Ponovit ću jer je bilo malo nešto nepotrebne gužve prije, kad završimo sa stajalištima biti će protuepidemijska pauza do 14.00 sati. Sada je na redu gospođa Ružica Vukovac koja će iznositi stajalište Domovinskog pokreta. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani. U Europi obiteljska poljoprivreda čini većini farmi i nudi poštene i održive ekonomske modele. Usprkos sve manjem broju farmi i koncentraciji poljoprivrednog zemljišta u rukama nekolicine europska poljoprivreda ostaje pretežito poljoprivreda malog opsega. Prema izvješćima objavljenim 2015. i 2016.g. 97% farmi je manje od 100 hektara i 69% ih je manje od 5 hektara. Te su male farme i ljudi koji na njima rade ključne za same temelje cjelokupne poljoprivrede. Održivi prehrambeni sustav onaj koji može garantirati zdravu hranu za cijelu populaciju onaj koji može očuvati teritorijalnu, biološku i kulturnu raznolikost osnažite ruralna područja je upravo taj kojega trebamo. Stoga možemo zaključiti da Europa treba više poljoprivrednika. Pandemija covid-19 podsjeća nas na potrebu za obnovom otpornosti i usmjeravanju prema prehrambenoj suverenosti, EU mora postati otporna na ovakve šokove vraćanjem političke sposobnosti za donošenje odluka o reguliranju poljoprivrednih i prehrambenih tržišta. Prvo mora postojati temeljit pregled europske međunarodne trgovinske politike koja danas sprječava stvaranje značajnih javnih politika za poboljšanje prehrambenih sustava u smislu kvalitete, sigurnosti hrane, održivosti okoliša, socijalne uključenosti i ruralnog razvoja. To također podrazumijeva pravedniju raspodjelu poljoprivrednih resursa, politiku održivog premještanja proizvodnje i marketinga te stvaranje strateških zaliha hrane. Nadalje, potrebno je podržati agroekološka gospodarstva koja su već pokazala otpornost za vrijeme krize. Broj malih i srednje velikih poljoprivrednika se mora povećati i mora postojati jasna zarada megafarmi u Europi. Agroekologija i više poljoprivrednika na zemlji odgovor su na ogroman izazov klimatskih promjena. Na razini poljoprivrednih gospodarstava nekoliko studija pokazuje kako je apsorpcija stakleničkih plinova u tlu mnogo učinkovitija kada se radi prema načelima agroekologije, povećava biološku raznolikost i potiče interakciju između različitih biljnih i životinjskih vrsta kao dio holističkih strategija za izgradnju dugoročne plodnosti smanjuje broj štetnika i rizik od bolesti, štiti vodene sustave i osigurava usluge oprašivanja. Kako bi se ostvarili ambiciozni ciljevi nužno je unaprijediti i poticati regionalnu proizvodnju, prioritet je da svi poljoprivredni proizvodi koji ulaze u EU zadovoljavaju iste socijalne i ekološke standarde kao i oni koji se primjenjuju na europsku proizvodnju. S obzirom na sve veću prisutnost digitalizacije i novih tehnologija u poljoprivredi unutar trenutnih političkih rasprava mora biti svima jasno tehnologija ne smije dovesti do toga da ruralna područja postanu pusta. Preciznu tehnologiju ne treba promatrati kao automatsko i učinkovito rješenje svih ekonomija, socijalnih i ekoloških problema. Poticaji skupim digitalnim tehnologijama u privatnom vlasništvu prisiljavaju poljoprivrednike da se oslanjaju na industriju i u konačnici smanjuju zaposlenost na selu i to ne uzimajući u obzir socijalne i ekološke utjecaje. Pristup zemljištu također mora biti olakšan kako bi se mnogi novim poljoprivrednicima omogućilo da se bave tom profesijom. Zemljište se više ne smije tretirati kao roba već kao opće i višenamjensko dobro. U skladu s Izvješćem Europskog parlamenta 2016/2141 nužno je donijeti direktivu o zemljištu koja će pružiti potrebne smjernice o tome kako regulirati tržište poljoprivrednog zemljišta u skladu sa zakonima EU. Unatoč raznim reformama zajednička poljoprivredna politika nastavlja djelovati kao poticaj poljoprivrednim gospodarstvima i to akumulirati što više zemlje pretvarajući najveću liniju financiranja u EU u izravnu potporu velikim sustavima što je apsolutno suprotno načelu teritorijalne kohezije EU. Zahvaljujem.
Hvala i vama. Sada gospođa Urša Raukar Gamulin iznosit će stajalište zeleno-lijevog bloka.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Danas se navršava 30 godina od ubojstva Josipa Reihla Kira tadašnjeg zapovjednika osječke policije. Iz mučke zasjede ubio ga je 1.7.1991. rafalnom paljbom Antun Gudelj pripadnik rezervnog sastava MUP-a. Ubijen je i potpredsjednik osječkog gradskog vijeća Goran Zobundžija i gradski vijećnik Milan Knežević, a Mirko Tubić predsjednik tenske mjesne zajednice je nakon ranjavanja na licu mjesta bio pretučen gotovo do smrti i igrom slučaja preživio ostavši teški invalid. Bilo bi jedino logično da su se u momentu ubojstva zapovjednika osječke policije digle na noge sve snage policije i odmah uhitile ubojicu, ali to se nije dogodilo. Ubojica Antun Gudelj slobodno je otišao iz Osijeka, a potom u Austriju i na kraju u Australiju. Osuđen je u odsutnosti 1994. na 20 godina zatvora pa oslobođen nezakonitom primjerom Zakona o općem oprostu te isključivo nastojanjima udovice Jadranke Reihl Kir ponovno nakon poništavanja oslobođujuće odluke na novom suđenju presuđen na maksimalnih 20 godina zatvora. Josip Reihl Kir svjetla je točka, hrabri mirotvorac u tim teškim godinama, čovjek je to koji je nastojao mirnim putem riješiti probleme između Hrvata i Srba u Osijeku i okolici. Zapamćene su njegove riječi dok sam ja načelnik policijske uprave rata između Srba i Hrvata na ovom području neće biti. Izgovorio iz je u lipnju 1991., ni mjesec dana prije svoje smrti. Teško da bi jedan čovjek mogao zaustaviti eskalaciju rata, Miloševićev ratni stroj, razne paravojne postrojbe koje su bile uvezene iz Srbije ali i radikale s hrvatske strane, no on je pokušavao i nastojao najčešće odlazeći nenaoružan na pregovore, mirnim putem smiriti tenzije na obje strane. Bio je u tome ostavljen sam. Protiv njega je bio Branimir Glavaš tada najmoćniji čovjek Osijeka koji je čak javno pozivao na neposluh legalnom i legitimnom zapovjedniku osječke policije. Hrvatska nije imala snage obračunati se do kraja sa svim aspektima tog događaja. Jadranka Reihl Kir godinama i desetljećima nosi dokaze u državno odvjetništvo no naše pravosuđe se time nije i ne bavi se. I tako i danas 30 godina nakon ubojstva Josipa Reihla Kira nalogodavci tog monstruoznog zločina i djela i sve okolnosti ubojstva nisu niti rasvijetljene, niti su odgovorni privedeni pravdi. Josip Reihl Kir gotovo se uopće na spominje u službenim izjavama ili komemoriranjima Domovinskog rata i ne možemo se oteti dojmu da se nastoji gurnuti u zaborava sudbina zapovjednika osječke policije, jednog od najvećih mirotvoraca Hrvatske, čovjeka koji je nastojao i u najtežim situacijama poput rata ostati čovjek. Bio je glas razuma i dobrote, glas koji bi se trebao zlatnim slovima upisati u hrvatsku povijest kao primjer našim i budućim generacijama. Primjer mirotvorca i heroja koji usprkos ozbiljnim prijetnjama smrću nije odustajao od nastojanja da Osijek i Slavoniju sačuva od ratnih stradanja. Elvis Bošnjak autor upravo izašlog romana Gdje ne nestao Kir u jednom intervju kaže citiram, Reihl Kir predstavlja i osjetljivu točku našeg nacionalnog identiteta jer nas tjera da se zagledamo u sebe, da se upitamo kakve heroje biramo u oblikovanju tog identiteta. Pitamo se zajedno s Bošnjakom zašto prešućujemo ljude kao, kao što je Kir, čega se to mi sramimo? Mnogi ga pamte i nastoje sačuvati uspomenu na njega, ali sjećanja ipak blijede kad ne postoji društvena potreba da se ta uspomena održi. Na nama je da se izborimo da se službena šutnja oko sudbine Josipa Raihla Kira prekine jer njegovo mirotvorno naslijeđe zaslužuje svoje mjesto u hrvatskoj povijesti, u obrazovanju i u hrvatskom društvu u cjelini.
Hvala. Pridružujem se naravno i prisjetim se gospođe Jadranke Reihl Kir koja je bila naša kolegica u ovom saboru i njenog dostojanstva u cijeloj toj mučnoj situaciji. Gospođa Marijana Puljak iznosit će stajališta Kluba zastupnika Centra i GLAS-a. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedavajući. Pa evo danas ću govoriti o opet nečem sasvim drugom, ne o brojačima novca, ne o korupciji, ne o uhićenjima već o našoj djeci koja postižu izvrsne rezultate na olimpijadama znanja. Dok je većina učenika na praznicima oni najbolji bore se na olimpijadama znanja za medalje. Ukupno 4 medalje su naši učenici osvojili na informatičkoj olimpijadi te 2 na europskoj fizičkoj olimpijadi. Hrvatska je bila najbolja reprezentacija iz EU na 33. Međunarodnoj informatičkoj olimpijadi u Singapuru koja je održana on-line radi epidemiološke situacije. Hrvatski učenici osvojili su 2 zlata, srebro i broncu. Riječ je o najvažnijem i najvećem međunarodnom natjecanju, a uz Hrvatsku nastupile su i reprezentacije mladih informatičara iz 87 zemalja. Dorijan Lendvaj, Patrik Pavić su osvojili zlato, Vito Anić srebro, a Krešimi Nežmah broncu. Sva četvorica učenici XV. gimnazije u Zagrebu popularnog MIOC-a. Naša 2 zlatna učenika su bolji od svih do sada nenadmašnih Rusa. Tako je evo Kina osvojila 4 zlata, Amerika dakle 3 zlata, srebro, Singapur 3 zlata i srebro, Rusija 3 zlata i srebro, Japan 2 zlata, 2 srebra, Hrvatska 2 zlata, 1 broncu i 1 srebro, dakle nitko drugi sa 2 zlata. Stručni voditelji naše reprezentacije su Ivan Paljak, Paula Vidas, Dominik Fistrić, a u organizaciji nastupa još sudjeluju Matej Ferenčević, Nikola Dmitrović, Alenka Dogan Capan, odgovorni voditelj i organizator ovog nastupa je Krešimir Malnar. Mislim da ih treba pohvaliti. Informatika je jedina u kojoj Hrvatska ima vrhunske rezultate među olimpijadama znanja i više zlata nego svi ostali predmeti skupa. Od kada se olimpijade i održavaju od '89. godine Hrvatska na njima sudjeluje od '93., dakle Finska koju stalno pokušavamo kopirati ima dosada 5 zlata, Hrvatska evo je skupila 14, Srbija 1 zlato, 1 medalju, Indija 1 medalju koju evo Indiju pogrešno smatraju jakom u programiranju. Dakle, Finska je zadnje zlato osvojila 2003., nama stalno je nameću kao uzor je li kao zemlju u kojoj se trebamo voditi u organizaciji obrazovanja, a zapravo imamo doma izvrsne mentore koji su vodili svu ovu djecu do 14 medalja i potrebno ih je samo pitati dakle kako organizirati. Iza njih su godine rada, veliki talent kod djece, njihovi mentori očito znaju kako informatiku približiti djeci, a sustav ih do dana današnjeg ništa ne pita. Dakle ne traži savjet kako informatiku u obrazovnom sustavu učiniti još boljom. Osim informatičara razlog za slavlje imaju i naši fizičari kako sam rekla koji su ovih dana sudjelovali na Europskoj fizičkoj olimpijadi, Grgur Premec iz XV. gimnazije u Zagrebu i Borna Perković iz III. gimnazije u Splitu. Na tom natjecanju osvojili su srebrne medalje, a Roko Šupe iz XV. gimnazije u Zagrebu posebnu pohvalu. Dakle, evo da se i s ove saborske govornice jedanput pohvalimo tu djecu i čestitamo na njihovom uspjehu. Ovakve mlade već u srednjoj školi love privatne tvrtke najčešće međunarodne koje im mogu platiti koliko vrijede. Ovdje kod nas neki ostaju na FER-u u Zagrebu, na FESB-u u Splitu, na PMF-u, no u našem sustavu zapravo nema prostora za napredak onih koji mogu napraviti razliku i to je šteta. U Hrvatskoj postajemo polako svjesni golemih mogućnosti koje pružaju IT, gaming industrija, robotika dakle STEM obrazovanje. Pokazuje to evo i nedavno otvaranje centra izvrsnosti u robotici na Strojarskom fakultetu, oživljava studij izrade video igara, razvijaju se IT gaming inkubatori diljem zemlje, a uvođenje informatike u hrvatske škole na način kako ga je zamislila i bivša ministra Blaženka Divjak zapravo je ostalo nedorađeno. Prema podacima koji su evo izašli u medije kažu da su tražili od više ravnatelja podatke iz osnovnih škola, sve više roditelja ispisuje djecu s izborne informatike koja je uvedena za sve razrede u školskoj godini '20.-'21., nisu zadovoljni kvalitetom učenja, ono što se tamo uči, nisu zadovoljni kvalitetom znanja koju dobiju od svojih profesora, a i zbunjujuće je to što je uvedena kao obavezan predmet u 5. i 6. razredu [[Upadica: Hvala.]] dok u ostalim razredima nije obavezna. Hvala.
Hvala. Sada prelazimo na iznošenje stajališta u ime kluba zastupnika i nezavisnih zastupnika. Prvi na redu je ispred Hrvatskih suverenista gospodin Hrvoje Zekonović. I nakon toga dok dođete nakon toga ćemo imati stanku do 14,00 sati epidemiološku, protu epidemiološku. Izvolite.
Dakle, poštovani potpredsjedniče HS-a. Nije nezavisni zastupnik nego je ispred kluba Suverenista, ali ispravili ste se sami [[Upadica Radin: rekao sam, o čemu se radi?]]
Samo malo oprostite, rekao sam ispred Hrvatskih suverenista.
Dobro, nezavisnih, samo malo da kolegica.
Nisam rekao nezavisnih.
Ma ne, sve sve pet. …/Govornik govori engleski./… samo ljubav.
Sada vratite, vratite vrijeme, vratite vrijeme na pet minuta.
Dovoljno je. Dakle, poštovani potpredsjedniče HS-a, poštovane kolegice i kolege. Ovih danas u hrvatskim medijima opet tema Viktor Orban, Viktor Orban za kojeg Hrvatski suverenisti ne kriju da im je uzro u EU odnosno da sa iznimnim simpatijama gledaju politiku koju on provodi u Mađarskoj i politiku koju on pokušava provoditi i u EU. Na naš žalost, Hrvatska danas ne zastupa takvu politiku odnosno na našu žalost Hrvatska danas ima jednu u potpunosti suprotnu politiku, a Viktor Orban se pokušava u hrvatskim medijima na svaki mogući način prikazati kao čovjek koji ima nekakve aspiracije prema hrvatskom prostoru koji je zatucan, koji je nazadan i koji zapravo donosi nešto loše hrvatskom narodu i čitavoj EU. Jučer je Viktor Orban u Večernjem listu platio jedan oglas, ja ću ga pročitati o budućnosti EU prijedlozi Mađarske. Prva točka, u Bruxellesu takvu super državu za koju nitko nije dalo ovlaštenje, mi kažemo europskom carstvu. Hrvatski suverenisti potpisuju. Drugo, integracija je sredstvo, a ne sama sebi svrha iz temeljnih ugovora EU treba brisati postavljanje cilja sve tješnje povezivanje EU između naroda Europe. Potpisujemo, jer to sve tješnje povezivanje znači Istambulske konvencije, Marakeške sporazume i sl. Treće, odluke neka donesu izabrane vođe, a ne međunarodni NGO-i. O čemu se rad? Udruge danas donose odluke i kažemo ne outsourcingu vladavine prava. I ovo Hrvatski suverenisti potpisuju. Četvrta točka, snagu europske integracije daju zajednički gospodarski uspjesi, ako zajedno ne možemo biti uspješniji nego pojedinačno onda je to kraj EU. I to potpisujemo. Peto, sljedeće desetljeće bit će razdoblje opasnih izazova ugrožavaju nas masovne migracije i pandemije, moramo zaštititi ljude u Europi. I ovo potpisujemo. Šesto, moramo vratiti europsku demokraciju Europski parlament se pokazao slijepom ulicom zastupa isključivo vlastite, ideološke i institucionalne interese. Sjetimo se Matićeve rezolucije od prošlog tjedna. Treba povećati uloge nacionalnih parlamenata. I s ovim se slažemo. Međutim, ima jedna točka koja je nama suverenistima iznimno sporna i nju nećemo potpisati, ali ćemo je objasnit o čemu se radi. Sedma točka glasi, Srbiju treba primiti u članstvo EU. Mi ćemo reći malo morgen, dakle mi smo protiv. Nismo načelno protiv nego smo protiv ulaska Srbije u EU. Do kada? Do onda do nek se ne riješe sva otvorena pitanja između Hrvatske i Srbije, a za one koji ne znaju ta država Srbija je napala Hrvatsku devedesetih godina, ta država nikada nije priznala agresiju na Hrvatsku, ta država nije platila lipu ratne odštete, s tom državom imamo pitanje nestalih, pitanje hrvatskih umjetnina koje su pokradene, pitanje rješavanja granice na Dunavu npr. Šarengradska ada. Dakle, to su uvjeti koji se prema nama ili po nama suverenistima obvezno trebaju ispuniti da bi došli uopće u poziciju razgovarati o ulasku Srbije u EU, dakle ne ulasku Srbije u EU. Međutim, malo ću braniti Orbana, dakle Orban se zalaže za ulazak Srbije, ali to je iz Mađarske perspektive. Mađarska i Srbija nemaju neriješenih problema jer '91.g. Mađarska nije napala Srbiju nego je napala Hrvatsku. Dakle, poštovane hrvatski mediji i građani nama neprijatelj danas odnosno zemlja koja ima aspiracije ili je imala nedavno aspiracije prema našem prostoru nije Slovenija, nije Mađarska, ali je bila Srbija i još uvijek s tom državom imamo jako mnogo toga neriješenoga. Dakle, svaka čast Orbane, potpisujemo sve tvoje točke, ali što se tiče ulaska Srbije u EU i tu razmišljamo suverenistički odnosno isključivo o hrvatskim interesima.
Gospođa Martina Vlašić Iljkić, iznosit će stajalište Kluba zastupnika SDP-a. Izvolite.
Poštovane kolegice, poštovani kolege, radnice Orljave su se jučer okupile na Markovom trgu tražeći isplatu svojih plaća koje nisu dobile unatrag 3 mjeseca. Također tražile su i rješavanje svoje neizvjesne situacije budući da je zakazana ročište za stečajni postupak 2. srpnja 2021. godine. I kada su došle tu na Markov trg unatoč pokušajima zaustavljanja prosvjeda od strane ministra Horvata 2 dana prije samog okupljanja dobile su odgovor u obliku čuđenja od strane Vlade RH jer čemu panika kada svo ovo vrijeme intenzivno rade na rješavanju situacije i ne vide u čemu je problem. Zar ne primanje plaće 3 mjeseca i to minimalca od tvornice koja je u vlasništvu RH nije problem? Da li se to može dogoditi u bilo kojoj državnoj instituciji ili upravi ili i da li bi se zaposlenici bolnica, policije, ministarstva šutke promatrali i radili 3 mjeseca bez plaće? Zasigurno ne bi. Podcjenjivanjem problema od strane ministra Horvata dodatno umanjuje vrijedni rad radnica u tekstilnom industriji i kao da nisu dovoljno obespravljene samom činjenicom da rade za minimalac i nemaju pravo na uskrsnice, božićnice, regres, a otpremnine i jubilarne nagrade potražuju sudskim putem. Nakon što su jučer 4,5 sata stajale na suncu tražeći odgovor o svojim sudbinama dobile su obećanje da će im biti isplaćene plaće zaostale u roku 10 dana. Važno je danas istaknuti tu njihovu borbu i ponos da su se izborile za svoja zakonom zajamčena prava, ali nam ostavlja i gorak okus jer raditi, a ne primati plaću nije ništa drugo nego najgori oblik ljudskog poniženja. Znate li dragi naš ministre da su njihova djeca 3 mjeseca bila ugrožena jer im roditelj nije imao primanja, a u nekim slučajevima je to jedini prihod u kućanstvu. Te hrabre žene radnice, majke išle su na posao bez sredstava za kupnju obroka radeći u lošim uvjetima i pod različitim pritiscima. Ova borba ih je ohrabrila, a upravi Orljave su pokazale da im je dosta svega onoga što su proživljavale. I u tome imaju potporu nas saborskih zastupnika koji smo ih podržali i kome se uvijek mogu obratiti za podršku. Od uprave Orljave su doživjele različite situacije pa i one kada su bile zaključavane prilikom obilaska zatvorskog sustava u Požegi bivše predsjednice kako ne bi mogle ispričati situaciju da u 21. stoljeću one rade, a ne dobivaju plaće. Županija Požeško-slavonska je po svim pokazateljima među najsiromašnijim županijama i investicijske aktivnosti su među najslabijima. Gašenje još jedne tvornice u nizu je dodatna devastacija požeškog kraja koji je u posljednje vrijeme suočen sa različitim nepogodama. Požeški kraj koji je bogat resursima očito vladajući ne znaju iskoristiti na dobrobit svih građana, rasta i razvoja zajednice i samo pojedinci bliski vladajućima imaju osobne koristi. Pozivamo nadležne institucije da naprave uvid u poslovanje Tvornice Orljava, da poduzmu potrebne radnje za odgovornost predsjednika uprave Luke Balenovića za nastalu situaciju. Kako je moguće da predsjednik uprave nema nikakvu odgovornost, a tvornica posluje sa gubitkom od 30 milijuna kuna i to godinama? Zar se vlasnik nije zapitao da li predsjednik uprave dobro obavlja posao svoj i u čijem je to interesu? Otvorenih pitanja ima podosta u ovom slučaju kao i u drugim spornim slučajevima na požeškom kraju primjerice poslovanje Vinarije Galić koja se spominje u prijevarama oko Europskih fondova. Pozivamo nadležne institucije da obavljaju svoj posao, a borba hrabrih radnica iz Orljave da posluži kao primjer svim hrvatskim radnicima da se ohrabre, prijave sva saznanja i kršenja prava iz radnog odnosa iz svih područja rada. Budućnost Hrvatske ovisi o nama samima i sposobnosti da se borimo protiv nepravde i iskorištavanja ljudskih potencija. I za kraj hvala svim tim hrabrim radnicama što se bore za bolje sutra svoje djece. Zahvaljujem.
Hvala. I posljednja gđa. Danica Baričević iznosit će stajalište Kluba zastupnika HDZ-a. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Današnje priopćenje Ministarstva turizma otkriva nam da je u Hrvatskoj tijekom prvih 6 mjeseci ove godine ostvareno 2,6 milijuna dolazaka i 11,8 milijuna noćenja odnosno 54% više dolazaka i 53% više noćenja nego u istom razdoblju protekle godine. Prema turističkim rezultatima ostvarenim u prvoj polovini ove godine Hrvatska je i dalje u samom vrhu najsigurnijih i najpoželjnijih turističkih destinacija Mediterana, a to nam pokazuje da smo kao država ispunili sve preduvjete kako bi turisti prepoznali Hrvatsku kao sigurnu destinaciju za odmor, a svakako kao država sačuvali i radna mjesta u ovoj pandemiji. Zdravstveni turizam je nešto što će svakako potaknuti razvoj turizma u RH, a s obzirom da dolazim iz Splitsko-dalmatinske županije koristim priliku pohvaliti i potpisani sporazum prošlog tjedna o suradnji grada Hvara i partnera za izgradnju zdravstvenog centra na otoku Hvaru na kojem su sudjelovali i ministar Vili Beroš i ministrica turizma i sporta Nikolina Brnjac i župan Splitsko-dalmatinski Blaženko Boban. Svakako će ovim projektom otok Hvar povezati će zdravstvo, turizam i sport, iskoristit će sve svoje potencijale u punom smislu i vratiti će se korijenima poštujući tradiciju, stvorit će brend koji će svakako biti budućnost. Nadalje, u našoj županiji zadovoljni smo realizacijom početka turističkog prometa. Ostvareno je 2 milijuna dolazaka 10 dana prije negoli prošle godine 2020. Situacija, mogu kazati s obzirom da sam i ovaj vikend boravila i na otoku, je zaista zadovoljavajuće, najave su odlične i u potpunosti se pokrenuo zračni, željeznički i cestovni promet. I ono što će nam svakako doprinjeti i daljnjem ostvarenju turističkih rezultata ostalo nam je cijepljenje. Ovih dana često slušamo o smanjenom interesu za cijepljenje. No zaista bih s ove govornice još jedanput poslala poruku o važnosti cijepljenja s obzirom da su nam bitni upravo ovi pozitivni prinosi koje ostvarujemo u turističkom prometu. Situacija je trenutno takva da evo u mojoj županiji odakle dolazim iz Splitsko-dalmatinske županije je 37,7% cijepljenih. U RH zaključno s 30. lipnja utrošeno je 2 milijuna 568 tisuća 877 doza cjepiva, a dosad je milijun i 488.759 osoba cijepljeno s najmanje jednom dozom, a među kojima je milijun i 80 i 118 tisuća osoba primilo obje doze. Na dan 30. lipnja utrošena je 34.718 doza cjepiva. Evo apeliram još jednom na sve vas drage sugrađanke i dragi sugrađani da date svoj doprinos jer je sad pravo vrijeme za cijepljenje jer što je manje onih koji se mogu zaraziti to će posljedice za Hrvatsku i zdravstvene i ekonomske biti manje, a budimo i dalje sigurna destinacija za odmor, da nam što duže turizam potraje jer zaista su nam potrebni ti pozitivni prinosi. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Kao što smo rekli prije, pauza do 14 sati. I molim vas, otvorite prozore. STANKA U 13,51 SATI. Stajališta Kluba zastupnika MOST-a iznosit će kolega Nino Raspudić. Izvolite.
Opet ću se vratiti na pitanje obnove Banovine o kojoj je prije par dana govorio i moj kolega Nikola Grmoja i vraćat ćemo se svaki tjedan ako je potrebno u svemu gdje možemo pridonijeti da se taj proces ubrza. A ovaj put je to vezano za probleme koji su nastali oko nove potpore poljoprivrednicima na područjima stradalim od potresa kroz tzv. operaciju 521 obnova poljoprivrednog zemljišta i proizvodnog potencijala. Naime, temeljni problem s kojim se poljoprivrednici na Banovini susreću kada žele aplicirati na potpore je nemogućnost prijave na natječaj zbog naših nacionalnih kriterija, a oni zahtijevaju postojanje glavnog projekta za podnošenje prijave, a većina njih nije u mogućnosti financirati izradu glavnog projekta. Dakle, lokalni ljudi poljoprivrednici na Banovini čiji su i gospodarski objekti stradali nemaju novca za financirati projektnu dokumentaciju. A države ne koristi mogućnost tehničke pomoći koja joj je nuđena. I kada je koristi proces zahtjeva provođenje javne nabave kod dodjele poslova što dugo traje, uz puno žalbi i usporava ionako spor proces. Stručnjaci s Arhitektonskog fakulteta koje smo konzultirali smatraju da je trebalo odmah nakon potresa preko ministarstva bilo poljoprivrede, bilo graditeljstva provesti javnu nabavu za izradu dokumentacije. Arhitektonski fakultet je više puta pisao Ministarstvu prostornog uređenja i građenja da je pomoć malom i srednjem obrtnom i poljoprivrednom gospodarstvu prva stvarna potreba jer ljudi na Banovini i na selu pretežito žive od poljoprivrede i malog broja životinja u gospodarskom dvorištu. Nažalost te životinje su uglavnom morali prodati jer ih nije imao tko hraniti i brinuti se za njih na srušenim imanjima. Ljudima je jasno da za to treba vremena, ali se također pitaju zašto se ne izmijeni pravilnik i donese 20, 30 tipskih projekata koji se karikarno rečeno poštambiljaju i idu u natječajnu prijavu. Ljudi s Arhitektonskog fakulteta su napravili katalog tipskih obiteljskih kuća i poklonili ga ministarstvu i građanima ali još ne znamo da li će se uopće koristiti pri obnovi obiteljskih kuća. Kažu da su mogli napraviti katalog gospodarskih zgrada, ali nitko od nadležnih im nije niti odgovorio na bilo koji od njihovih dopisa s prijedlozima. Za to arhitektima na treba previše vremena jer im nije trebalo ni za obiteljske kuće ako se rade tipske zgrade za koje se izvode tipske građevinske dozvole. Puno vremena naravno treba za individualne projekte gdje je svaki drugačiji. Tu se gubi dragocjeno vrijeme jer se ljudi pate i ljudi odlaze. U ovakvim hitnim slučajevima čiji je uzrok nepogoda i viša sila postoji članak u Zakonu o gradnji koji to omogućava. Mogla se dodatno donijeti samo jedna odluka Vlade RH i temeljem nje provesti organizirana javna nabava tipske dokumentacije, ali za to je trebalo brzo izraditi smjernice, kriterije, standarde i druge provedbene upute. I to je odmah nakon potresa nudio izraditi Arhitektonski fakultet, ali ponavljam nitko nije odgovorio na njihove pismene prijedloge. Ljudi pogođeni potresom su u agoniji, gledaju porušene gospodarske objekte i kuće i ne smiju napraviti ništa na svoju ruku. Skoro je 6 mjeseci prošlo i živeot četveročlane obitelji u 12 m2 zrakotijesnog prostora kao što je kontejner nažalost ubire danak. Procjene šteta od strane povjerenstva nisu gotove i ljudi teško dolaze do verificiranog zapisnika. Te procjene šteta su odokativne i često netočne. To je pokazala procjena vrijednosti pojačanja konstrukcije i cjelovite obnove navedena na kraju Zakona o obnovi jer tržište je odmah pokazalo da se radi o znatnom podbačaju u procijeni, da je potrebno dvostruku više sredstava u praksi. Dakle, nastavi li se ovako i ono malo ljudi koji su ostali na Banovini će otići zahvaljujući sporoj državi i nebrizi. Prva potreba ljudima je osiguranje trajnih sredstava za život, osiguranje posla. Mnogima je to osiguravanje domaćih životinja i povoljnog otkupa poljoprivrednih proizvoda. Arhitektonski fakultet predlagao je i montažnu drvenu gradnju insitu gdje će dio stanovnika Banovine bi mogao postati mali građevinski majstori za izgradnju takvih kuća, dakle sami graditi mnoge kuće i time dio njih i zaposliti. Suština je da nema kratke i jasne strategije obnove zasnovane na stručnom realizmu, nema smjernica za bilo koji radivi postupak obnove, nema novca da se sruše na obnovi u 10 godina, a kamoli u godinu, dvije kako izjavljuju neke naše kolege. I na koncu zaključak, na temelju odluke politike, političke strategije, akademska zajednica treba napraviti javno prihvaćene stručne smjernice i kriterije svih postupaka obnove, a provođenje obnove slijedom tih kriterija i smjernica politika bi trebala prepustiti iskusnim i sposobnim stručnim organizacijama. Hvala.
Hvala, hvala lijepa. Sada gospodin Marin Lerotić iznosit će stajalište Kluba zastupnika IDS-a. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege evo danas 1. srpnja obilježavamo 8 godina od ulaska Hrvatske u EU i upravo smo ovih dana imali prilike na saborskim odborima raspravljati o višegodišnjem financijskom okviru gdje nam se nudi 24 milijarde EUR-a kako bismo oporavili hrvatsko gospodarstvo, kako bismo postali bolja i uređenija zemlja. I to je dobro. Dobro je o tome razgovarati i probati biti bolji nego što smo to bili u prošlom višegodišnjem financijskom okviru. Imamo milione EUR-a za demografsku obnovu i za urediti sustav kako bismo ostavili odnosno imali uvjete, naši mladi imali uvjete da ostanu u Hrvatskoj, naši radnici imali uvjete da ovdje rade i stvaraju svoj život. Međutim, treba pričati i o tome da je od 2013. godine od kad je Hrvatska punopravna članica EU gotovo 300.000 ljudi napustilo ovu zemlju. Napustilo je ovu zemlju jer su plaće male, jer je budućnost nesigurna, jer naši mladi među najkasnijima u Europi se osamostaljuju, stvaraju svoje uvjete za život, kupuju nekretnine, odlaze od svojih roditelja. I zato je bitno uz to što pričamo o milijardama koje imamo iz EU krenuti pričati i o onom što radimo kući jer tu se stvaraju temelji i to je ono što moramo popraviti kako bi život naših ljudi i naših sugrađana, prijatelja, članova obitelji bio kvalitetniji. A to je ulaganje u reforme pravosudne, pravosuđe, koji je jedan od 3 glavnih razloga zašto danas naši ljudi odlaze, porezne reforme da rad može biti plaćeniji, da ljudima više ostaje za potrošiti, da se prije osamostale naši mladi, ulaganje u zdravstvo, u mirovinske reforme koje će ostavit jednu nadu u budućnost da sutra kada završite sa radom možete imat kvalitetan i adekvatan život u ovoj zemlji, omogućiti mladima da rade ovdje, potaknuti zapošljavanje i samim time gospodarstvu aktivnost. I onda nam se neće događati da nam je pad BDP-a u krizi najveći u Europi i da se onda hvalimo da imamo 24 milijarde EUR-a kao neki uspjeh, a zapravo je realno to je uspjeh koji je došao iz velikog neuspjeha. I dok naši mladi odlaze van gdje su priznati, gdje su cijenjeni, gdje stvaraju svoj novi život, s druge strane naši mladi koji se obrazuju u inozemstvu, u članicama EU, požele se vratiti, a o tome sam već govorio u ovom saboru, gdje imamo primjer mlade osobe koja je završila srednju medicinsku školu u Sloveniji i kad se poželila vratit u Hrvatsku morala je odslušat još 2500 sati, 2500 sati, dodatno položiti predmete koje je već položila da bi joj bila priznata diploma, da bi se mogla zaposlit, da bi mogla radit, a mi smo joj rekli da nije dobro došla. A ta ista osoba ako ode u Njemačku mora položit njemački jezik B2 i to ne odmah nego se može zaposlit i nakon nekog određenog vremena položit B2 razinu njemačkog jezika i tamo radit, tamo stvarat novi život. I to su stvari koje moramo promijenit. O građanima treba brinut država, a ne novac iz EU.
Gđa. Katarina Peović iznosit će stajalište Kluba zastupnika HSS-a i Radničke fronte. Izvolite.
Hvala. Dobar dan svima. Jučer smo imali jedan vrlo važan prosvjed na Markovom trgu radnica „Orljave“ koje 3 mjeseca nisu primile plaću. Znači „Orljava“ je tvrtka iz Požege koja proizvodi vrlo dobre košulje, tekstilna industrija. Nije bilo odgovora na njihove upite, znači 3 mjeseca bez te plaće koja je uglavnom minimalna plaća od vlade dok se nije izvršio pritisak. Izvršio se stvarno pritisak, radnice su stajale 4 sata na 32 stupnja Celzijeva. Vlada je ipak ih primila odnosno premijer Plenković je ipak ih primio i ono što je zaključak tog sastanka je donekle plodno za radnice iz sindikata iz dva razloga. Prvo dakle mjesecima vlada nije odgovarala na njihove upite, vodila je vrlo netransparentan odnos prema radnicima i sindikatima i sama uprava, dakle ovim pritiskom je konačno se došlo do nekih odgovora i konačno ono što smo dobili kao odgovor je sigurno otvaranje stečajnog postupka u kojem će dakle osim suca i stečajnog upravitelja bit stečajno vijeće u kojem će biti vlada, al bit će i radnici i sindikati, što je jako važno jer će sindikati moći nadzirati proces u kojem bi evidentno vlada željela samo izaći iz te tvrtke, vlada je vlasnik „Orljave“ i za razliku od svih drugih situacija u kojima ministar Horvat je volio govoriti „ruke su nam vezane“ kad je sličnu situaciju vodio u slučaju „Uljanika“ gdje su ga radnici zvali „ministar idući tjedan“ jer je govorio ili „ruke su nam vezane“ ili idući tjedan ćemo znati više, u ovoj situaciji ne može reći ruke su nam vezane jer je ovo tvrtka u državnom vlasništvu. Sada će znači sindikati, borbeni sindikati pratiti i nadzirati da se taj stečajni postupak vodi na način da se zadrži proizvodnja u Orljavi. To neće biti jednostavno, a zašto to neće biti jednostavno objasni nam je sam ministar Horvat, ilustrirao svojim dolaskom na Markov trg neposredno prije sastanka radnica sa Andrejem Plenkovićem gdje su ga radnice upitale tko je kriv za postojeću situaciju, a on im odgovorio ni više ni manje nego radnice same. I to iz dva razloga kaže ministar Horvat, zato što je bilo puno prituži na njihove košulje i reklamacija i zato što imamo dug od 30 milijuna kuna. Kolegice i kolege, radnice su mi objasnile, znači pritužbe i reklamacije na košulje koje mi svi znamo da su itekako dobre su se odnosile na končiće koji mogu zaostati na pojedinoj košulji i naravno da naručitelj snižava cijenu košulja nabildavajući tu znači reklamaciju odnosno povećavajući broj reklamiranih košulja. Znači one rade svoj posao jako dobro za bijedni minimalac, a same reklamacije sigurno nisu razlog njihovih problema. A drugi problem, znači generiranje 30 miliona duga, pa to je apsolutno znači cinično, pa sam ministar Horvat je znači u toj Vladi koja je znači, koja je vlasnik Orljave, on je taj koji treba odgovarati zajedno sa Andrejom Plenkovićem. Potpuno je nerazumljivo i zato su mu i radnice i vikale, gazda javi se, jer njima očito nije jasno tko je odgovoran za ono što se tamo desilo. Mi tamo imamo upravu koja nije smijenjena, neki iz te uprave nisu smijenjeni 30 godina. Znači ako je bilo problema pa Vlada je ta koja je trebala smijeniti upravu i postaviti neke sposobnije ljude. Naravno da taj dug od 30 miliona kuna uopće nije problem jer se on generirao na način da država nije bila dobar gospodar i država nikada nije gospodar kada je u poziciji da treba biti dobar gospodar, a pojedini, pojedine sastavnice te Vlade i države su jako dobri gospodari kad sami kupuju dionice recimo Martina Dalić dionice Podravke, kao privatna osoba, onda je dobar gospodar. Ovdje u ovoj situaciji postavili smo ministru Horvatu pitanje također zašto država ne naručuje košulje od Orljave, zašto MORH, policija koji su inače bili naručivali od Orljave te košulje ne naručuju te košulje, na to je odgovorio ministar, pa pazite imate 30 milijuna duga, pa ne možemo znači javni natječaj, ta tvrtka nije mogla proći jer ima 30 miliona duga, nego je prošla neka druga privatna tvrtka koja nema 30 miliona duga. Apsolutno nevjerojatno, znači opet tko je odgovoran, pa ministar Horvat i njegova Vlada su za to odgovorni. Iza svega toga stoji i mogući interes Henka, tvrtke koja je jučer objavila da nema interesa za to da bude strateški partner u Orljavi koja je do nedavno bila potpuno nebitna firma, ali uz potporu vladajući [[Upadica: Hvala.]] evo sve je jača i jača. Hvala svima.
