Poštovani gospodine predsjedniče Sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Zakon o radu je zakon koji regulira više odnosa u društvu, nije to samo odnos između radnika i poslodavca nego to je jedan od temelja društvenog poretka i jedan od temeljnih zakona koji omogućavaju da se odnosi radnika i poslodavaca urede na način da i jedna i druga strana treba imati i obveze i prava, ali s druge strane da jedna i druga strana uvažavaju potrebe i kad govorimo o potrebama radnika tako i o potrebama poslodavaca. Ono što je karakteristika našeg Zakona o radu da je on zakon koji je doživio više izmjena i da je uvijek kad govorimo o izmjenama Zakona o radu te izmjene su praćene i sa opširnom diskusijom i sa jasno napetošću i tenzijama jer se radi o interesnim pitanjima koje reguliramo Zakonom o radu. Ova Vlada je naglasila da ćemo Zakon o radu mijenjati. Da ćemo ga mijenjati u dva koraka iz razloga što smo bili obvezni temeljem pristupanja EU izmijeniti dio Zakona o radu koji govori o europskim radničkim vijećima, dakle trebali smo u Zakon o radu vratiti i staviti Direktivu EU. I tada smo već u više navrata i tu za ovom govornicom rekli da će Zakon o radu ove godine se mijenjati u dva koraka. Dakle, prvi korak je ovaj danas, dakle izmjene postojećeg Zakona o radu, a da ćemo u drugoj polovici ove godine doći sa novim Zakonom o radu i da ćemo u tom Zakonu o radu riješiti i ona pitanja koja se tiču lakšeg zapošljavanja, tržišta rada, odnosa između poslodavca i radnika. I ja se nadam da ćemo kao i za ovaj zakon koji je danas pred vama dobiti podršku zastupnica i zastupnika. Zakon o radu se brusio sastancima između socijalnih partnera. Bilo je više sastanaka i ova verzija koja je danas pred vama je usuglašena sa socijalnim partnerima, dakle sa sindikatima i poslodavcima. Jasno da je ona plod ne samo dogovora nego je plod i pregovora i nju treba promatrati na način da je to kompromis između jednih i drugih. I jasno da su i jedni i drugi, u prvom redu kad govorimo o sindikatima i poslodavcima, zadovoljni ili nisu zadovoljni sa pojedinim rješenjima. Ali, u Zakonu o radu neće nikad biti jedna strana zadovoljna, a druga nezadovoljna. I ovo što ova Vlada želi postići, želi postići konsenzus oko tih stvari. I ono što nam je drago da smo na prijedlogu ovog, izmjena ovog zakona postigli konsenzus između sindikata i poslodavaca. Pregovori su bili dugi, pregovori su bili komplicirani ali smo ih završili u relativno kratkom roku što govori u prilog tome da je klima da se Zakonom o radu mijenja prisutna i da je svima jasno da zakon ovakav kakav je treba prilagoditi i krizi, dakle da se lakše reagira u vrijeme krize, da se lakše restrukturira zakonodavstvo, da se lakše restrukturiraju poduzeća. Ali, ono što je Vlada kad smo krenuli u izmjene ovog zakona rekla da i postavila sebi tri cilja. Prvi cilj je da Zakon o radu mora štititi slabijega, mora štititi radnika jer je radnik uvijek slabija karika i stoga zakon mu mora pružiti odgovarajuću zaštitu. Ali s druge strane je nužno da zakon poslodavcima omogući jednostavnije restrukturiranje poduzeća, da im omogući lakše zapošljavanje i da omogući poduzećima da brže i adekvatnije odgovore na krizu koja je danas u Hrvatskoj, koja će proći ali će vjerojatno opet biti kriza a zakon mora biti taj koji će omogućiti da se lakše i jednostavnije odgovara na krizu. I treći cilj je da smo temeljem pravne prakse, prakse sudova, presuda željeli dio Zakona o radu promijeniti na način da se usklade na način da ga uskladimo sa sudskom praksom jer pojedine odredbe nisu očito bile dobro riješene pa je bilo moguće da se tumači na dvojaki način, željeli smo to izbjeći. I drugo ono što je bitno je da smo željeli da zakon bude čitljiv, jednostavan i svima razumljiv. Jasno da ovim izmjenama danas to nećemo postići ali sa novim zakonom o radu kojeg najavljujemo da će doći vrlo brzo na raspravu u Sabor će biti i to pravilo zadovoljeno dakle da bude jednostavan, čitljiv i svima razumljiv. To znači da ne bi trebalo biti potrebe za tumačenjima zakona kao što je bilo do sada. Što smo ovim zakonom izmjenama zakona postigli? Jedno je da smo uskladili zakon sa pravnom stečevinom EU, tj. sa revidiranom direktivom EU o uspostavi europskog radničkog vijeća ili postupku obavješćivanja i savjetovanja sa radnicima kod poslodavca ili povezanih poslodavaca na području zajednice. Također smo riješili u dogovoru sa socijalnim partnerima pojedine odredbe zakona, pa ističem da smo uskladili Zakon o radu s praksom Suda EU posebice kada je riječ o radu na određeno vrijeme, kolektivnom višku radnika, korištenju zamjenskog odmora u slučaju korištenja iznimaka, od primjene odredbi u trajanju rada noćnog radnika, dnevnom i tjednom odmoru. Ukratko da posjetim što smo zakonom izmijenili. U potpunosti smo zakon uskladili sa direktivom EU, a ujedno smo izmijenili pojedine dijelove zakona. Po direktivi EU prekovremeni rad može i smije trajati samo 8 sati tjedno. Mi smo u dosadašnjem rješenju zakona stavili ograničenje prekovremenog osim 8 sati tjedno još i na 32 mjesečno što je izazivalo probleme u organiziranju radnog vremena i na to su nas upozoravali sindikati a i poslodavci jer to ograničenje je onemogućavalo da se radno vrijeme posebno ljudi koji rade u rimu 12-24 da se pravilno i dobro organizira. Stoga smo obzirom da ni direktiva to ne prepoznaje, a da smo imali zahtjeve i sindikata i poslodavaca ukinuli vremensko ograničenje rada na određeno vrijeme na razini mjeseca, dakle ostaje onaj dio koji je vezan za direktivu, dakle ostaje ograničenje prekovremenog rada od 8 sati tjedno odnosno 180 sati godišnje. Rad na određeno vrijeme je u principu trebao biti iznimka, međutim kada pogledate broj ugovora o radu koji je zaključen prošlu godinu ili pretprošlu godinu, onda ćete vidjeti da je preko 80% ugovora na određeno vrijeme zaključeno, a svega 10 odnosno 20% na neodređeno vrijeme. Međutim mi smo i dalje zemlja u kojoj se radi na neodređeno vrijeme i većina ugovora u zemlji je sklopljena na neodređeno vrijeme ali vidimo da se institut rada na određeno vrijeme koristi više nego što je to zamisli predviđeno jer ako kažemo da je rad na određeno vrijeme je rad koji se primjenjuje u iznimnim okolnostima, a da u pravilu treba zaključivati ugovore o radu na neodređeno vrijeme. Trebali smo na tom području neke stvari promijeniti. Stoga smo shvaćajući i probleme onih koji organiziraju i zapošljavaju radnike i znajući da na tom području treba omogućiti da kada je potreba rada duža od tri godine da to omogućimo, ali s druge strane da na neki način spriječimo beskonačno produživanje ugovora na određeno vrijeme pa ljudi rade i po desetak i 15 godina sa ugovorima na određeno vrijeme. Stoga smo za prvi ugovor na određeno vrijeme ukinuli uvjet da taj ugovor prvi za rad na određeno vrijeme traje ne duže od 3 godine. prema ovom rješenju koje predlažemo prvi ugovor na određeno vrijeme može trajati i duže od 3 godine ali je uvjetovan sa onim zbog čega se taj ugovor sklapa. Dakle moram biti razlog, mora biti primjer je ako je netko na dugotrajnom bolovanju prema tome može biti zamjena i za više od tri godine, ako postoji projekt na kojem se treba zaposliti određeni broj radnika koji traje 4 ili 5 godina onda ti radnici mogu dobiti ugovor na određeno vrijeme koji će trajati i 4 i 5 godina da prema sadašnjem rješenju u sadašnjem važećem zakonu ograničenje je bilo na 3 godine. Dakle izmjenom smo omogućili da se prvi ugovor na određeno vrijeme sklopi i na duži rok od 3 godine međutim smo ograničili uzastopne ugovore. Dakle uzastopni ugovori se ne mogu zaključiti na duže od 3 godine. a to znači da ako netko tko je zaključio ugovor na određeno vrijeme na 4 ili 5 godina s njime se više ne može zaključiti novi ugovor za isto radno mjesto još na tri godine. Prema tome, uvjet je ostao isti. Dakle, ograničavamo uzastopno ponavljanje ugovora na određeno vrijeme. Mi smo svjesni da mi s time nećemo riješiti problem koji imamo svi ali na ovaj način ćemo raščistiti dio pitanja oko rada na određeno vrijeme. A drugi dio je kontrola, rad inspektora rada, kontrole. I to je ono na čemu ćemo također raditi jer ovaj zakon neće profunkcionirati ako kontrola ne bude na većoj razini. Stoga i u samom inspektoratu rada neke stvari ćemo mijenjati i podići ga na višu razinu. Također smo imali upite od strane i sindikata i poslodavaca o vremenskom trajanju odbora između dva radna procesa. Po sadašnjem rješenju u zakonu za neke djelatnosti posebno u turizmu i poljoprivredi ograničenje dnevnog i tjednog odmora na 10 sati je onemogućavalo da se bolje i jednostavnije organizira posao. Primjerice je u turizmu gdje konobar koji servira večeru u hotelu ne može servirati ujutro doručak jer je između završetka jednog radnog procesa i počinjenja drugog je manje od 10 sati. Stoga smo u ovom Prijedlogu zakona smanjili najkraće trajanje odmora u slučaju korištenja zamjenskog odmora, u slučaju korištenja iznimaka od primjene odredbi o trajanju noćnog radnika, dnevnom i tjednom odmoru sa 10 na 8 sati. Dakle, omogućiti ćemo bolju organizaciju ali smo tu također uveli još jedan osigurač samo ako se dogovori sa sindikatom. Dakle Vlada je opredijeljena za socijalni dijalog. I u Zakonu o radu, na svim onim mjestima gdje je potrebna suradnja i poslodavaca i sindikata smo uveli i taj dio. Dakle, ovo se može primijeniti u onim tvrtkama gdje je postignut dogovor između sindikata i poslodavaca da se može smanjiti tjedni odmor sa 10 na dnevni i tjedni odmor sa 10 na 8 sati. Jasno da radnik ima pravo kada završi radni proces na ta zamjenska 2 sata odmora. U procesu restrukturiranja poduzeća uočili smo neke stvari koje bi trebalo izmijeniti, dakle, kod programa, kod zbrinjavanja kolektivnog viška radnika u postupku smo bitno skratili postupak sa 90 dana na 30 dana. Jer je u tom procesu važno da kada proces krene da se on završi što prije. I prema ovom Prijedlogu zakona više Hrvatski zavod za zapošljavanje neće trebati davati suglasnost na program zbrinjavanja kolektivnog viška radnika nego će trebati biti samo obaviješteni. Ono što također želimo naglasiti i promovirati samu ulogu Hrvatskog zavoda za zapošljavanje u kolektivnom zbrinjavanju radnika je da poslodavci bi trebali koristiti mobilne timove Hrvatskog zavoda za zapošljavanje puno češće nego što su to radili do sada. A posebno u svjetlu ulaska u Europsku uniju gdje se nama od 1. 7. otvaraju sredstava europskog globalizacijskog fonda. Ta sredstva možemo koristiti za program zbrinjavanja radnika, oni su upereni, odnosno usmjereni direktno prema radniku a ne prema poslodavcu. Tako da i ova izmjena će omogućiti jednostavnije restrukturiranje. Bolje smo definirali koje kategorije radnika spadaju u kolektivni višak radnika. I ja se nadam da će taj proces koji je jasno neminovan u nekim tvrtkama biti završen na vrijeme i da bude završen zajedno u suradnji sa Hrvatskim zavodom za zapošljavanje. Probni rad je jedan institut koji je zamišljen na način da tijekom probnog rada vi ocijenite da li vaš budući zaposlenik, djelatnik odgovara onome radnom mjestu i kvalifikacijama za to radno mjesto. Međutim, obzirom da je definicija probnog rada i ugovora o radu sa probnim radom bila nedovoljno jasno definirana, u sudskoj praksi smo imali puno puta priliku vidjeti da kada je poslodavac otkazao radniku rad na probnom, tijekom probnog rada da su to suci smatrali da je to otkaz kao i svaki drugi otkaz ugovora o radu i da su se onda izvodili svi oni postupci koji prethode samom otkazu ugovora o radu. Stoga smo u ovom Prijedlogu zakona stvari pojednostavili, olakšali smo da se tijekom otkaznog roka može jednostavnije dati otkaz ugovora o radu. Ali smo s druge strane i zaštitili radnika na način da on ima pravo ako smatra da je oštećen u svemu tome na onu zaštitu koja mu pripada temeljem ovoga zakona dakle i na sudsku zaštitu. Ali smo tu s obzirom da je Vlada uputila i amandman na taj dio dakle tu smo još pojačali zaštitu sa time da se na taj institut odnose i oni članci koji govore o tome kada se i zbog čega ne može otkazati ugovor o radu, dakle članak 109. i 116. Agencije za privremeno i povremeno zapošljavanje su agencije koje imaju veliku ulogu na tržištu rada i u Hrvatskoj one su započele s radom i funkcioniraju i ja se nadam da će funkcionirati još na bolji način. Uočili smo problem u njihovom funkcioniranju da Agencija za privremeno zapošljavanje nije mogla obavljati i djelatnosti u vezi sa zapošljavanjem pa su se te agencije dovijale na način da su osnivale još neke druge tvrtke kćeri koje su to radile za njih. Mi smo shvatili i dogovorili da je najjednostavniji način da agencije za privremeno zapošljavanje pored ustupanja radnika obavljaju djelatnost u vezi sa zapošljavanjem što je jasno logično da onaj koji ustupa radnika može i raditi sve one poslove koji su vezani za zapošljavanje. Jasno da agencije treba kontrolirati, da ih treba pratiti i ovim zakonom je uvedeno da je Ministarstvo rada i mirovinskog sustava tijelo koje će nadzirati rad agencija za privremeno zapošljavanje. I također smo uspostavili sustav praćenja, to znači da će agencije morati dostavljati statističke podatke Ministarstvu rada i mirovinskog sustava da jasno pratimo što i kako i gdje se događa. I zadnja izmjena je izmjena koja je vezana uz ulazak Hrvatske u Europsku uniju, dakle one radne knjižice za koje smo mi neki vezani, neki su i emotivno vezani za njih, odlaze u povijest. Dakle radna knjižica od 1.7. ove godine više neće biti sredstvo dokazivanja radno-pravnog statusa u Republici Hrvatskoj. To je bila prepreka za nesmetano kolanje radne snage u Europskoj uniji jer Europska unija ne prepoznaje radnu knjižicu kao institut dokazivanja radno-pravnog statusa i temeljem naših pristupnih pregovora ona nestaje. Međutim ne nestaje radno-pravni status, dakle od 1.7. svi poslodavci u Republici Hrvatskoj će svim radnicima zaključiti radne knjižice, precrtati neispunjene rubrike i te radne knjižice će trebati onda dostaviti radnicima. U onim slučajevima kada poslodavac ne može to učiniti iz raznoraznih razloga, da li radnik ne zna se njegova adresa ili je radnik otišao iz tvrtke, tada će se te radne knjižice dostaviti u HZMO jer je to mjesto gdje ćemo čuvati radne knjižice onih kojima njih ne možemo uručiti. Radno-pravni status do 1.7. ove godine će se dokazivati sa radnom knjižicom, a od 1.7. ove godine se uvodi evidencija radno-pravnog statusa u HZMO gdje ćemo svi moći vidjeti gdje smo bili zaposleni, jesu nam uplaćeni doprinosi, koliki su ti doprinosi bili i bit će moguće jednostavno i izračunati moguću mirovinu sa onim podacima koji budu u tom radno-pravnom statusu. Također će nam to omogućiti da nam se ne dešava ono što nam se dešavalo dugi niz godina, a to je da se ne uplaćuju doprinosi, da ljudi kada odlaze u mirovinu vide da netko nije prije 10-tak godina uplatio ni kunu doprinosa, imate staž ali nemate doprinose što onda dovodi jasno do manjih mirovina i svih onih drugih problema koji su vezani uz to. Mi smo sigurni da ćemo sa ovim promjenama kad govorimo o radno-pravnom statusu i omogućavanju svim zaposlenima u Republici Hrvatskoj da vrlo jednostavno preko web sučelja dođu do svojih podataka da ćemo uvesti još jednu kontrolu, dakle ne samo kontrolu putem inspektora rada nego i kontrolu svih nas koji smo zaposleni jer ćemo moći vidjeti da li nam poslodavac uplaćuje doprinose ili nam ne uplaćuje. Jedna od velikih novina doći će tu i pred Sabor vrlo brzo, je uvođenje jedinstvenog obrasca primitaka poreza, prireza i doprinosa, dakle mi ćemo po prvi puta u Republici Hrvatskoj imati jedinstveni obrazac za sve ono što radnik prima. Na taj način ćemo imati još jednu dodatnu kontrolu da nam se ne dešava ovo što se dešavalo proteklih godina kada nisu isplaćivane plaće, kada se nisu plaćali doprinosi. Novine idu i u Državni inspektorat, dakle inspektori rada i inspektori zaštite na radu će imati drugačiju ulogu nego što imaju do sada. Oni su bili i primarno oni koji su kažnjavali, penalizirali i to je njihova uloga, ali njihova uloga treba biti i preventivna, dakle bit će puno više posjeta poslodavcima, bit će na drugi način riješena i pitanje kontrole jer za neke prekršaje jasno da će biti odmah mandatna kazna, dakle da će biti kazna na licu mjesta za neke prekršaje iz tog dijela, ali za neke prekršaje ćemo uvesti žute kartone. To znači da će poslodavac imati vremena 8 dana, 15 dana da ispravi to što je inspektor rada našao i da ako to ne napravi da onda tek bude kažnjen jer smatramo da je važno preventivom stvari pokrenuti, a da kažnjavanjem nećemo stvari pokrenuti što je poznato da kažnjavanjem ne možete puno stvari pomaknuti. Novost je i da od 1.1.2014., dakle nakon što usvojimo u Saboru izmjene Zakona o mirovinskom osiguranju, dakle i taj zakon stiže vrlo brzo na saborske klupe, prijava radnika će biti u roku 24 sata. To znači da ćemo prijavljivati direktno preko web sučelja, moći ćemo prijavljivati i preko drugih medija. Dakle, želimo da se izbjegne ono što se dešava sada da ljudi rade po sedam, osam dana na crno jer ih ne prijavljuje poslodavac, pa kada dođe inspektor rada kaže evo mi smo se upravo sada dogovorili, čovjek je evo upravo došao raditi. Po izmjenama tog zakona prijava će biti u roku 24 sata. I ono što je također značajno da će inspektori rada biti i zaštite na radu biti vezani na sve te baze i moći će on-line, dakle u onom trenutku kada kontroliraju u tvrtci vidjeti ne samo da li je radnik prijavljen, nego i da li su mu uplaćeni doprinosi. Dakle, izmjena ide puno. Ono što nam sada slijedi u tijeku su dogovori i razgovori oko izmjena Zakona o radu, odnosno donošenja novog Zakona o radu gdje ćemo razgovarati i razgovaramo o drugim interesnim pitanjima kao što su otkazni rokovi, otpremnine, radno vrijeme. Dakle, ja se nadam da ćemo i na tom području kao što smo i na području ovih izmjena Zakona o radu postigli suglasje i da će te promjene rezultirati ono što svi želimo vidjeti a to je zaštita radnika ali i mogućnost lakšeg restrukturiranja poduzeća i lakšeg zapošljavanja u Republici Hrvatskoj. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani ministre. Na vaše izlaganje prijavljene su replike, idemo po redu. Prva replika i poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani gospodine ministre, osvrnuli ste se i na dio zakona koji se mijenja. Odnosi se na Agencije za privremeno zapošljavanje. Najbolji Zakon o radu i najbolji Zakon o radu bez zaštite i kontrole nije nikakva korist radnicima. Tu zaštitu mogu davati sudovi i pravosuđa, ali i tijela državne vlasti ili institucije s javnim ovlastima. U ožujku prošle godine na moje zastupničko pitanje dali ste mi odgovor da u Hrvatsku u vaše ministarstvo imate registrirano i izdane dozvole za rad 40 takvih agencija. Obratio sam se Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje da mi dostavi podatke o broju zaposlenih ljudi kod tih agencija i oni su mi odgovorili da na popisu koje sam im dostavio, to je vaš popis šest njih uopće nisu registrirani kao poslodavci da ih oni nemaju u evidenciji, da 8 agencija nema ni jednog prijavljenog zaposlenog, a ostalih 26 zapošljava 3127 zaposlenih. Mirovinski zavod, pa je odgovorio da 6 njih opet nema evidentirano, da uopće ne znaju da postoje i neka im dostavim njihov OIB da mi dostave podatke o broju zaposlenih. Ali interesantno oni su mi dali podatak da te preostale agencije zapošljavaju 3717 zaposlenih u službi. Državni inspektorat mi je dao izvještaj da je u tom istom intervalu imao 37 nadzora. U 14 agencija je našao sve o.k. 15 uopće nije kontrolirao ni nadzirao, a onim 10 nadziranih 4 njih su bile nadzirane koje nema ni jednog zaposlenog. S obzirom da širite ovlasti djelatnosti ovih agencija ja vas ljubazno molim dajte napravite reda, uskladite se sa mirovincima, Državnim inspektoratom i zdravstvenim osiguranjem, jer očito nered počinje u vašem ministarstvu jer ste izdali dozvole a ne kontrolirate rad tih agencija.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani ministar Mirando Mrsić. Izvolite.
Poštovani zastupnici, točno je dakle po sadašnjem zakonu mi smo imali ovlasti samo da evidentiramo. Dakle, ministarstvo nije imalo ovlasti upravnog nadzora, niti je imalo ovlasti nadzora nad agencijama. Dakle, baš izmjenama ovog zakona idemo se time, da Ministarstvo rada i mirovinskog sustava ne samo da izdaje dozvole i evidentira nego ima i upravni nadzor nad radom tih agencija. I s druge strane posebnim pravilnikom ćemo definirati sve te podatke koje agencije trebaju dostavljati da nam se ne dešava ovo o čemu ste vi sada upravo rekli.
