su naizgled izgledali uredno sa pristojnom kamatnom stopom i normalno zateznom kamatom. Primjerice, osoba je podigla 20 tisuća eura a za 10 godina trebala je vratiti 32 tisuće eura. Zahvaljujući nevidljivoj netransparentnoj formuli ugrađenoj u tzv. komfornu kamatu dug je počeo ubrzano, beskrajno rasti. Jučer me je zvala jedna gospođa koja mi se obratila i kazala i podigla kredit od 20 tisuća eura, nakon 12 godina vraćana sada je dužna 38 tisuća eura. Stanje duga, do sada je vratila znači 50 tisuća eura a dužna je 38 tisuća eura. Oteli su joj do sada znači preko 50 tisuća eura, pokretninu, ovrha na njenu nekretninu i tako nekoliko tisuća naših građana iz dana u dan ostaju bez imovine, imovina hrvatska odlazi u strane ruke. Svakog dana RBA zadruge zovu, oštećenici ovih zadruga zovu i pitaju kada će se riješiti njihov problem. Do sada su u ovoj sabornici, zastupnici u Saboru nemoćno slijegali ramenima, upozoravali na ovo. Međutim, ako smo nemoćni moramo pozvati u pomoć Vladu Republike Hrvatske, ako su dosadašnje Vlade bile nemoćne na čelu sa premijerom Tihomirom Oreškovićem, potpredsjednika Tomislava Karamarka i Božu Petrova, nadležne ministre financija i pravosuđa, predsjednicu Republike Hrvatske, institucije DORH-a gdje danas naši sugrađani, oštećenici i dan danas prosvjeduju. Evo danas imaju prosvjed da se istraži dokumentacija koja godinama sakuplja prašinu i pokrenu kolektivnu tužbu. Gospodo zastupnici izravno, tko nas je birao, narod, izravno na demokratskim izborima, dali su nam legitimitet u njihovo ime, u ime građana Republike Hrvatske. Trebamo biti odvažni i hrabri i tražiti od institucija nadležnih da istraže ovaj slučaj i da se pomogne našim sugrađanima. Zaštitu svojih prava građani su prvo zatražili na sudovima, u privatnim građanskim parnicama, ishodi velikog broja parnica su bile razočaravajuće. Sudovi su se u prvoj fazi sporova ograđivali nadležnošću nad sporom jer su kreditno štedne zadruge nalaze izvan Republike Hrvatske. Tek privremene prisilne odredbe Zakona o bankama i Zakona o rješavanju sukoba zakona sa propisima drugim zemalja u određenim odnosima prisilile su naše sudove na tužbe. Tužitelji su na sudu godinama tražili [[Upadica: Vrijeme.]] Evo ja bih još samo za kraj kazao. Vjerujem da je ovaj Hrvatski sabor institucija, da naša 4 milijuna hrvatskih stanovnika možemo zaštititi, ovu našu prekrasnu zemlju od ovih lihvara i kamatara. I stoga u ime Kluba MOST-a još jednom pozivam javno sve nadležne institucije od premijera do ministara i nas saborskih zastupnika i što je naša obaveza da zaštitimo oštećene naše sugrađane od stranih, štednih kamatara, štednih zadruga, tj. kamatara i lihvara. Hvala.
Hvala lijepa. Sada ćemo nastaviti, odnosno započeti sa točkom koja je bila najavljena. Sada ćemo nastaviti, odnosno započeti sa točkom koja je bila najavljena a to je - Polugodišnja informacija o financijskom stanju, stupnju ostvarenja stabilnosti cijena i provedbi monetarne politike Podnositelj informacije je Hrvatska narodna banka temeljem članka 62. Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci. Materijal vam je dostavljen u pretince. Raspravu je proveo Odbor za financije i državni proračun čije ste izvješće primili na sjednici. Vlada je dostavila svoje mišljenje. Želi li predstavnik podnositelja dati dodatno obrazloženje? Da. Izvolite uvaženi guverner Hrvatske narodne banke, gospodin Boris Vujčić.
Hvala lijepo. Dobro jutro svima. Poštovani gospodine predsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici slijedom prošlotjedne rasprave u Saboru vjerujem da je potrebno i korisno ukratko objasniti okolnosti i temelje monetarne politike koju vodi HNB u cilju održavanja stabilnosti i stvaranja podrške za dugoročni razvoj i rast hrvatskog gospodarstva. Kad se govori o mogućnosti djelovanja monetarne politike u Hrvatskoj često se olako raspravlja o njezinim mogućnostima i dosezima, a još se s većom lakoćom predlaže što bi ona dodatno trebala poduzimati s navodno vrlo izvjesnim pozitivnim ishodima za gospodarsku aktivnost, zaposlenost, izvoz i blagostanje. Pritom se često zanemaruju uvjeti u kojima središnje banke provode politike i donose odluke kao što su strukturna svojstva gospodarstava i njihovih financijskih sustava, tekući gospodarski trendovi, ali i stanje globalnog gospodarstva i neposrednog okružja. Također, rizici koji su nužno vezani uz određene mjere i poteze HNB-a vrlo se rijetko uvažavaju na primjeren način. U tom kompleksnom okružju veliki izazov za središnje bankare predstavlja jednostavno i razumljivo komuniciranje vlastitog djelovanja i općenito uloge monetarne politike što je nužan uvjet za stjecanje i očuvanje reputacije. Reputacija je najvažniji kapital središnje banke i o njoj kritično ovisi reakcija javnosti domaćih i međunarodnih tržišnih sudionika na poteze monetarnih vlasti, a time i sposobnosti ispunjavanja zakonskih ciljeva i zadaća. Mi u HNB-u kontinuirano i ustrajno objašnjavamo karakter, djelovanje i objektivne dosege monetarne politike uz uvažavanje aktualnih rizika. Jasna komunikacija zasigurno je dobila na značaju u razdoblju krize, te sada u početnoj fazi oporavka hrvatskog gospodarstva opterećenog brojnim strukturnim problemima, te visokom razinom zaduženosti svih domaćih sektora. Upravo zato iskoristio bih ovu priliku da vam još jedanputa uputim poziv na razgovore u HNB-u o aktualnim temama i produbljivanju dijaloga o tim dugoročnim izazovima. Kolege iz rukovodstva i ja sa zadovoljstvom ćemo vas primiti i raspravljati sva aktualna pitanja iz djelokruga rada središnje banke. Dopustite da sada pojasnim ograničenje u vođenju monetarne politike u Hrvatskoj kao i aktualnu orijentaciju monetarne politike, odnosno njezinu izrazitu sada već višegodišnju ekspanzivnost koju smo u recentnoj 2016. još dodatno osnažili. Male otvorene zemlje u razvoju još do prije tridesetak godina zapravo uopće nisu imale sustavan teorijski okvir monetarne ekonomije ili makroekonomije osim nekoliko sporadičnih radova koji su se bavili uglavnom učincima devaluacije. Od tada razvijena je cijela nova makroekonomija malih otvorenih ekonomija koja nastoji primijeniti saznanje međunarodne ekonomije uvažavajući pritom karakteristike malih i otvorenih gospodarstava sa euroiziranim dugovima kakva je Hrvatska. U takvim se uvjetima monetarna politika prilikom ispunjavanja svog mandata suočava sa mnogim izazovima koji nisu prisutni u velikim i gotovo zatvorenim gospodarstvima za koje su klasični makro ekonomski modeli i napravljeni. Ako je sustavna kao primjer za hrvatsku monetarnu politiku navode oni koji ne razumiju razlike između velikih gotovo zatvorenih ekonomija koje tiskaju međunarodne valute poput SAD-a, eurozone ili Japana i malih otvorenih visoko euroiziranih gospodarstava poput Hrvatske. Krenimo redom. Hrvatska je mala otvorena ekonomija. Sama definicija male otvorene ekonomije sadrži više elemenata, a neki od njih su udio vanjsko trgovinske razmjene u BDP-u, zatim da je zemlja preuzimatelj svjetskih cijena, da ne može na njih utjecati, te da ne utječe na globalne trgovinske i tokove kapitala kao i da se na međunarodnom tržištu u pravilu ne može zadužiti u vlastitoj valuti. Zaduživanje u stranoj valuti u takvim gospodarstvima ne nastaje zbog manjka svijesti o valutnom riziku, nego zbog nesavršenosti tržišta na kojima jednostavno ne postoje inozemni kreditori spremni odobravati kredite u domaćoj valuti. Na nemogućnost inozemnog zaduživanja u domaćoj valuti u malim otvorenim ekonomijama često se nadovezuju i domaća euroizacija koju možete vidjeti ilustriranu na ovom grafu, gdje vidite da je Hrvatska uz Srbiju zemlja sa najvišim stupnjem eurizacije i da je ta eurizacija vrlo tvrdokorna. Znači, uspjeli smo je donekle smanjiti prije početka krize do 2008. godine. Međutim, onda kad je kriza krenula ljudi su brzo ponovno potrčali sa svojim depozitima u eure. U svakoj situaciji nesigurnosti, straha u Hrvatskoj ljudi idu u euro. Zaduživanje svih sektora u stranoj valuti rezultira potencijalno velikim negativnim efektima znatnije promjene tečaja na financijsku stabilnost zemlje i ostvarivanje temeljnog cilja održavanja stabilnosti cijena. To smanjuje mogućnost djelovanja monetarne politike putem tradicionalnih transmisijskih kanala, jer domaća valuta čijom cijenom i količinom upravlja središnja banka ima manju važnost u domaćim gospodarskim i financijskim kretanjima nego u neeuriziranoj zemlji poput velikih zatvorenih ekonomija ili ekonomija koje tradicionalno nisu imale eurizaciju poput recimo Češke ili Slovačke. Isto tako u euriziranom gospodarstvu kućanstva svoja očekivanja o promjenama cijena dobara i usluga vežu uz promjene tečaja. Na kraju, posljedica visoke depozitne eurizacije je i visoka kreditna euroizacija. A ovdje možete vidjeti da je kreditna eurizacija u biti zrcalna slika depozitne euroizacije. Kako su kretali depoziti u domaćim bankama tako se kretao i udio kredita vezanih uz stranu valutu odnosno prvenstveno uz euro u hrvatskom bankarstvu. Zašto je to tako? Zato jer se banke sukladno pravilima struke moraju zaštititi od valutnog rizika. Na to ih tjera i regulatorno pravilo iz Uredbe 575/2013. Europskog parlamenta i Vijeća o bonitetnim zahtjevima za kreditne institucije i investicijska društva koja se izravno primjenjuju u Republici Hrvatskoj. Znači, to nisu zakoni koje uopće mi donosimo, to nije zakon koji Sabor donosi, to su dakle regulacije EU koje se izravno primjenjuju u Hrvatskoj. Dakle, kreditna eurizacija u uvjetima depozitne eurizacije služi za zaštitu vrijednosti i imovine koju su štediše povjerili bankama na čuvanje. To je poanta. To je vrlo važno imati na umu jer opisana svojstva financijskog sustava nisu prisutna u velikim monetarnim područjima kakve su SAD, Japan ili euro područja. Što dovodi do bitnih razlika u transmisijskim mehanizmima monetarne politike. Tako bi npr. inozemni dug Hrvatske, ako bi tečaj devalvirao 10% bez učinka na rast inflacije narastao sa 107% na 118% BDP-a. Zbog domaće eurizacije u dugu strane valute svih sektora nefinancijskih poduzeća, stanovništva i države još je i nešto veći, 548 milijardi kuna ili 164% BDP-a kao što možete vidjeti na ovoj slici. Na inozemni i domaći dug u stranoj valuti od pada gotovo četiri petine ukupnog duga pa već evo tu vidite, znači valutna struktura ukupnog duga, pa već i vrlo blaga deprecijacija tečaja snažno povećava zaduženost i djeluje pro recesijski. Mala otvorena gospodarstva u većoj su mjeri izložena šokovima na strani ponude. Kao npr. šok cijena nafte ili sirovina na formiranje kojih apsolutno nemamo nikakav utjecaj. Kao što su izložena i kolebljivosti inozemne potražnje. U Hrvatskoj to može biti npr. slučaj u turizmu. Također su podložna promjenama smjera i obujma inozemnih kapitalnih tokova koji su u pravilu prociklični što smo i sami iznimno snažno iskusili ne jedanput. Tijekom razdoblja ekonomskog uzleta kapitalni priljevi pridonose pregrijavanje ekonomije. Mogu poticati prekomjerni kreditni rast kao što je bio slučaj u Hrvatskoj prije početka financijske krize i povećavati cijenu imovine. Što je isto bio slučaj u Hrvatskoj prije početka krize. Tijekom recesije ti se priljevi naglo smanjuju ili dolazi do preokreta u tijekovima znači odljeva pa svjedočimo odljevu kapitala pri čemu je nagli prestanak priljeva obično dodatni okidač recesije. Nadalje, unutarnje uređenje gospodarstava u razvoju gotovo po definiciji obilježeno je slabim i nerazvijenim institucijama i politikama te čestim i naglim zaokretima smjera ekonomske politike kao i relativno nefleksibilnim domaćim makroekonomskim instrumentom. Fiskalna politika u pravilu se vodi prociklično povećavajući deficit i javni dug u razdoblju rasta, ne brinući za moguća krizna razdoblja što ima za posljedicu ostajanje bez fiskalnog prostora za vođenje kontraciklične odnosno ekspanzivne fiskalne politike u razdobljima recesije. Zbog institucionalnih slabosti strani vjerovnici, ljudi koji posuđuju novce uglavnom su spremni tolerirati nižu razinu duga u odnosu na razvijena gospodarstva i traže više stope povrata što poskupljuje zaduživanje države ali i drugih domaćih sektora. Ovdje možete vidjeti troškove zaduživanja Republike Hrvatske. Isto tako tu možete vidjeti ono što sam prošli tjedan naglasio da su troškovi zaduživanja proračuna na povijesno najnižim razinama. Samo da kažemo da je ovotjedna aukcija znači trezoraca dovela do toga da su kamatne stope na jednogodišnje trezorske zapise pale po prvi puta ispod 1%. Ako to korigirate za rejting Hrvatske države onda zaduživanje ispod 1% je praktički ista stvar kao zaduživanje po negativnim kamatnim stopama zemalja koje imaju tripple A kreditni rejting, a ne koje su ispod investicijskog rejtinga. Sva navedena obilježja malih otvorenih ekonomija koje ograničavaju mogućnosti djelovanja monetarne politike dobro su poznata. U raspravi o mogućnostima malih otvorenih gospodarstava da se uspješno nose s navedenim domaćim i inozemnim šokovima izbor tečajnog režima i implikacije koje iz toga proizlaze za monetarnu politiku imaju izuzetno važnu ulogu. Udžbenički pristup prema kojem fleksibilni tečaj može donekle ublažiti učinak inozemnog šoka na realni sektor promjenama nominalnog tečaja u novije je vrijeme uvelike relativiziran. Današnja iskustva govore u prilog tezi da se neovisno o tečajnom režimu male i otvorene zemlje u razvoju ne mogu izolirati od vanjskih šokova osim eventualno i to samo privremeno i s upitnim rezultatom uvođenjem kapitalnih kontrola. Da vas podsjetim kapitalne kontrole je HNB uvela prije krize, to je bilo oporezivanje priljeva kapitala u banke zaduživanjem ili primanjem depozita po stopi od 55%. Međutim, činjenica da smo danas članica EU stavlja kapitalne kontrole izvan domašaja ekonomske politike u slučaju šokova. I toga moramo biti svjesni. Taj instrument više nemamo. Na temelju svih nabrojanih činjenica koje opisuju gospodarstva brojnih zemalja sa tržištima u nastojanju iskustva su pokazala da devaluacija zapravo dovodi do smanjenja gospodarske aktivnosti, recesije. Seminalni papir o tome je Calvo još iz 1999. Naime koncept ekspanzivne devaluacije temelji se ne kejnezijanskom pristupu trgovinskoj bilanci što je paradigma u kojoj veća potražnja za domaćim dobrima bilo kroz povećanje domaće ili inozemne potražnje dovodi do porasta proizvodnje. Međutim, pretpostavke da bi to vrijedilo nisu prisutne u zemljama poput Hrvatske, visoko euroiziranim, malim i otvorenim gospodarstvima pa u njima, u takvim slučajevima imamo tzv. kontrakcijske devaluacije gdje devaluacija dovodi do pada gospodarske aktivnosti. Upravo zbog toga nebrojeno smo puta naglašavali da okvir i način provođenja monetarne politike u Hrvatskoj ne mogu biti isti kao u velikim zemljama ili valutnim područjima. Sve što je HNB radio u posljednjih gotovo 2 desetljeća a činio je mnogo toga nije uspjelo promijeniti, znači imali smo cijeli niz mjera na smanjivanju euroizacije. Nije uspjelo promijeniti sklonost domaćih sektora za štednju u stranoj valuti. Podsjetimo, regulatorno opterećenje u vidu dodatnih amortizera, likvidnosti i kapitala oduvijek je veće za devizne nego za kunske izvore. Sada ću vam pokazati trošak regulacije na margini kao nekakvu alternativnu mjeru karaktera monetarne politike. Možete vidjeti da je trošak kojim opterećujemo devizna sredstva duplo veći za devize nego za kunske izvore. I danas kada je HNB otpustio znatnu likvidnost i smanjio regulatorno opterećenje banaka, pogledajte kakvo je opterećenje regulatornih banaka bilo prije krize, ovaj prvi stupac a pogledajte kakvo je danas. To je u biti mjera isto tako ekspanzivnosti monetarne politike na koju se potpuno zaboravlja. Trošak poslovanja sa devizama za banke je dvostruko veći nego za poslovanje sa kunama. No proces deeuroizacije uvijek je bio spor. I ako se promatra duže vremensko razdoblje gotovo da deuroizacije nije ni bilo. Dva su glavna ograničenja za bržu deuroizaciju. Glavni je kontinuirano poticanje nepovjerenja u domaću valutu, dugogodišnjim plašenjem stanovništva, potrebom devaluacije u vrijednosti kuna. Odnosno prognoziranjem neumjetnosti padanja na vrijednosti. On je podržan nedovoljno kredibilnom i čestim promjenama smjera podložan ekonomskom politikom. U takvim uvjetima ljudi neće početi više štedjeti u kunama, jednostavno. Zašto bi ako se plaše da bi moglo doći do politike deprecijacije. Deeuroizacija depozita iznimno je rijetka. Istraživanje je Reinhardt i drugih koautora iz pretprošle godine na uzorku od 85 zemalja u razdoblju od 1980. do 2001. pronalazi par primjera u kojima je dolarizacija bitno i trajno smanjena za više od 20% i na razinu od najviše 20% udjela strane valute u ukupnim depozitima u promatranom razdoblju. Zajedničko svim zemljama koje su se uspješno dedolarizirale, bilo je da one nisu pripadale krugu visoko dolariziranih zemalja s duboko ukorjenjenom dolarizacijom ili euroizacijom te da su se dedolarizirale u uvjetima ograničavanja slobode kretanja kapitala. Znači ono što mi ne možemo raditi. Međutim teoretski to nije nemoguć proces ni za visoko euroizirana gospodarstva iako se u praksi još niti jedno nije deeuroiziralo. No da bi se to dogodilo potrebna je kontinuirana blaga aprecijacija tečaja domaće valute u kombinaciji s učinkovitim strukturnim politikama s ciljem smanjenja javnog duga i poboljšanja konkuretnosti gospodarstva. Naime povjerenje u domaću valutu ujedno je među ostalim odrast povjerenja u domaću ekonomiju, odnosno ekonomsku politiku. Jedino se opisanom politikom može revitalizirati povjerenje u nositelje ekonomske politike a time i u kunu, nacionalnu valutu. No zbog duboke ukorijenjenosti euroizacije u našem je slučaju izglednije da će Hrvatska uvesti euro neko će biti uvjeriti građane da recimo tri četvrtine štednje prebace u kune i da je zadrže u kunama. Svi ranije opisani ograničavajući faktori za monetarnu politiku u Hrvatskoj ne znače da je ona nemoćna utjecati na domaće novčano tržište i domaće kamatne stope. U mjeri u kojoj nužnost održavanja stabilnosti tečaja dozvoljava HNB svojim instrumentima upravlja domaćom kunskom likvidnošću te utječe na domaće kamate. Djelovanje HNB-a u razdoblju krize bilo je izrazito ekspanzivno jednako kao i svih drugi središnjih banaka u Europi odnosno Europske središnje banke. No za razliku od većine njih HNB je djelovao vrlo restriktivno prije krize što je sačuvalo stabilnost financijskog sustava i omogućilo izrazito protucikličko djelovanje monetarne politike kada je kriza počela. Već 8.-mu godinu u nizu HNB održava iznimno visoku likvidnost monetarnog sustava. Ukupno je HNB u krizi relaksiranjem postojećih mjera oslobodio oko 14% BDP-a likvidnosti. Što možete vidjeti, ovo vam je jedan pokazatelj monetarne politike, ovo vam je drugi koji pokazuje izrazitu ekspanzivnost monetarne politike. Otpuštena devizna likvidnost bila je krucijalna za osiguravanje stabilnosti tečaja u uvjetima, jer mi smo otpuštali i kunsku i deviznu likvidnost. Devizna je bila krucijalna za osiguranje stabilnosti tečaja u uvjetima snažnog pada priljeva kapitala iz inozemstva. Politika takvog otpuštanja likvidnosti rezultira je snažnim rastom bilance HNB-a, snažnijim od rasta bilance Europske središnje banke kao i visokim, viškovima kunske i devizne likvidnosti pa su banke u 2015. prosječno raspolagale sa 5,9% BDP-a viška kunske i devizne likvidnosti što približno za dva i pol puta kao što možete vidjeti ovdje premašuje viškove likvidnosti u euro području u odnosu na njihov BDP. Znači to održava dva i pol puta snažniji ekspanzivni karakter politike koju mi vodimo. Visoka likvidnost, a ovdje možete vidjeti bilancu Hrvatske narodne banke i Europske središnje banke. Isto možete vidjeti da karakter bilance pokazuje veću ekspanzivnost monetarne politike. Visoka likvidnost pogoduje održavanju niskih kamatnih stopa na novčanom tržištu, te kao što sam već rekao rekordno niskim prinosima na trezorske zapise Ministarstva financija. No, način provedbe te ekspanzivnosti bio je drukčiji što je logično s obzirom na to da su kanali i instrumenti djelovanja monetarne politike u različitim gospodarstvima velikim, zatvorenim koje štampaju svjetske valute ili malim otvorenim poput Hrvatske koje imaju egzotične valute poput kune sasvim drukčije. Tu valja još jednom naglasiti kako se pojedini kanali djelovanja monetarne politike ni ne mogu koristiti, jer vidimo da politika kvantitativnog popuštanja Europske središnje banke u velikoj mjeri djeluje kroz slabljenje tečaja što u našem slučaju ne bi donijelo pozitivne učinke već kao što sam naglasio bi djelovalo prorecesijski. U 2016. godini u uvjetima dodatnog popravljanja salda tekućeg računa platne bilance i inozemne pozicije banaka odlučili smo dodatno osnažiti ekspanzivno usmjerenje monetarne politike uvođenjem strukturnih obrtnih rebo operacija na četiri godine, jer inače ih radimo na puno kraće po pola posto. Sada nudimo četverogodišnju kunsku likvidnost. Prva aukcija je održana sredinom veljače, a u nastavku godine kao što smo rekli spremni smo održati još tri takve aukcije. Glavna zamisao ovih operacija, ovo nije nikakav, bitna promjena karaktera monetarne politike kao što se nekada misli je da se bankama po uvjetima povoljnijih od tržišnih osigura kunska likvidnost na pasivnoj strani bilance. Do sad smo spuštali stopu obvezne rezerve koja im je otpuštala likvidnost na aktivnoj strani bilance. Znači, mijenjala im je potraživanja koju inače drže po nula posto. Znači, dali bi im novce koje inače drže po nula posto i rekli evo sad ih možete plasirati po 5% ako hoćete ili po 4% ili po 6% pa ne bi, pa bi držali opet u Hrvatskoj narodnoj banci. Znači to omogućava ovaj trend znači veće potražnje za kunskim kreditima od eurskih da se produbi i produlji. No, kako je problem u Hrvatskoj održivost javnog duga što učestalo ističemo treba reći da ove operacije će ovisiti i o procesu fiskalne konsolidacije. Što je čvršća fiskalna konsolidacija to monetarna politika ima više prostora za ovakve i slične mjere monetarne politike pogotovo imajući u vidu da se oporavak gospodarstva još uvijek nije znatno dinamizirao, a da je kreditna aktivnost banaka još uvijek potisnuta. Nekoliko riječi bih želio posvetiti i ostvarenju stabilnosti cijena što je temeljni cilj HNB-a. Niska stopa inflacije nije fenomen koji postoji samo u Hrvatskoj. Trend smanjenja godišnje stope inflacije prisutan je još od kraja 2012. u svim europskim zemljama kao i SAD-u. To možete vidjeti ovdje da je to svjetski trend. Prosječna godišnja stopa promjene potrošačkih cijena mjerena ukupnim harmoniziranim indeksom smanjila se između 2013. i 2015. u svim promatranim zemljama i to u euro području uz 1,3 postotna boda, za 2 i pol postotna boda recimo u Bugarskoj i Rumunjskoj, dok je u Hrvatskoj stopa inflacije 2015. iznosila -0,3% smanjenje za 2,6 postotnih bodova. Za bolje razumijevanje utjecaja pojedinih fenomena na kretanje inflacije dobro je iz izračuna isključiti cijene koje su vrlo volatilne kao i administrativno regulirane cijene. Primjerice, stopa temeljne inflacije koja se izračunava bez cijena energije, prehrane, alkohola i duhana bila je pozitivna u svim promatranim zemljama između 2013. i 2015. godine. Negativna stopa ukupne i pozitivna stopa temeljne inflacije u većini zemalja u dužem vremenskom razdoblju jedan je od razloga zašto se trenutno negativne stope inflacije ne mogu smatrati deflacijom. Niže cijene nafte i drugih sirovina na svjetskim tržištima, a Hrvatska je njihov neto uvoznik odnosno pad cijena uvoznih proizvoda zapravo predstavlja pozitivan šok ponude koji popravlja uvjete međunarodne razmjene za Hrvatsku, jer se za jedinicu hrvatskog izvoza danas može dobiti više od jedne jedinice uvoza. Međutim, ovdje možete vidjeti deflatore izvoza i uvoza. Znači, to je dobro za nas što se događa. Međutim, da negativna stopa inflacije nije rasprostranjena na najveći broj proizvoda svjedoči i indeks rasprostranjenosti inflacije koji ovdje možete vidjeti. Indeks pokazuje udio broja proizvoda čije su cijene rasle u određenom mjesecu u ukupnom broju proizvoda u košarici za izračun harmoniziranog indeksa potrošačkih cijena. Vrlo je bitno da takav indeks zapravo signalizira je li rast, odnosno pad cijena rasprostranjen na većinu sektora u gospodarstvu, te pomaže pri procjeni je li intenzitet inflacijskih pritisaka tijekom određenog razdoblja ojačao ili oslabio. Tako je tijekom 2015. udio proizvoda u indeksu potrošačkih cijena bez energije i prehrane čija je cijena rasla na mjesečnoj razini porasla gotovo 60%. To znači da cijene većine proizvoda rastu i to velikim dijelom baš onih proizvoda koji se proizvode u Hrvatskoj. Dok pojeftinjuju baš oni proizvodi koje uvozimo, drugim riječima cjelokupan negativan doprinos inflaciji dolazi od cijena neprerađenih prehrambenih proizvoda i energenata. To možete ovdje lijepo vidjeti. Pad cijena hrane i energije da sumiramo predstavlja pozitivan šok za gospodarstvo u cjelini zbog snažnog smanjenja cijena u ta dva segmenta dobara nije došlo do odgađanja osobne potrošnje. Ljudi ne odgađaju potrošnju hrane i benzina što bi bilo karakteristično za deflacijsku spiralu, nego je popravljanje trgovinske bilance zbog pada cijena uvoznih dobara omogućilo rast osobne potrošnje. Što je praktički nešto s čim možemo biti zadovoljni. Naš rast BDP-a ne bi bio takav bez toga, bio bi niži od toga. Budući da indeks rasprostranjenosti inflacije pokazuje da su negativne stope inflacije u Hrvatskoj uzrokovane koncentriranim padom cijena u maloj skupini uvoznih dobara Hrvati zbog deflacije zarađuju više, a plaćaju manje. Što im sigurno ne bi trebalo smetati. Druga bitna osobina deflacijske spirale se izvodi iz tzv. teorije deflacije dugova. Ova teorija svoje temelje nalazi u dijelu američkog ekonomista Fishera iz '33. godine. A počiva na ideji da u razdobljima najvećih kriza dolazi do dugotrajne kontrakcije gospodarstava, uzrokovane istovremenim razduživanjem većine sektora u gospodarstvu i padom cijena. Pri čemu je brzina pada cijena veća od brzine kojom se domaći sektori razdužuju pa se realna zaduženost domaćih sektora povećava. No, u Hrvatskoj recentna financijska kretanja ne pokazuju rast nego smanjenje realnog tereta duga. I ovdje možete vidjeti da se realni teret duga smanjuje, a ne povećava. Udjel rashoda na kamate u raspoloživom dohotku se kontinuirano smanjuje isto kao i omjer kredita i dohotka. A slična kretanja pokazuju i financijski pokazatelji poduzeća čija se profitabilnost popravlja zbog jeftinijeg uvoza hrane i energije. Stoga ne možemo govoriti o povećanju realnog tereta duga što bi bilo svojstveno tipično deflacijskog spirali nego upravo suprotno zaduženost kućanstava i udio plaćenih kamata u raspoloživom dohotku zamjetno se smanjio u posljednjih nekoliko godina a rast realnih dohodaka omogućava lakšu otplatu duga. Dugoročna inflacijska očekivanja također ukazuju da bi se inflacija trebala vratiti na dugoročni trend. Anketa profesionalnih prognostičara o očekivanoj godišnjoj stopi pokazuje da deflacija nije duboko ukorijenjena u gospodarstvu već da je riječ o privremenoj pojavi. Što je u skladu s padom volatelnih cijena prehrane i energije kao glavnih uzročnika negativne inflacije. Ovdje možete vidjeti anketu profesionalnih prognostičara koji svi očekuju povratak stope inflacije na razinu od 2%. Zašto? Zato jer očekuju da će početi rasti cijene hrane i nafte sa ovih razina na koje su pale. I to će dići jednostavno stopu inflacije gore. Da li ćemo mi biti sretni s time? Ne. Kad nam stopa inflacije naraste nećemo biti sretni, plaćat ćemo skuplju hranu i skuplje ćemo točiti gorivo u automobile [[Upadica Reiner: Vrijeme.]] Dugoročna inflacijska očekivanja također ukazuju da je većina znači kao što sam rekao komponenti inflacije, znači većina dobara u potrošačkoj košarici u fazi rasta cijena, već sada. Znači, većina cijena u Hrvatskoj raste a 2 vuku dolje inflaciju. Sad kad je nafta, znate da je nafta poskupila 33% u zadnjih mjesec dana, što bi trebali reći? Da nam je laknulo zato jer će to utjecati na deflaciju, na višu stopu inflacije? Ne vjerujem da bi trebali biti sretni sa time, dapače, za Hrvatsku je to loše, Hrvatska je neto uvoznik goriva odnosno nafte. Prema tome, u ovom trenutku ne može se govoriti o prisutnosti deflacijske spirale. Prije samog zaključka dozvolite mi samo da naglasim drugu ključnu zadaću HNB-a. Znači ona ima dvije ključne zadaće. Jedna je održavanje stabilnosti cijena, druga je financijske stabilnosti. Ja bih rekao da je HNB osobito uspješna bila upravo u ovom drugome cilju, održavanje financijske stabilnosti. Imali smo drugu najjaču recesiju u EU i nismo imali financijsku krizu, znači bankovni sektor je uspio ostati stabilan. Moram reći da to ne ispunjava se samo od sebe nego je također plod dugogodišnjeg i sustavnog rada jer se narušena financijska stabilnost skupo plaća. Na ovom grafu možete vidjeti trošak financijske krize u različitim zemljama EU. Hrvatska je na kraju, mi smo imali trošak 0 fiskalni, a možete vidjeti da su druge zemlje imale troškove koji su dosezali i po 60% BDP-a.