Hvala. Gospođa Ermina Lekaj Prljaskaj iznosit će stajališta Kluba zastupnika HNS-a i nezavisnih zastupnika.
Poštovani predsjedavajući, poštovane kolegice i kolege zastupnici, ove godine će biti obilježena 26 godina genocida u Srebrenici. Tom se obilježavanju već tradicionalno priključuje i Hrvatski sabora koji ove godine organizira dostojanstvenu ceremoniju kojoj je cilj njegovanje kulture sjećanja na ovu nezapamćenu tragediju. Opći društveni ambijent kraja prošlog stoljeća ni po čemu nije ukazivao na mogućnost ponavljanja stravičnih prizora viđenih tijekom Drugog svjetskog rata. Urušavanje istočno europskih totalitarnih režima mnoge je suvremenike navelo da u početku posljednjeg 20. stoljeća razmišljaju kao pokretnici i svojevrsnom ispunjenju povijesti. Prihvaćanje modela liberalne demokracije i tržišnog gospodarstva činilo se nezaustavljivim u svim dijelovima svijeta, a time su probuđene velike nade i u konačnu pobjedu ideala međunarodne zajednice kao harmonične cjeline i njezinu sposobnost da mirnim putem razriješi sve potencijalne konfliktne situacije. Međutim, ove optimistične prognoze vrlo brzo su demantirane u različitim kriznim žarištima u kojima je došlo do razbuktavanja međunacionalnog i međuvjerskog nasilja. Posebno su šokirani bili prizori koji su pred svjetsku javnost dopirali iz jugoistočne Europe, područja koje je nažalost imalo dugu i mračnu tradiciju demografskog inženjeringa i nepoštivanja pravila civilnog ratovanja. Ciljana upotreba organiziranog nasilja protiv civilnog stanovništva od strane vojnih jedinica i paravojnih postrojbi u ovom slučaju nije predstavljalo spontanu erupciju nekakve praiskonske mržnje i ne trpljivosti već dio jednog šireg racionalnog zasnovanog plana teritorijalnog osvajanja i trajne nacionalne dominacije. Paradoksalno je da su tehnološki resursi i akumulirana stručna znanja moderne epohe koji su trebali prvenstveno poslužiti ljudskoj dobrobiti još više doprinijeli efikasnijoj provedbi zločinačkih ideologija koje su svoje inspiracije crpile iz atavizma davno minulih i zaboravljenih vremena. Upečatljivim simbolom svih tih zlodjela postao je istočno bosanski gradić Srebrenica. Monstruoznost zločina u Srebrenici ne ogleda se samo u brutalnim egzekucijama civilnog stanovništva i sadizmu i svireposti njegovih počinitelja već prije svega u namjeri da se u rekordnom roku masovni zločin provede, a njegovi krvavi tragovi sakriju mobilizacijom i korištenjem svih dostupnih tehničkih sredstava i mehanizacije. Upravo se zbog ovog organizacijskog i logističkog aspekta Srebrenica najviše približava iskustvima tzv. tvornica smrti koje su tijekom Drugog svjetskog rata osmišljene i projektirane u svrhu provedbe dijabolične politike rasne homogenizacije europskog kontinenta. Značajnu razliku čini činjenica da se za razliku od pomno skrivanih masovnih zločina počinjenih u nacističkim logorima smrti tragedija Srebrenice izravno odvijala pred pogledima čitave međunarodne zajednice. Jedinstvenost Srebrenice ogleda se i u činjenici da je ona postala modernim simbolom neuspjeha koncepta međunarodne zajednice kao medijatora u ratnim sukobima jer su trenutačni partikularni interesi odnijeli prevagu nad opće humanističkim i moralnim načelima koji su zajednička baština čitavog čovječanstva. Ponovna uspostava povjerenja mehanizma međunarodne pravde biti će dug i mukotrpan proces s još uvijek neizvjesnim i nepredvidivim ishodom. Istovremeno se pred društva koja još uvijek proživljavaju kolektivne traume nastale kao posljedica nedavno završenih ratnih sukoba nameće nužnost dovršetka započetog procesa pomirbe i buduća izgradnja održivih zajedničkih institucija. Još jednom zahvaljujem se na vašoj pažnji i upućujem vam svima poziv da se i ove godine kao zastupnice i zastupnici HS u što većem broju uključimo u program obilježavanja 26. godišnjice genocida u Srebrenici. Hvala vam.
NASTAVAK ZASJEDANJA 7. SJEDNICE HRVATSKOGA SABORA ODRŽANE 1. SRPNJA 2021. Poštovane zastupnice, poštovani zastupnici, dobro jutro. Na početku predložit ću da objedinimo raspravu o prvoj i drugoj točci dnevnog reda, Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona i Konačni prijedlog zakona o dopuni Zakona o zaštiti od nasilja u obitelji. I jedno i drugo je hitni postupak, prvo i drugo čitanje. Jesmo li suglasni s tim prijedlogom? Hvala vam. Onda ću ovaj, krenuti, dakle, objedinjena je rasprava, dvije točke: ¬- Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 147 - Konačni prijedlog zakona o dopuni Zakona o zaštiti od nasilja u obitelji, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 153; Sukladno čl. 206. Poslovnika prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvaćen je prijedlog da se ovi zakonski prijedlozi rasprave po hitnom postupku. Sukladno čl. 204. Poslovnika, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave sukladno čl. 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za ravnopravnost spolova, Odbor za obitelj, mlade i sport, Odbor za pravosuđe, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina i Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku. Sada bih zamolio predstavnika predlagatelja da nam da dodatno obrazloženje navedenih zakona. S nama je ministar pravosuđa i uprave Ivan Malenica. Ministre, izvolite.
Poštovani predsjedniče HS-a, poštovane potpredsjednice i potpredsjednici, cijenjene zastupnice i zastupnici. Pred vama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona i Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o zaštiti od nasilja u obitelji. Što se tiče Zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona, dakle njima se, ovim izmjenama se prenosi Direktiva EU Parlamenta i Vijeća o borbi protiv prijevara i krivotvorenja u vezi s bezgotovinskim sredstvima plaćanja i zamjeni Okvirne odluke Vijeća 2001/413 u nacionalno zakonodavstvo. Uz to, Vlada RH predlaže i izmjene Kaznenog zakona u cilju dodatnog jačanja mehanizama zaštite žrtava i osnaživanja mehanizama sankcioniranja počinitelja kaznenih djela nasilja nad ženama i nasilja u obitelji. Prihvaćanjem ovih izmjena osigurat će se jača kaznenopravna zaštita žrtava nasilja te poslati jasna poruka da je takvo ponašanje apsolutno neprihvatljivo i da će se strogo sankcionirati. Što se tiče prenošenja Direktive 2019/713 u nacionalno zakonodavstvo, dakle tu se predviđa dopuna čl. 87 Kaznenoga zakona, značenjem izraza bezgotovinskog instrumenta plaćanja dopunjuju se novo kazneno djelo nedozvoljeno posjedovanje bezgotovinskog instrumenta plaćanja u čl. 244.a Kaznenog zakona. Dakle to kazneno djelo se uvodi kao tzv. ciljni delikt kojim se inkriminira posjedovanje ukradenog ili na drugi način protupravno prisvojenog ili krivotvorenog bezgotovinskog instrumenta plaćanja u kojem je stjecanje protupravne imovinske koristi za sebe ili drugoga propisano kao subjektivno obilježje kaznenoga djela. Također, dopunjuje se kazneno djelo krivotvorenja isprave iz čl. 278 Kaznenog zakona generalnom klauzulom ili na drugi način, a kvalificirani oblik počinjenja drugim bezgotovinskim instrumentima plaćanja. Također, dopunjuje se kazneno djelo računalne prijevare iz čl. 271 Kaznenoga zakona. U čl. 331 propisat će se novo kazneno djelo, izrada, nabavljanje, .../nerazumljivo/... prodaja ili davanje na uporabu sredstava za protupravno prisvajanje bezgotovinskih instrumenata plaćanja. U pogledu revizije Direktivom 2018/1673 analizom Kaznenoga zakona utvrđena je usklađenost sa zahtjevima Direktive, stoga izmjene i dopune Kaznenog zakona u ovoj dijelu nisu potrebne. Dodatno, ovim izmjenama i dopunama kaznenoga, kazneno djelo ratnog zločina iz čl. 91 Kaznenog zakona, usklađuje se s izmjenama i dopunama čl. 8 Rimskog statuta Međunarodnog kaznenog suda u pogledu dopune novih vrsta oružja. Kada je riječ o jačanju kaznenopravne zaštite žrtava Vlada RH 6. izmjenama i dopunama Kaznenog zakona predlaže sljedeće, širenje značenja izraza bliske osobe iz čl. 87 st. 9 Kaznenoga zakona na sadašnje ili bivše partnere u intimnoj vezi. Ova izmjena, ja, ova izmjena rezultirat će jačom kaznenopravnom zaštitom u vidu kaznenog progona počinitelja po službenoj dužnosti i višom propisanom kaznom zatvora kada je u pitanje počinjenje kaznenog djela prema sadašnjem ili bivšem partneru u intimnoj vezi. Zatim, promjene se odnose na redefiniranje procesne pretpostavke progona za kazneno djelo spolnog uznemiravanja iz čl. 156 st. 3 Kaznenoga zakona. Tom izmjenom Kaznenog zakona će se postići da će se kazneno djelo spolnog uznemiravanja progoniti po službenoj dužnosti za sve kategorije žrtava. Posljedično rok od 3 mjeseca za prijavu kaznenog djela po prijedlogu žrtve se više neće primjenjivati za ovo kazneno djelo. Želio bih naglasiti da će se ovim usvajanjem ove izmjene sva kaznena djela protiv spolne slobode goniti po službenoj dužnosti. Promjene se odnose na propisivanje novog kaznenog djela, zlouporaba snimke spolno eksplicitnog sadržaja u čl. 144 Kaznenoga zakona. Ovim kaznenim djelom sankcionirat će se onaj tko zloupotrijebi odnos povjerenja i bez pristanka snimljene osobe učiniti dostupnim trećoj osobi snimku spolnog eksplicitnoga sadržaja koja je snimljena uz pristanak te osobe za osobnu uporabu i na taj način povrijedi njenu privatnost. Dakle riječ je o tzv. kaznenom djelu osvetničke pornografije. U st. 2. ovog kaznenog djela inkriminirat će se i onaj tko uporabom računalnog sustava i na neki drugi način izradi novu ili preinači postojeću snimku spolno eksplicitnog sadržaja i tu snimku uporabi kao pravu te time povrijedi privatnost osobe na toj snimci. Riječ je o tzv. Deep fake pornografije, za ovo kazneno djelo predlaže se propisivanje kazne zatvora do jedne godine zatvora odnosno kazne zatvora do tri godine za kvalificirani oblik kada je djelo učinjeno putem računalnog sustava ili mreže ili na drugi način zbog čega snimka učinjena dostupnim većem broju osoba. Također izmjene KZ-a odnose se i na proširenje kaznenopravne zaštite zajamčene djeci kroz čl. 173. KZ-a, riječ je o kaznenom djelu neprovođenja odluke za zaštitu dobrobiti djeteta i na druge kategorije ranjivih osoba, na osobe koje su ranjive zbog njihove dobi, teške tjelesne ili duševne smetnje ili trudnoće te preciznije inkriminiranje nečinjenja kao načina počinjenja ovoga kaznenog djela. Na taj način nečinjene bi se ostvarilo pravodobnim neispunjavanjem zakonske obveze ili očitim ne postupanjem po pravilima struke službene ili odgovorne osobe u zaštiti djeteta ili druge ranjive osobe zbog njihove dobi, teške tjelesne ili duševne smetnje ili trudnoće. Također promjene se odnose na revidiranje sigurnosnih mjera na način da se predlaže obvezno izricanje sigurnosne mjere obveznog psihosocijalnog tretmana i sigurnosne mjere udaljenja iz zajedničkog kućanstva uz zadržavanje uvjeta opasnosti na strani počinitelja u trenutku donošenja presude te obvezno izricanje sigurnosne mjere zabrana obavljanja određene dužnosti ili djelatnosti pod uvjetom utvrđenja opasnosti od recidiva odnosno opasnosti da će zlouporabom dužnosti ili djelatnosti počinitelj ponovno počiniti kazneno djelo iz kataloga čl. 71. st. 3. KZ-a. Također sigurnosna mjera iz čl. 76. KZ-a, zaštitni nadzor po punom izvršenju koje se do sada primjenjivala ex lege odnosno po slovu zakona predlaže se propisati na način da je izriče sud prilikom donošenja presude. To će u slučaju njenog kršenja dovesti do počinjenja novog kaznenog djela neizvršenja sudske odluke iz čl. 311. KZ-a. Također izmjenama KZ-a proširuje se katalog kaznenih djela koje kazneni program i izvršenje kazne ne zastarijeva na teška kaznena djela spolnog zlostavljanja i iskorištavanja djeteta iz čl. 166. st. 2. KZ-a, navedene izmjene i dopune nastavak su jačanja kaznenopravne politike zaštite žrtava nasilja koje je HS usvojio 2019.g. izmjenama Zakona o kaznenom postupku, Kaznenog zakona i Zakona o zaštiti od nasilja u obitelji. Što se tiče izmjene i dopuna Zakona o zaštiti od nasilja u obitelji, budući da se zakonom o izmjenama i dopunama KZ-a predlaže proširenje kruga bliskih osoba na način da se značenje bliske osobe budu obuhvaćeni i sadašnji ili bivši intimni partneri. Ta promjena svakako znači snažniju kaznenopravnu zaštitu žrtava kaznenih djela i iz tog razloga bilo je bitno i važno uskladiti i Zakon o zaštiti od nasilja u obitelji te smo u prijedlogu izmjena zakona o članku osoba propisali krug osoba na koji se taj zakon primjenjuje na način da smo proširili to i na bliske partnere odnosno sadašnji ili bivši partneri u intimnoj vezi. Ova dopuna potrebna je i zbog mogućnosti primjene kaznenog djela nasilja u obitelji iz čl. 179.a KZ-a koje je propisano kao blanketna dispozicija odnosno koja u svom zakonskom opisu upućuje na teško kršenje propisa o zaštiti od nasilja u obitelji. To znači da bi netko bio počinitelj kaznenog djela nasilja u obitelji mora počiniti teži oblik kršenja odredbi Zakona o zaštiti od nasilja u obitelji, a da bi mogao biti prekršitelj odredbi Zakona o zaštiti od nasilja u obitelji počinitelj mora biti u krugu osoba na koji se Zakona o zaštiti od nasilja u obitelji i primjenjuje. Dopustite mi još da podsjetim da je izmjenama iz 2019.g. čitavog niza zakona KZ-a, ZKP-u i Zakona o zaštiti od nasilja u obitelji poboljšano razlikovanje i prekršaja od kaznenog djela nasilja u obitelji, ukinuto je kazneno djelo spolnog odnošaja bez pristanka proširen je opis kaznenog djela nasilje u obitelji odnosno uvedeno je stanje dugotrajne patnje, a kazna za nasilje u obitelji tjelesne i teške tjelesne ozljede, sakaćenje ženskih spolnih organa, bludne radnje i spolno uznemiravanje su povećani. Evo za kraj poštovane zastupnice i zastupnici, nasilje u obitelji, nasilje nad ženama je veliki društveni problem koji traži jedan snažan društveni odgovor i kao odgovorni ljudi i obnašatelji najviših dužnosti trebamo poslati jasnu poruku da nasilje niti ni u kakvom obliku nije dopušteno i prihvaćanjem ovih izmjena ova dva zakona osigurat će se veća zaštita žrtava i poslati jasna poruka nasilnicima da nasilje se neće tolerirati i da će svi nasilnici za svoja nedjela odgovarati. Slijedom svega navedenog pozivam vas da podržite zakonski prijedlog. Hvala.
Hvala ministru. Sada ćemo ići sa replikama, prva je na redu kolegica Katarina Nemet. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani ministre. Evo pozdravljam izmjene KZ-a pogotovo koje se odnose na ukidanje zastare za teška kaznena djela spolnog zlostavljanja i iskorištavanja djeteta. Ovim putem ću ponoviti apel pravobraniteljice za djecu koju smo imali prilike čuti i jučer na Odboru za ljudska prava, a odnosi se na samo izricanje takvih kazni, smatramo i ja također kao i ona da kazna za počinjenje takvih zlodjela ne smije biti rad za opće dobro. Samo prošle godine 30 seksualnih zlostavljača djece takvu kaznu zatvora zamijenilo radom za opće dobro. Da li se slažete s tim i da li ćete ići u pravcu i takvih izmjena? Hvala.
Izvolite odgovor.
Hvala lijepa uvažena zastupnice. Dakle, danas ovdje imamo jedan normativni okvir koji dovodi do poboljšanja i učinkovitije zaštite, međutim, dakle on je samo temelj za daljnji rad sudova u svim postupcima koji dođu pred sudove i naravno, u dogovoru sa svim članovima radne skupine, ali i udrugama koje se bave ovom problematikom, dakle, dogovorili smo i razgovore i sa Hrvatskom udrugom sudaca i sa Vrhovnim sudom, ali i sa Pravosudnom akademijom da se nakon stupanja na snagu ovoga Kaznenoga zakona, odnosno prije nego što zakon stupi na snagu da se pripremi program edukacije usavršavanja za same suce gdje bi i predstavnici udruga koji su sudjelovali u donošenju ovoga Zakona dali svoj doprinos i gdje bi zapravo, kroz jednu edukaciju, ne samo sudaca već i odvjetnika, učili da ovaj sustav, dakle da ovaj, ovi propisi koje mi danas ovdje donosimo budu učinkoviti i u praksi. Hvala.
Kolegice Selak Raspudić, izvolite.
Ako gledamo brojke, onda možemo primijetiti da je u vrijeme pandemije sustav potpuno krahirao pa je neprovođenje odluke za zaštitu i dobrobit djeteta, čl. 173 Kaznenog zakona, koji sada i mijenjate u ovim dopunama, poraslo za nevjerojatnih 81% u odnosu na prethodnu godinu. Ponovit ću, dakle ne 20, 30, 40, ne 50%, što je sve puno, nego 81%. Za mene, to je znak da je sustav potpuno krahirao, da u vrijeme ove pandemije dječja prava nisu postojala jer su se ona sustavno kršila. Imate li ikakve informacije o tome što ste poduzeli da se to ne ponavlja i je li itko kažnjen zbog neprovođenja odluke za zaštitu i dobrobit djeteta?
Izvolite odgovor.
Hvala uvaženi zastupnice. Dakle složit ću se s vama da je vrijeme epidemije Covida-19, svakako se odrazilo i na ovu problematiku koju mi danas raspravljamo, pogotovo području nasilja u obitelji i nasilju nad djecom i mi smo zapravo kroz izmjene Kaznenog zakona dodatno u ovom dijelu čl. 173 na koji ste se vi osvrnuli, dakle, dodatno ojačali tu zaštitu, propisujući dakle tu kazneno djelo odnosno neprovođenja određenih radnji i nedonošenja odluka na vezanih za prava i dobrobit djece, tako da evo, očekujem da će ove izmjene Kaznenoga zakona rezultirati i promjenama u načinu ponašanja i postupanja svih dužnosnika odnosno svih službenika koji donose odluke.
Kolega Grmoja, izvolite.
Dakle evo i ja želim izraziti podršku ovim zakonskim izmjenama, ali mi konstanto idemo u nekakve zakonske izmjene, a zapravo, provođenje je ono gdje imamo probleme i često žrtve ne dobiju zadovoljštinu. Evo, rekla je kolegica ovdje, koliko zapravo seksualnih napasnika zamijeni nekakvu kaznu za rad za opće dobro, to je nedopustivo. Ja sam, evo i jučer, a to mogu sada najaviti ovdje u HS-u, krenut ću u jednu opsežnu zakonsku inicijativu, zakonski paket koji će zaštiti djecu od seksualnih napasnika, nama treba jedan antipedofilski paket koji će donijeti strože kazne za pedofile, koji će posebno strogo kazniti one koji su odgovorni za odgoj djece, dakle profesore, učitelje, evo, ovaj, ljevica će to često reći, svećenike, dakle one koji su odgovorni za odgoj djece, za njih posebno stroge kazne, a isto tako, da se djeci ne nameće bilo kakva [[Upadica: Hvala vam.]] LGBTQ propaganda, seksualni sadržaji [[Upadica: Hvala kolega Grmoja.]] malodobnoj djeci, to što je [[Upadica: Kolega Grmoja, hvala vam lijepa.]] nedopustivo bez pristanka roditelja.
Molim vas da se držite vremena, 10 sekundi ste premašili ono što je po Poslovniku. Izvolite ministre.
Hvala lijepa uvaženi zastupniče. Dakle Vlada RH je i u prethodnim izmjenama Kaznenoga zakona postrožila kazne za kaznena djela spolnog uznemiravanja i zlostavljanja, spolnog zlostavljanja i iskorištavanja djeteta te smo propisali da teško kazneno djelo protiv spolne slobode, kada je kao posljedica njihova počinjenja nastupila smrt djeteta, dakle čl. 166 st. 3 Kaznenoga zakona. Isto tako, ovim izmjenama Kaznenoga zakona propisali smo da teška kaznena djela spolnog zlostavljanja i iskorištavanja djeteta neće zastarijevati niti za progon niti za izvršavanje kazne. Slažem se s vama, dakle pedofilija je neprihvatljiv društveni problem kojem treba svakako sustavno pristupiti, tako da evo, kontinuirano radimo na usavršavanju Kaznenoga zakona, ne samo normativnog okvira nego i usavršavanja sudaca, ali isto tako, svih dionika u tom sudskom postupku.
Kolega Mažar. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče HS-a, uvaženi ministre. Dopustite mi, prije svega da izrazim svoje zadovoljstvo i da vam čestitam i Vladi RH i vama kao resornom ministarstvu što ste ovu priliku izmjena i dopuna i Kaznenoga zakona i Zakona o zaštiti nasilja u obitelji iskoristili, ne samo kako bi napravili transpoziciju Direktive, nego kako bi donijeli i propisivanje novih kaznenih djela, proširenje kaznenopravne zaštite zajamčene djeci, ali isto tako, donijeli izmjene koje omogućuju da protiv spolne slobode, kaznena djela se vode po službenoj dužnosti. Isto tako, molio bih vas radi interesa naših građana, a prije svega i nažalost i žrtava, da možda pojasnite još što konkretno donosi proširenje kataloga kaznenih djela za koje kazneni progon je zastarijeva. Hvala.
Izvolite odgovor.
Hvala lijepa uvaženi zastupniče. Dakle, ovaj Kazneni zakon rezultat je višemjesečnog rada radne skupine koja je bila formirana unutar Ministarstva pravosuđa i uprave gdje su, osim članova akademske zajednice, predstavnika ministarstava, Ministarstva pravosuđa i uprave bili i predstavnici udruga koje se bave ovom problematikom i hvala vam na ovom zaključku da je izrađen jedan kvalitetan zakonski okvir koji će omogućiti .../nerazumljivo/... odnosno jaču zaštitu žrtava nasilja u obitelji i nasilja nad ženama. Također, ono što ste istaknuli, dakle imamo teško kazneno djelo spolnog zlostavljanja i iskorištavanja djeteta iz čl. 162. KZ-a, dakle ono ne zastarijeva ono je sada dio samo nekoliko kaznenih djela koje prema našem KZ-u ne zastarijevaju i na taj način smo dali na važnosti ovoj problematici. Hvala.
Kolegice Vukovac, izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani ministre. RH kritizirana je od strane Europskog suda za ljudska prava zbog neučinkovitog sustava zaštite žrtava obiteljskog nasilja naročito glede provedbe zaštitnih odnosno sigurnosnih mjera prema počiniteljima uz činjenicu da zakonodavac nastoji jasno razgraničiti prekršaj od kaznenih djela kada je riječ o ostvarivanju obilježja nasilja u obitelji te u odnosu na praksu država članica EU. Svakako nam se stavlja prigovor na izrazito blagu praksu kažnjavanja od strane sudova, prečestog izricanja novčane kazne kojom se zapravo kažnjava onda cijela obitelj, izjednačavanje žrtva i nasilnika time što ih se u konačnici oboje kažnjava. Jesmo li zapravo ovim izmjenama mogli za žrtva učiniti puno više? Zahvaljujem.
Izvolite odgovor.
Hvala lijepa uvažena zastupnice. Dakle, kroz ove izmjene KZ-a dodatno smo osnažili tri sigurnosne mjere koje držimo izrazito bitnima i važnim, a to je obveza psihosocijalnog tretmana, obveza udaljenja iz zajedničkog kućanstva te zbrana obavljanja određene djelatnosti i aktivnosti, one će se od sada izricati obligatorno. Isto tako imamo i sigurnosnu mjeru zaštitnog nadzora po punom izvršenju koja će se izricati prilikom donošenja presude, a čije nepoštivanje će sada predstavljati novo kazneno djelo. Tako da smo sa ovim izmjenama KZ-a i ovim osnaživanjem sigurnosnih mjera sigurno doprinijeli da će se te sigurnosne mjere uroditi određenim plodom i u praksi i rezultirati jačom i većom zaštitom žrtava.
Kolegica Marić, izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani ministre. Jedan dio počinitelja nasilja u obitelji su i psihički bolesnici, prema nekim istraživanjima nekih 13% počinitelja je oboljelo od šizofrenije iza toga slijedi ovisnost o alkoholu. U ovim svim mjerama koje se ističu u KZ-u zapravo su osobe s teškom psihičkom bolesti nisu pogodne za provođenje psihosocijalnog tretmana, tu uključujemo i osobe ovisne o alkoholu. I opet prema nekim istraživanjima koja sam gledala skoro 30% onih koji su upućeni na liječenje se ne odazivaju na liječenje. Što mislite kako će ove izmjene KZ-a smanjiti taj postotak onih koji izbjegavaju liječenje? Liječenje ne mora biti samo bolničko može biti ambulantni tretman i preko dnevne bolnice. Hvala lijepa.
Izvolite odgovor.
Hvala lijepa uvažena zastupnice. Pa da, ovo što sam prethodno odgovorio mi smo kroz ove izmjene dodatno osnažili sigurnosne mjere i posebno ovo što sam i naveo obvezu psihosocijalnoga tretmana, a vezano je i na nju i sigurnosna mjera zaštitnog nadzora po punom izvršenju gdje sad imamo ako osoba ne poštuje ne izvršava sigurnosnu mjeru, dakle to predstavlja novo kazneno djelo te će sukladno tome ona biti kažnjena. Hvala.
Sada će govoriti kolegica Bedeković, izvolite.
Hvala vam lijepa. Poštovani g. ministre. Prije svega želim pozdraviti donošenje izmjena i dopuna oba ova zakona po hitnom postupku i želim naglasak staviti na dva elementa. Prvi element dakle širenje kruga bliskih osoba na koje se primjenjuju odredbe od oba zakona na sadašnje i bivše partnere u intimnoj vezi čime će se svakako ojačati kaznenopravna zaštita osoba nad kojima je izvršeno obiteljsko nasilje odnosno spolno nasilje, a to su prije svega i žene i djeca, tu treba staviti veći naglasak i naravno počinitelje će se progoniti kroz kazneni progon po službenoj dužnosti, ali jednako tako važan element brisanje ovog roka od tri mjeseca za prijavu nasilja u obitelji odnosno spolnog zlostavljanja jer svi znademo koliko je ženama vrlo često u praski potrebno puno vremena i hrabrosti da bi ovo kazneno djelo prijavile. I stoga još jednom koristim prigodu pozvati sve žene da prijave nasilje.
Izvolite odgovor.
Hvala lijepa uvažena zastupnice. Da, kroz ove izmjene KZ-a pogotovo u ovom dijelu proširenju pojma bliskih osoba na sadašnje ili bivše partnere u intimnoj vezi učinjen je veliki iskorak u smislu zaštite jače kaznenopravne zaštite u vidu kaznenog progona i po službenoj dužnosti i sa višom propisanom kaznom zatvora kada je u pitanju počinjenje kaznenog djela prema sadašnjem ili bivšem partneru u intimnoj vezi. Također nadovezao bi se i na vaš stav i na vaš poziv da se zapravo trebaju sve žrtve ohrabriti da prijave počinitelja kaznenih djela. Na nama je HS-u i Vladi kao predlagatelju da imamo što kvalitetniji zakonodavni okvir, a svakako i na sudovima da bude brze i efikasna zaštita unutar sudskog procesa. Hvala.
Kolega Pavić, izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani ministre. Ono što moram konstatirati je da je stvarno pohvalno da smo krenuli u te izmjene i dopune zakona u hitnom postupku s obzirom na problematiku koju se rješava i htio bih skrenuti pozornost na probleme koji se tiču onog što se u tom zakonu pokušava riješiti, a zapravo s druge strane se tiče IT sigurnosti. Spomenuli ste kažnjivost djela stavljanja na uvid videozapisa koji su snimljeni u intimi nekih soba, teško je dokazivo tko je te zapise stavio na raspolaganje i ne znam da li se dovoljno vodi računa o tome da se tu ne dešava zlouporaba. Mislim da bi o tome trebalo možda još malo povesti računa možda u drugoj fazi i da možda IT stručnjaci koji rade u MUP-u i kod vas u ministarstvu malo na tome porade jer stvarno tu je mogućnost jako velika. S druge strane molio bih isto tako da se još dodatno poradi na sigurnosti vezano za dječju pornografiju.
Hvala vam. Izvolite odgovor.
Hvala lijepa. Da, slažem se sa vama, dakle ovo novo kazneno djelo iz čl. 144.a KZ-a zlouporaba snimke spolnog eksplicitnog sadržaja je kazneno djelo i zapravo se RH svrstala u bok samo nekoliko zemalja članica EU koji ima ovo propisano kazneno djelo, tako da je sigurno ovo početak kažnjavanja i sankcioniranja ovakvih situacija. Sigurno će u praksi biti problema, međutim, bitno je krenuti sa zakonodavnim okvirom, a vjerujem da će i sudska praksa u sudskim postupcima dati odgovore na neka pitanja koja ste vi ovdje postavili. Hvala.
Sada je na redu kolegica Borić, izvolite.
Poštovani ministre, također, pozdravljamo promjene u Kaznenom zakonu i doista, bili smo okrenuli leđa ženama, ali evo, ipak, stvari se popravljaju i mislim da je izuzetno važno nekoliko promjena, ne samo dakle ovih promjena koga imenujemo bliskom osobom, intimnom osobom, bivšom ili sadašnjem, jako dobro je da smo i to promijenili i dakle netko bi to možda zvao i sitnicama, ali vidimo kako onda u pravosuđu izgledaju stvari ako se nešto ne definira dobro. Htjela bih se ovdje i osvrnuti upravo i na jednu definiciju, vi ste ju rekli, na sreću, nećemo ju tako zabilježiti, a to je dakle osvetnička pornografija. Mislim da je jako važno paziti na tu sintagmu zato što onda, kao da postoji neosvetničke pornografije, ulazimo u jedno drugo polje. Zanima me, govorimo o snimci spolno eksplicitnog sadržaja, da ponovo iz ovoga suvremenoga dijela ne uđemo, da zaboravljamo da i dijeljenje i zlouporaba [[Upadica: Hvala vam.]] fotografija i drugog materijala eksplicitnog sadržaja [[Upadica: Hvala vam lijepa.]] bi trebao kazniti?
Izvolite odgovor.
Hvala lijepa. Dakle, mi smo o vašoj opasci razgovarali u okviru radne skupine i stava smo bili da u okviru, da pod pojam snimke možemo podvesti i fotografiju, tako da ćemo kroz pojam snimke spolno eksplicitnog sadržaja, dakle podvesti i fotografiju, odnosno dakle sudovi će temeljem dakle ove definicije moći postupati i u slučaju dakle, fotografije, ali bi se nadovezao i na vaš komentar, da, ovo je po prvi puta da uvodimo ovo novo kazneno djelo i vjerujem da će u praksi biti određenih pitanja, međutim, morali smo započeti s ovim i krenuti s nečim i vjerujem da će se iskristalizirati, dakle i postupanje sudova ili nadležnih državnih odvjetništava kada se radi o snimkama spolnog eksplicitnoga sadržaja. Hvala.
I zadnja replika, kolegica Perić, izvolite.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče, poštovani ministre, evo ovim izmjenama Kaznenoga zakona se u čl. 31 jasnije definiraju u bezgotovinski instrumenti plaćanja. Naime, svjesni smo činjenice da se u novom u životu pojavljuju novi instrumenti, često kako u digitalnom, fizičkom obliku i u kombinaciji i ovdje je sada jako važno da se to pobliže definira, dakle da u to ulaze i kartice i korištenje računalnih programa, dakle određene nedopuštene radnje kojim se može oštetiti ili pojedinac ili pravna osoba.
Izvolite odgovor.
Hvala lijepa uvažena zastupnice. Da, pored ovih bitnih i važnih izmjena koje se odnose na zaštitu i borbu protiv nasilja u obitelji, osnaživanja mehanizama sankcioniranja počinitelja kaznenih djela, ove izmjene Kaznenog zakona odnose se i na transponiranje europskog zakonodavstva, pogotovo u dijelu bezgotovinskog instrumenta plaćanja, vjerujemo da ćemo kroz ove zakonske izmjene urediti i tu problematiku i da ćemo sankcionirati sva kaznena djela koja budu počinjena u vezi sa bezgotovinskim sredstvima plaćanja.
Hvala ministre, možete se vratiti na mjesto. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Kolegica Selar Raspudić, predsjednica Odbora za ravnopravnost spolova. Izvolite.
Odbor za ravnopravnost spolova HS-a na 12. sjednici održanoj 1. srpnja 2021. g. raspravljao je o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona s končanim prijedlogom zakona, jednako kao i Prijedlogu zakona o dopuni Zakona o zaštiti od nasilja u obitelji s konačnim prijedlogom zakona. Dakle, imali smo objedinjenu raspravu o ove dvije zakonske izmjene i samo ću kratko reći da je u raspravi koja je uslijedila pohvaljene predložene izmjene i dopune. Izraženo je zadovoljstvo što je uvaženo ono na što su upozoravali struka, nevladine udruge, Ured pravobraniteljice, pa i naš odbor. Naime, izmjene će omogućiti da se spolno uznemiravanje progoni po službenoj dužnosti, a također će se omogućiti bolja zaštita žrtava obiteljskog nasilja. S druge strane, također je još jedanput istaknuto i upozoreno da su zbog odgađanja izmjene zakona od nekoliko mjeseci osobe koje su u međuvremenu bile žrtve spolnog uznemiravanja ostale zakinute. Nakon provedene rasprave, Odbor za ravnopravnost spolova je jednoglasno, 10 glasova za odlučio predložiti HS-u donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona, isto kao i donošenje Prijedloga zakona o dopuni Zakona o zaštiti od nasilja u obitelji s konačnim prijedlogom zakona.
Hvala vam. Želi li još netko od izvjestitelja odbora uzeti riječ? Ako ne, onda vas molim da ostanete, kolegice Selar Raspudić, jer otvaram raspravu, a prvi je na redu Klub zastupnika Mosta u čije ime govorite vi. izvolite.