Hvala lijepa. Nova replika i poštovani zastupnik Dujomir Marasović. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče Sabora, gospodine ministre. Nemoguće je u ove dvije minute sve reći što bi trebalo kao repliku ili ja vam ne želim što se kaže u Dalmaciji cipat dlaku uzdužno. Ali jednu osnovnu stvar, mislim da ovom promjenom zakona se ništa u stvari bitno ne postiže. Svima je u državi jasno bez promjene Zakona o radu nema povećanja efikasnosti državnog javnog sektora, bez povećanja efikasnosti javnog sektora nema povećanja efikasnosti državne administracije. I vi se u svojim naporima, ne samo ovim prijedlogom, inače što vas pratimo koncentrirate na radnike, kako dat radniku otkaz što lakše, kako smanjit broj radnika, a ne shvaćate da je glavni problem u neradniku. Vi ne doprinosite nikakvoj efikasnosti u smislu davanja otkaza neradniku. Treba naći model kako dati lagano otkaz neradniku i eventualno neke druge varijable promijeniti ili napraviti, konkretno plaću. 10% napravite plaću varijabli, odnosno varijabilno pa ili makar ono što kaznite jednoga sa 10% radnika da to možete podijeliti dobrom radniku. I to je ono što trebate napraviti. Znači, da ravnatelj recimo bolnice koji ima 3 i pol tisuće ljudi da uvijek bude broj radnika 3 i pol tisuće ljudi. Ali da ravnatelj bolnice kao odgovorna osoba ima pravo dati otkaz neradniku sa obrazloženjem onako kao što je otprilike državna administracija u Njemačkoj traži. Jer vi niste ništa napravili u razjašnjavanju stvari koje su to činjenice na osnovu kojih odgovorna osoba ima pravo dati otkazne radnje.
Hvala lijepa. Da li izvjestitelji odbora Hrvatskog sabora žele uzeti učešće i podnijeti izvješća? Ne. Otvaram raspravu. U raspravu idemo po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je klub SDP-a i poštovana zastupnica Vanja Posavac.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, ministre sa suradnicom, kolegice i kolege. Klub SDP-a podržat će prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o radu s konačnim prijedlogom zakona. Naime, predloženim izmjenama i dopunama zakona vrši se usklađivanje s propisima EU, odnosno s revidiranom Direktivom 2009/38. Slijedom odredbi direktive predložene izmjene i dopune Zakona o radu odnose se na poboljšanje učinkovitosti provedbe postupka obavješćivanja i savjetovanja na transnacionalnoj razini. Uzimajući u obzir izmjene i dopune koje u to područje unosi navedena direktiva predloženi zakon jasno određuje kriterije prema kojima se utvrđuje transnacionalni karakter pitanja o kojima se provodi obavješćivanje i savjetovanje radnika kod poslodavca ili povezanih poslodavaca koji posluju na razini EU. Naime, postojale su dvojbe pa se stoga ovim zakonom jasno propisuje da se transnacionalnim pitanjem smatraju ona pitanja koja se odnose na poslodavca ili povezane poslodavce ili na barem dva poslodavca, podružnice ili povezana poslodavca u dvije države članice. Socijalni partneri postigli su dogovor oko pitanja koja se odnose na europska radnička vijeća i odredbe kojima se regulira rad agencija za privremeno zapošljavanje, regulaciju zamjenskog odmora i prekovremenih sati. Naime, uvodi se novi stavak koji kaže: "Radniku se mora omogućiti korištenje zamjenskog dnevnog ili tjednog odmora odmah po okončanju razdoblja koje je proveo na radu zbog kojeg je koristio kraći dnevni, odnosno tjedni odmor." Upravo je zato ta odredba kako bi se spriječio pretjerani umor radnika zaštita prava radnika koji mogu biti obuhvaćeni propisanim iznimkama o dnevnom i tjednom odmoru i dodatno je osigurana na način da se takve iznimke mogu urediti samo kolektivnim ugovorom. Zakonom se smanjuje broj sati neprekidnog trajanja dnevnog odmora sa 10 na 8. Naime, takva realna potreba postoji u turizmu, u poljoprivredi i ugostiteljstvu. Ipak smo mi zemlja koja njeguje turizam, a pogotovo na Jadranu, a to je specifična djelatnost gdje gost traži uslugu cijeli dan, traži se puno rada i djelatnika. Stoga se za punoljetne radnike koji rade na sezonskim poslovima a koji se obavljaju u dva navrata tijekom radnog dana omogućuje iznimka u odnosu na propisani dnevni odmor. Ali, valja naglasiti da je zaštita radnika i u tom slučaju osigurana s obzirom da će radnik tada imati pravo na dnevni odmor u trajanju od najmanje 8 uzastopnih sati a korištenje zamjenskog dnevnog odmora mora se radniku omogućiti odmah po okončanju razdoblja koje je proveo na radu zbog kojeg je koristio dnevni odmor. Tu će se provesti poseban nadzor u primjeni spomenutih dviju odredbi što posebno podržavamo. Svi znamo nažalost da je već niz godina najpopularniji ugovor o radu onaj na određeno vrijeme. Ugovori o radu na određeno vrijeme propisani su kao iznimka od pravila zapošljavanja na neodređeno vrijeme. Naravno takav ugovor stvara ogromne probleme samim radnicima, od neizvjesnosti za budućnost do toga da objektivno ne mogu riješiti svoju budućnost jer ne znaju što iz za par dana ili sutra čeka. Vjerujem da je većina nas prošla takve ugovore i nažalost oni su znamo vrlo česti. Ovim se zakonskim prijedlogom predlaže ograničiti sklapanje uzastopnih ugovora o radu na određeno vrijeme. Propisuje se obveza poslodavca da pri zaključivanju svakog sljedećeg uzastopnog ugovora o radu na određeno vrijeme u tom ugovoru, odnosno pisanoj potvrdi o sklopljenom ugovoru o radu navede objektivne razloge kojima se opravdava novo zaključivanje ugovora o radu na određeno vrijeme. Pri tome se postojanje objektivnih razloga kao i ograničenje ukupnog trajanja ugovora o radu na određeno vrijeme na tri godine vezuje samo uz uzastopne ugovore o radu na određeno vrijeme, ali ne i uz prvi ugovor o radu na određeno vrijeme. Prvi ugovor o radu na određeno vrijeme nema vremenskog ograničenja no ima u smislu razloga zbog kojih je zaključen. A naime jedan od razloga može biti i dugotrajno bolovanje što se događa. Naravno svjesni smo činjenice da su neki poslodavci zloupotrebljavali ugovor o radu na određeno vrijeme i podržavam upravo odredbu i da ministarstvo po tom pitanju itekako pooštri kontrolu. Socijalni partneri postigli su sporazum i u odnosu na ukidanje mjesečnog ograničenja broja prekovremenih sati dok se i dalje zadržavaju ograničenja prekovremenih sati na tjednoj, to je 8 sati, i godišnjoj razini dakle gdje se kaže prekovremeni rad pojedinog radnika ne smije trajati duže od 180 sati godišnje. Ovim izmjenama preciznije se uređuje institut probnog rada. Predlaže se da neuspjeh probnog rada se uvede kao posebno opravdan razlog za otkaz ugovora o radu na koji se ne primjenjuju odredbe Zakona o otkazu ugovora o radu osim obveze da isti bude u pisanom obliku obrazložen i dostavljen radniku. Naravno i ovdje ministarstvo mora biti vrlo budno i spriječiti zloupotrebe, no činjenica je da postoje određeni poslovi za koje se npr. traže određene motoričke sposobnosti gdje uistinu postoji mogućnost da radnik ne zadovolji. Također, ovim promjenama zakona predlaže se redefiniranje instituta kolektivnog viška radnika i jednostavniji i jasniji postupak savjetovanja pri izradi programa zbrinjavanja viška radnika i ujedno skraćenje s 90 na 30 dana što mislim da je prvenstveno važno za same radnike. I na kraju propisuje se i obveza vođenja elektronske evidencije o podacima radnika jer danom pristupanja EU prestat će važiti radna knjižica u onakvom obliku kako je mi poznajemo. Naime, to je logično jer Europska unija ne poznaje pojam takve radne knjižice i to je jednostavno usklađivanje s EU. Za provođenje ovog zakona nije potrebno osigurati dodatna sredstva u državnom proračunu RH budući da zakon nema utjecaja na njegove rashode. S obzirom da se predloženi zakon usklađuje sa propisima EU klub SDP-a smatra da postoje opravdani razlozi za hitno donošenje i podržavamo ove izmjene i dopune Zakona o radu. Zahvaljujem.
Hvala i vama poštovana kolegice. Na redu je Klub nezavisnih zastupnika u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre, uvažena gospodo zastupnici. Što je bit ovoga zakona? znači prije svega u cilju postizavanja ovog potpunog usklađivanja s nacionalnog radnog zakonodavstva s pravnim stečevinama EU. Znači ovaj zakon se usklađuje s ovim direktivama Europe 94, 45 iz godine 1994.itd. Zatim države članice bile su dužne do 6.lipnja 2011.godine uskladiti nacionalno zakonodavstvo sa direktivom iz 2009.godine i onda se ovdje između ostalog navodi čitav niz momenata koji su pretočeni u ovaj zakonski tekst pa tako radnici iz svake države članice imaju pravo na jedno mjesto u posebnom pregovaračkom tijelu ili u europskim radničkim vijećima na svakih započetih 10% od ukupnog broja radnika. Pa onda vidimo da rad na određeno vrijeme Agencije za privremeno zapošljavanje ograničenje broja prekovremenih sati na mjesečnoj razini, probni rad, kolektivni višak rada itd. navedenim odredbama želi se unaprijediti učinkovitost pa time i konkurentnost poslovanja uz puno poštivanje ciljeva direktiva koje se odnose na ta pitanja te praksom Suda EU. Zatim rad na neodređeno vrijeme, pa onda imamo zamjenski taj dnevni, tjedni odmor i da ne nabrajam sve ostale naprosto novine. Ja mislim da ćemo svi jednoglasno biti za jedan ovakav zakonski prijedlog, međutim znate što isto tako mogu reći, ne smatram sebe nikakvim ni jugonostalgičarom ni nikakvim anacionalnim tipom, ne smatram sebe nekim tko misli da je onaj sustav do devedesete bio idealan ali nikada sirotinji, nikada seljaku, nikada radniku neće biti bolje no što mu je bilo do devedesete godine. Govorilo se da radnik nema ništa a imao je gospodo iz HDZ-a što god vi mislite neću reći sve, čut ćemo. Imao je puno, dobio je društveni stan, dobio je neki posao, to se podrazumijevalo, zdravstvo, školstvo kao i danas. Istina i tada i danas ljudi su napuštali Hrvatsku ali jedino je tada bilo moguće dobiti posao, dobiti društveni stan i graditi vikendicu. Istina, to nisu mogli svi ali znamo da velika većina je koja sjedi možda i sa moje desne strane. Što mi možemo očekivati danas od ovoga radnog zakonodavstva? Prije svega neki od vas vjerojatno da, a neki od nas sigurno ne. Gospodarski parametri su takvi kakvi jesu počev od, i sela neki da iz sela vidite. Protiv toga smo se borili ali ne ide. Kod nas to ne prolazi ljudi su cijepljeni na tu korupciju kao i ovi koji biraju HDZ. Ali šta ćemo takva samo naprosto zemlja. Nismo ni po tom mentalnom sklopu bitno drugačiji ni u Istri niti ne znam tamo gdje ste vi dobivali u prvom ili drugom krugu izbore. Ali pustimo to tako. Tko će platiti najveću cijenu oporavka? Platit će je normalno sirotinja, ali uvijek je ta sirotinja bila i najiskrenija. No i ovakav zakon kakav god da je ja mislim da eto oni koji su najslabije štiti. Jest istina nikada se radnika neće štititi kao što ga se štitilo za vrijeme ZUR-a do devedesete, činjenica je i da radno zakonodavstvo do 2000.godine je bilo daleko povoljnije nego do 2003.pa ono do 2003.je bilo povoljnije za radnika od onog do 2011., a i ove europske direktive jesu jedan minimum ali nisu možda optimum. Međutim ono što je sigurno dobro kada govorimo o tim direktivama da je ovdje postignut dogovor s jedne strane između naših sindikata koji djeluju na prostoru RH između naših poslodavaca i nadležnog ministarstva ili bolje rečeno politike. Ja se isto tako mogu složiti da npr. neki mali poslodavci su zasigurno i u goroj možda poziciji u ovo vrijeme recesije od samih radnika. Još uvijek dok ne stupi na snagu Zakon o obrtništvu jamče recimo cijelom svojom imovinom. Ali ono što je sigurno dobro da se je ipak postigao jedan konsenzus između sindikata s jedne strane i poslodavaca kada je riječ o ovoj mini zakonodavnoj reformi. Mi moramo zaštititi radnika, mi moramo zaštititi poslodavca, mi moramo zaštititi isto tako vjerovnika. Ali moraju se isto tako stvoriti pretpostavke da se radi i zato nam treba jedan operativan zakon o radu, jednom riječju da opstanemo da dođe na ove prostore kapital. Ovo je usklađivanje zakona rekoh sa tom direktivom a prava novela tek će uslijediti. Ovo ovog zakonskog rješenja mislim da će se postići pravi konsenzus, a koplja će se lomiti oko novog zakonskog prijedloga. Znam da se normalno Vlada muči, trudi, znam da "gine" za svako radno mjesto, znam da je uvjet bez koje ne može srediti javne financije. U gdje imamo milijun i 400 hiljada radnika, gdje imamo milijun 250 hiljada umirovljenika, 320 hiljada nezaposlenih u ovom trenutku, negdje 300 hiljada ljudi koji rade u javnim servisima, tu su općine, gradovi, županije, a treba brinuti o socijali, servisiranju dugova, investicijama, jamstvima, subvencijama itd.. Ono što smatram da je dobro riješeno ovim zakonom to je ovaj dnevni odmor. I polako ću završiti time da mi ulazimo u Europsku uniju. Sigurno je da ćemo daleko više raditi no što radimo sada. Valjda će nam biti bolje sutradan kada uđemo u Europsku uniju. Otvoriti će nam se tržište. Ali bojim se da bi mogli mnoge najbolje možda izgubiti jer barem još dvije ili tri godine rješavati ćemo posljedice ove krize. Nakon toga valjda će i gospodarstvo na neki način živnuti. Ali zasigurno će se više raditi, više možda i štedjeti, biti ćemo realniji, biti ćemo jedni drugima i solidarniji. Dijeliti ćemo zarađeno, stvoreno, naplaćeno, a ne ono obećano. Da, želim vjerovati da ćemo manje-više svi podržati ovaj zakonski prijedlog. A ono što je sigurno jako dobro u ovom prijedlogu je to da prekršaj kojega valja jasno sankcionirati moguće je opomenuti. Ono što bi rekao ministar "opomenuti" pod navodnicima jednim žutim kartonom i to je hvale vrijedno. Jasno je da treba uvoditi i sankcije za rad na crno. Mi u ovom trenutku slobodno možemo reći da 30 možda i više posto nezaposlenih radi na crno, a zasigurno 10-ak a netko kaže i 20-ak% onih koji su u radnom odnosu također radi pod navodnicima "na crno". Jasno je da dio rada na crno se ni na koji način ne može izbjeći ali ako govorimo od 30-ak% ljudi koji rade na crno to je naprosto ili tu je riječ o možda stotinjak, možda 150 tisuća ljudi, tu je riječ o jednoj nelojalnoj konkurenciji. Kome? Onima koji uredno rade, koji uredno plaćaju doprinose, koji uredno plaćaju poreze. I to na neki način treba početi suzbijati, kontrolirati. Jednom riječju takav rad treba polako eliminirati. Zakon ide u tom pravcu. Ja osobno smatram da je to dobro. Sve u svemu zakon je dobar a i još bolje je što je došlo do tog konsenzusa kojega sam spomenuo između sindikata, između poslodavca i između politike. Znači ta praksa je dobra. A slažem se i sa eto gospodinom Marasovićem Dujom da lošem radniku treba pod navodnicima dati otkaz, ili omogućiti poslodavcu da loš radnik dobije otkaz a dobrog radnika nitko se ne želi riješiti dapače, svaki poslodavac će ga čuvati kao malo vode na dlanu jer on mu treba jer bez dobrog radnika on jednostavno ne može, a lošem se treba na neki način zahvaliti. Ali jasno je da radnika svakoga treba i pristojno platiti.
Hvala lijepa. Na redu su replike na vaše izlaganje. Prva replika i poštovani zastupnik Dujomir Marasović. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, kolega Kajin ja razumijem ove vaše izjave, kao mogu shvatiti kao način pridružavanju u prijem u savez komunista, odnosno SDP partiju kako se zove. Ali ne mogu ih prihvatiti kao istinu, znate, ne mogu. Da je seljaku bilo najbolje u bivšoj Jugoslaviji. Pa zašto je onda sva sela i svi seljaci pobjegli sa sela i zašto je propalo selo? A radniku da su svi dobivali stanove, pa kod mene su četiri radili za državu, u mojoj familiji. Četiri brata, je li i ja sam tu, i jedan radio protiv države jer je svećenik a samo nitko nije dobio stan. Pa znade se koji su dobivali stanove. A zašto su onda svi oni brodovima bježali iz Jugoslavije te, pa se topili do Italije dok su došli. Pa Tito je pobio 200 tisuća momaka, odmah onih 15 dana, a one koje nije pobio onih 2 milijuna nakon recimo 5, 10 godina kada je došao u krizu nezaposlenih, pustio ih je vani, dao ih je, da, da, da, pustio ih je vani, potjerao ih je vani u Njemačku itd., da ih nije pustio vani kao kanibali bi pojeli jedne druge, bili bi bez posla uz svo što je bilo pogodno vrijeme za zapošljavanje, socijalistički razvoj itd.. Znači ta njegova privreda, Jugoslavenska vaša, ona je 90.-te kapitulirala. Da, da, da je ostala još godinu dana onake privrede, već je bila na koljenima, morala bi se defacto raspasti na javan način. Ništa to nije vrijedilo kolega Kajin, žao mi je što ste u zabludi.
Poštovani kolega Dujomir Marasović ali to nema nikakve veze sa Zakonom o radu koji je na dnevnom redu. I u replici razgovaramo o materiji koja je na dnevnom redu. Hvala lijepa. Odgovor na repliku, odgovor na repliku poštovani zastupnik Damir Kajin.
Ništa, ja ću mu samo odgovoriti da niti moji nitko nije dobio stan, doista, pazi, nitko od mojih nije dobio stan, ali znam da bi se mnogi mijenjali za ono razdoblje a vjerojatno i moji u odnosu na ovo sada. Ali šta nisu i tvoji Dujo bili u partizanima? A? Pa jesu? Bili su, bili. I šta sada? Da li su i oni činili te zločine? Da li su i oni protjerivali ljude iz ondašnje države, iz tvoje Dalmacije ili moje Istre. Ne znam, prema tome, stanimo na loptu.
Hvala lijepa. Ali nemojte, nova replika, nova replika i poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Eto vi ste gospodine, poštovani gospodine predsjedniče rekli, je li to replika, ja sada isto repliciram na ovo, repliciram gospodinu Kajinu, ali ja ga podržavam u tim tezama. Jer ja ne govorim o ideologiji, govorim o zaštiti radnika, ne o partizanštini koja mi pomalo ide na živce kad Kajin to spominje, ne govorim o tome. Do prije '90. godine ja sam počeo raditi '78. godine, radio sam u vrijeme komunizma 12 godina, radnik je bio zaštićeniji tisuću puta nego što je danas. Danas u neoliberalnom kapitalizmu uništaa se humanost, uništava se dostojanstvo radnika, radnici kopaju po kantama za smeće, nitko ne vodi računa. Danas da slučajno netko od radnika dođe poslodavcu da mu pomogne bio bi ismijan i nogom izbačen van iz kancelarije. Tko danas štiti radnika ovakvim labavim zakonima, sve više labavijim zakonima. Kažete treba otpustiti, lakše je otpustiti radnika. Pa 400 000 radnika je na burzi pa dajete još 400 000 otpustite pa samo da budu poslodavci. Danas se sve daje za profit, ništa za radnika. I svi vi koji se podsmjehujete na ono razdoblje do '90. godine pitajte, napravite anketu, a i napravljene su ankete. Većina vaših '90. godine je upravo izašla iz partije, upisala se u vašu stranku. Prema tome govorite o suštini stvari, a to je o radnicima, ne o ideologiji, ne o ideološkom opredjeljenju koje je bilo loše i koje je zatiralo slobode, ali su radnici bili ravnopravniji. Bilo je onih 10% koji su mogli raditi svašta, zatvaralo se ljude, ali to nema veze sa radničkim slobodama. Danas su radničke slobode ugrožene, ovaj zakon doprinosi još ugrožavanju, svaki zakon ima sve manje radničkih sloboda. O tome nitko ne govori. Pa dajte, nije počeo svijet od '90. godine i od uspostave Hrvatske države, bilo je prije, uostalom jesmo mi naslijedili nešto, jesmo, a naslijedili smo dobru praksu u zaštiti radnika, a sada radnika izbacujemo na ulicu.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Damir Kajin.
Ok, htjeli smo kapitalizam, upalili smo svjetlo i sada imamo što imamo. Imali smo dva milijuna zaposlenih, možda i više, danas imamo negdje oko milijun 380 tisuća ljudi u tom radnom odnosu. Nisam ja rekao da radnika treba otpustiti, samo tu da se razumijemo. Ja sam rekao da treba normalno lošem radniku pod navodnicima ili poslodavcu omogućiti da lošeg radnika otpusti, a znam da će dobrog radnika svaki poslodavac držati kao malo vode na dlanu. I mi možemo razgovarati i u onom razdoblju, na ovaj ili onaj način, sigurno da onaj ideološki segment je bio loš, sigurno je da su ljudi bili i protjerivani i zatvarani, ali isto tako bilo je dosta toga što smo mi naslijedili i što je zasigurno bilo dobro. Zemlja je već tamo negdje do '70. godine industrijalizirana, postavljena je turistička osnova zemlje, ona je elektrificirana, da ne nabrajam sve dalje. Konačno, sve ono što kroz pretvorbu i privatizaciju rasprodajemo sada ili smo to činili u periodu od '90. do 2000. i neke stvoreno je upravo u tom razdoblju. O tome sam ja želio govoriti, kao što sam isto tako želio apostrofirati poziciju radništva u onom razdoblju do '90. godine, kada se doista po zakonu o udruženom radu tom radniku pridavalo bitno druga pozornost no što je danas slučaj. Danas je radnik nažalost izjednačen sa robom, a onda je stvarno bio subjekt u toj jednoj poslovnoj matrici naših ne trgovačkih društava nego što smo imali radnih organizacija i to je nešto bitno drugo od ovoga što imamo danas. Da ono nije isto moglo održati na duže staže toga smo svi svjesni, ali je možda moglo se nešto dobro i zadržati, a ne samo imovinu koja je do tada … rasprodavati.