Ja vas molim da zaključimo jer je vrijeme prošlo.
Evo zaključno monetarna politika HNB-a je trenutno izuzetno ekspanzivna i zasigurno nije ni kočnica ni prepreka oživljavanju gospodarstva i ubrzanju njegova oporavka. Ako će svi akteri ekonomske politike donositi kvalitetne odluke koje će ići u smjeru popravljanja strukturnih slabosti hrvatskog gospodarstva onda će i ovakav trenutni karakter monetarne politike u nastojanju oporavka hrvatskog gospodarstva biti uspješniji. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo jednu repliku uvaženog zastupnika Gorana Marića, izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine guverneru s obzirom da je proteklih tjedana bilo ovdje rasprava o izvješćima Državne revizije koja je također Ustavom zajamčeno neovisna institucija a nije bila hereza raspravljati pa čak se ni kritički osvrtati na njihov rad kada se spomene bilo što o HNB-u onda to je već pozivanje, ima elemenata državnog puča, čak se prijeti državnim udarom i možda oni koji progovore negativno trebaju očekivati uhićenje. Pa evo samo čekam kad će mi se skinuti imunitet i zbog toga remen da počnem skidati. Kazali ste da se smanjivali stopu obvezne pričuve. Da, smanjili ste je i u jednom danu 17 milijarda kuna zadužili državu uz 6,5% kamatu iz sredstava koji su zbog, otpušteni zbog smanjenja te stope obvezne pričuve. Gledajući raspoloživi dohodak i slušajući vas što ste ovdje govorili 40 minuta, uzimajući u obzir raspoloživi dohodak svakog pojedinca, raznu plaće, razinu obveza, zaposlenost, isplatu plaća, nenaplativih kredita ispada da je Hrvatska, već Hrvati žive u raju samo što to ne znaju. Ali narod ne misli baš tako. Samo korisnici krediti u švicarskim francima ne misle tako. Zašto danas nema niti jednog kredita u švicarskom franku? A niti jedna odluka nije donesena. Što se dogodilo? Je li struktura kredita, a koliko ste govorili o švicarskom franku najbolje pokazuje da najuži član obitelji je digao kredit u švicarskim francima, koliko ste bili uvjerljivi. Struktura kredita je nepovoljna. Ima li ikakve odgovornosti narodna banka za strukturu kredita? Ima li kakve odgovornosti za visinu kamatnih stopa koja je daleko najveća od svih zemalja Europske unije? Ima li, zašto služi eskontna stopa? Što je Hrvatska narodna banka eskontirala po eskontnoj stopi? Ništa u zadnjih 15 godina. Umjesto da čuvamo male banke jer su one dragocjene i dragulj hrvatskog gospodarstva kao što je i mali poduzetnik, mi sve činimo da uništimo malog poduzetnika i malu banku a u tome prednjači Hrvatska narodna banka i to sa izjavama viceguvernera bilo je primjera gdje kaže da Hrvatskoj ne trebaju male banke i da ih treba nuditi ovim drugima da ih pokupuju a onda ih šaljete privremene upravitelje, a gdje ste god poslali privremenog upravitelja, privremenog situacija je još gora nego što je bila kada ste proglasili. Kada bismo samo znali zašto ste deblokirali na 12 sekundi račun CREDO banke i tko je sve se naplatio u tih 12 sekundi onda bismo znali što je učinila HNB, kakav grijeh u tom slučaju [[Upadica: Hvala lijepa.]] I molim vas, dopustite mi, ako smo mogli slušati predavanje 45 minuta samo 15 sekundi već [[Upadica: Već je minuta i 20 sekundi.]] Ali ni riječi o troškovima poslovanja HNB-a nismo čuli koji su porasli sa 296 milijuna kuna na 309 milijuna kuna u 2014. godini. Ni riječi o porastu troškova za zaposlenike koji su porasli sa 158 na 165 kuna a ostali troškovi zaposlenika porasli sa 27,9 na 31,5 milijuna kuna. Nema institucije gdje su troškovi zaposlenika ostali 20% od ukupnih troškova svih na zaposlenike. Obično je to 2 do 3% od 20. Ali nije ni čudo.
Hvala lijepa. Moramo ostaviti nešto i za raspravu.
Neće biti rasprave, evo unaprijed kažem. Ali nije ni čudo.
Da, da, ali moramo, moramo vrijeme ograničiti.
Kada se najviše pažnje posvećuje u HNB-u natječaju u kojoj se traže kuhari koji imaju umijeće spojiti okus hrane i pića. To je centralna zadaća.
Hvala lijepo. Ja sve lijepo molim da se ipak držimo vremena i izlagače i one koji repliciraju jer nema smisla. Odgovoriti će, … … [[Upadica se ne čuje.]] Dobro. Onda krećemo na mišljenje Odbora. Dakle žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Ne. Onda otvaram raspravu i krećemo odmah na klubove zastupnika. Prvi se javio Klub zastupnika MOST-a u ime kojega će govoriti uvaženi zastupnik Ivan Lovrinović.
Poštovani gospodine predsjedniče Sabora, poštovani gospodine predsjedniče Sabora, poštovane zastupnice, zastupnici, poštovani guverneru. Evo ja ću pokušati u ovih 15 minuta iznijeti neka zapažanja ispred Kluba zastupnika MOST-a glede polugodišnje informacije o financijskom stanju u monetarnoj politici HNB-a. Nažalost o toj polugodišnjoj informaciji najmanje se govorilo, a ovo je uistinu, složio bih se sa kolegom Marićem bilo jedno predavanje s ciljem obrane postojećeg stanja, znači monetarne politike kakva se vodila u zadnjih 20 godina. Ja vas samo podsjećam da HNB provodi monetarnu politiku na modelu koji je zasnovan 1993. godine a tada je glavni cilj bio antiinflacijski program i na temeljima takvog programa HNB i danas vodi monetarnu politiku kao da iza svakog ćoška vreba inflacija koja će zaskočiti građanina ili poduzeće ili jednostavno satrati čitavu zemlju. Iz ovog izlaganja mi smo mogli ustvari zapaziti da je sve dobro, sve je čak što više krasno, kao da smo na Titaniku, svira lijepa glazba a Titanik polako tone. Stanovništvo je posrnulo na koljenima, poduzeća, sektor poduzeća je na koljenima, dugovi su veliki samo je financijski sektor stabilan, "Nešto je trulo u državi Danskoj". No prije ovih nekih suštinskih izlaganja znači prirode osvrnuti ću se protekli dana su neki mediji naprosto komentare i polemiziranje sa izvještajem, u vezi izvještaja HNB-a uistinu govorili da je riječ o jednom puću, da se o tome ne treba, ne smije raspravljati, da se to samo ima primiti na znanje. Pa gospodo odite na web stranicu Europske središnje banke, ima prijevod na hrvatskom. Pa evo pročitati ću samo dvije rečenice. Europski parlament kao institucija koja svoj legitimitet dobiva izravno od građana Europske unije igra ključnu ulogu u pozivanju Europske središnje banke na odgovornost. A malo dalje da previše ne čitam, u okviru obveza izvještavanja predsjednik Europske središnje banke sudjeluje na plenarnoj sjednici parlamenta kako bi predstavio Godišnje izvješće Europske središnje banke o kojemu parlament donosi odluku. Savršeno jasno. E sad ću se osvrnuti na nekoliko točaka vezanih za ovu polugodišnju informaciju i malo prijašnji govor guvernera Vujčića. On je naglasio nekoliko vrlo važnih stvari. Konstatirao je na grafikonima da je Hrvatska nalazi se u situaciji iznimno velike euroizacije koja otprilike iznosi prosječno negdje oko 70, 75%. Kada u jednoj zemlji imate udio strane valute od 70, 75% što u kreditima, što u depozitima onda je zaista teško voditi monetarnu politiku na ostalih 25% koji čini domaća valuta. E postavlja se pitanje zašto ste onda proteklih 20 godina stimulirali euroizaciju sustava, a niste svake godine pomalo deeuroizirali da širite prostor, manevarski prostor vođenju monetarne politike sa dominacijom kuna u optjecaju. Ne gospodo, vi ste plašili javnost, sve nas da je povratak i da je veće sudjelovanje kune u optjecaju da će izazvati inflaciju i da će nas to vratiti u vrijeme bivše Jugoslavije. Sijanje strahova je ideološki govor, to nije znanstveni govor. Mi ovdje moramo koristiti argumente, jer od nas to očekuje kako stručna javnost, tako i široka javnost koja sve gore živi. Dakle, nije se napravilo ništa na deeuroizaciji ne samo to, nego je to bio vaš koncept što brže i šire euroizirati sustav kako bi se onda što prije uveo euro. Međutim, vi zaboravljate da uvođenje eura, glavni preduvjet za uvođenje eura je tzv. realna konvergencija, a ne nominalna konvergencija i mastriški kriteriji praktično više ne vrijede. I pogledajte niz radova koji pozivaju da se oni preispitaju, nadopune jer više ne drže vodu. Dakle, zamjenjujete teze, pa onima koji nisu upućeni u materiju čini se da dobro govorite. Sljedeća vaša teza je da je Hrvatska mala i otvorena ekonomija i da ona ne može imati neku nezavisniju monetarnu politiku suvereniju itd. Ne moramo mi navoditi naravno primjer Amerike, Njemačke, to su velike zemlje i mi malo toga s njima imamo u tom smislu zajedničko. Ali imamo puno zajedničkog sa Mađarskom i Grčkom. Ako pogledamo Grčku koja je uvela euro vidimo kako je završila. Ako pogledamo Mađarsku ili Poljsku koje su zadržale nacionalne valute, suverenitet, koje su pametno upravljale s deviznim tečajem zlota i forinte njihov, pogledajte njihovu vanjsko-trgovinsku bilancu kako izgleda i druge indikatore, pa ćemo vidjeti kakva je situacija. Dakle, nije ni to točna teza da je Hrvatska, ona jest mala i otvorena ekonomija, ali nije točno da ne može ništa činiti. Osim toga, hajmo postaviti jednu protu tezu. Vi kažete, mi imamo devizni tečaj koji je 20 godina već fiksan. Vi se zalažete za laganu deprecijaciju. I ja se za to zalažem jer je opasno bi bilo provesti devalvaciju. Pa gospodo zašto niste u proteklih 20 godina ili 15 godina svake godine po jedan posto oslabili devizni tečaj što je marginalna stvar. Mi bismo danas imali devizni tečaj koji je negdje oko 9 kuna koji bi bio puno konkurentniji i puno bi pomogao gospodarstvu. Ne, vi niste tu učinili ništa. Odnosno vi kada ste euroizirali sustav do krajnjih granica. Danas nam govorite da ne može se viša ništa učiniti. E pa mi ne trebamo takva objašnjenja ovdje u Saboru, a ni javnost. Mi tražimo rješenje problema. U tom kontekstu znači i dalje se, nudi se program interne devalvacije a on bi trebao ići preko smanjivanja plaća i penzija, odnosno preko leđa radnika i penzionera a na to oni nisu spremni. Dakle, devizni tečaj i dalje uništava izvoznike i o tome se mora voditi računa. Nismo za devalvaciju, ali izgubljeno je dragocjeno vrijeme tu što je. Kamatne stope su previsoke. One destimuliraju i kvare, ruše konkurentnost naših poduzeća, poduzetnika i to je problem. Kada smo govorili o kamatama vi ste prošli put spomenuli da je problem u tome što poduzeća nemaju kolaterala, nemaju kreditne sposobnosti i gospodin Čačić je u tome iznio jednu tezu već i prije i ja se s tim slažem da bi taj garancijski fond bio jedno dobro rješenje u okviru znači jedne novog koncepta monetarne politike, monetarne reforme koju ćemo mi provesti a koja će donijeti znači koristi ovoj zemlji. Nadalje, kada govorimo o tome zašto su visoke kamatne stope. One su visoke i zbog toga što je obvezna rezerva u hrvatskim bankama previsoka. Koliko gospodo ona iznosi? 12%. Obvezna rezerva za banke na svaki depozit od 100 kuna 12 kuna se mora izdvojiti u Narodnu banku i banke na to zarađuju 0%. To je za banke izravni trošak. Samo Rumunjska u Europi ima tako visoku stopu obveznih rezervi. Trebalo je to smanjivati. Koliko ima Češka? 2%. Koliko ima Poljska? 3 i pol posto. Mađarska? Oko 2%. Zašto Hrvatska ima 12%? Pa zato što se čuva pošto poto stabilnost deviznog tečaja, odnosno prošli put sam vam objašnjavao zato što se čuva monetarni sustav koji se zove valutni odbor, a u njemu devizni tečaj mora biti fiksan. U takvom monetarnom sustavu zakonito mora rasti vanjski dug i ta zemlja ne može ići naprijed. Ona, taj monetarni sustav zakonito proizvodi prorecesijske tendencije i to je neokolonijalni model monetarnog sustava za zemlju, znači poput Hrvatske i mi se čudimo zašto ne možemo izaći iz krize. Zato je reforma monetarna i pozicija Hrvatske narodne banke vrlo važna, treba se promijeniti. I druga stvar ona se treba europeizirati. Znači, mi nismo neki mladi Turci koji ovdje žele nešto rušiti, mi želimo da nova monetarna politika bude u službi sluškinja gospodarstva, da ga potiče i da poduzima takve mjere. Dakle, imobilizacije novca putem obvezne rezerve i drugih instrumenata su velike. Samo putem obvezne rezerve tamo ima negdje oko 24 milijarde kuna stoji na računu imobiliziranog novca. Još jednom naglašavam da valutnu klauzulu ne treba primjenjivati na kredite ali ni na depozite. Ali onaj građanin koji donese efektivni strani novac u banku i položi ga njemu se mora jamčiti pravo da na njegov zahtjev da dobije istu valutu koju je tražio. Ali ako donese kune pa ih ostavi pa kaže uz valutnu klauzulu vezati, e to ne može. Prema tome, to je čista elementarna logika. Prošli put sam rekao nešto što nažalost nije izazvalo posebnu pažnju i interes u ovoj našoj fazi, situaciji stag-deflacije. Nije točno da mi nemamo deflaciju, mi imamo već treću godinu deflaciju, mi imamo i stagnaciju gospodarstva. Prema tome, imamo jednu jako ružnu pojavu to je stag-deflacija koja se dešava već treću godinu. Ja sam prošli put spomenuo da u bilanci HNB-a ima jedna pozicija koja se zove kapitalski račun. Na njoj se nalazi, na tom računu, 17,2 milijarde kuna. U tih 17,2 milijarde kuna nalaze se dobit HNB-a proteklih godina i ona se raspoređuje na opće i posebne rezerve. Da sad ne kompliciram ponovit ću još jednom po mojoj procjeni 7 do 10 milijardi kuna može se i treba se prebaciti iz tog kapitalskog računa HNB-a na račun Ministarstva financija što bi bila jedna nevjerojatna pomoć i novom ministru, novoj Vladi da rješava puno problema a ne da udara na plaće i mirovine umirovljenika jer time ne bi se dovela u opasnost stabilnost i upravljanje rizicima HNB-a jer takva je praksa i u drugim središnjim bankama a time bi se jako puno problema riješilo. Tako da bi bilo dobro raspraviti ovo pitanje može li se to napraviti. Kako da ne! O tim stvarima treba voditi i nema dovoljno dijaloga između Ministarstva financija i HNB-a, odnosno monetarne i fiskalne politike. Ono za što se mi zalažemo u našem programu jest strategija, nova strategija koja se zove ciljanje inflacije. Zašto je ta strategija dobra? Kao prvo nju primjenjuje Europska središnja banka. Znači ako se mi hoćemo europeizirati pa evo napravimo to i u monetarnom smislu. Zašto je za Hrvate, posebno građane Hrvatske, važna ciljana inflacija? Pa upravo iz tog razloga ako se već plaše ljudi inflacije onda se kaže Narodna banka će reći sljedeće godine mi ciljamo inflaciju na 3 do 4% ili 2 do 3%, branit ćemo svim sredstvima i instrumentima i svima je vama onda jasna poruka da iznad toga inflacije neće biti. I vi ste mirni, možete projicirati svoje investicije, prinose, ulaganja zaštićeni ste. Prema tome, ovdje se zamijenilo puno toga. Naš je interes ovog gospodarstva da imamo niske kamatne stope, da imamo povoljniji devizni tečaj i da imamo stabilnu inflaciju. Znači, moramo promijeniti strategiju o kojoj je riječ. I koja je ustvari prava formula za Hrvatsku? Ja se također slažem da monetarna politika ima svoje mogućnosti, ograničenja, da ona nije čarobni štapić koja sve rješava. Međutim, usporedno u Hrvatskoj se mora provoditi restrukturiranje realnog sektora, poduzeća. To je strašno važno, restrukturiranje. Međutim, ne možete provoditi recimo dio restrukturiranja koji se zove financijsko restrukturiranje ako imate visoke kamatne stope, ako imate nepovoljan devizni tečaj. Ali uz restrukturiranje realnog sektora, poduzeća treba provoditi monetarnu reformu i poreznu reformu. U takvoj jednoj interakciji i kombinaciji mi ćemo doći do jedne nove makroekonomske politike koja će sigurno uroditi plodom, a ja vas uvjeravam svatko od znanstvenika može ponuditi svoju viziju istine ali ja se pitam ovdje jednu stvar ako je 20 godina vođen koncept stabilnosti ovakve kakva je zašto mi živimo loše, zašto gospodarstvo propada? I onda dijete može zaključiti da nešto nije dobro, nešto ne valja s tim konceptom i on se mora mijenjati. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Vaše izlaganje je izazvalo više replika. Prva je ona uvažene zastupnice Irene Petrijevčanin Vuksanović, izvolite.
Hvala. Konkretno ovdje je guverner iznio nekoliko stvari s kojima se ne slažemo, a s druge strane kolega Lovrinović je iznio nekoliko stvari s kojima se slažemo. Konkretno, kad govorim s čim se ne slažemo nemam dovoljno 3 minute, ali visoka kreditna eurizacija guverner to objašnjava i pravda da banke zapravo sukladno pravilima struke moraju se zaštititi i sukladno regulaciji EU. To je jasno. Ali, po ovom ispada da HNB zapravo ima vrlo ograničeno djelovanje i svezane ruke, a to nikako nije točno. HNB bi se zapravo manje trebao baviti samo promidžbom i sam sa sobom, a više bi se trebao baviti onim što je u interesu građana i naravno u interesu države. Mi smo svjesni naravno regulatornih i drugih obveza koje vi imate jer je Hrvatska članica EU i kojih se morate pridržavati ali unatoč tome treba jasno reći da HNB zapravo nije učinila sve što je trebala i što je mogla u interesu zaštite građana. Mi možemo sad gledati ovdje ove lijepe tablice, grafikone, indekse itd. ali na kreiranje makroekonomskog smjera ionako mi ne utječemo ovdje u Saboru jer se to utječe na nekom drugom mjestu. Ali ono na što možemo konkretno utjecati je reći u svoje ime, u ime kluba da ovo izvješće nije zadovoljavajuće. Dakle, niste štitili građane, više ste išli na ruku bankama i krupnom kapitalu. Slučaj švicarca je čisti primjer tome. Niste stali na stranu hrvatskih građana. I ono što je jako bitno za pitati. Dakle kada govorimo stalno je aktualno pitanje plaća saborskih zastupnika, direktora trgovačkih društava itd.. Pa bih ja pitala kolika je plaća vas konkretno guvernera, kolika je plaća vaših viceguvernera, kolika je plaća direktora vaših službi? Kako to da djelatnici HNB-a imaju 1% kamate na kredite a kako to da ja recimo kao normalna građanka imam kamatu koliko imam a nema 1%? To je slučaj sa još nekim institucijama. Dakle HNB je država u državi po ovom svemu. Njima je u ovom trenutku dobro. I ja znam da će nakon isteka mandata mnogi i vjerojatno i guverner dobiti posao u banci [[Upadica: Hvala.]] Ali to više, dopustite samo da dovršim rečenicu, to je valjda normalno sada u Hrvatskoj ali nadam se da to više neće biti.
Hvala. Odgovoriti će uvaženi zastupnik Ivan Lovrinović. Neće, ne. Hvala. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Mire Bulja.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Profesor Lovrinović je bio jasan i ponovio ono što treba, znači suverena monetarna politika naravno u okvirima Europske unije. Međutim, mene je zaista zaintrigiralo malo prije CREDO banka. Da li je moguće profesore Lovrinoviću, a ujedno moje pitanje kolegi Vujčiću da je moguće za vrijeme blokade CREDO banke ili kako se to stručno kaže netko za 12 minuta izvuče selektivno novac svoj … … [[Upadica se ne čuje.]] 12 sekunda, sorry, isprika, je li to kazneno djelo, je li to ista kategorija za sve građane? Jesu li svi mogli izvući ili pojedinci? I koji su to pojedinci? Slažem se sa gospodinom Lovrinovićem u mnogu čemu poglavito u ovome dijelu da Hrvatska mora zaštiti interese hrvatskog gospodarstva na najbolji način da te reforme se provedu. Međutim, isto je interesantna stvar kako za vrijeme ove godine vrlo dobro hrvatska banka vodi brigu o jelovniku i to je dobar zdravi jelovnik obrta riba 190 tisuća kuna, slično nešto tepisoni i tepisi, roko, dok za zapošljavanje samo 24 tisuće kuna za poticanje zapošljavanja. To sam danas pročitao u brojnim medijima te informacije. Pa profesore Lovrinoviću, šta mislite o znači CERDO banci i načinju iznošenja u 12 sekundi sredstava za određene i selektivne ljude? Da li je to moguće u jednoj civiliziranoj državi? Hvala.
Vjerojatno će odgovoriti uvaženi zastupnik Ivan Lovrinović ali to nije izravno vezano uz ovu temu o kojoj govorimo ali izvolite.
Pa evo zahvaljujem, najprije bih jednu misao na malo prijašnju diskusiju gospođe Petrijevčanin. Vi ste dobro utvrdili da je zaista HNB država u državi.
Odgovor, vi ste trebali kolegi Bulju odgovoriti.
Ali i Bulju ću, naravno, povezane su, pošto se nisam, O.K….
Da, ali tada ste niste javili. Mislim, ljudi postoji nekakav red i Poslovnik u Saboru. Čak i za novije članove bilo je dovoljno vremena da ga pročitamo pa vas molim da ga se držimo.
Vaše pitanje o CREDO banci, na to vam ne mogu odgovoriti jer nisam ekspert za informatičke sustave ali mogu samo reći da je očito ako je bila riječ o tome a o tome se puno pisalo na zastoju toga znači sustava na nekoliko sekundi, to je trebala utvrditi revizija a vidimo da je ovdje jedan od velikih problema što državna revizija nikada nije ušla u HNB. Znači ona može revidirati, državna revizija sve okolo, državno odvjetništvo, ovo ono, sve drugo ali u HNB-u nije nikada bila. Prema tome, mi ne znamo pravo stanje stvari. I zato je, zato se i može reći da je to država u državi. Pa evo gospodine Bulj to je jedno pitanje koje svakako zaslužuje veliku pažnju a riječ je o transparentnosti poslovanja i da građani trebaju imati punu informaciju o tome što se dešava da se ne bi provodila dvostruka praksa prema bankama a time narušavalo i povjerenje.
Hvala. Sljedeća replika je uvažene zastupnice Ružice Vukovac. Izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Dakle ja sam zgrožena ovim predavanjem danas i zapravo postavljam pitanje da li mi živimo u istoj državi. Naime, ja dolazim iz Slavonije, vi znate da je odande za vrijeme vašeg mandata otišlo 50 tisuća ljudi, iz Hrvatske nam je otišlo trbuhom za kruhom preko 100 tisuća ljudi. Govorimo dakle o uvozu hrane koji je prešao sada preko 68% potreba naše države. Vi o uvozu govorite vrlo blagonaklono, čak s radošću, meni to nikako nije jasno. Mi smo upravo sa uvozom ugrozili suverenitet.
Kolegice Vukovac, oprostite što vas prekidam. Ali pogledajte, smisao replike je da replicirate prethodnom govorniku. Vi ste imali svo vrijeme [[Upadica Vukovac: Dobro, kolega Lovrinović i ja smo zapravo istomišljenici.]] Ako ste htjeli replicirati gospodinu guverneru, mogli ste replicirati tada kao što je kolega Marić [[Upadica Vukovac: O.K.]] Prema tome, ja vas molim da se pridržavamo Poslovnika.
Kolega Lovrinović je vrlo jasno rekao što on misli s aspekta profesora, dakle ja govorim sa aspekta osobe koja vidi što se događa na terenu. Znači moje mišljenje je da nismo nikako na istim valnim duljinama. Evo ja bih samo još iskoristila priliku i pozvala guvernera ako nije problem da dođe na selo i osjeti težinu krize u koju je država zapala u nazad nekoliko godina. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovoriti će uvaženi zastupnik Ivan Lovrinović.
Gospodine predsjedniče Sabora ovo pitanje je itekako vezano za monetarnu politiku i ovaj izvještaj jer položaj poljoprivrede vezan je, tiče se financiranja ali i deviznog tečaja. Ja ću ovdje gospođo Vukovac vama reći, Hrvatska proizvede oko 150 tisuća pršuta i šunki, dobro ste čuli, oko 150 tisuća. Hrvatski građani pojedu oko 600 tisuća. Znači ispada da ne možemo proizvesti, ne znamo proizvesti oko 400, 450 tisuća. Jesmo li mi alpska zemlja, pustinjska zemlja? Gospodo to je izravan problem između ostalog deviznog tečaja. Nisam rekao isključivo, između ostalog deviznog tečaja koji 20 godina ne vodi računa o promjeni i poskupljenju raznih inputa od energije, troškove radne snage itd. I svaka razumna, normalna zemlja u poljoprivredi u okviru tečajne politike i pored tečajne politike ima tzv. prikrivene subvencije, ali i provodi manje ili više hajmo tako reći stimuliranje deviznim tečajem od Mađarske, Poljske, govorim za zemlje Danske koje nemaju. Dobro Danske ne, jer ona drži takav tečaj kakav je Češke. Prema tome, ovdje je jedan od vrlo velikih uzroka propasti hrvatskog sela, hrvatske poljoprivrede jer ovaj uvoz poljoprivrednih proizvoda govori zaista o jednoj katastrofi, o ponižavajućem položaju i depopulaciji hrvatskog sela jednom položaju ruralnih mjesta, naselja. Dakle, koje jednostavno demografski uništavaju Hrvatsku. Zato je nužno priča o poljoprivredi je i priča o Hrvatskoj narodnoj banci i itekako o monetarno-kreditnoj politici. Evo.
Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Ivice Mišića.
Poštovani predsjedniče, poštovani kolega Lovrinoviću. Ja bih između ostalog postavio jedno pitanje vama, a i svima nama. Ako je guverner ovdje govorio da je sve ovo njegovo obrazloženje objasnio kao dobro zašto mi sve lošije živimo? Promatrajući guvernere banaka, rad njihov u zadnjih 20-tak godina ja sam smatrao da je gospodin Rohatinski još dok je bio, bio je 12 godina guverner, dobio je nagradu Europske unije kao najbolji guverner. Možda ćete i vi gospodine Vujčiću dobiti nagradu poslije, sad ste već 4 godine. A ja postavljam pitanje kako su ljudi dobili nagradu a mi stvarno sve lošije i dalje živimo. Ako su oni toliko dobri, ja mislim da je privreda trebala skočiti, a neću se vraćati na sva obrazloženja ova koja su bila i sve ovo što se dešava u Hrvatskoj, gdje je masa obrtnika zatvorila obrte, masa poljoprivrednika prodala farme, propale, sve propalo u državi a mi po nekakvim grafikonima vidimo da država ide u pravi smjer. Ja osobno u to ne vjerujem, a s druge strane gledam evo i čujem troškovi zaposlenika HNB-a se do 30% dižu gore i plaćaju svi ostali troškovi, gdje narod jedva živi, a netko uživa. Ako ste vi država u državi možete raditi šta hoćete, a vidim da možete smatram da ovo nešto treba uraditi i da revizija treba ući u Narodnu banku i vidjeti sve to kako se radi i šta je to. Hvala vam.
Hvala. Odgovorit će uvaženi zastupnik Ivan Lovrinović.
Evo gospodine Mišiću, hvala na pitanju. Ja ću se fokusirati na ovaj dio vašeg pitanja koji se odnosi položaj poduzetnika i kakve veze ima HNB sa poduzetnicima. Preko monetarne, odnosno kreditne politike ima itekako, jer monetarna politika određuje znači kretanje, u kreditnoj politici banaka, a mi znamo da je kreditiranje poduzetnika danas nepovoljno kako po strukturi kreditiranja, a posebno po visini kamatnih stopa. Ovdje je nama svima poznato da kamatne stope ulaze u konačnu, u finalnu cijenu svakog proizvoda. Ako su kamatne stope visoke finalni proizvod, cijena finalnog proizvoda određenih roba će biti viša i to izravno narušava našu konkurenciju na domaćem tržištu ali i na vanjskom tržištu. Drugi čimbenik koji ugrožava konkurentnost poduzetnika, kako u zemlji tako posebno u inozemstvu je devizni tečaj. Mi smo ovdje vidjeli proteklih godina i bezbroj puta ponovili da je on naprosto nerealno, da je on umjetno održavan, da je on fiksan, da on ne reagira na ništa i kao takav on jednostavno destruira odnose i položaj kondiciju poduzetničkog miljea, odnosno sektora gospodarstva i narušava konkurentnost Hrvatske prema inozemstvu. Ponavljam, ne dolazi u obzir nikakve devalvacija, ali kontrolirana deprecijacija koja će biti, koja je morala biti ona bi donijela koristi. Zato sam vam i prigovorio proteklih 20 godina da ste samo po jedan posto kontrolirano slabili tečaj kune izvozni sektor bi danas bio u puno boljoj situaciji nego što je to danas. Zato naglašavam da HNB je najvažnija institucija u gospodarstvu, jer ona nevjerojatno snažno i kapilarno utječe na sve procese kako u financijskom sustavu, tako u realnom sektoru i zato je toliko važna.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Gordana Marasa.