Svakako da postoji suglasje oko toga da smo jedva dočekali ove zakonske izmjene i da ćemo iz vjerujem, što će biti rijetka praksa u HS-u svi s oduševljenjem i u konačnom izglasavanju prihvatiti. Međutim, naravno da zakon nije dovoljan i naravno da zakon vrlo često ostaje mrtvo slovo na papiru pa se na neki način i postavlja pitanje je li možda i najlakše izmijeniti zakon i time poslati neku formalnu poruku žrtvama, dok u praksi onome što se njih stvarno tiče, a što ide daleko dalje od ovoga što one uopće mogu i razumjeti unutar ovih zakonskih izmjena, da se ništa konkretno ne dogodi. U tom smislu želim istaknuti i nekoliko problema i nekoliko rješenja koji se tiču ovih zakonskih izmjena. Prvo što ću ponoviti da smo očekivali aktivniju i informativnu, ali i djelotvornu aktivnost svih Vladinih ureda i ostalih tijela u državi oko suzbijanja nasilja nad djecom. Naime, podaci na koje smo mi ovdje upozoravali, jer nadležne službe nisu u smislu osvještavanja problema u javnosti, a niti činjenja da se taj problem suzbije, činili dovoljno dobro svoj posao, ukazuju na sljedeće, da je porast iskorištavanja djece za pornografiju 30% u pandemijskoj godini. Možda je to i za očekivati s obzirom da se život prebacio online, ali ono što sam ovdje i postavila kao pitanje, na što mi ministar nije dao odgovor, a tiče se konkretnih zakonskih izmjena u kojima danas raspravljamo je čl. 173, da je sustav krahirao pa je neprovođenje odluke za zaštitu dobrobiti djeteta poraslo za nevjerojatnih 81%. Mi ovdje nismo dobili odgovor tko je za to kriv? Tko nije provodio odluku za zaštitu i dobrobiti djeteta? Kako je moguće da je takav porast neprovođenja te odluke? Taj zakon koji sada i mijenjamo, navodno nadopunjujemo, to nam možda i najbolje pokazuje koliko zakon može biti beskoristan u smislu njegove praktične primjene i direktne koristi građana. I dalje postojao jedan zakonski članak koji se ticao dobrobiti djeteta, sad ćemo ga i unaprijediti, a oko onoga zašto se on nije primjenjivao u praksi mi nismo čuli tko je odgovoran. Je li itko sankcioniran? S ove saborske govornice tražim nedvosmislen odgovor na važno društveno pitanje koga treba sankcionirati za neprovođenje odluke za zaštitu i dobrobit djeteta. Netko je tu gadno i to sustavno zeznuo. I želimo znati tko je to i kako će se omogućiti da se tako nešto ne ponavlja u budućnosti. Drugi problem koji je dosta ozbiljan i također je sustavan na koji želim upozoriti i ovo kad kažem odgovoran znači da ili institucije nisu radile svoj posao ili institucije nisu pravodobno sankcionirali one koji nisu omogućili da se dječja prava izvrše, bili to roditelji ili tako dalje. Dakle u svakom slučaju postoji sustavni problem i nije nitko kažnjen. Drugo, znači na koji način se interpretira statistika koja se tiče nasilja nad ženama i obiteljskog nasilja. Mi imamo jednu paradoksalnu situaciju da kada brojke govore da je porast nasilja dramatičan, da MUP sebi aplaudira da radi dobar posao. Naime, kako oni kažu, Ministarstvo unutarnjih poslova kontinuirano vrši standardizaciju postupanja, nadziru usmjeravanje rada policijskih službenika, provodi kontinuirane edukacije policijskih službenika i preventivne aktivnosti te sudjeluje u senzibilizaciji javnosti pri čemu potiču građane na prijavljivanje sumnji na zlostavljanje. Stoga su rezultati uloženih napora nalaze u povećanom broju otkrivenih kaznenih djela nasilja u obitelji počinjenih na štetu djece. Što to znači? Ili žena, kada su brojke loše, sustav dobro radi, a kada su dramatične, onda valjda sustav briljira. Ovaj obmanjujući, ili u dobronamjernoj interpretaciji samozavaravajući argument uporo se ponavlja kada govorimo o nasilju nad ženama, nasilju nad djecom i obiteljskom nasilju, stoga je vrijeme da se on konačno demistificira, da bismo znali da imamo problem, prvo moram problem osvijestiti te ga onda možemo riješiti, njegovim negiranjem nećemo stići nigdje. Ako je istina da brojke rastu jer zaposlenici MUP-a koji ionako u nedostatku stručnog osoblja, a u vrijeme pandemije preopterećen zadacima vezanim uz stožerizaciju Hrvatske, rade bolje svoj posao, što nam to onda govori o onim brojkama koje padaju? Recimo, spolna zlouporaba djeteta mlađeg od 15 godina u 2020. pala je za 46%. S 435 slučajeva na 235. Konačno neke dobre vijesti, rekli bismo, no MUP-ova logika bi podrazumijevala da je tu sustav zakazao jer imamo dramatičan pad prijava seksualnog iskorištavanja djece. Naravno da to nema smisla i da je istina jednostavna. Nismo usavršili sustav, pogotovo u vrijeme pandemije kada je on, kao i sve ostalo, na aparatima, nego su djeca i žene kao najranjivija i najnezaštićenija skupina na koju se odnose ove zakonske izmjene ostajale na milost i nemilost svojim zlostavljačima. Vrijeme je da se s time suočimo i hitno reagiramo kako bismo taj trend zaustavili. Dame i gospodo, uporno dobivam od MUP-a ista obrazloženja u kojima kažu, da, raste nasilje, to znači da mi radimo bolje svoj posao. Razmislimo malo je li to doista istina. Drugo, predlagali smo konkretne mjere kako u vrijeme pandemije i ovo vrijeme koje nas je snašlo i s ostalim poteškoćama, pa i elementarnim nepogodama kao što je potres, reagirati, da omogućimo lakše prijavljivanje nasilja, sankcioniranje zločinaca i da pomognemo žrtvama. Predlagali smo na tragu austrijskog modela osnivanje kriznog stožera koji bi se bavio prevencijom povećanja obiteljskog nasilja i alokacijom materijalnih sredstava za njegov rad ili da se barem krizni stožer ekipira stručnjacima za mentalno zdravlje. Nikom ništa. Tražili smo dodatno ulaganje u medijsku propagandu kojom će se ukazati na centre, savjetovališta, SOS telefone kojima se žrtve ili potencijalne žrtve mogu obratiti. Sada tek nešto kreće. Ukazivali smo na alternativne mogućnosti dojavljivanja nasilja, Francuska i Španjolska su uključile ljekarne, neke zemlje razvile su i aplikaciju kojom se prešutno obavještava o nasilju. Ovo je osobit problem kada govorimo o nasilju unutar obitelji ranjivih društvenih skupina koje su posebno izložene, kao što su invalidi i ljudi starije životne dobi. U vrijeme potresa, u vrijeme pandemije tek oni nisu u mogućnosti uobičajenim kanalima prijaviti nasilje. Što se tiče MUP-ovog kalendara i objavljivanja podataka o nasilju jednog važnog alata koji bi nam trebao svima koristiti, dnevna izvješća nisu dovoljna. Potrebna su javno dostupna tjedna i mjesečna, pa izvješća koja pružaju komparativnu analizu najmanje u odnosu na proteklu godinu kako bi se moglo brzo reagirati. Svi znate da sam u više navrata javno istupala s nekakvom komparativnom analizom i upozoravanje na neke zabrinjavajuće trendove. Pa nije način da ja non stop zivkam, maltretiram službenike MUP-a da mi dostavljaju podatke. Ti podaci trebaju biti svima dostupni u redovnom ciklusu da ih svih saborski zastupnici, a i zainteresirani građani mogu interpretirati. A ovo da ja pješke računam iz kalendara za što sam ja čak imala volje, ali većina ljudi neće imati da bi mogla uočiti problem nas neće dugoročno odvesti nigdje. Ako smo stvorili neke alate kao što je kalendar obiteljskog nasilja hajmo ih onda do kraja realizirati u praksi da nam oni doista mogu pomoći u uočavanju problema i nuđenju njihovih rješenja. Vratimo se na osnovni problem, pozdravljamo zakonske izmjene to je važan korak, međutim moramo imati u vidu da je 90% izrečenih kazni tek uvjetno. Stoga nam je potrebno transparentno praćenje sudskih procesa, njihovog trajanja izrečene kazne s ciljem poticanja njegove učinkovitosti. Stalno se vraćamo na isti problem, džaba nam mrtvo slovo na papiru ovo ranije što smo imali, a isto je štitilo žrtve je bilo mrtvo slovo na papiru. Sad imamo malo više slova, mi smo zbog toga sretni kao zakonodavno tijelo sigurno, ali praksa kaže da 90% njih prođe lišo. I što ćemo učiniti da se to izmjeni, to je naše temeljno pitanje, to je ono što se direktno tiče građana izvan ove studiozne rasprave koja će se pozivati na određene zakonske odredbe i koje većini građana neće biti jasne niti će ih se u praksi direktno ticati. Trebalo bi vidjeti što je bilo sa SOS linijama koje su uspostavljene za vrijeme korona krize da vidimo s kojim se problemima susreću naši građani i kakva je zaista situacija na terenu i tko je njih koristio i prijavljivao nasilje. Konačno, ono čemu se i mi nadamo i što ja na čelu odbora priželjkujem je snažniju međuresornu suradnju, nadilaženje političkih razlika i uspostavu među odborne suradnje, a tu smo lijepo surađivali s Odborom za medije i Odborom za obrazovanje kada se radilo o spolnom uznemiravanju na koje ću se detaljnije s konkretnim preporukama osvrnuti u pojedinačnoj raspravi. Dakle, treba nam i komparacije statistike nevladinih organizacija, službene MUP-ove statistike, rad svih odbora i nas zajedno da bi se ovaj problem riješio u praksi, a ne ostao samo mrtvo slovo na papiru.
Hvala vam lijepa. Idemo na drugo izlaganje u ime Kluba zastupnika SDSS-a poštovana kolegica Anja Šimpraga. Izvolite.
Poštovani predsjedniče HS-a, poštovani ministre sa suradnicima, uvažene kolegice i kolege. Pred nama su danas već šeste izmjene i dopune KZ-a donesenog 2011.g., a kao prvenstveni razlog za to navedeno je usklađenje nacionalnog kaznenog zakonodavstva s pravnom stečevinom EU. U tijeku pristupnih pregovora EU bile su nužne mnoge prilagodbe no izmjene su bila česte i prije toga, a i nakon toga zakonodavna aktivnost nije jenjavala. Stalnim izmjenama zakona ne može se nadomjestiti nedostatak kvalitete norme, samo se ostavlja pogrešan dojam da se stvari poboljšavaju, a što često nije slučaj. Pojedini pravni teoretičari predlagali su da se kao nepisani kodeks uvede pravilo da se novodoneseni zakon ne smije mijenjati niti dopunjavati kroz vrijeme od najmanje tri godine od trenutka stupanja na snagu. Tim načinom možda bismo prevenirali predlagatelj izmjena i dopuna zakona u vrlo kratkom roku, a ponekad čak i u vremenu prije nego što taj isti zakon stupi na snagu. Zakonodavna aktivnost je važna no žurni pristup ovako osjetljivoj materiji ono je što svakako moramo pokušati izbjeći. Hiperprodukcija zakona ne pridonosi pravnoj sigurnosti nit pravnoj uređenosti države, a propisivanje te pravne materije u više zakona osuđeno je stalne izmjene, dopune, međusobna usklađivanja, a primjer toga je i današnji Prijedlog zakona o dopuni Zakona o zaštiti od nasilja u obitelji koje se odnosi na proširenje značenja pojma bliske osobe na intimne partnere. Iako se ovim izmjenama i dopuna KZ-a isti usklađuje sa europskim zakonodavstvom što je nekako stavljeno u prvi plan, smatram da centralno mjesto ipak zauzima redefiniranje procesne pretpostavke progona kaznenog djela spolnog uznemiravanja iz čl. 156. KZ-a jer se briše odredba kojom je propisan progon ovog kaznenog djela po prijedlogu. Predmetnim će se postići da se kazneno djelo spolnog uznemiravanja progoni po službenoj dužnosti za sve kategorije žrtava, osim toga ove izmjene i dopune rezultirat će ne zastarijevanjem kaznenog progona ih čl. 81. KZ-a i nezastarijevanjem izvršenja kazne zatvora iz čl. 83. KZ-a za teška kaznena djela spolnog zlostavljanja i iskorištavanja djeteta. Najvažnija novost je ukidanje dosadašnjeg pravila prema kojem se prijedlog za progon može podnijeti u roku od tri mjeseca od dana kada je ovlaštena fizička ili pravna osoba saznala za kazneno djelo i počinitelja. Budući da se u praksi pokazalo kako je predmetni rok od tri mjeseca za podnošenje prijedloga za progon prekratak, naročito iz perspektive psihičke spremnosti žrtve za podnošenje prijedloga za progon, a obzirom na specifičnost i osjetljivost kaznenog djela spolnog uznemiravanja predložene su izmjene kojim bi se osigurao kazneni progon počinitelja ovog kaznenog djela za sve kategorije žrtava po službenoj dužnosti. Ujedno postići će se da se sva kaznena djela protiv spolne slobode progone po službenoj dužnosti. Isto tako tko spolno uznemirava drugu osobu kojoj je nadređen ili koja se prema njemu nalazi u odnosu zavisnosti ili koja je posebno ranjiva zbog svoje dobi, bolesti, invaliditeta, ovisnosti, trudnoće ili neke duševne smetnje kaznit će se kaznom zakona do dvije godine. Treba reći kako će postupanje ovih izmjena i dopuna KZ-a osvetnička pornografija prvi put u Hrvatskoj biti zasebno kazneno djelo. Postojeći KZ u čl. 144. definira kao kazneno djelo neovlašteno slikovno snimanje odnosno kaznom zatvora do godine dana kažnjava se onaj tko neovlašteno snimi osobu ili distribuira sadržaj. No kod pornografije obično je riječ o snimanju uz pristanak, a poslije se taj intimni sadržaj dijeli i objavljuje bez pristanka. Predloženo uređenje kažnjavanja počinitelja spolnog uznemiravanja možda nam je bilo potrebno i ranije, nažalost izgleda da nam je trebao okidač s početka ove godine kada su studenti i studentice, neke od njih i bivši na pojedinim sastavnicama Zagrebačkog sveučilišta ohrabrili se i požalili da su žrtva spolnog uznemiravanja. Još jedanput nažalost u većini njihovih slučajeva prema trenutno važećem zakonu nastupila je zastara i počinitelji bi vrlo vjerojatno izbjegli ruci pravde. Spolno zlostavljanje je veliki problem našeg društva u protekle dvije godine osnovana su skloništa za žrtve nasilja u šest županija u kojima nisu postojale te je uveden telefon koji će biti dostupan 24 sata za podršku žrtvama nasilja. U suzbijanju zlostavljanja, ali i borbi da se ovakve odredbe koje su predložene ne ostanu mrtvo slovo na papiru definitivno može pomoći inicijativa da se do kraja godine osnuju obiteljski odjeli na općinskim sudovima u sjedištima županijskih sudova, da se izradi očevidnik počinitelja kaznenih i prekršajnih djela iz područja obiteljskog nasilja te da se pristupi izradi posebnog strateškog dokumenta za suzbijanje seksualnog nasilja. Moram spomenuti i čl. 325. koji se odnosi na javno poticanje na nasilje i mržnju usmjerenu prema skupini ljudi zbog njihove rasne, vjerske, etničke pripadnosti ili nekih drugih osobinama. Nažalost i u Saboru se čuju ovakve poruke koje se mogu obuhvatiti ovim člankom, a usmjerene su prema nama zastupnicima Srpske nacionalne manjine i drugih manjina. Kazna zatvora predviđena je do tri godine kao što će se isto kazniti onaj tko javno odobrava ili poriče kazneno djelo genocida zločina protiv čovječnosti usmjereno prema skupini ljudi zbog njihove rasne, vjerske ili druge pripadnosti. Nedavno smo svjedočili izjavama jednog kolege saborskog zastupnika koji je negirao Jadovno, negirao je Jasenovac što samo pokazuje koliko se ove odredbe nedovoljno poštuju te kako ih treba učiniti eksplicitnim posebno kada je posrijedi veličanje ustaštva ili njoj srodne ideologije ili pokreta. Nadam se da ćemo o ovom svemu što sam rekla uskoro raspravljati u ovom domu. Cilj svih nas treba biti smanjiti nasilje u bilo kojem obliku, učiniti ga toliko društveno neprihvatljivim odnosno da kazne budu tolike da mijenjaju ponašanje nasilnika. Ove izmjene i dopune KZ-a s konačnim prijedlogom zakona koje se donose u hitnom postupku imaju ogromnu važnost i zbog toga će Klub zastupnika SDSS-a podržati ovakav prijedlog. Hvala.
Zahvaljujem. Sada bi trebao govoriti u ime Kluba zastupnika Hrvatskih suverenista kolega Zekanović, ali ne vidim da je tu, dakle gubi pravo govora, pa prelazimo na četvrti klub zastupnika to je IDS i poštovana kolegica Katarina Nemet. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsjedniče Sabora, poštovani ministre sa suradnicima. Osvrnut ću se na nekoliko segmenata odnosno odredbi i članaka zakona o izmjenama i dopunama KZ-a o kojem danas raspravljamo, a koji se odnose na sankcioniranje obiteljskog nasilja, zlostavljanja i iskorištavanja djece te zlostavljanje partnera najčešće bivših zlouporabom spolno eksplicitnih sadržaja. Riječ je o vrlo specifičnim kaznenim djelima koja imaju određenu zajedničku poveznicu, zadiru u vrlo osjetljivu tematiku zbog čega im svakako treba pristupiti vrlo, vrlo pažljivo pa i u ovom kontekstu donošenja zakonskog okvira za sankcioniranje počinitelja kaznenih djela. Naime, kaznena djela zlostavljanja i iskorištavanja djece obiteljskog nasilja i spolnog uznemiravanja bilo koje vrste nisu tek jednokratni čin koji se dovodi u jednom trenutku i koji se lako zaboravlja, već je tu vrlo često riječ o svojevrsnom procesu koji se odvija kroz određeno duže ili kraće vrijeme, a takva zlodjela najčešće ostavljaju velike, strašne, traumatične posljedice za žrtvu. S druge strane često su žrtve ovakvih kaznenih djela u zavisnom odnosu prema zlostavljaču odnosno počinitelju djela podređene na ovaj ili onaj način pa njihova žrtva često bude obavijena šutnjom, a kaznena djela prolaze ispod radara daleko od očiju javnosti. Dodamo li tome kako žrtve ovakvih oblika zlostavljanja te fizičkog i psihičkog nasilja često i same budu etiketirane dio krivice nerijetko se svaljuje i na žrtvu što je potpuno suludo. Ne čudi da dobar dio ovakvih zlodjela ne prolazi neprijavljeno i nekažnjeno. Pozdravljam stoga što dio odredbi odnosno članaka ovih izmjena i dopuna KZ-a donekle idu u pravcu bolje i primjerenije zaštite žrtve te rigidnijeg odnosa prema počiniteljima odnosno zlostavljačima. Pri tome stroži odnos prema počiniteljima kaznenih djela iz ove domene ne smatram samo po sebi svrhom već se duboko nadam kako će on imati i svoju određenu preventivnu težinu te bar donekle demotivirati potencijalne zlostavljače i nasilnike. Svjesna sam naravno kako je doduše riječ o malim pomacima no kako svaki pa i najduži put počinje prvim korakom u dobroj vjeri pozdravit ću promjene koje su predložene ovim izmjenama i dopunama zakona. Prvenstveno podržavam izmjenu kojom se u čl. 74. st. 1. KZ-a propisuje obvezno izricanje sigurnosne mjere udaljenja iz zajedničkog kućanstva uz zadržavanje uvjeta visokog stupnja opasnosti da bi bez provođenja ove sigurnosne mjere počinitelj mogao ponovno počiniti nasilje prema članu zajedničkog kućanstva. Dobro je dakle što se obiteljski zlostavljač od sad biti udaljen iz kućanstva odnosno okruženja u kojem se nalazi njegova žrtva, no treba vidjeti na koji će se način osigurati provođenje ove odredbe te koliko će ona biti primjenjiva i učinkovita u praksi. Isto tako posebno podržavam ukidanje zastare za teška kaznena djela spolnog zlostavljanja iskorištavanja djeteta kao jedini logičan potez predlagača uz opasku kako je to trebalo davno biti učinjeno, o čemu sam za ovom govornicom već ponešto govorila i svojevremeno apelirala da se zakon izmjeni upravo u tom segmentu s time da bi prema mom mišljenju zastaru trebalo ukinuti ne samo za najteža kaznena djela prema djetetu već za bilo koje kazneno djelo koje je usmjereno na štetu djece kao najranjivije i najosjetljivije skupine u društvu jer vjerujem da ćemo se složiti, bilo koji oblik zlostavljanja iskorištavanja djece na ta će ranjiva stvorenja ostaviti trajne posljedice i traume i nerijetko u samom začetku uništiti neki mladi budući život. To nema cijene i tu zastara ne dolazi u obzir. Pozdravit ću i što je u Kazneni zakon, kao zatvorom kažnjiva kategorija uvrštena i zlouporaba snimke spolno eksplicitnog sadržaja. Riječ je o sve prisutnijem fenomenu u eri svima dostupne digitalne tehnologije. Kada su fotografije i videozapisi svega i svačega, pa i intimnih odnosa gotovo dio svakodnevice. Problem nastaje kada jedna strana iz bilo kojih razloga ili pobuda odlučuje zloupotrijebiti takve eksplicitne sadržaje i javno ih objaviti ili učiniti dostupnih trećim licima bez pristanka osobe koja se na njima nalazila. Riječ je o širem društvenom fenomenu, tzv. osvetničke pornografije kojeg su mnoge države već prepoznale kao kazneno djelo i primjereno ga sankcioniraju, pa je, eto, dobro da je to učinila i Hrvatska, a sve po onoj, bolje ikad nego nikad. I na samom kraju, dodat ću još kako papir svašta trpi. Mnogi su zakoni dobro ili relativno dobro napisani, ali problem je kad ostaju mrtvo slovo na papiru. Smatram stoga iznimno važnim da se odredbe i sankcije ovog Zakona dosljedno primjenjuju, da se u potpunosti implementiraju u praksi, posebno u dijelu odredbi koje sam u svom govoru danas izdvojila jer, ponovit ću još jednom, riječ je o uistinu specifičnoj i delikatnoj problematici, odnosno kaznenim djelima koje se na tu problematiku odnose o vrlo osjetljivim žrtvama koje su često nemoćne pred počiniteljem i zlostavljačem, pa svi mi kao društvo imamo obavezu i odgovornost učiniti sve što je u našoj moći da ih zaštitimo i spriječimo njihovo stradavanje. Ovaj izmijenjeni Zakon sa svim svojim dobrim i manje dobrim stranama, jedan je od alata koji bi u tome trebao pomoći. Hvala.
Hvala i vama. Idemo na 5. raspravu, Kluba zastupnika Domovinskog pokreta i poštovana kolegica Ružica Vukovac. Izvolite.
Poštovani predsjedniče HS-a, poštovani ministre sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Dakle Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona predlaže se 6. izmjena zakona, a razlog za to je usklađenje nacionalnog kaznenog zakonodavstva s pravnom stečevinom EU. Usklađenje je potrebno izvršiti na području borbe protiv prijevara i krivotvorenja u vezi s bezgotovinskim instrumentima plaćanja u cilju jače odnosno učinkovitije kaznenopravne zaštite žrtava kaznenog djela spolnog uznemiravanja, redefinirat će se i procesna pretpostavka progona za kazneno djelo spolnog uznemiravanja iz čl. 156 Kaznenog zakona, revidirat će se i sigurnosne mjere zabrane obavljanja određene dužnosti ili djelatnosti i zaštitnog nadzora po punom izvršenju kazne zatvora te predložiti obvezno izricanje sigurnosne mjere obveznog psihosocijalnog tretmana i sigurnosne mjere udaljenja iz zajedničkog kućanstva. Značajna izmjena koja se predlaže, odnosi se na propisivanje nezastarijevanja teških kaznenih djela spolnog zlostavljanja i iskorištavanja djeteta. Također, predlaže se nova inkriminacija zlouporabe snimke spolno eksplicitnog sadržaja, kao i revizija kaznenog djela neprovođenja odluke za zaštitu dobrobiti djeteta te proširenje značaja izraza bliske osobe. Preostale izmjene rezultat su otklanjanja nedostatka uočenih, nedostatak uočenih u praksi primjene Kaznenog zakona, što svakako treba pohvaliti. Međutim, jesmo li ovim izmjenama mogli ipak učiniti prvenstveno više za žrtve nasilja u obitelji? Danas je nasilje u obitelji prepoznato kao globalni problem koji narušava temeljna ljudska prava članova obitelji, a međunarodna zajednica zauzela je stav da se nasilje u obitelji smatra neprihvatljivim i kriminalnim ponašanjem. Isto predstavlja ozbiljno kršenje temeljnih ljudskih prava te je upravo zaštita od nasilničkog ponašanja u obitelji institut koji je uređen odredbama javnog prava. Međunarodni akti koji uređuju takav oblik kršenja temeljnih ljudskih prava implementirani su u pravni sustav države te na taj način pozitivno pravo RH, kao i brojni domaći dokumenti uređuju pitanje nasilja u obitelji u pogledu zaštite ljudskih prava. No, usprkos međunarodnim i europskim aktima implementiranim u domaće zakonodavstvo, i dalje ostaje otvoreno pitanje u kojoj je mjeri danas osigurana žrtva obiteljskog nasilja od strane organizacija i institucija u RH, te da li iste u dovoljnoj mjeri pružaju podršku i pomoć u suzbijanju nasilja nad ženama i nasilja u obitelji. Konačno, postavlja se pitanje da li država na primjeren i učinkovit način kroz propise koje donosi regulira nasilje u obitelji. Kratko bih usporedila regulaciju nasilja u obitelji u državama članicama EU u odnosu na regulaciju nasilja u RH. U Austriji se saveznim zakonom o zaštiti od nasilja postavljene su osnovne zaštite žrtava obiteljskog nasilja. Njime su obuhvaćeni svi slučajevi nasilja između osoba koje žive zajedno, a policija je ovlaštena zabraniti prilaženje i udaljiti nasilnika iz zajedničkog doma u skladu sa načelom, onaj tko udari, mora otići. Za kršenje zabrane propisa propisana je novčana kazna, u slučaju daljnjeg kršenja, moguće je uhićenje, a prijetnje ili ozljeđivanje ugrožene osobe, povlače za sobom kazneni progon. Istom se odredbom štiti dijete mlađe od 14 godina kao žrtva obiteljskog nasilja na način da izrečene zabrane mogu obuhvatiti škole i druge institucije za skrb o djeci kojima se počinitelj ne smije približiti na manje od 50 m. Austrijskim kaznenim zakonom je, uz ostala nasilna kaznena djela propisano strože kažnjavanje za ustrajno nasilničko ponašanje. Dakle, nasilje koje je trajalo dulje vrijeme, što je čest slučaj kod obiteljskog nasilja. Žrtve nasilja koje su već ostvarile pravo na psihosocijalnu podršku i pravnu pomoć u kaznenom postupku, mogu ostvariti i pravo na zastupanje i u parničkom postupku koji je u činjeničkoj vezi s kaznenim, npr. u brakorazvodnom postupku. Kaznenopravni aspekt zaštite od obiteljskog nasilja u Švicarskoj obuhvaća različita djela, npr. ubojstvo, prijetnju, seksualne delikte koja se progone po službenoj dužnosti i kada to inače nije zakonom predviđeno, čime se olakšava položaj žrtve, koja ne mora podnositi prijavu. Pojam obiteljskog nasilja prilično je široko definiran, a odnosi se na svaku žrtvu ponašanja koja se smatra obiteljskim nasiljem neovisno o ikakvoj vezi s počiniteljem. A kakva je pravna regulacija u RH? Dakle prekršajno i kaznenopravne odredbe kao niti sudska praska do današnjeg dana nisu iskristalizirale institut nasilja u obitelji, isto se jednim dijelom podvodi pod KZ-om, a jednim dijelom pod prekršajnim što predstavlja otegotnu okolnost kada je u pitanju psihičko, verbalno i fizičko nasilje. U tom smjeru RH kritizirana je od strane Europskog suda za ljudska prava zbog neučinkovitog sustava zaštite žrtava obiteljskog nasilja, naročito glede provedbe zaštitnih odnosno sigurnosnih mjera prema počiniteljima. Međutim, usprkos navedenoj i pravnoj regulaciji te inzistiranju na žurnost djelovanja nadležnih tijela isto se ne prepoznaje u samoj praksi i to posebno u dijelu kada je potrebna empatija prema žrtvi nasilja u obitelji. Nedostatak žurnog djelovanja u trenutku kada se pojave prvi oblici nasilja u obitelji, sve to dovodi do zaključka kako je žrtva nasilja u obitelji prepuštena pukoj sreći kada pozove nadležna tijela na postupanje. Hoće li policijski službenik u trenutku saznanja o počinitelju nasilja u obitelji promptno djelovati bez ekstenzivnog utvrđivanja činjeničnog stanja i hoće li zaista utvrditi da postoji osnovana sumnja da je počinjeno kazneno djelo nasilničkog ponašanja u obitelji? Da li su stručne službe koje su dužne pružiti potporu ženama žrtvama obiteljskog nasilja kompetentne pri pružanju takve zaštite? Postupaju li sa svim žrtvama na jednak način? Da li se propisane prekršajno pravne i kaznenopravne sankcije nasilničkog ponašanja u obitelji mogu zaista smatrati u dovoljnoj mjeri kao prinudne mjere kojima je cilj sprečavanje kriminaliteta i zaštita žrtve od nasilja? Na gore postavljena pitanja praksa daje negativan odgovor. Stoga smatram opravdanim postaviti pitanje, jesmo li ovim izmjenama mogli učiniti više? Izdvojila bih još dvije važne stvari za koje smatram da ministar ih ipak treba čuti. Naime, povodom nasilja u obitelji i u većini slučajeva na mjesto događanja izlazi policija koja ispituje osobu te ima pravo odmah izreći mjeru zabrane pristupa. No vrlo često obzirom da se u praksi ti slučajevi ipak ne provode hitno ostaje svojevrstan prazan prostor dok spis dođe na sud te bi o tome trebao u konačnici odlučiti tek prekršajni sudac. U prekršajnim postupcima kada optužni prijedlog podnosi MUP isti ne prisustvuju raspravama te žrtva nasilja često ostaje sama, dakle žrtva koja u postupku ima položaj oštećenika i nema branitelja. Možemo li razmisliti o možebitnom formiranju posebnih timova odnosno ovlaštenih tužitelja od strane MUP-a gdje bi se utvrdila njihova obveza da valjano zastupaju žrtvu nasilja? Žrtve nasilja često se ispituju u nazočnosti okrivljenika tj. nije im omogućeno da ih se posebno ispituje već sjede u sudnici jedan pored drugoga. Rijetke su one zgrade koje si mogu priuštiti zaseban prostor ili ispitivanje putem video veze. Zahvaljujem.
Prelazimo sada na raspravu broj šest, poštovana kolegica Rada Borić u ime Kluba zastupnika zeleno-lijevog bloka. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Sabora, poštovani ministre, poštovani državni tajniče sa suradnicom. Zeleno-lijevi klub pozdravlja izmjene i dopune i kao feministkinja i kao 30-godišnja aktivistkinja u borbi za prava žena posebno također i pozdravljam sve one ženske udruge i sve one pojedinke i pojedince koji su vodili kontinuiranu i vode borbu za unapređenje i zaštitu ženskih ljudskih prava i sigurno i ove izmjene su i nastale posebnim aktivnostima ženskih udruga ne bi li se žene zaštitile od rodno uvjetovanog nasilja. Hrvatska je ratificirala i Europsku konvenciju o zaštiti ljudskih prava i Konvenciju Vijeća Europe o sprečavanju i borbi protiv nasilja nad ženama i u obitelji onu tko slavnu Istambulsku konvenciju o kojoj još uvijek čujemo apsolutno neprimjerene glasove pa i iz ove sabornice kojom nam se i prijeti u ovoj sabornici, ali ta konvencija je ključna pogotovo čl. 35. gdje nalaže da se poduzmu potrebne zakonodavne mjere kako bi se osiguralo inkriminiranje namjernog počinjenja djela tjelesnog nasilja nad drugom osobom. Kada govori o potrebi osiguravanja te inkriminacije konvencija, upravo to je ključno govori o kaznenom, a ne prekršajnom zakonodavstvu, a mi znamo da do sada su nasilje nad ženama i nasilje u obitelji u veći, pa evo i kolegica je maloprije Selak govorila o statistikama koje imamo iz policije još uvijek vidimo samo statistički taj veliki broj prekršaja i vrlo dobro znamo u prekršajima se često izjednačavalo po kršenjima javnoga reda i mira jednako i zlostavljača i žrtvu i to je nužno bilo promijeniti i na sreću to se mijenja. Dakle, konvencija upravo se zalaže da se govori o kaznenom, a ne prekršajnom zakonodavstvu budući da je svrha konvencije zaštititi žene o svih oblika nasilja te spriječiti progoniti i ukloniti nasilje nad ženama i nasilje u obitelji. Stoga nadležnost kaznenog zakonodavstva upravo i proizlazi iz čl. 55. konvencije. Daljnja svrha konvencije, a nadam se da je to i svrha tj. cilj hrvatskoga društva je pridonijeti suzbijanju svih oblika diskriminacije žena i promicanje pune ravnopravnosti žena i muškaraca. Stoga stvarnu implementaciju te ratificirane konvencije kako bismo pridonijeli suzbijanju, proganjanju i uklanjanju nasilja RH ne može činiti tek kroz prekršajni pravni okvir, znači zalažemo se za snažniji kaznenopravni mehanizam sa snažnijom, dakako i prevencijom, a posebice vezano uz obrazovanje. Dok se ne dogodi snažniji okvir pravni, ni nasilje nad ženama neće prestati i čudit ćemo se samo novim oblicima, kao što je to oblik, ne znam, korištenja, evo, govorili smo snimaka eksplicitnoga seksa u svrhu ucjenjivanja žena ili sramoćenja žena. Ono što je važno ovdje reći, da nekoliko, pa ću se samo kratko osvrnuti na ove same dopune i izmjene, znači pozdravljamo upravo tu izmjenu i dopunu čl. 156 vezano uz spolno uznemiravanje, procesuiranje seksualnog ili spolnog uznemiravanja, također kroz prekršajni postupak predstavljalo je banaliziranje samog ozbiljnog dakle, nasilja. Kada kažemo seksualno ili spolno uznemiravanje i sami smo umanjili sintagmom da uznemiravanje je nešto što je manje od seksualnog zlostavljanja. Kad kažem uznemiravanje, u njemu tražimo i vidjeli ste da se govorilo o tome da mora čin biti ponovljen da bi imao neku težinu, dakle, tražimo i trajni glagol ne uznemiriti nego uznemiravati, dakle mi znamo kako i pravnički jezik i dakako, kako će se odvjetnici ponašati i da će u jeziku pronalaziti ono što im odgovara ne bi li zlostavljač dobio neprimjereniju kaznu no što mi smatramo. Smatramo da je izuzetno važno da je i da se i u taj naš čl. 156 uskladi s Europskom konvencijom o zaštiti ljudskih prava i sa Istambulskom konvencijom, pogotovo sa čl. 40 u kome postoji koji je to oblik djela i kakva je vrsta djela i nadam se da smo i ovdje riješili ključnu stvar, a to je da ne zastarijeva djelo, tj. da se djelo seksualnog uznemiravanja mora prijaviti u roku od 3 mjeseca. Svi znamo iz iskustava žena da u 3 mjeseca nije, da 3 mjeseca nije dovoljno vremena, ne samo da žena se oporavi bar malo od traume koja joj se dogodila već da se i poohrabri i da ju drugi, ili da ju netko drugi, uz podršku, da ju pohrabre da prijavi nasilje. Ono što također brine, da, ovdje kada se govori o tome da 3 mjeseca je prekratko vrijeme, ovdje treba i govoriti da ne treba samo govoriti ako se odnosi, o nadređenim odnosima moći, seksualno zlostavljanje i uznemiravanje najčešće se dešava u radnom okruženju. Dakle ženi nije dovoljno 3 mjeseca da procijeni koje će biti posljedice za njen čin prijavljivanja. Hoće li izgubiti posao i što će se dogoditi, ali također, da ne mislimo da uvijek moraju biti samo odnosi možda, moći, ako se to događa u nekom radnom okruženju. To može biti i ne znam, suradnik, ali sama odluka čemu će se žena izložiti, kojoj vrsti stigme, traži i neko drugo vrijeme i pozdravljamo da se i to riješi, a da ne govorim, dakako da zločini seksualne prirode protiv djece ne smiju zastarijevati. Ako Zakon o pravima žrtava seksualnoga nasilja govori da nasilje nad ženama, seksualno nasilje, silovanje u ratu ne zastarijevaju, da je to zločin protiv humanosti, onda bismo doista trebali raditi na tome da svatko spolno zlostavljanje žena, gdje je vrlo tanka granica da li je to bilo uznemiravanje, zlostavljanje i silovanje, hoće li žene utajiti možda sve što im se dogodilo, možemo li govoriti o tome da i takvih zastara ne bi trebalo biti. Posebice vidimo to kod djece, da djeca prijavljuju zlostavljanja u ranoj mladosti kao odrasli ljudi kada su i proradili traumu ili kada su bili od drugih podržani. Tako da doista smatramo da i za tzv. samo spolno uznemiravanje treba se kazniti zatvorom do 3 godine. Mislimo da su inače kazne za seksualne predatore, pa i za ove koji uznemiruju, da su premalene i neću reći da ohrabruju takve preblage kazne, mogu i ohrabriti buduće zlostavljače jer može reći, pa šta, možda dobijem, možda i ne dobijem, a možda dobijem kao što smo i danas čuli, je li, društveno korisni rad za nešto što će ostaviti trajne posljedice i na žene i na djecu. Žene, pokazuju svjetske statistike, zalječuju traume vezano uz seksualno nasilje, dakle bez procjene koja vrsta nasilja i zašto žene govore samo o djelomičnim možda, vrstama nasilja, pa im treba neko drugo vrijeme i rad sa tom traumom. Dakle moramo računati da ženama u prosjeku treba 20 godina, a vidimo da djeci treba i puno više da postanu odrasli ljudi, da su proradili traumu, da bi mogli reći što im se dogodilo u djetinjstvu. Znači nitko se ne zalaže samo za penalizacije, ali ukoliko će nam i dalje kazne biti gotovo kao i za prekršaj ili biti manje nego za neke prekršaje u kaznenim postupcima, indirektno ohrabrujemo buduće zlostavljače svih vrsta. Ali, dakako da se zalažem za edukaciju, zalažem se za edukaciju od osnovne škole, posebice vezano za seksualnu edukaciju od koje također, zaziremo. To je mjesto i vrijeme gdje će djeca naučiti koje ponašanje prema njima i njihovom tijelu je dopustivo ili nedopustivo. Jako je važno, da dakle paralelno imamo edukaciju, dakle prevenciju, govorili smo o zaštiti koja je nedovoljna prema ženama [[Upadica: Hvala vam.]] žrtvama nasilja ili djeci, ali mislimo da je [[Upadica: Hvala lijepa.]] ključno o tome govoriti. Hvala.