Hvala lijepa. Nova replika, poštovani zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa kolega Kajin i ja sam primijetio ovu vašu tvrdnju da nikada seljaku nije bilo bolje nego što mu je bilo do '90. Ja znam, ja sam svjestan toga da vi niste mogli pamtit tako dugo, ali vas nisu ni poučili oni naši časni stariji ljudi koji su mukotrpno radili, a oni su meni rekli kako je to bilo teško kad su im meli tavane. Oni su rekli isto tako dok su ih tjerali prisilno u zadruge i plaćali porez, a onda u toj i naravno dovelo je do ovoga o čemu je govorio kolega Marasović. A onda su učinjeni napori od 2003. do ovamo koje su unaprijedile i ojačale poljoprivredna obiteljska gospodarstva, unaprijedile proizvodnju, proizvodnja mlijeka je povećana, proizvodnja mesa. A čemu svjedočimo danas kolega Kajin, danas svjedočimo svakodnevno propadanja OPG-a, pad proizvodnje mlijeka, selo je pred slomom, a Ministarstvo se na to oglušuje. Tu je problem kolega Kajin, dakle u tom dijelu se mogu složiti da im danas neće biti bolje ovih dana i da ne mogu očekivat u ovim okolnostima neku sretnu budućnost. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Damir Kajin.
Ja ne znam da li nas slušaju seljaci, ali znam da smo tamo negdje do '90. pa možda čak i do '94., do '95. proizvodili na prostoru Republike Hrvatske onoliko hrane koliko nam je bilo potrebno, a znam da sada dvostruko više uvozimo no što ovdje proizvodimo. Prema tome nešto se događa, a znam da će sutra biti možda prije i gore nakon što se granice otvore no što će biti hrvatskom seljaku bolje.
Hvala lijepa. Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je klub Hrvatskih laburista i poštovani zastupnik Zlatko Tušak. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani predsjedniče, ministre sa suradnicom, kolegice i kolege zastupnici. Ja se slažem sa onime što je ministar na početku rekao da je Zakon o radu jedan od temeljnih zakona i zato mu treba posvetiti u svakom slučaju značajnu pažnju. Ali ono što moram na početku reći, a što su prethodnici govorili, mi nećemo podržati ovaj Zakon o radu. Zašto ga nećemo podržati? Prvo, ovo je druga izmjena Zakona o radu ove Vlade, a najavljena je i treća izmjena koja će vrlo brzo, ministar je rekao, na jesen doći. A svaka od te tri izmjena Zakona o radu zadiru u prava radnika. Ni jedna od tih izmjena nije išla u cilju poboljšanja i sigurnosti radnika. Mi možemo shvatiti da se mogu mijenjati uvjeti na tržištu rada, možemo prihvatiti činjenicu da postoje i novi izazovi, ali ne možemo prihvatiti činjenicu da ne postoji sigurnost radnika. Gdje su danas radnici? U kojoj su situaciji? Mi u Hrvatskoj imamo sve manje radnika. Što to znači? To znači da radnici sve teže dolaze do posla, da se sve teže zapošljavaju i da dio rigidnosti koje određeni propisi i govore o Zakonu o radu idu na štetu radnika. I to je razlog zbog čega nećemo podržati ove izmjene Zakona o radu. Jasno, vjerojatno radnici i građani da su znali, a to ni u programu Kukuriku koalicije, ni u programu Vlade nije pisalo. To piše negdje nevidljivim slovima koja polako sve više dolaze do izražaj i određeni dio ovih promjena koje govorimo one zadiru praktično u temeljna prava radnika. Što smo imali sa prvim izmjenama Zakona o radu? Omogućilo se da su se raskinuli kolektivni ugovori, da su se smanjila prava radnika na način da su ukinuta određena prava i da se smanjuju i određena plaća i primanja radnika. Ove izmjene zakona na neki način pogoduju poslodavcima. Članak 3. kad govorimo o ograničenju i kad govorimo o smanjivanju dnevnog odmora sa 10 na 8 sati i ovdje je ministar rekao u turizmu, ali radi se još i o poljoprivredi i o poštanskim uslugama što je regulirano Zakonom o radu ja ne vidim nikakve prepreke, a Zakon o radu to i dozvoljava zapošljavanje radnika na nepuno radno vrijeme. Znači, dio poslova stvar je organizacije poslodavca, ali to naši poslodavci jednostavno ne žele takav način organizacije rada primijeniti, nego bolje idemo smanjiti i taj dio dnevnog odmora. Sutra ćemo se čuditi zašto imamo toliko radnika koji su nam bolesni, koji su na bolovanju, pa prvenstveno zato što ih poslodavci raubaju, što šute i što moraju raditi ono sve što im se kaže i govori. I mi ćemo smanjiti i taj dio dnevnog odmora ne pitajući koje će posljedice iza toga nastati. Ministar je sam rekao da kada govorimo o radu na određeno vrijeme da 80% radnika radi na određeno vrijeme. Zakonom je upravo to propisano da Zakon na određeno vrijeme je samo iznimka, ali mi smo praktično tu iznimku doveli u pravilo. Zašto u pravilo? Pa zato što to pogoduje poslodavcima, jasno na štetu radnika. Radnici koji rade na određeno vrijeme maltene nemaju nikakvo pravo, ucijenjeni su od poslodavaca i moraju šutiti i raditi i ne smiju se na ništa žaliti jer znadu da im neće biti produžen ugovor o radu na određeno vrijeme. Možemo na neki način i prihvatiti činjenicu da za pojedine poslove koji bi trajali dulje od 3 godine bi mogli postojati i ugovori na određeno vrijeme izvan tog roka jer to je na neki način završavanje određenih poslova. Ali ne možemo prihvatiti ovu činjenicu da će to itekako moći poslodavci zlorabiti. Zašto? Zato što poslodavac će moći sklopiti nekakav ugovor na određeni dio posla i to će mu biti razlog sklapanje ugovora o radu na određeno vrijeme. I dok taj ugovor bude trajao on će na tim poslovima na neki način i imati radnike na određeno vrijeme koji će morati šutiti i trpiti jer znadu da nikakvu daljnju sigurnost neće imati. I sve kad govorimo o rigidnosti zakona koji sve više zadire u taj dio umanjenje prava radnika mi sa druge strane nemamo jednostavno odgovor na taj dio kako radnicima povećati sigurnost. I praktično dolazimo u situaciju da dio ugovora o radu na određeno vrijeme će trajati na neodređeno vrijeme, a to će se pokazati u određenoj praksi i određenim slučajevima kao loše rješenje. U Agencijama za privremeno zapošljavanje već je ovdje bilo govora u tim agencijama koje su zapošljavale radnika bilo je itekako velikih kršenja prava radnika i još uvijek je. Njima se daju određene veće ovlasti u Zakonu o radu. I postavljam si pitanje da li onda i unutar toga vezano za njihove veće ovlasti će dolaziti i do kršenja većih prava. Jer znamo da radnici preko agencije mogu raditi do godinu dana. Imali smo slučajeva da je to bilo i kud i kamo više da su radnici radili, ali i institut koji se itekako zna zlorabiti na način iz prakse jer dio radnika kada uzmemo kombinaciju rada na određeno vrijeme i dio agencije onda vam se desi da radnici rade na određeno vrijeme do tri godine, onda ih se prebaci sve u agenciju gdje odrade preko agencije dalje rade u tvrtci dva, tri ili četiri mjeseca za ono što zakon dozvoljava i onda se ponovo opet mogu vratiti u tvrtku i raditi na određeno vrijeme. To je ono što u praksi poslodavci i koriste. Kada govorimo o prekovremenom radu, jasno tu se nije smanjilo taj dio dozvoljenog prekovremenog rada, ali to je područje koje itekako se krši. Možemo za primjer uzeti trgovinu gdje radnici u trgovini moraju doći pola sata ranije nego što im je radno vrijeme, moraju ostati pola sata dulje nego do kad traje radno vrijeme, ali tih sat vremena njihovog rada nigdje nije evidentirano, nigdje nije plaćeno i oni su na takav način oštećeni kroz svoja primanja ali i kroz taj dio što više rade a taj rad im nije evidentiran kao prekovremeni rad. Mi možemo prihvatiti ovu činjenicu da zbog 4 ili 5 tjedana u pojedinom mjesecu i taj dio ograničenja na neki način može u pojedinim slučajevima biti problem, ali u konačnosti ova praksa nam govori da nešto sasvim drugo je. I kada uzmemo godišnji fond dozvoljenih sati imat ćemo prekovremenog rada, imat ćemo situaciju da itekako će to poslodavci znati koristiti. Jer taj dio prekovremenog rada će se još i manje evidentirati. Kada govorimo, a ovdje je vrlo malo bilo govora i o ovom dijelu o kolektivnom višku radnika. Imamo istu situaciju da radnici koji se proglašavaju višak izmjenom članka od 120. do 122. praktično poslodavac više nije dužan čekati očitovanje Zavoda za zapošljavanje i praktično tim radnicima se na neki način i prestanak radnog odnosa smanjuje za 30 dana. Znači, oni ranije dobivaju otkaz. To je isto kad govorimo o zakonskim odredbama koja zadiru u smanjivanje prava radnika i to je i osnovni dio razloga zašto ne podržavamo ovakav način. U tih mjesec dana bilo je slučajeva da preko Zavoda za zapošljavanje oni su kroz svoje mobilne timove razgovarali sa radnicima koji su bili višak, na neki način su ih i pripremali što će im se desiti poslije otkaznog roka kada će se naći na Zavodu za zapošljavanje. Ti službenici Zavoda za zapošljavanje su ih i na neki način i pripremali kako će se snaći na Burzi rada iako situacija je takva da radnici kad se jednog dana nađu vrlo teško mogu doći do novog zapošljavanja i do novog radnog mjesta. Ali sad ni taj dio pripremanja radnika nećemo imati, imat ćemo situaciju da će poslodavac utvrditi višak, obavijestiti Zavod za zapošljavanje i poslije otkaznog roka oni će se naći na Zavodu za zapošljavanje. I nešto što posebno moramo skrenuti pažnju na kraju, a to je pitanje probnoga rada. Zakon dozvoljava da se probni rad radi do 6 mjeseci i sada ove odredbe koje smo rekli da poslodavac ako netko ne zadovoljava u probnom radu dovoljno je da obavijesti radnika da nije zadovoljio u probnom radu. Ne može se nikome žaliti, ne može više svoje pravo nikakvo ostvariti. I što ćemo imati situaciju? Poslodavac će nekog radnika zaposliti na neodređeno vrijeme uz probni rad 6 mjeseci, nakon 5 mjeseci čisto će mu reći nisi zadovoljio na probnom radu, možeš ići dalje. I to je opet metoda s kojom će se dio poslodavaca itekako služiti na način da zlorabe ovaj dio zakonskog rješenja a mi nismo u zakonu stvorili mehanizme zaštite kako osigurati te radnike. Oni su se barem dosada o čemu je ministar i govorio mogli žaliti i pokrenuti sudski spor, a stvar je bila da u sudskom sporu je poslodavac trebao dokazati da oni nisu zadovoljili u probnom radu, sada tog dokazivanja jednostavno neće biti nego bit će prepušteni na volji poslodavaca i njihovom subjektivnom mišljenju i razmišljanju da li su oni zadovoljili ili nisu u probnom radu. Evo, hvala.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Sada imamo red replika. Prva replika i poštovana zastupnica Vanja Posavac. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani kolega kad ste rekli da vas brine ova odredba da se smanjuje znači dnevni odmor s 10 na 8 sati, no međutim naglašavam da se uz to nadovezuje upravo odredba zamjenskog odmora odmah nakon okončanja razdoblja koje je provedeno dakle bez tog dnevnog odmora. Kad kažete da se u turizmu, pogotovo u turizmu, može uvesti nepuno radno vrijeme ma to baš i nije samo tako lako. U turizmu, pogotovo u velikim hotelskim kompleksima a to govorim iz svog iskustva, vi trebate između ostalog i konobara i kuhara i recepcionera stručnog radnika, stručnog radnika. I oni i sami shvaćaju dakle da ta potreba postoji. Kad kažete o radu na određeno vrijeme zapravo ste svojom raspravom na neki način poslodavcima dali odmah do znanja kako da ovaj zakon izbjegnu i nađu sve rupe. Zakon je jasan, ali upravo zato ta kontrola mora biti još žešća i još bolja kod ugovora o radu na određeno vrijeme jer nažalost kod nas kad se neki zakon donese u roku par sati se već traži rupa u zakonu i kako zakon izbjeći. To je problem! To je glavni problem! A zakon kao zakon vrlo jasno to definira i zapravo ovaj ugovor na određeno vrijeme puno, puno bolje se opisuje ovim izmjenama i dopunama. E sad, mislim vi ste već ovom prilikom poslodavcima objasnili što da naprave i kako da naprave zapravo da taj zakon prekrše.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Zlatko Tušak.
Hvala predsjedniče. Pa kolegice vi ste bili sami kontradiktorni u svojem dijelu jer ste rekli da sam ja dao na neki način mogućnost i na neki način sugerirao poslodavcima kako da oni postupe u dijelu izbjegavanja i i kršenja određenog zakona, a sami ste rekli iza toga da je zakon jako dobro pisan. E sada ja kažem zakon može biti jako dobro pisan upravo u tom dijelu da ne daje prostora poslodavcima da mogu manipulirati. Ja kada sam u svom dijelu govorio upravo sam govorio u tom dijelu da zakon nije dobar zbog toga što otvara ovaj prostor da se ne štite prava radnika i daje mogućnost poslodavcima da manipuliraju sa radnicima.
Hvala lijepa. Replika poštovanog zastupnika Dujomira Marasovića. Izvolite.
Kolega vi ste rekli da je smanjenje zaposlenih i da je jedan od uzroka smanjivanja zaposlenosti i rigidno odnosno ne fer odnos poduzetnika prema radnicima i tome slično. Apelirate na neki način na rigidno zakonodavstvo. Ja tvrdim sljedeće sve teoretske postavke suvremene ekonomske misli, a i praksu europskih i svjetskih gospodarstava. Nema unapređenja gospodarstva bez liberalizacije zakona o radu i radnog zakonodavstva. I mi smo išli u EU, na koji način mi možemo postići konkurentnost našeg gospodarstva? Ako mislite … rigidno radno zakonodavstvo ovako kako jest pa neće nitko dovesti ni kapital. O čemu mi pričamo? Upravo je rigidno radno zakonodavstvo jedan od uzroka, jedan od uzroka lošeg stanja gospodarstva, pomanjkanja investicija iz Europe i svijeta. Mi to moramo jednom sebi priznati i reći istinu, jedino tako i s tih osnova možemo početi državu što se kaže državno gospodarstvo odnosno gospodarstvo u cjelini možemo početi oporavljati. Ne možemo više pričajući neke priče i ovo i ono. A da se ne bi krivo razumjeli dopuštam da netko može biti prijatelj radnika kao ja, ali nitko ne može više voljeti radnika od mene jel sam i sam radnik.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Zlatko Tušak.
Hvala predsjedniče. Pa kolega Marasoviću, nije kriv zakon za situaciju i na neki način privlačenje kapitala u Hrvatsku. krive su opterećenje kriva gospodarska politika. Ima set drugih krivnji, a na zadnjem mjestu možemo govoriti o Zakonu o radu i problem radnika. Radnici u Hrvatskoj nisu posebno plaćeni, radnici u Hrvatskoj vidimo iz iskustva vrlo lako se nađu na Zavodu za zapošljavanje i ostaju bez svog posla, ali je pitanje zašto kapital? Ne zbog Zakona o radu sigurno nije razlog i prepreka da kapital dođe u Hrvatsku. postoji masu drugih problema, a to je pitanje netransparentnosti, to je pitanje ne stvaranje konkurencije na način da se rastereti gospodarstvo i da privuče strani kapital da dođe u Hrvatsku, a najmanje su za to krivi radnici i Zakon o radu.
Sljedeća replika i poštovani zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa kolega Tušak govorili ste o jednom vrlo važnom momentu, a to je potreba dnevnog odmora dakle dovoljno vremenski dnevnog odmora i u tom dijelu zasigurno je to važno jer ako nema dovoljno odmora moguće su i ozljede na radu i posljedično bolovanje. A kada dođe do bolovanja onda se zna u tome dijelu tko je pod najvećim pozornosti i pod kontrolom, a to su liječnici obiteljski liječnici. Evo prije kratkog vremena smo imali slučaj sa stjuardesama kada su bile na bolovanju i odmah isti čas inspekcija, kontrole liječnika. Sigurno su i ti liječnici doživjeli stres i određeni pritisak. A ja pitam tko njih štiti? Kakva je njihova zaštita na radu? I moramo se dotaći još jednog vrlo važnog momenta, zaštite na radu. Pa mi u Europi imamo gotovo najveći broj invalida rada i ako još tome dodamo ovu socijalnu nesigurnost kojom su radnici svakodnevno izloženi to je bolest i bolest posljedično ponovno idu doktoru i otvara se bolovanje. I tko je onda pod pritiskom? Onaj liječnik koji mora držati stopu bolovanja u određenim okvirima, ako je ne drži opet slijedi kazna. Dakle to je jedan začarani krug koji uistinu je štetan poglavito za radnika ali isto tako i za liječnika. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Zlatko Tušak.
Potpuno se slažem kolega MIlinković sa vama jel je vrlo bitna zaštita na radu i uvjeti u kojima rade radnici. Oni jesu i rezultat situacije u kojoj se nalaze hrvatski radnici da su velikim dijelom na bolovanju, da velikim dijelom odlaze u invalidske mirovine u prijevremene mirovine jer su izraubani na svom radnom mjestu jel se nisu poštivali određeni zakonski uvjeti i nisu im stvoreni uvjeti da mogu u normalnim uvjetima raditi nego su morali u puno slučajeva šutiti, tripiti, raditi mimo one sigurnosti koja je propisana i koja bi se trebala na njih primjenjivati i jasno da zbog toga i imamo ovakvu situaciju da smo bolesna nacija, da je puno radnika na bolovanju ne svojom krivnjom ali zbog toga što su na bolovanju onda ih se proziva da koriste lažne bolovanje i na kraju krajeva oni će ispasti da su oni krivci zato što su na bolovanju, a ne zato što im je to netko drugi priuštio.