Hvala lijepo. Gospodine Lovrinoviću, u vašoj raspravi spomenuli ste da je u Hrvatskoj sve kao na Titaniku, da neki sviraju i zabavljaju se, a da stvari idu na gore. To nije točno, ali djelomično se slažem sa vama u izjavi da neki uživaju. I tu što se tiče kolegice Irene koja je imala svoju repliku u potpunosti se slažem. Treba vrlo jasno reći tko, šta, kako i ne smije se ponašati na način da živite u svom svijetu. Znači, ne možete imati plaću 35, 40 000 kuna i govoriti jednom godišnje u Saboru o tome samo tehnički kako je izvješće i kakvo je stanje u bankarskom sektoru. Lijepe su tablice, ali mi to znamo i sami da bankarski sektor solidno stoji. Evo pogledajte samo izvješće za dobit. Nakon korekcije zbog švicarskog franka prošle godine opet sve isto po starom, dobit ista kao i prije. Znači, opet će dvije i pol, tri milijarde kuna ove godine bankarski sektor imati dobiti. I nije to problem bankarskog sektora, nije to problem niti što netko koristi poziciju koju mu se omogućava problem je i regulatora da neke od tih stvari gleda, prati, reagira a ne da reagira samo onda kada švicarski franak treba riješiti ali ne u korist građana nego u korist tih istih banaka. I još jedna stvar me zabrinjava, ne znam da li ste primijetili nakon rasprave od prije tjedan dana kako su se mediji uzjogunili i počeli braniti da mi u Saboru ne bi mogli kao ni raspravljati niti glasati o HNB-u. Gledajte, ja bih se već zabrinuo na ovim raspravama. Ne bih pokušao raditi damage control medija i javnosti nego bih se zamislio nad raspravama hrvatskih saborskih zastupnika koji govore u ime građana. Nije bitna percepcija, bitno je ono što građani osjećaju. Zato se manje u HNB-u trebaju baviti medijima, a više hrvatskim građanima.
Hvala. Odgovorit će uvaženi zastupnik Ivan Lovrinović.
Evo gospodine Maras ja bih se s vama mogao složiti u ovom dijelu kad kažete Titanik pa u određenom dijelu ok ali shvaćam što ste vi htjeli reći da je vašu inicijativu u protekloj Vladi koja je krenula k rasterećenju dohotka popratila jedna bolja, pametnija, monetarna politika pa i lagana deprecijacija jel' tako onda bi uspjesi već sada bili osjetno vidljiviji. Međutim, to se nije dogodilo i zato neće moći uspjeti nikakav koncept ekonomske politike u oživljavanju gospodarstva u povećanju konkurentnosti ako se ne desi ova monetarna reforma, ako monetarna i kreditna politika ne budu bili proaktivnija, aktivnija i snažnija podrška proizvođačima prije svega jer ovakva monetarna i kreditna politika ona destruira realnu ekonomiju. To je zaista problem. Ona je dovela, ovakav monetarni sustav je doveo do toga da učini, da imamo hiper stabilan likvidan financijski sustav, hiper nelikvidan realni sustav znači poduzeća. Prema tome, banke, financijske institucije idu šumom a realni sektor ide drumom. Guverner kaže ima likvidnosti koliko hoćete. Da, ali ona je isisana, realni sektor se razduživao. To sada tamo stoji kao u kakvom skladištu na računima banaka a da se ne upotrebljava. To nije ekspanzivna politika, ona nije posljedica vaših mjera nego politike razduživanja i vi namjerno zamjenjujete teze. Dakle, ovdje nije riječ o ekspanzivnosti monetarne politike nego jednom fenomenu razduživanja koji se pojavljuje u depresiji, recesiji i deflaciji. Pa prema tome zaključno na ovo što ste rekli potrebna je jedna drugačija nova monetarna i kreditna politika. Hvala.
Hvala. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Željka Glasnovića.
Poštovani predsjedniče čuli smo jutros jedan termin profesionalni prognostičari. Pa ja se pitam to je za gospodina Lovrinovića mogu li se hrvatski ekonomisti uopće složiti po nekim temeljnim pitanjima? Gdje je tu analitika? Spominjemo bivšu državu, ja bih volio reći iako sam totalni laik po pitanju ekonomije da je kod nas sve isto što je bilo i '90. osim jednog faktora, a to je hiper inflacija. Evo kako možemo očekivati, evo pitanja konkretna do kraja '16. godine hoće li tečaj kune ostati stabilan do kraja godine jer ova je zemlja 60% vezana za euro? Drugo, kako možemo očekivati napredak ako nema strukturnih reformi jer u Hrvatskoj polovica zaposlenika rade kao službenici za državu gdje nema nikakve produktivnosti, više od polovica. Od 2008. BDP je pao za 13%, promet u maloprodaji 16%, industrijska proizvodnja pad 16% itd. Što će biti? Pitanje likvidnosti, evo, tri četvrtine svih hrvatskih tvrtki pogođene su nedostatkom likvidnosti. Što će biti po tim pitanjima? Hrvat nije mogao kupiti traktor do '64. godine i to polovni traktor, gdje je pitanje denacionalizacije? Što je sa državnim zemljištem itd.? Što možemo očekivati ima li itko odgovor na ta pitanja od tih silnih ekonomista u Hrvatskoj? Hvala.
Pokušat će dati odgovor uvaženi zastupnik Ivan Lovrinović.
Dobro ste rekli gospodine predsjedniče pokušat ću dati odgovor jer ovdje puno je pitanja i teška je. Ja ću vam reći da jedan američki predsjednik je bio rekao i pitali su ga pa dobro kad ćete vi nešto poduzeti i on je pitao, doveo je ekonomiste, kaže što vi mislite kako riješiti ovu situaciju? Ovaj je rekao pa u jednu ruku ako ovo napravimo u jednu ruku nastat će ove posljedice, međutim ako napravimo ovo nastat će u drugu ruku ove posljedice. I drugi ekonomist isto tako, kaže onda je rekao dajte mi molim vas nađite nekog jednorukog ekonomistu dakle da da mišljenje i prijedlog onakav izravan kako treba. Gospodine Glasnoviću vi ste ovdje utvrdili jednu važnu stvar, u vama vidim jedan naboj energije koji bi ja upotrijebio da se već jednom konačno riješi ovo pitanje. Ono što vi govorite je položaj realnog sektora. Dakle, on nas sve drži, on nas sve hrani i on je presudno važan. Naravno, važne su i javne službe kao jedna infrastruktura, logistika, kao jedan okvir poslovanja za realni sektor. Pa u tom smislu ja i govorim, ne može, ponavljam da me ne bi netko krivo shvatio, monetarna politika tu se ja slažem, tu se mi slažemo ona ima neka svoja ograničenja ali kad kažemo strukturne reforme ja sam maloprije govorio kako ćete provesti restrukturiranje HŽ-a ili restrukturiranje brodogradnje, ona je u redu, ona se provodi međutim u teškim uvjetima ili bilo kojeg drugog poduzeća u uvjetima visokih kamatnih stopa, nerealnog deviznog tečaja, ovakve kreditne politike. Pa prema tome puno je tu problema. Zato ja tvrdim da se i reforme strukturne ne mogu efikasno provoditi dok se monetarna u isto vrijeme ne koncipira reforma i ne provodi. Dakle, ovdje nije riječ o izdvojenom ponašanju i promatranju ovih sektora nego jednostavno tako. I da vam konkretno odgovorim na pitanje oni koji su dosad vodili i pokazali negativne rezultate pa red je da priznaju da to nije uspjelo. To je odgovor na vaše pitanje, znači taj koncept ne valja. Evo to je to.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Josipa Leke.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani kolega Lovrinović. Ja se s vama slažem da koncept gospodarskog razvoja u Republici Hrvatskoj je 22 godine rekao bih potpuno isti. Nadam se da se svi ovdje u Saboru slažemo da taj koncept više ne daje pozitivne rezultate. E sada mene se pita a ja ne znam kao zastupnik odgovoriti, a vi biste to trebali za prosječno upućenog građanina sada odgovoriti, to vas ja molim. Da li u tom konceptu, citiram iz izvješća HNB-a, polugodišnje informacije tečaj kune prema euru bio je stabilan što je ključno za održavanje financijske stabilnosti u zemlji. Kome to koristi kada na koncept ne donosi rezultate? Tko dobiva? Tko profitira na tome? Je li to čuvanje vrijednosti naših vanjskih partnera ili je to čuvanje vrijednosti naše proizvodnje na europskom tržištu? Šta je tu? I ima li to veze sa vlasništvom banaka? Zašto to pitam? Citirati ću iz jednog stručnog članka hrvatskih stručnjaka jednu rečenicu, ovako: "Američki nobelovci zabrinuti za prodor kapitala drugih zemalja u SAD." '91. godine poručuju svojoj vladi, "Kada strancima prodate dijelove industrije onda ste prodali dio tijela a kada prodate banke onda ste prodali i dušu i tijelo.". Je li i ovaj koncept ima veze sa vlasništvom banaka? Hvala lijepa.
Hvala. Odgovoriti će uvaženi zastupnik Ivan Lovrinović.
Gospodine Leko hvala na ovom pitanju, ono je zaista suštinske naravi. Teško je odgovoriti kratko ali mislim da ću uspjeti pogoditi barem suštinu. Ima itekako veze sa strukturom vlasništva u bankarskom sustavu a posebno sa nečim drugim. Ja sam prošli put ovdje objašnjavao da HNB umjesto da u kunama kreditira, stvara primarni novac da ga odobrava bankama a banke dalje stanovništvo i građanima. Ne ona zbog monetarnog sustava valutnog odbora, ona uvozi devizne kredite da bi na njih na temelju deviznih kredita mogla stvarati protuvrijednost u kunama pa ih onda odobravati. E sada koja je ovdje veza? Ispada da HNB štiti ovako fiksni devizni tečaj zbog valutnog rizika koji se pojavljuje zbog uvoza deviznih kredita u Hrvatskoj. Prema tome vi imate jednu pojavu a to je da vi u bankama skoro ne trebate imati risk menadžment koji se odnosi na euro. Zašto? Jer upravljanje rizicima u hrvatskom gospodarstvu što se tiče eura preuzela je u cijelosti HNB. Dakle to je izravan odgovor na vaše pitanje. Ali se ako vodi računa dominantno o tome onda ne vodi računa o gospodarstvu. Jer ne možete u isto vrijeme imati stabilan devizni tečaj i spustiti kamatnu stopu, to su konfliktni ciljevi a ja preferiram sigurno niže kamatne stope i jednu vrlo, vrlo kontroliranu deprecijaciju. To je model i nadam se da sam uspio pogoditi suštinu vašeg pitanja.
Hvala. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Radimira Čačića. Izvolite.
Hvala lijepo uvaženi gospodine predsjedniče. Već smo imali jednom sličnu priču a ukratko. Ono što bih ja a pretpostavljam da bez obzira što je naglašeno išao sa odgovornošću HNB-a naglasio problem monetarne i kreditne politike gospodin Lovrinović ja bih naglasio nešto drugo. Mi ovdje imamo situaciju da nam je tzv. vlasti zakonodavna, izvršna, sudska, monetarna pa i stoga idemo ovo država u državi, monetarna. Zakonodavna ide na izbore, mijenja se kako se mijenja. Mislim da sada imam ne znam 70% novih zastupnika u Saboru. Izvršna se mijenja sa zakonodavnom vezano. I zaista mi imamo dvije vlasti koje nitko ozbiljno ne kontrolira i koje imaju katastrofalan, štetan, destruktivan, ubitačan utjecaj na hrvatsko društvo svojim lošim djelovanjem. Sudska, o tome smo nešto čuli ovdje, moramo ići na odgovornost prema toj vlasti, ona nije negdje drugdje, ona je u ovoj državi i HNB. Ali još jednom HNB nije taj koji je tu suštinski odgovoran. Suštinski odgovorni smo mi zastupnici u ovom Saboru. Danas, jučer, prekjučer. I jednom je Petrina rekao nešto da su radili dobro ovih 25 godina mi bi imali puno manje posla. Nismo radili dobro i ja sam bio. Dakle to je važna tema. Ovdje zaista [[Upadica PREDSJEDNIK: Hvala.]] tri faktora utječu, HNB, država i banke. Banke će uvijek ići za profitom, zaboravimo svu drugu priču. HNB mora biti društveno odgovoran. Zajedno sa državom odgovornost je na nama da stvari mijenjamo
Hvala lijepa. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Gorana Dodiga.
Iskreno govoreći ne znam nakon svega što sam čuo što reći. Ostanite Lovrinoviću imam vas pitati. Samo malo, ostanite. Jer inače nema smisla. Ne govorim ovo zbog sebe. Odnosno govorim zbog sebe jer ne znam. Ja sam ovdje i javno kažem da ja ovu problematiku ne znam i zato vas molim da ostanete. Puno mi je toga rečeno kroz pojedinačne, kroz replike ostalih kolega. No, slušajući gospodina guvernera u pravilu je to ispalo dobro sa slajdovima koje nisam razumio jer su daleko i meni potpuno nejasni, a onda imamo gospodina Lovrinovića koji je neću reći sve, ali puno toga problematizirao. Jako puno toga. Dolazimo na ovu priču i gospodina Leke koji je rekao ja ne znam. Vi ste mene uvjerili da nešto tu nije dobro, vi ste me uvjerili da nije dobro. U mom neznanju uvijek sam mislio da novac nije najvažnija stvar u životu i vjerojatno i danas mislim da nije najvažnija, ali očito u društvu u kojem živimo, u civilizaciji u kojoj živimo postaje jako važan, pa je jako važan i onaj koji kontrolira te tokove novca i s njime na određeni način manipulira. Ima samo jedna stvar. Vi ste, ako sam vas dobro razumio, vi ste jako skeptični u vezi ove visokog stupnja eurizacije u Hrvatskoj. Kad to stavlja u kontekst onoga što se događa i inače u svijetu, evo recimo na primjer Engleska. Možda nismo za upotrebu, možda nismo za usporedbu ali oni unaprijed kažu u idućih pet godina nema eura, nema uopće razgovora o tome i laburisti i konzervativci. I sad mene zanima što tu učiniti? Druga stvar koja je važna. Vi ste me uvjerili da svojim mjerama HNB bitno utječe na izvoznu komponentu hrvatskog gospodarstva [[Upadica predsjednik: Hvala. Vrijeme.]] Da, ja vas molim da mi kažete što predlažete je li promjena zakonodavstva, jer ja ne znam ako ostane ovo samo na raspravi i preporukama onda zaista nema ništa od toga. Kako kaže gospodin Čačić, mislim da o tome trebamo razmišljati.
Odgovorit će uvaženi zastupnik Ivan Lovrinović.
Zahvaljujem gospodine Dodig, vrlo precizno pitanje. Pokušat ću ukratko odgovoriti. Vi pitate mene kako bi se mogla ta euroizacija smanjiti kojim načinima. Pa postoji niz zemalja u svijetu koje su to uspjele od Izraela, Turske, Poljske, nekih latino američkih itd., neki manje, neki više. Odmah kažem, niti je cilj niti je moguće euroizaciju svesti na nulu. To bi bilo bez veze. Ali svesti je na jedno 30% u sustavu da, a ne 70, 75%. Kako se to može raditi? Preferiranjem, odnosno kunizacijom sustava, da populariziramo a ne samo populariziramo, nego da HNB poduzima proaktivne mjere kako da širi upotrebu kune. Kako može vas animirati da više štedite u kunama da se ne plašite? Pa na način da poveća stopu obvezne rezerve za devizne depozite i da vam da određene druge pogodnosti kako bi se ta praktično kunska štednja povećala, a čiji se povećavaju izvori sredstava banaka u kunama, pa onda će i banke odobravati kredite više u kunama. E zato je važno uzeti strategiju ciljanja inflacije da ljude se ne bi plašilo da će njihova domaća valuta izgubiti kupovnu moć. Dakle, to je temeljni preduvjet i ima još niz stvari, jer nemam vremena da vam detaljno obrazlažem kako bi, koje još mjere poduzele. Ali uvjeravam vas da postoji vrlo jasan koncept kako se možete deeuroizirati do određene granice, a da to bude korisno za zemlju. Znači mi koncept znamo, međutim koncept je bio drugačiji. Ne deeuroizirati popularizirati kunu. Ne, nego što više euroizirati, što prije preuzeti euro i onda uletjeti u grčki scenarij bez nekritično. Dakle, to je to.
Hvala lijepa. I time smo iscrpili ono što se treba zvati replika, iako me to definitivno uvjerilo da moramo početi ozbiljno razgovarati o promjeni našeg Poslovnika jer se institut replike koji je bio zamišljen potpuno drugačije pretvorio u institut samo kratke, puno kraće od normalne rasprave. Pa zašto ne raspravljati normalno. Svak može od nas raspravljati i imati 10 minuta za raspravu, javit se za raspravu itd. No, dobro. U svakom slučaju sad će u ime Kluba zastupnika HNS-a govoriti uvažena zastupnica Anka Mrak Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, cijenjeni guverner, dame i gospodo. Pred nama je polugodišnje izvješće Hrvatske narodne banke i kaže o financijskom stanju, stupnju ostvarenja stabilnosti cijena i provedbi monetarne politike. U ovom cijenjenom Domu u prošlom mandatu nije bilo baš uobičajeno da i guverner dođe kad je riječ o polugodišnjem izvješću, ali ovaj put imamo tu čast. Budući da imamo tu čast ja moram priznati da sam očekivala da ćemo čuti što se desilo u pola godine, da ćemo uz ove brojke i grafikone koje imamo imati obrazloženje, a mi smo imali jedno predavanje od 40 minuta, predavanje koje je govorilo o raznim teorijama, predavanje koje je govorilo što su to mala otvorena, što je to mala otvorena ekonomija, što se to treba dešavati, kako to treba ići. Vrlo ovako sa strane ono je bilo objektivno i da tu nama nije guverner HNB-a i da imamo takvo predavanje mogli bi biti vrlo zadovoljni. No, međutim mi smo imali jedno predavanje iz kojeg nismo vidjeli što se to desilo u prvom polugodištu od 2015., u kojem smjeru to Hrvatska ide, što, da li se tu na polju hrvatskog gospodarstva desile neke promjene. Koje su to promjene koje možemo očekivati? Ali čuli smo niz tema bez iza toga nekakvih obrazloženja. Ono što je činjenica i ono o čemu moramo voditi. Moramo voditi o tri teme. To je fiskalna konsolidacija, nastavak provedbe strukturnih reformi i koordinirano poticanje investicija. I to je uloga HNB-a, to je uloga i monetarne politike i o tome nismo vidjeli ništa. U 2014. se desio veliki pad cijena nafte. Dakle, cijene nafte od 120 dolara po barelu je na kraju bilo 60 dolara po barelu i oni stručnjaci koji se bave naftom su rekli da je to najniža cijena ispod koje neće biti. U 2015. je ona u jednom času na kraju 2015. bila 20 do 30 dolara po barelu. Bilo bi vrlo zgodno vidjeti koji je to val smanjenja cijene nafte utjecao na gospodarstvo Hrvatske i što se tu desilo. Jednako tako smo imali jednu konstataciju, kaže stabilnost cijena. Značaj HNB-a na stabilnost cijena. I onda kaže povećanje cijena domaćih proizvoda i smanjenja cijena uvoznih proizvoda. I kad zbrojite plus i minus dođete na nulu i imate stabilnost cijena ali što iza toga imate? Što je smisao svega toga? Što je smisao poticanja gospodarstva? Ja moram priznati da cijeli ovaj posao koji je i bio spomenut u nekoliko navrata koji se bazira u zakonodavnoj vlasti i izvršnoj vlasti i sudbenoj vlasti i monetarnoj doživljavam kao četvorku koja trči štafetu. Na kraju štafetu će najbolje otrčati oni koji su podjednaki. Ako jedan odlično trči, dva tako-tako, jedan sjedi ta štafeta će uvijek biti zadnja. Dakle, oni koji podjednako trče štafetu će na cilj uvijek doći i doći će s rezultatom koji govori o njima. Jednako tako je i važnost monetarne politike. Ona ne može biti nevezana od svih drugih, ona mora biti u funkciji svih drugih. Svi se ovdje zalažemo u strukturne reforme, svi se ovdje zalažemo u koordinirano poticanje investicija. A ono što smo imali prilike vidjeti da ono što imamo, imamo kontinuirano poticanje bankarskog sektora i to je ono što nije dobro. Jednako tako tu se u nekoliko navrata kod prethodnih govornika a prvo je otvorio guverner plašenje stanovništva. Plašenje stanovništva je jedna vrlo ozbiljna konstatacija. Plašenje stanovništva je nešto što nije dobro. Dakle, kao što sve televizije imaju stabilne gledatelje koji gledaju tako i Hrvatski sabor ima ljude koji sjede pred ekranima i zaista gledaju što se u Hrvatskom saboru dešava. I oni možda neće razumjeti sve ali sigurno će razumjeti riječ devalvacija, sigurno će razumjeti riječ inflacija. Ovdje ima sasvim dovoljno i sjedi glava koje pamte onaj period kad su ljudi kad su dobivali plaće odmah ih pretvarali u neku stranu valutu. Ako želimo vratiti povjerenje i imati povjerenje u domaću valutu, ako želimo imati povjerenje u kune onda moramo raditi sve na tome da to povjerenje tako i bude. A moramo raditi svi zajedno. Tu je uloga HNB-a. Hrvatska narodna banka ne smije biti promatrač, HNB ne može biti da dođe i da imamo predavanje od 40 minuta, a da nemamo objašnjenje što se desilo u prvoj polovici 2015., što se u prvoj polovici 2015. da li je nešto krenulo, koja su to gospodarstva ili koje su to djelatnosti koje pokazuju napredak? Koji su to koji ne pokazuju? Što ćemo činiti sa ulaganjem onima koji pokazuju a što ćemo činiti sa onima koji to ne čine? I to je uloga HNB-a. Kroz izvješće za prvu polovicu 2015. i kroz analizu tog izvješća od onih koji su najodgovorniji a to su predstavnici HNB-a imamo smjer, imamo politiku koju treba činiti i u kojem smjeru treba ići dalje. Stoga ja bih samo još jedanput ponovila konstataciju za ovu državu, možemo vidjeti pomake samo ako trčimo štafetu koja će stići na cilj i koju svi podjednako trče. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo 2 replike, prva je uvaženog zastupnika Radimira Čačića. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Najprije savršen red, stabilnost je definitivno u mrtvačnici. Tu nemamo nikakvih problema, ako se ništa ne dešava tu nitko ne preuzima nikakve rizike i nitko nikud ne ide. U tom smislu je pitanje razumijevanja što je HNB. HNB je sebe definirao kao instituciju koja je tu da drži stabilnost cijena. Savršeno. Tri faktora imate koja ovdje bitno utječu, banke, HNB, Vladu i iza leđa Vlade zastupnike koji bi na neki način trebali na to utjecati. Od banaka nikad nećete doživjeti, još jednom velim da im se bilo što drugo nađe u fokusu osim profita, naravno da je tako. Neupitno je tako. Sva priča socijalno odgovorne, zeleno odgovorne, ljubazne, drage sasvim svejedno. Profit to je njihov posao. To će raditi, a sve ovo ostalo mogu biti samo maske. Međutim, HNB ne može se svesti, dakle oni su svedeni na profit. Jedan faktor je jasan, jedan čimbenik je jasan. HNB se ne može svesti isključivo na stabilnost cijena, ne može i ne smije. Zato postoji država. HNB sam neće učiniti ništa, HNB se neće pomaknuti nikud ako ova Vlada današnja kad već nije jučerašnja i ona prije toga ne pokrene sebe i ne zatraži od HNB-a, na kraju možemo i tu mijenjati ne odlukom o izvješću ali i tu postoje mogućnosti promjene, ne zatraži i ne pruži mogućnost da monetarna politika to je taj garancijski okvir ta garancijska shema postaje prohodna. Moramo dati šansu HNB-u da odigra ono što odigrati mora ne'. Ovako svak ima alibi da ne radi ništa. Vlada veli HNB ništa, HNB veli Vlada ništa a banke sretne jer nitko ništa. Ali nama dobro nije.
Hvala lijepa iako nije bilo nikakvo pitanje nešto će odgovoriti uvažena zastupnica Anka Mrak-Taritaš. Izvolite.
Iako nije bilo riječi o pitanju ja bih se možda referirala na ovu prvu konstataciju da je red na groblju, zaista je red na groblju ali pravo na pogreb ima svatko. Netko dobije onaj dobar termin a netko dobije onaj malo lošiji termin. I ovdje je riječ o tome da odgovornost ima svatko i da postoji odgovornost narodne banke, odgovornost prema onom što radi. I kada ćemo imati odgovornost svi mi ne treba težiti onom savršenom redu ali treba težiti odgovornošću.
Hvala. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Giovannia Sponze.
Evo poštovana kolegice vi ste pri samom kraju vašeg obraćanja izrekli dvije riječi, citirajući guvernera HNB-a plašenje stanovništva. Nastavno na ovu temu htio bih kazati da je nedavno u medijima objavljen podatak ne znam da li 62 ili 68 osoba u cijelom svijetu ima bogatstvo kao jedna trećina ukupnog stanovništva na kugli zemaljskoj. Zapravo putem vas i sebi ali direktno i guverneru HNB-a postavio bih pitanje u kontekstu odgovornosti i obaveze koje mi mjere moramo poduzeti da bi zapravo zaštitili onaj srednji sloj koji je nestao i inače i u globalnom svijetu ali definitivno je nestao i u Hrvatskoj, vrlo je važan. Mi moramo jako voditi brige o njemu i mislim da na tu temu trebamo otvoriti raspravu. I gospodin Leko i gospodin Čačić su govorili da je odgovornost ne samo na Vladi. A bezbroj puta sam rekao da je i na ovom sazivu Sabora. Pa bi nam i guverner HNB-a trebao u tom kontekstu odgovornosti ponuditi konkretne mjere temeljem kojeg bi bile one podloga nama za raspravu ovdje u Saboru. Zahvaljujem.
Na slični način će pokušati odgovoriti uvažena zastupnica Anka Marak-Taritaš.
Hvala lijepo. Ovaj put mi je malo teže odgovoriti, zaista nije bilo pitanje, automatski dižemo kada je replika, dižemo na odgovor na repliku. Ali zaista svi zajedno se trebamo obratiti na tu temu kada kažete plašenje stanovništva iza toga se može kriti svašta i trebamo biti maksimalno oprezni kada to činimo.