Idemo sada na raspravu broj sedam u ime Kluba zastupnika Centra i GLAS-a govorit će poštovana zastupnica Marijana PUljak. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedniče. Poštovani ministre, kolegice i kolege. Danas evo pričamo o šestoj izmjeni KZ-a od kada je on stupio na snagu 1. siječnja 2013.g. prvenstveni razlog ovih izmjena je usklađenje nacionalnog kaznenog zakonodavstva sa pravnom stečevinom EU o borbi protiv prijevara, krivotvorenja bezgotovinskim sredstvima plaćanja, borbi protiv pranja novca i sličnih dijela, međutim evo kao i ove prethodnice prije mene i prethodnici koncentrirat ću se i pozdraviti izmjene koje se tiču tretmana kaznenih djela spolnog uznemiravanja i seksualnog nacilja. Gledajući službenu statistiku MUP-a 2019. zabilježeno je 35 prijava kaznenog djela spolnog uznemiravanja u cijeloj godini, godinu prije 2018. njih 30, a samo početkom ove godine imali smo u nepuna dva tjedana 30-ak prijava ako se sjećate 30-ak prijava slučajeva spolnog uznemiravanja, više dakle nego cijele godine. Prijave su dolazile sa sveučilišta, bilo je prijava i na HRT-u pa smo o tome održali i sjednice i tematske sjednice odbora. Na HRT-u dakle evo baš pričali smo sa ravnateljem koji je evo upravo i jučer uhićen u vezi nekakvih drugih nedjela, ali na HRT-u slučajevi su opisani kada se žrtva suočila sa samim počiniteljem, dakle organizirani su sastanci sa žrtvama nasilja i seksualnog uznemiravanja na kojima ih se suočavalo sa nasilnikom. Dakle, nakon niza svjedočanstava o seksualnom nasilju koje su u javnost izlazile početkom godine, osim verbalne podrške žrtvama nasilja naša je dužnost i da s ovog mjesta kao najvišeg predstavničkog, zakonodavnog tijela pokrenemo koraka ka jačanju institucija i alata kojima bi se puno više zaštitilo žrtve nasilja. Seksualno nasilje nije samo fizičko nasilje s dubokim i teškim posljedicama koje ostavlja na psihu žrtve se nose cijeli život, a u traumatičnom iskustvu izuzetno im je teško progovoriti i potražiti pomoć. Zbog toga smo kao društvo dužni stvoriti sigurno okruženje i osigurati im najveći mogući standard pružanja zaštite. Unatoč i do sad možda jasnom zakonodavnom okviru određenim pomacima na bolje sustav zaštite žrtava u Hrvatskoj nije dovoljno funkcionalan. Jednom kada se ohrabre progovoriti žrtve su često izložene sekundarnoj viktimizaciji odnosno okrivljavanju, ali i pravnim preprekama koje onemogućavaju adekvatno kažnjavanje počinitelja. Cilj nam kao društvu treba svakako biti smanjiti nasilje, ponuditi zakonski okvir koji će dati priliku i sudovima odnosno cijelom pravosudnom sustavu da svojim djelovanjem pokažu i da nasilje konačno postane zaista društveno neprihvatljivo. Dakle, pozdravljam ove izmjene i dopune kojima se predlaže redefiniranje progona kaznenog djela spolnog uznemiravanja na način da se briše odredba članka kojim je propisan progon ovog djela po prijedlogu odnosno da se on progoni po službenoj dužnosti za sve kategorije žrtava i sva kaznena djela protiv spolne slobode. Dakle, ovo je korak naprijed u definiranju zakonskog okvira, žao mi je samo što se taj korak nije napravio i ranije. Imali smo prije par mjeseci i prijedlog oporbe u ovom smjeru, međutim evo čekalo se ove izmjene. Posebno pozdravljamo izmjenu koja se odnosi na propisivanje ne zastarijevanja teških kaznenih djela spolnog zlostavljanja iskorištavanja djeteta. U Hrvatskoj se bilježi vrlo mali broj osuđujućih presuda za kaznena djela spolnog uznemiravanja i nasilja. Prema podacima i ureda pravobraniteljice to je svega nekoliko na godišnjoj razini, dakle nije rijedak slučaj čak i da sudski postupak za spolno uznemiravanje završi u korist počinitelja. Kazna za počinjenje takvih djela pogotovo prema djeci dakle spolnog zlostavljanja iskorištavanja djece nikako ne smije biti rad za opće dobro, evo čuli smo ovdje da se i takve presude donose. Ministar je evo ovdje najavio i program edukcije za suce i odvjetnike kako bi propisi bili učinkoviti i u praksi, kazne za takva nedjela trebaju biti tolike da ponašanje nasilnika promijene odnosno da ih spriječe da počine nova nedjela. Isto tako pozdravljamo izmjene kaznenog djela neprovođenja odluke o zaštiti dobrobiti djeteta i preciziranje postupanja službene odnosno odgovorne osobe koje predstavlja kazneno djelo kao i širenje kaznenopravne zaštite zajamčene čl. 173. KZ-a. Pozdravljamo i uvođenje novog kaznenog djela zlouporabe snimke spolnog eksplicitnog sadržaja odnosno tzv. osvetničke pornografije. Čuli smo evo od premijera da je najavio da će se do kraja godine osnovati i obiteljski odjeli na općinskim sudovima u sjedištima županijskih sudova, planira se kaže izrada očevidnika počinitelja kaznenih i prekršajnih djela iz područja obiteljskog nasilja te da će se pristupiti izradi posebnog strateškog dokumenta za suzbijanje seksualnog nasilja koji će evo po najavama biti donesen početkom sljedeće godine. Evo nadam se da će to tako i biti. Ono što je veliki problem u Hrvatskoj što uglavnom zakone imamo dobro posložene, evo pozdravljamo i ove izmjene, međutim u praksi i u primjeni tih zakona nekako padamo, a nikakve sankcije ne postoje za neprovođenje zakona. Još jednu riječ na kraju o edukaciji ono na čemu svakako zapravo trebamo raditi i edukacija koja je osnov za promjene u našem društvu, pa je tako zdravstveni odgoj i obrazovanje od 2018.g. u našem obrazovnom sustavu se provodi kao među predmetna tema zdravlje za osnovne i srednje škole. Tražili smo evo na jednoj od ovih tematskih sjednica i od Ministarstva znanosti i obrazovanja da se reprezentativnom uzroku učenika osnovnih i srednjih škola, njihovih učitelja stručnih suradnika provede znanstveno istraživanje o razini usvojenih znanja iz područja zdravstvenog odgoja s posebnim naglaskom na seksualni odgoj. Također istraživanjem bi trebalo prikupiti i potrebe učenika odgojno obrazovnih radnika i škola vezano uz među predmetnu zdravlje, trebalo to istraživanje očekujemo da se provedu neovisne institucije znanstvenici sa sveučilišta znanstvenih instituta, a prikupljeni podaci znanstvene spoznaje mogu biti osnova za formiranje javnih politika koje bi za cilj imale smanjivanje rodno uvjetovanog neželjenog ponašanja. Dakle, evo i ovom prilikom pozivam ministra znanosti i obrazovanja prihvatio je ovaj prijedlog, rekao je da će se istraživanje provesti pa evo nadamo se da će to istraživanje uskoro ugledati svjetlo dana. Dakle, poboljšanja su moguća samo kvalitetnom i kvalitetnijom edukcijom u prepoznavanju nasilja i pravovremenom reagiranju, a potom i korištenju svih dostupnih mehanizama koji bi osigurali sveobuhvatnu zaštitu žrtava. Dakle, nadam se da ove izmjene neće ostati samo mrtvo slovo na papiru nego da će se zaista i u praksi one provoditi i da ćemo zapravo utjecati na to da nasilje zaista postane društveno neprihvatljivo. Zahvaljujem.
Idemo sada na osmu raspravu u ime Kluba zastupnika HDZ-a govorit će poštovana kolegica Marija Jelkovac. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani predsjedniče HS-a, poštovani ministre sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Evo pred nama je Prijedlog izmjena i dopuna Kaznenog zakona i to u hitnoj proceduri i ja bi se ovom prilikom prije svega htjela zahvaliti ministru sa suradnicima što smo evo ispunili obećanje koje smo dali prije par mjeseci kada smo odbili prijedlog kluba SDP-a da idemo u one točkaste izmjene i dopune KZ-a vezano samo na jedan stavak čl. 156. jer smo tada rekli da i opravdali to time da je već bila u izradi ova puno cjelovitija izmjena i dopuna KZ-a i zaista zbog toga što je KZ jedan od važnih zakona u našem zakonodavstvu, organski zakon nije dobro niti zbog pravne sigurnosti da u njegove izmjene i dopune idemo svako malo. Tako da evo zadovoljna sam što danas razgovaramo o ovoj cjelovitoj izmjeni KZ-a kojim je obuhvaćen i taj prijedlog kojim se poboljšava kaznenopravna zaštita žrtava spolnog uznemiravanja što nam je zaista svima u interesu. Osim ovoga ono što smo i tada rekli povod za ove izmjene i dopune je i transpozicija Direktive EU 2019/713 koja je ostvarena u ovom prijedlogu na način da se dopunjava čl. 87. KZ-a značenjem izraza bezgotovinskog instrumenta plaćanja. Nadalje, predlaže se dopuniti KZ novim kaznenim djelom nedozvoljenog posjedovanja bezgotovinskog instrumenta plaćanja u čl. 244., a kao tzv. ciljnim deliktom kojim se inkriminira posjedovanje ukradenog ili na drugi način protupravnog prisvojenog ili krivotvorenog bezgotovinskog instrumenta plaćanja u kojem je stjecanje protupravne imovinske koristi za sebe ili drugoga propisano kao subjektivno obilježje kaznenog djela. Nadalje se predlaže i dopuniti kazneno djelo krivotvorenja isprave iz čl. 278. KZ-a generalnom klauzulom ili na drugi način, a kvalificirani oblik počinjenja drugim bezgotovinskim instrumentima plaćanja. Također se predlaže i dopuniti kazneno djelo računalne prijevare iz čl. 271. KZ-a te propisivanje novog kaznenog djela u čl. 331.a. Izrada i nabavljanje, to se odnosi na izradu, nabavljanje, posjedovanje, prodaju ili davanje na uporabu sredstava za protupravno prisvajanje bezgotovinskih instrumenta plaćanja. Također se ovim prijedlogom obuhvatilo i reviziju usklađenosti KZ-a sa Direktivom EU 2018/1673 odnosno uslijed analize pokazala je analiza da je usklađenost sa zahtjevima direktive slijedom čega i nije trebalo u ovom dijelu raditi izmjene. Nadalje, usklađenje kaznenog djela ratnog zločina iz čl. 91. KZ-a sa izmjenama i dopunama čl. 8. Rimskog statuta međunarodnog kaznenog suda. Ono što je također značajno odnosno se na bolju kaznenopravnu zaštitu to je dopunjenje značenje izraza bliske osobe iz čl. 87. st. 9. KZ-a sadašnjim ili bivšim partnerom u intimnoj vezi što će u odnosu na ove kategorije osoba rezultirati jačom kaznenopravnom zaštitom u vidu kaznenog progona počinitelja po službenoj dužnosti i višom propisanom kaznom zatvora kada je u pitanju … dijela prema sadašnjem ili bivšem partneru u intimnoj vezi. Kao što sam već u uvodu rekla redefiniran je čl. 156. st. 3. kojim će se postići da se kazneno djelo spolnog uznemiravanja progoni po službenoj dužnosti za sve kategorije žrtava. Također je propisano kao novo kazneno djelo, djelo zlouporabe snimke spolno eksplicitnog sadržaja u čl. 144.a KZ-a … ovog kaznenog djela ostvarit će onaj tko zlouporabi odnos povjerenja i bez pristanka snimane osobe učini dostupnim trećoj osobi snimku spolno eksplicitnog sadržaja koja je snimljena uz pristanak te osobe za osobnu uporabu i na taj način povrijedi njenu privatnost, što se iz naziva već i sad u široj uporabi kao osvetnička pornografija. Ovim se kaznenim djelom u st. 2. inkriminira i onaj tko uporabom računalnog sustava ili na drugi način izradi novu ili preinači postojeću snimku spolno eksplicitnog sadržaja i tu snimku uporabi kao pravu te time povrijedi privatnost osobe na toj snimci. Za te oblike kaznenog djela predlaže se kazna zatvora do 1 godine, dok se njegov kvalificirani oblik, kada je djelo počinjeno putem računalnog sustava ili mreže ili na drugi način, zbog čega je snimka postala dostupna većem broju osoba, predlaže kažnjavanje počinitelja kaznom zatvora do 3 godine. Također je proširena kaznenopravna zaštite zajamčena djeci kroz čl. 173 Kaznenog zakona. Odnosi se na neprovođenje odluke za zaštitu dobrobiti djeteta i na druge kategorije ranjivih osoba, a to su osobe koje su ranjive ili zbog njihove dobi ili zbog teške tjelesne, duševne smetnje ili trudnoće i to uz preciznije inkriminiranje nečinjenja kao načina počinjenja ovog kaznenog djela. Tako bi se nečinjenje ostvarilo pravodobnim neispunjavanjem zakonske obveze ili očitim nepostupanjem po pravilima struke o zaštiti djeteta i druge ranjive osobe zbog njihove dobit, teške tjelesne ili duševne smetnje ili trudnoće od strane službene osobe ili odgovorne osobe. Revidiraju se i sigurnosne mjere na način da se predlaže obvezno izricanje sigurnosne mjere obveznog psihosocijalnog tretmana i sigurnosne mjere udaljenje iz zajedničkog kućanstva uz zadržavanje uvjeta opasnosti na strani počinitelja u trenutku donošenja presude i to pod uvjetom utvrđenja opasnosti od recidiva, odnosno opasnosti da će zlouporabom dužnosti ili djelatnosti počinitelj ponovno počiniti kaznena djela iz kataloga čl. 71. st. 3. Sigurnosne mjere iz čl. 76. Kaznenog zakona koji se odnosi na zaštitu i nadzor po punom izvršenju, a dosad se primjenjivala ex lege, predlaže se propisati na način da izriče sud prilikom donošenja presude, što će u slučaju njenog kršenja dovesti do počinjenja novog kaznenog djela neizvršenja sudske odluke iz čl. 311. Kaznenog zakona. Također, proširenje kataloga kaznenih djela za kazneni progon ne zastarijeva propisan u čl. 81. st. 2 Kaznenog zakona, teškim kaznenim djelom spolnog zlostavljanja, iskorištavanja djeteta iz čl. 166. st. 2 Kaznenog zakona, što je posljedično dovelo do sužavanja kataloga kaznenih djela iz čl. 82. st. 3. Kaznenog zakona i ne zastarijevanjem izvršenja kazne u odnosu na teško kazneno djelo spolnog zlostavljanja i iskorištavanja djeteta iz čl. 166. st. 2 Kaznenog zakona. Ja bih ovdje napomenula da sve ove izmjene i dopune i nadalje idu u što bolju i što jaču kaznenopravnu zaštitu, prije, od izvršenja kaznenih djela nad djecom i malodobnim osobama i prije svega, zaštite od žrtava od spolnog uznemiravanja i zlostavljanja. Ako se sjećamo, mi smo već i u ranijim izmjenama i dopunama Kaznenog zakona išli na jaču kaznenopravnu zaštitu djece i malodobnih osoba, pogotovo od kaznenih djela spolnog zlostavljanja, na način da smo, da smo ojačavali kazne, da smo povisivali ustvari, kazne, tako da, evo, u tom smislu smatramo da je pogotovo zaštita djece i ranijih skupina važna i u tom smislu je i u ovim izmjenama i dopunama to još i dalje nadograđeno. Klub HDZ-a će podržati ovaj Prijedlog izmjena i dopuna Kaznenog zakona jer ga smatramo cjelovitim i dobrim. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Sada ispred Kluba zastupnika SDP-a potpredsjedniče Sabora, gđa. Sabina Glasovac uzet će riječ. Izvolite.
Hvala g. potpredsjedniče HS-a, poštovani ministre sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Klub zastupnika SDP-a podržat će sve što je predloženo u ovom Prijedlogu izmjene i dopunama Kaznenog zakona. Podržat će činjenicu da je predlagatelj uvažio ono na što upozoravaju godinama pravobraniteljica i udruge koje se bave posebno područjem zaštite žena i sprječavanjem i borbom protiv nasilja. Podržat će činjenicu da se ovim Zakonom revidiraju sigurnosne mjere obveznog psihosocijalnog tretmana i sigurnosna mjera udaljenja iz zajedničkog kućanstva te zabrana obavljanja određene dužnosti i djelatnosti i zaštitnog nadzora po punom izvršenju kazne zatvora. To je nešto na što i pravobraniteljica upozorava godinama i udruge upozoravaju godinama, zašto je žrtva ta koja mora biti udaljena iz svog doma, zašto to ne bude onaj tko čini nedjelo nasilja. Jednako tako, drago nam je da se u ovom Zakonu poslušalo pravobraniteljicu i u smislu spolnog uznemiravanja odnosno netretiranja spolnog uznemiravanja kao nečega što se mora prijaviti na temelju prijave, a ne goni se po službenoj dužnosti kada istekne onaj rok od 3 mjeseca od počinjenja odnosno pretrpljenja nasilja, što je bila prepreka za brojne, neuspjele, ja ću to tako reći, sankcije prema počiniteljima, a ponovno viktimiziranje na neki način i ponižavanje žrtava. Podržat ćemo to što se i poslušalo udruge i pravobraniteljicu da se konačno, kada govorimo o rodno uvjetovanom nasilju, pojam proširi, znači, na što se odnosi rodno uvjetovano nasilje, ne zadržava samo na osobama, na članovima obitelji, bivšim bračnim partnerima, životnim partnerima, neformalnim životnim partnerima ili osobama s kojima osoba ima dijete ili žive u istom kućanstvu. Godinama se upozorava na to da se nasilje itekako događa i među, odnosno nad jednim od sadašnjih ili bivših intimnih partnera i to je isto ono što ovaj Zakon predviđa. Ono što je također, dobro što se išlo i korak dalje, a to je uvođenje novog kaznenog djela, među njima i zlouporaba snimke spolno eksplicitnog sadržaja, kako bi se sankcionirala ona djela koja se povezuju s tzv. osvetničkom pornografijom, ali ne samo to. Kada netko distribuira snimke koje su nastale uz pristanak druge osobe za privatne potrebe, a daju se na uvid od strane jedne osobe bez pristanka partnera na uvid trećoj osobi, nego i kada govorimo o manipulacijama eksplicitnim sadržajima na način da se na slici ili na snimci digitalno zamijeni lik ili se pomoću moderne tehnologije izradi novi manipulativni sadržaj s ciljem kršenja nečije privatnosti. Jednako tako, dobro je što se i katalog kaznenih djela za koja kazneni progon ne zastarijeva proširuje na teško kazneno djelo spolnog zlostavljanja i iskorištavanja djeteta. Sve su to dobri pomaci, sve su to dobri koraci, međutim, da sve ne bi bilo ovako idilično, imam potrebu upozoriti na par stvari. Prva stvar, ono što me malo žalosti, kada vidite vaše obrazloženje, odnosno ocjenu stanja i osnovna pitanja koja se trebaju urediti zakonom te posljedice koje će donošenjem zakona proisteći, predlagatelj naglašava da su ovo 6. izmjene Kaznenog zakona, to je točno, posljednje su bile, sjećamo se, 2019. g., odmah nakon, netom nakon usvajanja tzv. odnosno ratifikacije tzv. Istambulske konvencije i krenuli smo u ove 6. izmjene, međutim, ovdje kako predlagatelj kaže, ovim Prijedlogom zakona predlaže se 6. izmjena Kaznenog zakona, a prvenstveni razlog za to je usklađenje nacionalnog kaznenog zakonodavstva s pravnom stečevinom EU. Znači žene su ovdje zapravo i zaštita žena, žrtava je zapravo na neki način usput, to ste vi ovdje napisali, nije mi to drago. Ali to objašnjava činjenicu zašto, kada smo, kada je opozicija u 12. mj. predložila prijedlog Kaznenog zakona kojim bi osigurala da svaka žena koja trpi spolno uznemiravanje na fakultetu ili na svom radnom mjestu od strane nadređenoga, nikada ne naiđe na zalupljena vrata kao što se dogodilo više žena u jednoj nacionalnoj krovnoj instituciji koje su prijavile njima nadređenu osobu da ih spolno uznemiravao duže vrijeme, DORH nije ni ulazio u to jesu li one uznemiravane ili nisu na radnom mjestu nego je odbacio prijavu. Zašto? Zato jer su zakasnile. Nakon toga, mi pišemo interventni zakon kojeg podržava većina opozicije i kažemo, ljudi, ovdje se ne radi o tome da imamo vremena. 3 mjeseca su kratko. To su žene koje mogu izgubiti posao, to su žene koje mogu izgubiti egzistenciju, to su žene koje možda, zbog osvete, nikada neće biti u mogućnosti završiti fakultet, ako im je nadređeni taj koji ih uznemirava, a njima nije dovoljno 3 mjeseca da bi se odvažile na takav korak jer su prvo, zastrašene, drugo ponižene, treće urušeno im je dostojanstvo i četvrto, imaju samo 3 mjeseca da se odluče za taj korak, a vjerojatno ne znaju ni kako se zovu ni zašto im se dogodilo to što se dogodilo i vi, mi taj zakon, ne stavljate, stavite ga na dnevni red, ali ne želite da se o njemu ovdje raspravlja. Mi ususret Danu žena svoj, kad su se stekle poslovničke pretpostavke, stavljamo taj Zakon ovdje na raspravu potpisima na dnevni red i vi okrenete leđa tim ženama. I kažete čekajte si vi malo. Gđo. Jelkovac u ime kluba kaže evo, kaže, ovo čekanje je opravdalo kvalitetu zakona. Ne, gđo. Jelkovac, svaka ona žena od 12. mj. do danas kojoj je istekao rok da može prijaviti spolno uznemiravanje, ide na vašu dušu jer ste joj vi zatvorili vrata. Da ste ovaj zakon donijeli u prosincu ili kad smo ga stavili ovdje na glasanje kad ste okrenuli leđa žrtvama u ožujku, one bi imale nekakve šanse da se onaj koji je to činio kazni, ali ne, vi ste kaznili njih. Zato ovdje je iznimno bitno, ne može se ovdje kvaliteta zakona koja jest, postoji, to sam rekla, opravdati čekanjem jer to što ste vi napravili, to je bešćutnost, .../nerazumljivo/... izgubljena u politikantstvu gdje su žrtve neke žene, a to nije smisao politike, to je dno politike i tako ne treba raditi. Ako je prijedlog dobar, ako prijedlog ima smisla, onda ga podržimo, kao što mi danas podržavao sve što ste u ovom Zakonu napisali jer je to dobro, ali vam moram reći da ste zakasnili i da ste zbog politikantstva kaznili neke žene i to je činjenica. Meni je žao što je to tako, ali to je tako. Ono što također, moram reći je da i kada usvojimo ovaj Zakon, vjerojatno konsenzusom, on neće jamčiti bolju kaznenopravnu zaštitu žena koje su spolno uznemiravane ili ovih nekih drugih kategorija na koje se zakon odnosi. Zašto? Pa mi smo 2019. g. poprilično, nakon usvajanja, odnosno ratificiranja Istambulske konvencije postrožili smo kazne i za nasilje u obitelji, definirali smo malo drugačije koncept silovanja, međutim, i dalje se događa to da pravosudni organi odnosno suci nevoljko izriču najstrože kazne, primjerice, za nasilje u obitelji, a vrlo često se izriču one minimalne kazne i po izvješću pravobraniteljice, primjerice, manje od 10% se izriču bezuvjetne zatvorske kazne. One su mahom uvjetne ili su novčane, a i kada govorimo o Kaznenom zakonu, kad govorimo o nasilju o obitelji, one su zapravo minimalne. Znači treba jako puno raditi na uz donošenje ovog zakonodavnog okvira na edukaciji ne samo ljudi koji rade u sustavu, prije svega mislim, zato mi je dobra ova ideja da će se ići na specijalizirane sustave, nego mislim i na odgajanje djece od malih nogu kroz posebne edukativne programe da do nasilja uopće ne dođe i da se zapravo usavršava odnosno uči, poučava i odgaja nekakvo novo društvo koje će gajiti kulturu milja, ne nasilja, razgovora, a ne rješavanja problema šakama i poništavanja drugih osoba, odnosno uznemiravanja, zlostavljanja ili najgorih mogućih oblika nasilja. Isto tako, kad govorimo o zakonodavnom okviru, mi se moramo sjetiti slučaja g. Alojza Tomaševića koji je dobio 6 mjeseci uvjetno. Znači duže je trajao proces nego što je on dobio kaznu. Moramo se sjetiti, isto tako, višestrukog silovanja djevojke, maloljetne djevojke u Zadru gdje zapravo su počiniteljima dozvolili da se brane sa slobode. U slučaju „Daruvarac“ gdje Vrhovni sud poništava kaznu, znači uz ovaj zakonski okvir moramo raditi sve da se zakon primjenjuje na način da šalje vrlo jasnu poruku da smo društvo nulte tolerancije na nasilje i nulte tolerancije na spolno uznemiravanje.
Hvala. Vi možete otići jer povrede Poslovnika su na redu. Sigurno? Odrasli smo, cijepljeni izvolite. Gospođa Marija Jelkovac.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Poštovana kolegica povrijedila je članak 238. Poslovnika vrijeđajući mene kao zastupnicu i optužujući da određene žrtve idu meni na dušu. Šta ste vi od 2011. I do 2015. kad ste bili na vlasti poštovana učinili za zaštitu žrtava i u pogledu izmjena KZ-a? Niste ratificirali ni Istambulsku konvenciju, a danas sa ovakvim politikantstvom bavite vi demagogijom, a ne mi. Hvala.
Hvala lijepa. Molim vas! Hvala lijepa. Gospođa Bedeković.
Na sličan način smatram da je povrijeđen članak 238. I da kolegica vrijeđa prije svega sve nas ovdje koji sjedimo na ovoj strani, širi demagogiju. Podsjetit ću na razdoblje od 2011. do 2015. i na sve ono što nije učinjeno. Podsjetit ću vas da ste u svom mandatu vaše Vlade imali ministricu u čiji djelokrug rada ulazi sustav socijalne skrbi i zaštita žene i djece od nasilja u obitelji i od seksualnog zlostavljanja. Pitam vas što ste napravili?
Hvala vam gospođo Bedeković.
…/Upadica Bedeković: I osim toga i vi imate svog Alojza Tomaševića, a skrivate ga kao zmija noge./…
Gospođo Bedeković, nemojte! Sigurno se pozivate na onaj dio članka 238. gdje piše da se smije omalovažavati i vrijeđati predsjedatelja. Dobro, pustimo sad predsjedatelja ili druge zastupnike. Ja mislim da je to bila žestoka rasprava i da ste vi imali zapravo replike, pa zato vam moram dati opomene. Ja nisam napisao taj Poslovnik, ali ga moram primijeniti. Ali vi znate dobro to jel' da? A reći da nešto ide nekome na dušu nije vrijeđanje, možda nije istinit ali ovaj Poslovnik se ne bavi istinom. Idemo dalje. Teško mi je to raditi, ali idemo dalje. Gospođa Ermina Lekaj Prljaskaj ispred Kluba zastupnika HNS-a i nezavisnih zastupnika. Izvolite.
Poštovani predsjedavajući, poštovani pomoćnici ministra, poštovane kolegice i kolege. Pred nama su danas Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona sa konačnim prijedlogom zakona, te Prijedlog zakona o dopuni Zakona o zaštiti od nasilja u obitelji s konačnim prijedlogom zakona. Ovom raspravom htjela bih se posebno osvrnuti na predmetnu izmjenu Zakona o zaštiti od nasilja u obitelji i na taj način dati potporu svakom obliku borbe protiv nasilja nad slabima i nemoćnima i to posebice u njihovim obiteljima. Jer kao što sam već nekoliko puta upravo za ovom govornicom poručila obveza svih nas je da se aktivno uključimo u borbu protiv svakog oblika nasilja, a ne deklarativno i po potrebi već sustavno i odgovorno. Moramo tražiti rješenja i načine kako bismo suzbili nasilne oblike ponašanja, jer sve dok i jedan pojedinac svakodnevno proživljava posljedice nasilja nismo riješili taj gorući problem. Nasilje u obitelji posebno je veliki problem, jer ne samo da su žrtve često najranjivije skupine društva već je isto tako ono često skriveno unutar četiri zida doma koje bi trebalo biti najsigurnije mjesto za svakog pojedinca. Obitelj kao jedna od najvećih društvenih vrijednosti, zajednica po kojoj bi po općoj prihvaćenoj logici trebala dominirati ljubav, sklad i razumijevanje nespojiva je sa pojmom nasilja. No, na žalost upravo je obiteljsko okruženje najčešće poprište najbrutalnijih oblika nasilnog ponašanja, a sve češće i oni najfatalniji. Nasilnik nad žrtvom ima potpunu kontrolu, a žrtva zbog straha, srama, neispunjenih društvenih očekivanja šuti i trpi. I unatoč dobrim zakonskim rješenjima i kvalitetnim međunarodnim i domaćim pravnim instrumentima nasilje postaje sve veći opći društveni problem s kojim se sve teže nosimo. Ovim prijedlogom zakona predlaže se dopuna Zakona o zaštiti od nasilja u obitelji kao rezultat potrebe njegova usklađenja sa predloženim izmjenama i dopunama Kaznenog zakona. Dopunjava se značenje izraza bliske osobe iz članka 87. stavka 9. Kaznenog zakona sadašnjim ili bivšim partnerima u intimnoj vezi. Ovom dopunom krug osoba na koje će se zakon primijeniti bit će istovjetan dopuni kruga bliskih osoba sadašnjim ili bivšim partnerima u intimnoj vezi koja se predlaže Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona. Predloženom dopunom članka pružit će se prekršajno-pravna zaštita sadašnjim ili bivšim partnerima u intimnoj vezi koja u smislu ovog zakona nije postojala do danas budući da isti nisu bili obuhvaćeni krugom osoba na koji se zakon primjenjivao. Stupanjem na snagu predloženog zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona pružit će se dodatna zaštita u slučaju počinjenja kaznenih djela vezanih uz nasilje u obitelji, jer će isti biti obuhvaćeni dopunjenom definicijom bliske osobe iz članka 87. stavka 9. Kaznenog zakona, te radi toga i pozdravljamo ovakve izmjene obaju zakona, jer upravo jasno detektiranje problema i jasno definiranje zakonodavnih rješenja i njihovo efikasno provođenje u praksi mogu doprinijeti prepoznavanju problema nasilja u obitelji i njegovom efikasnom rješavanju. Pri tome je upravo usvajanje jasnih kriterija koji razgraničavaju prekršajne od kaznenih radnji posebno važno, jer jedino je tako moguće ostvariti punu pravnu sigurnost i zaštitu žrtve, te očekivati adekvatan odgovor društva na nasilje kao neprihvatljiv oblik ponašanja. Slijedom svega navedenog klub HNS-a i nezavisnih zastupnika podržat će Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona, te Prijedlog zakona o dopuni Zakona o zaštiti od nasilja u obitelji. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Gospođa Katarina Peović ispred Kluba zastupnika HSS-a i Radničke fronte. Izvolite.
Riječ je dakle o Kaznenom zakonu za koji kažu pravnici da je organski zakon i da se on ne bi stoga trebao često mijenjati. Ovo su šeste izmjene, no svakako moram prije svega naglasiti da smatram lošom praksom da zakonski prijedlozi koji dolaze od oporbe bivaju u pravilu odbačeni bez obzira što se gotovo pa identičan zakonski prijedlog ili dio zakonskog prijedloga pojavljuje samo par mjeseci kasnije i onda znači većina to izglasa. Ovdje je svakako riječ o usklađenju nacionalnog kaznenog zakonodavstva sa pravnom stečevinom EU u dobrom dijelu članaka. Ovdje predlagatelj ovim izmjenama i dopunama predlaže dopunu kaznenog dijela ratnog, znači prvo krivotvorenja u vezi s bezgotovinskim sredstvima plaćanja. Znači, riječ je o borbi koju svakako pozdravljamo protiv takvih tipova prijevara. Zatim predlagatelj, dakle ide u dopunu kaznenog dijela ratnog zločina iz članka 91. Stavka 2. Kaznenog zakona sukladno izmjenama i dopunama članka 8. Rimskog statuta Međunarodnog kaznenog suda i to u odnosu na oružje koje koriste mikro biološke agense ili otrove u odnosu na oružje kojega je primarni učinak ranjavanje fragmentima koji se u ljudskom tijelu ne mogu otkriti rendgenskim zrakama i u odnosu na lasersko oružje koje osljepljuje. Znači to je ono što se tiče kaznenog dijela ratnog zločina. Mislim da nije bilo do sada obrazloženo o čemu se tu zapravo radi. Nadalje, redefinirat će se i procesna pretpostavka progona za kazneno djelo spolnog uznemiravanja što su mnogi i pozdravili. Revidirat će se i sigurnosne mjere zabrane obavljanja određene dužnosti. Svakako pozdravljamo da se predlaže nova inkriminacija zlouporabe snimke spolno eksplicitnog sadržaja. Znači to je taj članak 144a. Kaznenog zakona i na potonje upozoravaju i ženske udruge. Svi ste vjerojatno dobili peticiju BaBa koju je potpisalo zbilja jako puno žena, tako da to ste mogli vidjeti da jako ženske udruge i pozdravljaju. Znači BaBe su nam poslale dopis, dakle ovim izmjenama i dopunama u Kazneni zakon se uvodi to novo kazneno djelo zlouporabe snimke spolno eksplicitnog sadržaja što bi trebalo koristiti kao opis onoga što se ovdje zbiva i to ako se bez pristanka snimane osobe učini dostupnim trećoj osobi snimku spolno eksplicitnog sadržaja koja je snimljena uz pristanak te osobe za osobnu uporabu i ako se na taj način povrijedi njenu privatnost. Znači situacije koje smo itekako puno vidjeli i u medijima i moraju biti sankcionirane. Ovdje se regulira i revizija kaznenog djela neprovođenja odluke za zaštitu dobrobiti djeteta. Znači članak 173. Kaznenog zakona, te proširenje značenja bliske osobe što pozdravljamo znači na način da će se obuhvatiti sadašnjeg ili bivšeg partnera u intimnoj vezi. To je osobito važno da Kazneni zakon prepozna, znači sadašnje i bivše partnere jer itekako znamo da ih nisu prepoznavali u zakonu, a da su upravo takvi prekršaji i kaznena djela česti, vezani znači uz sadašnje, ali i bivše partnere. Zatim uvest će se nezastarijevanje teških kaznenih djela spolnog zlostavljanja i iskorištavanja djeteta, također već rečeno. U kazneno djelo spolnog uznemiravanja progonit će se po službenoj dužnosti za sve kategorije žrtava i nema više zastarijevanja do tri mjeseca. To je taj prijedlog koji je u saborsku proceduru upućen od oporbe, ali nije prošao. Sad će prijedlog vjerojatno proći. Takve stvari na žalost očekujemo da će biti sa mnogim drugim zakonima. Eto Radnička fronta je uputila Zakon o digitalnim gigantima, porez na digitalne usluge. Očekujem da će za jedno dva mjeseca vladajući identičan zakon uvesti u proceduru i da će taj zakon proći. To su primjeri koje čini mi se da bi trebali osuditi i da zapravo oporba kad daje prijedloge sa kojima se vladajući slažu vladajući te prijedloge moraju podržati. Meni stvarno nije jasno zašto se takva praksa tolerira i prešutno nitko više to ni ne dovodi u pitanje, niti se to pa čak iz oporbe ne postavlja kao stvarno loša praksa koju bi javnost trebala osuditi pogotovo znači kad imamo evidentne slučajeve u kojima se dijelovi prijedloga ili čitavi prijedlozi kopiraju i onda izglasavaju. To mislim nije neka demokratska praksa i pokazuje da uopće nije važno što se govori, nego tko govori što ne bi trebala bit politika i takvu politiku treba osuditi. Naravno zakoni su također jedno a provedba drugo. Već je rečeno implementacija Istambulske konvencije nije zaživjela pogotovo što se tiče obiteljskog nasilja i to u ovom segmentu prekršaja gdje se izjednačava zlostavljača i žrtvu. Zato smatramo da treba naglašavati kazneno djelo, a ne prekršaj što je bila i svrha Istanbulske konvencije za čiju implementaciju čini se da ćemo čekati još nekoliko desetljeća, tako da se i tu mi zalažemo za kazneno-pravni mehanizam ne prekršajni. Također pozdravljamo da će uskoro doći najavljene promjene Kaznenog zakona u onom segmentu u kojem nije predložen, a to je da za zabranu „Za dom spremni“. Najavljujem da je dovršen, dakle nacrt teksta kojim se u Kazneni zakon želi ugraditi članak o zabrani javne upotrebe ustaškog pozdrava „Za dom spremni“. Riječ je o inicijativi koja je ove godine pokrenuta u židovskoj općini u Zagrebu, te su organizirani sastanci na koje su došli predstavnici većine parlamentarnih stranaka i manjinski zastupnici, a sve kako bi se sankcionirala svaka upotreba ustaških, četničkih i fašističkih simbola. Pri tome se nadam da će taj prijedlog izmjena Kaznenog zakona dobiti suglasnost većine. Evo hvala svima.
Hvala i vama. Gospođa Marija Selak Raspudić govorit će, prelazimo na pojedinačne rasprave, govorit će u svoje ime zastupnica. Izvolite.