Hvala lijepa. Klub HDZ-a i poštovani zastupnik Đuro Popijač. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospodine ministre sa suradnicom. Dakle pred nama je Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o radu. Treba podsjetiti svakako prvo kao što je ministar rekao da je Zakon o radu da predstavlja pravni okvir kojim se u Hrvatskoj uređuju međusobni odnosi na tržištu rada, međusobne obveze i odgovornosti poslodavca i posloprimca ali i bitno utječe na stupanj konkurentnosti hrvatskog gospodarstva i društva u cjelini. Koliku važnost za zaštitu pravu radnika ima taj Zakon naravno toliku važnost ima i za poslodavce. Jer on u bitnom ili poboljšava ili ograničava fleksibilnost tržišta rada i samu slobodu poduzetništva. A valja ovdje i podsjetiti da je ocjena svih relevantnih analiza, da je naš Zakon o radu jedan od najrigidnijih u zemljama članicama Europske unije. Iako su zahtjevi za promjenom i modernizacijom regulative koja uređuje tržište rada konstantno prisutni i od strane gospodarstva i sindikata i stručne javnosti, evo u ovih godinu i pol dana ustvari se na tom području ne događa gotovo ništa. I danas nam je na stolu set Izmjena i dopuna Zakona o radu koji ne donosi ništa bitno i nikako se ne može smatrati bilo kakvim reformskim korakom. Pa evo stoga niti ne čudi da su se i socijalni partneri složili oko promjena koji u suštini niti štete niti koriste, bilo kojoj zainteresiranoj strani. Ali treba naravno i pohvaliti da je ovo jedan od rijetkih zakona ili procesa u kojem su sudjelovali aktivno socijalni partneri. Naime, evo, kakav je socijalni dijalog prisutan u ovih godinu i pol dana bili smo svjedoci i od strane sindikata ali i prigovora poslodavaca da gotovo niti jedan zakon nije bio adekvatno i korektno raspravljen na gospodarsko-socijalnom vijeću. No, ove sve bitne stvari koje bi trebalo urediti u Zakonu o radu manje-više, manje-više ostaju iste. Iz toga dok se Ministarstvo i Vlada dakle bave kozmetikom hrvatsko gospodarstvo nezaustavljivo tone. O tome govore nažalost i svi makroekonomski podaci. Pa prilika je možda i da se ponovno podsjetimo nakon nekog vremena kako to zapravo i izgleda. Dakle, 2012. godinu završili smo sa padom bruto domaćeg proizvoda od 2%. Fizički obujam industrijske proizvodnje pao je za više od 5,5%, realni promet u trgovini na malo pao je za više od 4%, sve u odnosu na 2011. godinu. No, međutim, nažalost cijene su rasle za više od 3,5%. Rastao je broj nezaposlenih za više od 6,5% i tako smo i kraj 2012. godine dočekali sa gotovo 19%-tnom stopom registrirane nezaposlenosti. No, međutim tu kraj nažalost loših vijesti nije bio i 2013. isti trendovi, ali nažalost u odnosu na 2012. 1,5% pada bruto društvenog proizvoda u odnosu na prvi kvartal 2012. Zbrojimo koliko to odnosi u odnosu na raniju godinu. I dalje pada promet u trgovinama na malo za više od 4,5%. Dalje pada izvoz sa strašnom stopom od više od 8%, s time što je 7,5% pala industrijska, izvoz industrijskih proizvoda više od 21% izvoz poljoprivrednih proizvoda. Stoga i ne čudi da smo 2012. godinu završili sa rekordnih 324 tisuće 324 nezaposlenih u odnosu na 305 iz 2011. godine. Nažalost ni tu nije kraj loših vijesti. Sjećamo se i brojke od 375 tisuća nezaposlenih, no evo pred zapravo već i u toku pune turističke sezone, 6 mjesec bi barem to trebao biti ili barem početak te pune turističke sezone, mi imamo danas na zavodu 324 tisuće nezaposlenih, dakle, gotovo isto kao kraj 2012. godine. To se nikada nije dogodilo. Evo 6 mjesec 2011. na zavodu je bilo evidentirano 287 tisuća nezaposlenih. Ovo vrijedi ponavljati naravno, ne zato da budemo zluradi zbog nesposobnosti i same analize rada ove Vlade nego čitavo vrijeme tvrdimo dakle da smjer u kojem vozi ova Vlada je nažalost krivi smjer. Ono što je još dramatičnije, unatoč tome što i ministar javnosti često govori da se više zapošljava nego ikad. Nama je stopa aktivnog stanovništva, dakle na tržištu rada pala ispod 50%. Kraj 2012. godine je bio 50,7%. Dakle, to je najmanje od svih zemalja u čitavoj Europskoj uniji. Dakle i od te Grčke i svih drugih. Dakle, nama je više od polovine aktivnog stanovništva nezaposleno, odnosno nije u procesu rada. I ti trendovi se nastavljaju. Sve to naravno dovodi i do realnog pada plaća više za 3,% itd., itd.. Kraja lošim vijestima nema a nema niti naravno naznaka da se u smjeru bilo šta pozitivno događa. I sada unatoč dakle svim tim katastrofalnim pokazateljima i trendovima, Vlada i dalje vozi po starom, nažalost u krivom smjeru. Pa i ove izmjene izgledaju kao da se ništa ne događa, da nam nezaposlenost pada, gospodarstvo raste i Vlada ima sve vrijeme ovoga svijeta. I tako ministar i kaže, dakle, svjesni da se ovim Izmjenama ništa bitno ne rješava, ne rješavaju se problemi ali dobro je povremeno doći sa nekakvim izmjenama i dopunama Zakona i tako stvarati dojam da se ustvari nešto radi. Reklo bi se brod tone a orkestar svira. I evo vrijedi još jednom i vidjeti što se ustvari mijenja ovim Prijedlogom zakona. Dakle, najvažnije predložene promjene odnose se na promjenu ugovora o radu, o tome su već mnogi govorili na određeno vrijeme, probni rad, program zbrinjavanja viška radnika, također se unose neke manje promjene u odredbe o radnom vremenu i odmorima i agenciji za privremeno zapošljavanje a rješava se i evo konačno najavljivano ukidanje pitanja radne knjižice. Mijenjaju se i odredbe o suodlučivanju na europskoj razini, a sukladno promjenama na odgovarajući način mijenjaju se i dopunjuju kaznene odredbe. Što se tiče Agencije za privremeno zapošljavanje, prema prijedlogu zakona omogućava se agencijama da uz poslove ustupanja obavljaju i poslove djelatnosti … za zapošljavanjem što dosad nije bilo dopušteno nego se Agencija smjela baviti isključivo privremenim zapošljavanjem. Držimo to korektnom promjenom, dakle proširuje se djelatnost samih agencija, imat ćemo veću ponudu tih institucija koje će se baviti zapošljavanjem i odnosima na tržištu rada. Dobro je naravno da se i naglašava, premda ne znam da li se to dešavalo u praksi, da radnik prilikom tog odnosa agenciji ne plaća nikakvu tarifu. Dobro da to, ako je potrebno već eksplicitno stoji u samom zakonu. Što se tiče dnevnog odmora, dakle prema predlagatelju i zbog primjedbi da se o djelatnostima poljoprivrede, turizma i ugostiteljstva pojavio problem u organizaciji rada koja zahtijeva rad radnika u dva navrata tijekom dana, a zbog ograničenja koji je dosad bio 10 sati rad istina nije se mogao organizirati u nekim djelatnostima na kvalitetan način. I mislim isto tako da je ova izmjena korisna i dobro je da su se i sindikati i poslodavci oko toga složili. Zašto je bilo potrebno mijenjati sam prekovremeni rad, dakle i daje ostaje ograničenje od 180 sati na godišnjoj razini, e sad umjesto 32 sata mjesečno imamo 8 sati tjedno, ali ako to u nekim okolnostima poboljšava priliku i mogućnost da se bolje organizira rad i ponavljam evo, složili su se socijalni partneri, držimo i tu promjenu relativno korisnom. Poslodavci su navodili kako to predlagatelj kaže da je nemogućnost pojednostavljenog otkaza ugovora o radu osobama koje nisu zadovoljile tijekom probnog rada jedan od glavnih razloga zbog kojih su često bili prisiljeni izbjegavati zapošljavanje na određeno vrijeme i sad će biti zanimljivo gledati da li kad je sad ta odredba promijenjena, dakle predlaže se da se neuspjeh probnog rada uvede kao poseban razlog u otkaz ugovora o radu, trenutno naravno poslodavac mora otkazivati probni rad prema razlozima predviđenim člankom 107. o radu. Da li će se smanjiti i da li to je zaista jedan od temeljnih uzroka tolikog broja ugovora na određeno vrijeme za prvo zapošljavanje. Radna knjižica je već komentirana, dakle u redu, ukoliko su te izmjene nešto bitno značile, dakle osim izmjena zbog izmjena nemamo ništa protiv da se i dogode, samo je zaista bitno reći zbog čega su te izmjene morale se dogoditi sada ako već u toku godine, dakle do kraja godine očekujemo taj revolucionarni novi Zakon o radu koji će riješiti sve probleme tržišta rada. I ugovor, vjerojatno najveća promjena, ali i najveća dilema što zapravo to znači je sam ugovor o radu na određeno vrijeme. Dakle prvi ugovor na određeno vrijeme može trajati duže od 3 godine, a svi oni koji su kraći od 3 godine ne smiju se produžavati osim ako se to posebno ne obrazloži argumentirano, objektivno ili ne znam kako to sve stoji u zakonu prilikom zaključenja tih novih serijskih ugovora. Evidentno je da je nešto bila volja da Vlada nešto tu mora učiniti s obzirom na primjedbe prvenstveno sindikalne strane, a i poslodavci sa tim određenim radnim vremenom nisu zadovoljni. Napravila se neka pretumbacija nekakvih odredbi koji bi sad nešto trebali značiti. Držim da je potpuno nebitna i da sama ta izmjena ne znači ništa u otklanjanju zapravo stvarnih uzroka zbog čeg su se događali i zbog čega se događaju u pravilu prilikom prvog zapošljavanja ugovori na određeno vrijeme. Naravno, s obzirom da ne postoje nikakvi drugi mehanizmi fleksibilnog odnosa na tržištu rada mnogi su razlozi nisu ovdje navedeni, nema niti vremena da se puno elaborira o tome zašto netko zapošljava na određeno vrijeme. I premda mnogi tvrde naročito sa nekih strana da je to zapravo mehanizam izrabljivanja ili manipulacije radnicima, temeljni razlog je zapravo što ne postoje dovoljno kvalitetni i fleksibilni ili fleksibilniji mehanizmi za neke moderne oblike zapošljavanja kakve poznaje najkvalitetnija tržišta rada, ali i ta tržišta rada naravno u zemljama sa najuspješnijom ekonomijom. Vjerujem da će se u tim dogovorima i u onome što slijedi dakle do kraja godine i pronaći ti novi, moderni, kvalitetni mehanizmi ulaska u tržište rada onakvi kakvi postoje od Danske, da ne kažem svih drugih zemalja koje imaju i veliku zaštitu rada, imaju veliku fleksibilnost i imaju najuspješnije i najkonkurentnije ekonomije svijeta i ta iskustva zapravo treba koristiti. Mi nikad pa i danas evo još nismo u stanju otvoreno govorit o tome što je zapravo uzrok zaključivanja toliko velikog broja ugovora na određeno vrijeme, a ministar je dobro rekao da ipak najveći broj ugovora u Hrvatskoj je na neodređen vrijeme. Dakle imamo činjenicu da se zapošljava prvi puta na određeno vrijeme, ali ipak u nekom momentu trajni ugovori, odnosno ugovori na određeno vrijeme postaju pravilo i to je i pitanje i odgovor. Dakle mi moramo kod tog uređivanja instituta određenog vremena da bi on bio zaista institut samo u iznimnim slučajevima pronalaziti prave uzroke i tražiti prave i kvalitetne mehanizme za fleksibilnije mehanizme uključivanja u raznim oblicima ljudi na tržište rada. Dakle, ne vidimo razlog nikakav poseban zbog čega bi bili protiv ovih izmjena, mi ćemo to podržati, ali ja vas sa nestrpljenjem naravno očekujemo i te sve najave koje konačno evo bi trebale se dogoditi do kraja godine da vidimo taj novi Zakon o radu koji će to naše tržište urediti na najbolji mogući način u interesu i radnika, ali naravno i konačno u bitnom poboljšanju konkurentnosti hrvatskog gospodarstva. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Idemo na replike. Prva replika i poštovani zastupnik Branko Vukšić, izvolite.
Uvaženi kolega Popijač, ne čudi me što se slažete sa ovim zakonom jer on jest u suštini neoliberalan, pa mi nije čudo jer tu se SDP i HDZ nadopunjuju. Rekli ste da hrvatsko gospodarstvo tone što je činjenica i to ste dobro uočili i nije teško to dobro uočiti. Ali je zato potonuće valjda nije kriva samo Vlada, dio krivice je na gospodarstvenicima, na menadžerima, na vlasnicima poduzeća koji su dobili poduzeća na poklon jer su bili blizu vlasti naročito 90-tih godina. A danas ne znaju njima gospodariti, ne znaju njima upravljati. Aludirali ste na Titanik, no kapetan tog broda kad je brod udario u santu leda je bio šef vaše stranke. Znači, ako ste aludirali na Titanik sad taj Titanik treba spašavati neka druga stranka. Međutim, ni ta druga stranka ne spašava na pravi način. Jedino spašavanje koje vi vidite u vašoj raspravi bilo je u tome kako, znači podržati stanje i čim veći teret staviti na leđa radnika, pa ste govorili o modernosti zapošljavanja. Činjenice govore na razini gospodarstva Europe, SAD-a, svijeta pa i Hrvatske da nikad radnici nisu bili nesigurniji, a nikad nije bilo više profita. Prema tome, postoji umjetno izazvana kriza kao što je umjetno izazvana kriza pad proizvodnje u Europi jer je gro proizvodnje preseljen na istok. Prema tome, profit se gomila, kao što gomilaju profit i hrvatski tajkuni.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Đuro Popijač, izvolite.
Pa mogu se i složiti i ne složiti, uvijek je to tako. Dakle, nešto zaista je u redu da se i složimo, ali prirodno je da se i ne slažemo jer nismo istog miljea iz kojega i dolazimo na kraju krajeva. Ali na žalost ili na sreću mi imamo poslodavce, gospodarstvenike, menadžere te koje imamo. Mi ćemo morati i dalje očigledno živjeti sa njima ili ćemo ih sve nekako morati promijeniti s obzirom da nisu, da su loši, da su nesposobni, da nisu dobri. Ja bih rekao da su odlični s obzirom na uvjete, s obzirom na sve što im država stvara kao okoliš u kojem moraju raditi da su odlični, da su izdržljivi, da su nadprosječno i sposobni da još uvijek u takvim uvjetima mogu držati tu glavu iznad vode. I držim da ipak i naša uloga ovdje i svih vlada da se koncentrira upravo na to kako tim ne samo naravno našim, a najveći dio Hrvatske funkcionira domaća poslodavačka infrastruktura i naravno dobro došlim stranim poslodavcima, najbolje, najkvalitetnije uvjete za postizanje najboljih gospodarskih rezultata, pa će onda svima biti bolje. Hvala.
Hvala lijepa. Sad su replike unutar kluba i poštovani Ivan Šuker, zastupnik.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Popijač, dobro ste akceptirali da svi makroekonomski pokazatelji se neće promijeniti sa ovom tehničkom izmjenom Zakona o radu, jer on je naprosto nekakav kompromis i poslodavaca i uposlenika. Međutim, ono što mene brine je kako će se ovaj zakon primijeniti na zaposlene, 100000 zaposlenih kod hrvatskih obrtnika. Jer je Vlada, uporno bježi od toga da definira imovinu obrtnika. Dakle, a s obzirom da se u zakonu predlaže da se ne može plijeniti imovina obrtnika osim za ako to nije regulirano posebnim ugovorom. Dakle, 100000 po prilici koliko ima zaposlenih kod obrtnika kako će se na njih primijeniti odredba ovog zakona s obzirom da se na njih primjenjuje Zakon o radu. Nema nikakvog posebnog zakona. Kako će oni ostvarit svoja prava i iz koje imovine će se oni naplatiti i kako će agencija, temeljem čega platiti doprinose za njih. I drugo pitanje koje se otvara kad su obrtnici u pitanju je, obrtnik niti je uprava, niti je zaposlenik, niti ima plaću. A temeljem ovog novog prijedloga Zakona o obrtu obrtnik će imati pravo prijavit se na burzu i primit naknadu za zapošljavanje. S obzirom da u Zakon o obrtu se praktički pojam stečaja uopće ne predviđa. Može se pokrenut nekakav likvidacija ili nešto. Pa mene samo zanima s obzirom da ista Vlada predlaže Zakon o obrtu kao i ovaj Zakon o radu kako će sutra netko od tih 100000 zaposlenih i 80000 hrvatskih obrtnika ostvariti svoja prava, elementarno pravo da im se plati zdravstveno i mirovinsko osiguranje pa da imaju pravo ako se razbole otići kod liječnika. Dakle, samo možda da ministar ili vi s obzirom da je razmišljanje našeg kluba da ćemo tehnički podržati ove izmjene ali očigledno ove izmjene ne akceptiraju zakonske promjene koje će uslijediti prije svega što se tiče Zakona o obrtu.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Đuro Popijač.
Da, hvala gospodine predsjedniče. Kolega dobro ste uočili. Dakle, tu se vidi koliko su određeni resori unutar same Vlade koordinirani. Dakle, očigledno je da evo imali smo prošli tjedan dvodnevnu raspravu oko Zakonu o obrtu i vidjeli smo na koji način sam ministar reagira na sve ono što smo i tada, evo što ste vi danas spomenuli i na koji način se referencira na sve to. Dakle, njegova je temeljna briga bila kako urediti ili kako se obračunati sa Obrtničkom komorom ili šefom Obrtničke komore. A sugeriramo dakle s obzirom da je ovo dakle prvo i drugo čitanje da će ovaj zakon biti donesen, da u drugom čitanju Zakon o obrtu riješi te probleme i da evo ministar Mrsić pomogne ministru Marasu da uredi odnose sve one što ste vi kao veliki nedostatak ovdje i spomenuli i da ta dva zakona budu međusobno usklađena, a sve u svrhu dakle i uređenja statusa samih obrtnika. Hvala.
Nova replika i poštovani zastupnik Josip Borić. Izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče. Pa uvaženi kolega Popijač vi ste rekli u svojoj raspravi da brod tone, a orkestar svira. Pa kad smo kod brodova ja ću se osvrnuti s obzirom da ovdje razgovaramo o Zakonu o radu na članak 120. kolektivni višak radnika i na agoniju koju ovih dana prolazi 3. maj, brodogradilište u Rijeci. Jednostavno poduzeće koje je u postupku privatizacije, međutim ona u svojoj biti nije do kraja jasna. Radnici su ovih dana na nogama tamo, razgovara se svakodnevno sa upravom putem Radničkog vijeća, međutim članak 120. u trećem stavku jasno propisuje kolektivne viškove radnika, a upravo se tamo provode postupci sukladno tom trećem stavku. Međutim, uprava ne daje konkretne odgovore na zahtjeve radnika. Njih sada ima 1770 u dijelu samog 3. maja proizvodnog pogona, već prije su 4 firme (Tibo, Motori i dizalice, Ugostiteljstvo i STM) sa 550 radnika prešli u AUDIO u njihov dio nadležnosti sa sigurnim završetkom, a to će biti kraj očito tih firmi. Jasno je, postavlja se pitanje zbog čega uprava u tom 3. maju možda ne želi radnicima dati sistematizaciju da se zna točno iz kojeg dijela firme će se naći taj višak od 400 radnika jer pretpostavka je da će to ići u onom proizvodnom dijelu iz proizvodnog pogona. Naravno da je to opterećenje za taj dio ljudi i da jednostavno je kažem možda previše slučajnosti ili možda, to je moje razmišljanje, da li se čeka ovakav oblik zakona da bi se taj proces onda završio ili s kakvim prijedlogom bi trebalo ići prema kažem tim ljudima da jednostavno i oni znaju što ih čeka u budućnosti.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Đuro Popijač.
Hvala lijepo. Što reći na to uvaženi kolega? Dakle proces rješavanja problema evo tih 4, 5 najvećih brodogradilišta očito je pri kraju. Dakle, nije jasno u potpunosti što piše i što je sve ugrađeno u sam proces restrukturiranja na ovaj način koji je bitno promijenjen u odnosu na ono kada smo mi pripremili čitav taj proces prilikom završetka i procesa zaključivanja pregovora. Dakle, kada se svi programi restrukturiranja za sva brodogradilišta i 3. maj i Brodotrogir i Kraljevicu koja je u međuvremenu ekspresno završila u stečaju i svi radnici na Burzi na kraju krajeva i za Brodosplit za 3. maj evo vidimo još 20-ak dana pred sam kraj ulaska u EU pronašlo se nekakvo rješenje kako će ono završiti, što će se zapravo dogoditi s 3. majem o toj kombinaciji s Uljanikom koliko će ljudi biti? Mi to ne znamo. Nitko to nije vidio, a očigledno što sami kažete za razliku od prijašnjeg procesa gdje su radnici i gdje su predstavnici sindikata bili u potpunosti uključeni u sve točke i sve faze izrade i prihvaćanja programa restrukturiranja znalo se manje-više sve okolnosti. No međutim, evo zabrinjava ako je to sada u ovoj fazi još uvijek velika nepoznanica za same radnike kako će taj cijeli proces završiti. Hvala.
Hvala lijepa. Nova replika i poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovani kolega Popijač iznijeli ste niz makroekonomskih pokazatelja koji oslikavaju hrvatsku stvarnost u proteklih godinu i pol dana rada ove Vlade. Ja bih još malo izdvojio i vlastite dvojbe kad je u pitanju taj projicirani rast hrvatskog gospodarstva do kraja ove godine. Naime, mi smo prošle godine u studenome donijeli državni proračun na prijedlog Vlade koja je predviđala rast hrvatskog gospodarstva, rast BDP-a za ovu godinu na razini 1,8%. Vrlo brzo nakon toga smo u ožujku mjesecu napravili rebalans proračuna s kojim smo planirali rast BDP-a u ovoj godini na razini 0,7%. Ovih dana brojni analitičari i financijske institucije govore o daljnjem padu BDP-a koji će svakako ove godine biti negativan ili u tom smislu dolaze najave iz Vlade o novom rebalansu proračuna pa možda i još prije ljetnog raspusta. U međuvremenu je Vlada sa dijelom sindikata vješto koristeći Zakon o reprezentativnosti sindikata kada sa jednim dijelom sindikata potpišete taj sporazum pa se on odnosi na gotovo sve sindikate potpisala je sporazum prema kojemu neće smanjivati plaće zaposlenika u javnom sektoru do kraja godine. E pa sada mene interesira i kod mene postoji dvojba o tome kako to Vlada ima namjeru taj sporazum održati i u isto vrijeme smanjiti rashode državnog proračuna donoseći u Saboru rebalans državnog proračuna. Što će onda smanjiti? Onda ćemo smanjiti subvencije poljoprivrednicima, hoćemo smanjiti onda investicije koje su ionako za više od 50% smanjenje u odnosu na Proračun za 2011. godinu, hoćemo smanjiti mirovine, hoćemo smanjiti izdvajanje za zdravstveno osiguranje itd., itd. Nije mi jasno kako Vlada dakle misli održati obećanje koje je potpisano u sporazumu sa sindikatima i u isto vrijeme rebalansirati troškove rashoda državnog proračuna i smanjiti troškove?
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Đuro Popijač.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Uvaženi kolega dobro primjećujete dakle da postoji veliki raskorak od najava, želja pa onda na kraju krajeva i stvarnosti. I svaki put ispočetka nas osupne sve gora situacija i sve gori nagovještaji. Dakle, ni sad i do kraja ove godine ne možemo imati nikakve nade da će se nešto bitno promijeniti jer je priprema ostala ista. Dakle, ništa se tu bitno nije dogodilo niti se ne događa da bi se trendovi promijenili. Očigledno je Vlada zaista računala da će rast prihodi proračuna, oni se naravno ne događaju unatoč povećanoj poreznoj presiji ali vidimo da je sve veći repertoar alibija za takvo stanje pa smo nedavno čuli da je pronađeno nekih dvadesetak milijardi dugova ne znam kojih vlada i ne znam od kojih godina i da će se eto zato morati dogoditi nekakav novi rebalans proračuna. pa čujemo silu sada s obzirom da nažalost niti investicije se ne događaju niti u privatnom sektoru, a očito od državnih više ništa na to se ne može računati. Ali u svaku i pripremljenu investiciju su se zapetljali pa otpada svaki dan po jedna i vidimo da od toga nema ništa. Zaista upravu ste ukoliko će se htjeti naravno zadržati kakav takav stabilni proračun da će se evidentno morati ići u daljnja smanjivanja prava u javnom sektoru, a kako će se to fizički odigrati s obzirom na sporazum na sporazum koji je potpisan na to mi ne možemo naravno niti predviđati oni to vjerojatno znaju koji su pregovarali i koji su takav mehanizam i osmislili pa evo vrijedi čekati nažalost i taj rasplet čitave situacije da vidimo koji će novi set alibija Vlada izmisliti za stanje koje nas još nažalost očekuje.