Hvala. Sljedeći će Klub zastupnika biti onaj SDP-a u čije ime će govoriti uvaženi zastupnik Boris Lalovac. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospodine guverneru sa suradnikom, kolegice i kolege. Danas je pred nama polugodišnja informacija i tu smo danas jutros čuli od različitih monetarnih teorija dva suprotstavljena stava. Međutim ono na što bih ja htio ukazati u svojem izvješću, u izvješću u ime kluba SDP-a je da malo dublje uđemo i vidimo kakovo je to stanje unutar bankarskog poslovanja i da vidimo koja je ukupna odgovornost banaka, a znate da pokreću gospodarstvo, guraju ga prema ekonomskom rastu a isto tako zbog svojih određenih politika to gospodarstvo mogu zakopati u dugotrajnu recesiju. I mi se zapravo nalazimo, u 6.-godišnjoj recesiji smo se nalazili, upravo i ja ću pokušati u svome izlaganju na to i ukazati, upravo zbog jedne neodgovorne politike poslovnih banaka a vi ćete zapravo pokušati zaključiti da li unutar toga svega cjelokupnog ima odgovornosti HNB-a i da li možda još kroz određena zakonska rješenja pojačati određenu zakonodavnu, zakonodavna pravila kako nam se to ne bi događalo u budućnosti. Kratko vezano za financijsko poslovanje, financijsko poslovanje banaka. Svakako kao što je rekao uvaženi kolega Čačić, banke rade sa profitom i nitko nikada u upitnost nije doveo poslovanje i njihovo profitno poslovanje. Međutim, postavlja se pitanje kada hrvatska ekonomija odnosno bruto domaći proizvod pada 13%, kada su hrvatski građani zaduženi, kada je Hrvatska, hrvatska poduzeća su također zadužena i pokušavaju se vratiti na tržište da li je normalno da cjelokupni bankarski sektor ima 6 do 7 puta veći profit od. A od koga dobiva profit? Dobiva ih iz poduzeća i dobiva ih od građana. Postavlja se korelacija veze, nitko nije protiv toga da banke imaju profit kada gospodarstvo raste i potrebna je profit i zbog adekvatnosti kapitala i zbog cjelokupnog sustava. Međutim postavlja se pitanje odakle ga i na koji način izvlače taj profit. U prvom polugodištu 2015. je profitabilnost bankarskog sustava iznosila je 4,7%. Međutim, kada malo dublje pogledamo u ovo izvješće, a ja ću se na to osloniti je zapravo njihova kvaliteta portfelja. Kvaliteta portfelja je da vidimo, mjeri se koliko imaju kredita koji im se uredno vraćaju. U izvješću stoji da je udio djelomično nadoknadivih i potpuno nenadoknadivih kredita, tzv. NPL odnosno neprihodujući krediti su se povećali sa 17,1 na 17,3%. Kada se pogleda struktura tih neprihodujućih kredita, znači to je ukupno kada se gleda cjelokupna masa. Dobiva se da poduzeća, znači trgovačka društva ne mogu, njihov udio loših kredita je 31% dok negdje udio građana u vraćanju tih kredita je negdje oko 12%. I vidimo da je to ta nekakva sredina koju oni donose od 17,1%. Kada se dobije struktura korporacije odnosno trgovačkih društava jedan zapanjujući podatak koji sam našao u ovome izvješću je da udio loših kredita ukoliko se maknu javna poduzeća, a znate da su ona pod garancijama Ministarstva financija i da su one uglavnom se uredno vraćaju i da nikad nije bilo problema u vraćanju kredita gdje je davalo Ministarstvo financija jamstvo, kada se ta dva poduzeća iščitavam iz ovog dijela kada se makne HAC i taj dio koji upravlja cestama udio loših kredita prema građevinskom sektoru je 65%. Ljudi moji o čemu govorimo? 65% građevinskih firmi ne može vraćati svoje kredite. Još ako vidimo, a ono iz onoga slajda prije prošlog tjedna kada je gospodin Lovrinović zapravo ukazao da je najviše se zapravo i financirao građevinski sektor i da je zapravo cjelokupan gospodarski rast se zapravo temeljio ili na visokogradnji ili na niskogradnji i kada uzmete da je to 65% cjelokupnih kredita kada se makne ova javna poduzeća vidimo da je to jako zabrinjavajući podatak. Kad vidite s druge strane građani prema industrijama kada se gleda uzimate da se još ti neprihodujući krediti su prema prerađivačkoj industriji oko 33%, prema trgovini 33% i ukupna građevina zapravo kada se dodaju ova dva javna poduzeća ona su također 33%. Međutim, vidi se da je jako veliki problem, imamo strukturni problem restrukturiranja kredita odnosno tih … [[Govornik se ne razumije.]] kredita prema građevinskom sektoru, a znamo da nam je građevinski sektor najvažniji generator stvaranja bruto domaćeg proizvoda. Najvažniji generator. Kada se pogleda koliko građani uredno ili neuredno vraćaju svoje kredite vidimo da ukupno negdje oko 12% su neprihodujući krediti. Međutim, kada ga valutno rasporedimo vidimo da građani koji imaju stambene kredite, a najvažniji krediti zapravo od tih 123 milijarde kuna koje građani imaju kredita je negdje oko 60-tak milijardi kuna kada se uzmu stambeni i hipotekarni krediti. Znači, 50% svih kredita zapravo stanovništvu su zapravo stambeni krediti. I vidimo koliko su važni u cjelokupnoj stabilnosti bankarskog sektora i prema građanima koji imaju kredite u eurima njihova, prihodujući krediti iznose negdje oko 5,7%. Međutim, oni u švicarskom franku su zapravo iznosili negdje oko 14%. Znači, skoro 3 puta lošija struktura kredita u švicarskom franku u odnosu na one u eurima. Kada se dalje pogleda u strukturi tih kredita, znači postavlja se pitanje na koji način ući u restrukturiranje svih tih dugova? I ono što je zapravo i zadnji put guverner rekao, unatoč višku likvidnosti na financijskom tržištu postavlja se pitanje što će nama toliko sve te kune kada ne dolaze do građana i ne dolaze do poduzeća? Hvalimo se da imamo milijardu eura u opticaju raspoloživo građanima i raspoloživo tvrtkama zapravo da potiču gospodarsku i ekonomsku aktivnost. Međutim, ne dolazi nikako do građana odnosno ne dolazi nikako do poduzeća. I onda se navode razlozi. Prezaduženost velikog broja nefinancijskih poduzeća. To je također jedan problem gdje 80% bruto domaćeg proizvoda naše kompanije su zadužene. Ukoliko pogledate izvješće Europske komisije također navode jedan od strukturnih problema hrvatskog gospodarstva je privatni dug, a privatni dug to je dug tvrtki i dug građana. Dug tvrtki 80% bruto domaćeg proizvoda, dug građana je 40% bruto domaćeg proizvoda. Kada se to spoji, znači 120% je privatni dug u RH. To je kada se gleda u odnosu na skandinavske zemlje ili na visoko razvijene europske zemlje još uvijek niska razina duga, jer oni su na razini 200 i 300%. Međutim, kada se gleda u odnosu na naše konkurente, hajmo reći na tranzicijske zemlje Hrvatska je u privatnom sektoru vrlo visoko zadužena zemlja kada se uspoređiva sa Mađarskom, Češkom, Slovačkom i tim drugim zemljama. I u tom izvješću Europske komisije se navodi da jedno od najvažnijih strukturnih reformi kako restrukturirati privatni dug, jer on je zapravo generator ekonomskog rasta. Vi ste vidjeli ukoliko se malo pomaknu određene porezne izmjene što se tiče stanovništva, počela su se micati određena osobna potrošnja. Jer osobna potrošnja vam čini 60% bruto domaćeg proizvoda. Ukoliko su vam građani prezaduženi, odnosno cijelo vrijeme se razdužuju, a u ovom izvješću se zapravo navodi da se šest do sedam godina građani konstantno razdužuju. Također se govori o tvrtkama. Postavlja se pitanje tko će generirati taj ekonomski rast. Imamo problem građana koji čine 60% potrošnje i BDP-a, jednostavno su prezaduženi pogotovo kada vidimo u ovome dijelu što se tiče ovog dijela švicarskog franka, znači ne mogu vraćati veliki dio njih svoje kredite. Onda se prebacimo a državu kao drugu komponentu generiranja ekonomskog rasta koja je također prezadužena kad govorimo negdje 85 do 90%. Onda imamo treću komponentu potrošnje, odnosno stvaranja BDP-a komponente. To su investicijska potrošnja, odnosno potrošnja investicija, znači tvrtki da ulažu. I vidimo da su oni također zaduženi 80%. A postavlja se pitanje na koji način od ovih tri komponenta vidimo da imamo vrlo visoku zaduženost i države i građana i kompanija, na koji način i gdje će se zapravo stvarati taj ekonomski rast, gdje će se on stvarati. I onda se ovdje otvara pitanje restrukturiranja dugova. I ovdje ću otvoriti pitanje kamata. Apsolutno pitanje kamata jer hrvatske kompanije isto kao hrvatski građani zapravo su sada građani EU, odnosno poslujemo na jedinstvenome europskome tržištu. Postavlja se pitanje ukoliko vidimo da 80% korporacija je u Hrvatskoj zaduženo, prezaduženo, ne može dobiti kredit, a drugi element je kaže da je nedovoljnost kolaterala u razdoblju, nedovoljno nemamo kolateralizirana, znači nema više kolaterala koji bi banke odobravale kredite. A kada uzmete da su cijene nekretnine od 2008. do 2014. pale 30%, znači prezaduženi ste nemate više kolaterala koji ćete dati jer je taj dio kolaterala pao, pali su stanovništvo, stanovništvo 6 godina se razdužuje, jednostavno ne može držati taj daljnji teret. Udio NPL-ova odnosno neprihodujućih kredita raste, postavlja se pitanje iz kojih izvora će se generirati ekonomski rast? Znači, to je ono dubinski što se treba zapravo pročitati u ovome financijskom izvješću. I postavlja se pitanje odgovornosti cjelokupnog bankarskog sektora na koji način moraju se otvoriti da restrukturiraju na taj način korporacije ako je potrebno a pogotovo se ne žele restrukturirati jer uvijek niska kolateraliziranost nekretnina 30% jednostavno ne mogu odvojiti za poslovanje svojih poduzeća, naći nekakvu novu nekretninu da bi dobili i pokrenuli novi investicijski ciklus. U ovom izvješću također ćete pronaći da od svih kredita imate negdje oko 278 milijardi bruto su krediti, kada se to netira sa određenim rezervacijama to je negdje oko 250 milijardi su neto umanjene za rezervacije, naći ćete da imate oko 26 milijardi su samo investicijski krediti. Znači manje, negdje oko 9 do 10% od svih kredita danih u financijskom sustavu su investicijski krediti. I to je loše. To je ono što trebamo mijenjati. Znamo da su gotovinski, nenamjenski krediti u cjelokupnoj strukturi iznose 40 milijardi kuna. Investicijski krediti koji potiču potrošnju, koji stvaraju radna mjesta koja stvaraju zapravo konkurentnost Hrvatske iznose samo 8 do 9%. I to je strukturni problem i unutar banaka kako se zapravo okrenuti da se daje više investicijskih kredita, da se zapravo na taj način stvaraju radna mjesta i stvara određena konkurentnost. Ovdje bih još jednu rečenicu rekao oko što je guverner zapravo spominjao određeni njihov sukob sa bankarskim sektorom. A radi se o povećanju rezervacija koji se dogodio 2013. godine u odnosu na udio njihovih loših kredita. U ovom izvješću se navodi da je udio loših kredita, znači kategorija B i C koje su nenadoknadivi ili potpuno nenadoknadivi iznosi negdje oko 48 milijardi kuna. U tih 48 milijardi kuna najveći dio tih kredita odnosi se na trgovačka društva oko negdje 33 milijarde dok je oko 15-ak milijardi odnosi se na stanovništvo. Na koji način ući u to restrukturiranje da se da novi zamašnjak zapravo gospodarstvu i da se zapravo to zamrznuto stanje koje mi imamo 6 godina i vjerujte i nova Vlada će imati dosta problema kako gospodarstvo i dalje potaknuti a teško će moći naći nove instrumente ukoliko ne uđe u dubinsko restrukturiranje kredita, u dubinsko smanjivanje ono što smo cijelo vrijeme rekli kamatnih stopa koje jako opterećuju građane, a dosta često nam se zapravo govorilo da su kamatne stope u RH po raznoraznim formulama definirane. U ovom izvješću vidite da je najvažniji izvor financiranja su zapravo depoziti od hrvatskih građana. Znači, 290 milijardi kuna imate depozita i zapravo na te depozite koje nose hrvatski građani se zapravo pokušava cijelo vrijeme govoriti kako se u izračunima premije rizika države da se zapravo ne možemo imati jeftinu cijenu kapitala zato što imamo vrlo visoku premiju rizika države. I onda se postavlja pitanje ako se radi o hrvatskim građanima koji zapravo su tu koji sami znate nosite određenu štednju položiti u banku i sami znate koliko možete dobiti, nema teorije ako dobijete više od 0,5% danas. Sad postavlja se pitanje ako hrvatski građani u tom dijelu transmisije novca od hrvatskih građana koji dobivaju 0,5% do hrvatskih poduzeća koji bi trebali imati investicijske kredite koji će potaknuti potrošnju zašto ti investicijski krediti završavaju po kamatama od 6 i 7%? Zašto završavaju? Ja ću vam reći zašto. Zato što su rezervacije, a HNB tu ih moram pohvaliti budući da u ovom dijelu su natjerale banke da povećaju svoje rezervacije u odnosu na loše plasmane kredita [[Upadica Podolnjak: Vrijeme.]] U ovom izvješću, evo vrlo kratko, samo da vam kažem u razdoblju od 4 godine su banke povećale rezervacije za 10 milijardi kuna i one se danas nalaze na 53%. O tome nitko zapravo nije govorio. Postavlja se pitanje pokrivenosti plasmana u odnosu na loše plasmane. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Repliku ima uvaženi zastupnik Goran Marić, izvolite.
Kolega Lalovac s pravom se pitate gdje će se ostvariti rast jer bez kreditne aktivnosti nema gospodarskog rasta. To je aksiom. A kreditna aktivnost pada. 7 milijardi kuna je smanjena kreditna aktivnost u 2014. u odnosu na 2013. Struktura kredita ne jamči rast. U strukturi kredita više je kredita stanovništvu nego gospodarstvu, što je alarmantno, a u samoj strukturi stanovništvu opet alarmantan podatak da samo 50% otpada na stambene kredite. U razvijenim zemljama od kredita stanovništvu 85% otpada na stambene kredite, a samo 15% na ostale. Jer se iz stambenih kredita multipliciraju i druge aktivnosti, ponajprije građevinarstvo. A dok nema stambenih kredita nema ni građevinarstva. Stanovništvo je prezaduženo. Ali na čemu je prezaduženo? Na potrošnji. A gospodarstvo uz smanjenu aktivnost i uz povećanu likvidnost u paradoksalnoj situaciji uz povećanu aktivnost nema kreditne aktivnosti. Pa mora se postaviti pitanje zašto nema? A više je razloga zašto nema kreditne aktivnosti u gospodarstvu. Jedan od razloga je svakako rizik, prevelik rizik. Danas nestabilnost i rizičnost svugdje oko vas. Prvo, gospodarski rizik naplate potraživanja. Drugo, rizik od tako visoke kamate. Mi mislimo da danas kamata od 5 ili 6% nije visoka. O, itekako je visoka uz 0% inflacije, uz ovakav kreditni rejting, uz ovakvu kreditnu aktivnost, uz ovakvu kupovnu moć i raspoloživi dohodak. I tako. A velike banke i dalje ne financiraju gospodarske projekte, domaću proizvodnju a male banke su regulatornim mjerama onemogućene plasirati jer sve što plasiraju proglasi se nenaplativim kreditom a nitko ne odgovara ako se taj nenaplativi kredit zbog kojeg su morali rezervirati sredstva naknadno naplati. A u većini slučajeva se zna dogoditi da se i naplati kredit kojeg je HNB proglasila nenaplativim. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Boris Lalovac.
Hvala lijepa uvaženi zastupniče. Da, ovo što se tu zapravo, u ovom izvješću se vidi je vrlo loša struktura kredita koji bi trebali poticati ekonomski rast. Ali ajmo otvoriti pitanje zašto se favorizirala određena jedna skupina kredita i kasnije smo vidjeli da vrlo veliki dio … [[Govornik se ne razumije.]] kompanija, skoro 65% su zapravo bile poticane ne mogu danas vratiti. Pa upravo, e to je ono što možemo otvoriti pitanje zato što su bili njihovi plasmani u tom trenutku, nisu bili pokriveni samo kreditnom sposobnošću toga poduzeća nego se cjelokupna analiza temeljila na rastu cijena vrijednosti nekretnina. I zapravo ste vrlo lako mogli dobiti bilo koji određeni kredit upravo u tom dijelu zato što su vam cijelo vrijeme govorili budući da smo, imamo vrlo dobru pokrivenost zbog rasta cijena nekretnina, zapravo su se odobravali. A onda šta se dalje događa? Vrlo veliki broj stanovništva koji plaćaju stambene kredite su ostali zarobljeni u vrlo visokim cijenama nekretnina. Vi znate kada je ekonomski bum dogodio se 2005., 2006. i 2007., zapravo kada su se odobravali krediti da su građani ulazili u odnose kada su po 2,5 ili 3000 eura ako su željeli u Zagrebu ulazili su u te aranžmane. Znači ne samo što su imali valutni rizik koji se dogodio nego su imali i cjenovni rizik vrijednosti nekretnina koje će morati otplaćivati narednih 30 godina. Nije bilo nikakvih regulatornih okolnosti. A šta se danas događa? Imate pad 30% vrijednosti i građani više svojom imovinom ne mogu pokrivati taj dio kredita i zapravo cijelo vrijeme se nalazi ukoliko ne možete vraćati kredit nalazite se u vrlo velikoj opasnosti da morate izaći i onda još morate banci vratiti jer vam stanovi, stan ne može vam pokriti vašu vrijednost kredita.
Zahvaljujem. Sljedeća replika uvaženi zastupnik Radimir Čačić.
Hvala lijepo. Ponovno je ovdje iznesen stav, banke neodgovorne, opasne. Još jednom, banke se neće promijeniti. Banke imaju samo jedno pravilo igre. To je profit za svoje dioničare i nemojmo uopće sanjati. Ne, nemamo mi šta banke prozivati. Mi Sabor, mi Vlada, mi HNB. Dakle mi i HNB su faktori koji moraju na to utjecati. Ni prošla Vlada nije to napravila, nisu ni one prije. Drugim riječima gdje se krije rast, gdje se otvara prostor za rast investicija, dakle i zapošljavanje. Još jednom, država mora upotrijebiti sve institucije, sva sredstva, sve izvore za formiranje garancijske sheme da bi učinila protočnim novac, moguć, tu prisutan novac koji HNB može ponuditi i pružiti. HNB ima fantastičan alibi da to nije činio, on se nije ni trudio da čini. Par puta je nešto malo marginalno pokušao ali nije našao ni nekakav odgovor. Ima alibi, Vlada nije napravila ništa. Banke presretne. Vlada mora: a) upotrijebiti europski novac koji je ponuđen za garancije, imovinu koja tu stoji mrtva, nije se valorizirala, 31,4 milijarde eura stoji, izdvojimo barem milijardu za garancijski fond, dajmo šansu, popravimo bilance, tvrtke su nam zadužene 80%. Šta hoćemo od njih, one ne mogu ni tražiti kredit jer one same su svjesne da bilance ne garantiraju, dakle kada imaju vrhunske projekte. To je zadatak ove Vlade i ovog Sabora.
Odgovor na repliku … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala lijepa. Pa evo, kažete da banke se ne mijenjaju. Ja ću samo reći jedan primjer kako se banke u SAD-u mijenjaju. Vi ste svi čuli za banku Goldman Sachs, najveća banka u SAD-u, vrijednost imovine veće nego cjelokupna vrijednost Republike Hrvatske, bruto domaćeg proizvoda. Znate šta su dogovorili sa američkim ministarstvom pravosuđa? Znate šta su dogovorili? Dogovorili su da će isplatiti riznici ministarstva financija SAD-a, sada u siječnju 2016. godine 5 milijardi dolara. A znate zašto? Zato što su na financijsko tržište pustili kredite tipa naših švicaraca. To imate presudu. Znači dogovor. Oni čak nisu htjeli ići na sud jer su rekli izgubiti ćemo još. Kod nas su se drznuli reći tužiti ćemo državu. Gledajte bahatosti. Ovaj Sabor je donio najvažniji zakon, ovaj Sabor ga je donio, jednoglasno. I oni se drznu, kažu tužiti ćemo Republiku Hrvatsku. U SAD-u se kleknu i kažu oprostite vlado SAD-a, uplatiti ćemo vam 5 milijardi dolara jer smo mi napravili na financijskome tržištu takvu krizu koja je napravila ne samo gospodarsku recesiju nego je vrlo veliki dio građana SAD-a zavilo u crno. I to su sada pregovori između Vlade. Još jednom sam htio ovdje reći, 40 milijardi kuna su krediti koje banke daju državi. Znate kolike su rezervacije na te kredite? Nula. Šta to znači? Idu tužiti državu u kojoj rade i na koju nemaju nikakve rezervacije. To je apsurdno. Znači moraju promijeniti svoje poslovanje, moraju vrednovati zakone koje je donio ovaj Visoki dom. Ukoliko će krenuti protiv zakona ovoga Visokoga doma u kojem smo jednoglasno donijeli odluku zapravo pada cjelokupni sustav. I zato pogledajmo kako se mijenjaju banke i u drugim zemljama, priznaju svoje odgovornosti, plaćaju naknade i govore nećemo optužiti državu, još ćemo mi platiti zato što smo napravili nered na financijskom tržištu SAD-a.
Zahvaljujem. I sljedeća replika uvaženi zastupnik Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedavajući. Kolega Lalovac vi kao bivši ministar, donedavno je li u proteklom mandatu ste donijeli Zakon o potrošačkim kreditima. Govorili ste mnogo o kreditima, međutim ova sfera kredita u zadnje vrijeme se spominje danas je bio i prosvjed zbog nerada institucija DORH-a i ostalih koji bi morali zaštititi te ljude od nelegalnih lihvarskih kredita štedno-kreditnih zadruga. Pa zbog čega kad se donio taj zakon i dalje FINA, znači hrvatska institucija i dalje te naše nesretnike nakon svega šta su im ovršili sve i dalje ovršuju i dalje uzimaju stanove, sve nekretnine i pokretnine koje su znači na nelegalan, lihvarski način uz pomoć naravno nekoga iz Hrvatske države. Jer nije se moglo opljačkati naš narod s tim lihvarskim kamatama u Hrvatskoj, jer sigurno u Austriji to ne bi prošlo. Jer u nas su lihvarske kamate i normalnih banaka koje su strane došle su u naše vlasništvo jer nije normalno. U Austriji se dobije kamata 10%, a ista banka koja je vlasnik naše banke tamo je 2 u nas je 10. Pa evo molim vas ako možete malo bolje pojasniti. I još jedno pitanje, ja nisam siguran jel' ste tada bili ministar ali vi ćete pojasniti. Kako je moguće CREDO banka da se u roku kad je bila blokada u roku 12 sekundi netko izvuče selektivno novac, a netko ne. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Boris Lalovac.
Hvala lijepa. Uvaženi kolega, vezano za CREDO banku ne znam, nisam upućen. Ali vjerojatno će Državno odvjetništvo ovo što ste vi danas rekli, … [[Govornik se ne razumije.]] u tih 12 sekundi ispitati i na ovaj način ga zapravo vi pozivate institucije da provjeri to što ste zapravo rekli. S druge strane, kada govorimo o kreditnim zadrugama koje su zapravo plasirale kredit. Vi znate da smo zadnjim izmjenama Zakona o potrošačkom kreditiranju donijeli tri odluke gdje se zapravo nadležnost sudova stavlja u Republiku Hrvatsku, ne u Austriju. Također smo donijeli vezano za ovrhu te nekretnine. Međutim, ovdje je otvorio bih još jedno vrlo važno pitanje ovo što ste zapravo rekli oko tih kredita što je zapravo bilo temeljeno, na temelju čega možemo reći prema Zakonu o potrošačkom kreditiranju koji zapravo funkcionira na temelju EU gdje zapravo možemo, imamo najveći alibi. Ti krediti, jer ja sam razgovarao sa tim ljudima kad sam obilazio teren su odobravani bez provjere kreditne sposobnosti dužnika. To je temeljna stvar u bankarskom poslovanju. Zapravo banka bi svako šest mjeseci trebala provjeravati sukladno svojim zakonskim kreditnu sposobnost dužnika. To znači da su im dali kredite samo zato što su isto ono što sam govorio su gledali kako uzeti tu kuću. Uopće nisu govorili da bi raspravljali o kreditnoj sposobnosti dužnika. I onda se sad i oni javljaju da će tužiti Hrvatsku državu. Pa mislim, ovo dolazi do apsurda. Znači, hrvatska Vlada će imati vrlo snažnu podršku od naše strane, da se vrlo jasno i strogo postavi i prema zadrugama i prema bankarima, da štiti proračun Republike Hrvatske. A ovim elementima da svakako nadopunite Zakon o potrošačkom kreditiranju gdje se stavlja ukoliko nije bila provjera kreditne sposobnosti dužnika da ste davali ste mu nešto, znači mimo bankarskih pravila, da na taj način se zapravo može pokušati riješiti ovaj dio gordijskog čvora. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Sljedeće je izlaganje u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice uvaženi zastupnik Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine guverneru sa suradnikom. Kolegice i kolege, pa iskreno govoreći odmah da se na početku ogradim uopće mi nije namjera braniti guvernera Vujčića. Samo ću u svojoj raspravi pokušati biti realan i vratit ću se u daleku 2000. Međutim, svim kolegama koji kritički govore pogledajte. Prije svake rasprave nekog materijala koji nije predlagatelj hrvatska Vlada, hrvatska Vlada šalje svoje mišljenje. I sve ovo što su neke kolege koji su bili u bivšim vladama govorili imali su priliku navesti kroz svoje mišljenje o materijalu koji su dobili. I onda bi ta priča bila konzistentna. Ovako o jednoj izuzetno važnoj temi, o temi koja je između ostaloga i predmet jedne točke osvrta Europske komisije na makro ekonomske ravnoteže Republike Hrvatske mi govorimo na poprilično neargumentiran i politikantski način, a sad ću reći o čemu. Ako smo o ičemu danas ovdje u ovom Visokom domu trebali raspravljati onda smo trebali raspravljati o kreditima u švicarcima, o austrijskim stambenim štedionicama i o korektivnim mjerama koje su prijetile Republici Hrvatskoj. Zašto? Zato što u prvom dijelu izvješća, zapravo informacije HNB-a govori se o makroekonomskim pokazateljima čiji je efekat bio toga da je Hrvatska bila do jučer praktički na pragu korektivnih mjera EU i da o tome raspravljamo i na takav način onda bi se reklo da smo mi ozbiljni. Međutim, zašto danas nitko ne govori o kreditima u švicarcima a upravo ovo razdoblje u kojem dobijamo informaciju od Hrvatske narodne banke se događalo kad je bilo u hrvatskom društvu najviše prijepora oko kredita u švicarskim francima. Isto tako, citirat ću sažetak od izvješća Europske komisije o sprječavanju ispravljanja makroekonomskih neravnoteža Republike Hrvatske. Kaže, citiram: "Osim toga sposobnost bankarskog sektora da pridonese oporavku mogao bi biti ograničen zbog utjecaja propisa donesenih u rujnu 2015. kojim se omogućuje konverzija kredita iz švicarskih franaka u euro." E sad, kad slušate žao mi je što nema kolege Lalovca unutra, pa se neću previše citirati da ne bi ispalo da govorim dok ga nema unutra. Kad slušate njega, onda ta je priča kontradiktorna i dijametralno suprotna od ovoga što piše Europska komisija. Međutim, gledajte nas veže ono što piše Europska komisija bez obzira da li se mi politički slagali ili ne slagali. I zato bi možda bilo danas vrijeme da se progovori o tome da li stvarno hrvatskom proračunu prijeti 8 milijardi kuna obveze vraćanja bankama, koliko ćemo izgubiti zbog smanjene dobiti i niza drugih stvari. Isto tako u ovom Visokom domu ne jedanput se tražila stanka oko kreditiranja austrijskih štedionica. To je definitivno da se događalo sve i svašta i da bi utvrdili činjenicu što se stvarno dogodilo i Ministarstvo unutarnjih poslova i Ministarstvo pravosuđa je trebalo, a takav je bio zaključak ovdje kluba HDZ-a od prije godinu i još nešto dana, obustaviti ovrhe. Nemoguće je da vama u dvorište dođu nekakvi likovi s fotoaparatom i slikaju vam nekretnine i da to nitko ne reagira. A to je nešto što mora napraviti ministarstvo koje je nadležno za to. Ministarstvo pravosuđa je trebalo naprosto obustaviti sve ovrhe do trenutka dok se ne utvrdi činjenično stanje. Jer što se tu stvarno dogodilo, tko je tu pogriješio? Koja institucija nije napravila svoj posao? I onda bi to pitanje počeli rješavati. Ovako mi pričamo, pričamo, pričamo a imamo situaciju kakvu imamo. Međutim, meni je vrlo interesantan jedan pasus u ovom izvješću, odmah na prvoj stranici, kaže u uvjetima visoke likvidnosti domaćeg monetarnog sustava troškovi zaduživanja države na domaćem tržištu u prvoj polovini 2015. sadržavali su na vrlo niskim razinama dostignutim … [[Ne razumije se.]] 2014. kamatna stopa za kredite poduzeća i stanovništva prosječno su se blago smanjili u odnosu na prethodnu godinu unatoč nižim kamatama te postupnom uvažavanju standarda odobravanja kredita na koje upućuje anketa o kreditnoj aktivnosti banaka. Stanovništvo se i dalje nastavilo razduživati već šestu godinu zaredom. Poduzeća u prvoj polovini godine također su smanjila svoj dug prema domaćim bankama no ukupan dug poduzeća porastao je zbog prirasta financiranja duga izvora poglavito iz inozemstva. Pa znate što se dogodilo? S obzirom na situaciju u Hrvatskoj banke su samo sve svoje najbolje klijente slale u okrilje i u krilo svojih majki banaka i one su sukladno pozitivnim hrvatskim propisima se zaduživale uz nižu kamatnu stopu vani. Ali to banke nisu radile sa problematičnim klijentima. A sad o konzistentnosti što tko govori, što tko priča. Dakle, 2000. godine kao relativno mlad zastupnik ispao sam heretik u ovom Saboru kad sam postavio pitanje dobiti HNB-a, njenom udjelu u proračunu i po tadašnjim zakonima je HNB u granicama kalendarske godine mogla svojim kreditima intervenirati i pomoći državi za premošćenje nelikvidnosti itd. ali se taj kredit morao vratiti do 31.12. Također, 2015. godine je centralna banka zbog, zapravo 2005. pardon, kao razlog sprječavanja naglog rasta vanjskog duga koji su generirale poslovne banke zadužujući se vani pa plasirajući te kredite u Hrvatskoj, povećala obveznu pričuvu mislim sa 13 na 15%. Tada sam se ja kao nekakav mali ministrić u Hrvatskoj vladi usudio reći da bi bilo dobro da se guverner konzultirao sa Ministarstvom financija i sa Vladom pa da vidimo što to je, a kasnije ću objasniti zašto sam to rekao. Međutim, nakon toga tjedan dana uslijedila je baražna paljba kako se to ministar financija usudi uopće spomenuti ili nešto reći što je centralna banka napravila. Međutim, realno gledajući te obvezne pričuve jer sve one pričuve koje su banke morale imati ispadalo vam je da po prilici od 100 eura zaduženja 60 eura se plasiralo, a 40 je bilo na raznoraznim pozicijama. Onda ako vi sa 60 eura morate financirati 100 eura onda vam je jasno zašto cijena kapitala ide tako. Dakle, danas je nekom u interesu da juriša na centralnu banku. Međutim, postavlja se pitanje što se događalo do praktički 2014., 2015. godine? Od medija preko političkih nomenklatura ili da li je možda u datom momentu centralna banka, kažem nemam namjeru braniti Vujčića, centralna banka rekla da se određene stvari ne smiju provoditi, da to može biti vrlo opasno za Republiku Hrvatsku. A da li će biti opasno za RH o tom ćemo vidjeti za mjesec ili dva dana koliko će nas to sve skupa koštati. I druga stvar bit će vrlo vjerojatno interesantno vidjeti korespondenciju koja je išla između centralne banke i raznoraznih ministarstava u RH. Dakle, prvi nekakav konkretan pokušaj suradnje i zajedničkog djelovanja centralne banke i Vlade RH se dogodio 2009. i 2010. godine kad je centralna banka oslobađajući zapravo dio sredstava obvezne rezerve, smanjujući obveznu rezervu oslobodila značajnija sredstva poslovnim bankama koje su one trebale u dogovoru sa Vladom, a tada preko HBOR-a plasirati prema hrvatskim poduzetnicima kojima je u tom trenutku bio nedostupan pristup praktički bilo kakvom kreditiranju. To su bili oni modeli A, B i C. I s obzirom da su tada banke na ta sredstva kod centralne banke dobivale mislim negdje oko 0,25% kamata pa je bilo logično ok vi dajte ta sredstva uz 1%, HBOR neka da minimalnu kamatnu stopu i prvi krediti, o tome sam govorio i prošli tjedan, su bili uz nekakvu stopu 4,20, 4,21. Međutim, kad nažalost pogledate vrlo malo je kredita podijeljeno zbog kreditne nesposobnosti hrvatskih poduzetnika. To je bilo 2010., danas je vrlo slična situacija. Dakle danas zbog strukture bilance naših poduzeća ona nažalost kada idu po nekakvim tržišnim kriterijima koje postavljaju poslovne banke nisu u stanju podići kredit. I umjesto ovdje da se prepucavamo na ovaj ili onaj način ajmo zajedno, dakle i banke i centralna banka i Vlada Republike Hrvatske doći do nekog modela koji će naprosto biti određena garancija ili nešto da za kvalitetne projekte ta poduzeća mogu dobiti kredite. Jer na kraju krajeva i efikasnost povlačenja sredstva iz EU fonda ovisiti će o tome kolika će biti vaša mogućnost da dođete do vlastite komponente. Dakle da smo mi danas govorili o tome, da smo govorili o tome što se dogodilo sa švicarcima i zašto se dogodilo, onda bi ova naša rasprava bila u kontekstu toga da želimo pomoći hrvatskim građanima i da želimo pomoći hrvatskim poduzetnicima. I na kraju krajeva, vjerojatno bi se iz toga izrodio možda i zaključak da moramo ići u određene zakonske promjene. Ali ne, nama je bitno da li se izvješće usvaja, da li se prima na znanje, da li je ovako, da li je onako. To su u konačnici nebitne stvari. Po meni je ključno da li će se nakon ovih naših rasprava prošli tjedan i ovaj tjedan iskristalizirati ideja da li mi trebamo i u kojem kontekstu mijenjati Zakon o HNB-u. Da li Vlada Republike Hrvatske, dakle to je njen zadatak, premijer i ministar financija i ministar regionalnog razvoja, ministar gospodarstva, ministar poljoprivrede i ministar poduzetništva trebaju … [[Govornik se ne razumije.]] sa poslovnim bankama i vidjeti kako i u kojem kontekstu to visoku likvidnost koju imaju mogu uputiti prema hrvatskim gospodarstvenicima. E kada bi mi raspravljali na takav način onda bi nama vjerojatno hrvatski građani zapljeskali. Ali s obzirom da mi ne raspravljamo na takav način nego rasprave su koje naprosto vode nečemu a nikom nije jasno kome, hrvatski građani nam neće pljeskati a hrvatski gospodarstvenici će nam jasno poslati poruku da se ništa nije promijenilo. Jer gledajte, mi ako ne promijenimo zakone mi njima ne možemo pomoći. A mi smo imali preko HBOR-a i prošla Vlada i one prošle Vlade niz programa gdje je subvencionirana kamatna stopa. Međutim, ajmo realno pogledati koliko je tih kredita iskorišteno i koji je efekat svega toga skupa. Dakle mi smo u krizi izgubili 200 tisuća radnih mjesta i one naprosto više ne postoje. Pa vi pogledajte, mi jučer govorimo o rastu industrijske proizvodnje a isto govorimo o padu zaposlenosti na godišnjoj razini. I onda što je? Veli produktivnost je porasla za toliko i toliko. Pa zar nije logično ako imate porast industrijske proizvodnje da bi tu trebao biti i porast zaposlenosti u tom sektoru. To su teme o kojima mi trebamo razgovarati ovdje jer nismo svi stručnjaci za monetarnu politiku ali teme koje interesiraju hrvatske građane i teme na koje nam guverner onda može odgovoriti na jedan vrlo plastičan način što i kako se može napraviti. Ovo sve što je danas bilo raspravljeno je pase priča, priča koja nas neće dovesti do izmjene Zakona o HNB-u. Na kraju krajeva, zdanju značajniju izmjenu Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci u vremenu pregovora za ulazak u Europsku uniju sam predlagao ja kao ministar. I jedan od ključnih članaka je bio da HNB podnosi izvješće Hrvatskom saboru i da ga Hrvatski sabor usvaja. Nažalost iz Brisela smo, meni nije jasno iz kojeg razloga ali je tako bilo dobili crveno svjetlo i da taj članak nismo promijenili da izgleda i glasi kao što glasi danas članak 62. nismo dobili zeleno svjetlo za izmjenu toga zakona. Stoga, kolegice i kolege, bez obzira što se radi o informaciji za prvo polugodišnje 2015., danas imamo činjenice a to da je Hrvatska bila na pragu korektivnih mjera jasno govori da određene reforme i određene stvari se naprosto nisu dogodile isto kao što i rast industrijske proizvodnje u prvom mjesecu su posljedica nekog okruženja koje nas vuče. A mi ako želimo promijeniti stvar onda promijenimo zakone. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Repliku ima uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine Šukeru. U vašoj raspravi ste spomenuli više stvari ali ste spomenuli i to da treba mijenjati zakone. Ja se slažem s vama, možda treba mijenjati Zakon o HNB-u, možda treba korigirati i neke druge stvari kao što ste rekli i u Ovršnom zakonu itd. ali nismo čuli ništa od toga šta vi želite. Pa vi ste pozicija. Zašto ne predložite? Zašto na ovoj govornici niste rekli šta biste vi to mijenjali, šta je to suštinski važno, šta bi trebalo mijenjati itd..? Na kraju zbog toga što nema takvih prijedloga dolazimo do ove rasprave, da li je primanje na znanje ili glasanje ili se prihvaća izvješće? Zbog toga što nema supstance, nemamo o čemu predlagati i razgovarati u odnosu na ono što Vlada predlaže ili ne predlaže. Ja bih vas samo podsjetio jednu stvar, vi ste bili vrlo aktivni i ja se toga isto jako dobro sjećam kada se govorilo o dobiti HNB-a. Pa mijenjajte zakon primjerice da svake godine, evo ako se dobro sjećam 2014. 2,7 milijardi kuna dobiti HNB-a, tražili ste da se djelomično to i preusmjeri u pomoć građanima oko švicarca. Pa mijenjajte Zakon o HNB-u, predlažite. Sada ste u poziciji to napraviti. Ne možemo raspravu svesti na to da se sada kada ste u poziciji bavite time da li ćete i kako protumačiti poruku iz Sabora prema javnosti. Znači vaš je sada zadatak kao šefa kluba HDZ-a da spriječite negativnu poruku koju bi izazvalo glasovanje o prihvaćanju odnosno neprihvaćanju izvješća HNB-a. Zbog čega to branite zastupnicima u Hrvatskom saboru da glasuju o izvješću HNB-a. To je vaša poruka koja je glavna sa ove rasprave, sa ove govornice. Mi želimo glasati o izvješću HNB-a zbog toga što je to jasna poruka da li smo zadovoljni sa HNB-om ili nismo.