U raspravi u ime kluba istaknula sam neke stvari koje smatram važnima za bolju međuresornu suradnju koje bi nama kao saborskim zastupnicima omogućili da se aktivnije bavimo svim slučajevima obiteljskog nasilja, nasilja nad ženama i spolnog uznemiravanja jednako kao i nasilja nad djecom. Tema koje su prijedlog ovih zakonskih izmjena. U prvom redu to bi bilo najbolje učiniti kroz to da nam se statistika koja upućuje na određene društvene trendove i probleme učini dostupnom, tako da možemo sami na vrijeme upozoravati institucije i dizati društvenu svijest o gorućim problemima koji se tiču ovih tema, a to svakako sa ove govornice itekako možemo učiniti ako nam se da minimum tog alata koji nam je za to potreban. Ono na što ću se osvrnuti u ovoj pojedinačnoj raspravi, a o čemu nisam govorila u raspravi u ime kluba je problem spolnog uznemiravanja o kojem je bilo uvelike riječ u posljednje vrijeme, a na žalost medijska prisutnost problema nije rezultirala istim, konkretnim epilogom za žrtve. Dakle, ono što smo mogli saznati istražujući koje su posljedice toga svega o čemu smo razgovarali, je da je jako mali broj konkretnih prijava uopće dignut, a pitanje hoće li na kraju moram reći doslovno iti jedna od njih završiti i sa sudskim epilogom, a više i kaznom za počinitelja. Ono na što želim ovdje upozoriti je da kada govorimo o spolnom uznemiravanju da za većinu onih aktera koji su bili prokazani za vrijeme medijske kampanje, a borila sam se protiv toga jer ne smijemo doći do toga da vršimo hajku na bilo koju osobu je da ste za većinu njih rekli da se to za njega znalo ili da se to od njega očekivalo i da se nitko tim imenima unutar tih institucija nije iznenadio, a često čak i šire. To pokazuje na ozbiljan društveni problem koji govori o tome da statistika koju posjedujemo i koja je službena nije dovoljna i ne odražava stvarno stanje stvari. Dakle, puno je veći broj žena izložen spolnom uznemiravanju. To su često i muškarci. Recimo statistika za 2019. ako je gledate, imali ste ako se ne varam 6 muškaraca i 8 žena. To su oni koji su uspjeli progurati slučaj do kraja. U 2020. nije bilo muškaraca. Dakle, čak i sam problem ne mora biti nužno spolno uvjetovan. Dakle, problem koji u društvu postoji vrlo rijetko se diže na višu razinu. Znači da se on prešutno tolerira kao dio nekakve obećajnosti, kao dio nečega gdje se mora stisnuti zube i nastaviti ići dalje, da se ne talasa, da se ne prestane studirati, da ne izgubi mjesto na kojem se radi itd. A vjerojatno i zbog velikog nepovjerenja u konkretnu institucionalnu reakciju. Zato mislim da se o ovom problemu isplati govoriti, jer brojke koje bi trebali očekivati, koje možemo očekivati ukoliko dovoljno senzibilno o ovome nastupimo u javnosti su sigurno puno veće od onih koje trenutno svjedočimo. Da bi se to doista i dogodilo ne smijemo dozvoliti da mediji koji su imali pozitivnu ulogu u tome što su osvijestili problem budu i krajnji egzekutori zločinaca. Dakle, ne smijemo dozvoliti proces institucionalizacije medija, da mediji preuzmu ulogu institucija i da oni na kraju i prokazuju i procesuiraju pa i u ovom simboličnom smislu pokapaju zločince. Dakle, to trebaju činiti institucije. Sretna sam što smo uspjeli kroz rad tri saborska odbora – Odbora za ravnopravnost spolova, Odbora za obrazovanje i Odbora za medije zajedno razgovarati o ovom problemu i dati četiri konkretne preporuke institucijama da bi se taj problem prestao događati u budućnosti. Nadam se da će se te preporuke i provesti u djelo, jer mi smo ovdje prvi pozvani da i uz zakonski okvir koji ćemo ovdje svakako podržati nađemo i druge društvene alate da bismo spriječili spolno uznemiravanje u budućnosti.
Hvala lijepa. Gospodin Ante Kujundžić prva replika.
Hvala. Gospodine predsjedavajući, poštovana kolegice Raspudić Selak obzirom da je broj tihih prijava putem interneta porastao za negdje oko 458% u prošloj godini u smislu prijave nasilja u obitelji određene države su nekako pronašle jedan oblik inovativnih rješenja temeljem kojih same žrtve mogu prijaviti nasilje, pa je tako konkretno u Italiji dovoljno da žrtva pozove policiju i zapravo naruči jednu pizzu margaritu i sama po sebi ukazuje da je riječ o obiteljskom nasilju nakon čega policija izlazi na teren. Španjolska i Francuska imaju u svom sustavu inovativnosti, dakle same ljekarne i maske 19, točnije ljubičaste maske koje kad žrtva naruči zapravo ukazuju na prijavak jednog obiteljskog nasilja. Smatrate li da bi Hrvatska trebala uvesti jedan takav inovativni oblik SOS rečenice. Evo ja predlažem rečenicu želim biti župan kao rečenicu kojom ćemo prijaviti nasilje. Hvala vam.
Hvala. Odgovor, izvolite.
Razumjela sam i vaš cinični komentar i kome je on upućen. I na žalost ozbiljan problem toga da smo nasilnike imali i u redovima onih koji obnašaju najvažnije političke funkcije u zemlji, a nisu bili niti pravodobno sankcionirani niti ih se odrekla stranka koja ih je na to mjesto postavila. Dakle, što se tiče ovoga mi smo to kroz odbor konkretno i predlagali. Dakle, tražili smo inovativna rješenja da bi se u vrijeme corona krize a i kasnije potresa moglo lakše prijaviti nasilje. Međutim, unatoč našim konkretnim prijedlozima i apelu koji smo uputili nije se ništa u tom smislu, djelatnom smislu koji bi najviše pomogao žrtvama pomaklo u našim institucijama. I mogu samo izraziti žaljenje zbog toga i ponoviti taj isti apel, jer nikada nije kasno kao ni za zakonske izmjene, tako i za ovo.
Hvala lijepa. Gospođa Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice Selak Raspudić, dakle zakoni se pišu na papiru, zakoni moraju odgovarati, što više mogu odgovarati stvarnosti i onda dođemo do stvarnih situacija. Ova corona je zasigurno jedno abnormalno stanje i ne može biti nikakvo novo normalno. To je apsolutno nenormalno stanje, a koja će biti posljedica svega toga ja neću govoriti o djeci, o tome smo imali priliku govoriti jučer. Ali u tim odnosima u biti tek ćemo vidjeti. Dakle, ono što mora biti rezultat i nas i odbora i svih zajedno, da nakon što imamo određena zakonska rješenja i svi se možemo složiti da su ova zakonska rješenja neusporedivo bolja od onih što imamo, da u stvarnom životu to zaista i funkcionira, da u stvarnom životu ta zakonska rješenja budu primjenjiva i da vidimo nekakve male pomake. Nema nitko čarobni štapić i nećemo imati nekakve drastične, ali mali pomak je već pomak. Hvala lijepo.
Hvala. Izvolite odgovor.
Slažem se. U pogledu suočavanja sa ovim teškim problemom, odnosno društvenom anomalijom sve je pomak na bolje, svaka spašena žrtva. Međutim, da bi se taj pomak doista dogodio, da bi ljudi pomislili da mi ovdje radimo neki posao, da zakoni kao takvi imaju smisla mi moramo čuti ključnu poruku, a to je bilo pitanje koje sam postavila. Što se dogodi sa onima koji zakon ne provedu u djelo? Ako mi u vrijeme corone imamo preko 80% porasta ne pridržavanja članka 173. Kaznenog zakona koji se odnosi na prava djeteta zašto ne možemo čuti tko je kriv i tko će odgovarati. Ljudi žele čuti da zakoni postoje u praksi, da se oni primjenjuju i da postoji kazna za njegovu ne primjenu. Inače ako to ne pošaljemo kao poruku, ne damo jasne odgovore koga briga o čemu mi tu ovdje pričamo. Možemo još 300 super zakona izmisliti. Dajte nam te odgovore i vratimo onda ljudima vjeru time u institucije.
Hvala. I na kraju gospođa Puljak.
Evo poštovana kolegice, samo jedno na nešto što nam je htjela zapravo ukazati u ovoj replici, a to je ovaj prijedlog nezastarijevanja kaznenih djela koji se odnose na seksualnu zlouporabu djece koji problem nekad, mislim to je svakako dobro došlo. Međutim koji problem nekad nastane kad se uvodi to nezastarijevanje. Dakle, osobe koje sudjeluju u sustavu, koje rade na otkrivanju, procesuiranju nekako imaju dojam da imaju vremena. Dakle, neće imati problema u slučaju ako ne bude procesuiran taj slučaj u najkraćem mogućem roku, pa onda daju sebi vremena da to sve nekako odlože, tako da ono što je dobro sa jedne strane ima nekako i svoj dark side, dakle ne osjeća se nekakav pritisak roka u kojem se stvari moraju završiti. Evo što vi mislite o tome?
Hvala. Odgovor.
Razumijem što ste htjeli reći. Dakle, postoji problem toga da će netko misliti da ima svo vrijeme svijeta jer se uvijek može procesuirati taj zločin. Međutim, žrtva nema svo vrijeme svijeta i njezino vrijeme teče, a trauma se potencira ukoliko se rješenju ne pristupi odmah. To je možda naličje ovakve zakonske izmjene, međutim njega treba rješavati kroz neke druge pravilnike i konkretne mjere koje će ići prema učinkovitom pravosuđu. Dakle, prvo moramo imati dovoljan, ovdje se govori o prebacivanju na obiteljski sud, dovoljan broj i sudaca i nekakvog postotka predmeta koji oni mogu preuzeti i mjere toga jesu li oni svoj posao napravili kako spada da bismo natjerali međusobno jedni druge jer nije samo u njima problem da se stvari obavljaju na vrijeme. Ako vi dobijete penalizaciju zato što ste ovaj predmet dobili 2021. a nije riješen do 2022. on će se riješiti na vrijeme i tu treba tražiti rješenje.
Hvala. Nemate više replika. Sada je na redu gospođa Anka Mrak Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Dakle, u raspravi imamo izmjene dva zakona izmjeni i dopuna Kaznenog zakona i izmjena i dopuna Zakona o zaštiti od nasilja u obitelji. Ja ću se u ovoj pojedinačnoj raspravi možda malo govoriti o tome da je izuzetno važno da radimo izmjene i dopune zakona koji se usklađuje sa stvarnim životom i različitim vrstama odnosa u kojima se ljudi nalaze svakodnevno. Ova corona kao što sam već rekla je jedno nenormalno stanje, jedno abnormalno stanje. Koja će biti posljedica na djecu, koja će bit posljedica na međusobne odnose to ćemo tek vidjeti, a koja će biti posljedica vezano uz pojedine obitelji i nasilje u obitelji ima jednako tako sam sigurna da ćemo tek vidjeti. i jednako tako sam sigurna da ćemo tek vidjeti. Sadašnji ili bivši partneri u intimnim vezama sigurno su kategorija odnosa na koji se trebaju primijeniti ove dvije izmjene zakona. Ljudi relativno često međusobno stupaju u intimne veze, a u njima ili nakon njih često može doći do situacija koje u svemu odgovaraju nasilju u obitelji, a zakoni ih do sada nisu prepoznavali. Cijela ideja je da se posebno na jednom mjestu i vidljivo propišu prava žrtava nasilja u obitelji, da se uopće odredi koje vrste nasilja spadaju u tu kategoriju i da se žrtvama pruži posebna zaštita prekršajno i kazneno pravo. U tom smislu uvrštavanje partnera u intimnoj ili bivšoj intimnoj vezi sasvim je logičan korak ili da kažem iskorak koji podržavamo. Intimne veze jesu po svojoj prirodi u mnogočemu slične obiteljskom odnosu između dvoje ljudi i mogu biti, a i često jesu izvor nasilja. Tog smo svjesni, ne trebamo za to imati neke silne pokazatelje, tog smo svjesni samo na temelju zdravog razuma, ali pokazatelji to su i izvješća medija, analiza stručnjaka koji to potvrđuju. I u najcrnjoj statistici, onoj u ubojstvima žena pokazuje se nažalost puna opravdanost ove dopune. U izvješću za 2020. koji još nismo raspravili pravobraniteljica za ravnopravnost spolova upozorava nas da je broj ubijenih žena u Hrvatskoj ponovno u porastu. Tako već 5-tu godinu za redom preko 50% ubijenih žena nastradalo je od ruke muškarca s kojim su bili u nekom obliku intimne veza. Osim bračnih i izvanbračnih zajednica tu su i partnerstva u intimnim vezama koje se sada unose u zakon. Sjetite se, svi zajedno se možemo sjetiti koliko smo puta gotovo svakodnevno se to događa kroz medije bili obaviješteni o različitim primjerima nasilja za vrijeme ili nakon prekida intimne veze. Od fizičkog ili seksualnog nasilja i zlostavljanja, praćenja i maltretiranja različitih vrsta, napada na prijatelje, srodnike ili nove partnere, uništavanje imovine itd. Sve su to situacije koje se događaju u intimnim vezama, ne samo u brakovima i izvanbračnim zajednicama. Stoga, apsolutno cijenimo da je uvrštavanje intimnih i bivših intimnih partnera u ovaj zakon važno zbog toga što žrtvama daje neka temeljna prava koja iz njega proizlaze. Stoga, je važno da se je kroz ovaj zakon to definiralo, ali ono što je i izuzetno važno o čemu moramo voditi računa je prevencija. Prevencija nasilja u obitelji i svijest mogućih počinitelja da će u slučaju prijave postupci biti provedeni brzo i efikasno. Mi smo mala zemlja, zemlja u kojoj će vjerojatno popis stanovništva pokazati da nas je znatno ispod 4 miliona. Kad se krene brzo i efikasno provoditi u stvarnosti određene stvari onda je to priča koja kad se desi bez obzira na području, bilo kojem području RH to se zna svud. I jednako tako je to prema tim svim nasilnicima koji jesu svijest da će biti brzo sankcionirani. To je ono što je važno. Pogledajte sva ova događanja koja imamo, svjetla pozornice se ugase, a iza toga postupci traju dugo. I zbog toga trebamo voditi računa ne samo da imamo zakone koji to definiraju, koji će olakšavati neke stvari nego da u stvarnosti zaista to provodimo jer nasilje u obitelji je i fizičko i psihičko [[Upadica: Hvala.]] i spolno i ekonomsko i zanemarivanje i sve su to te najgore moguće situacije.
Imamo jednu repliku od gospodina Kujundžića.
Hvala predsjedavajući. Poštovana kolegice Mrak Taritaš ukoliko gledamo samo statistike doći ćemo do spoznaje da je broj prijave nasilja zapravo u jednom drastičnome padu. Međutim, da li je to u stvarnosti tako ukoliko uzmemo da dolazi, da imamo zapravo jedan oblik omjera 1:10 u smislu prijave slučaja nasilja u obitelji ili s druge strane da imamo prijavljeno jedno silovanje u odnosu na, od 15 do 20 slučajeva koji nisu prijavljeni. Zapravo što nama poručuje jedan takav omjer i gdje se na koncu konca i mi kao društvo, a ona i s druge i kao država nalazimo?
Izvolite odgovor.
Hvala lijepo na vašem pitanju jer to pitanje zapravo je pitanje koje uvijek daje temu. Mi možemo donijeti zakone, zakoni mogu biti najsavršeniji, mogu biti najbolje moguće napisani ali onda dolazimo do stvarnosti. To su zakoni koji moraju se primjenjivati i biti brzi. Jedan od razloga zašto se ljudi odnosno oni koji su zlostavljani u obitelji ili bilo kojem načinu se nalaze u određenom položaju ne prijavljuju. Ne prijavljuju jel odmahnu rukom i kaže kad to dođe na red ja ću već živjeti neki drugi život, otići ću negdje dalje iz jednostavnog razloga što je pravosuđe sporo, što se nama bez problema desi da netko tko je evidentno, dokazano da je zlostavljač odlazi u zastaru. Ovim zakonima je napravljen značajan pomak, ali mi moramo napraviti značajni pomak u našim glavama i značajan pomak u stvarnosti. To je jedini način da smanjimo [[Upadica: Hvala.]] tu brojku na razumnu.
Nemate više replika, hvala lijepa. Sada je na redu gospođa Rada Borić. Izvolite.
… [[Govornica naknadno uključena.]] kolegice i kolege, prije no što nešto kažem o potrebi boljeg rekla bi sinergijskog rada između onih institucija koje bi trebale se zalagati da nasilja kako nad ženama tako i djecom bude manje, nešto bih rekla budući da sam postavila pitanje nisam imala vremena, a dvije su kolegice u svojoj raspravi danas oko uvođenja sankcija za snimke eksplicitnog seksualnog sadržaja koristile termin osvetnička pornografija. Htjela bih reći da i sama se osjećam suodgovornom za puno termina koji su uvedeni i u naš, u naš i službeni jezik i u pravosuđu sve manje-više ono što je vezano uz rodno uvjetovano nasilje i često dakako smo se i dugo sporile kako nešto imenovati kada se vrlo često prevodi s engleskog. Zašto je sporno pa molim da kada se i obrazlaže da doista je u redu radije koristi snimke eksplicitnog seksualnog sadržaja nego osvetnička pornografija jer to predmnijeva da ako koristimo tu sintagmu da dakle nešto što je seksualni čin između dvoje partnera da se onog trenutka kada on ulazi u javnost, kada se zlorabi, zloporabi, da onda to ako zovemo osvetničkom pornografijom znači da i to što je bio intimni čin je bio pornografija. Dakle, moramo biti jako pažljivi što koristimo jer ono što je bilo doma, u ono što se zove je li 4 zida onda ne može u trenutku kada netko zlorabi, ne može se onda zvati pornografijom. Dakle, drugo je ako znamo bez obzira na vrijednosne sudove oko pornografije onda bismo mogli govoriti ima li ne osvetnička pornografija i znati hoćemo li pornografiju zvati ne znam filmskim žanrom i znamo da pornografija je onda i djelatnost ili da ne kažem i biznis. Dakle, jako pažljivo sve molim kao je li i feministička lingvistkinja da pazimo i kad sami koristimo neke termine, a sami znamo kako je sama priča oko roda izazvala prijepore i to nepotrebne prijepore. No, nešto bih rekla o tome jer smo jučer imali pravobraniteljicu i ponekad mi se čini da je premala sinergija iako znam da institucije surađuju, pa ono što mislim da je ovdje važno, a svi smo govorili što znače dobri zakoni, ostaju li samo slovo na papiru, a posebice se ovdje za razliku od žena dakle zalagala iako bismo to mogli proširiti i na žene što se događa, a pravobraniteljica kontinuirano traži da se spriječi da pravosudno osuđeni počinitelji dakle delikata protiv djece ne dolaze u kontakt s djecom. Mogli bismo isto postaviti što se čini da pravomoćno osuđeni počinitelji ne dolaze u kontakt ni sa ženama. Vrlo dobro znamo kako funkcioniraju zabrane pristupa dok se ne dogode doista i femicidi. Ono što je jako važno da treba izmijeniti Kazneni zakon kako bi se spriječila sudska praksa, govorila sam o tome već danas, blagih osuda i kako se bi se zabranilo izricanje rada za opće dobro. To je apsolutno neprimjereno da seksualni predatori i oni nad djecom rade za opće dobro, a najvažnije da trebamo i osigurati automatsko izricanje zabrane rada s djecom za osobe koje imaju takvu pravosudnu presudu za seksualno zlostavljanje djecom. I to ne samo u obrazovnom sustavu, jučer sam nešto o tome govorila, dakle onome i što zovemo vannastavne aktivnosti da li se to radi o kampovima za djecu, u sportskim udrugama, mislim da je nedopustivo da dakle nitko ne vodi brigu što se onima koji su bili doista osuđeni za seksualno zlostavljanje i to onih najranjiviji koji sami vrlo često neće prepoznati jer su osobe koje s njima radi njima osobe od povjerenja, osobe od autoriteta itd. Moramo znati da doista ako ćemo i nadalje davati blage kazne one imaju osim toga i te blage kazne imaju i kratko čuvanje podataka, nastupa rehabilitacija, više nije moguća provjera nečije kriminalne prošlosti itd., tako da stvarno se otvara mogućnost da počinitelji spolnih delikata na štetu djeteta onda u svoj dom, evo mislim, aha istekla mi je minutaža, dakle mogu dakle nastaviti raditi bez obzira da su bili seksualni predatori.
Hvala. Imate replike, gospođa Selak Raspudić.
Uvažena kolegice Borić otvorili ste jedno zanimljivo pitanje terminologije kada govorimo o osjetljivim temama. Sada ću reći zašto mislim da je ovaj termin osvetnička pornografija potpuno promašen i zbog čega trebamo biti jako pažljivi. Dakle, mi se ovdje fokusiramo samo na jedan tip motiva, osveta. Vi možete prekinuti vezu s nekim u kojoj ste snimili jedan tip takvog sadržaja, a taj netko nakon toga što je on vas ostavio i ima najbolje namjere prema vama u budućnosti procijeni da iz toga može napraviti dobar biznis. Nema nikakve osvete, nego mu je to koristan materijal može zaraditi. I sad njegova pornografija nije osvetnička pa on prema tome nije ni kriv, ne bi ni trebao biti kažnjen. Zato također mislim da je važno koje termine upotrebljavamo. A vas bi zamolila da mi odgovorite kao netko tko dugo sudjeluje u feminističkim raspravama, a hrvatska javnost s njima nije toliko upoznata, nešto kažete o tome da i postoje različiti stavovi prema pornografiji i prijepori kako pristupiti unutar i samih feminističkih pokreta.
Izvolite odgovor.
Hvala vam lijepo, mislim da bi nam tu trebalo neko duže vrijeme. Postoje prijepori i na feministički, na feminističkoj sceni oko nekoliko tema pa je jedna od njih vezana i uz pornografiju, druga je dakako vezana uz prostituciju pa se govori ili o ženama u prostituciji ili o seksualnim radnicama. Dakle, tih prijepora ima nekoliko ali ovo su dva ključna, smatramo li pornografiju također nasiljem nad ženama, smatramo li i prostituciju nasiljem nad ženama, govorilo mi doista o ženama u prostituciji. Dakle i pornografija je također izuzetno značajan biznis i treba vidjeti da li i u koliko je, kada je i slobodnom voljom netko uključen u snimanje pornografije ovo što zovemo pornografijom. Ovdje više zabrinutost oko termina da nešto što je bio naš dogovorni čin, da nakon nekog vremena ako netko to zlorabi onda i taj naš čin odjednom postaje pornografijom [[Upadica: Hvala.]] to je korištenje snimke u svrhu pornografije ili zarade od pornografije.
Hvala lijepa. Gospođa Vesna Bedeković.
Hvala vam lijepa. Poštovana kolegice osvrnut će se kratko na dio vašeg izlaganja u kojem ste govorili o počiniteljima spolnih delikata na štetu djeteta i seksualnim predatorima i apsolutno se slažem s vama i smatram da je to teško kazneno djelo i takve osobe ne samo da ne mogu raditi u sustavu odgoja i obrazovanja osobito kao što ste rekli u onom dijelu sustavu kad se radi o izvan nastavnim i izvan školskim aktivnostima u praksi nažalost još uvijek često imamo takvih slučajeva jer se najčešće takvi slučajevi prilikom njihovog angažiranja unaprijed ne provjeravaju i onda nam se u praksi događaju nažalost teška, teška djela. A kad kažem da takve osobe ne samo da ne mogu raditi samo u sustavu odgoja i obrazovanja onda smatram da to treba širiti i na sustav zdravstva, a osobito na sustav socijalne skrbi koji u svom djelokrugu rada ima brojne ustanove u kojima se smještaju i radi se sa djecom sa različitim poteškoćama [[Upadica: Hvala.]] i ne samo djecom nego i mladim osobama.
Tako, hvala vam upravo sam o tome mislila …
Gospođo Borić, možete odgovoriti, izvolite.
Oprostite, oprostite, upravo sam o tome i mislila. Vrlo dobro znate, znamo kako su djeca ranjiva skupina i koliko su im odrasli i autoriteti i osobe od povjerenja i posebice još podgrupe djece recimo upravo su ne znam djeca u domovima, djeca u domovima za nezbrinutu djecu. Dakle, znamo za slučajeve gdje se doista događalo nasilje. Prvo moramo znati da djeca unaprijedno pogotovo tko nešto zna o seksualnom nasilju nad djecom zna da djeca vjeruju i vrlo dobro znamo da najčešće se nasilje i ne događa od nepoznatih ljudi. To su uvijek gotovo osim i najbliži članovi obitelji, ali i stričeki i tete s kojima ta djeca dolaze u dodir i oni ne znaju granice i oni ne znaju procijeniti što je dopušteno. I odgovornost leži na nama tj. na onima koji čine zlodjela, ali sigurno i na sustavu. I sustav ne znam što je tu napravio pa bih voljela i neki odgovor dodatno dobiti.
Gospođa Puljak.
Poštovana kolegice, evo kako vi komentirate slučajeve kad se evo žrtve i usude prijavit spolno uznemiravanje pogotovo i na poslu, u svom okruženju, onda se dogode slučajevi da kao što se dogodilo na HRT-u da kad se ide obrađivati takav jedan slučaj onda se žrtve suoče sa počiniteljima. Dakle, trebalo je vremena, mjeseci da se žrtva uopće usudi prijaviti tako nešto, a onda tako traumatizirano, dodatna trauma da ih se suočava i dovodi na sastanak u istu sobu sa svojim počiniteljima. Dakle, evo nešto što smo pitali i ravnatelja HRT-a na onoj sjednici, tematskoj sjednici 3 zajednička odbora, nije se usudio odgovoriti. Evo, hvala.
Izvolite odgovor.
Hvala vam kolegice na pitanju. I ovdje je danas i kolegica Glasovac govorila i svi smo govorili o tome što smo sve propustili. I naravno da znamo slučajeve, nije ovdje da li se to radi o HUP-u, da li se to radilo o Auto moto klubu Siget, vidjeli smo što znači kada žene se ne usude prijaviti i rekla sam da ponekad čak i za ove slučajeve prijavljivanja na sveučilištu, da svi volimo još uvijek mrvicu minimizirati. Na početku je bilo seksualno zlostavljanje, seksualno nasilje da bi minimizirali u seksualno uznemiravanje kao da je to manja kvalifikacija i onda se naravno da je i drugačiji odnos prema nasilju koje se dogodilo. Ovdje je izuzetno važno ovo što smo se dogovorili da takvo nasilje ne smije zastarjeti, a posebice da ljudi koji su i u tome sustavu, pogledajte neki su dobili velike otpremnine, maknulo ih se, ne znamo gdje će završiti [[Upadica: Hvala.]] i koju vrstu nasilja će i dalje provoditi.
Hvala lijepa gospođo Borić, nemate više replika.
Hvala lijepo.
Hvala. Gospođa Andreja Marić je sada na redu. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče sabora. Uvaženi ministre, državni tajniče, poštovane kolegice i kolege, u ovoj raspravi bi se osvrnula na psihosocijalni tretman počinitelja nasilja u obitelji koji je vrlo važan jer se olakšava žrtvama, a i socijalizira se nasilnik. Naravno da moramo sve napraviti da bi napravili, da bi pružili potrebnu zaštitu žrtvama nasilja, ali je važno osigurati i tretman počiniteljima nasilja. Svrha ovog tretmana je spriječiti i zaustaviti ponovljeno nasilje u obitelji utjecanjem na promjenu ponašanja počinitelja. U tretman se uključuje onaj član obitelji koji je izvršio nasilje i cilj je postići pozitivne promjene u ponašanju počinitelja. Dakle, njemu treba raditi na tome da prihvati odgovornost za nasilno ponašanje i da prihvati novi izbor i nove obrasce ponašanja. Međutim, što zabrinjava? S jedne strane morate imate dovoljno licenciranih i educiranih stručnjaka, a morate imati i osigurana dovoljna sredstva da bi se programi psihosocijalnog tretmana mogli provoditi. S jedne strane su se tu uključile jedinice lokalne samouprave, dakle i za ovaj odvijanje tih programa edukacije psihosocijalnih tretmana, okruglih stolova, financiranje domova za žrtve obiteljskog nasilja oslanjaju se i na donacije. A moje pitanje je i nadam se da će se i ministar na to osvrnuti koliko je angažman i pomoć države jer države i resorna ministarstva zaista bi se trebali uključiti i u ovo pitanje i psihosocijalnog tretmana i sigurnih kuća. Okruženje u kojima se psihosocijalni tretman provodi i na koje smjernice treba ciljati su zdravstveni sustava, sustav socijalne skrbi, zatvorski i probacijski sustav. Definitivno postoji veća potreba za stručnjacima koji će provoditi psihosocijalni tretman. Treba što više organiziranja okruglih stolova koji su namijenjeni povezivanju stručnjaka iz različitih područja i razmjeni iskustava. Potrebna je edukacija osoblja, potrebna je evaluacija i supervizija tretmana kao mjerilo kvalitete. Potrebno je kvalitetno fizičko okruženje gdje ćete provoditi psihosocijalni tretman pogotovo za maloljetnike i odrasle osobe koji konzumiraju droge. Oni bi zaista trebali imati fizički odvojeni prostor za pružanje usluga psihosocijalnog tretmana te svakako multidisciplinarni pristup i međuresorna suradnja. Već sam nešto u replici govorila da su provođenja, provođena istraživanja nasilja u obitelji koja su počinjena od strana psihijatrijskih bolesnika pa prema evo nekim istraživanjima koja su rađena na grupi pacijenata koji su specijalizirani u bolnici Vrapče čak nekih 13% je bilo počinitelja nasilja u obitelji, prvenstveno oboljeli od shizofrenije, zatim ovisnosti prvenstveno alkohol i neki drugi poremećaji. Nažalost liječenje od ovisnosti kod mnogih je zapravo dugotrajni proces koji je za neke bolesnike i doživotan. Koje se zapravo zlostavljanje čini? U prvom redu fizičko, psihičko, a zatim i seksualno, a žrtva je najčešće bila supružnik. Velik je problem što se u malom broju prijavljuju takvi oblici nasilja koje provode psihijatrijski bolesnici tako da definitivno treba raditi na tome da se ovakve, ovakva nedjela prijavljuju i po službenoj dužnosti pogotovo kada se evo je kontakt i sa recimo liječnicima u zdravstvenom sustavu. Osobe sa teškom psihičkom bolešću nisu pogodne za provođenje psihosocijalnog tretmana kao često niti osobe ovisne o alkoholu. Problem je što se jedan dio, kako sam navela skoro 30% niti ne javlja na liječenje, stoga je izrazita važnost kombinacije alata koji se navode u ovim izmjenama Kaznenog zakona. Dakle, sigurnosne mjere obveznog psihosocijalnog tretmana, sigurnosne mjere udaljavanja iz zajedničkog kućanstva i sigurnosne mjere zaštitnog nadzora pa se ja nadam da će onda u praksi se činiti dobra procjena kome treba provoditi zaštiti nadzor kome ne, budući da se u zakonu navodi Članak 76. da sud prilikom donošenja presude može odrediti da se zaštitni nadzor ne provodi ako ima razloga vjerovati da osoba neće ponovo počiniti kazneno djelo. Tako da se nadam da tu neće biti grešaka u procjeni. Hvala lijepa.
Hvala. Gospođa Selak Raspudić prva replika.
Uvažena kolegice Marić hvala vam što ste otvorili ovu važnu temu. Ovo je izrazito važna možda i najvažnija tema o kojoj nismo uopće razgovarali, a tiče se toga možemo li mi rehabilitirati ljude koji su bili nasilnici natrag u društvo što bi trebao biti naš cilj jer je i krajnji cilj kazne rehabilitacija, a s druge strane i uopće što im društvo pruža pa i broj recidivista koje imamo kada govorimo o obiteljskom nasilju, a taj je broj zaista velik. Pa vi kao i medicinska stručnjakinja iako ne u tom području, mislite li da se čini dovoljno na tom tragu i je li uopće moguće ostvarenje nečega što je na neki način i društvena utopija, a to je da ljudi koji su jednom bili nasilnici to prestanu biti u budućnosti.
Izvolite odgovor.
Hvala lijepa, pa evo zato sam se i javila za pojedinačnu raspravu jer mislim da je problem ovih tema o kojima govorimo nedovoljno zapravo afirmiran u javnosti i nedovoljno smo zapravo svjesni koji zapravo problemi iza toga stoje. S jedne imate zakonske odredbe sve se lijepo napiše, a s druge strane je pitanje provođenja u praksi. Kako sam i navela ono što je definitivno problem je nedovoljno stručnjaka, nedovoljno financijskih sredstva koja će zapravo poraditi na tome da se takvi počinitelji djela što više kako ste rekli rehabilitiraju i da se zapravo aktivno mogu dalje uključiti u zajednicu, ali kažem preduvjet svega toga je što kvalitetnija, što kvalitetnija edukacija stručnjaka koji će to provoditi i onda iza toga proizlazi i ono što psihosocijalni tretman takvom počinitelju kaznenog djela nudi upravo zato da bi on mogao se pridružiti kvalitetno rehabilitiran svojoj zajednici.
Gospodin Željko Pavić.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnice kroz prethodne rasprave i replike čuli smo već i da su psihički bolesnici veoma često počinitelji krivičnih djela i da se to posebno odnosi na nasilje u obitelji. Nameće se još jedno pitanje, a vezano je za ovisnike o drogama. Ovisnici o drogama također mogu biti, a često i jesu počinitelji kaznenih djela uključujući i nasilje u obitelji, a budući da ste vi liječnica molio bih vas informaciju ako znate na koji način se zbrinjava ovisnika o drogama u RH, prolaze li oni psihosocijalne tretmane, bolničko liječenje odnosno ambulantno liječenje odnosno da skratim kakva je situacija sa ovisnicima o drogama u zdravstvenom, socijalnom i zatvorskom sustavu?
Hvala. Izvolite odgovor.
Hvala lijepa. Da, dobro ste naveli i ovisnici o drogama mogu biti počinitelji različitih kaznenih djela uključujući i nasilje u obitelji. Ne mogu točno reći koji postotak njih je čini kaznena djela, uključujući i nasilje u obitelji. Međutim, ono što sigurno postoji u RH, postoje načini kako se ovisnici o drogama zbrinjavaju. S jedne strane imate kroz zdravstveni sustav, sustav socijalne skrbi odnosno kroz zatvorski sustav i probaciju. I tu svakako treba reći osobito u zatvorskom sustavu, ovisnici o drogama s jedne strane moraju proći tretman uključujući i psihosocijalne tretmane zbog same svoje ovisnosti o drogama, a s druge strane i zbog samom činjenja kaznenih djela. Tako da u svakom slučaju mislim da ima tu mjesta za poboljšanje i da će se i država morati aktivno to sve uključiti. A osnova sve, općenito ovoga svega što govorimo je prevencija. Dakle, preventivni programi, a tu je opet važnost jedinica [[Upadica: Hvala lijepa.]] lokalne samouprave i države.
Hvala lijepa. I na kraju gospođa Katarina Peović.
Dobar dan. Zanima me dakle na koji način vidite taj, poboljšanja tog psihosocijalnog tretmana. Vidimo da je izvješće pravobraniteljice isto jako instruktivno u tom smislu. Da je došlo do ogromnog porasta obiteljskog nasilja, čak 28% 2020. u odnosu na 2019., u komparaciji s '18. i '19. imamo i veći porast ubijenih žena znači femicida, taj sustav prevencije tog rodno utemeljenog nasilja baš ne funkcionira. Ono što mene zanima s obzirom da ste to i spomenuli, na koje to institucije bi se recimo fokusirali da poboljšaju tu i edukaciju i uopće samu primjenu tog pravila i tog tretmana odnosno da li se on odnosi i na centre za socijalnu skrb recimo koji bi možda mogli malo više na tom, u tom segmentu poraditi na to.
Hvala. Izvolite odgovor.
Da. Hvala lijepa. Dakle, koji su dionici koji su važni uopće za prevenciju nasilja ako se nasilje dogodi za psihosocijalni tretman. Već sam rekla da je s jedne strane tu zdravstveni sustav, spomenuli ste i sustav socijalne skrbi, dakle tu je važno uključivanje i domova za djecu i centara za socijalnu skrb, domovi za odrasle, terapijske zajednice, udruge koje pružaju različite oblike pomoći i rekla sam već, i zatvorski sustav. Znači prevencija je broj jedan da bi se uopće spriječilo da se nasilje dogodi. 2020. znamo da je, što nam je sve donijela i zbog čega je između ostaloga i došlo do porasta i obiteljskog nasilja. To nas naravno ne raduje, zapravo smo svi zgroženi s tim i upravo je problem i nedostupnosti i nekakvih i preventivnih programa i u krajnjoj liniji i pitanje kako su se provodili ovi psihosocijalni tretmani u razdoblju lockdowna, nešto što će nam vjerojatno napraviti posljedice ne samo u 2020. nego i u ovoj i idućim godinama bojim se.
Fala lijepa, vrijeme, fala. Nemate više replika, hvala. I sada je na redu gđa. potpredsjednica Sabina Glasovac. Izvolite.
Hvala g. potpredsjedniče. Ovo je zakon koji zapravo ide još jedan korak dalje nakon onog zakona iz 2019.g. kada smo odlučili pooštriti kazne i snažnije sankcionirati određene oblike rodno uvjetovanog nasilja. Prije svega tu smo se fokusirali tada, vidjeli smo koliko su pooštrene kazne za nasilje u obitelji, međutim 2019.g. i dalje nismo napravili ovaj korak iako smo pooštrili kaznu s jedne na dvije godine zatvora za spolno uznemiravanje, do 2019.g. to se odnosilo samo na osobe prema kojima je spolno uznemiravanje usmjereno, a koje su posebno ranjive zbog dobi. Ovdje idemo korak dalje i to kao što sam već rekla i u izlaganju u ime kluba to je pohvalno, to je dobro, jednako kao što je dobro i to što žrtve više neće morati u roku od 3 mjeseca nakon što se spolno uznemiravanje dogodilo temeljem posebne prijave odnosno prijedloga prijavljivati počinitelja nego će se ono goniti po službenoj dužnosti čime ovo djelo neće zastarijevati, a ovo je bilo prepreka za brojne žene u Hrvatskoj da zapravo prijave počinitelja i da počinitelj bude, bude kažnjen ili da se u najmanju ruku utvrdi u postupku što se stvarno, stvarno dogodilo samo zbog ove zakonske prepreke. Moglo se to i prije, to sam već rekla uvodno u ime kluba, nije dobro da se samo zbog nekakvog politikanstva ovakve stvari ne rade i izbjegavaju jer time se ne svetite oporbi i ne šaljete poruku oporbi. Ako su zakoni kvalitetni, a nećete ih prihvatiti samo zato što su prijedlog oporbe nego su kolateralne žrtve takvog ponašanja u ovom slučaju ovih par mjeseci bile upravo žene koje su ionako žrtve spolnog uznemiravanja i nije dobro da se to radi na takav način. Međutim ono o čemu bi htjela malo više reći u ove 2 i pol minute je ovaj dio gdje mi i kada konsenzusom vjerujem u petak izglasamo ili u slijedeći petak ovaj zakon, što ćemo učiniti kako bi se on što adekvatnije provodio jer imamo primjere i iz sankcioniranja odnosno pravosudnih epiloga i obiteljskog i nekih drugih oblika nasilja gdje zapravo se izriču najniže moguće kazne, pa se vrlo često zna dogoditi da i te ionako niske kazne vrhovni sud kao drugostupanjski sud iste te kazne još i umanjuje. Međutim, drugi segment koji također se, pogotovo kad govorimo o spolnom uznemiravanju, nekako čini kao mogući problem, to je neujednačena sudska praksa. Svi se sjećamo onog slučaja policijske službenice koju je seksualno uznemiravao njen nadređeni tijekom noćne smjene gdje taj slučaj zapravo on je oslobođen bilo kakve krivnje jer se taj čin dogodio samo jednom. Isto tako imamo slučaj jedne djevojke, učenice jedne srednje škole, gdje ju je profesor u 4 navrata nasamo zvao u jednu učionicu, znači jednako tako spolno ju je uznemiravao gdje je zapravo sud odbio optužiti ga zbog toga jer je procijenio da njegovo ponašanje nije bilo dovoljno spolno uznemiravajuće. S druge strane jednog profesora druge škole, on je presuđen zbog toga što je pohotno gledao mjesecima 4 djevojčice. E sad, meni je jasno da mi imamo ovdje Kazneni zakon i imamo glagol koji je zapravo trajni „uznemiravanje“, što bi samo po sebi riječ kao takva značilo ponavljanje određene radnje. Imamo s druge strane Zakon o suzbijanju diskriminacije koji tretira spolno uznemiravanje kao prekršaj. E sad, ako je poanta 2011.g. kada je zakon donošen i kada je uneseno ovo spolno uznemiravanje kao, kao djelo u oba zakona, ako je intencija bila da ako se ono dogodi jednom da se tretira temeljem Zakona o sprječavanju diskriminacije kao prekršaj, a kasnije onda ako se ponavlja kao kazneno djelo dajmo onda ujednačimo tu praksu. Al nemojmo da se kose ova dva zakona i da je procjena suca jel se dogodilo dovoljno puta [[Upadica: Fala lijepa]] , je li dovoljno…
Ali ostanite, ostanite, imate replike. gđa. Katarina Peović.