Hvala lijepa. Prije nastavka jedna obavijest. Nastavak 15.sjednice Odbora za regionalni razvoj i fondove Europske unije održat će se danas 13.lipnja ove godine u 14,00 sati u dvorani Janka Draškovića potpredsjednica Hrvatskog sabora i predsjednica odbora Dragica Zgrebec. I još jedan dogovor nas zastupnika ovdje. Plan rada zahtjeva da radimo bez stanke za ručak. Jeli to možemo uvažiti? Hvala lijepa. Sada je na redu Klub zastupnika u Hrvatskom saboru Narodne stranke i poštovani zastupnik Petar Baranović.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi gospodine ministre sa pomoćnicom, poštovane kolegice i kolege. Prije nego što krenem na meritum klub HNS-a će podržati ovaj zakon. podržat će ga jel ovo je jedan od onih zakona u svakom slučaju koji i svojim sadržajem, a i hitnošću nas obvezuje na tako nešto. Radi se o zakonu u kojem je temeljna intencija usklađenje sa izmjenama koje su se desile u pravnoj stečevini EU odnosno usklađenje Zakona o radu sa europskom uredbom br. 38/2009.godine i on u područje radnog zakonodavstva donosi neke novine koje do sada nisu bile prisutne u hrvatskom zakonodavstvu, a tiču se standarda i propisa koje propisuje europska pravna stečevina. Tako npr. uvodi obavezu i određene standarde u informiranju i savjetovanju između socijalnih partnera na transnacionalnoj razini, ali isto tak i daje odgovor djelomični na neka pitanja koja su i do sada bila i jesu otvorena u hrvatskom radnom zakonodavstvu. Ovaj zakon je donesen kao što je gospodin ministar kazao kao kompromis između poslodavaca i sindikata odnosno između ministarstva i sindikata i naravno da zakon koji zapravo rješava i pravni okvir za rješavanje odnosa između dvije interesno suprotstavljene strane i ne može biti drukčiji. Međutim kada spominjem sindikate onda moramo biti pošteni pa primijetiti jednu stvar koja je prisutna u hrvatskom gospodarstvu na hrvatskom tržištu rada i generalno u hrvatskom društvu, a to je da govorimo o sindikatima uglavnom javnih službi i javnih djelatnika. Mi danas nakon 22godine postojanja moderne Hrvatske države već i 23, imamo situaciju da zapravo sindikalno organiziranje efikasno je i moguće samo u javnom sektoru. Imamo situaciju duboke nepravde u društvu koja nije riješena do kraja ni ovim izmjenama i dopunama zakona pa ću navesti primjer, u ovom zakonu se rješavaju određene posebnosti instituta ugovora na određeno vrijeme. I potpuno ispravno se uvažava mogućnost odnosno potreba određenih specifičnih projekata koji mogu trajati 4, 5 ili 6 godina da prvi ugovor na određeno vrijeme može trajati 5 godina i nakon što imamo jasno završetak projekta i gospodarskih aktivnosti na predmetnom slučaju ugovor se okončava i završava. Međutim hrvatska politika mora imati dovoljno karaktera da da odgovor na jedno pitanje, a to je pitanje zloupotrebe ugovora na određeno vrijeme za kršenje temeljnih ljudskih prava u ovom društvu. Dame i gospodo u sferi radnog zakonodavstva i pozicije radnika u Hrvatskoj nisu svi jednaki, a to je temeljna ustavna kategorija i o tome svi šute. O tome nitko ne želi govoriti, nitko ne želi ni dalje govoriti o činjenici da u velikim tvrtkama privatnim posebno tamo gdje je prisutna ženska radna snaga zbog specifične djelatnosti. Rade radnice koje nemaju jednaka prava radnicama u javnom sektoru. Rade radnice koje ne mogu ostvariti majčinstvo jer su zaposlene na određeno vrijeme. I to je istina pred kojom svi zabivamo glavu u pijesak poput nojeva i nitko o tome ne govori jasno i nema odgovora na to pitanje. Nijedna Vlada do sada, a ja se nadam da ova hoće nije našla odgovor na to pitanje. S druge strane u javnom sektoru imamo potpuno zaštićene radnike, sindikalno organizirane što god tko mislio koji u određenom broju slučajeva zlorabe tu svoju dobru poziciju. U javnom sektoru efikasnost radnika temeljno počiva na njegovom osobnom pristupu, karakteru, kućnom odgoju, svjetonazorima i o tome da li je odlučio raditi ili je odlučio gluvariti. [[Zbog nestanka struje dio fonograma nije snimljen.]] (Ostatak fonograma snimljen naknadno.) Vi ste danas kao poslodavac i odgovorna osoba u javnom sektoru gotovo pa nemoćni pred radnicima koji nemaju namjeru zavrniti rukave i oznojiti se na svom poslu. A isto tako nemamo jasne mehanizme nagrađivanja onih koji marljivo rade i nose na sebi teret funkcioniranja društva i sustava. S druge pak strane u privatnom sektoru apsolutno neravnopravna pozicija. Ako jedno demokratsko društvo u jednoj ustavnoj državi ne možeosgiurati ravnopravnost radnika i ako o tome svi šute već više od 20 godina teško ćemo naći izlaz iz krize. Zemlja u kojoj postoje takve podijeljenosti nema istinsku perspektivu niti u njoj vladaju normalne norme i standardi. Odgovor na to pitanje hrvatska politika konačno mora dati. HNS-a jest liberalna stranka ali ne stranka koja shvaća liberalizam kao okvir za ovakvu anomaliju u društvu. I u ime HNS-a apeliram na resorno ministarstvo da se pozabavi sa ovim realnim problemima. Sve ove novine koje su ovdje pobrojane u zakonu su o.k., uredu su. Veliki dio njih je naravno uvjetovan obvezom da uskladimo naš zakon sa predmetnom stečevinom EU zbog koje smo krenuli u ovo usklađivanje. Ali mi moramo na području tržišta rada na području odnosa između poslodavaca i radnika naći dogovore na istinska pitanja. Ne spadamo u stranku niti osobno spadam u ljude koji smatraju poslodavce vampirima ni izrabljivačima. I sam sam bio poslodavcem, isplaćivao plaće. Poznam jako puno ljudi poslodavaca malih, srednjih i velikih koji su korektni poslodavci, ali isto tako moramo naći odgovor kroz izmjene Zakona o radu na pitanje ispravnog odnosa prema radnicima i u privatnom sektoru i na pitanje uspostavljanja temeljne vrijednosti jednog normalnog ustava u demokratskoj državi, a to je da svi ljudi imaju jednaku šansu, jednak pravni status i jednake uvjete života i rada. Ne možemo dame i gospodo više dopustiti da bilo koga od nas kao zastupnika sretne mlada žena i na pitanje kako si ti odgovori nisam dobro iz jednostavnog razloga jer radim već 7 godina ne mogu postati majka, a ne mogu postati majke jer onog trenutka ovo mi je 6.po redu ugovor na određeno vrijeme, onog trenutka kada ostanem trudna izgubit ću radno mjesto. To je temeljno pitanje Zakona o radu koje treba riješiti. I nije pitanje usklađivanja s praksom EU nego je pitanje za nas u Hrvatskom saboru za sve hrvatske zastupnike i za ukupnu hrvatsku politiku. Klub HNS-a će podržati ovaj zakon ali klub HNS-a traži u budućnosti i to skoroj odgovor na ovo pitanje. Hvala lijepa.
Hvala. Prelazimo na replike. Prva je kolegica Jadranka Kosor.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Slažem se poštovano kolega Baranoviću i drago mi je da ste potaknuli ovo pitanje žena i njihovog položaja na tržištu rada jer se o tome radi. Nažalost evo i danas u 21.stoljeću mi se susrećemo sa tom bolnom činjenicom o kojoj se nerado govori i istina je da očito nismo do sada sposobni riješiti do kraja to pitanje i stati na kraj ne samo diskriminaciji nego omalovažavanju ali li činjenici da uz sve to o čemu ste govorili jest i danas činjenica pak da su žene u većini manje plaćene za isti posao, pa onda isto tako da žene u većini imaju manje mirovine od muškaraca koji su radili isti posao. Činjenica jest da i dalje mnoge žene moraju odgovoriti na pitanje o tome se ne govori često i mnoge od njih ne žele o tome govoriti u javnosti iz poznatih razloga. Ako progovori o jednom poslodavcu koji će ju drugi ikada primiti na posao. Dakle postavlja se pitanje jeste li udani, imate li djece, želite li imati djece, želite li imati još djece i činjenica da mnoge žene i danas u 21.stoljeću kada ostanu trudne skrivaju trudnoću od poslodavaca i skrivaju trudnoću naravno i od svojih kolegica i kolega na poslu. To je nešto na što odgovor moramo dati svi zajedno i kroz Zakon o radu ali i kroz sve druge zakone koji ne samo da se dotiču položaja zaposlenih žena i muškaraca na tržištu rada nego i svih drugih koji u konačnici govore o temeljnim ljudskim pravima, a jedno od temeljnih ljudskih prava je svakako pravo na rad. Hvala vam.
Odgovor na repliku Petar Baranović.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Uvažena kolegice Kosor, drago mi je da se slažete i očekivao sam takvu repliku od vas osobno. Ali ono što bih ovom prilikom htio istaknuti kako i na koji način pokrenuti postupak proces rješavanja ovih anomalija u društvu tiče se sindikalnog organiziranja radnika u privatnom sektoru i činjenice da nismo izgradili u hrvatskom zakonodavstvu jasan mehanizam zaštite radnika od poslodavaca koji sprečavaju i sankcioniraju sindikalno organiziranje u svojim tvrtkama. Naglašavam, poslodavce izuzetno cijenim, dolazim iz njihovih redova mada sam bio mali poslodavac, ali smatram neprihvatljivim praksu da se na takav način radi i da tako funkcionira socijalna scena u Hrvatskoj. Ono što bi trebalo napraviti jest kroz Zakon o radu i podzakonske akte kao i zakone koji se tiču ove materije,barem indirektno osigurati zaštitu poslodavaca od neradnika, ali isto tako osigurati zaštitu radnika od poslodavaca koji im krše njihova temeljna ljudska radnička i građanska prava. Mi još uvijek nismo našli načina kako sankcionirati poslodavca koji realno sprječava sindikalno organiziranje i organiziranu obranu radničkih prava u svome poduzeću. I tu prednjače veliki sustavi. Dame i gospodo plutokracija nije demokracija. Ona je nešto posve drugo. A činjenica je da ovo društvo, da ovo društvo već godinama i decenijima okreće glavu od problema koji se tiču najmoćnijih i najjačih. Kao takvo društvo teško da ćemo naći perspektivu, bilo brojke ovakve ili onakve. Hvala lijepa.
Sljedeća replika Boris Kovačić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa evo zastupniče Baranović i ja sam nešto u svojoj raspravi htio upravo govoriti o ovoj podijeljenosti u našem društvu. To je ono što nas sve skupa, posebno mene evo zabrinjava. Ta podjela između javnog sektora i realnog sektora ne samo da je očita nego više nije ni podnošljiva da tako kažem. Pa i sada u ovom odgovoru na ovu repliku koju ste sada izrekli spomenuli ste sindikate. Pa i ja mislim da jedan od ključnih kotača u rješavanju ovog problema je sindikat. I upravo ovo usitnjavanje sindikalne scene u našoj državi nije dobro. I možda sada i previše polažemo nade u novi Zakon koji je, o radu, koji je navijestio ministar rada. Pri tome mislim da trebamo povući i možda prije usuglašavanja i jedne javne rasprave oko novog Zakona posebno se, da tako kažem pozabaviti sindikatom. Svjesni smo vjerojatno svi, tu ćemo se složiti da dobar sindikat, dobar kolektivni ugovor je ne samo zaštita i pomoć radniku nego je zaštita, prije svega i zaštita i pomoć poslodavcu. Pa ne znam koliko je heretička zamisao šta bi bilo da raspustimo sve sindikate, da se uvede stanoviti moratorij. I dok se ne formira to isto u realnom sektoru, e nakon 6 mjeseci može, onda molim lijepo ići i javni sektor. Gospođe i gospodo razmislimo o tome. Jer mi, gotovo je vrijeme. Hvala.
Odgovor na, replika Dražen Đurović.
Vi ste se gospodine Baranović dotakli jedne teme koje smo se i mi doticali u raznim raspravama, to je problem žena koje imaju ugovore na određene i zbog trudnoće im se više ti ugovori ne produžuju. I to je zaista jedna česta praksa koja se događa u Republici Hrvatskoj. To jest jedna devijacija, ali nisam siguran da li, mislim da mi u zakonodavstvu imamo i da imamo, međutim, to zakonodavstvo se ne provodi. I više nije, mislim da mi zakonom teško možemo urediti bilo što, već bi trebali početi provoditi ono što je zapravo u zakonima zapisano i postoje određene restriktivne odredbe gdje bi se moglo takve pojave sankcionirati. Međutim, to u praksi se ne provodi. A to bi se mi kao zakonodavci, izvršna vlast trebali pitati zašto se ne provodi, zašto inspekcije rada zapravo slabo funkcioniraju i zašto zapravo većina ljudi koji se nađu u mobingu, a posebno žena ni ne prijavljuju taj mobing već manje-više od njega odustaju praktički i povlače se pred poslodavcem. I to ne samo privatnim poslodavcem. Dakle, takve pojave se događaju i kod javnog poslodavca i kod države i u županiji i u domu zdravlja i u bolnici i u školi i u javnim ustanovama. Dakle, nisu takve pojavnosti samo privilegija privatnih poslodavaca. Dakle mobing nad ženama i posebno ženama kada zatrudne itekako je česta pojava i u javnom sektoru. I on nije posljedica ni ovakvog ni onakvog zakonodavstva već je posljedica nepovjerenja hrvatskih građana u to zakonodavstvo i u tu pravnu državu. Jer većina žena pa i ljudi suočenih zapravo sa određenim oblikom nasilja ili mobinga se zapravo povlače pred tim poslodavcem vjerujući zapravo da će samo u bilo kakvom obliku utuživanja neće dobro proći već da će se samo navući nevolje na vrat. A to jest naša odgovornost. I one poruke što sam govorio koje mi šaljemo kao društvo zapravo samo to i potvrđuju ljudima.
Odgovor na repliku Petar Baranović.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Uvaženi kolega Đuroviću, ne slažem se s vama u ovom dijelu u kojem kažete da je identična situacija u javnom i privatnom sektoru. U javnom sektoru postoji jasno zakonski zagarantirana prava. I u javnom sektoru mlada žena ima šanse biti majkom i vratiti se na posao. U privatnom sektoru mlada žena ima minimalne hipotetske šanse zatrudnjeti i vratiti se na posao. I to je istina sramotna ovog društva o kojoj se šuti više od 20 godina. Mogu se složiti s vama da ne funkcioniraju pojedini segmenti društva, inspekcije, institucije koje imaju obvezu nadziranja i provođenja zakona. Iz vrlo jednostavnog razloga, zapitajmo kada pročitamo sve zakone različitih, koje pokrivaju različite teme u koliko slučajeva imamo jasno propisane konzekvence. Za odgovor na … [[Govornik se ne razumije.]] institucijama Hrvatske države koje ne rade kvalitetno, efikasno svoj posao. Počevši od zakona koji se tiču funkcioniranja lokalne samouprave, pojedinih ministarstava, agencije, bilo koga. Koje konzekvence imaju recimo čak i čelnici lokalne samouprave ukoliko ne ispunjavaju određene zakonske odredbe koje su vezane za funkcioniranje lokalne samouprave. Koje konzekvence imaju ravnatelji inspekcijskih službi koje ne rade kvalitetno svoj posao? Pročitajte malo zakone i nađite mi te konzekvence. Nema ih. Jer politika sama sebe bez karaktera neprincipijelno štiti kao svetu kravu u Indiji. Moramo konačno imati isti metar za sebe i za one ljude kojima propisujemo zakone, uvjete po kojima ćemo živjeti. Kada to napravimo onda neće biti problema ni sa inspekcijom ni funkcioniranjem društva. A činjenica jest da postoji jasna razlika u poziciji između mladih žena koje rade u javnom sektoru i mladih žena koje rade u privatnom sektoru. Radnika generalno koji rade u javnom sektoru i radnika generalno koji rade u privatnom sektoru. Dok god ne postignemo balans između te dvije kategorije nećemo imati perspektivno gospodarstvo niti uređeno društvo. Hvala lijepo.
Hvala. U ime Kluba zastupnika nezavisne zastupnice Jadranke Kosor i HGS-a, kolegica Jadranka Kosor. Izvolite.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice, gospodine ministre sa suradnicom. Naš Klub će podržati ove Izmjene i dopune Zakona. Prije svega zbog činjenice da se zakon usklađuje sa direktivama Europske unije. Naravno to je nešto nužno, to je važno, to je potrebno, to je nešto što moramo obaviti. Upravo zato što je to nužno i što to moramo obaviti jer 1. srpnja postajemo članica Europske unije. A direktive su bile poznate i početkom ove godine, dakako da upućujemo pitanje zašto se to nije napravilo prije. Ove Izmjene i dopune Zakona naime stupaju na snagu 8 dana od objave u Narodnim novinama. Pogledajte koji je danas datum, dakle, kada se Zakon izglasa, kada se objavi u Narodnim novinama, praktički on će stupiti na snagu neposredno prije ulaska u Europsku uniju. Činjenica jest o kojoj sasvim sigurno zakonodavac mora voditi računa da se svi oni na koje se zakon odnosi upoznaju i da se dakako mogu prilagoditi i da se mogu pripremiti u provedbi toga zakona. Dakle, mislimo da je sa ovim Izmjenama i dopunama se moglo i trebalo ići i prije ali to je sada manje važno. Činjenica da je Zakon pred nama. I dakako da je ovo prilika da podsjetim da smo možda neke od problema s kojima se i danas suočava i ova Vlada, s kojima se i danas suočavamo u gospodarstvu kada evo bilježimo 323 tisuće, nešto malo više nezaposlenih, ovog trenutka u državi, da su možda neki od problema mogli biti barem nešto manji ili blaži da smo Zakon o radu izmijenili 2010. godine kada je ondašnja Vlada … [[Govornik se ne razumije.]] tadašnje Ministarstvo gospodarstva kao predlagatelj u Vladi, Vlada u konačnici male iz ove perspektive rekla bih gotovo neznatne izmjene Zakona o radu. Koje su zapravo bile prije svega poruka, poruka svima nama, poruka nama i u politici ali prije svega poruka i poslodavcima i zaposlenima građankama i građanima da ne možemo imati kolektivne ugovore iste i jednake i to je isto nešto što treba otvoreno uvijek govoriti kada BDP pada 6% ili 5% i kada BDP raste 5 ili 6%. Prema tome, to je ponavljam bila jedna mala izmjena pogotovo kada se gleda sa distance od sada 2, 3 godine. Međutim, izmjena toga zakona podsjećam ponukala je neke da pokrenu potpisivanje peticije za organiziranje referenduma. Sada smo ponovo suočeni sa jednom takvom inicijativom pa mislim da je i trenutak o tome progovoriti. Kako je završilo svi znate. Prikupljeno je više od 700 tisuća potpisa. Ono što je međutim bila činjenica s kojom smo se suočavali svakodnevno primjerice gledajući televiziju da smo slušali mnoge naše ljude koji su potpisali peticiju i ogorčeno govorili da potpisali smo peticiju, ne damo naše mirovine, ne damo naša prava. Dakle jedan dio ljudi nije bio i to tvrdim i danas odgovorno dovoljno obaviješten što zapravo Vlada želi izmjenama i dopunama zakona. Dakako da je i tadašnja oporba potpisala peticiju, bilo je tada rečeno ništa se u Zakonu o radu ne treba mijenjati. Kao što vidite, neke poslove koje smo trebali obaviti prije nekoliko godina morat ćemo obavljati danas i ono što nije napravljeno jučer mora se obaviti danas, međutim gubi se vrijeme, gubi se prostor i gubi se potencijal. Tako da budući da je ministar najavio novi Zakon o radu što svakako pozdravljam, želim podsjetiti i da je prošla Vlada dapače potpisala jedan sporazum sa sindikatima o novom Zakonu o radu. Mislim da se izradom novoga Zakona o radu gospodine ministre moglo krenuti i prošle godine. To je nešto što je važno i što je nužno. Apeliram da taj novi zakon bude zakon oko kojeg će se zaista otvoriti široka javna rasprava da bi zaista svi koji to žele i koji imaju što za reći mogli to reći u razumnom roku. Te izmjene dakako moraju ići u redovitoj proceduri i evo jedva čekamo da novi Zakon o radu dođe pred nas jer bi to trebao biti tada kad se donese, a to će već biti u trenutku kad će Hrvatska biti 28. članica, jedan od onih temeljnih zakona koji se odnosi i na ljudska prava, ali isto tako koji će se reflektirati i čije će se odredbe reflektirati na hrvatsko gospodarstvo. I vjerujem da će biti jednako tako donesen u konsenzusu prije svega s onima koji su tu ključni i najvažniji, upotrijebit ću tu riječ igrači, a to su radnici, odnosno sindikati, dakle radnici kroz sindikate i sindikalne središnjice i s druge strane poslodavci jer smo suočeni sa činjenicom da mnogi govore i otvaraju temu socijalnog dijaloga danas u Hrvatskoj. Zato mi je jako drago što je ministar rekao da je ovaj zakon, odnosno izmjene i dopune da su donesene u konsenzusu socijalnih partnera, dakle Vlade, sindikata i poslodavaca, međutim ostaje pitanje o kojem slušam svakodnevno, vezano za rad Gospodarsko-socijalnog vijeća. Dakle neki kažu da se Gospodarsko-socijalno vijeće ne sastaje, ako je to tako nije dobro. Gospodarsko-socijalno vijeće gdje sjedi i Vlada, predstavnici Vlade i sindikata i poslodavaca jest jedino i pravo mjesto za dogovor, usuglašavanje i za donošenje odluka. Tako da preporučam da i početak bilo kakve rasprave o Zakonu o radu krene iz Gospodarsko-socijalnog vijeća, da se ono ni na koji način ne preskače. Danas je u raspravi bilo dosta riječi i sa punim pravom naravno o privatizaciji sa refleksijama na prošlo vrijeme, podsjećanjima na neka loša, tragična, teška iskustva ali naravno i na dobra iskustva. Međutim, mi se s tim problemima dame i gospodo suočavamo i danas. Ja samo podsjećam, u ovoj raspravi neću širiti na ove probleme ne koje su ukazali ne radnici nego liječnici primjerice vezano za slučajeve u Brodosplitu, dakle slanje okružnica, pisama, vezano za bolovanja radnika Brodosplita. I to je nešto što isto tako treba itekako uzimati u obzir kad raspravljamo o izmjenama i dopunama Zakona o radu, Dakle još je puno otvorenih pitanja, kolega Baranović je otvorio jedno. Slažem se, žene zaposlenice u rekla bih državnim službama kako se to kaže, naravno mogu ostvariti majčinstvo bez ikakvih problema ali u privatnom sektoru to je puno, puno teže i to je zadaća ne samo Vlade nego i Hrvatskoga sabora da o tome javno govorimo. Ali mislim da trebamo ići i korak dalje, da trebamo prstom, to nije baš osobito pristojno ali katkada i prstom uprijeti i pokazati i reći imenom i prezimenom o kome se radi. Naime, neki ljudi ne razumiju drugačiji jezik nego kad se prstom pokaže i kad se doslovce prozove. Dakle, ministar na kraju je spomenuo i rekao da je to citiram zakon koji je čitljiv i jednostavan i svima razumljiv. Govoreći o ovim izmjenama i dopunama ja bih dodala da je prije svega i iznad svega važno da zakon ovako izmijenjen bude provediv i da pomogne da riješimo bar poneki problem s kojim se danas suočavamo. Situacija je zaista teška, pogotovo kad tešku gospodarsku situaciju stavimo u kontekst da ćemo postati članica Europske unije i da dakako počinju vrijediti i neka druga pravila i da će se sve ono što radimo i kroz donošenje proračuna, fiskalnu odgovornost, apsolutno mjeriti na jedan potpuno drugi način što zahtijeva i dodatnu odgovornost i dodatno više rada za što smo se dakako trebali odlučiti i davno prije. Hvala vam lijepa.
Hvala. Prelazimo na replike. Branko Vukšić, izvolite.