Kolega Maras vi ste oprostite na izrazu smiješan čovjek. Pa vi ste digli ruku da nemate primjedbi na izvješća HNB-a. Ja uopće ovdje nisam govorio o izvješću HNB-a. Ovdje se govori o informaciji, a bili ste zajedno sa mnom na Odboru za financije gdje ste glasali zajedno zato da se informacija prima na znanje. Dakle, o tome se govorilo. I možete sad tražiti povredu Poslovnika itd. Druga stvar, ovdje se govori o izvješću za određen period. I ja sam govorio u kojem kontekstu je trebala ići rasprava. Ja se iskreno nadam da će Vlada napraviti određene prijedloge i izmjene promjena zakona, ali ovo je stvar prije svega izvršne vlasti, a ne zakonodavne vlasti. Ali kažem, nije dobro reći jedno, pa reći ovako i spominjati neke stvari koje naprosto ne stoje. Ja sam vam spomenuo i ovdje između ostaloga i izvješće Europske komisije oko uklanjanja makroekonomskih i ekonomskih i makroekonomskih neravnoteža gdje se jasno spominje problem oko švicarca. Kakav će on ispasti itd. to vjerojatno ne znate ni vi ni ja. Ali ako želimo promijeniti da HNB drugačije funkcionira onda treba promijeniti zakone. Da, kolega Maras što se tiče dobiti HNB-a da. Ja kao ministar financija nisam baš imao veliku korist od te dobiti, dok recimo dobit HNB-a u protekle četiri godine što se tiče državnog proračuna je bila poprilično izdašna iako ja smatram da treba biti i još izdašnija.
Zahvaljujem. Povreda Poslovnika, uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Povrijeđeni su članci 237. i 238. Znači, kolega vi ste morali gospodine predsjedniče reagirati na opasku kolege Šukera jer u ovom Saboru kolege zastupnike ne smijemo vrijeđati. I ja bih isto tako mogao reći da je kolega Šuker jako smiješan i tužan kada je govorio 2008. da krize u Hrvatskoj neće biti. I sada kada se pretvorio kolega Šuker u zaštitnika povlastica u HNB-u. Evo neka hrvatska javnost to čuje. Kolega Šuker je glavni zaštitnik povlastica u HNB-u jer ne dozvoljava glasanje, ne dozvoljava glasanje o prihvaćanju izvješća HNB-a. I pogledajte vi te gestikulacije i nervozu gospodina Šukera. Je li to primjereno ponašanje jednog zastupnika u Hrvatskom saboru? Molim vas lijepo gospodine Šuker nemojte uništavati državnu imovinu. Ne lupajte po stolu, ne trgajte pločice, molim vas.
Molim vas da malo ublažimo ton rasprave. Ovo nije takav stupanj vrijeđanja da bi trebalo dići raspravu. Uvaženi zastupnik, povreda Poslovnika.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, vi ste povrijedili Poslovnik. Kolega Maras se pozvao na članak 237. Ovo o čemu je on pričao 237. i 214. I 238. nije ovo što … [[Govornik se ne razumije.]] Kolega Maras, kad ste prošle godine kao član Vlade digli ruku za to da se prihvati izvješće bez primjedbi tada ste vi podržavali sve te povlastice. Ali kažem, kratke noge, kratka pamet, šta ćete.
Povreda Poslovnika uvaženi zastupnik Gordan Maras.
Ja vas molim, gospodin Šuker je ponovo povrijedio 238. Ko da ja njemu sad kažem kratka pamet, veliki trbuh, ne. Razumijete? Ne smijemo se tako razgovarati, ne smijemo se tako razgovarati u Hrvatskom saboru. Znači, molim vas da uvedete reda. Gospodin Šuker se, gospodin Šuker se ponaša …
Gospodo ali ako ćete vi međusobno tražiti povredu Poslovnika …
Gospodin Šuker se ponaša kao da je na placu i još gore od toga.
Vaše rasprave su otišle iznad uobičajenog tona u Hrvatskom saboru. Ali ako ćete međusobno jedan drugome dizati povredu Poslovnika do 13,30 izvolite. Uvaženi zastupnik.
Kolege, poštovani gospodine potpredsjedniče. Za razliku od uvaženog kolege Marasa, ja ću reći da ste vi povrijedili Poslovnik članak 238. u onom trenutku kad je čovjek koji inače voli vrijeđati, kad nema argumenata to je opće poznata stvar kod njega isto tako napadati kolege, trebali ste mu dati opomenu i oduzeti mu riječ. Vi to niste napravili i zato se ove povrede Poslovnika vuču u nedogled. Ali ponavljam, ljudi koji dignu ruku za nešto pa kažu da će sad drugačije glasati i optužiti nekoga drugoga to naprosto sve govori o njima.
Zahvaljujem. Nisam nikome izrekao opomenuo, iako ste i jedan i drugi dva puta govorili o povredi Poslovnika, a nisam nikome niti oduzeo riječ. Naprosto su to neke krajnje mjere kojima treba vrlo restriktivno pribjegavati. Da, rasprava je ova otišla malo predaleko. Ali drago mi je da ste je okončali sa povredama Poslovnika. U redu. Zahvaljujem. Vidim da ste prevladali ove neke nesporazume. Hvala lijepa. Sljedeća rasprava u ime Kluba zastupnika SDSS-a i Reformista uvaženi zastupnik Milorad Pupovac.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Nije najgore kad se rasprava o informaciji HNB-a svede na dužinu nogu i na veličinu trbuha koje pojedini zastupnici imaju i ne treba od toga praviti preveliki problem. Klub zastupnika SDSS-a i Reformista je sa pažnjom primio ovu informaciju primio ovu informaciju i sa jednakom pažnjom registrirao značajne podatke koji se odnose na pozitivne trendove koji su vezani uz ekonomski oporavak Republike Hrvatske. Ali svi mi znamo da ti pozitivni trendovi koji su djelomično i rezultat monetarnih mjera, djelomično rezultat fiskalnih mjera, su primarno rezultat promjena u našem širem okruženju i oporavka ekonomija onih država koje su naši glavni ekonomski partneri. A da mi sami kada je u pitanju naša ekonomska politika, kada su u pitanju naše mjere ekonomske politike nažalost još uvijek nismo pronašli adekvatan, održiv, trajan mehanizam kojim nećemo ovisiti samo o vanjskim okolnostima. Mjere koje poduzima HNB usmjerene na stabilnost tečaja kune, usmjerene na stabilnost cijena i usmjerene na likvidnost banaka kao glavne mjere koje je HNB poduzima i smatra osnovnim zadaćama sasvim sigurno su neophodne, sasvim sigurno su nužne i protiv njih kao ciljeva i funkcije HNB-a ne možemo biti. Jedino je pitanje da li su one dovoljne za ono što Hrvatskoj ovoga trenutka treba? A Hrvatskoj ovoga trenutka treba oslobađanje prostora i potencijala za ekonomski oporavak, ekonomski rast i ekonomski razvoj. Sa ovakvim odnosom između HNB-a i komercijalnih banaka s jedne strane i države sa druge strane taj oporavak, taj rast i u krajnjoj liniji dolaženje do koncepta programa ekonomske politike u zemlji ja mislim da neće biti postignut. Neka mi ne zamjere oni koji to bolje znaju od mene i od mojega kluba, osim jednoga zastupnika. Ali uz ovakav odnos sasvim sigurno to neće biti postignuto. Jer da je to moguće bilo onda bi se taj oporavak dogodio i prije 5 i prije 10 i prije 15 godina, ali nije. I bez obzira na to što guverner Vujčić i u ovoj informaciji i u svojem govoru u Saboru pokazuje veću osjetljivost za djelovanje HNB-a kada je posrijedi oslobađanje potencijala za ekonomski rast i većeg stvaranja prostora nego kad je u pitanju npr. stabilnost cijena ili stabilnost tečaja kune to svejedno neće biti dovoljno i neće samo po sebi biti dovoljno za ono što Hrvatskoj u ovom trenutku treba. Dakle, kao što je ovdje već netko rekao, kolega Čačić u svojim replikama čini mi se, član našeg kluba, potrebna je, čini mi se i kolega Šuker je o tome govorio, potrebna je neka vrsta tješnje suradnje između fiskalne i monetarne politike. Potrebna je neka vrsta tješnje suradnje između države i HNB-a. U pravu je kolega Lalovac kada kritizira postupke banaka i u pravu je i kolega Čačić kada kaže što ih imamo kritizirati one su takve i ako im damo prostora bit će još gore. Ali što mi možemo učiniti, što država može učiniti kao regulator, što država može učiniti kao ona koja osmišljava i definira prostor ekonomske politike i mjere ekonomske politike i ciljeve ekonomske politike o tome mislim da treba razgovarati sa HNB-om, sa guvernerom i njegovim zamjenicima i pomoćnicima. Tješnje i neposrednije nego što se razgovaralo dosada. Dakle, država nesumnjivo ima obavezu prema građanima koji su blokirani. Država nesumnjivo ima obavezu prema onim dijelovima privrede kojih je zapravo najveći dio, koji ne mogu osigurati garancije niti za sredstva iz europskih fondova niti mogu osigurati garancije za sredstva iz komercijalnih banaka. Jer nemaju takvo stanje. Pokazatelji njihovog poslovanja su naprosto takvi. Ili su kažnjeni zato što žive na dijelovima područja koja već sama po sebi nemaju tih pretpostavki. Ili su bili kažnjeni zbog okolnosti poslovanja u kojem se Hrvatska našla, pa onda s njima i oni u proteklih 10-ak godina, ili se kontinuirano nalazi. I iz tog razloga nam se čini da bi bilo posebno važno vidjeti gdje imamo potencijale da mimo ovih mjera koje HNB poduzima od kojih neki od kolega žele da budu naglašenije, da budu jače a guverner smatra da moraju biti opreznije. Nije moje ovog trenutka da sudim koliko treba jače ali mi se čini da je doista neophodno da se vidi kako iskoristiti mrtve kapitale koje RH ima a ja ću navesti dva. O jednom sam već ranije govorio prilikom rasprava u Saboru. Krenuti ću od onoga o kojem nisam govorio a to je državno vlasništvo, imovina. Trenutno mrtvi kapital za koji se nadamo da je registriran i popisan i da znamo u kakvom je stanju i da mu znamo procijeniti vrijednost. Ne bi li, kolegice i kolege i poštovani gospodine guverneru ili zamjeniče, viceguverneru, ne bi li bilo oportuno razmišljati o tome da se državna imovina, umjesto da se samo razmišlja o tome kako da se proda a pitanje da li može i pod kojim okolnostima se može prodati, pretvori u neku vrstu garancijskoga fonda za sve one kojima komercijalne banke po svojim kriterijima ne mogu osigurati, odnosno ne mogu dopustiti i dati kredite jer imaju prestroga pravila a država se neće zaduživati nikakvim dodatnim sredstvima i opterećivati proračun i povećavati svoja dugovanja. Moje drugo pitanje koje sam postavljao i ministru financija i ministru regionalnog razvoja. Ako se još uvijek i dalje bilježi rast štednje građana u komercijalnim bankama, sada je vjerojatno već preko dvije stotine milijardi kuna. Što se radi sa tim de facto rentijerskim mrtvim kapitalom od kojeg banke imaju vjerojatno korist jer izlaze s njim na tržište novca. A što mi imamo kao država. Je li moguće taj novac upotrijebiti za nešto drugo? Je li ga moguće pretvoriti u aktivan kapital koji će Republici Hrvatskoj, njezinom društvu i njezinom gospodarstvu donijeti novi potencijal? Je li moguće da to bude predmet razgovora između vas i onih koji su odgovorni za fiskalnu i ukupnu ekonomsku politiku? To su dvije stvari koje mi se čine da su važne. I na kraju, htio bih pozdraviti u prošloj raspravi, prošli tjedan nisam sudjelovao povodom informacije ili izvještaja za 2014. godinu ali htio bih pozdraviti vaš poziv zastupnicima u Hrvatskom saboru da s vama raspravljaju i o monetarnoj politici i o svim drugim aspektima ekonomske politike koji se dotiču neposredno ili posredno posljedica ili učinaka ili ciljeva monetarne politike za koju ste vi odgovorni. Bilo bi iznimno značajno kada bi Odbor za financije, Odbor za gospodarstvo, Odbor za regionalan razvoj imali tematske sjednice koji bi neka od ovih pitanja koja su danas ovdje moglo čuti bila predmet ozbiljne i neograničene rasprave poslovničkim, strogim poslovničkim pravilima a vi ste iskazali interes za to, ja taj interes pozdravljam. I mislim da mi kao zastupnici u Saboru trebamo to prihvatiti jer je to prilika da svoju ulogu od kako nas obično u javnosti tretiraju beskorisnih potrošača državnoga novca koji će svoju opravdanost potvrditi time što će se registrirati kada ulaze u saborsku dvoranu i u zgradu Sabora što je odmah ću reći ponižavajuće za hrvatski sabor. I tko god je to dopustio neka zna da ja kao zastupnik u Hrvatskom saboru koji redovito izvršavam svoje obaveze odbijam to činiti. Neka to urade Ustavnom sudu. Neka to urade načelniku općine i gradonačelniku. Neka to urade svima. A mi dopuštamo tu vrstu samoponižavanja umjesto da se prihvatimo posla za kojeg objektivno imamo priliku. Ovo u vezi sa odnosom između HNB-a i države jeste ozbiljan posao. Premda nisam najpozvaniji da u njemu sudjelujem ali osjećam kolika je njegova važnost. I čini mi se da bi naša tri relevantna odbora, Odbor za financije i proračun, Odbor za gospodarstvo i Odbor za regionalni razvoj to mogli prihvatiti. Možda bi iz te rasprave onda doista imali nešto ozbiljniji rezultat nego što ga možemo imati nakon današnje rasprave. Hvala vam.
Zahvaljujem. Za repliku se javila uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Mislim da ono što je i što mi se činilo najupečatljivije i što nitko nije tako postavio stvari jako važno da se neke stvari ne bi ponavljale a to je odnos centralne banke, naše Hrvatske narodne banke, odnos države koji bi svakako u svakom slučaju trebao biti tješnji. Njezina neovisnost ne znači i dogovore i suradnju. Tim više i tim prije što govorite upravo kako se komercijalne banke, mnoge su se ponašale kako su htjele, samo po načelu profita jer su se ponašale, ponašale su se. Zašto su se banke ponašale tako? Ponašale su se tako zato što su se mogle ponašati tako. Njihovo osnovno načelo je bilo profit naša, odgovornost vaša, profite ćemo privatizirati a odgovornost socijalizirati. Pustite nas državo da mi radimo najbolje, mi to znamo najbolje pa kad propadnu onda kucaju na vrata države a građane polažu na taj novi oltar bankarskog hrama. To su novi hramovi 21. stoljeća. Ono što upravo europska bankarska federacija govori koje je odgovor, koji su temelji odgovornog bankarskog sustava, odnosno bankarskog ponašanja društveno odgovorno investiranje partnerstvo i umreženost, gospodarski aspekti društvene odgovornosti poslovanja, radni odnosi, poslovno ponašanje, svijest o okolici, financijska uključivost i ima čitav niz drugih parametara. Hvala.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Milorad Pupovac.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovana kolegice i vi i ja smo suglasni, a siguran sam i većina nas koji sjedimo u ovom Domu da našoj državi da bi mogla ustupiti u istinski partnerski odnos sa Hrvatskom narodnom bankom je potrebno da ojača svoju ulogu regulatora i da ojača, posebno ojača svoju ulogu inicijatora ekonomskih politika i ekonomskih mjera. I ukoliko to napravimo i ukoliko to vidimo onda ćemo naravno imati sve argumente i svu potrebnu snagu za razgovor koji sasvim sigurno neće biti uvijek jednostavan kao što nije bio jednostavan i u slučaju franka kao jednog maloga primjera a ovi drugi bi mogli biti ogromni i veoma značajni i strukturalni i dalekosežni, a ovo su bili više-manje palijativni koji su pokazali neophodnost da postoji snažna regulativna komponenta kod države i snažna ekonomska inicijativa kod države.
Zahvaljujem. Sljedeća replika uvaženi zastupnik Maro Kristić. Izvolite.
Poštovani gospodine Pupovac, ovo zapravo nije bila s moje strane nekakva replika niti mislim replicirati. Mislim da ste vrlo kvalitetno raspravljali o ovoj problematici i zapravo samo želim još jedan put podržati politiku suradnje koju zagovarate jer iako je HNB jedna institucija koja je po samoj svojoj prirodi neovisna i sama sebe nadzire to ne znači da se mora ponašati autistično i da ne mora surađivati sa ministarstvima, poslovnim bankama, pa čak i sa jedinicama lokalnih, regionalne samouprave u smislu osmišljavanja svih onih mjera i prepoznavanja svih onih potencijala koji bi našu zemlju pretvorili u jednu zemlju ekonomske sigurnosti, u jednu stabilnu, proizvodno orijentiranu ekonomiju. Jer kako vidimo iz svih ovih izvještaja zapravo najveći oporavak bilježimo u sektoru usluga i u sektoru turizma, a znamo koliko je monokultura, opasnost za budućnost jedne zemlje. Evo u tom smjeru još jedan put i naš apel ispred MOST-a da zaista uspostavimo što tješniju suradnju na svim razinama jer to je jedini jamac za jednu stabilnu ekonomiju i stabilnu budućnost ove zemlje. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Milorad Pupovac.
Poštovani kolega, zahvaljujem na vašoj replici i vašem komentaru. Samo ću još jedanputa podvući iznimnu važnost Hrvatskog sabora u ovom poslu. Ako se mi ovdje nalazimo na plenarnim sjednicama samo zato da bismo primali, raspravljali i više-manje prihvaćali informacije i izvještaje onda je naš parlamentarizam jako siromašan. Koliko god ga mi s vremena obogaćivali sa nešto manje duhovitim ili više duhovitim pričama o dugim nogama i o velikim trbusima. Ali ono što je doista ključna stvar, a što ovdje može poslužiti primjer rasprave sa Hrvatskom narodnom bankom o pojedinim pitanjima kao što je na primjer depricijacija, kao što je na primjer vezanost uz euro. Matični odbori su mjesta za to. Idemo uzeti to i idemo krenuti u tu vrstu rasprave. Idemo pozvati stručnjake na proširenu, na tematsku sjednicu i o tome raspravljati i dostaviti plenumu ono što je potrebno, a to su stavovi matičnih odbora, da ne izlazimo samo sa svojim privatnim mišljenjima više ili manje kompetentnim na plenarnim raspravama. I ako je moguće, gospodine potpredsjedniče vama kao potpredsjedniku i predsjedniku Odbora za Ustav i Poslovnik to bi bio smisao jačanja parlamentarizma, a to bi bio istovremeno i smisao i jačanje uloge Sabora na koju smo obavezni po Ustavu.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačne rasprave. Uvaženi zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine guverneru sa suradnikom, kolegice i kolege. U početku rasprave vidim da se rasprava od proteklog tjedna o izvješću HNB-a za 2014. nastavlja i danas i odmah na početku bih rekao da cijela atmosfera i dojam u javnosti koji se stvorio ne ide u prilog niti HNB-u, niti Hrvatskom saboru. Danas evo ovdje pričamo o tome da li treba usvojiti izvješće, glasati, da li samo primiti na znanje i onda se postavlja legitimno pitanje da li mi kao saborski zastupnici u biti izvješće HNB-a ili informaciju HNB-a možemo primiti samo na mail. Zbog čega onda uopće voditi raspravu o tome kada nemamo mogućnost izraziti svoj stav o tome šta unutra piše, ali i puno šire od toga s obzirom da makro ekonomski pokazatelji i sve ono što se dešavalo u Hrvatskoj možemo naći i u statističkim izvješćima Državnog zavoda za statistiku, možemo naći u izvješćima hrvatskih banaka, drugih institucija Ekonomskog instituta u Zagrebu. Znači, mi ovdje u biti raspravljamo o tome da li smo zadovoljni i kako bi HNB trebao raditi i da li tako radi i na koji način ćemo se prema tome postaviti. Zbog toga je deplasirano od nekih zastupnika govoriti o tome da je u biti nebitno da li će se ova informacija primiti na znanje ili da će se o njoj glasati zbog toga što umanjuje ulogu i Sabora i zastupnika koji o toj informaciji raspravljaju. Kao što sam rekao na početku i raspravi protekli tjedan ja nisam zadovoljan kako se HNB ponašala 2015. godine iako kolega Šuker kojeg sada nema u dvorani govori da sam zbog toga neozbiljan jer sam prihvatio to izvješće na Vladi prije godinu dana, u međuvremenu su se desile neke stvari koje moj stav o HNB-u su duboko promijenile. To se naravno odnosi na slučaj švicarac, odnosi se na slučaj odnosno nerad po principu omogućavanja veće likvidnosti bankama od strane HNB-a u 2014. i 2015. godini. Jer kada pogledate što Europska središnja banka radi onda se pitate a zašto mjere naše središnje banke ne prate takve mjere Europske središnje banke? Kada vidite da Europska središnja banka pooštrava kaznene kamate i stimulira banke da plasiraju novac kod nas se to ne dešava. Kod nas, da, kaže se padaju kamatne stope. Samo koje kamatne stope padaju? Padaju kamatne stope na depozite hrvatskih građana. Kada vidimo kamatne troškove u ovom izvješću oni su pali za skoro 10%, a kamatni prihodi su pali za 2%. Znači, banke u Hrvatskoj smanjuju kamatne stope na depozite hrvatskih građana i poduzeća u hrvatskim bankama i sa druge strane nemamo kreditne aktivnosti. Da li je HNB mogao destimulirati banke i poticati ih da plasiraju taj novac sa dodatnim smanjenjem i kaznenim kamatama? Možda je mogao, možda smo mogli i mi kao što je to radio i guverner središnje Europske banke na taj način tjerati pod navodnicima banke da plasiraju sredstva na tržište. Naravno, to nismo radili. Radili smo odnosno HNB nažalost nije radio ništa na tome da se aktivira koji stoji hrvatskih građana u hrvatskim bankama. I još jednu stvar o kojoj bi se trebalo voditi računa u budućnosti, kada pogledate malo tržište regulatora posebno zanimljiva informacija je koliko banaka sudjeluje u procesu, radi se o 33 banke, a koliko sudjeluje u određenim aktivnostima vezanim uz kreditiranje i depozite. Da li je HNB išta radio u proteklih 10-ak i više godina da malo liberalizira to tržište umjesto da sve svodi na 2, 3, 4 ili 5 najvećih banaka. Kada se omogućavalo povećanje kreditiranja onaj tko je imao veću aktivu taj je mogao svake godine plasirati više kredita. Male banke su tu totalno bile u podređenom položaju. I zato također, možda je jednostavnije HNB-u regulirati 5 ili 7 najvećih banaka i na taj način kontrolirati lakše 90% tržišta a ovih 30 ili 25 manjih banaka su skupljale mrvice. Možda bi nam omogućili da imamo povoljnije kredite kada bi konkurencija u tom smislu bila veća i kada bi upravo HNB poticao i male banke i omogućavao im jednostavniji i jeftiniji rad. Da ne kažem koliki su troškovi operativni za funkcioniranje jedne banke. Tako da male banke u biti u Hrvatskoj svakim danom sve više i više propadaju. Znači, nekoliko ih je već u zadnjih godinu dana zatvorilo svoja vrata. To je također politika HNB-a. Na kraju će nas svesti na 5 velikih banaka koje će biti jednostavno kontrolirati i koje će brati svo vrhnje u Republici Hrvatskoj. Opet, ne optužujem te banke zbog toga što oni rade što im se dopusti. HNB je tu da kontrolira stvari. Također, oko dobiti, žao mi je što iz HDZ-a slušamo priče oko dobiti kada su u opoziciji a sada su odjedanput utihnuli. Mogu lijepo izmjenama Zakona o HNB-u omogućiti da se ta dobit djelomično vraća kroz određene pa ja bih rekao možda i kroz proračun hrvatskim građanima i hrvatskim poduzećima. Ono što posebno želim istaknuti je da je Hrvatska na uzlaznom putu, industrijska proizvodnja raste 9%, BDP raste u 2015. očekivano je negdje znači ispod 2%. U 2016. će taj rast biti preko 2% i nećemo moći nastaviti tako kvalitetan gospodarski rast ukoliko neće biti aktivnije uloge HNB-a u smanjenju ja bih rekao kamatnih stopa na tržištu … [[Ne razumije se.]] To se vidi također iz izvješća tih prvih pola godine 2015. godine da jednostavno pada kreditiranje prema našim poduzetnicima. Sav napor koji bi morali usmjeriti i kao država ali i HNB da se te kamatne stope smanje, da se pokušava aktivirati kapital koji stoji u hrvatskim bankama. Tako da iako je rekao sam ovo je informacija koju smo dobili ovdje se rasprava mora voditi malo šire. Naravno da uvijek u raspravi bude zanimljivo i kako ako niste zadovoljni sa rezultatima i aktivnostima HNB-a onda se obično u raspravi potaknu i pitanja i reprezentacije i troškova i plaća i svega onoga što je vezano uz HNB jer da je rezultat dobar, da smo zadovoljni, da mislimo da je to sve skupa bilo optimalno odrađeno onda vjerojatno nitko ne bi ove stvari niti spominjao. Ja sam doživio veliki ja bih rekao veliko razočaranje kada sam vidio prošle godine otpor HNB-a da pomogne hrvatskim građanima oko švicarskog franka što se vidi na kraju da niti su njihovi proračuni bili točni koliko će biti trošak za hrvatske banke jer taj trošak je po svim izračunima ispod 6 milijardi kuna. Oni su projicirali 8 i na taj način još jednom ću ovdje reći vršili pritisak na bivšu Vladu da se ne ide u rješenje švicarskog franka. I onda se postavlja pitanje da li je važnije pola milijuna hrvatskih građana, 120 tisuća obitelji ili je važno 5 ili 7 hrvatskih banaka koliko su imali plasmane u švicarskim francima koji su ionako zadnjih 10-ak godina napravili veliku, veliku akumulaciju dobiti i nisu trebali pretjerano biti zabrinuti zbog toga šta će u jednoj godini nešto hrvatskim građanima vratiti. Vidimo da što se dobiti tiče i oni će vjerojatno i ovu godinu nastaviti kao što je bilo prije 2015. godine. Tako da ako bude dileme oko toga da li ćemo ovo primiti na znanje ili glasati o izvješću ja vas molim da svi uzmemo u obzir da se ne unizuje Hrvatski sabor, Hrvatski sabor ima pravo i na taj način izraziti svoj stav o HNBU-u. Neovisnost HNB-a ne isključuje stav saborskih zastupnika i Hrvatskog sabora. Nitko ne može promijeniti guvernera dok mu ne istekne mandat i kada se bude birao novi ali svake godine vrlo jasno možemo poručiti u danom trenutku bez obzira o kojem se izvješću radi da li smo zadovoljni ili nismo zadovoljni kako je HNB radila. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Sljedeća pojedinačna rasprava uvaženi zastupnik Miroslav Šimić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovane kolegice i kolege. Iz dostavljenih dokumenata može se iščitati kako HNB smatra da je u prethodnom razdoblju ispunio svoj prvi zakonom postavljen cilj a to je stabilnost cijena. Kao što znamo u navedenom razdoblju cijene su padale i prisutna je blaga deflacija kao što i sam HNB navodi kretanje inflacije u Hrvatskoj prvenstveno ovisi o kretanju svjetskih cijena posebice cijena nafte. Posljednjih nekoliko godina kretanje svjetskih cijena značajno je usporeno zbog sporog oporavka globalnog gospodarstva. No, možemo li mi biti zadovoljni sa takvim rezultatom i je li HNB zaista ovom blagom deflacijom ispunio svoj prvi cilj a što je napravljeno i sa drugim široko definiranim ciljem podupiranja gospodarske politike Vlade tj. zaposlenosti i rasta. Osobno mislim da ne možemo. Mislim da je za razvoj ekonomije pojedine zemlje uvijek poticajna blaga kontrolirana inflacija. Nju nemamo već duže vrijeme i zbog toga je moje mišljenje da ne možemo biti zadovoljni ovom situacijom. Niti takva vrsta nazovimo je stabilnosti cijena dugoročno može biti poticajna. Smatram da je jedan od propusta HNB-a proteklih dva desetljeća premala popularizacija korištenja hrvatske valute kao sredstva štednje ali i kreditiranja. Istina je da građani kuni nisu vjerovali, nisu naučili štedjeti u vlastitoj valuti a banke kreditirati u istoj. To je naravno međusobno povezano. Svakako su stoga zanimljive najnovije strukturne operacije HNB-a kojima je cilj osigurati dugoročne izvore financiranja hrvatskim bankama u domaćoj valuti a one bi te izvore trebale iskoristiti za ponudu dugoročnih kunskih kredita. Ovakvi napori svakako su dobro došli. Pitam se zbog čega nisu učinjeni ranije i zbog čega HNB u ranijim godinama nije na ovaj način reagirao na poziv pojedinih stručnjaka i jednog dijela stručne javnosti zbog čega se to na kraju krajeva nije događalo i u prvoj polovici 2015. o kojoj i danas raspravljamo. Pozdravljamo ovaj potez HNB-a iako se ne radi o visokim iznosima smatramo da oni, taj potez može signalizirati hrvatskim građanima da treba štedjeti u hrvatskoj valuti a osim toga da može pomoći u snižavanju kamata. Jer s obzirom na stanje u Hrvatskoj, na stanje u eurozoni pa i čitavoj Europskoj uniji teško je vjerovati u skoriji ulazak Hrvatske u europodručje što je dugo vremena bilo i opravdanje da se veći napori ne usmjeravaju u jačanju kune kao sredstva štednje. Drugo, područje o kojem želim govoriti su hrvatske banke ili banke u Hrvatskoj. Zahvaljujući konzervativnoj politici HNB-a možemo reći i znamo da su hrvatske banke visoko kapitalizirane i sposobne oduprijeti se vanjskih šokovima. To smo mogli svjedočiti i sada u konverziji kredita iz švicarskih franaka. I te teškoće su banke, možemo reći podnijele bez prevelikih problema. S druge strane iz niza razloga banke postaju sve manje profitabilne pa i u Hrvatskoj a vlasnici hrvatskih banaka i same u poteškoćama povlače sredstva i dobit iz Hrvatske. Mene zanima koje instrumente HNB ima da se to zaustavi. Posebno upozoravajući vijesti o problemima u stranim bankama, mislim na talijanske banke koje su na kraju krajeva i vlasnici jednog dijela hrvatskih banaka. Tome u velikoj mjeri pridonosi i novi europski propisi o restrukturiranju koji na kraju glavninu gubitaka prenose na ulagače u poslovne banke i izgleda da stvaraju posebne probleme u praksi. Kako sam rekao, posebno je to slučaj sa talijanskim bankama a obzirom da su oni vlasnici nekih od najvećih hrvatskih banaka, zanima me ocjena HNB-a koliko su banke u Hrvatskoj zaštićene od nastajućih problema u bankama vlasnicima hrvatskih banaka. Što HNB čini i što može učiniti kako bi spriječio prelijevanje krize na hrvatske banke? Treće, na što bih se htio osvrnuti je zaštita potrošača. Mišljenja sam kako je HNB propustio u potpunosti zaštiti potrošače od predatorske uloge poslovnih banaka. Pa i inače, da se jednim dijelom vratim na izvješće iz 2014., tamo se zaštitom potrošača, izvješće sastavljeno na 160 stranica bavi samo jednom stranicom. E sad što se tiče zaštite potrošača tu smo posebno mogli vidjeti na slučaju kredita u švicarskim francima. Po meni jasno je da je HNB propustio djelovati na isti način u zaštiti potrošača kao što štiti cijene i banke u tom području. Uloga središnje banke je biti strožiji i odlučniji što je u ovom slučaju HNB po meni propustio. Imali smo medijske objave i najave da bi ti krediti mogli biti rizični, no mislim da Središnja banka ima puno snažnije alate da destimulira poslovne banke u odobravanju takvih kredita. Ima puno snažnije alate pored toga da informira hrvatske građane. Zanima me da li bi se moglo uskoro dogoditi nešto slično i hrvatskim građanima posebno ako promatramo problem EURIBOR-a na koji je isto HNB upozoravao. Ali me zanima planira li HNB iskoristiti i neke druge alate osim javnog upozorenja kako bi eventualno prevenirao mogući problem kod kredita u eurima. Po meni očito je da je HNB sam sebi zavezao ruke u pogledu monetarne i tečajne politike vodeći se možda, odnosno dijelom pogrešnim procjenama o skorom ulasku u euro zonu. Vodeću ulogu i u tom području prebačen je na Vladu Republike Hrvatske koja mora napraviti jasan zaokret u fiskalnoj politici smanjujući deficite i dolazeći na put razduživanja, a to će bit moguće tek u uvjetima ekonomskog oporavka i rasta kakav se uostalom očekuje u idućem razdoblju. Očekujem od HNB-a da će se u tom području ravnati svojim drugim ciljem i osigurati sve kako bi se nužan zaokret u ekonomskoj politici zaista i dogodio. Hvala.