Ma da, meni se čini da smo nedovoljno glasno i burno prokomentirali činjenicu da je dio ovog zakonskog znači prijedloga predložio SDP prije par mjeseci i da to nije bilo prihvaćeno samo zato što dolazi od oporbe a onda se prihvaća sad u ovim izmjenama i dopunama. Zašto je to problematično? Već ste i sami naglasili, žrtve su znači patile, nije donesen zakon prije nego šta su vladajući odlučili da taj zakonski prijedlog treba bit usvojen, ali ne samo zato, nego i zato što mi ovdje dovodimo jako nezdravu političku praksu da svako ko je u opoziciji ne može nikako očekivat da njegov zakonski prijedlog prođe osim ako se ne ponaša onda se to naziva žetončićem i pređe u vladajuću većinu što je zapravo ucjena i nije kriv žetončić samo nego su krivi i oni koji su takvu praksu uveli.
Izvolite odgovor.
Tu ste apsolutno u pravu. Vi znate da mi kao opozicija svi skupa 70% zakona koji dođu od strane predlagatelja odnosno Vlade RH ovdje podržavamo. Oko nekih se ne slažemo, ali u načelu to podržavamo, što nažalost nije obostrana priča. Kad govorimo konkretno o ovom, to je štetna praksa, a ovdje se posebno, gledajte kod nekih zakona možda, ne znam oni će odbiti zakon opozicije, onda će to copy pastati u svoj prijedlog, za par mjeseci doći će pred, pred HS, taj zakon će proći. Međutim, ovdje u ovom konkretnom slučaju je zaista pitanje vremena jer da smo mi usvojili prijedlog opozicije u 3 mjesecu ili u 12 smo ga uputili u proceduru, znači da smo ga usvojili tada možda bi neka žena uspjela tražiti pravnu satisfakciju jer bi se već tada spolno uznemiravanje gonilo po službenoj dužnosti. U ovako, ona je ušla u taj prostor i rekli ste žao nam je prošlo je 3 mjeseca.
Fala. gđa. Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče HS. Kolegice, dakle mi tu raspravljamo o zakonskom prijedlogu i ono što ste vi rekli ja očekujem da kad se steknu uvjeti za glasanje i bude se glasalo da nećemo imati, da će tu zapravo taj zakon onako nekako sa svim zelenim kružićima proć. Ali dolazimo onda do stvarnog života, dolazimo do sudske prakse, dolazimo do stvarnosti i dobro je da je i sad i ministar s nama jer što učiniti ujednačiti sudsku praksu, voditi računa da ovo budu slučajevi iz povijesti koje ste vi nabrojili, da se takvi slučajevi više neće ponavljati jer sve dok nemamo ujednačenu sudsku praksu, sve dok se i na najmanje ne reagira mi ćemo i dalje imati zakone koji će možda biti okej i bit će u redu, ali stvarnost će biti drugačija. Što mislite što dalje treba činiti? Hvala lijepo.
Izvolite odgovor.
Pa mislim ovo upravo što sam vam sada rekla, znači edukacija, ne samo pravosudni, kad govorimo o tom sustavu nasilja tu su bitne od obrazovnih ustanova preko ustanova socijalnih skrbi, policijskih službenika, pravosudnih službenika. Međutim, mi vidimo da u ovom dijelu neujednačene sudske prakse zapravo tu nekakva nepravda ono zvoni nadaleko i tu treba na neki način vidjeti kako ili kroz ove specijalizirane sudove, kroz više educirane pravosudne djelatnike koji će se baviti posebno samo jednim segmentom tom, nazovimo to tako prava, možemo reći što je u kom slučaju konkretno spolno uznemiravanje, a ne da nam se događa ovako da jedna osoba bude osuđena zbog toga što je opetovano pohotno gledala u djevojčice. S druge strane netko tko ih je spolno uznemiravao u radnjama zapravo bude oslobođen jer je procjena suca da nije bilo dovoljno spolnog uznemiravanja ili da se dogodilo samo jednom.
Fala lijepa. gđa. Katica Glamuzina.
Zahvaljujem. Kolegice Glasovac, obje ove izmjene i dopune obaju ovih zakona su zapravo u suštini, barem u onom dijelu kad govorimo o rodno utemeljenom nasilju, su praćenje provedbi Konvencije Vijeća Europe o sprječavanju borbi protiv nasilja nad ženama tj. Istambulske konvencije. E sad kad nam kolegice iz HDZ-a spočitavaju zašto su oni to ratificirali, a nismo mi, imaju donekle pravo, trebali smo, nije došlo na red, u redu je, čestitamo njima što jesu. Ali recite mi šta to znači što su ratificirali tu konvenciju ako je ne provode, ako treba proć evo 3.g. da bi neki dijelovi te konvencije ušli u nacionalno zakonodavstvo?
Izvolite odgovor.
A zapravo najveći pomak i jedini iskorak usudit ću se reći koji se napravio napravio upravo u ovom zakonodavnom okviru i u osnivanju 24-satne SOS linije za žrtve nasilja 7 dana u tjednu. To su konkretne stvari gdje vidimo određene pomake. Znači imamo SOS liniju koju do sada nismo, nismo imali i imamo zakonodavni okvir koji se evo u dva navrata mijenjao, sad treba rješavati još ove neke finese u provedbi. Međutim, ono što još uvijek, još uvijek nemamo, nemamo naravno, u 6 županija nemamo skloništa za žene žrtve nasilja. Ondje gdje i imamo sklonište imamo problem održivosti financiranja istih jer znamo da je to u Hrvatskoj poprilično složen problem. Ono što još uvijek nemamo su savjetovališta koja su vrlo bitan suport ne samo post festum nego i u sprječavanju da do takvih pojava obiteljskog nasilja uopće dođe i nemamo snažniju intervenciju u obrazovni sustav i bolju koordinaciju svih resora.
Fala. g. Željko Pavić na kraju.
Poštovana zastupnice, danas smo čuli od g. ministra da smo zapravo u jednom dijelu zakona napravili jedan iskorak i da zapravo imamo potpuno novu regulativu koja zapravo i nije uvedena u većini europskih zemalja, što je za pohvalu i mislim da je to veliki napredak za nas i to smo već bili puno puta pričali kad se usklađujemo sa direktivama da bismo trebali napraviti iskorak da budemo ispred ostalih. Međutim, ono što mene smeta je to što smo zapravo kroz zakon koji se donosi u jednom dijelu abolirali počinitelje. To se više ne smijemo dozvoliti da počinitelji budu abolirani na bilo koji način bez obzira na to da li je to nekakav oprost ili je to samo slučajno zbog toga što je nešto otišlo u zastaru. Ako ćemo imati takvu praksu kud ćemo doći? Hvala.
Izvolite odgovor.
Hvala vama. Pa evo sad ću malo, neću bit glasnogovornica vlade, al napravljen je ne jedan nego više iskoraka jer stvarno i pravobraniteljica i udruge, rekla sam to i u ime kluba, godinama upozoravaju bitno je iz kućanstva udaljiti počinitelja ne žrtvu, bitno je proširiti ovaj bazen osoba kojih se tiče kazneni, Kazneni zakon na intimne partnere, se nasilje događa i u intimnim vezama koje nemaju nikakvu formalnu ili neformalnu zakonsku pretpostavku da bi se tretirale kao obitelj. Niti imaju djecu niti dijele kućanstva niti su formalni i neformalni partneri, bračni drugovi, itd., ovim se to rješava. I treća stvar, ne manje važna, ovo kad govorimo o spolnom uznemiravanju, i gonjenje po službenoj dužnosti jer je ovo zapravo bilo jedino djelo u onom katalogu koje je izostalo taj stavak gonjenja po službenoj dužnosti, a ovo o čemu ste vi govorili, to je najveći izazov i ne samo u ovom sustavu kažnjavanja odnosno procesuiranja nasilja, [[Upadica: Vrijeme.]] rodno uvjetovanog nasilja nego u gotovo svim područjima [[Upadica: Hvala lijepa.]] pravosudnog sustava.
Hvala lijepa. Nemate više replika. Hvala. Prelazimo na završne rasprave po klubovima. Prvi je Klub zastupnika Centra i GLAS-a i govorit će gđa. Marijana Puljak. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedavajući. Dakle evo još jedanput da kažem za kraj da podržavamo izmjene Kaznenog zakona, pogotovo u ovom dijelu koji se odnosi na tretman kaznenih djela spolnog uznemiravanja seksualnog nasilja, ali sam željela, evo za kraj, komentirati tu činjenicu da često, je li, imamo zakone, evo, izmjene koje podržavamo, imamo zakone koji su dobri, međutim, u praksi u provođenju tih zakona imamo problema. Dakle evo, ovdje, u ovom slučaju, Kaznenog zakona, popravljaju se neke stvari, a zapravo nemamo točnu analizu što je i zbog čega je do sada, ono kako je do sada bilo definirano, što je bilo pogrešno. Ovdje se najavljivalo, dakle uvođenje evo i novog kaznenog djela koje će omogućiti procesuiranje tzv. osvetničke pornografije, kad se tako kaže i kad čujete to u medijima, rekli bi da do sada to nije bilo moguće uopće procesuirati, tu vrstu kaznenih djela, je li, koja je u zadnjih 5 godina uzela maha i u globalnim razmjerima, međutim, zapravo se ovdje govori o pojačavanju kaznenopravne zaštite, tako evo i u materijalima koje smo dobili piše, dakle ne uvodi se zapravo nova, nego se pojačava postojeća pravna zaštita. Dakle ova djela je do sada bilo moguće procesuirati kroz druge odredbe Kaznenog zakona kojima se štiti privatnost, ali to sustav nije činio. Dokaz, imate i u nekim primjerima koji su bili možda i medijski prepoznati, evo, na primjeru jedne novinarke televizije, dakle medijski eksponirane, neki slučajevi koji su završili osuđujućim presudama, dakle moglo se, ali se nije činilo ništa na zaštiti žrtava od ovih kaznenih djela. Zbog čega se to nije procesuiralo, zbog čega su žrtve odustajale, evo, ne znamo, možemo samo pretpostaviti da oni koji su bili na prvim linijama obrane, u policiji, u sudstvu, nisu znali na adekvatan način pomoći žrtvama, uputiti ih u njihova prava, nego su ih destimulirali govoreći, evo, ništa se tu ne može, to nije kazneno djelo. Dakle u Hrvatskoj moramo i kad radimo izmjene zakona analizirati situacije koje želimo mijenjati, dakle ne kao nekakvi loši studenti samo pisati nove i nove verzije zakona, je li. Da smo u ovom slučaju ponudili nekakvu analizu, poslali bi jasnu poruku svim onim žrtvama kojima još nije došlo do zastare da prijave ta kaznena djela i počinitelje, a ovako im nekako šaljemo poruku, evo, žao nam je, je li, do sada to nije bilo moguće procesuirati, što zapravo nije istina. Ovaj prijedlog zakona sadrži evo još jednu odredbu koju smo i pozdravili, to je nezastarijevanje kaznenih djela koja se odnose na seksualnu zlouporabu djece i ono kako sam komentirala nekome u replici ovdje, dakle ukidanje zastare za određenu vrstu kaznenih djela uvijek ima s jedne strane pozitivne efekte, a to je mogućnost da se, bez obzira na vremenski odmak procesuira društveno opasno ponašanje, ali ima svoju tzv. tamnu stranu, a to je ono u provedbi postupka, dakle ako nema zastare, tada osobe koje sudjeluju u sustavu, koji rade na otkrivanju i procesuiranju nisu pod pritiskom, ne prijeti zastara, nitko neće smatrati da one svoj posao nisu obavile, neće imati problema ako slučajno ne bude procesuiran u najkraćem mogućem roku. Je li, tako da je to jedna opasnost, je li, kad se ovakve stvari uvode, da se onda nekako ljudi opuste, nema roka i ima vremena. Dakle, ono što nam treba, osim dobrih zakona, treba nam i učinkovito pravosuđe i kao što smo svi skupa i govorili, trebaju nam kazne koje će biti takve da će destimulirati nasilnike od ponavljanja ili uopće počinjenja svojih nedjela. Upozorit ću još na jednu stvar, spomenula sam ovdje danas bila i HRT, a to je kako HRT kao javni servis nije potpisao Medijski kodeks pravobraniteljice za ravnopravnost spolova o izvještavanju o nasilju prema ženama, taj medijski kodeks je obavljen je još 2019. g. kao rezultat jednog europskog projekta koji je rađen, dakle evo, neke od smjernica Kodeksa su bile da mediji u prvom redu moraju osuditi čin nasilja i staviti nasilnika u korelaciju počinitelja [[Upadica: Vrijeme.]] kaznenoprekršajnog djela. Dakle žrtva se nipošto ne [[Upadica: Hvala.]] smije smatrati suodgovornom. Hvala.
Sada je na redu gđa. Katica Glamuzina koja će govoriti u ime Kluba zastupnika SDP-a također, završno. Izvolite.
Dobar dan svima, pozdrav. Ja ću se ovdje referirati više na prijedlog dopune Zakona o zaštiti nasilja u obitelji iako je taj prijedlog tek usklađivanje sa izmjenama Kaznenog te prihvaćanje prijedloga pravobraniteljice za ravnopravnost spolova kojeg je iznijela u javnoj raspravu upravo o izmjenama Kaznenog zakona. Dakle, od prvog momenta donošenja ovog zakona još 2003.g. Zakona o zaštiti od nasilja u obitelji doživio je nekoliko izmjena i one su uvijek bile u smislu unapređivanja zakona zbog čega je SDP te izmijene podržavao kao što će i ovaj put. Međutim bitno je naglasiti sljedeće, ove su izmjene i jednog i drugog zakona u svojoj suštini jednostavno praćenje odredbi Konvencije Vijeća Europe o sprečavanju borbi protiv nasilja nad ženama i nasilja u obitelji. I s obzirom da je u prijedlogu izmjena navedeno da za provedbu ovog zakona nije potrebno osigurati dodatna financijska sredstva u državnom proračunu RH onda ostaje pitanje zašto se s ovim čekalo tri godine od ratifikacije spomenute konvencije, zašto je toliko vremena otišlo u vjetar kad smo ovu obvezu davno preuzeli, a implementacija u zakonodavstvo nas kao što piše ne košta ništa? A argumentirati da je kvaliteta predloženih izmjena Kaznenog zakona opravdala svjesno čekanje sa donošenjem tih izmjena samo zato što je prvi prijedlog došao od oporbe takvi argumenti su potpuno isprazni žrtvama nasilja koje smo u tom periodu propustili zakonski zaštititi. Također je reći ću neozbiljno, hvaliti se ratifikacijom dokumenta kojeg onda godinama propuštamo provoditi i s njim uskladiti nacionalno zakonodavstvo, govorim naravno opet o Istambulskoj. Zadnji izvještaj pravobraniteljica za djecu i ravnopravnost spolova utvrđuju rast obiteljskog nasilja, posebno u vrijeme pandemije i šteta je da kad već idemo u izmjene ovih zakona nismo napravili još neke iskorake, pogotovo kad su već i ranije konkretno bili predlagani iz redova iz oporbe. Naravno, možda baš zato. Moglo se primjerice hitnost postupanja navedena u čl. 4. konkretno vremenski odrediti nekim rokom umjesto da to ostane prepušteno osobnom poimanju hitnosti predstavnicima relevantnih institucija, a i sudaca. Čl. 4. kaže „sva tijela koja postupaju povodom nasilja u obitelji dužna su postupati hitno i svi postupci pokrenuti po ovom zakonu su hitni“., ali propušteno je definirati konkretan rok tako da onda to hitno nekom znači odmah, a nekom znači za par mjeseci. Dalje, u čl. 6. gdje se nabrajaju prava žrtava u dva se navrata navedeno pravo žrtvi garantira samo na njen zahtjev, to je citiram iz zakona „pravo da na njezin zahtjev bez nepotrebne odgode bude obaviještena o ukidanju, zadržavanju ili bijegu okrivljenika te stavljanju izvan snage odluke o izricanju zaštitnih mjera ili ukidanju mjera opreza koje su određene radi njezine zaštite ili otpuštanja osuđenika s izdržavanja kazne zatvora te pravo da opet na vlastiti zahtjev bude obaviještena o poduzetim radnjama povodom prijave i ishodu postupka“. Vrlo je stresno i traumatično žrtvama nasilja opetovano se morati obraćati institucijama kako bi imale pravovremenu informaciju vezno za slučaj nasilja kojeg su preživjele, ta prava bi njima morala biti garantirana i ispunjena automatski, a ne samo ukoliko s sjete i ohrabre to same tražiti. Rodno utemeljeno nasilje uključujući i obiteljsko nasilje je nešto što potkopava temeljne vrijednosti našeg društva i dobro je da zakonodavstvo u tom smislu napreduje, ali ostaju problemi u provedbi jer inače statistike ne bi pokazivale rast takvog nasilja. Moramo razmišljati o dodatnim rješenjima, o edukaciji u cilju prevencije, o građanskom odgoju u školama, o proračunskom financiranju sigurnih kuća kojih nema dovoljno kako takve akcije ne bi kao što je slučaj u Splitu, ovisile samo o trudu civilnih udruga. Zahvaljujem.
Hvala i vama. Imate, tu ne postoje replike, povreda poslovnika da. Gospođa Marija Jelkovac.
Hvala lijepa poštovani predsjedavajući. Kolegica je povrijedila čl. 238. poslovnika netočno navodeći da smo propustiti prihvatiti njihov prijedlog samo zato što je bio njihov odnosno došao od oporbe, a sam njihov predsjednik SDP-a je rekao kao predlagatelj da nije dobro Kazneni zakon koji je organski zakon je često što je i bio razlog zašto smo to odbili jer je već tada u tom trenutku kada smo raspravljali o tom prijedlogu vašem, ovaj prijedlog bio u zadnjoj fazi pripreme i evo danas ga raspravljamo. Hvala.
… [[Govornik se ne razumije.]] i ide opomena naravno. Gospođa Vesna Bedeković.
Hvala lijepa. Jednako tako smatram da je povrijeđen čl. 238. s obzirom na činjenicu da uvažena kolegica vrijeđa i neprestano spominje ratifikaciju Istambulske konvencije u vrijeme mandata ove Vlade i nakon toga ne donošenje nikakvih novih aktivnosti i ne oživotvorenje Istambulske konvencije dok na drugoj strani i sama kaže da za vrijeme njihove vlade Istambulska konvencija i njena ratifikacija naprosto nije došla na red [[Upadica Radin: hvala lijepa.]] spominjući sigurne kuće kojih nema [[Upadica Radin: hvala lijepa gospođo Bedeković.]] A postavljam pitanje koliko sigurnih kuća [[Upadica Radin: gospođa Bedeković, rekli ste vaše.]] /Govornici govore u isto vrijeme./…
Znate da je to bila replika, znate da je opomena i nemojmo ići dalje jer ću morat ću dat, a sad dao sam opomenu. Izvolite gospođo Glamuzina.
Čl. 238. samo bih htjela upozoriti ovako govoriti prijeteće ponašanje to bi kolegica bivša ministrica morala znati.
Dobro, imate opomenu naravno. Imate opomenu. Gospođa Katarina Peović ispred Kluba zastupnika HSS-a i Radničke fronte.
Ma evo iskoristit ću samo ovo završno izlaganje da tri stvari naglasim koje mi se čini da nisu ipak bile dovoljno naglašene u samoj raspravi. Znači prvo je da zakoni nisu dovoljni i tu se trebamo stalno pozivati na izvješće pravobraniteljice za ravnopravnost spolova koja govori o značajnom porastu obiteljskog nasilja kaznene prirode, znači porast čak od 28,8% u 2020. u odnosu na 2019., znači stalno svođenje problema i rješenje problema samo na zakone nije dovoljno. Znači u komparaciju s 2018. to je stvarno važno naglasiti i nije dovoljno puta naglasiti da je bio porast ubijenih žena od preko 50% i to od muškaraca s kojima su bile u intimnim vezama. Također, da sustav prevencije rodno utemeljenog nasilja, zaštite žrtava i progona počinitelja ne ispunjava u potpunosti svoju funkciju, da moramo primijetiti dakle da svi ključni zakoni i propisi ostaju i dalje u većoj mjeri neizmijenjeni i neusklađeni sa samom Konvencije Vijeća Europe o sprječavanju i borbi protiv nasilja nad ženama i nasilja u obitelji, znači Istambulskom konvencijom i da to nije doprinijelo učinkovitoj borbi protiv rodno utemeljenog nasilja i da je potrebno dodatno ustrojavanje učinkovitih i stručnih preventivnih mehanizama i službi, osim znači zakona i u samoj provedbi. No, ono što je ovdje važno, da naglasimo osim zakona i sufinancijska, sama financijska strana ovog problema, odnosno materijalni okvir, ne samo žrtve, ne samo zakoni koji će zaštiti žrtve nasilja već ono što smo i kao Radnička fronta naglasili u samom rebalansu proračuna, da se konstantno ide na smanjivanje sredstava koja su za to namijenjena, zato smo išli na to da se poveća sredstva za autonomne ženske kuće, je li? To je iznos od samo 350 tisuća kuna za stambeno zbrinjavanje žrtava nasilja u obitelji u samom proračunu, sigurno nedostatan, je li. Ali, treća stvar koju bih ipak htjela još jednom naglasiti, a čini mi se da sam SDP ne naglašava dovoljno, što mi je iznenađujuće, opet, znači isti zakonski prijedlog prolazi samo zato što dolazi od vladajućih. Zašto to želim naglasiti? Zato što se neprestano prijavljuju priče o žetončićima u našoj političkoj sceni, ali onda se postavlja pitanje kako je taj žetončić preletio, pa kako je, mislim, došao do toga da preleti na onu stranu, a ne postavlja se krivnja ovoj strani koja zapravo postavlja stvari na taj način da ti ništa neće proći u opoziciji ako nisi na onoj strani. Tu se treba usmjeriti krivnja. Naravno, možda je netko ne znam, žetončić zato što je neke osobne stvari dobio u zamjenu, ali ako je netko dobio u zamjenu to da njegov zakon prođe, pa onda ovdje trebamo upirati prstom stalno. Mislim, to je potpuno neprihvatljivo, mi smo shvatili potpuno pogrešno nenormalne političke odnose kao normalne i mi to moramo stalno početi upozoravati, mi ne smijemo pristati na taj tip potpuno nenormalnog političkog djelovanja. Znači ako su zakoni, ako je politika tu zato da zaštiti društvenu većinu, onda je neprihvatljivo da se stvari potpuno transparentno i bez ikakvog, društvene kritike postavljaju da je normalno da vladajuće ne podrže nijedan prijedlog opozicije. To nije normalno i na to ne smijemo pristati. Hvala svima.
Hvala lijepo g. Peović, vi ste nova zastupnica i potpuno vam dajem za pravo, ali to već 30 godina je tako, tko god da je na vlasti, samo da se zna. Ali, lijepo je da ste vi to rekli i da to promijenimo već jednom, ne? Ali bilo je uvijek tako. Na kraju, g. državni tajnik Juro Martinović, govorit će u ime predlagatelja.
Hvala vam potpredsjedniče HS-a, poštovane zastupnice i zastupnici. Dakle ja ne mogu drugo nego izraziti zadovoljstvo kao državni tajnik koji sam sudjelovao u nekoliko saborskih odbora, a evo i danas u ovoj raspravi pred HS-om na način kako smo se svi skupa odnijeli prema ova dva važna zakonska dokumenta. Dakle prema izmjenama i dopunama Kaznenoga zakona i izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti od nasilja u obitelji. Budući se dugo bavim kaznenim pravom, dakle izvan politike, moram reći da uvijek kada se mijenjaju zakoni iz kaznene sfere, onda u biti društvo šalje poruku kakav je odnos društva prema počiniteljima kaznenih djela. Zato sam zadovoljan što gotovo da mogu konstatirati da smo kao zakonodavno tijelo, dakle na inicijativu Vlade svi poslali jednu snažnu poruku kroz ova dva zakona sa čim se kao parlament i sa čim se kao društvo ne slažemo dakle i što želimo kvalitetnije zaštiti koje društvene vrednote i kako ćemo se odnositi prema onima koji krše norme koje je ova parlament svojim dokumentima donio. Dakle moram u najkraćem reći i nešto, s obzirom da je uvažena zastupnica Katarina Peović najviše puta danas u sabornici ponovila kako se radi o tome da se, da je vladajuća većina, dakle u jednom trenutku odbila zakon oporbe koji sada ponavlja ovdje i donosi. Naravno, faktografija nije takva. Stvar se može, takva se poruka može poslati, ali ona je pogrešna ako ju tako pošaljemo. Naime, istina je da je Klub SDP-a imao inicijativu da se izmijeni jedan članak Kaznenog zakona. On je bio potaknut društvenim događanjima i ja sam, evo, na sreću ili na žalost bio taj koji je u parlamentu, u HS-u branio razlog zašto ne prihvaćamo takvu inicijativu, to nije bilo davno, dakle mi smo u to vrijeme imali otvorenu radnu skupinu za izmjenu i dopunu Kaznenog zakona. Nije bilo oportuno i zdravorazumski i ne bi bilo korektno prema hrvatskoj javnosti, stručnoj i nestručnoj, ali i prema poreznim obveznicima da mi u dva navrata u 3 ili 4 mjeseca mijenjamo isti zakonski dokument. Dakle 2 puta donosimo izmjene i dopune Kaznenog zakona. Nikakve dileme nije bilo u okviru radne skupine da se ova stvar koju je tada predlagao SDP, dakle ona je već bila zacrtana i u ovim promjenama i to je nešto što je suštinsko, sve ostalo je dopušteno za raspravljanje i ja nemam ništa protiv toga, ali faktografija je ovakva. Dakle nekoliko puta se govorilo danas ovdje i o dobrim zakonima, što je meni uvijek drago jer već 5 godina sudjelujem u kreiranju zakonodavnih dokumenata, osobito onih koji se odnose na kazneno pravnu sferu jer je nekako to moj dio kao državnog tajnika u Ministarstvu pravosuđa, sad Ministarstvu pravosuđa i uprave. Sve te diskusije ja moram reći da imaju svoje argumente i svoje razloge ali svi moramo biti svjesni da smo demokratsko društvo u kom je podjela vlasti nešto što nas sve obvezuje. Dakle, ali i da sudbena, zakonodavna, izvršna, ali i vladavina prava obvezuje sve, a vladavina prava nam nameće da poštujemo zakone i da poštujemo i one zakone koji govore tko sudi, tko progoni, tko otkriva, tko donosi zakone. Opasno je da se bilo tko na bilo koji način miješa u to kako će sudovi suditi. Naša poruka Vlade je kroz inicijativu, najčešće inicijativu makar inicijativa izmjene, donošenje zakonskih dokumenata može ići i od saborskih zastupnika, vaša poruka kao parlamenta je kroz zakonske dokumente, a njihovo je da ih primjenjuju. Naravno nije zabranjeno međusobno prožimanje, stanovito kritiziranje, ali kako će se suditi to je jednostavno njihova stvar. Moram vam reći kao čovjek koji je sudjelovao u puno sudskih postupaka da sudac je jedini taj i dvije stranke, dakle onaj tko progoni i onaj tko brani koji imaju potpuni uvid u činjenični supstrat tog spisa, a ta odluka zaista mora biti produkt kvalitetno utvrđenog činjeničnog stanja, kvalitetne primjene materijalnog propisa, dakle ovog Kaznenog zakona i naravno poštivanje svih procesnih alata jedne i druge strane i visoka razina jamčenja ljudskih prava i okrivljenicima odnosno optuženicima. To je nešto što nas sve obvezuje pa sam razumio i vaše diskusije, ali moram, moram iznijeti svoj stav o tom problemu. Slažem se sa jednim, da naši zakoni moraju biti takvi da u odnosu na potencijalne počinitelje kaznenih djela u ovom trenutku govorimo o ovoj današnjoj sferi, dakle reakcija zakonodavca mora biti takva da norma bude odvraćajuća, postupak policije kao tijela koje prvo dolazi u kontakt sa počiniteljima također na stanovit način mora biti ne represiv na nego odvraćajuća, a nakon toga reakcija državnog odvjetništva koje progoni i konačno reakcija naših sudova mora biti takva bude odvraćajuća. Sve ono ostalo što ste danas vi mnogi govorili, a ja se s vama slažem ukupna društvena reakcija kroz niz drugih alata jer kazneno pravo je samo zadnja mjera dakle ultima ratio, a sve ostalo je nešto što treba biti u funkciji odvraćanja. Mi moramo biti svi u stanju pojedinačno, a i kao društvo uputiti društveni prezir prema svakom potencijalnom počinitelju, ali i prema svakom onom tko je počinio kazneno djelo tko je suđen makar i rehabilitiran. Još samo jedna stvar, dakle zabrana rada sa djecom, zabrana rada čak se govorilo kontakta sa ženama za ljude koji su počinili nasilje ove vrste o kojoj smo danas govorili je nešto što može ići kroz mjere, ali trajno jednostavno ne postoje kazneno pravni alati, ali nema zapreke da se pojedini društveni segmenti poput školstva, vrtića i nekih drugih institucija kroz zakonodavne okvire koje oni kreiraju u politici zapošljavanja zaštite od onih koji su učinili kaznena djela. Evo još jednom hvala na doprinosu i na kvaliteti rasprava koje smo imali u ova dva zakonska dokumenta.
Hvala i vama ostanite jer imate 3 replike. Gospođa Anka Mrak Taritaš, prva replika.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani državni tajniče, dakle kroz raspravu se vidjelo da smo mi zadovoljni s ovim zakonskim izmjenama, da ih podržavamo i rasprava se vodila što dan iza. Dakle, zakon će biti donijet, imat ćemo zakone i ono što ste i vi ukazali, a i svi smo svjesni toga da suci različito sude. Svi smo svjesni toga da je sudstvo neovisno, ali da li postoji dakle edukacija? Uravnoteženost je jedan od alata, ali ja sam sigurna da postoje još neki alati koji možete imati u rukama a da zapravo to, ja sam i sigurna da i resorni ministar ne osjeća se baš dobro kad vidi da su mu dva suca na dva različita mjesta u Hrvatskoj različito presudili pogotovo kad je riječ o najosjetljivijim skupinama. Ali sigurna sam da postoje neki demokratski alati kojim će zapravo poticati da se, da se ujednači sve to zajedno i da nemamo tu ružnu sliku pa možda nam par rečenica kažete o čemu ste razmišljali i da li razmišljate o nekakvim takvim alatima. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor.
Uvažena zastupnice Mrak Taritaš, dakle cijenim ovo o čemu govorite. Moram vam reći da to nije tamna, nije siva zona hrvatskog pravosuđa. Mi na svim sudovima imamo tzv., osobito na višim sudovima koji su zaduženi za ujednačavanje sudske prakse i koji sude u drugim stupnjevima imamo tzv. odjele evidencija. Ja ne znam da li itko od vas sada ovdje zna šta taj odjel evidencija znači, znam da ovdje i nekih pravnika koje i osobno poznam, dakle to je odjel koji ne bi smjeo dopustiti da iz tog suda izađe 2 odluke sa sličnim ili identičnim činjeničnim supstratom što je gotovo teško, da izađu dvije različite odluke. To je odjel koji može vratiti sudsku odluku kad je već vijeće izvijećalo, vratiti natrag i reći noun mi tu imamo već jednu odluku iste naravi i ne smijemo je pustiti van. Uvijek se događa, radimo na tome, Vrhovni sud ujednačava sudsku praksu u oba segmenta i u kaznenoj i u građanskoj sferi dakle i tu se rade [[Upadica: Hvala.]] procesni alati koji će stvar poboljšati ja sam uvjeren u to.
Hvala lijepa. Gospođa Andreja Marić.
Hvala lijepa. Poštovani državni tajniče, ne znam da li ste slušali moju raspravu gdje sam postavila jedno pitanje koje ću vam sad postaviti jer se niste na to osvrnuli. Dakle, u kojoj mjeri su danas država odnosno resorna ministarstva uključeni glede financiranja u programe prevencije nasilja, u programe psihosocijalnog tretmana odnosno provođenja psihosocijalnog tretmana i osnivanja sigurnih kuća u županijama u kojima ih još uvijek nema. Molim vas konkretno. Hvala.
Odgovor.
Pa ja bih rekao potpuno slobodno jako smo uključeni, dakle mi ničega od ovoga o čemu smo govorili danas i o tim dakle naravno inicijativa dolazi i od nevladinog sektora i od raznih resora i od diskusija koje se događaju ovdje, ali tih telefona, slobodnih kuća ne bi bilo da država nije iskazala spremnost izdvojiti sredstva za to. Nevladin sektor ovaj koji je često i u ovim zakonskim dokumentima je puno sudjelovao, bili su s nama u radnoj skupini to je sektor, ja sad možda karikiram malo stvari, ali naravno i to je ono što porezni obveznici, kroz vladine odluke financiraju. U Ministarstvu pravosuđa i uprave mi imamo Odjel za žrtve, dakle imamo službu koja se bavi žrtvama, imamo te odjele pri županijskim sudovima, pojačavamo mrežu i ove godine smo donijeli odluku da ćemo još u tri županijska suda uvest te odjele. Dakle, to su ukupni društveni napori [[Upadica Radin: hvala.]] koji opet i nikad nisu dostatni …
Hvala. I na kraju gospođa Katarina Peović.
Pa državni tajniče, ako kažete da je već radna skupina bila osnovana i da se supstancijalno ništa drugo nije predložilo onda tim više ova moja teza stoji. Nije intencija da se Kazneni zakon prečesto ne mijenja jer je organski zakon tu zato da se formalno ne bi nešto mijenjalo prečesto nego da se ne mijenja na drugi način odnosno da jedna odluka ne dolazi nakon druge i mijenja ono što je prethodno doneseno. Ako je već bilo potpuno jasno da će to bit doneseno na taj način, pa tim više argument da se zapravo trebalo prihvatit taj prijedlog opozicije. I moram još samo reć da je nekako razočaravajuće da ministar nije imao potrebe ostati do kraja rasprave koja se tiče njegove teme, mislim da bi općenito ministri u ovoj Vladi trebali malo revnosnije biti na raspravama, a ne odlaziti usred rasprava o njihovim točkama.
Odgovor, oprostite gospodine.
Može i malo šale ja sam profesionalni branitelj.
Gospodine Martinović oprostite, samo trenutak. Nije otišao usred rasprave to znamo, otišao je malo prije. Dobro, to je na meni reć, a vama dajem sada riječ.
Profesionalno, ali braniti ministra dakle ministar je otišao na Vladu otišao je na samom kraju, ali otišao je na sjednicu Vlade i to je to. ali uvažena zastupnice moram vam reći da u sklopu onoga što ste nekoliko puta danas zagovarali to da mi nismo pustili da ode u proceduru zakon oporbe, to jednostavno je istina, ali argumenti su takvi da nema smisla isti zakon mijenjati dva puta, dva puta u kratkom periodu dakle izmjene i dopune Kaznenog zakona, a stvar je takva da ćemo to napravit. Naravno, govorilo se danas i na odborima, ali i na Saboru da se nešto tu moglo dogoditi u intermecu, dakle nije se dogodila dekriminalizacija. Te osobe su bile i dalje zaštićene sa istom zapriječenom kaznom s tim ništa se tu nije dogodilo. Dakle, naravno ostala je varijanta kada se to društveno osvijetlilo ja sumnjam da bi ijedna osoba iz nekakvog straha kada je to ugledalo toliko svjetlo dana ne bi ne prijavila da se to dogodilo u ovom intermecu od tri mjeseca.
Hvala lijepa državni tajniče, nemate više replika.
Hvala vam lijepa.