Uvažena kolegice Kosor, rekli ste da je Zakon o radu trebalo mijenjati 2010. godine i tada su se što je točno izmjenama suprotstavljali oni koji se danas ne libe izmjena na račun radnika. Međutim, ta vaša teza ne znači da ste bili u pravu 2010. ili da je Milanovićeva Vlada danas u pravu. Ja mislim da je Milanović 2010. godine bio u pravu i da je dobro postupio. Međutim, nakon što je dobio povjerenje građana i to većinom onih koji su vidjeli taj njegov potpis i honorirali ga na izborima onda je kameleonski skinuo socijaldemokratsku kožu i odjenuo neoliberalno ruho. I sada u pravu ste rade ono što ste vi htjeli. Znači, vi ste započeli posao, ustuknuli ste, ali će SDP završiti.
Odgovor na repliku Jadranka Kosor.
Hvala lijepa kolega Vukšiću. Naravno da ne bismo predlagali i ne bih tada kao predsjednica Vlade sasvim sigurno potpisala neki zakon izmjene i dopune zakona da sam smatrala da smo u krivu. Dakle, mi smo smatrali da smo u pravu, da je to nešto što može olakšati situaciju koja je bila teška. I kao što sam rekla malo prije, moje stajalište je osobno i dalje što se tiče kolektivnih ugovora. Dakle, govorimo i o državnim i javnim službama, ali govorimo i o privatnom sektoru. Dakle, ne mogu biti isti kolektivni ugovori i kad BDP raste i kad pada i kad je teško i kad je odlično. To su činjenice. A da je tome tako pokazuju naravno i probleme koje je i ova Vlada imala sa sindikatima državnih i javnih službi kad je pokušala jednostavno rečeno rezati neka prava. Dakle, to svakako što je logično i ljudski nailazi na veliki otpor. Ali kad je Vlada poslodavac i kad sredstva za plaće, za božićnice, za regres itd., za one famozne cipelarine koje je ukinula moja Vlada. Dakle, kad krenu razgovori o tome normalno je i ljudski da nitko ne želi da njegova prava budu manja. To je jedna strana. A druga strana jest realnost. Mi nismo ustuknuli. Mi smo naravno bili svjesni da treba poštovati više od 700000 potpisa koji su prikupljeni, a raspisivanju referenduma smo se u konačnici dogovorili sa sindikalnim središnjicama. I ako se sjećate mi smo to u našem dogovoru vezali za raspisivanje referenduma o ulasku Hrvatske u EU i onda se od toga isto tako od toga odustalo. Dakle, ali u političkom smislu ono što ne napraviš danas svakako će te stići sutra samo sutra će to vjerojatno biti nešto teže i to se pokazalo evo sada i u mandatu ove Vlade.
Dragutin Lesar, replika.
Kolegice Kosor, vi ste u svojoj raspravi podsjetili na prikupljanje potpisa za referendum oko izmjena Zakona o radu koje je tada i naša stranka ne samo podržala nego aktivno sudjelovala u prikupljanju tih potpisa, ali ste spomenuli i danas vladajuću koaliciju. To je bilo područje pitanje teme iz Glave III. Ustava Republike Hrvatske – Zaštita ljudskih prava i temeljnih sloboda članci 55., šest i 57. I što je sad opasno? Danas vladajući SDP tvrdi da se u pitanjima iz Glave III. Ustava ne može odlučivati na referendumu, a sastavni dio Glave III. Ustava su i radna, socijalna, mirovinska i zdravstvena prava. Dakle, 2010. kada su potpisali zahtjev za referendum tumačili su da to jeste pitanje o kojem se može referendumski odlučivati. Danas tvrde da cjelokupno Glava III. Ustava je dio Ustava o kojem se na referendumu ne može odlučivati. I drago mi je da ste spomenuli sporazum koji je vaša Vlada sindikatima potpisala u kojem je bilo dogovoreno, a ova nova Vlada nije ispoštivala taj sporazum, da će se na dan provođenja referenduma o ulasku Hrvatske u EU održat referendum o smanjenju broja potpisa potrebnih za prikupljanje građanske inicijative prilikom zahtijevanja referenduma. Tako je otprilike definicija u tom sporazumu koji je ova Vlada odbila provesti nakon preuzimanja vlasti.
Odgovor na repliku, Jadranka Kosor.
Točno je sve što ste rekli. Ova temeljna prava o kojima govorite i kojima govorimo i danas u kontekstu ove najave novog referenduma jesu zapravo koncentrirana i u članku 3. Ustava Republike Hrvatske gdje se govori o socijalnoj pravdi. Sigurno, to su najveće vrednote. Moje je mišljenje vezano za referendum ovaj koji je pred nama. Svakako ako se konstatira da je pitanje koje potpisnici zahtjeva za referendumom smatraju relevantnim, ako se ona ocijeni da je u skladu sa Ustavom Republike Hrvatske dakako da se referendum mora raspisati. Tu dvojbe nema, dakako ako je to pitanje u skladu sa Ustavom Republike Hrvatske. To jesu isto tako temeljna prava. Jest, mi smo potpisali taj ugovor. Mislim da bi bilo dobro da postane praksa da ono što, pogotovo u ovako osjetljivim pitanjima, dakle sa socijalnim partnerima kad jedna Vlada potpiše neki sporazum o nečemu što se ima obaviti a što traže socijalni partneri i kad se oko toga dogovorimo da to, jer svaka je Vlada demokratski izabrana, svaka Vlada je narodna, svaka Vlada je Hrvatska, svaka je Vlada naša. Možemo se s njom slagati ili ne. Ali te neke temeljne obveze koje se potpisuju evo sa socijalnim partnerima bi trebalo poštivati, jer u konačnici evo prethodna Vlada je dogovorila, u konačnici obavila posao za EU i sljedeći korak je trebalo biti raspisivanje referenduma. Naravno da ga je ova Vlada raspisala. Tako je bilo logično da se onda raspiše i u skladu sa ovim sporazumom, odnosno dogovorom.
Ivica Mandić, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, uvažena kolegice Kosor. Ja ću iskoristiti repliku ne da se s vama ne slažem već da bi određene stvari potencirao jer bih rekao da ovdje Zakon o radu može imati direktan utjecaj i direktan značaj na demografsku sliku RH. Ovdje bih rekao jedan od slučajeva o kojem sam ja informiran da je jedna mlada gospođa u 22. godini onog trenutka kad je njen poslodavac doznao da je trudna istog momenta je prekinut ugovor o radu. I smatram da bi zakonodavac svakako u novom zakonu morao imati posebni tretman trudnica. Jer ako gledamo demografsku sliku RH i prirodni priraštaj unazad zadnjih 10 godina od 2001. do 2011. godine vidljivo je da svake godine prirodni priraštaj manji je za 10 do 12 tisuća ljudi. I sa jednim kvalitetnim zakonskim rješenjem bila bi sigurnost prema tim mladim ženama koje planiraju stvoriti obitelj i sigurno da RH imali bi kvalitetniju sliku po pitanju prirodnog priraštaja stanovništva. I zato bih uputio apel i vama predlagačima da u novom Zakonu o radu bude posebno tretirano pitanje trudnica i onih, pogotovo trudnica koje su na ugovoreni radni odnos. Hvala.
Odgovor na repliku, Jadranka Kosor.
Hvala lijepa. Slažem se s vama, naime pitanje trudnica, žena koje doje itd. jest tretirano rekla bih i regulirano je sadašnjim Zakonom o radu, međutim očito da nismo učinkoviti, da nemamo rezultate kakve bismo htjeli. Sigurno da novi Zakon o radu treba biti jedan od onih kamenčića u mozaiku koji zovemo nacionalna populacijska politika nju smo davnih godina prihvatili ovdje u Parlamentu onda je prihvaćena koliko se sjećam jednoglasno i morala bi vrijediti i morala bi se neprekidno provoditi u vrijeme svih vlada, dapače nadograđivati ako je potrebno, a mislim da jest, da treba uvijek usklađivati sa stvarnim životom. Točno je ovo što kažete i mislim da je potpuno problem populacijske pa skoro bih rekla katastrofe izvan radara dnevne politike. To koliko će nas biti, a demografi kažu ako se ovaj trend nastavi u Hrvatskoj za 50-ak godina sasvim sigurno milijun manje, to je za Hrvatsku tragedija strašna jer je populacijska politika prvorazredno političko pitanje, moralo bi to biti, to je strateško pitanje, to je gospodarsko pitanje jer je to u konačnici tu se krug zatvara zapravo gospodarsko pitanje. I ako žena doživljava ovo što ste naveli, a znam i osobno stotine takvih slučajeva onda dakako da imamo veliki problem. I zato vjerujem da ćemo uz novi Zakon o radu još čvršće staviti na temelje u zaštiti obitelji i svakako u zaštiti majčinstva. To nije socijalno pitanje i to nije žensko pitanje kojim bi se trebale baviti žene i zato mi je jako drago da evo dvojica kolega danas u ovoj raspravi ističu to kao prvorazredno političko pitanje.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Kolega Dragutin Lesar, izvolite.
Olakšati otpuštanje da bi se lakše zapošljavalo, ta mantra u Hrvatskoj se ponavlja već nekoliko godina, posebice u posljednjih nekoliko mjeseci i pokušava se sve nas uvjeriti da samim činom olakšavanja otpuštanja radnika ćemo stvoriti klimu da se ti isti ili neki drugi radnici danas nezaposleni ili budući budu lakše zapošljavali. Naravno da to nije točno jer ta mantra je preuzeta iz onih država i sustava koja nije stala samo na olakšavanju otpuštanja nego je tržište rada daleko cjelovitije uredila a ulogu države ojačala na tržištu rada. Ti isti ljudi još uvijek ne razumiju razliku a to je svjetonazorsko pitanje između sigurnosti radnog mjesta, što je stvar povijesti, i sigurnosti prava na rad. Postoji li, pitam njih sve koji tu mantru ponavljaju, rad radi čovjeka ili postoji čovjek radi rada? Da li je čovjek stvoren zato da bi radio i nekome donosio profit ili rad postoji zato da čovjek radom sebi osigurava ezgistenciju? I sigurnost prava na rad nije samo pitanje našeg ustavnog uređenja i određenja nego i suština kršćanskog nauka o pravu čovjeka. I svi oni koji to ne razumiju i smatraju da samo olakšavanjem otpuštanja čine korist poslodavcima i tobožnje omogućavanje razvoja društva griješe. Investicijska klima u Hrvatskoj po istraživanju i objavi svih rezultata nije loša zbog radnika nego na prvo mjesto ističu čestu promjenu poreznog sustava, dakle nestabilnost poreznog sustava, cijene i dostupnost kapitala, birokracija u odlučivanju, korupcija i tek na petom mjestu su posebice inozemni ulagači spominjali Zakon o radu. I kako možemo govoriti u državi u kojoj 525 tisuća zaposlenih što je 55% prima plaću u neto iznosu do 5 tisuća kuna da je ono, da su ti radnici i to tržište rada uzrokom neinvestiranja? Dajte, uzmite podatke službene pogledajte na količinu prava koje radnici doista ostvaruju i u materijalnom smislu pa ćete vidjeti da je udio plaća ili prava materijalnih prava radnika u raspodjeli bruto društvenog proizvoda sa 52,4 pao na 47%. O čemu govorimo? Dva prijedloga ministru ili dva upozorenja, ovim prijedlogom zakona otvara se nova Pandorina kutija. Ovo sada ne govorim iz politikantskih razloga, nego upozorenja. Naime, ugovori na neodređeno u Hrvatskoj postoje samo još u javnom i državnom sektoru u privatnom je to izuzetak. Agencije za posredovanje u zapošljavanju i iznajmljivanju radnika biti će novi način to je da nova Pandorina kutija, kako će se izbjegavati i onaj dio Zakona o radu koji govori i o otkaznim rokovima, programima zbrinjavanja viška i ulozi Zavoda za zapošljavanje dakle države u svemu tome. Naime, u članku 27.piše da za zaposlene u tim agencijama se ne primjenjuju odredbe oko zbrinjavanja viška, ni otkaznih rokova. Tu nema kolektivnih ugovora niti će ih ikada biti, tu nema sindikata niti će ih ikad moći biti, tu nema programa zbrinjavanja viška niti će ih ikada biti, nema otpremnina, imaju niže plaće. Ako rade na istom mjestu kao onaj radnik koji je u radnom odnosu kod poslodavca ili ovaj preko agencije imaju iste plaće za iste poslove što svi znamo, ali inspekcija nikako da to utvrdi. Dani godišnjeg odmora zbog nemogućnosti akumuliranja radnog staža su daleko manji, kreditna sposobnost tih radnika zaposlenika kako god da ih nazovete je ravna nuli što rezultira činjenicom da niti mogu dolaziti do stana, niti se usude sklapati brak, niti rađati djecu jer su oni iznajmljeni radnici na određeno nepoznato vrijeme. I sve je veći broj poslodavaca umjesto zapošljavanja ljudi koristit će usluge tih agencija. Koliko to opasno može biti, koristimo iskustva onih država koje su prije petnaestak godina takvu praksu počele uvoditi, a sada od njih odustaju jer su shvatili što su sami sebi napravili. Ali interesantno je još sljedeće, da upravo to područje omogućavanja postojanja takvih agencija koje nisu ništa drugo nego da unajmljuju čovjeka, oni iznajmljuju čovjeka, a što je predmet regulative Konvencije br. 181 Međunarodne organizacije rada, Hrvatska ne želi ratificirati i nije ratificirala. Zašto bježimo od ratifikacije te konvencije koja upravo na to područje se odnosi i koja je dosta rigorozno postavila uvjete pod kojim uvjetima u nacionalnom zakonodavstvo se mogu dozvoliti osnivanje rad tim i takvim agencijama ne samo za područje te države nego za posuđivanje i iznajmljivanje, slušajte kako to strašno zvuči, iznajmljivanje radnika. Ministre, preporuka Vladi da Saboru predloži ratifikaciju Konvencije 181 Međunarodne organizacije rada preuzimanja svih prava i obaveze države s tog područja. Oni koji govore o uređenom tržištu rada i prizivaju te modele zaboravljaju da uređeno tržite rada nije samo odredba o načinu otpuštanja nego na tim tržištima rada je nezamislivo da netko ne dobije plaću, da je nezamislivo da poslodavac ne plati doprinos za radnika na tom uređenom tržištu rada, da je nezamislivo da radni spor na sudu traje 16 godina. Pa kada se pozivate na ta tržišta rada aludirajući na Skandinaviju, Njemačku, Austriju i ostale države članice EU nastavite priču o njihovom tržištu rada, nastavite posebice vi koji ste bili ministri nekad ili čelnici Hrvatske udruge poslodavac gdje su vas kolege iz Njemačke, Austrije educirale koliko je i za poslodavce bitno da se skine nelojalne konkurencija upravo onih koji izrabljujući radnike dolazi s damping cijenama na tržište i ruše i uništavaju one koji žele poslovati uređeno. I na kraju sljedeće, Hrvatski zavod za zapošljavanje njegova uloga u prevenciji. Šalju ljude poslodavcima na posao za koje znaju da uzastopno godinama krše zakone, da ne isplaćuju plaće, da ne daju godišnje odmore, da naprosto mijenjaju svakih mjesec, dva zaposlene. Dobio sam i pisani odgovor i ministra i Zavoda za zapošljavanje da službenici zavoda kada šalju ženu u tvornicu gdje se radi 12 sati za šivaćim strojem, kaže mi njih upozorimo da tamo ne isplaćuju plaće. Mi ih upozorimo da ih šaljemo poslodavcu koji ne isplaćuje plaće, ali ako ona odbije nećemo je veli brisati iz evidencije nezaposlenosti. 10 žena znam koje su brisane jer su odbile takve rad ali prihvaćam činjenicu da je istina ono što ste vi ministre napisali. Ali znate u čemu je problem, na popisu poduzeća tvrtki kojima se iz aktivne mjere politike zapošljavanja država dodjeljuje poticaje i šalje onih 1600 kuna da im rade besplatno su i takva poduzeća, takve tvrtke. Dakle usporedite si te podatke, odgovorite si na pitanje kako je moguće da poslodavcima za koje vaša Služba za zapošljavanje zna da godinama krše radnička prava date im poticaje za zapošljavanje, spašavanje radnih mjesta, stjecanje radnog iskustva i javnih radova.
Hvala. Replika, Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Lesar govorili ste o agencijama za iznajmljivanje radnika. Sjetite se, to znamo iz povijesti, nismo toliko stari da bi vidjeli to vlastitim očima, krize 30.-ih godina i kada je došao visoki nabildani gospodin i koji je na ulazu u tvornicu pročitao imena radnika i ti radnici su taj dana dobili posao. Mi smo blizu toga da ćemo dnevno zapošljavati. Ne na određeno vrijeme nekoliko mjeseci, nego reći ćemo taj dan ti i ti radnici dobivaju posao. Neki od kolega su prije govorili da je Zakon o radu jedan od temeljnih zakona kao što vi to znate. Međutim, on se sve više pretvara u temelj za smanjenje ljudskih prava. Za smanjenje osnovnih temeljnih sloboda. Jer čovjek je neslobodan, o tome ste i vi govorili, ako ne radi i ako od svoje plaće ne može živjeti. Jer pretpostavka je da radnik radi da bi mogao osigurati egzistenciju sebi i svojoj obitelji. Međutim, o egzistenciji radnika, egzistenciji obitelji više gotovo da se i ne govori. Ne na taj način. Pa podsjetimo što je Barack Obama prije čini mi se dva, tri mjeseca, nekoliko mjeseci govorio u Kongresu, svakog se dana kao nacija trebamo upitati tri pitanja. Kako da u našoj zemlji stvorimo više radnih mjesta, kako da našem narodu pribavimo vještine potrebne da se obavi posao nad tim radnim mjestima. I kako da osiguramo što je najvažnije da naporan rad vodi životu dostojnom čovjeka. O dostojanstvu čovjeka, o dostojanstvu radnika danas ova Vlada ne razgovara o tome. Ne stvara preduvjete da čovjek koji živi, koji radi da može živjeti od svojega rada. Da može pokriti osnovne troškove i da može školovati svoju djecu, znamo koliko je minimalac, znamo da čak niti prosječna hrvatska plaća ne podmiruje osnovnu sindikalnu košaricu.
Dražen Đurović, replika.
Vi ste otvorili ionako jedno retoričko pitanje o tome radi čega je čovjek stvoren, da li je čovjek stvoren radi rada ili rad radi čovjeka. Ako se smijem nadovezati na to ja mislim da je čovjek stvoren radi ljubavi. Jer u središtu Božje kreacije koja se zove čovjek je ljubav ne rad. Rad je jedna varijabla pridodana čovjeku, radi i mrav, radi i pčela, rade sva Božja stvorenja pa radi i čovjek. Ali mislim da to nije središnja osovina čovjekovog postojanja. Tako da mi se činilo možda malo pretjerano uvezivati zapravo samog čovjeka i rad. On nije samo, on nije samo karakteristika čovjeka niti samo vrijednost koja se može pridodati samo čovjeku kada je riječ o radu. Ali nešto sada, nešto sada drugo. Kada ste govorili o agencijama koju su zapravo uvele multinacionalke kada su došle u Hrvatsku uvezane sa nekim agencijama, preslikale su taj model sa onih tzv. divljih tržišta zapadnog kapitalizma. Tu bih se jako složio s vama jer to je jedno vrlo opasno područje koje zaista dovodi u jako neravnopravan položaj dio ljudi koji rade u Republici Hrvatskoj. Ta praksa još uvijek nije uzela tolikog zamaha i još je uvijek ograničena na određenih broj ljudi koji rade u nekoliko velikih sustava ali uzima zamaha i moglo bi se dogoditi u godinama koje dolaze ukoliko ne budemo dovoljno ozbiljni i zaštitili na vrijeme dostojanstvo ljudi koji danas tako rade da u vremenu u kojem dolaze ne nekoliko tisuća nego nekoliko desetaka ili stotina tisuća ljudi koji rade nađu se u situaciji da su zapravo najamna radna snaga zaposlena preko nekih agencija. I mislim da bi mi sa nekoliko izmjena članaka vrlo lako Zakon o radu, vrlo lako tu priču i te agentifikacije radnog radnika mogli staviti ad acta. I tu bi svakako i mi podržali takva rješenja.
Odgovor na repliku Dragutin Lesar.
Kolega Đurović, ona rečenica pitanja da li postoji rad radi čovjeka, ili čovjek radi rada, je citat iz enciklike pokojnog Sv. Oca Ivana Pavla II. enciklika se zove "Laborem Exercens-radom čovjek". I on je pošao od toga da kršćanski nauk mora polaziti od toga da ne postoji čovjek da bi radio nego rad postoji radi čovjeka da bi preživio i prehranio sebe i svoju obitelj. A što se tiče agencija, u pravu ste. One su u Hrvatsku ušle na krilima velikih korporacija. Ali znate šta vam je još veća tragedija da usluge tih agencija i iznajmljivanje radnika koristi država Hrvatska. Posebice javna poduzeća u državnom vlasništvu. Dakle, nije samo problem na privatnom tržištu, kod privatnih poslodavaca, nego je država, naročito u javnim državnim poduzećima jedna od najvećih korisnika unajmljene radne snage. To je činjenica.
I Boris Kovačić, rasprava. Izvolite kolega.