Zahvaljujem. I sljedeća rasprava uvaženi zastupnik Josip Križanić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, gospodine guverneru. Pa ja se zapravo niti nisam mislio javiti sa raspravom, ali potaknut na repliku gospođe Ružice imam potrebu progovoriti par riječi pa su mi dvije minute bile prekratke a vezano na jeftinu hranu i na vašu tezu sa kojom se ne mogu složiti da je dobro da je uvoz hrane doprinio smanjenju cijena hrane jer je vrlo jasno da je uvoz i uvoznički lobij uništio stočarsku i poljoprivrednu proizvodnju ove zemlje. I puno je razloga zašto je tome tako. Dakle, ta teza nikako nije prihvatljiva i sigurno je jedan od razloga što je hrana izuzetno, što je cijena hrane izuzetno niska je i visoka kamatna stopa u poljoprivredi koja je vani između jedan i dva posto. Kod nas je četiri, pet i šest. Dalje, zbog velikog interesa javnosti potpredsjedniče Sabora nastavno na temu jeftine uvozne hrane dopustite mi da progovorim i par riječi, a vezano uz aktualnu situaciju jer smo jučer slušali na RTL-u o sprječavanju stavljanja na tržište mesa starog 40 godina. Neki dan bila je ispovijest jednog radnika jedne srpske mesne industrije o pranju mesa kiselinom koja kasnije ide u hrenovke. Hoćete li sada guverneru čuti zašto su pale cijene hrane i kako se susjedne zemlje odnose prema padu cijena hrane i zašto dugoročno i kako štite domaću proizvodnju. Hrvatska uvozi enormne količine hrane upitne kvalitete bez ikakve kontrole. Dakle, od granice do hrenovke na polici kontrole nema nikakve ni u jednoj fazi proizvodnje nitko i nigdje to meso ne kontrolira. Domaće meso se kontrolira barem na klanju. Postoji tzv. samokontrola. Mi tu raspravljamo u ovoj sabornici već mjesecima. Malo, malo je tema ustaše i partizani, domobrani a evo reći ću vam jednu prispodobu moj profesor na fakultetu prije 20-tak godina, 25 mi je rekao nemoj davati tuđoj djeci jesti ono što ne bih dao svojoj. Nije li ugroza nacionalne sigurnosti uvoz mesa upitne kvalitete, a ne kape ili marame? Neću reći loše kvalitete, već upitne bez deklaracije, bez datuma prvog smrzavanja, bez kontrole starog nekoliko mjeseci ili godina i nekoliko puta otapanog i smrzavanog i tu hranu jeftinu, guverneru s tom jeftinom hranom loše kvalitete mi hranimo našu djecu. Takvo staro meso subvencionirano je od zemlje izvoznice koja šalje i prilikom izvoza još jedanput je subvencionira, ljudi se rješavaju balasta i tereta. Mi moramo napraviti snažni nadzor i kontrolu uvoza deklaracija prvog smrzavanja i označavanja na polici, tako da na polici piše proizvedeno u Hrvatskoj, zakon o Hrvatskoj ili u EU ili u Brazilu. Dakle, nitko ne govori o zabrani uvoza pogotovo ne iz EU jer to i nije uvoz nego je to jedno tržište inter trade. Ali strogi nadzor svakako mora biti. Zemlja, moj guverneru, koja drastično uvozi hranu kao naša 2,5 do 3 milijarde eura nije država nego kolonija. Indeks uvoza prije ulaska u EU i sada u 2012. svinjetine prema 2015. izvozimo 75% više, junetine 85% više, perad 52%, sirevi 215%. Jedino smo jaja imali samodostatnost, proizvodili smo oko 450 milijuna jaja. Zbog nespremnosti naših proizvođača i prilagodbe EU mi smo 2014. uvezli 50 milijuna, već 2015. 100 milijuna. O mlijeku da i ne govorim. Treba progovoriti ovdje da pod hitno treba aktivirati članak 367. zaštite domaće proizvodnje zbog prekomjernog uvoza. Dragi prijatelji u ovom Saboru potrebna je snažna politička volja i moramo donijeti odluku da li je nama državni interes zaštita domaće proizvodnje ili nam je interes uvoz i uvoznički lobij. Tako da u protivnom možemo odavde poslati poruku našim proizvođačima nemojte više proizvoditi hranu. Da, gospodine guverneru uvoz je smanjio cijenu hrane na policama jer uvozimo svašta, ali je istovremeno uništio 100 tisuća radnih mjesta i uništio domaću proizvodnju. Svaka pak proizvedena domaća svinja je multiplikator puta 4 dok je proizvedeno june ili govedo multiplikator puta 6 jer od nje žive i poljoprivreda i klaoničari i mesna industrija i promet i trgovina. Svatko zna da ne možemo proizvesti svinju za 6 kuna ili mlijeko za 1 kunu. I ne može se i ne smije dogoditi da krajnji proizvođač bude oštećen jedini zbog embarga Rusiji. Rusija je u zadnjih godinu dana napravila strategiju svoje svinjogojske proizvodnje i u roku od godinu dana povećala proizvodnju za 11%. Sve zemlje EU i naši susjedi skriveno ili javno subvencioniraju domaću proizvodnju. Vi u Austriju ne možete ovog momenta izvesti nitijednu svinju. Znate li zašto? Zato jer na polici mora biti minimalno 80% domaće hrane. Nema nitijedne službene zabrane niti razloga za neizvoženje osim ovog koji imaju. Dakle, treba mijenjati svijest ljudi. Zemlje naši susjedi, Slovenija plaća skladištenje 35 euro centi. Trgovački lanci u susjednim zemljama uvjetuju domaću robu. Strategija, nemamo strategiju. Zbog čega, postavljam pitanje svima vama gospodo zastupnici. Ako je PDV u turizmu 13% ostalih 12 subvencionira država. Ok, nek subvencionira i dalje. Ali samo na domaću proizvodnju, a ne na jeftine uvozne proizvode koji su dvaput subvencionirani u zemlji uvoznici odnosno izvoznici i neka ugostitelj plati 25% PDV-a na proizvode koje uvozi iz zemlje koje su već dva ili tri puta subvencionirani. Nužno je zaustaviti trendove negativne. Strategija po primjeru Rusije je izvrsna. I dragi prijatelji na način da se HNB u ovom dijelu uključi i da napravimo strategiju mi možemo i moramo imati samodostatnost do 2020. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Replika, uvažena zastupnica Ružica Vukovac. Izvolite.
Pa kolegice i kolege zapravo se želim zahvaliti kolegi Križaniću zato što je završio ovu raspravu i ovo izlaganje sa poljoprivredom jer upravo u poljoprivredi se vidi koliko je HNB odradio svoju ulogu po pitanju stabilnosti odnosa i cijena. Kolega Križanić je počeo sa brojkama, ja sam bila počela sa brojkama, mene zapravo te brojke uvijek deprimiraju. Krenuli smo od broja ljudi koji je otišao, od brojke koja govori o postotku uvoza hrane u Hrvatsku. Ja bih tu još dodala jednu brojku, a to je broj proizvođača mlijeka na terenu. Znači, kada govorimo o godini 2012. tada ih je bilo registriranih čak 68 tisuća, danas ih je manje od 6 tisuća. Ta brojka svakog dana je sve manja. O toj brojci nitko ne govori. Ako je bila uloga, a to je ja mislim glavna uloga glavne banke odnosno Narodne banke stabilnost odnosa u našoj državi onda postavljam pitanje što su po tom pitanju učinili. Ja sam iz današnjeg izvješća očekivala da će se dotaknuti i cijene mlijeka ili sličnih odnosa međutim nitijedne jedine riječi o tome. Evo nadam se da kraj jeste rasprave, međutim nadam se da nije kraj teme poljoprivreda jer činjenica je takva da smo se doveli do kolapsa. Zapravo je kolega Lovrinović vrlo lijepo usporedio situaciju u državi sa Titanikom koji tone. Ja bih rekla da je poljoprivreda upravo na dnu toga broda i da ćemo joj jako teško pomoći ako se budemo upravo ovako odnosili prema njoj i nadalje. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I sljedeća replika uvaženi zastupnik Branimir Glavaš.
Kolega Križanić vi ste dotičete jaja, svinja i ne znam čega, mislim da guverner Narodne banke ne odgovora za jaja i svinje. Guverner narodne banke odgovara za financijsku stabilnost države, odgovara za hrvatske državne rezerve zlata. Nekoliko puta je ovdje potaknuto i u javnosti kroz medije se pojavljivali natpisi da je Hrvatska prodala preko 13 tona zlata u vremenu od 2001. do 2005. godine. Koliko je meni poznato nikada ni Hrvatski državni sabor ni hrvatska javnost nije dobila odgovor tko je prodao, po čijem nalogu i po kojoj cijeni. Odnosno cijena je poznata ali cijena je takva koja je zasigurno mogu to reći oštetila HNB time i hrvatsku državu i sve hrvatske države. I mislim da je krajnje vrijeme, evo i vjerojatno će se guverner obratiti sa završnih 5 minuta, ako može nešto reći o tome, neka kaže i o tome, bez obzira što se to ne odnosi na izvješće iz 2014. godine, iz razdoblja prije guvernera. Ali Hrvatski sabor i hrvatska javnost mora dobiti točan, istinit odgovor zašto Hrvatska država danas nema ni grama zlatnih rezervi. I mislim da smo jedna od rijetkih država u svijetu koja nema nikakvih zlatnih rezervi, sve je to prodano, raskućeno i hrvatska javnost i Hrvatski državni sabor treba dobiti jasan i precizan odgovor. Ako ne danas onda u sljedećem izvješću kada guverner bude podnosio 2015. ako ne prije. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Josip Križanić.
Uvaženi zastupniče Glavaš … [[Govornik se ne razumije.]] puno dodati, ovu su dvije potpuno različite teme, vi dolazite iz Slavonije, mislim da znate da je izuzetno važno ljudima na terenu život koji teče i život koji dolazi sutra. Sigurno da je zlato bitna tema i sigurno da su zlatne poluge nešto o čemu treba reći i referirati se guverner Hrvatske narodne banke. Međutim ja sam se referirao na tezu gospodina guvernera da je dobro što je uvoz hrane doprinio smanjenju cijena hrane. Pa sam onda nastavno na to govorio o svemu ostalom pa onda vam mogu reći da ljudima na selu jako i izuzetno bitno da ovog momenta ne znam da li znate da je cijena svinja 5 ili 6 kuna, da je hrvatska poljoprivreda u kolapsu. … [[Upadica se ne čuje.]] Nije kriva adresa. Hrvatska narodna banka je kreator politike i poljoprivrede. Prema tome, kriva adresa to sigurno nije a … … [[Upadica se ne čuje.]] Hvala.
Zahvaljujem. Iscrpili smo sve govornike u raspravi i imamo sada zaključno obraćanje guvernera Hrvatske narodne banke gospodina Vujčića. Izvolite.
Hvala lijepo. Hvala zamjeniče predsjedniče Sabora, hvala uvaženim zastupnicama i zastupnicima na raspravi, komentarima, kritikama, prijedlozima. Ja sam pomno bilježio raspravu i pokušati ću sistematizirati svoj odgovor tako da one koje su zajedničke ajmo reći bile primjedbe ili komentari zajedno i adresiram. Što se tiče samog karaktera monetarne politike iz onoga što sam ja pohvatao, imamo 4 vrste i to bih htio prvo adresirati prigovora, odnosno što to monetarna politika bi trebala raditi a nije radila, odnosno kako bi moglo se poboljšati monetarnu politiku. Ako ih ima više, možete mi u replici reći, ja sam te četiri uhvatio. Jedno je uvaženi zastupnik Lovrinović kaže treba voditi politiku ciljane inflacije, drugo je isto kaže treba voditi politiku deprecijacije, znači to je dio onog što se naziva monetarna reforma. Ta monetarna reforma ima i treći stup koji isto tako uvaženi zastupnik predlaže ukidanje valutne klauzule. Pa bih se prvo osvrnuo na ta kritike. Onda bih nešto rekao o stopi obvezne rezerve zašto je sada tu gdje je, odnosno da li može biti niža. I četvrta vrsta je bila zašto ove dugoročne … [[Govornik se ne razumije.]] na četiri godine sada zašto nisu prije došle. Prvo, politika ciljanja inflacije. Za sve koji znaju kako se vodi monetarna politika nije tajna da režim ciljanja inflacije koji se može voditi i u nekim zemljama se vodi podrazumijeva vođenje politike fleksibilnog tečaja. Znači taj režim u svojoj osnovi pretpostavlja fleksibilan tečajni režim što je u suprotnosti sa trenutnom politikom HNB-a. Drugim riječima, u takvom režimu monetarne politike se tečaj kune prema euru više ne bi koristio kao instrument kojim se sidre inflacijska očekivanja i očekivanja štediša odnosno deponenata o tome gdje će biti tečaj kune prema euru. To je naravno onda sukladno prijedlogu u deprecijaciji domaće valute. Ranije se zazivalo devaluaciju, sada su to ajmo reći blaži zahtjevi, kaže postupne deprecijacije. Oko toga treba reći tri stvari prvo. Ako svi očekuju, znači kada bi to bila politika centralne banke, kada bi mi takvu politiku najavili da mijenjamo monetarnu politiku i da će ona od sutra biti takva, tada bi svi očekivali da će se doista događati deprecijacija. Kada bi svi u Hrvatskoj počeli to očekivali zato jer HNB, guverner je najavio pa će to provoditi će biti takva tada bi svi krenuli prebacivali svoju imovinu iz kune u euro. Tako je bilo u Jugoslaviji, znalo se da će deprecirati valuta pa su svi išli iz kune u njemačku marku. Jedini izvor eura u takvim okolnostima kada ljudi počnu konvertirati svoje kune u euro zato jer im se to više isplati, zato jer će im euro više vrijediti u odnosu na kunu sutra su devizne rezerve HNB-a. Znači mi bi u tom trenutku morali početi prodavati devizne rezerve Republike Hrvatske. Kako bi devizne rezerve Republike Hrvatske tako bi rejting Republike Hrvatske padao zato jer su one sada ocijenjene kao što znate granično dovoljnima, čak nedovoljnima od strane MMF-a. Kako bi rejting padao tako bi rasle kamatne stope. Znači ta politika deprecijacije bi u konačnici dovela do rasta kamatnih stopa. Što bi ljudi htjeli napraviti u tom trenutku? Pa svi bi htjeli svoje kredite u eurima pretvoriti u kredite u kunama, u kunske kredite. A zašto ćete imati eurski kredit ako guverner kaže da će voditi politiku deprecijacije tečaja predviđenu tom monetarnom reformom. Tada kada bi svi krenuli konvertirati svoje kredite iz eura u kune bi krediti jednostavno postali skuplji i teže dostupni. Opet bi kamatne stope krenule gore. Što bi banke napravile? Pa rekli, pa dobro ako je guverner najavio da je to nova politika HNB-a onda i mi želimo skratiti svoju poziciju u kunama. Banke bi počele prodavati kune i kupovati eure. Od koga? Opet od HNB-a jer bi jedino mi sa svojim deviznim rezervama u tom trenutku mogli stati u prodaju, odnosno obranu tečaja kune da ne bi došlo do stvarno devalvuacije nagle. I onda bi opet rezultat svega toga bio na koncu rast kamatnih stopa. Samo da vam ukratko opišem što bi značila recimo deprecijacija kune od 10% statičkom analizom na podacima za 2014. godinu. Uz nepromijenjene ostale uvjete izvoznici roba i usluga primili bi 15,2 milijarde kuna više dok bi za postojeći uvoz roba i usluga svi ekonomski subjekti morali platiti 14 i pol milijardi kuna više. Znači, tu imate nekakvu pozitivnu milijardu kuna, milijardu i 300 milijuna. Vlasnici deviznih depozita uključujući i središnju državu bili bi nominalno bogatiji za 18,3 milijarde kuna. Istovremeno kunska protuvrijednost inozemnog duga svih sektora povećala bi se za 35,6 milijardi kuna, dok bi se domaći dug u stranoj valuti i indeksiranu stranu valutu povećao za 25,3 milijarde kuna. Tako da bi neto učinak deset postotne deprecijacije kune bio duboko negativan, 41,9 milijardi kuna. Znači, praktički 42 milijarde kuna, odnosno 12,8% BDP-a. I zato kažem da takva politika vodi u recesiju, a ne u boljitak za hrvatsku ekonomiju i za hrvatske građane. E sad, treća komponenta monetarne reforme kad se spominje je ukidanje valutne klauzule na depozite i kredite. Tu moram reći da je valutna klauzula upravo posljedica onoga o čemu smo pričali i o čemu sam ja u svom govoru pričao kreditne eurizacije, odnosno depozitne eurizacije. Znači, ako su svi depoziti, odnosno ne svi depoziti nego većina depozita u eurima, onda banke daju kredit u kunama, ali imaju valutnu klauzulu da zaštite te depozite. Znači, da sutra mogu se naplatiti dovoljno da ljudima koji su donijeli depozite u banku mogu te depozite isplatiti. E sad, ako bi se zakonski, a to može Sabor samo, to ne može HNB, ali ako bi vi odlučili ukinuti valutnu klauzulu, a ne bi ukinuli deviznu štednju što bi se dogodilo? Banke bi odjednom imale ogromnu otvorenu deviznu poziciju, zato jer bi imali štednju u euru, kredite u kunama. E sad, nemaju od kuda zatvoriti tu svoju otvorenu deviznu poziciju i u potpunosti su izložene deviznom riziku. Tada bi kamatne stope opet porasle, a krediti bi jednostavno postali manje dostupni. Znači, imate rast kamatnih stopa i manju dostupnost kredita u tom slučaju. Ukoliko bi se to napravilo na način da se i depoziti konvertiraju u kune u bankama, onda se pita kako bi se to napravilo. Dok bi vi ovdje sjedili da stisnete svoj glas za takav zakon svi bi vjerojatno sjedili na svom e-bankingu i tranferirali depozite u inozemstvo. Dobili bi ogroman odljev kapitala u inozemstvo. Čak i kad bi se to napravilo, znači ukidanje valutne klauzule. Najveći dio duga svih domaćih sektora i dalje bi ostao vezan uz tečajna kretanja. Zašto? Zato jer dobar dio zaduženosti otpada na čisti devizni inozemni dug, dok bi isključivo, znači evo sad ću vam dati podatke. Na kraju lipnja 2015. ukupni domaći inozemni dug svih sektora iznosi 103 milijarde eura, pri čemu je od toga 81,3 milijarde ili 78,7% u stranoj valuti ili indeksirano u stranu valutu. A ako bi se ukinula potraživanja sa valutnom klauzulom kreditnih institucija na domaćem tržištu prema svim domaćim sektorima isključujući središnju državu dio ukupnog duga koji bi bio pod utjecajem tečaja smanjio bi se na i dalje značajnih 62,6 milijardi eura, te bi iznosio 60,6% ukupnog duga. Ako bi se dodatno ukinula valutna klauzula i za potraživanje kreditne institucije prema središnjoj državi, tada bi tečaj utjecao na dug od 60 milijardi eura, odnosno 58,4% ukupnog duga. Evo toliko o monetarnoj reformi i što bi monetarna reforma učinila u Hrvatskoj. Što se tiče stope obvezne rezerve rečeno je da je ona visoka. Je, je. Ona je visoka, ona je previsoka. Mi mislimo da je ona previsoka. Mi je kontinuirano smanjujemo upravo zato što je visoka. Mi time smanjujemo regulatorno opterećenje banaka nakon krize i to je jedan od glavnih izvora ekspanzivnosti monetarne politike. Ali ne zaboravimo da je ona smanjena sa 30,5% na sadašnjih 12%. I dalje ćemo je nastaviti smanjivati, ali ne možemo je odjednom smanjiti, ne možemo sa 12 na 2 zato jer bi kreirali preveliku likvidnost koja bi u određenom trenutku nesigurnosti mogla dovesti do toga da imamo opet špekulativni napad na domaću valutu. Ali da, ona se smanjila sa 30 i pol na 12 i nastavit će je smanjivati. Repo aukcije, zašto sada? Nekoliko je razloga zašto sada. Suficit na tekućem računu platne bilance, oporavak rasta BDP-a, porast potražnje za kunskim kreditima odnosno prvi puta imamo veću potražnju za kunskim kreditima nego za eurskim. I zato sada je trenutak za to a u isto vrijeme banke imaju u ovom trenutku manje duga prema inozemstvu nego svojih sredstava u inozemstvu. Znači, nemamo rizik koji smo imali ranije da ako mi njima dugoročna sredstva damo da će se onda razduživati, iznositi kapital iz Hrvatske. Sada neće, zato smo sada odabrali taj trenutak jer se te stvari, 4 stvari su se posložile da to možemo sada napraviti. Ali opet, to nije srebrni metak, neće riješiti problem. Na prvoj aukciji banke su uzele 586 milijuna kuna. A imale su u tom trenutku 11 milijardi kuna viška likvidnosti … [[Ne razumije se.]] HNB. Znači, dajemo to, nastavit ćemo ali nemojmo očekivati da će to čuda učiniti ako ne riješimo prohodnost tih novaca prema gospodarstvu. Ako ne riješimo strukturne probleme hrvatskog gospodarstva, ne učinimo ga lakšim za investiranje, lakšim za poslovanje, ako ne riješimo probleme stečajnih postupaka, efikasnosti i brzine pravosuđa i ako ne ustanovimo jamstvenu shemu koju predlažem ne od jučer, predlagao sam je godinama, znači ima sad bar 3,5, 4 godine da predlažem uvođenje te jamstvene sheme koja može supstituirati nedostatak kolaterala i kapitala u našim poduzećima da im banke mogu početi davati ponovno kredite nakon 2008. godine. Jedna kritika je bila da, a ta mi uopće nije jasna, da mi u našim izvješćima govorimo kako je sve dobro. To je potpuno suprotno onome što u izvješću piše. U izvješću piše da nije dobro i kontinuirano u zadnjim izvješćima HNB-a kontinuirano piše da nije dobro ako ja znam čitati. A ako gledate 2015. godinu pa HNB je bila ako išta onda kontinuirano pesimistična a ne optimistična. Mi smo 4 puta podizali našu procjenu rasta BDP-a, prognoze. Znači, svaki put smo bili pesimistični a ne optimistični. A tu sam u više navrata, iako nepotkrijepljeno ikakvim argumentima čuo da se u izvješću piše kako je jako dobro. Ne, upravo suprotno. Mi smo pisali čak da je lošije nego što je stvarno bilo pa smo se onda morali revidirati kontinuirano. Što se tiče nekih primjedbi oko eurizacije i da HNB ne radi dovoljno na eurizaciji ili da čak je poticala eurizaciju to je potpuno netočno. Naime, u trenutku kad je Hrvatska država postala neovisna razina u to vrijeme deutschemarkizacije je bila preko 90%. Znači, deutschemarkizacija što je danas eurizacija je nastala još u Jugoslaviji, krenulo je 1965. otvaranjem granica, dopuštanjem ljudi da drže devizne račune i dugogodišnjom politikom nestabilnosti tečaja domaće valute, u to vrijeme dinara u cijeloj Jugoslaviji, kad su ljudi naučili da domaća valuta svako malo će izgubiti vrijednost i odlučili su štedjeti u njemačkim markama. I mi smo fino ušli u neovisnost u našu državu sa 94% štednje u njemačkim markama. Prema tome, ona je polako smanjivana na ovu razinu. Ali dalje ne ide dok god ljudi nisu uvjereni da će tečaj ostati stabilan. To stalno ponavljam i ponovio sam danas u govoru i treći put ponavljam, ako ćemo im govoriti da će tečaj hrvatske valute deprecirati neće štedjeti u hrvatskoj valuti. Pa nećete ni vi, nitko neće. Pa što tu nije, koji dio tu nije jasan to mi nije jasno? Mi smo provodili cijeli niz mjera na poticanju rekunaizacije ekonomije. Najsnažnija i najefikasnija je bila to što smo banke tražili da drže dodatni kapital za kreditiranje u inozemnoj valuti onih koji nemaju tzv. prirodni hetch, znači nemaju prihode u toj valuti. Znači, da date nekome kredit u euru taj mora imati prihod u euru. A ako ste mu dali a nema prihod u euru mi smo rekli e to sad banka mora staviti dodatni kapital. Banke ne vole dodatni kapital angažirati jer im to spušta povrat na kapital i onda su banke sve činile da destimuliraju ljude da štede u eurima i da daju što više kunskih kredita. To je bilo ograničeno uspješno ali ipak smo uspjeli donekle smanjivati tu eurizaciju pa smo došli sa 80% na nekakvih 67%. Došla je kriza i puf u roku od 3 mjeseca svi su se vratili u euro. Sve se opet promijenilo jer su se ljudi uplašili. Čim se Hrvati uplaše trče u euro. Nekada u marku, danas u euro. I to je psihološka kategorija. Nema te politike monetarne kojom ćemo to promijeniti. Kažem vam da u ovom trenutku duplo više regulatorno opterećujemo kao HNB euro u bankarskom sustavu nego kunu, duplo više. I opet ništa, opet ne pomaže puno. Sad smo opet lagano idemo u rekunaizaciju ali to će biti spor proces. Zato sam rekao da vjerujem da ako sve bude u redu sa eurom ćemo prije ući u euro nego što ćemo uspjeti eliminirati tu eurizaciju u Hrvatskoj. Stopa obvezne rezerve by the way zašto je tako visoka bila? Zato jer je to bio osnovni instrument sterilizacije priljeva kapitala u Hrvatskoj. Kad su njemačke marke nekada ili euri dolazili u Hrvatsku onda HNB što može napraviti, budući da ona to otkupi to sve i plasira domaću valutu, da sterilizira taj višak likvidnosti može li izdavati vrijednosne papire? Ali na njih onda mora plaćati kamatnu stopu. Ili povećati stopu obvezne rezerve? Činjenica da nismo izdavali vrijednosne papire na koje moramo plaćati kamatnu stopu nego smo to činili pomoću stope obvezne rezerve dovela je do čega? Do toga da smo mogli transferirati ono što se opet spominjalo u raspravi više dobiti Ministarstva financija. Naime, za ove kamatne stope koje bi banka morala plaćati da nismo imali takvu sterilizaciju preko stope obvezne rezerve bi manje imali profita i manje bi mogli uplatiti Ministarstvu financija. Tako da je to bilo opet jedna dobra politika u biti sterilizacija. Bilo je primjedba oko malih banaka u nekoliko navrata na različite načine. Ono što moram reći da male banke su regulatorno u potpuno istom tretmanu kao i velike banke. Plasmani malih banaka su u potpuno istim regulatornim tretmanima kao i plasmani velikih banka. Ono što je problem da je omjer troškova i prihoda viši u malim bankama nego u velikima. Postoji nešto što se zove ekonomija razmjera, što ste veći, to lakše smanjujete omjer prihoda i troškova. I tu jesu problemi. I zato u ovoj situaciji kada ukupni bankovni sektor je u gubicima, kada malo banaka ima operativnu dobit, treba gledati na to da se smanjuje taj cost income a to se može okrupnjavanjem. I to okrupnjavanje ja mislim da je opet nekakva a to govorim godinama samo se puno ne događa, ne možemo mi to, HNB to ne može raditi, to vlasnici banaka vode politiku banka, ne vodi ju HNB, oni moraju donijeti te odluke i učiniti svoje banke ponovno profitabilnima. Da ne kažem da ima izvrsnih malih banaka, vrlo profitabilnih danas sa većim povratom na kapital nego velike banke. Znači kada znate posložiti posao kao svuda, onda dobro funkcionirate. Navodili su se neki primjeri da su se u euroizaciji smanjile Izrael, Poljska. Poljska ne, ona nikad nije baš ni imala euroizaciju a Izrael je to učinio u situaciji kapitalske kontrole. Znači one su jednostavno zabranili, ono što mi ne možemo jer smo u Europskoj uniji depozite preko određenog roka u stranoj valuti. I onda je šekel godinama aprecirao. Znači šekel ima dugoročni trend aprecijacije. Normalno kada Izraelci vide da šekel aprecira da idu u šekel a iz dolara. Zašto bi bili u dolaru ako vidite kontinuiranu stopu aprecijacije šekela. Spomenuto je i izvješće, a izvješće Europske središnje banke u Europskom parlamentu, samo da pojasnim, neću se baviti više time glasanjem ili ne glasanjem ali Europska središnja banka podnosi izvješće Europskom parlamentu i odgovara na pitanja. A Europski parlament ne usvaja ili ne odbija izvješće Europske središnje banke. Oni moraju odgovarati na pitanja, razgovor a Europska središnja banka može donijeti rezoluciju sa konkretnim temama oko monetarne politike ili financijske stabilnosti. Može reći mi mislimo da treba ne znam devalvirati valutu ili tako nešto, ali to su konkretni prijedlozi i primjedbe. Ali to nije prihvaćanje ili odbijanje izvješća. Što se tiče HNB-a daleko od tog da ona treba biti država u državi, da jest država u državi, radi se jednostavno o tome da postoje, ne samo u europskim pravilima, nego i hrvatskima prije nego što smo, znači prije nego što smo mijenjali Zakon o HNB-u već smo imali ustanovljenu neovisnost HNB-a. Onda se samo dodatno još pojačala sa nekim zahtjevima Europske unije i promjenom Ustava prije ulaska u Europsku uniju. Međutim, mi dostavljamo financijska izvješća Saboru, mi svaki mjesec dostavljamo financijska izvješća Ministarstvu financija i to je ustaljena praksa. Ja dolazim ovdje, odgovarati ću na vaša pitanja ako hoćete i kvartalno a ne polugodišnje ili godišnje. A nadam se i drago mi je da raspravu možemo nastaviti i u HNB-u i to ćemo sada s obzirom da postoji interes i to mi je jako drago pokrenuti čim bude prilika. Znači nakon ovog zasjedanja HNB-a. Pokrenuto je pitanje rashoda HNB-a, to je netočno bilo rečeno što je rečeno. Znači rashodi HNB-a su 2010. bili 341,5 milijuna kuna, 2014. 