Zaključujem raspravu, objedinjenu raspravu Konačnog prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona i Konačnog prijedlog Zakona o dopuni Zakona o zaštiti od nasilja u obitelji i glasovat ćemo se kada se steknu uvjeti.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 14,03 SATI]] Poštovana kolegice jer je jedna kolegica i kolege, idemo dalje sa našim dnevnim redom i sada je točka: - Prijedlog Zakona o određenim aspektima ugovora o isporuci digitalnog sadržaja i digitalnih usluga, prvo čitanje, P.Z.E. br. 150; Predlagatelj je Vlada RH temeljem čl. 85. Ustava RH i čl. 172. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za gospodarstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje. Da, poštovana državna tajnica Nataša Mikuš Žigman, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora, poštovani zastupnici i zastupnice. Evo, drago mi je da imam priliku predstaviti ovaj Prijedlog zakona. Ono što uređujemo odnosno predlažemo urediti ovim prijedlogom su specifični ugovorni odnosi koji su karakteristični za ovo brzorastuće doba digitalizacije. Radi se o pravnom uređenju kao što i sam naziv propisa govori, dakle aspekata ugovora o isporuci digitalnih sadržaja i digitalnih usluga. Ovim se Prijedlogom zakona prenosi Direktiva 2019/770 u nacionalno zakonodavstvo RH. Tom se Direktivom, a onda posljedično, naravno i ovim prijedlogom zakona po prvi puta reguliraju pravni odnosi koji su do sada na razini svih država članica EU, pa tako i Hrvatske bili nedovoljno zakonski regulirani, dakle postojale su određene pravne praznine, a tiču se upravo ovih određenih aspekata, dakle kada govorimo o digitalnom sadržaju i digitalnim uslugama te se tako Direktivom, a onda i ovim zakonom uređuju pitanja vezana za usklađenost takvog sadržaja sa ugovorom, načina isporuke digitalnog sadržaja i usluge, pravne posljedice koje proizlaze u slučaju da nema takve usklađenosti ili da nije došlo do isporuke specifičnih sadržaja i usluga i pojedini aspekti i ispunjenja odnosno preinake digitalnog sadržaja i digitalne usluge. Ono što bi željela naglasiti je da se sama Direktiva temelji na načelu maksimalnog usklađivanja, što znači da države članice ne mogu odstupati od zahtjeva koje su propisani u direktivi, a sve to u cilju da se osigura ujednačena primjena u svim državama članicama EU. Naime, jedan od ključnih čimbenika koji su na neki način odgovorni za pomanjkanje osjećaja sigurnosti potrošača, dakle svih nas koji kupujemo takve sadržaje, odnosno usluge je u ovom trenutku, zato sam govorila o pravnoj praznini, dakle nedostatak jasnog ugovornog okvira za dakle isporuku takvog sadržaja ili usluge. Naime, brojni potrošači nailaze na poteškoće u pogledu kvalitete ili isporuke takvih sadržaja ili usluga, npr. ono što se može dogoditi je da dobivaju pogrešan ili neispravan digitalni sadržaj, da ne mogu pristupiti određenom sadržaju ili usluzi i radi toga, naravno, trpe onda financijsku ili nefinancijsku štetu. Kao što sam rekla, u većini država članica pa tako i u Hrvatskoj, do sada nije bilo posebnog nacionalnog propisa koji bi na sveobuhvatan način uređivao navedeno područje i čak i u onim segmentima gdje je u pojedinim zemljama članicama to bilo ne neki način uređeno, postojale su značajne razlike između jedne i druge države i upravo zbog takvih razlika, poduzeća koja dakle sada gledamo onu stranu isporučitelja usluga, odnosno sadržaja, poduzeća koja to čine i koja izlaze na tržište su imala dodatne troškove usklađivanja prilikom plasiranja svojih proizvoda na inozemno tržište, a potrošači onda time i određeni manjak povjerenja prilikom prekogranične kupnje budući da nisu mogli računati na ujednačena potrošačka prava na razini cijele EU. Zbog toga bi, dakle i poduzeća i potrošači, temeljem ove Direktive, a i ovog propisa bi se trebali moći osloniti dakle na potpuno usklađena ugovorna prava u određenim ključnim područjima u pogledu isporuke upravo takvih sadržaja i usluga. Što donosi ovaj prijedlog propisa? S jedne strane su propisani jasni kriteriji sukladno kojima se smatra da je određen digitalni sadržaj ili digitalna usluga u skladu sa ugovorom. Nadalje, propisana su pravila koja se odnose na modalitete isporuke takvog sadržaja ili usluge, kao i načini pretpostavki ispunjenja ugovora, propisana su prava i obaveze trgovaca i potrošača i posljedično tome, dakle pravne posljedice koje proizlaze u slučaju neusklađenosti ili neisporuke. Obzirom na specifičnosti ove vrste ugovora, dakle uz digitalni kontekst takvih ugovora propisana su, isto tako pravila o mogućnosti preinake digitalnog sadržaja, znači da znamo da je to jedna materija koja se brzo mijenja u brzom vremenskom, kratkom vremenskom razdoblju i zbog toga se dakle podrazumijeva mogućnosti preinake sadržaja u smislu određivanja pretpostavki odnosno uvjeta pod kojima do toga može doći. I konačno, propisan je i nadzor nad primjenom ovog Zakona koji će provoditi Državni inspektorat RH, inspekcijske mjere, postupci i naravno prekršajne sankcije u slučaju da dođe do kršenja odredbi ovog Zakona od strane trgovaca. Evo, zaključno mogu reći da će se donošenjem ovog Zakona izvršiti, kao što sam rekla, pravovremeno i potpuno usklađivanje s europskih propisima, s europskim zakonodavstvom, povećat će se sigurnost za potrošače i za poduzeće koji djeluju na tom tržištu i usklađenim pravilima u svim državama članicama bi se, dakle poduzećima, a posebno ono što je za Hrvatsku bitno, dakle malim i srednjim poduzećima, olakšala isporuka digitalnog sadržaja ili digitalnih usluga širom EU odnosno na jedinstvenom europskom tržištu. Direktiva se primjenjuje od 1. siječnja '22. g., a donošenjem ovog propisa će se omogućiti, dakle nekoliko mjeseci za prilagodbu trgovcima, ali naravno i potrošačima. Evo, slijedom toga, predlažem da HS potvrdi ovaj Prijedlog zakona i zahvaljujem na pažnji.
Hvala. Imamo dvije replike, prva je poštovanog zastupnika Matule,
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice, zanima me što mislite o tome zbog čega su ove kazne zapravo srazmjerno niske između 10 i 100.000 kuna i mislite li da to može internetske gigante tipa da ne nabrajam sve ali Google, Apple, Microsoft, Facebook itd., može li to njih, a pogotovo Amazon recimo koji se ono baš bavi trgovinom, može li to biti odvraćajuće za njih takve sitne ovaj kazne? Ja razumijem da oni nisu dužni nama polagati račune nažalost, ali ipak znamo da je krajem prošle godine je Europska komisija odlučila ići u drugom smjeru u puno ozbiljnijem nošenju sa tim gigantima.
Poštovana državna tajnica.
Hvala vam lijepo na vašem pitanju. Naime, naravno to je vrlo važna tema i ono što smo mi predvidjeli ovim prijedlogom zakona je sukladno i odredbama važećeg Zakona o obveznim odnosima u smislu sankcija, dakle tu imamo jednu analognu primjenu, ali isto tako je potrebno naglasiti i da postoji mogućnost odnosno da će i postojati i kroz donošenje novog zakona mogućnost kolektivne zaštite potrošača kada dolazi do kršenja prava potrošača u većem broju jel i tamo će se dakle i ta direktiva propisuje, koju ćemo isto transponirati u naše zakonodavstvo, da se upravo ovakve gigante koje ste naveli može kazniti do 4% profita godišnjeg prihoda trgovca, dakle na globalnoj razini jel, pa će se onda u stvari to rješavati i kroz neke druge propise.
Poštovani zastupnik Hajduković.
Hvala lijepa g. potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice, moram samo reći da smo i kao unija dosta reaktivni u reguliranju ovoga tržišta i ne samo ovoga tržišta mi smo proaktivno i to bi nešto, o tome bi valjalo razmišljati na razini unije, a onda i na razini zakonodavca. No rekli ste neke stvari odnosno neke stvari koje bi se trebale promijeniti donošenjem odnosno transponiranjem ove direktive u hrvatsko zakonodavstvo, a to je znači povisiti razinu zaštite potrošača što je jasno, kako i gdje. Također olakšati pristup našim tvrtkama drugim tržištima. Međutim, ostalo je malo nejasno, a navodi se ovdje, da bi se trebali smanjiti troškovi tvrtkama. Dakle, ne vidim kako će oni smanjivati troškove osim što će eventualno imati lakši pristup tržištu. Možete li to malo pojasniti?
Poštovana državna tajnica.
Hvala vam lijepo. Ne znam točno na koji se dio propisa referirate u smislu smanjenju troškova, ali u svakom slučaju da ukoliko su ugovorna pravila poznata i ujednačena na razini svih zemalja članica EU onda to svakako olakšava poslovanje i našim poduzećima koja izlaze na druga tržišta, a samim time i indirektno i smanjuje njihove troškove. Evo ne znam da li se na neki drugi dio zakona se referirao.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu i prvi će govoriti u ime Kluba zastupnika SDP-a poštovani zastupnik Željko Pavić, izvolite.
Hvala lijepa poštovani predsjedavajući, poštovana državna tajnice sa suradnicom, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Ovaj prijedlog Zakona o određenim aspektima ugovora o isporuci digitalnog sadržaja i digitalnih usluga koji je pred nama i koji bismo trebali raspraviti nije izazvao veliki interes javnosti u fazi javne rasprave. To može ukazivati na činjenicu da kao potrošači nismo svjesni koliko zapravo sadržaja i usluga kupujemo, digitalnim sadržaja i usluga odnosno dobavljamo u digitalnom obliku ili pak na činjenicu da potrošači nisu ni svjesni da mogu odnosno da bi trebali moći utjecati na trgovca ili proizvođača u slučaju neusklađenosti primjerenog digitalnog sadržaja, a isto tako da bi trebali moći utjecati na osiguravanje boljeg pristupa potrošača digitalnom sadržaju i digitalnim uslugama. Činjenica je da u većini država članica nema posebnog nacionalnog zakonodavstva koje sveobuhvatno uređuje područje isporuke digitalnih sadržaja i digitalnih usluga, te da u tom smislu u zakonodavstvu EU postoji pravna praznina, kao što je rekla i gđa. tajnica, a posebice uzevši u obzir da ima država EU u kojima je ovo područje uređeno, ali se pravo uređenje razlikuje od države do države. Tu je zapravo i onaj prostor o kojem je se maloprije pričalo, u replici postavljeno pitanje, zapravo gdje su uštede ukoliko imamo jedinstveni pristup za isporuke u sve države EU onda ćemo sigurno imati manje troškove, ne trebamo se prilagođavati svakoj državi posebno sa standardima koje trebamo isporučiti prilikom, prilikom isporuke digitalnih sadržaja. Te razlike poduzećima uzrokuju za sada dodatne troškove, a potrošači imaju manje povjerenja u kupnju u stranim državama. Direktiva EU o digitalnom sadržaju s kojom se usklađujemo ovim zakonom osim što se odnosi na podatke koji se proizvode i isporučuju u digitalnom obliku kao što su npr. glazba i internetski videozapisi, te na sve trajne nosače podataka koji se upotrebljavaju kao nosači digitalnog zapisa kao npr. DVD-ovi i CD-ovi odnosi se i na usluge kojima se omogućuje razmjena podataka i putem društvenih mreža kao što je npr. Facebook odnosno Youtube. Ali isto tako se odnosi i na usluge kojima se omogućuje stvaranje, obrada ili pohrana podataka u digitalnom oblaku, što je za nas u neku ruku novost. Većina fizičkih osoba tu pogodnost ne koristi, koriste poduzeća u razno raznim oblicima, o tome ću malo kasnije, o tim oblicima servisa. Osim toga odnose se i na over-the-top … [[Govornik se ne razumije]] komunikacijske usluge i ono što je izuzetno važno odnosi se i na obradu osobnih podataka. Važno je da se u ovom zakonu spominje broj podataka, osobnih podataka i da se o njemu vodi računa s obzirom da znamo što se do sada dešavalo kod nas i do sad smo uvijek bili po zaradi svete inicijative da se zaštiti obrada osobnih podataka. Svjesni smo činjenice da osiguravanje boljeg pristupa potrošača digitalnom sadržaju i digitalnim uslugama, omogućavanje poduzećima da lakše isporučuju digitalni sadržaj i digitalne usluge mogu doprinijeti poticanju digitalnog gospodarstva i opće rasta. Zbog toga je ovaj zakon izuzetno važan za IT poduzeća i poduzeća koja imaju namjeru svoje sadržaje stvarati i obrađivati ili spremati u kompjuterskom obliku pa je realno za očekivati da će ta i takva poduzeća u narednom periodu predlagati dopune i izmjene ovog zakona s ciljem da bi mogli pružati što je moguće bolje i kvalitetnije usluge i pristupe do podataka u realnom vremenu u skladu sa kondicijama ugovora te na zadovoljstvo potrošača. Za sada kao što smo čuli moramo poštivati direktivu kakva je, međutim reći i kasnije mi imamo zapravo mogućnost da malo i postrožimo i te mjere koje su propisane u direktivi, ali za sada nema potrebe s obzirom da nemamo ništa trenutno kod nas propisano. S druge strane ovaj dio regulative je važan i potrošačima koji su odlučili kupljene odnosno navedene digitalne sadržaje spremiti u cloud computing-u odnosno kompjuterskom obliku. Potrebno je napomenuti i skrenuti pozornost zakonodavcu da se u ovom zakonu ne govori o servisnim modelima u kompjutersko obliku, pa će se o servisnim modelima i uvjetima koje pojedini servisni modeli nude morati voditi poduzeća isporučioci s jedne strane kao i potrošači koji su se odlučili za korištenje kompjuterskog oblika s druge strane. Za očekivati je da će prijedlog zakona o određenim aspektima ugovora o isporuci digitalnih sadržaja i digitalnih usluga utjecati na brži rast digitalnog tržišta EU jer bi trebao utjecati na uklanjanje prepreka koje ometaju prekograničnu trgovinu, a istovremeno će se smanjiti nesigurnost poduzeća i potrošača koja je nastala zbog složenosti pravnog okvira kao i troškova poduzeća koji nastaju zbog razlika u ugovornom pravu. Istovremeno ovaj bi zakon trebao utjecati na povećanje povjerenja potrošača jer će se osigurati jedinstvena pravila koja jasno definiraju prava potrošača. Za sada u ovom prijedlogu zakona ne može se odstupati od zahtjeva koji su propisani u EU direktivi jer je Direktiva o digitalnom sadržaju temeljena na načelu maksimalnog usklađivanja, a kao i prilikom usklađivanja sa ostalim EU direktivama, zemljama EU se omogućuje da donesu strožu zakonsku regulativu od one koja je propisana u EU direktivi pa je za očekivati da će se i u Hrvatskoj prema potrebi postrožiti regulativa ukoliko će to biti potrebno zbog zadržavanja razine zaštite potrošača. Ovdje ne mislim samo na potrošače kao primaoce digitalnih sadržaja nego mislim i na poduzeća koja će kasnije isporučivati te digitalne sadržaje. Vjerujem da ćemo se naći u problemima to neće biti problemi u smislu da se nešto neće moći isporučiti nego je pitanje zapravo troškova i isplativosti isporuke pojedinih sadržaja. Isto tako, budući da je EU direktiva objavljena u svibnju 2019. godine, a da mi ovaj zakon usvajamo u 2021. godini te uzevši u obzir brzi razvoj IT tehnologije postoji mogućnost da ćemo morati poraditi i na terminološkom usklađivanju jer neke tehnologije i pojedini nosioci digitalnih sadržaja jednostavno nestaju, a mijenjaju ih novi, bolji, brži i sigurniji nosioci podataka. U zakonu se spominje DVD, CD itd., kao stalni nosioci digitalnih sadržaja bojim se da je jedan dio tih nosioca već zapravo i nestao i nemamo više niti uređaja kud bismo ih mogli staviti osim ukoliko se radi o filmovima ili ovoga o muzici koju stavljamo u naše uređaje. Dobro je da se zakonom definira i inspekcijski nadzor pa je jasno tko će ga i kako provoditi. Činjenica da je prijedlog zakona danas u prvom čitanju te da će stupiti na snagu 1. siječnja 2022. godine omogućit će i trgovcima i potrošačima priliku da se pripreme za pravi način i da se propisana regulativa poštuje od prvog dana primjene posljedice zbog odredbi Članka 27. stavak 2. koji kaže da se odredba ovog zakona primjenjuje na isporuku digitalnog sadržaja ili digitalnih usluga koja se provodi od 1. siječnja 2022., on piše tamo uz iznimku Članka 20., 21. ovog zakona koji se primjenjuje samo na ugovore sklopljene od tog datuma što znači da će obveza trgovca o isporuci prema odredbama zakona biti od 1. siječnja 2022. godine bez obzira na mogućnost da je ugovor sklopljen ranije. Tako da ovo što danas mi raspravljamo o tome 5 mjeseci ranije to je jako dobro za naše, za naša poduzeća, za naše isporučioce ovoga digitalnih sadržaja jer se mogu pripremiti da te sadržaje isporuče u pravom obliku odnosno da ih pripreme u pravom obliku da bismo ih sa 1. siječnjem 2022. godine mogli u pravom obliku i isporučiti da ne podliježu nekakvim kaznama. Prvi je slučaj koji je ovo izuzeće podrazumijeva ovaj Članak 21. i 22. da ako trgovac odgovara potrošaču zato što digitalni sadržaji ili digitalna usluga nisu isporučeni ili zbog neusklađenosti do kojih je došlo činjenjem ili propustom određene osobe u prethodnim fazama lanca transakcija trgovac ima pravo na pravnu zaštitu protiv odgovorne osobe, pa onda može i ovaj sadržaj biti drugačiji odnosno može se desiti da će ovoga biti izuzeća u isporuci od 1.2. Članak 22. govori o isto tako sličnim isporukama koje su zapravo izuzeće, ali ono što bi još htio napomenuti da je stvarno pohvalno da imamo napokon zakon u pripremi, da ćemo ga raspraviti na vrijeme, da se naši proizvođači mogu pripremiti za upotrebu odnosno da mogu poštivati tu regulativu od samom početka, a ne zapravo da idemo sve retroaktivno i da dovodimo naše proizvođače i naša poduzeća u nezavidan položaj zbog toga što nešto ne mogu isporučiti. Mislim da ćemo tu pomoći i našim potrošačima koji isto tako znaju odnosno mogu znati ukoliko pročitaju zakon i zakonsku regulativu što ih čeka i što zapravo mogu očekivati od proizvođača odnosno od isporučioca digitalnih sadržaja i digitalnih usluga. Nadam se da će to primijeniti i ostali isporučioci koji su trenutno u državi prisutni i banke i svi ostali koji nam nude digitalne sadržaje tako da vjerujem da ćemo svi biti zadovoljni, a da će naši potrošači biti zaštićeni i više nego što su bili do sada. Hvala.
Slijedeći Klub zastupnika bit će onaj zeleno-lijevog bloka, a govorit će poštovani zastupnik Vilim Matula. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice sa suradnicom, kolegice i kolege. Očito je da se u ovom prijedlogu zakona o određenim aspektima ugovora o isporuci digitalnog sadržaja i digitalnih usluga zapravo radi stvarno isključivo o usklađivanju i ovaj zakon je da potpuno na tragu direktive o digitalnom sadržaju. I u tom smislu nema se nešto previše govoriti o ovom vrlo kratkom, u tom smislu jezgrovitom zakonu koji mi donosimo evo sada, znači primjena će biti '22., kao što je rekla državna tajnica. To je direktivna nije uredba, nema zakonsku snagu nego je to što nas sve zajedno gura u nekom zajedničkom smjeru odnosno ono što se temelji kako je ovdje lijepo rečeno na načelu maksimalnog usklađivanja i što ujedno kaže da znači da države članice ne mogu odstupati od zahtjeva propisanih u ovoj predmetnoj direktivi. Međutim, istovremeno trebali bi svakako zadržati razinu zaštite potrošača koju već imamo do sada na našoj državnoj razini. Međutim, evo postavio sam to pitanje, razgovarao sam sa IT stručnjacima i oni su pogledali ovaj zakon i rekli su mi da je s jedne strane zanimljivo da mi stvarno dolazimo opet, pretpostavljam da ste opterećeni s time jer drugačije ne mogu objasniti da se jedan ovakav zakon donosi u gotovo u zadnjem trenu i da se između ostalog time onda i opravdava i objašnjava to zbog čega je rasprava na kraju eSavjetovanje trajalo samo dva tjedna. Zato što do sad je treba biti doneseno, pretpostavljam da je to tako. U svakom slučaju javila se samo jedna osoba i ona je imala te tri primjedbe, neke u kojem se ona pokušavala pozvati na još jednu direktivu od prije. Vi ste objasnili da to nema potrebe i da mora biti ovako kako je zakon predložen, znači niti slučajno nije bilo ništa tu moguće mijenjati. A moj dojam je da zapravo sami ste nabrojali koliko tu ima i govorilo se koliko ima ljudi zainteresiranih kod nas i sve više razvija se i danas je u slobodnim govorima je kolegica govorila prije svega o tome kako se razvija industrija i gamerska i sad postoji i studij za proizvodnju igara kompjutorskih. Ja jednostavno ne mogu vjerovati da svi naši ljudi koji posluju sve više posluju preko interneta da ne bi imali ovdje potrebu barem nešto ono načelno reći, iako slažem se da, da sama ta direktiva o digitalnom sadržaju ona da nije kontroverzna, međutim ona se pokazuje preočito nedostatnom u tom smislu se s vama slažem. Ovo što je rečeno kako se Europska komisija odlučila da stvarno mora krenuti u ozbiljniji pritisak na tehnološke kompanije. Između ostalog se inzistira na tome da ih se prisili da uopće objasne kako funkcioniraju ti njihovi famozni algoritmi, što će mnogi reć da je stvarno teško povjerovat da će se to uopće saznat kako to funkcionira zato što su to takvi algoritmi koji sve ove naše podatke, ono što je po novinama i po medijima što je nama jasno do toga možemo lako onda iz toga proizvodit neku maštu, a to je da bilo koji naš podatak koji mi ostavimo na internetu onda dakako s jedne strane uzmimo sada Amazon, ako smo mi odlučili trgovati preko Amazona i dobiti tamo neku svoju malu Internet trgovinicu. Međutim, istovremeno ako smo uistinu inovativni pokazalo se i zbog toga je Europa tužila Amazon, pokazalo se da Amazon ako vidi da je to stvarno nešto istinski novo što im još nije palo na pamet, a sve im je palo na pamet da onda Amazon najnormalnije napravi odmah tako svoju aplikaciju i ove onemogućava dalje da rade. Europa je to probala tužit u tom smislu nije bila dovoljno unaprijed aktivna nego je onda pokušavala naknadno spašavat što se spasiti da, pokazalo se da naravno da Amazon uz sve ima vrlo, vrlo dobre, bit ću figurativan, ali čopore opasnih i bijesnih advokata s kojima čak niti Europska komisija sa svim svojim pravnim stručnjacima nikako ne dolazi na red. I zato bih ja volio već sam spomenuo ove neke kompanije, ovdje smo povodom Zakona o autorskim pravima govorili o tome što nam sve čini i nameće Netflix, Deeser, Spotify i na koji način se on uspijeva nametnuti. Tako da izvođači su prisiljeni sada preko naših diskografa za vrlo mali novac ako su u krizi zauvijek se odreći s tih autorskih prava koje će onda skupno naravno najviše uzimati Deeser, Spotify Netflix, a onda kod nas producenti ili ja sad skrećem na ovaj dio razgovora, može se činiti da nije tema, ali ipak mislim da itekako da ima veze jer zakoni na kojima mi moramo kao Hrvatska zajedno sa našim saveznicima u EU, mi moramo stvarno pritiskati u tom smjeru kako je najavljeno, a to je da će se povećavati ove kazne i da će one biti stupnjevanje, to mi je isto drago za čuti, znači sljedeća kazna bi trebala biti još jača, želim da u tom smjeru se mi ovdje zauzimamo i da podržavamo takve stvari, da bi nakon toga, ako nije prva kazna, druga kazna, bila dovoljna za te stvarno velike kompanije, da nakon toga idu neke dodatne mjere do toga, da evo, to smo čuli, krajem prošle godine, da si čak predlaže da ako neće biti moguće drugačije, da će se te ogromne kompanije barem za njihovo poslovanje u Europi, čak u nekom smislu strukturalno i razdvajati. Međutim, evo, završit ću sada, neću do kraja cijediti ovo vrijeme, samo treba reći jer to smo čuli, taj podatak, mislim da je to bilo sad u ponedjeljak, to je bilo nedavno, da smo čuli da je tvrtka Facebook upravo zato što je pobijedila sve one koji su ih u Americi napadali za udruživanje u trust, u takve kartele, zajedno sa sličnim kompanijama i pogotovo onim kompanijama koje su oni otkupili, sama činjenica da su sve te tužbe pale i da su oni dobili na nekim mjestima drugostupanjske razine, podigla je njihovu vrijednost dionice za 4,66%, što je rezultiralo kapitalizacijom od 1000 milijardi dolara je sada kapitalizacija, cjelokupna, ne, nije sve skočilo za toliko, ali trenutno je njihova kapitalizacija, znači to su dionice koje nisu u trezoru nego one dionice koje su vani i koje se onda, svaka ta dionica množi sa ovih, sa ovom cijenom, dobiva ukupnu kapitalizaciju od preko 1000 milijardi dolara. Pa to je stvarno za zabrinut se, to je jače nego brojne države. Zahvaljujem.
Sljedeći klub zastupnika bit će onaj Domovinskog pokreta, a govorit će poštovani zastupnik Davor Dretar. Izvolite.
Najljepše hvala poštovani g. predsjedavajući, poštovana gđo. državna tajnice sa suradnicom. Kolegice i kolege. Upravo moramo biti ustvari koliko je ovaj Zakon, kao jedan od mnogih oko kojih ćemo u idućim godinama raspravljati ovdje u HS-u bitan za sve nas, kako za gospodarstvo, tako i za naš osobni život. Računala, informatičke tehnologije, nevjerojatnom brzinom ulaze u naše svakodnevne živote, ulaze, naravno, u proizvodne procese, ponekad čak i nekom snagom koja nas malo i zaprepasti ili čak uplaši s vremena na vrijeme. Vjerujem da super brzi razvoj informacijskih tehnologija i njihovog korištenja u svakodnevnom životu predstavlja ogroman problem sa zakonodavne norme jer bit će vrlo teško i vjerujem da ćemo, poštovana gđo. državna tajnice i vi i vaše radne skupine imati jako puno posla u godinama koje su pred nama u idućih 5, 10 godina, da jednostavno zakonima pratimo razvoj informacijskih tehnologija i naravno, njihove aplikacije u svakodnevnom životu ili u gospodarstvu. Češće ćemo, naravno, morati mijenjati zakone, i ovo je, vjerujem, samo početak jednog dugog puta. Vjerujem da ćemo na tome putu biti uspješni jer, još jednom ponavljam, razvoj izuzetno brz i ovo su izuzetno brzi i važni zakoni. Samo da podsjetim, od izuma parnoga stroja, krenula je prva industrijska revolucija, trajala je 80 godina i ustvari, kad pogledamo iz današnje perspektive, nije se puno toga dogodilo, parni stroj našao je svoje primjene u raznim granama industrijske proizvodnje i za to je civilizaciji trebalo 80 godina. Hvala kolegi Paviću na informaciji, ipak je čovjek stručnjak pa sam ga pitao, ono što mi danas nazivamo cloud tehnologijom, postalo je široko dostupno prije tek nešto više od 10 godina. Dakle, moramo biti svjesni da je danas 2021. i da će ovom vremenu u kojem mi živimo jednog dana netko razgovarati gotovo pa o kamenom dobu informacijskih tehnologija i to neće biti za 200 stotine godina, to će biti za 20, 30 godina. Vidite i sami da takav brz razvoj kod ljudi ponekad stvara otpor, kao rasa, kao životinjska vrsta, a priznajmo da to jesmo, samo što imamo sreću vladati ovom planetom ili pločom, kako netko tvrdi, imamo ponekad strah od promjene i to one pravi atavistički. Svjedoci smo u ovom vremenu da se ljudi boje da će nas cjepivom čipirati, što to oni ustvari poručuju? Pitao sam nekoliko osoba koje tvrde da nas ustvari čipiraju, reci mi, što ti to točno rade. Čipiraju me i onda će znati kud idem, što jedem, što radim. Izvanredno. Imaš Facebook? Veli on imam, pa rek'o pratim te na Facebooku, danas si ujutro objavio što si doručkovao, nakon toga si objavio s kime si bio na kavi i gdje, onda si objavio da za vikend ideš na izlet, dakle, potpuno nesvjesno ili jednostavno sa željom da se istaknemo među tom nevjerojatnom količinom ljudskih jedinki, odajemo svoje osobne podatke. Oni se i ovdje u ovom Zakonu, ja se ispričavam ako malo idem u širinu, pojavljuju i jako su izuzetno bitni. Kada sam već spomenuo eto, i tu cloud tehnologiju, svi smo mi, moramo priznati ponekad malo zastarjeli tehnološki. Išao sam nedavno kupiti jedan laptop, iznenadio sam se da laptopi nemaju više hard disk, meni je to bilo jako čudno, gdje su mi informacije? G. Dretar, u oblaku ili ti ga u cloudu. Nisam imao pojma o tome, priznajem. Tražio sam instalacijski CD za paket Office, rekli su mi toga vam više nema, dali su mi komadić papira sa šifrom, idete na tu i tu stranicu i program skinete na vaše računalo. Eto, nismo ni svjesni koliko smo digitalni da još jednom citiram poštovanog kolegu Pavića. U tom smjeru pretpostavljam i siguran sam ustvari da trebamo razvijati i hrvatsko gospodarstvo. Pokazali su se u doba Covid krize cijeli naš informacijski sektor kao izuzetno otporan i tome im svaka čast. Unutar planetarne korona krize Hrvatska je stvorila tzv. jednoroga, tvrtku vredniju od milijardu dolara. Dakle, pošteni, vrijedni i iznimno talentirani ljudi jasno nam pokazuju put u kojem i mi moramo krenuti sa razvojem. Siguran sam sigurno da naša budućnost nisu zadimljene čeličane, velike koksare ili nekakve velike užarene peći iz kojih ćemo lijevati ogromne čelične konstrukcije. Ovo je naša budućnost. I ovaj zakon odnosno prijedlog zakona i Klub zastupnika Domovinskog pokreta apsolutno podržava jer je samo jedan u nisu zakona koje moramo donijeti da bismo spremni dočekali sve ono sa čime će nas budućnost sukobiti. Znamo i sami, eto da i ja još u nekoliko minuta kažem nekoliko stvari i o činjenicama koje nam se svakodnevno događaju. Spominju se evo u ovom prijedlogu zakona i uvjeti ugovora kako ih ispoštivati, kako ih regulirati i naravno kako postupiti ukoliko se oni ne poštuju bilo sa jedne, bilo sa druge strane ugovora. Budimo realni kada skidamo nešto na naša računala i na naše mobitele vrlo jednostavno, brzo i bez imalo razmišljanja kliknemo na tzv. turns off agreement niti ne razmišljamo nikome ja ne znam da li je točno ikome od nas palo na pamet da prije download klikne o otvori turns off agreement. Jel je nekome, meni osobno priznajem nije nikada. To se jednostavno ne radi. Kad već spominjemo famozne algoritme priznajem osobno zastrašuje me činjenica da jedan maleni komad plastike i program koji u njemu u svakome trenutku zna gdje sam, što radim, a eto u proteklih nekoliko godina i što kupujem, gdje kupujem, kako kupujem i koliko novaca na to trošim. Jedna simpatična anegdota, prije nekoliko dana moj prijatelj je preko jedne Internet stranice pogledao samo cijene vrtnih kolica, mi bi Zagorci rekli htio je kupiti tačke za svoj vrti i nekoliko vrsta sjemena, drugi dan je dobio preko 15 ponuda da kupi traktor. Dakle, to bilo je stvarno moram priznati vrlo simpatično. Činjenica jest da su naši podaci, osobni podaci, podaci o našim navikama u današnje vrijeme postali roba, a novac je jedna vrsta robe. Često vidimo naravno i zlouporabe trgovanja takvim podacima, hakerske napade na baze podataka koji su postali izuzetno unosna djelatnost. Prodaju se naši korisnički podaci, prodaju se naši osobni podaci, prodaju se naravno naše pristupne lozinke, sve je to zajedno jedna velika ugroza u kojoj se treba dobro snaći i naučiti živjeti. Svakako će biti vrlo korisno osim donošenja ovakvih zakona poraditi i na podizanju informatičke pismenosti našeg stanovništva. Predlagao sam, a vjerujem da će i kolega Pavić koji dolazi iz iste županije kao i ja podržati i uvođenje nekih malih ideja koje bi mogle u tome pomoći, malih informatičkih mobilnih stanica pomoću kojih bi se obilazila ruralna područja i tim bakicama i tim djedovima pokazalo malo da mogu i oni i da znaju koristiti svoja računala, ako ne svoja da im se omogući barem jednom tjedno da neko mobilno vozilo dođe do njih ostvari Internet vezu pa da baka čuje svog unuka u Irskoj ili gdje već je. No, u svakom slučaju da ne dužim, Prijedlog Zakona o određenim aspektima ugovora o isporuci digitalnog sadržaja i digitalnih usluga, apsolutno stoji, apsolutno ga treba donijeti i Klub zastupnika Domovinskog pokreta će ga i podržati. Hvala lijepo.
Slijedeći Klub zastupnika bit će onaj Hrvatskih suverenista, govorit će poštovani zastupnik Hrvoje Zekanović, nema ga, gubi pravo na govor, pa će slijedeći govoriti u ime Kluba zastupnika HDZ-a poštovani zastupnik Tomislav Okroša. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] predstavnici ministarstva pred nama se nalazi Prijedlog Zakona o određenim aspektima ugovora o isporuci digitalnog sadržaja i digitalnih usluga koji je nastao prenošenje odredbi Direktive Europskog parlamenta i vijeća od 20. svibnja 2019. godine o određenim aspektima ugovora o isporuci digitalnog sadržaja i digitalnih usluga tzv. Direktiva o digitalnom sadržaju. Svrha same Direktive o digitalnom sadržaju je doprinijeti pravilnom funkcioniranju unutarnjeg tržišta uz istovremeno osiguravanje visokog stupnja zaštite potrošača utvrđivanjem zajedničkih pravila o određenim zahtjevima u pogledu ugovora između trgovaca i potrošača o isporuci digitalnog sadržaja ili digitalnih usluga. Posebno u pogledu pravila o usklađenosti digitalnoga sadržaja ili digitalne usluge s ugovorom pravnim sredstvima u slučaju neusklađenosti ili ne isporuke te načinima ostvarivanja tih pravnih sredstava i preinaci digitalnog sadržaja ili digitalne usluge. Donošenjem ove direktive i prenošenjem njenih odredbi u hrvatsko zakonodavstvo želi se popuniti pravna praznina u zakonodavstvu EU i njenih članica u pogledu isporuke digitalnih sadržaja. Direktiva o digitalnom sadržaju odnosi se na isporuku digitalnog sadržaja te obuhvaća podatke koji se proizvode i isporučuju u digitalnom obliku što podrazumijeva glazbu, internetske video zapise i ostalo, zatim usluge kojima se omogućuje stvaranje, obrada ili pohrana podataka u digitalnom obliku, a koji se odvija pri pohrani podataka u oblaku. Obuhvaća i usluge kojima se omogućuje razmjena podataka kao što se to čini preko Facebooka ili Youtube te se odnosi na sve trajne nosače podataka koji se rabe isključivo kao nosači digitalnog sadržaja kao što su DVD-ovi. Obrada top interpersonalne komunikacije usluge paketi ugovora i obrada osobnih podataka također su uključeni u područje primjene direktive o digitalnom sadržaju. Direktivom se … sigurno i buduće potrebi država članica za usklađenim zakonodavstvom, kada su u pogledu spomenute usluge. Direktiva o digitalnom sadržaju temeljni se na načelu maksimalnog usklađivanja što znači da države članice ne mogu odstupati od zahtjeva propisanih u samoj direktivi. Međutim, zemljama EU daje se prostora da nadiđu zahtjeve u pogledu određenih aspekata posebno kako bi zadržale razinu zaštite potrošača koja se već primjenjuje na nacionalnoj razini. Harmonizaciju odredbi direktive potrebama nacionalnog zakonodavstva provelo je Ministarstvo gospodarstva i održivog razvoja kao tijelo nadležno za područje zaštite potrošača i digitalnog gospodarstva. Donošenjem ovog zakona želimo osnažiti digitalno gospodarstvo RH i omogućiti mu bolju interakciju s partnerima u drugim zemljama članicama EU. nadalje, smanjit će se nesigurnost s kojom se suočavaju poduzeća i potrošači zbog složenosti pravnog okvira i troškova poduzeća nastalih zbog razlika u ugovorenom pravu među državama članica, osim toga povećat će se povjerenje potrošača osiguravanjem jedinstvenih pravila s jasnim pravima potrošača. Važno je osigurati zakonski okvir kojim se utvrđuju pravila, a koja se odnose na ugovore za isporuku digitalnog sadržaja ili digitalnih usluga, posebno pravila o usklađenosti s ugovorom i pravna sredstva za slučaj neusklađenosti ili ne isporuke digitalnog sadržaja ili digitalne usluge. Područje primjene ovog zakona ne odnosi se na svaki ugovor u kojem trgovac isporučuje potrošaču digitalni sadržaj ili digitalne usluge, a potrošač plaća ili se obvezuje platiti cijenu. primjenjuje se i kada potrošač ne plati cijenu, ali dostavlja ili se obvezuje dostavljati osobne podatke trgovcu, osim ako se dostavljeni osobni podaci obrađuju isključivo u svrhu isporuke digitalnog sadržaja ili digitalne usluge ili kako bi trgovac bio u skladu s pravnim zahtjevima. Još jedan cilj zakona je podići stupanj zaštite potrošača te im omogućiti lakše i sigurnije korištenje digitalnih usluga. Potrošači se ne osjećaju uvijek sigurnima pri prekograničnoj kupovini, a posebno pri kupovini na internetu. Isto tako brojni potrošači nailaze na poteškoće u pogledu kvalitete ili pristupa digitalnom sadržaju ili digitalnim uslugama. Npr. dobivaju pogrešan ili neispravan digitalnih sadržaj ili digitalne usluge ili ne mogu pristupiti predmetnom digitalnom sadržaju ili toj digitalnoj usluzi, stoga potrošači trpe financijsku i nefinancijsku štetu. Samim zakonom se propisuju pravila o usklađenosti digitalnog sadržaja ili digitalne usluge s ugovorom na način da se odrede subjektivne i objektivne pretpostavke i rokovi sukladno kojima se smatra da digitalni sadržaj ili usluga usklađena. Načinima isporuke digitalnog sadržaja ili digitalne usluge, preinaci digitalnog sadržaja ili digitalne usluge u smislu određivanja pretpostavki i uvjetima pod kojima je takva preinaka dopuštena te o pravnim sredstvima u slučaju kršenja odredbi zakona i to propisivanje ovlaštenih tijela za provođenje nadzora nad provedbom odredaba zakona i propisivanje prikladnih i učinkovitih prekršajnih sankcija u slučaju da trgovac postupa protivno odredbama ovoga zakona. Donošenjem ovoga zakona želimo izvršiti pravovremeno i potpuno usklađivanje sa europskim zakonodavstvom u području isporuke digitalnog sadržaja ili digitalnih usluga. Cilj nam je zajamčiti pravnu sigurnost tako što ćemo ukloniti pravne praznine koje se odnose na određene aspekte ugovora o isporuci digitalnog sadržaja i digitalnih usluga. Zatim smanjit ćemo troškove za poduzeća i povisiti razinu zaštite potrošača, sveukupno gledano ojačat će se povjerenje potrošača i potaknuti njihova poslovna aktivnost diljem EU. Također želimo istaknuti kako se ovim zakonom jamči sva pravna sigurnost. Uz navedeno ovim se zakonom nastoji uz visok stupanj zaštite potrošača ostvariti preduvjete za stvarno jedinstveno digitalno tržište što će značiti dodatne prilike za naše tvrtke uključene u digitalno gospodarstvo. Klub zastupnika HDZ-a će podržati ovaj zakon.