Hvala gospođo potpredsjednice, gospodine ministre. Evo dozvolite nekoliko rečenica na današnju temu. Iako je radno pravo jedna od najmlađih grana prava koja se razvijala nastankom i stvaranjem, bolje rečeno možda stasanjem radničke klase, naravno prvenstveno u Engleskoj i Francuskoj. Znači tamo od vremena prvih zakonskih akata poput zaštitnog radničkog zakonodavstva iz Engleske a i to je tada napisano kako bi se ustvari "smirili" radnici, smirili u navodnicima. Pa evo preko, da se podsjetimo i međunarodne organizacije rada koja je naravno još osnovana tamo daleke 919. u Parizu, znamo da je sada to prevažna organizacija od značaja za Ujedinjene nacije sa sjedištem u Ženevi. A u tom kontekstu evo možda je i dobro danas se podsjetiti i Zakona o zaštiti radnika koji je vrijedio i na prostorima naše države iako u okviru druge države a donesen je evo, gotovo koincidencija 4. lipnja daleke 922. godine, dakle gotovo pred 100 godina iako prije toga je postao i određeni propis, odnosno čini mi se Zakon o inspekciji rada itd., itd. Pa evo sve do današnjih dana, evo ovo mi je bio na neki način šlagvort da sam sebi potvrdim da nije prestala potreba za normativno usuglašavanje radnog prava, prvenstveno radi zaštite prava zaposlenika, odnosno radnika, ali isto tako i jasnog definiranja pozicije poslodavca. Bez obzira što su se i uvjeti rada, a i sam terminologija koja se koristila u području radnog prava prije 20, 30, 50 ili 100 godina uvelike promijenila, sasvim razumljivo naravno, uostalom tko više govori o radničkoj klasi. No sve to ne umanjuje potrebu donošenja novog zakonskog štiva koje je upravo evo danas na raspravi i koje je molim lijepo koncepcijski bolje rješenje nego što smo ga do sada imali. To je uostalom između ostalog i posebno istaknuto na sjednici matičnog odbora. Kada govorimo o toj potrebi, ona je itekako aktualna, naravno govorimo o potrebi novog zakonskog akta, zakona, posebno naglašavam uzmimo u obzir tzv. realni sektor. Tu se evo nadovezujem i na svoju repliku, vezano uz ovu podjelu, veliku podjelu u našem društvu koje je otvorio danas u svojoj raspravi i zastupnik Baranović gdje se u velikom dijelu radna prava zaposlenih, govorim o realnom sektoru, privatnom sektoru, najblaže rečeno ta radna prava zaostaju, da ne upotrijebim teže riječi, za javnim sektorom. Osobno me posebno interesira ovo područje. Upravo taj značaj smanjenih i nedorečenih prava radnika, postavlja se dakako pitanje gdje su sindikati pa se vraćamo i na ona pitanja i problematiku izrečenu u replikama i posebno me zato zanima koji će biti učinci i ovog zakona, pa i svakog budućeg kada budemo govorili o novom Zakonu o radu. Upravo me zanimaju ti učinci na ovaj realni sektor, znači na sektor o kome smo govorili da su ta prava smanjena i nisu zaštićena ni sindikalnom organizacijom ni kolektivnim ugovorima gdje vlada samovolja itd., itd. Što se tiče ovog prijedloga zakona, osvrnut ću se na dva aspekta i to prvo vezano uz institut prethodnog provjeravanja i drugo, nešto vezano uz ugovor o radu na određeno vrijeme. Naime, člankom 6. stavkom 3. ovog prijedloga zakona predviđeno je i citiram: nezadovoljavanje radnika na probnom radu predstavlja posebno opravdan razlog za otkaz ugovora o radu. O tome je bilo danas puno ovdje rasprave i mišljenja su dosta podijeljena. Ja ovu odredbu prije svega iščitavam kao pomoć pa i stimulans poslodavcima da se lakše odluče na novo zapošljavanje, ipak je to jedna nova kuraž. Znam i neke primjere iz prakse, ali isto tako time se i ostvaruje nova prilika pa i šansa i za zaposlenike. Već je ovdje bilo rečeno danas u raspravi da dobar radnik tko će mu dati otkaz, zadržava se. E sad mi imamo tu na djelu da se poslodavci teško odlučuju na nova radna mjesta, na otvaranje novih radnih mjesta, a danas je radno mjesto ravno svetinji. Ovo je ipak prilika da se lakše odluče, a prilika je to i za dobrog radnika da se dokaže. Istina, ono da ne citiram zastupnika Marasovića kada govori o neradnicima, pa ne trebamo mi puno brinut o neradnicima. Ma i oni su ljudi, trebamo brinut u smislu zakonskih odredbi i poštivanja zakona i svih drugih propisa što se toga tiče. Ali mi trebamo voditi brigu o onim muževima i onim ženama Hrvatske koji su itekako kadri, sposobni i željni rada i žele odraditi pošteno svoj radni odnos. Pa evo i kroz ovo ipak jedna prilika, nije to dovoljno ali ipak je, to je stanoviti pomak. Ja znači gledam i kroz ovaj aspekt prethodnog provjeravanja, odnosno kroz ovaj probni rad ipak i priliku i dajemo priliku i poslodavcima, ali i priliku novog zapošljavanja pa onda i dokazivanja radnika da ostanu na tom radnom mjestu. Što se tiče članka 10. Zakona o radu on je ustvari u potpunosti promijenjen i bez obzira na veliko poboljšanje kod sklapanja ugovora o radu na određeno vrijeme koji se nudi u ovom tekstu zakona, naravno da ni ja nisam u potpunosti siguran da ćemo u potpunosti uspjeti spriječiti zlouporabe u korištenju ovog oblika zapošljavanja. Naime, postoje poslodavci kojim itekako odgovara ograničeni rok trajanja ugovora o radu, ne samo o čemu je predloženo u tekstu zakona da može trajati do isteka određenog posla itd. jer oni upravo koriste to neprekidno zapošljavanje molim lijepo, oni na ista ili gotovo slična radna mjesta neprekidno zapošljavaju nove radnike na taj način mlade, zdrave itd., itd., njima pogodne, zašto ne. Time se ostvaruje s druge strane opet i nelojalna utakmica na tržištu rada. Na žalost takvi primjeri su brojni, mogao bih ih navesti, naprosto postoje, tu su oko nas. Uzmite samo primjer jednog vrtića na primjer, ali ne samo vrtića pošte. Imate jednu okoštalu sredinu i imate nove poslodavce koji onda zapošljavaju zdravu, mladu radnu snagu i neprekidno ju mijenjaju nakon tri godine ili čak i nakon kraćeg roka. I na taj način oni su u stvari nelojalna konkurencija onom ostatku poslodavaca na tom tržištu rada bez obzira na vlasništvo i bez obzira čak i na vlasničku strukturu. Znači, govorim i o tome, ali je upravo sada dobar timing da donesemo ovakav zakon s obzirom da je ministar najavio donošenje novog zakona već s jeseni. I mislim da će nam do tada već i praksa pokazati, pa možda i evo manjkavosti, možda i ovakvog zakonskog rješenja. Imat ćemo i komocije i vremena da to i u buduće mijenjamo. Na kraju bih samo htio još završiti s tim, jer sam možda i u replici nespretno rekao nešto vezano uz heretički gotovo uz ukidanje sindikata. Ma naravno da nisam ja u bukvalnom smislu za ukidanje sindikata, ali da bi bio za jednu preraspodjelu te uloge, da. Za stanoviti možda moratorij, da bi bacio dakle sve na realni sektor. Hajmo prvo njega urediti i time se onda daje prilika da uređujemo i ovo ostalo. Hvala vam.
Hvala. Dražen Đurović, replika.
Vi ste rekli da radna prava zaostaju u realnom u odnosu na javni sektor. Ima nešto u čemu su radna prava i prava radnika u prednosti u privatnom odnosno realnom sektoru u odnosu na javni sektor, a to je što ljudi koji rade u realnom sektoru barem njihova radna mjesta nisu toliko izložena političkom klijentelizmu kao što su izložena radna mjesta zaposlenih u javnom sektoru. To je recimo jedna pojavnost, jer ovi u realnom sektoru ako ništa drugo traži još boljeg radnika, a ona u javnom sektoru na žalost samo političkim klijentelizmom zapošljava i postavlja zaposlenike. I sad navest ću usput jedan primjer gdje dođe ravnatelj javne ustanove jednoj zaposlenici koja je odlična, kvalitetna, dobro radi svoj posao ugovorima na određeno već zadnjih gotovo dvije godine i kaže, ima ugovor još na godinu dana tu negdje i kaže joj molim te izvoli potpisat raskid, ideš na godišnji raskid zato što mene moji politički sponzori traže da na to radno mjesto stavi nekog drugoga. Bilo bi dobro kad bi mjesto radnje bilo Hrvatska '88. ali je na žalost mjesto radnje Hrvatska, a vrijeme radnje prekjučer i mjesto radnje javna ustanova u Republici Hrvatskoj. Dakle, danas, sada to se sve isto događa. Politički klijentelizam u svim razinama pa onda ako ništa drugo onaj privatni poslodavac je manje izložen tom političkom klijentelizmu i njegovi radnici. Ako ništa drugo barem su više izloženi konkurentnosti, pa da on barem traži boljeg radnika. Na žalost mi ne tražimo boljeg. Mi tražimo samo našeg, bez obzira koji smo mi.
Odgovor na repliku, Boris Kovačić.
Pa dobrim dijelom se ja mogu složiti s vama, ali ipak se tu radi donekle o iznimkama. Nije pravilo. I molim lijepo i u javnom sektoru o tome smo govorili postoji ipak jedna razina zaštite i sindikalnog organiziranja i već ovih podzakonskih akata, ugovora i postoje ta prava. U javnom sektoru ja ne znam tko nije iskoristio godišnji odmor, tko nije iskoristio prava ne znam iz prekovremenog rada itd. Evo molim lijepo, mi evo predlažem neka nas otpeljaju negdje zavezanih očiju nas dva da odemo i u javni sektor i u privatni sektor. Nakon minutu kad nam tamo odvežu oči mi ćemo znati o čemu se radi. Jesmo li u institucijama, ustanovama javnog sektora ili kod privatnika. Ovdje postoji stanovita nonšalancija. Neka mi sad znam slušaju me mnogi to, ispričavam se svim onim časnim, vrijednim ljudima kojih ima i koji su šikanirani i u javnom sektoru. Jasno je to meni, ali s druge strane dođite vi u neka javna poduzeća. Pa to smo svjedoci, prepoznaje se na hodniku. Pa to se kavice nose, malo pretjerujem, malo karikiram. Dođite u realni sektor kad ste i najavljeni i nenajavljeni. E to je jedno ozračje sasvim drukčije. Govorimo dakle o tome. Ja jesam i za rad i za disciplinu, ali molim lijepo govorimo o ovoj podjeli. Zašto bi te različitosti uopće postojale u Hrvatskoj? Zašto? I zato sam ja za jačanje realnog sektora kroz prije svega sustavno i ne slažem se sa gospođom Kosor da treba prstom upirati, jer to je opasno i mogu se izazvati nove nepravde. Ja sam za sustavno rješenje. Jačati realni sektor sustavno, sustavno. To će imati pozitivne reperkusije u zakonodavnom i svakom drugom radnom pravu i prema javnom sektoru.
Hvala. Zlatko Tušak, replika.
Hvala. Pa kolega Kovačević, meni je zasmetalo malo vaša diskusija na način gdje ste rekli da poslodavci se trebaju ohrabriti vezano za otpuštanje jer da će lakše i zapošljavati možda. Povukli ste paralelu između dobrih radnika i loših radnika i neradnika. Pa ja ne znam u kojem svijetu vi živite, ali kad govorimo o dobrom radniku i lošem radniku to je pitanje stvar koju treba regulirati poslodavac na način da nagradi dobrog radnika, da ga stimulira. Ali ako netko krši odredbe zakona, ne provodi obaveze koje su mu obaveze na radnom mjestu, pa ni danas postojeći zakon nema nikakve prepreke uz dokazivanje poslodavca da takav radnik dobije otkaz. Zato smatram, ne smatram nego sam i siguran unutar toga da ovu paralelu, a vi ste realni sektor usporedili sa javnim sektorom na način kada ćemo mi u realnom sektoru dobiti kvalitetne kolektivne ugovore koji će regulirati, kada ćemo ugraditi na taj dio da budu nagrađeni radnici koji su zaslugom svojeg rada i osigurali da dobiju stimulaciju, a zakon nema nikakve ove prepreke kad govorimo o neradnicima, o neizvršavanju svojeg posla da ih poslodavci najprije upozore jedanput ili dvaput i ako postoji ova činjenica da im dadu otkaz. Nijedan sud ih neće vratiti nazad na radno mjesto, nijedan takav radnik nije zaštićen. Zato kad govorimo onda potrudimo se da barem govorimo realno ono što piše u zakonu i ono što se odnosi na radnike što je realno, a ne da pričamo nešto da su svi zaštićeni jer ovaj zakon ne štiti nikoga.
Odgovor na repliku, Boris Kovačić.
Pa zastupniče Tušak vi mene očito niste slušali i ja doista kad sam govorio o ohrabrenju poslodavaca govorio sam o primanju radnika. To je bio akcent moje rasprave i branjenja ovog predloženog zakonskog rješenja. Znači, u primanju a ne u otpuštanju. To je evo naglasak bio moje rasprave. A vi ste rekli da sam govorio da treba ohrabriti poslodavce u otpuštanju. Ma ne treba naravno! U primanju, u primanju. Svako radno mjesto, ponavljam, je danas jako važno. Znam često reći radno mjesto je svetinja.
Branko Vukšić, replika.
Uvaženi kolega izrekli ste jednu tvrdnju da dobrog radnika nitko neće otpustiti. E sad je pitanje što je dobar radnik? Dobar radnik je onaj radnik koji radi 12 sati, a ima plaćeno 8 sati. Dobar radnik je onaj radnik koji ne pita za radno vrijeme, koji se povinuje željama poslodavca. A loš radnik je onaj koji traži da radi 8 sati, a da ako radi 12 da mu se 4 sata plati taj je bundžija. Dobri radnici su oni radnici koji se ne žele sindikalno organizirati, oni radnici koji pristaju na neorganiziranje. Veliki trgovački lanci, tamo je bauk kruži od sindikata. Onaj tko se učlani u sindikat prvi je na redu za otkaz. To nije problem tih radnika, to je problem ove države, neuređene države koja ne štiti radnike. Znači, što je dobar radnik? To je pitanje i čini mi se da se želi posvađati, a i vi imate tu intenciju, posvađati realni sektor sa javnim sektorom. Radnike realnog i javnog sektora. To znači treba javnom sektoru ukinuti ona prava koja sad imaju da bi svi bili u lošem stanju. Umjesto da se borimo za to da u realnom sektoru zaštitimo radnike. Ne, mi ćemo sada, pokušava se i kroz medije svakoga dana gledamo na tv-u koje normalno plasira krupni kapital priče kako država previše plaća radnike, kako država previše daje izvan svojih plaća radnicima i da bi trebalo te radnike svesti na ona prava koja imaju u realnom sektoru. A u realnom sektoru realno gotovo da nemaju nikakva prava. Pitajte radnice koje stoje na blagajnama trgovačkih lanaca što smiju, što ne smiju, kada smiju se udaljiti od blagajne. Što rade nakon 8 sati, da moraju uređivati bagacine, da li im se to plaća? Ne plaća im se.
Odgovor na repliku, Boris Kovačić.
Zahvaljujem vam. To ja manje-više sve znam, međutim opet mi stavljate nešto u usta ne samo što nisam rekao nego nije intencija bila moje rasprave. I kada ste i sad govorili opet o dobrom radniku pa ste karikirali tu situaciju ali ajmo mi poći i od dobrog poslodavca molim lijepo. Pa nisu svi poslodavci u ovoj državi gadovi. Doista nisu. Pa ima prekrasnih ljudi, poštenih, radišnih, toliko odgovornih za svog radnika. Pa ja i o njima govorim. I njima dajemo priliku da lakše zaposle i navijam da upravo takvi poslodavci zapošljavaju nove. Upravo govorimo o tome. Ajmo govoriti o pozitivnih stvari pa idemo prema negativnim. U tom smislu se ja zalažem evo za sustavno rješenje u realnom sektoru. Stavljate mi u usta da ja sam na toj tendenciji. Pa moj habitus nije takav, molim lijepo, da bi ja svađao a i da hoću ne mogu javni sektor s realnim. Na kraj pameti mi nije. Pa ne zalažem se ja za smanjenje prava, ja se zalažem neka bude moratorij na ta prava dok ih realni sektor ne dostigne. Ako baš hoćete ugrubo, ali i o tome možemo još dakako raspravljati. Jer smo otvorili jednu široku temu koja prelazi okvire ove plenarne sjednice i vjerojatno bi trebalo organizirati na tu temu i neke okrugle stolove, panel diskusije i nešto slično. Za to se ja zalažem.
Nikola Vuljanić, replika.
Hvala gospođo potpredsjednice. Kolega ja sam vas dobro slušao pa sam si i zapisao rečenicu koju ste rekli, jedna je bila retoričko pitanje o kome se mi to moramo brinuti? Mi se moramo brinuti o građanima RH, mi se moramo brinuti o odličnim radnicima ali se moramo brinuti i o onima koji ne mogu iz tisuću i jednog razloga biti takvi radnici da ih hrvatski poslodavci prihvaćaju kao zlato i nikad ih otpustiti neće. Postoje naravno dobri i loši poslodavci. Ali gledajte, poslodavci imaju kapital, poslodavci imaju moć i naša glavna briga bi trebala da se kao u onoj pjesmi pobrinemo za golubove i sirotinju, bogati će se sami pobrinuti za sebe ne bojte se. Ne trebamo se brinuti o njima, oni se brinu za sebe pa zar ne vidite to na cesti? Zar ne vidite kako se oni brinu za sebe, a kako se u Ilici ove radnice DTR-a brinu za sebe? Tako da fućkaju već 14 dana pred dućanom. Užasava me kada socijaldemokrata priča o dobrim i lošim radnicima, dobre će štititi, loše neće. Tko će uspostaviti te kriterije? Vi, ja ili njihov poslodavac? Pa vjerojatno njihov poslodavac. A koji su ti dobri radnici za tog i takvog poslodavaca? Naravno oni koji rade, šute, ne bune se i ne tražu plaću baš svaki mjesec nego povremeno ono kada slučajno dođe. Temeljno je pitanje koga mi ovdje predstavljamo i za čije interese ovdje donosimo propise? Kada si to razjasnimo onda nam je jasno kako ko diskutira i kako se ko postavlja. Vi ste govorili o nelojalnoj konkurenciji [[Upadica: Hvala.]] nepoštenih poslodavaca koji izrabljuju radnike i preko ovih agencija i inače, a ne govorite o tome što se događa radnicima, nego jadni poslodavac … [[Govornici govore u isto vrijeme, ne razumije se.]]
Hvala. Odgovor na repliku Boris Kovačić.
Pa i ovo zadnje samo još jednom dokaz da me uopće evo ili niste htjeli slušati ili ja sam baš o tome segmentu govorio o zaštiti radnika, baš u tom. Ali s obzirom da ste se vi svi izredali gotovo svi iz vašeg kluba, vi ste imali jednu mantru jedan okvir o kojem ste govorili i vi ste već unaprijed otprilike vjerojatno znali što ćete reći prije nego sam ja uopće govorio i tako da jedno te isto ponavljate i molim lijepo tako da to uopće nije intencija moje rasprave što mi vi i sada u zadnjoj replici hoćete staviti u usta.
Završna riječ ministar rada i mirovinskog sustava gospodin Mirando Mrsić. Izvolite.
Hvala lijepo. Diskusija je bila malo više o drugim stvarima, malo manje o izmjenama zakona ali to je tako kada je u Saboru diskusija onda diskutiramo ponekad i stvarima koje se tiču Zakona o radu ali nisu direktno veza na samu materiju koja je danas bila na raspravi. Pa ću ja u svojoj završnoj riječi odgovoriti na neke dileme koje su se tu javile a da nisu vezane za sam prijedlog zakona. dakle nadam se da će prijedlog zakona dobiti podršku svih klubova jer te izmjene zakona idu na onom tragu kojem smo krenuli, a to je da donesemo novi Zakon o radu koji će biti usuglašen i sa sindikatima i sa poslodavcima i da opet ponavljam ostvarimo ona tri cilja. Jedna je zaštita radnika, drugo je lakše restrukturiranje i lakše zapošljavanje i treće da više nema pravnih nedoumica posebno kada govorimo o presudama hrvatskih sudova. Što se tiče Zakona o obrtu i zakona koji je vezan uz tržište rada i Zavod za zapošljavanje i naknade koje se primaju sa Zavoda za zapošljavanje taj će dio biti riješen kroz izmjene Zakona o poticanju zapošljavanja i naknadama za vrijeme nezaposlenosti. Naime, vlasnici obrta će plaćati doprinos za zapošljavanje u iznosu minimalne osnovice ono što i sada rade kada plaćaju doprinose za zdravstveno i mirovinsko osiguranje. I jasno temeljem te osnovice dakle to je ona minimalna, jasno da će moći plaćati i doprinos za zapošljavanje na višu osnovicu, to je stvar njihovog izbora ali moraju plaćati na onu najminimalniju osnovicu i temeljem toga će imati i prava koja će proizlaziti iz toga, ali će biti i također u izmjenama zakona i definirani razlozi prestanka rada obrta, dakle u kojim slučajevima će vlasnici obrta imati pravo na naknadu za nezaposlene nakon što ugase obrt. Što se tiče primjedbe da je ovaj zakon trebalo donijeti i prije, dakle mi smo pregovore oko zakona završili u veljači ove godine dakle vrlo brzo počeli smo početkom ove godine u veljači smo se usuglasili oko promjena. Ali nažalost nam je trebalo negdje otprilike oko tri mjeseca vremena dok nismo dobili očitovanje Europske komisije. Kao što znate mi do 1.7.sve ove zakone koji su pod monitoringom moramo dobiti očitovanje Europske komisije a pogotovo što je unutra bio i ovaj dio koji se veže uz direktivu. Tako da je trajalo tri mjeseca a više nego što smo očekivali ali mislim da neće biti nikakvih problema da stignemo onaj rok koji treba, a taj je da će zakon stupiti na snagu prije 1.7.ove godine. Što se tiče izmjena 2010.i danas one nisu iste, različite su i na način na koje su se donosile izmjene 2010.i na način na koji su se donosile izmjene zakona danas. Dakle kao što sam naglasio ove izmjene zakona su produkt konsenzusa između sindikate, Vlade i poslodavaca. Izmjena 2010.nije bila predložena na ovakav način nego je bila jednostrana. Ali nema veze dakle Vlada će predložiti novi Zakon o radu u dva čitanja, dakle predviđam da ćemo negdje u 9.mjesecu imali prvo čitanje i da bi do kraja godine usvojili zakon nakon drugog čitanja. Dakle ide u redovitu proceduru. Ali ne samo taj zakon, dolazi cijeli paket zakona koji reguliraju ovu materiju. Novi Zakon o mirovinskom osiguranju, Zakon o skraćenom radnom vremenu onaj polupani ili nepopularni Zakon o neradnom petku koji nije poručio uspjeh. Također stiže Zakon o povremenim poslovima. Također s obzirom na to da ulazimo u Europsku uniju, Zakon o obveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima će se podijeliti u dva zakona. Također stižu Izmjene Zakona o mirovinskim osiguravajućim društvima. Upravo je sada u proceduri Vlade Zakon o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju invalida. I vrlo brzo će biti na raspravi Zakon o zaštiti na radu. Dakle, očekujemo da će u Sabor u dva čitanja biti zakon na jesen. I ono što smo već rekli da ćemo Zakon o reprezentativnosti pratiti i vidjeti ćemo što je u provedbi toga Zakona problematično i da ćemo donijeti izmjene, dakle predviđeno je da se donese i te izmjene. Što se tiče gospodarsko socijalnog vijeća, nije istina da ono ne funkcionira, nego donošenjem Zakona o reprezentativnosti središnjice su trebale potvrditi svoju reprezentativnost i temeljem tog Zakona od pet središnjica mi imamo središnjice koje su reprezentativne i potrebno je sklopiti novi Sporazum o gospodarsko socijalnom vijeću. I upravo su u tijeku usuglašavanja sa sindikatima i poslodavcima o tekstu Sporazuma o osnivanju gospodarsko-socijalnog vijeća. A u međuvremenu da ne ostanemo bez tog jednog važnog socijalnog dijaloga Vlada je potpisala Sporazum sa socijalnim partnerima o načinu rada dok ne funkcionira, dok nije osnovano novo gospodarsko-socijalno vijeće. Što se tiče agencija, lijepo je govoriti o izrabljivanju čovjeka po čovjeku, to je sada mislim zvučno. Ali prvo agencije su u našem Zakonu temeljem direktive Europske unije a s druge strane kada govorimo o restrukturiranju agencija se nema šta restrukturirati. Dakle u agenciji ljudi rade, dakle oni su u toj agenciji, agencija se nema šta restrukturirati. Mislim da to nema, nema, nema nikakvih razloga da se agencija restrukturira. Prema tome, agencije su u našem zakonodavstvu, treba ih još unaprijediti. I kada govorimo o pravima radnika tada smo, kada govorimo o pravima radnika koji rade u agencijama njihova prava po našem zakonodavstvu su izjednačena sa pravima radnika onih kod kojih rade. Dakle, ako rade u tvrtci zajedno sa nekim koji je zaposlenik te tvrtke, taj radnik koji je zaposlen preko agencije mora imati ista prava i to stoji u Zakonu i to nećemo apsolutno mijenjati. Što ste tiče primjedbi gospodina Lesara, što se tiče zapošljavanja, Zavoda za zapošljavanje i provođenje mjera aktivne politike i zapošljavanja molim da nam uputite konkretne primjere. I temeljem tih konkretnih primjera ćemo mi reagirati. I jasno je da ne možemo na sve, to je veliki sustav, ne možemo na sve paziti i kontrolirati. Ali dajte nam primjer pa ćemo sankcionirati one koji nisu postupili po zakonu i doveli i u zabludu one koji su kandidirali za ta radna mjesta i doveli do problema u provođenju mjera aktivne politike zapošljavanja. Odgovornost treba podnijeti i svatko mora podnijeti onu odgovornost koju ima. Što se tiče tih primjera molim da nam dostavite konkretne primjere i mi ćemo u roku 24 sata reagirati. Hvala lijepo.