309 milijuna kuna, 2015. još nismo poslali, nemamo revizorsko izvješće ali su planirani na 319 milijuna kuna. Znači došlo je do pada rashoda HNB-a a ne do rasta rashoda. I to oni su se revidirano smanjili za 10% do 2014. odnosno 8% do 2015. zbog amortizacije naših novčanica. Postavljeno je pitanje onog kuhara čuvenog koje je ujedno bilo u novinama, to mi je malo glupo već odgovarati o tom kuharu, ali to je stvarno totalno zlonamjerno. Taj kuhar, mi smo outsourcali usluge restorana, znači to nisu naši zaposlenici. Mi imamo firmu koja je na javnom natječaju dobila usluge restorana i ima 20-ak zaposlenika koji rade kao konobari, čistaći, kuhari. I kuhar je taj. On ne radi za HNB nego radi za tu firmu kojoj su outsourcane usluge i to je HNB-u između ostalog omogućilo da toliko smanje rashode jer nam je to jeftinije nego imati vlastite zaposlenike. Što se tiče Raiffeisen štedionica to sam prošli tjedan sve objasnio, znači HNB jednostavno nema nikakvo zakonsko uporište da to nadzire. Ono koliko mi znamo da ima 776 partija tih kredita u otplati i da je postojala obveza, znači za fizičke osobe za prijavu svakog kredita iznad 70 tisuća eura. Neki su to napravili, neki nisu, ali to je sve što mi o tome znamo i gdje imamo zakonsko uporište za djelovanje. Spomenuta je CREDO banka. CREDO banka je bila u postupku prisilne likvidacije što znači da je izgubila licencu i zbog toga više nije smjela obavljati usluge za koje je bila licencirana što uključuje i obavljanje platnog prometa. Zbog toga je bila pod suspenzijom izvršenja plaćanja u našim platnim sustavima to je HSVP i NKS, znači sustav velikih plaćanja i mali klirinški sustav. Međutim, po zakonu likvidacija ne znači prestanak društva odnosno ovrhe su se morale provesti. Ovrhe koje su došle iz FINA-e i ušle u red čekanja su morale biti izvršene. I zato jer blokada je morala biti suspendirana da ovrhe koje su bile u redu čekanja mogu proći. O tome je provedena i istraga i ustanovila da je sve bilo u redu. Spomenuti su švicarski franci u opet više rasprava. Ja sam prošli puta govorio da sam o švicarskim francima sve rekao. Pokušavati plasirati tezu da HNB na bilo koji način nije bila na strani građana nego banaka je apsurdno, netočno i uvredljivo. Dapače, mi smo se brinuli za interes hrvatskih građana, a vrlo brzo će se pokazati da ono što smo govorili i što smo pričali jest bilo u interesu hrvatskih građana, da smo predlagali rješenje odnosno rješenja koja mogu najviše pomoći onima kojima treba pomoći zaduženima u švicarskom franku, a ne opteretiti pravnim i financijskim rizicima hrvatski proračun, odnosno sve porezne obveznike. Ja ne mogu kao što sam prošli puta rekao više o tome pričati trenutno, ali ja mislim da će se sve znati, odnosno zna se i pismeno je u krajnjoj liniji učinjeno. Sva naša mišljenja su pismeno dana svima. Mi smo i Parlamentu poslali izvješće o načinima rješavanja problema švicarskog franka i iz čega se vidi što mi mislimo da je najbolji i najefikasniji način. Daleko od toga, mi smo čak predlagali i ono što se opet spomenulo u raspravi da se ide pomagati onima koji su najugroženiji kroz dizanje osobnog jamstva za kredit, da se digne ljudima osobno jamstvo za kredit da mogu vratiti ključeve od stana, ali da više nisu dužni. Jer vi sad imate situaciju da vama ovrše stan, a vi ste i dalje dužni, a to su ljudi koji su socijalno ugroženi i njima treba pomoći. A jesmo li im sad pomogli? Jel' oni mogu vraćati sad kredit? Nisam siguran. Pustimo ih, skinimo im taj dug sa kičme, sa tzv. no recource davanjem kredita bez osnovnog jamstva. Kako gurnuti kreditni potencijal koji je HNB stvorio kroz višak likvidnosti u gospodarstvo? Oni me ponavljam uvijek, znači strukturna reforma na poboljšanju poslovne klime gdje će biti lakše investirati, gdje će se privući i strani ulagači u Hrvatsku i osiguravanjem ove jamstvene sheme. To su dva fronta, odnosno tri na kojima u ovom trenutku treba ići. A ako što dalje odemo na njima to ćemo omogućiti veću efikasnost monetarne politike. Promjena Zakona o HNB-u to je uvijek moguće naravno i to je na Saboru da odluči, samo pitanje je prvo se treba pitati što se time želi postići. A kad je jasno što se želi postići onda se zna i u kom smjeru se može ići bez toga da se zna točno što se želi postići i opet to mora biti u okviru onih naših pregovora. Ja sam bio zamjenik glavnog pregovarača koji je to morao raditi. Pet godina smo na tome se razgovarali, nije jednostavno vjerujte mi. Ja sam pet godina proveo razgovarajući sa Bruxellesom i Frankfurtom o tome. Kaže se da, da vidimo što još ima. Ono što opet kad se spominjalo male banke, ono što male banke najviše koriste, one u biti najviše koriste naše izvore likvidnosti ako gledate. Znači, najviše korisnici u ovom trenutku repo operacija ovih po pola posto kamate HNB-a su male banke. Ovih četverogodišnjih repa opet su manje banke, male i srednje banke a ne najveće banke. Znači oni najviše profitiraju od trenutačnog karaktera monetarne politike. Ako gledamo neregulaciju nego čisto tko koristi ta sredstva. Koliko su banke u Hrvatskoj zaštićene od krize u zemljama majkama. Dobro. Zašto? Zato jer su to hrvatske banke. To treba imati na umu. Znači, Zagrebačka banka nije recimo talijanska banka, ona je hrvatska banka. Ona je osnovana u Hrvatskoj sa kapitalom u Hrvatskoj. Ona je znači supsidijar. Ona nije poslovnica UNICREDIT-a. Ona se može pretvoriti sada u poslovnicu po europskim zakonima i mi to ne možemo spriječiti. Ali to znači da i depoziti su tada osigurani od talijanske države, a ne od Hrvatske države. Hrvatska država osigurava depozit. Znači, to treba uvijek imati na umu kad se razgovara o tome da li će se nešto pretvoriti iz supsidijara u poslovnicu. I oni imaju vrlo visoku kapitalnu adekvatnost. Znači, kapitalna adekvatnost hrvatskih banaka je puno viša nego kapitalna adekvatnost njihovih banaka majki i to im daje, to ih izolira pravno i kapitalno od problema banaka majki, s time da mi uvijek pozorno gledamo što se tamo događa. Ako je potrebno intervenirati o tome ovisi financijska stabilnost Hrvatske. Zašto potrošača? [[Upadica Podolnjak: Isteklo je vrijeme. Ako imate još zaključnu rečenicu.]] Evo možda još samo dvije stvari zašto potrošače EURIBOR ovo zadnje što je bilo. Dakle, što se švicarskog franka tiče ja sam to pričao prošli put, pa neću duljiti. Osobno sam bio protiv toga, ali u to vrijeme nije bilo puno ljudi, jako malo. Nitko nije vidio to kao problem, pa se nije puno radilo. Ali da se išlo raditi, gledajte kao što sam rekao prošli puta. Na cigaretama piše da pušenje škodi, a ljudi puše. Austrijanci su stavljali te svoje upozorenja. Najviše kredite u švicarcima je u Austriji. Znači, to se jedino može zabraniti. Kažete nema toga i gotovo, onda nema, a sve ostalo je tržišno neefikasno. Što se EURIBORA tiče zadnja stvar ja sam upozoravao, ali ne samo da smo upozoravali, opet smo pisali. Nemojte dopuštati EURIBOR u ugovorima kreditnima. Znači, ali to ne radi HNB, vi donosite zakone, ne mi, mi smo predlagali nemojte i sad ga imamo unutra. Što HNB sad može raditi? Dvije stvari. Jedna je, a to smo predlagali
Zahvaljujem. Velikodušnih 2 minute ali znam da biste vi još voljeli govoriti, ali eto.
Samo da završim. Znači, ono što smo radili i predlagat ćemo i ovoj Vladi je promjena Zakona o potrošačkom kreditiranju za fleksibilnije upravljanje maržom.
Morate pokušati fleksibilnije svesti vrijeme, zahvaljujem. Evo replika, uvaženi zastupnik Davor Penić. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani guverneru, govorili ste sad u ovom skraćenom ekspozeu na odgovore na postavljena pitanja iz čega je razvidno da držite fiksno tečaj. Ok, stabilne su cijene, a gospodarstvo grca. Znači, postavili ste dijagnozu ali terapija nije dobra. S jedne strane ste rekli da ste sami sebi smanjili manevarski prostor zato što je zemlja visoko eurizirana, da je velika štednja u eurima i da imate sad oko 20 do 25% mogućnosti. S druge strane ste točno, kolege su točno dijagnosticirale da nema tzv. kolateralne aktivnosti financiranja gospodarstva. Niste ništa govorili o tome kako cijene djeluju na funkcioniranje tržišta rada. Jer makro osnova za stabilnost cijena je funkcioniranje tržišta rada, jel' tako? O tome ništa niste rekli. Ja sam dr. medicine i nisam ekonomski stručnjak ali ja kad vas pažljivo slušam meni to izgleda kao da mi imamo postavljeni cilj i sad cijelo vrijeme razmišljamo kako ćemo doći do tog cilja. I cijelo vrijeme smo u tom stanju razmišljanja kako ćemo doći do cilja. Kad vas ja slušam tako mi to izgleda. Ili kupujemo vrijeme za mandat a ne činimo ništa u biti. Jer rekli ste smanjili ste sebi prostor za manevar na 25% a onda tražite ograničenja u tim dijelovima da bi smanjili u tom nizu mjera za smanjenje eurizacije. Tako ste ga nazvali, protiv eurizacije. Rekli ste da ste predlagali neke regulatorne [[Upadica Podolnjak: Zahvaljujem.]] Jesam probio vrijeme? A ima bi ga puno toga pitati, ali dobro neću.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku.
Što se tiče dijagnoze i kao što vi kao liječnik kažete liječenja prvo ima jedna, nemojte krivo shvatiti ali kažu da liječnici kupuju drugima vrijeme do prirodne smrti. A ono što smo mi radili mi smo kupovali vrijeme vladama da mogu napraviti strukturne reforme jel' kako bi se pokrenulo gospodarstvo. To može raditi i monetarna politika i to ne radi samo monetarna politika HNB-a to radi monetarna politika i recimo Europske središnje banke. Međutim, ako se te reforme ne naprave monetarna politika je nemoćna na povećanju produktivnosti. Ono što je ključ za Hrvatsku to je rast produktivnosti, da više proizvedete po jedinici rada. A to se može ne monetarnom politikom nego svim ostalim politikama. Ja uvijek kažem tih strukturnih reformi ima 100 i bit ću jako sretan ako dođete u HNB pa možemo svih 100 nemamo vremena u minutu razgovarati od efikasnosti pravosuđa, efikasnosti državne uprave, zdravstva u krajnjoj liniji, načina na koji zdravstvo funkcionira. Vi siguran sam imate isto ideja kako poboljšati funkcioniranje zdravstva, poljoprivrede. Slušali smo o poljoprivredi, nisam stigao se toga dotaknuti. Slučajno sam puno saznao o tome u pregovorima isto kao zamjenik glavnog pregovarača zašto je naša poljoprivreda neefikasna, zašto smo imali lošu strukturu subvencija tamo. Prema tome, to su stvari o kojima moramo razgovarati da ih poboljšamo. Ako može HNB nešto napraviti mi ćemo sigurno napraviti. Ja sam samo rekao to nije deprecijacija, to nije ukidanje valutne klauzule, to nije ciljanje inflacije. Ako je nešto drugo, ako ima neki konkretan prijedlog drugi što mi možemo napraviti a ne radimo vrlo rado ću odgovoriti zašto ne radimo ali ću reći ne u pravu ste to bi mogli napraviti ili ćemo učiniti.
Zahvaljujem. Sljedeća replika, uvaženi zastupnik Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine guverneru meni je drago da ste se vi na kraju dotakli švicarca. Jer svjedoci smo ovih tjedan dana u Saboru da neki žele zamijeniti teze. Dakle, oni koji su vam do jučer pljeskali, prihvaćali vaša izvješća sa divljenjem kako su divni, krasni sad najedanput su se našli pred činjenicom da će reći da morate reći hrvatskom narodu da njihove politikantske igre a ne prihvaćanje ideja onih koji znaju što treba napraviti će koštati državni proračun negdje oko 8 milijardi kuna. A to će plaćati svi građani Republike Hrvatske. Isto tako već u proračunu ove godine će biti smanjen prihod s osnova poreza na dobiti od nekakvih 500, 600 milijuna kuna. Međutim, vrlo interesantno oni koji su donijeli krive zakone oni koji su to sve skupa predlagali sada prebacuju lopticu na drugu stranu da netko štiti nečije interese. Zato mi je drago da ste u svojim završnim obraćanjima se dotaknuli pitanja švicarca jer da se išlo onako kako je to struka nalagala najveći dio te konverzije, zapravo ne konverzije nego tog dogovora da tako kažem bi pao na teret poslovnih banaka, bili bi zaštićeni oni koji su socijalno najugroženiji. E da se to dogodilo onda ne bi bilo politikantske priče i nade da će netko zbog tog politikantstva nekome dati glasove na izborima. Sad kad se to nije dogodilo sad je najedanput netko kriv za nešto što je netko napravio. I dobro je da su se ovdje neke teme otvorile i dobro bi bilo da ste ovdje češće gost da naprosto s vama polemiziramo oko nekih stvari jer pogrešan korak što se tiče monetarne politike može nas odvesti tamo otkuda se teško vraćamo. Hvala.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Ja bih samo dodao da … [[Govornik se ne razumije.]] sve naše kvantifikacije, svi naši proračuni ispali točni. Mi smo rekli da će biti gubitak 7 do 8 milijardi, u ovom trenutku je 7 milijardi i još nije konačan. Vidjeti ćemo koliki će biti konačan ovisno o prihvaćanju stope konverzije koja je u ovom trenutku po našim zadnjim podacima bila 93%. Prema tome to je točno. A nismo nikoga plašili nego smo rekli gdje će to biti i izračunali smo efekt na proračun i isto tako smo rekli nešto o ostalim aspektima i rizicima. Za sada ne vidim nigdje u onome što smo analizirali da bi bili u krivu.
Zahvaljujem. Time zaključujem raspravu. Glasovanje neće biti o ovoj temi. Nastavljamo sa sjednicom u 15 sati. STANKA U 14,00 SATI
Sada imamo Polugodišnju informaciju o financijskom stanju, stupnju ostvarenja stabilnosti cijena i provedbi monetarne politike. Podnositelj informacije je Hrvatska narodna banka. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu Odbora za financije dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "Prima se na znanje Polugodišnja informacija o financijskom stanju, stupnju ostvarenja stabilnosti cijena i provedbi monetarne politike." Molim vas glasujte. Tko je za? Glasovanje je završeno. Utvrđujem da je većinom glasova, 99 glasova za, 21 suzdržan i 1 protiv donesen zaključak kako ga je predložio Odbor za financije.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 15,00 SATI]] Poštovane kolegice i kolege zastupnici, nastavljamo sa popodnevnim radom. Na dnevnom redu nam je točka - KONAČNI PRIJEDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANJU UGOVORA O JAMSTVU KRALJEVINE BELGIJE, REPUBLIKE BUGARSKE, ČEŠKE REPUBLIKE, KRALJEVINE DANSKE, SAVEZNE REPUBLIKE NJEMAČKE, REPUBLIKE ESTONIJE, IRSKE, HELENSKE REPUBLIKE, KRALJEVINE ŠPANJOLSKE, FRANCUSKE REPUBLIKE, REPUBLIKE HRVATSKE, TALIJANSKE REPUBLIKE, REPUBLIKE CIPRA, REPUBLIKE LATVIJE, REPUBLIKE LITVE, VELIKOG VOJVODSTVA LUKSEMBURGA, MAĐARSKE REPUBLIKE MALTE, KRALJEVINE NIZOZEMSKE, REPUBLIKE AUSTRIJE, REPUBLIKE POLJSKE, PORTUGALSKE REPUBLIKE, RUMUNJSKE, REPUBLIKE SLOVENIJE, SLOVAČKE REPUBLIKE, REPUBLIKE FINSKE, KRALJEVINE ŠVEDSKE, UJEDINJENE KRALJEVINE VELIKE BRITANIJE I SJEVERNE IRSKE I EUROPSKE INVESTICIJSKE BANKE VEZANO UZ ZAJMOVE EUROPSKE INVESTICIJSKE BANKE ZA INVESTICIJSKE PROJEKTE U AFRIČKIM, KARIPSKIM I PACIFIČKIM DRŽAVAMA TE U PREKOMORSKIM ZEMLJAMA I PODRUČJIMA, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. BR 8. i drugi također - KONAČNI PRIJEDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANJU SPORAZUMA O IZVRŠENJU NEPODMIRENIH DOSPJELIH NOVČANIH OBVEZA IZMEĐU KRALJEVINE BELGIJE, REPUBLIKE BUGARSKE, ČEŠKE REPUBLIKE, KRALJEVINE DANSKE, SAVEZNE REPUBLIKE NJEMAČKE, REPUBLIKE ESTONIJE, IRSKE, HELENSKE REPUBLIKE, KRALJEVINE ŠPANJOLSKE, FRANCUSKE REPUBLIKE, REPUBLIKE HRVATSKE, TALIJANSKE REPUBLIKE, REPUBLIKE CIPRA, REPUBLIKE LATVIJE, REPUBLIKE LITVE, VELIKOG VOJVODSTVA LUKSEMBURGA, MAĐARSKE REPUBLIKE MALTE, KRALJEVINE NIZOZEMSKE, REPUBLIKE AUSTRIJE, REPUBLIKE POLJSKE, PORTUGALSKE REPUBLIKE, RUMUNJSKE, REPUBLIKE SLOVENIJE, SLOVAČKE REPUBLIKE, REPUBLIKE FINSKE, KRALJEVINE ŠVEDSKE, UJEDINJENE KRALJEVINE VELIKE BRITANIJE I SJEVERNE IRSKE I EUROPSKE INVESTICIJSKE BANKE KOJIM SE UREĐUJU POSTUPCI ZA PLAĆANJA I POVRAT NOVCA IZ UGOVORA O JAMSTVU VEZANO UZ ZAJMOVE EUROPSKE INVESTICIJSKE BANKE ZA INVESTICIJSKE PROJEKTE U AFRIČKIM, KARIPSKIM I PACIFIČKIM DRŽAVAMA TE PREKOMORSKIM ZEMLJAMA I PODRUČJIMA, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. BR. 9. Predlažem ukoliko se nitko od vas ne protivi da objedinimo izlaganje uvodno i raspravu o ta dva konačna prijedloga zakona. Ako ste suglasni, hvala lijepa. Onda bih molio gospodina ministra financija, gospodina Zdravka Marića za uvodno izlaganje po ta dva konačna prijedloga zakona. Hvala.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, dame i gospodo zastupnici. Nekoliko riječi o ova dva prijedloga zakona. Dakle, Ugovor o jamstvu između država članica EU i Europske investicijske banke vezano uz zajmove Europske investicijske banke za investicijske projekte u afričkim, karipskim i pacifičkim državama, te prekomorskim zemljama i područjima zajedno sa Sporazumom o izvršenju nepodmirenih dospjelih novčanih obveza između država članica EU i EIB-a kojim se uređuju postupci za plaćanje i povrat novca iz Ugovora o jamstvu vezano za zajmove EIB-a, za investicijske projekte u afričkim, karipskim, pacifičkim državama, te u prekomorskim zemljama i područjima. Potpisani su od strane mog prethodnika kolege Borisa Lalovca 27. siječnja 2015. Ugovor i sporazum su potpisani od strane EIB-a 29. srpnja 2015. Sukladno odredbi članka 140. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske i odredbi članka 18. Zakona o sklapanju i izvršavanju međunarodnih ugovora, Ugovor o jamstvu i sporazum podliježu procesu potvrđivanja od strane Hrvatskog sabora. Sklapanje Ugovora o jamstvu i sporazuma obveze Republike Hrvatske preuzeta Ugovorom o pristupanju EU. Što se tiče par detalja vezanih za sam sporazum, dakle jamstvo se odnosi na zajmove sklopljene u razdoblju od 1. siječnja 2014. do 31. prosinca 2020. godine, a pokriva operacije sa subjektima javnog sektora i političke rizike za operacije u privatnom sektoru kako je definirano samim ugovorom. Ukupne obveze jamaca ograničene su na 75% ukupnog iznosa EIB-ovih kredita s gornjim granicama u iznosu od 2,5 milijarde eura za operaciju u karipskim, afričkim i pacifičkim državama te 100 milijuna eura za operaciju u prekomorskim zemljama i područjima. Države članice EU obvezuju se kao jamci proporcionalno svim ovim udjelima u kapitalu sudjelovati. Sukladno odredbama ugovora o jamstvu maksimalni udio RH u jamstvu država članica može iznositi 7 milijuna 142 tisuće 975 eura i 38 centi. Sporazumom se uređuju postupci za plaćanje i povrat novca temeljem ugovora o jamstvu. Sporazumom države članice prenose na EIB upravljanje potraživanjima na osnovu isplata po ugovoru o jamstvu. Ugovor o jamstvu i sporazum proizvode učinak od 1. siječnja 2014. godine a postaje obvezujući u odnosu na sve države članice EU istovremeno po dovršetku posljednjeg postupka potvrđivanja ovih akata u državama članicama EU. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. O konačnom prijedlogu zakona ovom točkom dva raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili. Da li predsjednici odbora žele izložiti izvješća? Ako ne tada prelazimo na raspravu. U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Domagoj Ivan Milošević.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Nije nešto baš jednostavno po ovoj točci napraviti neku raspravu ali poštovani gospodine ministre, kolegice i kolege ja ću se potruditi. Neki dan je bio tu gost jedan strani ulagač i to ozbiljna strana kompanija koja je već 15 godina prisutna u Hrvatskoj. Došli su k meni na sastanak pa me čovjek pita čujte evo tu smo 15 godina znate li vi meni odgovoriti koja dva resursa vama u Hrvatskoj nisu važna? Pa ja sad mislim dobro je biti samokritičan ali ne pred stranim gostima pa rekoh ne, vi ćete mi reći. Pa kaže mi strani ulagači smo vam zaključili da dva resursa u Hrvatskoj nisu bitna, vrijeme i novac. Pa kad malo razmislite bolje mogli bi se možda složiti da smo dosad dokazali da nam vrijeme i novac baš nisu pretjerano važni. A ja ću probati taj zaključak aplicirati sad konkretno na ovaj prijedlog zakona. Dakle, što se tiče vremena činjenice kažu sljedeće, prva činjenica je da je 17. prosinca 2014. Vlada Republike Hrvatske ovlastila ministra financija Borisa Lalovca da u ime Republike Hrvatske potpiše ovaj ugovor o jamstvu. Dakle, kraj 2014. Onda je nakon toga ugovor o jamstvu potpisan od hrvatske strane 27. siječnja 2015. A mi smo čini mi se sada već 2016. godina. Pa se onda postavlja logično pitanje da li nam stvarno vrijeme ne znači ništa pa sad evo prošlo je od onda godina dana ili s druge pak strane sad gubimo vrijeme pa raspravljamo o onom što baš nema niti smisla jer očito nitko ne očekuje da mi nećemo potvrditi ovaj zakon. To je s jedne strane. A što se tiče novca za vas koji niste pogledali govorimo o ukupno aktivnosti Europske investicijske banke od 2,6 milijardi eura što zvuči puno ali zapravo i nije i to za projekte na teritoriju afričkih, karipskih i pacifičkih država te prekomorskih zemalja i područja. Zašto ovo sve čitam? Pa zato što postoji tu zapravo dosta tržišta i nekih interesantnih tržišta i za hrvatsko gospodarstvo. Pa se s obzirom na tu činjenicu zapravo logično bi trebalo postaviti pitanje a gdje smo tu mi? Gdje je naše gospodarstvo i naši poduzetnici? E sad iako činjenica kaže da smo mi svega 0,37% Europske investicijske banke u temeljnom kapitalu pa sukladno tome je i naš … [[Ne razumije se.]] , nema veze i 0,37% je nešto pa bi onda zapravo svaka Hrvatska vlada i ne samo gospodarska diplomacija ako ćemo je tako nazvati trebala se potruditi valjda da za tih skoro 8 milijuna eura koliko je naš … [[Ne razumije se.]] nešto poduzme na svim tim tržištima. Pa bi bilo zapravo dosta interesantno čuti od bivše Vlade da li smo išta poduzeli po tom. Dakle 8 milijuna eura je naš … [[Ne razumije se.]] 2,6 milijardi eura će se plasirati od strane Europske investicijske banke na ta tržišta. Neka od tih tržišta posebno afrička su nekad bila stvarno tržišta za hrvatsku industriju pa bi stvarno bilo interesantno čuti što je to naša gospodarska diplomacija i ukupna državna administracija učinila kako bi se ta činjenica da Europljani investiraju odnosno kreditiraju investicije u tim raznoraznim zemljama neću reći trećeg svijeta ali dio toga i trećeg svijeta je učinila. To je što se tiče novca. A završit ću samo sa nekoliko rečenica oko gospodarske diplomacije, a to je da reći ću da nije s obzirom na našu veličinu i snagu kao što znamo nažalost Hrvatska država neće biti nikad svjetska politička velesila pa je onda to vjerojatno još dodatno razlog da naša diplomacija i cjelokupna državna administracija bude u funkciji prije svega gospodarstva. Dakle, mi nećemo nažalost nikad biti u situaciji da određujemo svjetske tokove kapitala novca ili političke procese ali onda bismo našu mnogobrojnu diplomatsku mrežu kao i cjelokupnu državnu administraciju trebali ipak staviti na raspolaganje hrvatskom gospodarstvu, prije svega mislim tu na privatni sektor. Ja vam osobno mogu svjedočiti situacije u kojima su nekim hrvatskim kompanijama strani veleposlanici na stranim tržištima pomagali a hrvatski veleposlanici su odbijali tu pomoć. Dakle dok god, krenuvši iz našeg ovog Hrvatskog sabora dok god hrvatska administracija na svim razinama ne osvijesti svoju apsolutnu odgovornost za hrvatski privatni sektor da mu treba biti podrška posebno izvan Hrvatske dotle neće iako je izvoz zadnje brojke kažu nije loš, raste izvoz i industrijska proizvodnja ali da se ne zavaravamo kad bi država stala zaista kao što svaka ozbiljna država stoji iza svog privatnog sektora i posebno industrije i izvoznika dotle mi nećemo ostvarivati stope gospodarskog rasta, posebno u onim segmentima gospodarstva koje zapošljavaju puno ljudi. Dakle, često spominjemo u ovoj sabornici turizam uz puno uvažavanje turizma ne postoji niti jedna ozbiljna ekonomski uspješna zemlja koja počiva isključivo na turizmu. Dakle temelj svake uspješne ekonomije na svijetu je industrija. Za to trebate imati svijest državne administracije da je apsolutno odgovorna za prosperitet te industrije na domaćem a naše nije veliko, pa tako tim više onda važno na stranim tržištima. A danas sam spomenuo ova neka koja su malo možda nekome egzotična kao što su pacifičke, afričke i slične države. Međutim, na nekim od tih tržištima, ja znam osobno, je hrvatska industrija aktivna. Prema tome nema razloga da se ne uključimo uz podršku cjelokupne državne administracije i da hrvatska industrija može izvoziti i na ta tržišta. Evo tu ću stati, hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Za raspravu se više nije nitko prijavio. Hoće li? Ne, nema potrebe. Sljedeći Zakon koji nam je, … … [[Upadica se ne čuje.]] Da, da. U redu. Objedinili smo i uvodno izlaganje i raspravu o oba Konačna prijedloga Zakona o kojima ćemo glasovati kada se steknu uvjeti. Zahvaljujem gospodinu ministru.