Sljedeći klub zastupnika bit će onaj HSS-a i Radničke fronte, a govorit će poštovana zastupnica Katarina Peović.
Dobar dan svima. Ovo je dakle Prijedlog zakona o određenim aspektima ugovora o isporuci digitalnih sadržaja i digitalnih usluga, ja ću se koncentrirati na digitalne usluge. Vidimo da je ovo još jedan deja-vu svaki tjedan zakon jedan, a svaki je usklađivanje s europskom pravnom stečevinom kako se to lijepo kaže i većina tih zakona nema pretjerano utjecaja na život radne većine. Prošli smo tjedan Zakonom o obaveznim odnosima uveli posebna pravila o obvezama prodavatelja u slučaju kupoprodaje stvari s digitalnim elementima u potrošačkim ugovorima. Riječ je o usklađivanju sa europskom direktivom koja se odnosi na zaštitu potrošača, ali i prodavatelja. Pozdravljam svakako tu direktivu i taj zakon, ali kažem još jednom samo usklađivanje. Ovim se zakonom u hrvatski pravni sustav prenosi u potpunosti jedna direktiva Europskog parlamenta iz 2019. o određenim aspektima ugovora o isporuci digitalnog sadržaja i digitalnih usluga, to će nam biti posebno važno. Također utvrđuju se pravila koja se odnose na isporuku digitalnog sadržaja ili digitalnih usluga posebno pravila o usklađenosti s ugovorom i pravna sredstva za slučaj ne usklađenosti ili ne isporuke digitalnog sadržaja ili digitalne usluge. Ovim se zakonom propisuju pravila samo skraćeno jer već su prethodnici to više puta ponovili, dakle pravila o usklađenosti digitalnog sadržaja ili digitalne usluge s ugovorom na način da se odrede subjektivne i objektivne pretpostavke i rokovi sukladno kojim se smatra da je digitalni sadržaj ili digitalna usluga usklađena. Dva načina isporuke digitalnog sadržaja ili digitalne usluge, pa onda preinaci digitalnog sadržaja i digitalne usluge u smislu određivanja pretpostavki i uvjeta pod kojima je ova preinaka dopuštana, pa onda pravnim sredstvima u slučaju kršenja odredbi zakona i to propisivanje ovlaštenih tijela za provođenje nadzora nad provedbom odredaba zakona, propisivanje prikladnih i učinkovitih prekršajnih sankcija u slučaju da trgovac postupa protivno odredbama ovog zakona itd. Naše digitalne tvrtke imat će, tu se slažem, dakle iste ugovorne uvjete kao i svi u Europi i to je dobro, znači pogotovo je dobro zato što se ovdje štite one male tvrtke. No ono što bi zbilja bilo korisno, ali se to neće tako očito vidjeti brzo u ovom saboru odnosno vidjelo se, ali kad dolazi od oporbe ne može biti usvojeno, pa čekamo da to dođe s onog dijela sabornice. Ono što bi zbilja koristilo u ovom segmentu je vezano uz oporezivanje profita digitalnih divova koji pružaju digitalne usluge. Dobivaju profit, ali taj profit nije oporezovan u Hrvatskoj. Digitalne su korporacije evaluirale u najveće svjetske tvrtke u posljednja dva desetljeća. Globalna kriza povezana s Covid-19 uopće nije utjecala na njih, dapače, dakle neke od njih su itekako dobro prolazile u toj krizi. Recimo u drugom kvartalu 2020.g. Amazon je zabilježio rast prihoda od 40%. Velike digitalne tvrtke su osim toga već desetljećima prvaci u utaji poreza. Poznate su prijevare poput dvostrukog Irca ili LuxLeaks u kojima su sudjelovali i istaknuti političari poput Jeana-Claude Junckera. Volim ovdje govorit da smo mi skloni korupciji, ali nije to specifičnost samo Hrvatske, korupcija je jedna globalna pojava, pa vjerovali ili ne i Jean-Claude Juncker je sudjelovao u jednoj takvoj prevari putem kojih se godišnje štitilo od poreza stotine milijardi korporativnih američkih dolara. Inače prema istraživanju i to je bio početak takve legislative koja će ajmo reć prije ili kasnije doći i do nas, prema istraživanju posebnog odbora Europskog parlamenta za financijski kriminal iz 2018.g. Apple je vjerojatno u razdoblju od 2015. do '17.g. platio tek 0,7% poreza na dobit u EU, između 2010. i '19. 6 digitalnih divova je u inozemstvu izvan SAD-a prijavilo preko 700 milijardi dolara dobiti, ali je platilo samo oko 60 milijardi EUR-a poreza u inozemstvu. Prema procijeni Europske komisije za 2018. u EU se digitalne tvrtke oporezuju inače po prosječnoj stopi od 9,5%, a tradicionalna, znači ta poduzeća koja nisu digitalna i koja ne pružaju te digitalne usluge, znači tradicionalna poduzeća, po stopi od 23%, znači ogroman je jaz između ovih digitalaca i ovih tradicionalnih pod navodnike. Nije stvarno riječ samo o ilegalnoj utaji poreza već zapravo često o vrlo legalnim oblicima koji su tu zbog zastarjelih načela oporezivanja koja se temelje na posebnim modelima s početka 20. stoljeća. Zato je takva legislativa izuzetno nužna i bila bi stvarno korisna. Pravo države dakle po tim nekim standardnim 20-stoljetnim načelima, znači pravo države da oporezuje dobit tvrtke povezano je sa fizičkom prisutnošću firme ili podružnicu u određenoj zemlji, a generiranje vrijednosti i zato su nam sad važne one digitalne usluge, generiranje vrijednosti nije fizički ograničeno. Znači Amazon, Apple, Facebook mogu imati dobit u Hrvatskoj, ali nemaju niti podružnicu, niti, znači nisu registrirani u Hrvatskoj, tako da ne plaćaju porez na dobit. Zato je jako važno i dobro da se ovim predloženim zakonskim prijedlogom barem definira što je to digitalna usluga i kaže se to je usluga kojom se potrošaču omogućuje stvaranje, obrada i pohrana podataka u digitalnom obliku ili pristup njima ili dva usluga kojom se omogućuje dijeljenje ili bilo koja druga interakcija s podacima u digitalnom obliku koju učitava ili stvara potrošač ili drugi korisnici te usluge i to je jako važna definicija jer ona će upravo biti temelj oporezivanja digitalnih divova porezom na digitalne usluge koji je predložila Radnička fronta, a koji će prije ili kasnije garantiram doć u ovu saborsku proceduru, a onda će valjda bit usvojen kad dođe s one strane sabornice. To je dobro da ovdje imamo definiciju šta su to digitalne usluge. Znači digitalne usluge su recimo ili usluge posredništva kao što je Facebook ili usluge spajanja dakle korisnika ili usluge znači roba kao što je to Amazon. Ta definicija nam znači treba kako bismo došli do shvaćanja da su digitalne usluge također dobit i to prilično visoka dobit, posebno digitalnih divova, a ta dobit nije oporezovana u Hrvatskoj, ali je oporezovana u Francuskoj, u Italiji, u Austriji, u Velikoj Britaniji, u Poljskoj i drugim zemljama. RH se u inicijalnom prijedlogu takvog oporezivanja pozitivno odredila, tako da očekujem nakon odbacivanja prijedloga Radničke fronta da će taj porez i doći kod nas u nekom trenutku. Dakle, prvo što ćemo tamo oporezivati samo ukratko, znači upravo na temelju ove definicije digitalnih usluga, ali sada preciznije u smislu dakle definiranja generiranja dobiti, znači to su usluge oglašavanja usmjerenog na korisnike sučelja. Znači svi znamo kad koristimo Facebook da smo bombardirani reklamama, ali to mi od tih reklama nemamo apsolutno nikakve koristi jer ne oporezujemo Facebook za to bombardiranje reklamama koje doživljavamo. Drugo su dakle usluge posredovanja, stavljanje … [[Govornik se ne razumije]] na raspolaganje korisnicima bilo zbog povezivanja korisnika ili njihove interakcije, bilo zbog razmjene robe ili usluga između korisnika. Ovo prvo je opet Facebook, drugo bi bio Amazon. I treće su usluge prodaje podataka o korisnicima sučelja, znači sve te velike kompanije zapravo trguju s našim podacima, mi od toga opet ništa nemamo. Ne bi trebalo dakle svakako oporezivati prihode malih i razvojnih digitalnih tvrtki, ali bi svakako trebalo oporezivati najveće digitalne divove. Porez bi se trebao odnositi na tvrtke s godišnjim prihodima od barem preko jel ili to bi mogli postavit kao granicu, to je ta europska direktiva tako i postavila, preko 750 milijuna EUR-a na globalnoj razini godišnjim prihodima od oporezivih digitalnih usluga s izvorom u Hrvatskoj, što smo mi postavili od preko 1,1 milijun kuna. Porezna stopa u raznim zemljama je različita, a u našem prijedlogu smo stavili 7% bruto prihoda koju je tvrtka ostvarila u poreznom razdoblju jedne kalendarske godine s digitalnim uslugama čiji je izvor u Hrvatskoj. Evo zbog uvođenja ovog poreza to su podaci koje bi mogli prikupiti ili trebali prikupiti od porezne uprave, ali smo sigurni da bi se minimalno 150 milijuna kuna moglo generirati godišnje. Govorimo evo propasti Orljave u Požegi zbog duga od 30 milijuna kuna, eto 150 milijuna kuna bi dobili samo da smo oporezovali digitalne divove, ali nismo to učinili jer kako je došlo obrazloženje Vlade na taj prijedlog zakonski čekat ćemo da to svi u EU uvedu i onda ćemo se tako lijepo prilagođavati europskoj legislativi. Bez prilagođavanja s europskom legislativom Hrvatska ne poduzima ništa. Mi se nadamo da ćemo jednom doći do nekog hrabrog zakona koji će barem slijediti, ne znam deset zemalja u EU koje su uvele ovaj porez, a ne da čekamo samo prilagodbu sa europskom pravnom legislativom. I evo pozdravljam ovakve tipove zakona gdje možda bismo mogli pokazati i da smo malo hrabriji i da imamo malo više hrabrosti da nešto uvodimo bez da nas na to natjeraju. Hvala.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu i prvi će govoriti poštovani zastupnik Domagoj Hajduković. Izvolite.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Poštovana državna tajnice sa suradnicom. Dakle, već je dosta rečeno o digitalnim uslugama, digitalnim sadržajima o kojima mi danas svi itekako ovisimo i svi smo itekako konzumenti istih. Mislim da je kolega Dretar navodio nekoliko primjera, ali sve od filmova koje gledate pa čak i preko sa IPTV-a od televizijskih sadržaja do knjiga, videoigara i različitih drugih sadržaja sve kupujemo ili sve kupujemo manje-više online u različitim oblicima, neki su isključivo digitalni, neki su samo naručivanje fizičkih proizvoda odnosno usluga. No digitalno tržište već postoji jako, jako dugo, mislim da je kolega Dregar spomenuo da cloud tehnologije postoje deset godina, EU je ovu direktivu donijela 2019.g. znači najmanje devet godina kasni za stvaranjem tržišta i regulacijom istih, a onda mi još za tom direktivom kasnimo dobre tri godine, dakle tek u 2021.g. i to na sredini godine raspravljamo o ovom zakonu. Toliko kasnimo i toliko i Unija kasni u reguliranju ovog tržišta da neki dijelovi teksta direktive, a onda i zakona već postaju zastarjeli, više se ne koriste ili imaju neke podkategorizacije. Prema tome, u regulaciji digitalnog tržišta, digitalnih usluga treba biti puno, puno proaktivniji. To je tržište koje se mijenja na očigled, koje se može promijeniti potpuno u nekoliko mjeseci doslovno, a mi kao zakonodavac smo tu jako reaktivni. Znači nismo proaktivni i to jako nije dobro. Ne ide to sad naravno na račun samo Hrvatske, ide to na račun i cjelokupne Unije, ali skrećem vam pozornost na činjenicu da većina država članica nema rješenja u nacionalnim zakonodavstvima za ovaj problem, većina, ali neke imaju. Neke to reguliraju već prije, neke čak i oporezuju kao što je kolegica prije mene govorila, ali mi ne. Ne govorim nužno o oporezivanju, ali i zaštiti potrošača, pa i zaštiti i onih koji te usluge primaju, apsolutno da. Slažem se da ne moramo biti toliko reaktivni da čekamo i regulacije sa razine EU. Nekad je dobro biti proaktivan i naravno nekad je dobro stvari prilagoditi našim potrebama, potrebama malih i srednjih tvrtki koje se bave pružanjem digitalnih usluga ili digitalnih sadržaja, ali također i zaštiti naših potrošača. Kada govorimo o digitalnim uslugama, digitalnim sadržajima, digitalnom tržištu općenito ne možemo po meni ne govoriti o kriptovalutama, o kriptovlasništvu to je isto nešto što postoji na tržištima već jako dugo, čak i neke države u Južnoj Americi počinju priznavati kriptovalute kao platežno sredstvo, dakle to je isto područje na kojem moramo itekako raditi. Trenutno je pred Europskim Vijećem se i vodi rasprava o jednoj rezoluciji koja bi trebala regulirati kriptovlasništvo, međutim tu postoji još jako puno nedoumica. Drago mi je da mi sudjelujemo u toj raspravi kao Parlament i kao Vlada. Ali zašto vam uopće spominjem ovo? Tržište se jako mijenja, tržište će se još mijenjati, tržište će se radikalno promijeniti u sljedećih pet godina, možda i kraće. Teško je zapravo predviđati vremenske okvire u ovako rapidno mijenjajućem tržištu. I ako mi budemo reaktivni kao zakonodavac, to će značiti nesigurnost za potrošače, nesigurnost za one koji pružaju usluge i potencijalan gubitak profita odnosno gubitak prihoda koje bi mogla država imati oporezujući i regulirajući neka tržišta. Prema tome, moja poruka s ove govornice iako ovaj zakon treba apsolutno donijeti to je naša i obaveza, uostalom u usklađivanju našeg nacionalnog zakonodavstva sa pravnom stečevinom EU je da moramo puno više pažnje predavati upravo ovom segmentu tržišta jer to je tržište koje će samo rasti. Sada je raslo zato što je bilo dobrim dijelom uvjetovano i pandemijom, ali mislim da je pandemija unijela neke promjene koje su tu da ostanu, a razvoj digitalnog tržišta, pružanje digitalnih usluga digitalnih sadržaja je definitivno jedno od tih područja. Prema tome, volio bih da u budućnosti budemo proaktivniji, da sudjelujemo što i radimo u raspravama na razini EU koje se tiče regulacije i reguliranja ovog segmenta tržišta, ali također imajući na umu da je ovo budućnost, da su promjene već došle i da su one tu da ostanu. Hvala.
Imamo nekoliko replika, poštovani zastupnik Pavić.
Hvala lijepa. Poštovani zastupniče, slažem se s vama da Europa malo kasni, međutim skrenuo bi pozornost da zapravo kasnimo i mi. Poštovana tajnica zna da sam ja već više puta zazivao da budemo malo proaktivniji i to nisam prozivao vladu nego nas kao IT-evce naše udruge, moramo biti aktivniji. Ako industriji od 5 milijardi EUR-a nema nešto za predložiti EU onda tu nešto ne štima. A tu je i naša greška, tu je greška i ljudi koji bi trebali oko toga voditi računa da se napravi nešto da se svi uključe u donošenje takvih zakona da bismo bili mi kao primjer prema Europi. Zašto? Zato što smo mali i zato što moramo postavljati uvjete koji nama odgovaraju. Oni, ako ćemo prihvatiti uvjete onih velikih nećemo dobro proći. A ovo je sad zakon, to je zakon okej. Međutim, moramo voditi računa o tome da budemo mi proaktivni.
Poštovani zastupnik Hajduković.
Apsolutno se slažem kolega Pavić. Međutim, morate imat jednu drugu stvar na umu. Nekima i odgovara ne regulacija ovog tržišta, nekima i odgovara da nema oporezivanja, da nema jasnih pravila ili da su ona različita itd. itd., evidentno je tako. Siguran sam da ta industrija ima itekako što za reći, ali možda im odgovara ova trenutna situacija. Ono o čemu mi moramo brinuti sada je zaštita i našeg pružatelja usluga, ali i potrošača jer začudili bi se koliko IT tvrtki ima u Hrvatskoj kojima je sav proizvod izvozan i u pravilu su to digitalne usluge ovakve ili onakve i isporuka gotovog digitalnog proizvoda u inozemstvo. Prema tome, moramo razmišljati o njima, zaštiti njih i na tržištu Hrvatske, ali onda i na tržištu unije.
Poštovani zastupnik Matula.
Zahvaljujem. Poštovani zastupniče Hajduković, potakli ste me kada ste spomenuli kripto valute. Ne znam koliko vam je poznato, međutim postoji kripto valuta ifivijum koja se zapravo zasniva na korištenju tih famoznih heš funkcija kako ih zovu koje su kao nekakve šifre i ključevi koje su osnova za nešto što se zovu pametni ugovori Smart contracts i to je nešto što sam uvjeren da bi kod nas u ovoj našoj javnoj nabavi itekako moglo pomoć, a princip je vrlo jednostavan. Vi ste u neka davna vremena ono, ali stvarno još u Antici ako ste došli sa komadićem drveta i ovaj drugi je imao onaj drugi i samo taj koji je pasao jer je odlomljen je mogao dobiti nešto jer je imao na taj način povjerenje.
Poštovani zastupnik Hajduković.
Hvala kolega Matula. Pametni ugovori su još jedan novi momenat na tržištu. Dakle, kao što sam govorio i prije, nešto što je nastalo relativno nedavno i koje se rapidno razvija, a isto je neregulirano itd. itd. i postoji puno nedoumica. Imate zemlje koje rade biznis od toga što se prilagođavaju novim uvjetima na tržištu. Recimo Slovenija vam je jako puno uložila energije i truda i zakonodavnog da bude blockchain friendly država unije. Jedna mala Slovenija koja na tome potencijalno može zaraditi jako, jako, jako puno. Hrvatska je ista zemlja otprilike u sličnom položaju sa više stanovnika i možda i sa više IT ekspertize. Zašto se mi ne bi pozicionirali, ne sad u blockchainu, ali u nečem drugom na sličan način? I na kraju imate isto jedan problem zakonodavaca recimo, a to je u rezoluciji koja je pred vijećem da su definicije kripto vlasništva još uvijek nejasne i široke i da sami termini još nisu jasni, a kamoli onda regulacija takvog jednog tržišta.
Hvala. Poštovana zastupnica Peović.
Pa evo, rekli ste da čak i kasnimo, znači nisam bila u pravu kad sam rekla da idemo prilagođavat se toj legislativi i da smo tu proaktivni, nismo, znači čak i kasnimo, a to je ovaj još bolja ovaj vizura svega. Ali nismo baš pošteni ni vi ni ja, stvarno smo proaktivni u jednom segmentu koji nismo ovdje spomenuli, a to su digitalni nomadi. Znači mi smo jedna od rijetkih zemalja koja je uopće uvela tu zakonodavnu legislativu da strani državljani mogu živjeti na području Hrvatske i ne plaćati hrvatske poreze, koristiti svu infrastrukturu Hrvatske, ali računamo sa njima jer imamo vizuru bogatih programera iz EU, zapadnih zemalja i SAD-a koji će ovdje iznajmljivati skupe nekretnine i trošiti jako puno novaca, pa smo utoliko, stvarno u tom segmentu bili i proaktivni.
Poštovani zastupnik Hajduković.
Da kolegice Peović, kasnimo, kasnimo u jako puno toga, ali ovakve mjere ako ih i donosimo donosimo ih, o kojima ste vi govorili, donosimo ih stihijski i nepromišljeno ako mene pitate. Nemamo jasnu viziju što želimo, nemamo jasnu viziju u kojem smjeru idemo u kojem god segmentu hoćete, oćete u digitalnom tržištu, poljoprivrede, industrijske politike, što god želite to je na stolu i ne znamo što bi, sami ne znamo što bi. U modernom svijetu morate razmišljati 3-4 koraka unaprijed. Tako je jedna kažem mala Slovenija, relativno mala, mala za EU, u svijetu još manja, je odlučila sve svoje resurse stavit, dakle kad govorimo o digitalnom tržištu u blockchain. Hoće li im se to isplatiti? Ja sam siguran da hoće. Mi isto trebamo razmišljat ovako, a ne donijet neku polumjeru i onda se nadat da će ona polučit neki rezultat, a zapravo rezultira u zlouporabi mnogih koji se ne drže odnosno koji na kraju mjera ne daje one rezultate koje bi trebala.
Poštovana zastupnica Perić.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Poštovani kolega, da spomenuli ste važnosti donošenja ovog zakona i sigurno je ova direktiva jedan od sastavnica strategija razvoja digitalnog tržišta za Europu. Ono što bi ja htjela istaknuti da je, mislim 2019. je izdana je i bijela knjiga kojom se zapravo definira u kom smjeru bi se trebala razvijati cijela Europa i sustav što bi to značilo za razvoj ekonomije, malog i srednjeg poduzetništva, što bi to značilo za razvoj komunalnih usluga, zdravstvenog sustava itd., dakle svih sastavnica života i to je ono što se mi sada zapravo pokušavamo sustići s obzirom i na pandemiju i sve ostalo je ovo sada prilika da to zaista i ubrzamo. A što se tiče oporezivanja, evo u lipnju je objavljeno zapravo da se G7 sastaje oko jednog jedinstvenog poreznog sustava u vezi s tim.
Poštovani zastupnik Hajduković.
Hvala lijepo kolegice. Da, digitalna ekonomije općenito je u vrhu rasprave u EU, dakle to nije to novi momenat samo nama, dakle i u Uniji je digitalna ekonomija nova ekonomija, kako god se zvalo gospodarstvo kako želite već koji termin koristite je nešto što dominira raspravama, strategijama i promišljanju o budućnosti Europe. No, ono gdje je Hrvatska zapravo šansa kao relativno mala zemlja i unutar Unije, a onda i na globalnom području je itekako inovativnost, proaktivnost. Znači ako smo inovativni, ako razmišljamo dugoročno i ako ciljano usmjerimo resurse u određene područja možemo itekako uspjeti. Primjera imate jako puno, a ja sam želio zapravo iskoristiti ovu raspravu da istaknem upravo ove činjenice da i izvršnoj vlasti skrenem pažnju na to u kojem smjeru treba razmišljati. Ako razmišljamo tako moju će podršku imati. Hvala.
Sada će govoriti poštovani zastupnik Željko Pavić. Izvolite.
Hvala lijepa. Kada sam tamo negdje 1981. upisivao Fakultet organizacije i informatike onda su me svi tapšali po ramenu i govorili bravo to ti je budućnost. Onda sam se otprilike nakon osam, devet godina zapošljavao u Zagrebu, pa što ćeš raditi u Zagrebu, pa reko bavit ću se informatikom, uuu super to ti je budućnost. Kada su se prije par godina moji sinovi, prvi sin se upisivao na FER, što upisuje računarstvo, uuu super to je budućnost, pa se upisao drugi sin na FER, što je upisao, računarstvo, o odlično, to je budućnost i tako to vam već ide otprilike nekih 30 godina i mislim da možemo mirne duše reći da mi svi zapravo živimo tu našu i prošlost i sadašnjost i budućnost što se tiče IT-a. I moramo biti fer i korektni i priznati kada je nešto dobro da kažemo to je dobro. Da sam danas ujutro isto kad je bio zakon, krivični zakon kao tema, rekao sam što je dobro, rekao sam ministru smatram da je to dobro da je to kvalitetno i skrenuo sam pozornost što bismo trebali još napraviti da to bude možda bolje odnosno da to bude lakše rješivo na sudovima s čime se ministar kasnije i složio. Isto tako smatram i rekao sam to ovdje da je dobro donošenje ovakvog zakona vezano za digitalne zapise zbog toga što smo mi svi o tome ovisni. Nismo svjesni koliko smo o tome ovisni, mi nemamo pojama koliko smo zapravo ovisni o ePoslovnju, koliko smo ovisni o digitali, koliko smo ovisni o digitalnim zapisima. Kolega je pričao i između ostalog je spomenuo IPTV jel tako, međutim nemojte zaboraviti da imamo svi digitalnu televiziju, zemaljska televizija više ne postoji, analogni signal više ne postoji. Postoji digitalni signal i bez digitalnog signala nema televizije. Morate imati posebni resiver za digitalnu televiziju. Prema tome, sve oko nas je digitalno i kada govorimo o isporuci digitalnih sadržaja i digitalnih usluga, definitivno to moram regulirati da bi nam svima bilo lakše i poduzećima koja to isporučuju i nama kao potrošačima i poduzećima kao potrošačima i posrednicima koji posreduju između isporučioca i primaoca tih usluga odnosno tih podataka. Ne želim govoriti o isporuci softvera koji se isporučuju za raznorazne tablete, za računala, za mobitele nove verzije, softvera za mobitele, ne želim govoriti o podacima koji su nužno potrebni da bi nešto funkcioniralo, ne želim govoriti o softveru koji se isporučuje za naše kućanske aparate. Imate kućanske aparate koji danas više bez softvera ne funkcioniraju, imate kućanske aparate koji su spojeni na Internet čija se detekcija kvarova može obaviti preko interneta i gdje možete jedan dio programa koji su trenutno u upotrebi na tim aparatima preskočiti softverski preko interneta i zapravo korisniku omogućiti da i dalje koristi taj aparat. Prema tome, sve oko nas je digitalija i moramo voditi računa o tome da su digitalni sadržaji i digitalne usluge definirane na pravi način da bismo bili svi zadovoljni, bez toga ne možemo dalje. Govorilo se tu o raznoraznim pojmovima, o digitalnom novcu, govorilo se o hash funkcijama, nije se spominjao u tom kontekstu digitalni potpis koji nam je isto tako nužan. Znamo i sad već danas kad govorimo o našim certifikatima, tu su kod nas sa njima funkcioniramo i da smo imali možda drugačije zakonodavstvo, da smo bili možda malo proaktivniji kada smo donosili Zakon o osobnoj iskaznici, možda bismo imali i drugačije vezane za izbore, tako da sve je to povezano. Gospođa tajnica zna da sam na Odboru za informiranje više puta govorio da bismo trebali neke stvari regulirati pa mi je rečeno bit će regulirano sa novim zakonom s obzirom da neke stvari nisu bile regulirane nego nekim zakonima koji smo obrađivali na Odboru za informiranje, ali vidimo da se sve polako dovodi u red i da zapravo dolazimo do onog cilja do kojega trebamo doći, a to je da imamo sređeno ovo područje. Žao mi je što naša IT industrija ne da si više truda da sudjeluje u tome svemu skupa s obzirom da je to ipak industrija koja donosi ima promet pet milijardi eura i mislim da je to industrija koja bi trebala biti aktivnija u donošenju zakonske regulative i koja bi trebala skrenuti pozornost zakonodavcu, gledajte imamo problema tu na tom području dajte nam tu pomognite da budemo bolji, kvalitetniji, da imamo veću dobit i da budemo konkurentni na europskom tržištu.
Imamo repliku poštovanog zastupnika Okroše.
Hvala g. potpredsjedniče. Uvaženi kolega Pavić. Evo zajedno smo i kroz Odbor za gospodarstvo i ovdje danas imali prilike čuti pa sam se malo prepoznao u ovoj vašoj raspravi. I moja majka je informatičarka diplomirala je na PMF-u, a ja sam slijedio istu struku sličnu struku i diplomirao sam na FER-u, pa me zanima vaše mišljenje, pričali ste o tome kako je budućnost to je bilo i prije 40 godina kako će biti budućnost za 40 godina, ali definitivno živimo u doba korone u nekom novom normalnom gdje smo vidjeli da se je masa tih stvari, doduše prisilno digitaliziralo ubrzalo, ali vidjeli smo da nije sve tako loše, da su se dosta tih usluga koje koristimo u ovom novom normalnom vremenu u biti olakšale nam život kroz te digitalne usluge putem online sastanaka, rada od kuće i evo moram reći da dosta mojih kolega diplomiranih FER-ovaca upravo dosta unaprijedilo svoje poslovanje radom od kuće. Smatrate li da će nam budućnost donijeti niz ovakvih zakona?
Poštovani zastupnik Pavić.
Pa da evo ja sam isto radio u jednom dijelu od kuće, kad nisam radio od kuće dobio sam koronu, ali radio sam od kuće imao predavanje sa studentima i mislim da ono što smo doživjeli stvarno je da velimo tako jedna renesansa svih tih tehnoloških dobrobiti koje zapravo imamo. Naime, rade se o tome da novije generacije oni zapravo ne shvaćaju koliko je to napredno jer su se s time rodili, međutim mi koji smo stariji koji imamo jedan drugačiji pristup jedno drugačije razmišljanje, pa i mi IT-evci koji smo imali jedan pristup strukturnog programiranja, nama je u objektu programiranja malo teže prihvatiti jedan objektni pristup malo drugačije promatramo nego što to promatraju oni. Klincima je najnormalnije da uzme mobitel u ruke da automatski zna gdje, što kako je jer je to njemu zapravo normalno, nama nije mi to trebamo naučiti.
Poštovani zastupnik Hajduković.
Hvala. Pa kolega apsolutno ste u pravu kada govorite koliko je tržište razgranato od digitalnog signala do digitalnih usluga, softvera i sl. dakle sve ide preko interneta sve se odvija u virtualnom svijetu. I zato mislim da bi unificiranje, reguliranje ovog tržišta što prije trebalo biti u interesu svih jer evo krenite iz vlastitog primjera, koliko korisničkih računa, različitih digitalnih potpisa, akreditacija i sl. morate imati da bi pristupali različitim uslugama. To što prije treba unificirati. A kada govorimo i o osobnoj iskaznici koju ste spomenuli, nažalost tehnologija za koju smo se mi odlučili, a to je fizičkog čitača čipa itd., je već odavno zastarjela. Dakle imate biometrijske putovnice, imate sve biometrijsko, a mi gradimo naše osobne iskaznice na tehnologija koja je već u ropotarnici povijesti. Ne razmišljamo uopće dugoročno, ne razmišljamo strateški.
Poštovani zastupnik Pavić.
Da, dobro kad govorimo o sustavima autentikacije, autorizacije to je malo kompleksno i zahtjevno područje tako da bismo trebali ako već govorimo o tome i ako krećemo od ovih certifikata koje ste spomenuli moramo znati da i mi u Hrvatskoj imamo dvije državne tvrtke koje su certifikacijski autoritet, što je zapravo veliki trošak i veliki opterećenje za korisnike jer ja kad trebam nešto odraditi u dijelu vezano za recimo Poreznu upravu ili recimo nešto vezano za FINA-u moram imati certifikate koji su mi izdali ili FINA ili AKD. Ne znam zašto trebamo o tome voditi računa, mislim da bi bilo dobro da bude jedna velika ona koja je najiskusnija, konkretno to je FINA ima certifikate, certifikacijski autoritet već koliko, 20 godina i mislim da bi to bilo pametno da se na taj način to centralizira i na neki način omogući korisnicima da lakše funkcioniraju.
Hvala. Sada će i dalje govoriti poštovani zastupnik Željko Pavić, ali sada završno u ime Kluba zastupnika SDP-a. Izvolite.
Pa evo htio bih samo da završno kao predstavnik kluba reći da pozdravljam donošenje tog zakona. Vi ste u svom izlaganju rekli da će biti direktiva na snazi od 1.1.2022., bit će zapravo zakon koji je donesen na temelju te direktive, tako da ne znam nisam čitao što se dešava sa ostalim državama, da li će i ostale države sa 1.1. krenuti sa tim ili su neke, neke su već vjerojatno krenule, dal će svi biti od tog momenta imati tu regulativu riješenu. Ali mislim da treba to pozdraviti i rekao sam zbog čega to treba pozdraviti. I smatram da bi to tako trebalo donositi sve zakone, da ih donosimo ranije, da kažemo ok imamo vremena dva, tri, pet, sedam mjeseci da se za taj zakon pripremimo i da onda više nema isprika zašto nešto ne funkcionira, nema isprika zašto nešto ne isporučujemo u tom formatu, zašto nešto ne damo u tom formatu, zašto nešto nismo pripremili u tom formatu itd., itd. Znači ovo treba pozdraviti to treba biti praksa i za ubuduće da zakone donosimo unaprijed, da kaže evo poduzećima pravnim i fizičkim osobama ljudi izvolite tu vam je zakon, pripremite se da znate kako ćete funkcionirati u budućem razdoblju. Klub SDP-a će taj zakon podržati. Hvala.
Sad će završno u ime Kluba zastupnika HSS-a i Radničke fronte govoriti poštovana zastupnica Katarina Peović. Izvolite.
Evo javila sam se ponukana jednom replikom kolegice Perić, mislim da ste rekli da će oko oporezivanja doći do europskog dogovora negdje ili razgovora negdje oko 1. srpnja ako se točno sjećam da će taj sastanak se održati. Istina je da je rok za postizanje međunarodnog konsenzusa s OECD-om s kraja 2020. prolongiran negdje do sredine 2021. to je već bilo najavljivano, da će biti sastanak, a trebao je biti zapravo u lipnju, očito će biti u srpnju i da će biti predstavljen novi prijedlog digitalnog nameta. No rok za implementaciju tog prijedloga, znači i on će biti prolongiran s obzirom da nije u lipnju nego u srpnju, ali ok, rok za implementaciju tog prijedloga je tek 1. siječnja 2023., znači već se najavilo da će to bit tek 1. siječnja 2023. tek za dvije godine u koje ćemo sigurno na taj način mi izgubiti oko 300 milijuna kuna, jel to je mislim posljedica toga da se zakonski prijedlozi zapravo samo usvajaju kada dolaze u obliku ove europske regulative koju mi implementiramo. I mogu se složiti da nije tako daleko, mislim 2023. 1. siječanj nije tako daleko, ali opet to ne samo da nije sutra, ne samo da nije bilo jučer nego opet nije našom inicijativom nego mi opet zapravo prihvaćamo samo taj europski i međunarodni okvir. Mogli smo se svrstati među one zemlje koje su implementirale na nacionalnoj razini taj porez znači Francuska, Italija, Austrija, Velika Britanija itd. znači mi smo mogli biti među tim zemljama i kako je rekao i kolega Pavić, stvari se jako brzo mijenjaju. Znači nama se čini da će vječno bit ista pravila, isti uvjeti, ali ova legislativa je pokušala sadašnju tu digitalnu stvarnost obuhvatiti poreznim reformama i to će se mijenjati. Znači ništa nije stalno, nećemo mi sada donijeti nekakve porezne zakone koji će bit zauvijek tu tako da gubimo sigurno neko vrijeme koje gubimo neke novce koji su mogli biti korisno utrošeni. Podsjećam da Hrvatska ima jedan od najsporijih interneta u Hrvatskoj, znači ova legislativa, ovaj porez je mogao biti korišten u to da se telekomunikacijska infrastruktura poboljša pa da možda imamo brži Internet. Svakako bi cilj zakonodavstva u ovom segmentu digitalne usluge, digitalnih usluga trebao biti i da se osigura, pogotovo za nas je to bitno, ravnomjernije oporezivanje malih i velikih digitalnih poduzeća. Mi nećemo imati velikog digitalnog diva u Hrvatskoj pretpostavljam, ali imamo digitalna poduzeća mora se uravnotežiti to oporezivanje i priznati da ne samo u Hrvatskoj nego i u Europi i u svijetu su veliki digitalni divovi stvarno uživali ogromne porezne povlastice. A tome i … njihov veliki uspon. Osim toga, pogotovo bi za nas bilo važno, da ovim tipom legislative uvodimo ravnomjernije oporezivanje „tradicionalnih tvrtki“ i tih digitalnih tvrtki jer se ustvrdilo da postoji ogromne porezne razlike između jednih i drugih. Dobro sada da ne duljim, samo finalno znači u ime kluba HSS-a i RF-a mislim mogu reći da mi nemamo problem s tim da ovaj Prijedlog zakona o određenim aspektima ugovora o isporuci digitalnih sadržaja i digitalnih usluga pozdravimo, ali voljeli bismo da s ove strane postoji isto tako volja i želja da pozdrave neke prijedloge s one strane jer mislim da pogotovo u ovom tipu legislative nemamo pretjeranih različitosti, da se vodimo nekim sličnim načelima i da bismo tu stvarno trebali i to sam govorila i na prethodnoj točki, prestati s tom praksom koja se u hrvatskoj politici mislim praktički prihvatila kao normativna i normalna, a to je da vladajući ne prihvaćaju niti jedan zakon oporbe, niti jedan prijedlog zakona oporbe. Znači ta se praksa mora početi ako ništa drugo dovoditi u pitanje i kritizirati, ako već ne prevladati što se ipak nadam da će bit slučaj. Eto toliko.
Hvala lijepa. Time zaključujem raspravu o ovoj točci, o njoj ćemo glasati kada se steknu uvjeti. Mi ćemo time završiti današnji rad, nastavit ćemo sutra u petak u 9,30 i prva točka bit će Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o otvorenim investicijskim fondovima s javnom ponudom. Hvala vam lijepa i želim ugodno poslijepodne. SJEDNICA PREKINUTA U 15:30 SATI