Sljedeći je Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma o izvršenju nepodmirenih dospjelih novčanih obveza između Kraljevine Belgije, Republike Bugarske, Češke Republike, Kraljevine Danske, Savezne Republike Njemačke, Republike Estonije, Irske, Helenske Republike, Kraljevine Španjolske, Francuske Republike, Republike Hrvatske, Talijanske Republike, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Velikog Vojvodstva Luksemburga, Mađarske Republike, Malte, Kraljevine Nizozemske, Republike Austrije, Republike Poljske, Portugalske Republike, Rumunjske, Republike Slovenije, Slovačke Republike, Republike Finske, Kraljevine Švedske, Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske i Europske investicijske banke kojim se uređuju postupci za plaćanje i povrat novca iz Ugovora o jamstvu vezano uz zajmove Europske investicijske banke za investicijske projekte u afričkim, karipskim i pacifičkim državama, te prekomorskim zemljama i područjima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 9. Predlagatelj akta je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih tijela dajem na glasovanje taj prijedlog zakona opet da ne čitam sve to iznova. Molim vas uključite se tko je za taj prijedlog? Glasovanje je završeno. 117 glasova za, 1 suzdržan. Utvrđujem da je većinom glasova donesen zakon u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda. A to je: - Prijedlog Odluke o razrješenju člana Upravnog vijeća Hrvatske energetske regulatorne Agencije Predlagatelj Odluke je Vlada Republike Hrvatske temeljem članka 23. Zakona o regulaciji energetskih djelatnosti. Prijedlog akta vam je dostavljen u pretince. Ovdje je predstavnik predlagatelja u ime Vlade Republike Hrvatske, gospodin Panenić. Hoćete li kratko obrazložiti ako ima potrebu? Izvolite, u ime predlagatelja ministar Tomislav Panenić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Dajemo Prijedlog Odluke za razrješenje člana Upravnog vijeća Hrvatske energetske regulatorne agencije. Kao što je poznato odredbom članka 23. stava 1. Zakona o regulaciji energetskih djelatnosti, utvrđeno je da Hrvatskom energetskom regulatornom agencijom upravlja Upravno vijeće koje ima 5 članova od kojih je jedan predsjednik Upravnog vijeća i jedan njegov zamjenik. Predsjednika i članove Upravnoga vijeća bira i imenuje Hrvatski sabor. A iz razloga predviđenih odredba članka 26. stavak 2. citiranog zakona isto tako Hrvatski sabor razrješuje dužnosti predsjednika a isto tako i članove upravnog vijeća HERA-e prije isteka razdoblja na koje je on imenovan. Vlada RH je na sjednici održanoj 17. veljače 2016. godine utvrdila Prijedlog Odluke o razrješenju člana upravnog vijeća HERA-e Zdeslava Matića na osobni zahtjev. Navedeni prijedlog odluke sa pripadajućom dokumentacijom je dostavljen te evo ja predlažem u ime Vlade da razriješite Zdeslava Matića za člana Upravnog vijeća HERA-e s obzirom da smo evo imenovali, predložili ga, imenovali za pomoćnika ministra za energetiku u Ministarstvu gospodarstva. Evo, hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba HDZ-a govoriti će uvaženi zastupnik Domagoj Ivan Milošević. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora, uvaženi gospodine ministre, kolegice i kolege. Ovaj puta neću biti toliko nadobudan pa ću samo reći da evo klub HDZ-a prihvaća odluku i da podržavamo, dakle s obzirom da je gospodin dao ostavku. Hvala.
Zahvaljujem. I imamo pojedinačnu raspravu, uvaženi zastupnik Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre. Ja ću biti malo duži od svog kolege iz kluba iz jednostavnog razloga što mislim da kada je u ovom Visokom domu bilo koja rasprava koja se tiče energetike i regulatora o njoj moramo progovoriti. Zašto? Zato što vrlo često kada nam to politički paše volimo se nabacivati da je višak neovisnih regulatornih agencija, ovoga onoga, a ja bih se rađe, i to sam već nekoliko puta govorio, postavio pitanje da li one rade svoje posao. Dakle ne dovodim uopće u … [[Govornik se ne razumije.]] imenovanje kolege za pomoćnika ministra, tako da to odmah se makne izvan bilo kakvog konteksta. Dakle pitanje je da li te neovisne regulatorne agencije koje su osnovane rade onaj svoj posao zašto su osnovane. Jer kada smo krenuli u osnivanje tih agencija onda i po nekakvim direktivama i acquis nam je rečeno da ako to rade agencije nekakav posao koji treba štiti one koji pružaju usluge i hrvatske građane i gospodarstvo koji kupuju te usluge da je to najbolje da se to izdvoji u nekakvu neovisnu regulatornu agenciju i da će onda to daleko bolje funkcionirati nego ako je ta agencija pod kapom politike, tj. pod kapom ministra. I sada gledajte, Vlada je donijela zakon, HERA se nije protivila tome a inače svi smo bili svjesni činjenice da što se tiče isporuke i prodaje toplinske energije prije svega u gradu Zagrebu i okolici a kasnije se to pokazalo da je problem i u Osijeku a naročito u Rijeci, postaje strahovito veliki problemi, u konačnici donošenje tih zakona je palo na grbaču hrvatskih građana. Dakle, jedan pogrešno donesen zakon možda sa najboljom namjerom u konačnici plaćaju građani Republike Hrvatske i to izuzetno skupo. Ja mogu krenuti od građana Velike Gorice, kolege iz Rijeke mogu pričati o tome što se događa u Rijeci. Međutim, ono što je ključno netko je donio odluku da se ti nesretni regulatori kupuju i ugrađuju. Razdjelnici, pardon, ispričavam se. Razdjelnici, ispričavam se. Dakle, počela je, s obzirom da je bila i predizborna kampanja, trka gradonačelnika koji će se brže uklopiti u taj koncept da se to čim prije napravi, da se na kraju želi kako da se kaže kako se želi građanima pomoći. Međutim, sa vremenskim odmakom od godinu i pol dana imamo na žalost situaciju koja je otišla u sasvim kontra smjeru. Dakle, netko nije pitao struku, a to su inženjeri strojarstva koji se bave toplinskom energijom, da pojasne kako im nekakav sustav može dati rezultate ili ne može dati rezultati. A može dati rezultate jedino ako je zatvoreni sustav, ako vi jednu zgradu energetski posložite da ima čim manji gubitak topline i da se zna jasno koliko je u tu zgradu topline ušlo. Međutim, građani ko građani što je logična stvar stisnuti visokim računima za grijanje su te razdjelnike pokupovali, ugradili i onda kad vam dođu računi za grijanje onda padnete u nesvijest jer je to naprosto činjenica. I sad gospodine ministre, s obzirom da to spada u vaš resor, mi želimo da HERA ostane neovisno regulatorno tijelo ali da to neovisno regulatorno tijelo kaže da smo prije tri godine neopravdano podigli cijenu struje hrvatskim građanima 25% pod krinkom da će HEP biti investitor i generator investicijskog zamaha u Republici Hrvatskoj. U međuvremenu smo imali dvije sjajne hidro godine, a to znači da je Hrvatska veliku količinu struje koju treba proizvela na najjeftiniji mogući način, a to je preko hidro centrale. Međutim, svi mi a i naši sugrađani plaćamo struju 25% višu. I kad realno pogledate to je na godišnjoj razini negdje skoro 2 milijarde kuna to je bogme lijepi porez. Jer ako vi plaćate nešto što ne trebate platiti, onda je to parafiskalni namet. I ja smatram da je HERA tu morala reagirati. Ako ništa drugo, morala je izdati određeno priopćenje, jer ako je zbog određenih razloga dala suglasnost za povećanje cijene električne energije, onda je isto tako morala reagirati ovo. Druga stvar kolegice i kolege, kad oni koji imamo plinsko grijanje doma, kad dobijemo račun, mi dobijemo račun u nekakvim tamo vrijednostima toplinske energije. Međutim, mi doma svi imamo onu vuru na koju se mjere kubici. I sada, kad pogledate prosječnu temperaturu u siječnju 2015. i 2014. i usporedite sa siječnjem 2013. kad je prosječna temperatura bila niža za nekakvih 15, 16 stupnjeva. Međutim, prosječni račun za prvi mjesec što se tiče plina je veći 15, 20% nego što je bio u siječnju 2013. godine. I to je posao neovisne regulatorne agencije. Dakle, ona naprosto mora pratiti što se događa i mora reagirati jer smo je zato osnovali, zato smo joj dali neovisnost i zato smo je osnovali. Dakle ministre, ovo ne ide vama ništa na dušu da ne bi ispalo da ja vama nešto prigovaram, nego to su moja razmišljanja i promišljanja kako bi HERA trebala raditi. I vjerojatno ni kolega Vrdoljak nije razmišljao da će napravit nešto loše, ali naprosto se dogodilo to što se dogodilo. I mi sad, ta HERA ostaje tako kako je jer će se vjerojatno promijeniti neki ljudi, pa će onda netko reći da su to nekakve političke ovakve smjene. Međutim, mene zanima što će bit sa tim razdjelnicima famoznim. Hrvatski građani su već u to utrošili preko 100 milijuna kuna. Da li je istina da su određena gospoda koja su dali konačan prijedlog ministru za te razdjelnike putovale po svijetu na račun nekoga drugoga. I treća stvar, sad će se navodno ugraditi neki dodaci na cijenu kilovata zbog toga da bi se iz toga financirali obnovljivi izvori energije, a mi već tri godine financiramo 25, 30% veću cijenu električne energije, a da ne znamo sami zašto. Međutim, kao što na burzi kupujete novac jer novac je isto roba tako danas na burzi, a danas je u Hrvatskoj liberalizirano tržište i električne energije i plina, kupujete plin. tisuću kubika plina vam je prije dvije godine bilo 35 EUR-a na svjetskoj burzi. Danas je cijena plina 13 EUR-a na svjetskoj burzi. Znači, kad pogledate dva puta niža. Da li mi kao građani plaćamo dva puta nižu cijenu? Ne plaćamo. I cijena električne energije isto ovisno kakav ste kupac na svjetskoj burzi plaćate tako. I ja smatram, to je sugestija i zato sam se javio za raspravu, gospodine ministre da u buduće, s obzirom da smo zajedno u većini koja obnaša odgovornost za Hrvatsku, da trebamo poraditi na ovim temama i da građani Hrvatske osjete da se drugačije, na drugačiji način promišlja o nečemu, da ako netko ne može funkcionirati na neki način zato što se nije restrukturirao pa ćemo kupovati struju od onoga kao što to naša Vlada na primjer. Naša Vlada ne kupuje struju od HEP-a, naša Vlada kupuje struju od slovenskog dobavljača. Pa zašto bi mi bili toliki domoljubi pa kupovali od nekog, on nam plaća skuplje. Pa ćemo, neka se osnuje neka druga tvrtka u Hrvatskoj koja će nam to prodavati jeftinije. I onda još plus toga tom istom HEP-u koji funkcionira tako damo da nam prodaje plin, jer od prije dvije godine nama HEP prodaje, zapravo prije godinu i pol dana nama HEP prodaje plin. Dakle, ovo su tri teme za razmišljanje, tri teme kad govorimo o HERA-i, jer kad govorite o imenovanju ili o razrješenju čelnih ljudi HERA-e onda treba reći što bi oni po prilici trebali raditi. Zato gospodine ministre ovu moju raspravu shvatite kao jednu od sugestija na čemu bi ta HERA trebala raditi, a da je zajedno uputimo da ne bi ispalo da se vi kao nekakav politički subjekt miješate u njihov rad pa možemo napraviti nekakav zaključak i to narediti Hrvatski sabor a onda to nije miješanje politike. Hvala lijepa.
Replike? Prva replika uvaženi zastupnik Milorad Batinić, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Šuker ovo nije klasična replika nego nastavak na vašu raspravu po pitanju razdjelnika. Naime, moja struka je jednim dijelom tehnička više biolog, međutim kad je bilo pitanje oko tih razdjelnika znači imate stambeni blok jedno brojilo 10 stanova npr. i sada svi plaćaju približno da li po kvadraturi ili po nečemu i naprosto ljudi žele plaćati onoliko koliko smatraju da potroše. To me vraća u mladost kad smo stanovali u jednom stambenom bloku jedna zgrada imala je jedno 12 stanova i 1 vodomjer. I svi su plaćali ukupnu masu koja je ušla u tu mjernu jedinicu, znači u taj kubik koliko je tko potrošio, nije bilo bitno nego je bilo bitno prema broju stanovnika koji jesu. Uvijek je bilo nezadovoljnika i uvijek se svatko osjećao da plaća previše, da manje troši dok nisu ugrađeni vodomjeri u svaki stan. Tu je naprosto toplinsku energiju tehnički možda teško na takav način regulirati to pitanje ali možda su razdjelnici jer oni bi trebali razdjeljivati nešto možda vjerujem da je bila dobra namjera i intencija stanara. Međutim, ono što je ključno kod tih razdjelnika mene samo zanima, a vjerujem da ministar ili službe to mogu na neki način provjeriti ako je u jednu stambenu jedinicu ušla određena količina topline i nakon ugradnje razdjelnika i ista masa novca se akumulira na tome onda ne vidim problem u razdjelnicima. Ali ako je razlika u tome e onda mogu razdjelnici, jer po tome bi razdjelnici bili ti koji bi potencirali veću potrošnju toplinske energije a to mislim da po svim zakonima i mehanike i fizike i kemije naprosto ne može biti. Tako da ja jesam za to da regulatorna agencija možda ulazi u određena područja ali moramo govoriti o činjenicama i o faktima.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Ivan Šuker.
Kolega Batinić ja se mogu složiti sa dijelom vaše replike, ustvari vi ste ono što ste rekli nastavili. Međutim, gledajte ako vi ponudite građanima nešto ako to jedinice lokalne samouprave svesrdno podržavaju da se to napravi konačan rezultat je toga da građani plaćaju 20, 30, 40% skuplje grijanje onda je to totalni promašaj. Ali onda HERA kao takva mora reagirati. Pa to njen posao je, ne samo ako je administrativno netko uputi nešto da napravi. Dakle, ona mora reagirati na određene anomalije koje se pojave. Ja ne kažem da je netko imao zlu namjeru ali ja poštujem, ja sam za to da se poštuje svaki posao. Dakle, da taj posao radi struka i da tehnička struka je trebala napraviti tehnički prijedlog kako se nešto može napraviti a onda oni koji rade zakone neka naprave zakon kako doći do toga. Ne može pravnik sugerirati kako će se određena zgrada građevinski napraviti ili nešto. Ali kažem očigledno tu nisu bili uključeni ljudi od struke koji su to trebali napraviti, predložiti itd. Po meni je to ključno mišljenje jer ako vi ne napravite i toplinsku izolaciju ili nešto nastane gubitak. Pa svatko tko je na svojoj obiteljskoj kući stavio stiropora 5 cm sljedeće zime je vidio smanjenje grijanja. Svi smo to vidjeli osim onih koji kupujemo kod plinare, nama je cijena ostala ista pa da sam i 20 cm stiropora ugradio.
Zahvaljujem. Sljedeća replika, uvaženi zastupnik Mario Klobučić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Evo gospodinu Šukeru bih uputio jednu malu repliku i poruku jednom ministru. Dakle, najprije bih želio dati ministru potporu na ovu temu koju je gospodin Šuker iznio o razdjelnicima. On je koliko ja znam osnovao neko tijelo koje će se baviti tom problematikom i istražiti što je tu rađeno na koji način i zašto. A ovo osvrnut ću se samo kratko na gospodina ispred nas. Dobro, ipak neću. Evo samo gospodinu Šukeru. On je imao izlaganje o tome što radi HERA, što bi trebala raditi HERA itd. Nisam ovdje još čuo da je netko govorio o agenciji koja se zove HROTE a to je Hrvatski operator tržišta energijom. Dakle, imamo očito dvije agencije koje imaju dosta slično područje djelovanja pa ja tu mogu samo iskazati sumnju da bi možda s jednom agencijom to cijelo područje mogli pokriti. Pa evo u tom smislu gospodin Šuker ako može odgovoriti nešto o tome. Hvala.
Odgovor na repliku.
Ja nisam u poziciji da odgovaram ali mogu s vama polemizirati. Možemo ovome dodati HANDA-u još. Sve te tri neovisne regulatorne agencije reguliraju vrlo specifična područja i dobro je da nisu povezani jer ako ih povežete onda bi dobili što se u Zagrebu veli čušpajz. Kad puno povrća i svega stavite i onda dobijete nešto onda na kraju u principu možete reći da ste jeli i ovo i ono ali u principu nije to to. Zato i jesu te tri neovisne agencije. Ali ponavljam nije problem u agencijama nego je problem u nama koji smo ih osnovali, da li smo zadovoljni, to su ona izvješća koja oni podnose ovdje, da li smo mi zadovoljni s onim što oni rade. Ali ja sam ovdje pokušao samo neke teme dakle bez namjere da bilo koga okrivljujem ali naprosto rezultat te priče je takav kakav je i plaćaju ga hrvatski građani. I kažem ovo je bila dobronamjerna rasprava da na određeni način ministru pomognem da na određene stvari treba obratiti pažnju. A mi kad budemo raspravljali o ovim izvješćima 2015. godine onda kad pogledate neke stvari unutra onda ćete vidjeti da puno ovih stvari u tim izvješćima nisu opće dotaknute. I onda se postavlja pitanje tko je nadležan za isporuku toplinske energije? Jer gledajte, za isporuku toplinske energije HERA nije bila u prvom trenutku zadužena. Zbog svađa i prepucavanja tko je dozvolio da se poveća cijena električne energije koji vrše isporuku HEP toplinarstvo na području grada Zagreba itd., Vlada je našla solomonsko rješenje da sa Ministarstva gospodarstva tu ingerenciju prebaci na HER-a i onda je došla ta priča sa razdjelnicima. Dakle možda je HERA trebala reagirati u onom trenutku kada je išao Zakon o obvezi ugradnje razdjelnika iako je da se razumijemo ta obveza je pod direktivom Europske unije do tog i tog datuma. Ali to ne mora značiti ako je nama Europa nešto propisala, ako se mi tehnički nismo pripremili zato da ih ne obavijestimo da tražimo možda malo duži rok zbog toga i toga.
Zahvaljujem. Sljedeća replika uvaženi zastupnik Domagoj Ivan Milošević.
Hvala gospodine predsjedavajući. Pa kolega Šuker otvorili ste jednu važnu temu u vašem izlaganju a to je sama cijena električne energije. Dakle mi smo jedna od izrazito rijetkih država Europske unije a ako se uspoređujemo sa visoko razvijenima onda smo sigurno jedina u kojoj je cijena električne energije za gospodarstvo i za industriju veća nego za građanstvo. Dakle ja mislim da ne postoji čak niti u Hrvatskoj niti jedan proizvod, što više kupite ili ako kupite izrazito mnogo tog proizvoda onda platite veću cijenu. Veću cijenu. Dakle industrija plaća veću cijenu bez obzira na količinu koju potrošiš. E sada, ja ovo što govorim ne govorim zato da bih izazivao veću cijenu električne energije za građanstvo, dapače. Kolega Šuker, spomenuli ste da se cijena digla prije nekoliko godina električne energije kako bi se doživjelo veliki procvat HEP-a i investicije, one se dogodile nisu. Dakle savršeno svima je jasno da monopolitistički položaj i dizanje cijena do sada nigdje na svijetu pa tako ni u Hrvatskoj nikad nije urodilo plodom podizanja konkurentnosti, boljih servisa i niže cijene za bilo kojeg korisnika, odnosno kupca. To ne postoji nigdje na svijetu. Međutim, moram skrenuti pažnju a to je bez obzira što građani s pravom očekuju što jeftiniju cijenu ne samo električne energije da za hrvatske građane industrija, radna mjesta i konkurentnost i opstanak hrvatske industrije još važnije nego što je cijene električne energije. Pa ja sada samo sve nas ovdje u Hrvatskom saboru, prije svega izvršnu vlast pozivam da malo razmislimo o tome kako ćemo u budućnosti upravljati hrvatskom elektroprivredom jer ona jest bitna ne samo za građane nego i za hrvatsku industriju a time opet i za hrvatske građane.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Milošević, sjećam se jedne sjednice Vlade, mislim da je to bio 6. ili 7. mjesec 2010. godine kada je došao zahtjev HEP-a za povećanje cijene od 25%. I tada je naravno iz Ministarstva gospodarstva došla suglasnost, međutim mi iz Ministarstva financija nismo dali pozitivno mišljenje na to iz jednog razloga. Ja sam slučajno tjedan dana prije toga se vozio u Peruću i uz Buško blato i vidio sam ogromne količine vode. Znači da hidro proizvodnja je bila izuzetno visoka. I tada Vlada nije dozvolila HEP-u da digne cijene. Rezultat HEP-a na kraju godine je bio milijardu i pol kuna dobiti. A tražili su povećanje cijene 25%. Dakle to je bila 2010. a 2011. isto sjetite se kolika je bila dobit. A kada pogledate 2012. kada nam je rečeno da cijena ide 25% i da je obrazloženje bilo zbog toga da će HEP biti najveći investitor i da će se kompletno razvoj, gospodarski oporavak Republike Hrvatske bazirati na investicijama velikih državnih tvrtki i tada je otišla cijena 25%, cijena plinske energije, plina 30%. Međutim do danas se nije dogodila ni jedna investicija. Građani Republike Hrvatske uredno plaćaju mjesečno ovisno o veličini stana od 120 do nekakvih 200, 300 kuna račun više. To je znači prosječno 1000 i još nešto kuna godišnje. Pa računajte 3 godine, 3000 kuna. Pa računajte toliko i toliko domaćinstava. Evo, netko je u 3 godine 6 milijardi kuna uzeo hrvatskim građanima iz džepa.
Zahvaljujem. Sljedeća replika, uvažena zastupnica Anka Mrak-Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi kolega Šuker, izuzetno mi je drago da ste na temi HERA-e otvorili još jednu temu a to su obnovljivi izvori energije. I da je vezano uz to su spomenute direktive Europske unije a i to da na kraju to plaćaju građani. Prošli tjedan smo imali prilike i vidjeti da će biti povećanje cijene električne energije za obnovljive izvore energije. I ja se apsolutno zalažem za obnovljive izvore energije ali trebamo vidjeti o čemu je riječ. Samo da spomenemo vjetroelektrane i dobro je za to znati. Vjetroelektrane građani Hrvatske će pomagati industriju i proizvodnju neke druge države jer sve što se u vjetroelektranama ugrađuje se proizvodi u nekim drugim državama. Kod nas čak ni monteri više nisu naši građani nego monteri dolaze odande a i temelji koji su do nedavno bili betonirani kod nas više se ne betoniraju kod nas nego su prefabrikati i dolaze. Ja se apsolutno slažem za to. I slažem se za to i da poštujemo i moram poštovati direktive Europske unije ali uvijek to trebamo staviti u hrvatski kontekst i u kontekst onog što se u Hrvatskoj dešava. Dakle sigurno postoji niz obnovljivih izvora energije koji bi se mogli puno kvalitetnije i puno korisnije iskoristiti u Hrvatskoj. Zašto ne koristimo recimo plimu i oseku? Imamo plimu i oseku ali ne dovoljnu da se proizvode električne energije. I to je sigurno tema s kojom će se morati u budućnosti baviti Ministarstvo gospodarstva ali i Ministarstvo zaštite okoliša i prirode. To su zajedničke teme. Tako da mi je drago da ste ovdje spomenuli obnovljive izvore energije. O tome se relativno malo govori, mi smo na to pristali, to činimo ali to je jednako tako spremno za jedan razumski, stručnu analizu i da vidimo što će to donijeti. Jer na kraju, zaista sve plaćaju građani.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo kolegice Mrak-Taritaš. I iskreno govoreći ja kada ste se javili za repliku sam pretpostavio da ćete u ovom kontekstu raspravljati. I drago mi je da ste ovako raspravljali jer kada se preslikamo malo u Europsku uniju, ajmo vidjeti ona silna polja sa solarnim ćelijama u Njemačkoj. Ali te ćelije nisu rađene u Kini, nigdje, rađene su u Njemačkoj. Dakle, vi kad proizvodite sve, pa to montirate, pa date subvenciju za ono što je skuplje nego što bi trebalo biti. Ali vi ste zatvorili krug nekoliko tisuća, desetaka ili toliko tisuća ljudi je radilo i efekat na rast bruto domaćeg proizvoda je definitivno bio. Ali kad vi radite obnovljive izvore energije, pa što ono kažete maltene do zadnjeg zrna šljunka uvezete sve izvana, onda je pitanje koliko se vama to isplati raditi. Pa na kraju krajeva, pogledajte kada na svjetskom tržištu su se Kinezi pojavili sa duplo jeftinijim, a ne može biti duplo jeftinije nego 50% jeftinijim ćelijama nego što je to bilo u Njemačkoj nemate više rast polja sa onim silnim solarnim izvorima energije. Tako i mi u Hrvatskoj. Ako se ne varam, bila je jedna hrvatska tvrtka koja je radila vjetro elektranu. Doduše ona je bila nešto slabija od ovoga što je dolazilo izvana, ali mi smo možda svima tima trebali uvjetovati da ta tvrtka radi u kooperaciji sa nekim drugim. Onda ćemo imati efekat. Ovako imat ćemo negativnu platnu bilancu. Praktički iz državnog proračuna ćemo subvencionirati te obnovljive izvore energije. Ali ponavljam, svugdje u svijetu obnovljive izvore energije bar bogati nastoje angažirati svoje gospodarstvo. I to je zatvoreni krug. Isto tako kao što i mi kad govorimo o ovim silnim zgradama trebali smo angažirati od svog stiropora pa do svojih majstora nadalje i onda bi ta priča izgledala puno drugačije. Ali kad netko gurne nekakav zakon, a mi tehnički nismo pripremljeni za to agencije koje su osnovane zbog toga ne reagiraju, imamo rezultat kakav imamo, a to je da nas lupi po džepu jer bez obzira tko, gdje i kako svi to u konačnici plaćamo skuplje.
Zahvaljujemo. Sljedeća replika uvažena zastupnica Nansi Tireli. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovani kolega Šuker, drago mi je da ste otvorili pitanje ovih nesretnih razdjelnika, ne znam kako da ih drugačije nazovemo. Ali isto tako se reklo da smo ih uveli po direktivi Europske unije što nije točno. Europska unija nama nije direktivom, nije nas obvezala da razdjelnike uvedemo, nego je svaka država članica temeljem studije profitabilnosti odnosno učinkovitosti, analize profitabilnosti uvođenja tih razdjelnika mogla i trebala samo odlučiti da li razdjelnici da ili razdjelnici ne. Mi smo normalno veći pape od pape, pa smo tako rekli da nam i to odmah treba, opteretili hrvatske građane dodatnim troškovima po pitanju uvođenja i razdjelnika i onih ostalih priključaka koji još uz to trebaju bit. I sad dolazimo u situaciju da je ministar evo osnovao povjerenstvo koje će ispitat ovo što se dogodilo. Do 31.12.2015. obveznici uvođenja razdjelnika bile su zgrade sa više od 70 stambenih jedinica. Do 31.12.2016. to su zgrade sa 2 do 70 stambenih jedinica. Dakle, imamo problem gdje povjerenstvo mora sada napraviti tu studiju učinkovitosti, jer ukoliko povjerenstvo to sad ne napravi mi opet nećemo imati odgovor na pitanje da li razdjelnici jesu nešto što donosi građanima niže račune, odnosno niže troškove ili razdjelnici to nisu pogotovo stoga što imamo i jednu i drugu kategoriju građana koji tvrde da plaćaju više, odnosno oni koji kažu da plaćaju manje. Do 31.12. imamo novu obvezu i ukoliko problem ne riješimo čim prije dogodit će nam se drugi problem, a problem koji će nam se sigurno dogoditi opet će bit po meni nejednako postupanje, jer ćemo zaključiti da su razdjelnici bili doneseni na brzinu, loša odluka i onda ćemo na kraju reći ti razdjelnici nam više ne trebaju. Imamo kategoriju ljudi koji su diskriminatorni u odnosu na onu drugu kategoriju građana.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolegice Tireli, meni je drago da su nas razdjelnici spojili, da jednako raspravljamo o tome i da jednako razmišljamo. Zašto? Zato što nas je vjerojatno svih strah u podsvijesti kako ćemo pogledati ljudima u oči ako nećemo na ovakav način razgovarati. Ali ovo nam je isto tako poruka, da u buduće kad imamo takove zakone da polazimo od pozicije da smo mi korisnici ili netko od naših prijatelja toga što će se u tom zakonu donijeti i da moramo razmišljati na drugačiji način. Neće nas Europa kazniti ako smo mi krenuli u određene procese i ako je to dobro, pa neka kasnimo i godinu dana. Ali ovako smo mi da bi se dodvorili nekome na vrat na nos napravili zakone i kaznili smo svoje građane. Dakle, ovo nam je naprosto … [[Govornik se ne razumije.]] za u buduće, da ne treba srljati sa određenim zakonima. Mi smo punopravna članica EU sa određenim specifičnostima i zbog tih specifičnosti se možemo izboriti za neke stvari. Međutim, kad imate trend da nešto mijenjate, da nešto želite promijeniti nitko živ vas neće zbog toga kažnjavati. Dapače, dat će vam potporu da to napravite. Međutim, kako ćemo se mi sad izvući u cijeloj priči, jer tvrtka koja je u zemlji članici EU je platila put onima koji su pisali zakon i na račun toga je ostvarila promet od 100 milijuna kuna. Tih 100 milijuna kuna su platili naši građani i još nekoliko stotina milijuna kuna su platili skuplje grijanje. Dakle, problem je u tome. A da smo zakasnili godinu dana, da nam se nije dogodilo ovo ništa. Ovako nam netko može reći pogledajte ta Hrvatska, korupcija, ovo, ono itd. Dakle, napravili smo niz šteta svojoj državi samo zbog toga što smo na vrat na nos nešto napravili. Ali tu je odgovornost i nas. Kad raspravljamo o zakonima kanimo se politike, vidimo što taj zakon stvarno nosi, pa bez obzira tko ga predlaže, ako je on dobar onda je dobar, ako je loš onda je loš.
Zahvaljujem. Time smo završili sa raspravom po ovoj točki. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Za danas zaključujemo raspravu. Sutra nastavljamo s radom u 9,30 s točkom dnevnog reda Izvješće o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i o utrošku sredstava osiguranih u Državnom proračunu Republike Hrvatske za 2014. godinu za potrebe nacionalnih manjina. Hvala. Doviđenja. SJEDNICA PREKINUTA U 15,50 SATI.
Sljedeći je prijedlog odluke o razrješenju člana Upravnog vijeća Hrvatske energetske regulatorne agencije. Predlagatelj odluke je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke o razrješenju člana Upravnog vijeća Hrvatske energetske regulatorne agencije. Molim vas glasujte. Tko je za? Glasovanje je završeno. 111 glasova za, 1 suzdržan. Utvrđujem da je većinom glasova donesena odluka kako ju je predložila Vlada Republike Hrvatske. Poštovane kolegice i kolege dobro jutro! Evo nastavljamo sa našim dnevnim redom kako je bilo i najavljeno i predviđeno. Imamo evo ga uvaženi zastupnik Špika želi nešto reći, izvolite.