Hvala. Replika Branko Vukšić.
Uvaženi ministre Mrsiću, govorili ste o, spomenuli ste isto i radne sudove zapravo. Pomoć radnicima bi trebali biti radni sudovi. Međutim, to je jedna mantra koja se ponavlja sve vrijeme, neće biti, neće profunkcionirati radni sudovi i sudstvo koje se bavi radnim pravom tako dugo dok ne bude reforme sudstva za što vi sasvim sigurno niste odgovorni. Korumpirani sudovi, suci, štite poslodavca, ne štite radnike. Pred vama stoji isto jedan građanin Republike Hrvatske koji se 9 godina sudi, radni spor traje 9 godina, što je sramotno. 3 godine sam imao pravo već tužiti državu zbog toga. 9-tu godinu a s time da sam ja među onima koji se malo sudi. I sada vi govorite o nekakvom pravu, vezati uz to pravo. I što se događa? Prvo stepeni sud vam donese jednu presudu, pa ide na Županijski, pa ide na Vrhovni, pa se vrati natrag pa vas tako šetaju, zapravo 3 godine drže u ladici, nakon 3 godine se netko … [[Govornik se ne razumije.]] , izvadi iz ladice i donese neku odluku. I te odluke su beskonačne. Radni sudovi sigurno ne štite radnike. To govorim iz vlastitog iskustva. Tako dugo dok ne bude reforme sudstva i kada se neće ograničiti koliko radni spor može trajati tako dugo će radnici biti u bezizlaznom položaju.
Đuro Popijać, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, gospodine ministre. Pa jednostavno moram zbog javnosti a vi to jako dobro znadete reći da Izmjene 2010. godine Zakona o radu koje su bile planirane za koje ste vi potpisali, ne znam da li vi, ali većina vaši kolege iz stranke jest, nemaju veze sa ovim i ovakvim Izmjenama. Tada smo htjeli promijeniti odredbu o onoj produženoj primjeni kolektivnih ugovora koju ste vi naravno dvije godine nakon toga promijenili ili donijeli novim Zakonom o reprezentativnosti. Dakle, nemojte to uspoređivati jer to nije isto. I vi za taj Zakon o reprezentativnosti niste dobili nikakvu suglasnost sindikata niti socijalnih partnera. To je istina i ne znam zašto vam ta usporedba treba jer to jednostavno nije točno. Što se tiče ciljeva koje ste naveli da će donesti novi Zakon bojim se da vam to neće bitno promijeniti odnose na tržištu rada niti ga unaprijediti. Dakle, cilj bi valjda trebao biti da tržište rada uredi na način da bitno doprinese poboljšanju konkurentnosti hrvatskog gospodarstva. I to se očekuje. I naravno unutar toga, to je moje mišljenje, … [[Govornik se ne razumije.]] da unutar toga pronalaziti kvalitetna rješenja koja će zadovoljiti naravno i taj temeljni cilj ali i interese svih zainteresiranih strana.
I Dragutin Lesar, replika.
Ministre, u svojoj raspravi nastojao sam biti konstruktivan i upozorit na moguće probleme s dijelom problema koje sam naveo ste se i vi sami složili. Kada sam govorio o agencijama za iznajmljivanje radnika, posuđivanje, kako god to nazvali, pročitao sam direktivu i konvenciju 181 Međunarodne organizacije rada. Ono što ovdje nedostaje, a što vi nama zamjerate kad raspravljamo o zakonu da idemo malo u šire je upravo ne samo pravna norma u Zakonu o radu nego institucije koje prate tržište rada u zaštitnom smislu, razvojnom i ostvarivanje prava. Ja imam iz lipnja prošle godine izvješće Državnog inspektorata, odgovor na moj zahtjev koji su vršili nadzor u tim agencijama poimenično za svaku kada je bio nadzor, što je nađeno. U nijednom slučaju Državni inspektorat nije konstatirao da zaposlenici tvrtke i oni koji rade na istim mjestima, a preko agencije imaju različite plaće iako su imali tri pisane prijave iz jedne tvrtke, privatno vlasništvo, koja se bavi telekomunikacijama, jer je agencija, odnosno inspektor otišao samo kontrolirat papire u agenciju, ali ne i u tvrtku u kojoj rade posuđeni radnici i nije utvrdio različitost plaćanja. Na to sam upozorio. A u direktivi, kao i u konvenciji Međunarodne organizacije rada je to poglavlje posebno naglašeno da država mora stvorit mehanizme da nema neravnopravnosti i na taj način zloupotrebe tog prava. Norma je jedno, a priznajte da nemamo dovoljno razvijeni sustav nadzora i kontrole i da tu počinje problem, a to vam tvrde i u Državnom inspektoratu da čak nemaju ni dovoljno ovlasti da bi reagirali kad oni smatraju da treba reagirati.
Hvala. Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo naknadno. Prelazimo na izjašnjavanje o prihvaćanju predloženih zakona koje smo raspravili ovaj tjedan. Prvo, Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o radu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 375. Rasprava o tekstu zakona je završena. Vlada je podnijela amandmane nakon roka utvrđenog Poslovnikom. Sukladno članku 166. Poslovnika dajem na glasovanje prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanima Vlade RH. Tko je za? Tko je protiv? Tko je suzdržan? Hvala. Utvrđujem da smo donijeli odluku sa 113 glasova za i 1 suzdržanim. Molim ministra Miranda Mrsića da obrazloži amandman 1.
Poštovana potpredsjednice, dakle amandman Vlade ide za time da u predloženoj izmjeni članka 6. konačnog prijedloga zakona izmjena je usmjerena na otklanjanje mogućnosti dvojbi o pitanju zaštite prava radnika u slučaju neopravdanih razloga za otkaz osobito ako bi otkaz u suštini bio rezultat obraćanja radnika tijelima državnoj vlasti zbog opravdane sumnje na korupciju. Također, ovom se izmjenom nedvojbeno propisuje i pravo radnika na sudsku zaštitu, odnosno osporavanje otkaza zbog nezadovoljavanja na probnom radu. U tom se smislu predlaže da se i na otkaz ugovora o radu po toj osnovi izrijekom propiše primjena instituta neopravdanih razloga za otkaz odredi oblik objašnjenja i dostavi otkaza te vraćanju radnika na posao u slučaju neopravdanog otkaza.
Hvala. Otvaram raspravu. U raspravi mogu sudjelovati predstavnici klubova. Nema prijavljenih. Zaključujem raspravu. Dajem na usvajanje amandman br. 1. Vlade Republike Hrvatske. Tko je za? Tko je protiv? Tko je suzdržan? Utvrđujem da je jednoglasno sa 115 glasova za prihvaćen 1. amandman Vlade. Amandman br. 2. Vlade Republike Hrvatske.
Dakle to je i pogrešno korištenje jezičnog izričaja, dakle umjesto elektronski primjenjuje se elektronički u odgovarajućem pasusu.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na usvajanje 2. amandman Vlade Republike Hrvatske. Tko je za? Tko je protiv? Tko je suzdržan? Utvrđujem da je sa 115 glasova za prihvaćen 2. amandman Vlade Republike Hrvatske. Prelazimo na amandmane Odbora za zakonodavstvo. Amandman br. 1.
Vlada ne prihvaća iz razloga što ćemo donijeti do kraja godine novi Zakon o radu gdje ćemo na početku zakona pobrojiti sve direktive koje se odnose na ovaj zakon.
Predsjednice odbora?
Kada je tomu tako onda se prihvaća i amandman se ovaj povlači.
Amandman br. 1. je povučen. Amandman 2. na članak 2.
Dakle, amandman 2. je vezan na članak 1. pa kada smo se dogovorili da povlačimo članak 1. Vlada ne prihvaća članak 2.
Izvolite predsjednice.
Obzirom da će doći novi Zakon o radu kao što je ministar najavio prihvaća se.
Amandman 2. je povučen. I amandman 3. na članak 29.
Vlada prihvaća.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. Dajem na glasanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Tko je protiv? Tko je suzdržan? Utvrđujem da je sa 106 glasova za, 7 protiv i 2 suzdržana da su donesene. Ponovit ćemo glasanje. Tko je za? Tko je protiv? Tko je suzdržan? 7 protiv i 3 suzdržana. Utvrđujem da je sa 104 glasa za, 9 protiv i 3 suzdržana donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o radu u tekstu kako ga je predložio predlagatelj s prihvaćenim amandmanom. Prelazimo na - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o osiguravanju potraživanja radnika u slučaju stečaja poslodavca, drugo čitanje, PZ br. 293 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Uvodno će prijedlog obrazložiti ministar rada i mirovinskog sustava Mirando Mrsić. Izvolite ministre.
Hvala lijepa poštovana potpredsjednice. Poštovane zastupnice i zastupnici. Dakle pred vama je nacrt Konačno prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o osiguravanju potraživanja radnika u slučaju stečaja poslodavca. To je jedan od zaštitnih mehanizama koji štiti radnika na tržištu rada i tijekom provođenja tog zakona smo uočili određene probleme i nedostatke, a oni se mogu otprilike grupirati u 4 točke. Prvo je da je u nekim dijelovima nedovoljno precizirani su pojmovi. Također je s obzirom da smo donijeli Stečajni zakon je ovaj zakon bio nepotpuno usklađen sa odredbama Stečajnog zakona i također je bio neusklađen sa pravnim stajalištima Upravnog suda Republike Hrvatske i Upravnog suda u Zagrebu. Također je stavljao u neravnopravan položaj radnika domaćeg i sgtranog poslodavca i također je u zakonu izostao određeni dio koji bi regulirao postupanje u određenim slučajevima koji nisu bili regulirani zakonom, ali život ih je nametnuo da se trebaju regulirati. Sve to je utjecalo na pravnu sigurnost i zakonitost učinkovitog postupanja te smo ovim izmjenama došli do toga da će svi ti nedostaci biti riješeni. Jasnije određuje se sadržaj i način zaštite potraživanja radnika u slučaju poslodavca, a ono što je važno naglasiti sa ovim izmjenama zakona ne zadire se u suštinu zakona, dakle niti prava radnika niti visinu tih prava. U odnosu na prijedlog zakona koji je bio u prvom čitanju u Hrvatskom saboru usvojena je primjedba iznesena na plenarnoj sjednici koja se odnosila na nasljeđivanje prava utvrđenih ovim zakonom, a budući da se sama svrha zakona očituje u socijalnoj sigurnosti radnika pa tako i članova njegove obitelji, ovim nacrtom konačnog prijedloga zakona omogućeno je da prava utvrđena ovim zakonom se mogu naslijediti, odnosno da ju mogu naslijediti zakonski nasljednici radnika. Predlažem da se ovaj zakon prihvati.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvi na redu je klub SDP-a i kolegica Gordana Sobol. Izvolite.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Gospodine ministre sa suradnicom. Dakle pred nama je Konačni prijedlog zakona o osiguravanju potraživanja radnika u slučaju stečaja poslodavca, dakle u drugom čitanju. Negdje tijekom prvog čitanja već je bilo jasno ustvari da će praktički svi klubovi u Saboru podržati ovaj prijedlog zakona. Zakon inače datira još iz 2003. godine mijenjan je 2008. i sada su pred nama u drugom čitanju i treće izmjene zakona. Zakon je to koji zaslužuje da se o njemu kaže nekoliko rečenica upravo stoga što se njime uređuju potraživanja radnika koja proizlaze iz radnog odnosa radnika u slučaju stečaja poslodavca. Naime, zakonom je osnovana i Agencija za osiguranje radničkih potraživanja u slučaja stečaja poslodavca i utvrđena su prava koja uživaju, zaštitu, uvjete te način zaštite tih prava. Stečaj koji nastupa kao posljedica prvenstveno nesposobnosti za plaćanje ili prezaduženosti u odnosu na radnike pretpostavlja, odnosno pretpostavka je za raskid ugovora o radu. Položaj radnika je tim teži jer u pravilu poslodavac i prije otvaranja samog stečaja nije redovito isplaćivao plaće, doprinose, naknade, eventualno otpremnine i slično. I u biti radnik ono što je zaradio, dakle zarađeno a ne isplaćeno može potraživati jedino u stečajnom postupku koji je i složen i dugotrajan, a jasno je da sami radnici upravo su oni koji najteže podnose to čekanje jer je u biti njihova sigurnost, socijalna sigurnost, ali ne samo njihova nego i njihovih obitelji ugrožena i mjesecima prije stečaja jer znamo, svjedoci smo da po više mjeseci nisu isplaćivane niti minimalne isplate. Stoga se u području socijalne zaštite provodi posebna zaštita upravo dijela vjerovničkih potraživanja radnika i osigurava isplata tog dijela na teret državnog proračuna, dok preostali dio potraživanja radnik ostvaruje u stečajnom postupku. Model nije toliko kompliciran, mada naravno je potrebno zadovoljiti, odnosno prikupiti i priložiti određenu dokumentaciju prilikom davanja zahtjeva. I zato i mi u klubu SDP-a podržavamo ja bih rekla i određene napore i nastojanja i same agencije koja je zadužena, dakle za isplatu potraživanja da i dodatno promovira ovakav oblik zaštite radničkih prava da bi ga učinila što jasnijim i što poznatijim da tako kažem. Jer često imamo primjedbe da radnici ne znaju koja su njihova prava. No naravno, to nije stvar samo agencije, nego mi u klubu SDP-a držimo da je to pa i jedna od osnovnih zadaća da tako kažem i sindikata koji su, naravno tu su onda i stečajni upravitelj i svi ostali koji su potrebni osigurati informaciju radnicima kako i na koji način mogu ostvariti svoja prava. Konačni prijedlog zakona koji je pred nama u klubu SDP-a smatramo izuzetno važnim zato što je on ujedno u biti rezultat i uočenih nedostataka u primjeni samoga zakona, određenih neusklađenosti sa drugim zakonima kao što je Stečajni zakon. On slijedi na neki način i primjere sudske prakse, odnosno ono što se pokazalo u sudskim postupcima. I definitivno takav kakav je ide ka bržem i jednostavnijem naplaćivanju radničkih potraživanja. Kako je sam ministar uvodno obrazložio u odnosu na što se odnose same izmjene ja neću previše dužiti, ali želim posebno naglasiti da nam se čini izuzetno bitnim ono što je u biti i ministarstvo odnosno predlagatelj prihvatio iz prvog čitanja zakona, a to je dakle da je uvedena i mogućnost nasljeđivanja prava iz zakona a mislimo da je to bitno, pozitivno. Jer su samim onim periodom kada radnici nisu primali plaće, kad nisu primali naknade da time naravno to sam i rekla na početku rasprave nije ugrožena samo njihova osobna sigurnost odnosno uskraćena njihova prava da dobiju ono što su zaradili već je posredno time pogođena i njihova obitelj, te u slučaju smrti radnika za vrijem dok traje ovaj postupak pozdravljamo mogućnost da postoji mogućnost nasljeđivanja. Drugo što također pozdravljamo, a to je da se nije pristalo da članovi uprava budu također uključeni i da se i njima omogući isplata po ovim osnovama bez obzira na to kada su u kojem trenutku oni preuzeli ili vodili tvrtku i da li su neposredno sudjelovali u dovođenje tvrtke u stečaj zbog toga što smatramo da je obrazloženje koje je ministarstvo dalo, a to je da su sami članovi uprave zaštićeni dodatno i posebnim ugovorima koje sklapaju u radu, odnosno prvenstveno tu mislimo na njihove menadžerske ugovore. Dakle, da je to dovoljna zaštita. Dakle, pozdravljamo ovaj konačni prijedlog zakona. Smatramo ga izuzetno bitnim jer je osnova ovih promjena i osnova u ovom zakonu to da se dođe do što bržeg i što jednostavnijeg naplaćivanja radničkih potraživanja u stečajnim postupcima koji znaju biti izuzetno dugotrajni. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. U ime Kluba zastupnika HDZ-a Đuro Popijač. Izvolite kolega.
Hvala gospođo potpredsjednice, ministre. Dakle i prilikom prvog čitanja rečeno je da klub Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje izmjena i dopuna Zakona o osiguranju potraživanja radnika u slučaju stečaja poslodavca i evo ovim izmjenama i dopunama u velikoj mjeri držimo se zapravo i razjašnjava ili poboljšava tekst postojećeg zakona koji je donesen 2008. godine. Dakle, kao što je rečeno Zakonom o osiguranju potraživanja radnika u slučaju stečaja poslodavca se u okviru aktivnosti države na području socijalne zaštite provodi posebna zaštita dijela vjerovničkih potraživanja iz radnog odnosa radnika u slučaju stečaja poslodavca i to na društveno prihvatljivoj razini, a u okviru proračunskih mogućnosti. Ovdje se dakle ovim prijedlogom zakona išlo u preciznije definiranje pojmova naravno što je i važno jer u slučaju sporova dolazi do raznih tumačenja pa je dobro da se i pojmovi pobliže obrazlože. Znači, jasno je da se ovaj zakon morao uskladiti sa odredbama novog Stečajnog zakona. Isto tako u odnosu na položaj domaćeg poslodavca i radnika i stranog poslodavca i radnika jer ulazimo u zajedničko tržište. Evo dobro je isto tako da se prihvatio prijedlog da se prava mogu nasljeđivati. A što se tiče ovog odbijanja da eventualno bivši članovi uprava koji su ostali u toj pravnoj osobi kod tog poslodavca ali više ne u tom statusu zaista ne razumijemo zbog čega je to jer to i nema puno veze sa menadžerskim ugovorima. Oni su naravno uvijek vezani uz određene bonuse ili otpremnine i u pravilu takvi članovi uprave više i nisu zaposlenici te pravne osobe nego evo u nekim slučajevima eventualno ako više u nekom razdoblju su obavljali tu dužnost kao članovi uprave tada je poduzeće funkcioniralo i bilo je iz raznoraznih razloga naravno uspješno, nakon toga dolaze problemi, dolazi stečaj. I sad oni su u statusu običnog radnika ili kao svakog drugog zaposlenika i sad više oni zbog tog nekakvog svog bivšeg statusa makar to bili pred 25 godina nemaju više ta prava. To nije pravilno i to nije korektno. I to držimo da se to trebalo isto uvažiti kao doprinos boljoj kvaliteti ovog zakona. No međutim, isto ostaje čini mi se otvoreno pitanje od čega će se naplaćivati radnici u obrtu? Jer opet je to pitanje ostalo otvoreno s obzirom na nedefiniranu imovinu samim Zakonom o obrtu koji je evo pred nekoliko dana bio tema ove rasprave. Dakle, prihvaćamo ove izmjene i dopune, a zaista žalimo što se i sve ostale naše primjedbe nisu uvažile. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, Ivan Šuker.
Vidite kolega Popijač ja sam namjerno u svojoj replici kad je bio prethodni Zakon o radu spomenuo pitanje obrtnika očekujući da će ministar u svom uvodnom dijelu obrazlažući ovaj prijedlog zakona koji mi podržavamo dotaknuti se i zaposlenih u obrtu. Jer iskreno govoreći s obzirom kakva je definicija imovine obrtnika ustvari praktički ne postoji uopće u Zakonu o obrtu. Postavlja se pitanje 100 tisuća ljudi radi u obrtu, na kraju krajeva i novi status samog obrtnika koji nema plaću po zakonu nego njegova je zarada nekakva razlika između prihoda i rashoda ali će imati pravo na naknadu na Burzi ako obrt prestane raditi. Međutim, postavlja se jedno elementarno pitanje, nekakav radnik pokrene stečaj ili netko drugi obrta bez obzira što taj obrt nije pravna osoba ali netko ima nekakva potraživanja, nekakav je vjerovnik s obzirom da zakonom nije definirana imovina. Dapače, explicite u zakonu stoji mislim da je to stavak 2. članka 36. da se ne može ovršiti imovina u kojoj obrt obavlja djelatnost. E sad se postavlja pitanje u slučaju pokretanja samog stečaja, s obzirom na neusklađenost ovu, radi se oko 100 tisuća uposlenika da li se to primjenjuje na njih ili se ne primjenjuje? Jer da je Zakonom o obrtu definirana imovina obrta, ono što smo mi predlagali ministru da se napravi imovina obrta, je ono gdje se obavlja obrtnička djelatnost. I točno se zna da to nije kuća za stanovanje. Jer vi ako u nekom prostoru želite obavljati djelatnost onda taj prostor se mora izuzeti, praktički mora ići prenamjena prostora i sve one tehničke karakteristike koje moraju biti da bi netko mogao obavljati djelatnost. To je možda u odnosu na prvo čitanje gospodine ministre jedna nova tema koja naprosto ne može da se ne otvori. Jer ostavljamo 100 tisuća ljudi u zraku koji isto mnogi kod obrtnika zbog teške gospodarske situacije ne primaju plaću. Što s njima i kako njih zaštititi?
Hvala. Sad ste se obraćali ministru, a replika je na kolegu Popijača. Ali ministar je jedan dio u završnom izlaganju objasnio. Izvolite kolega Popijač.
Da, htio sam reći dakle vjerojatno će ministar reći to jer je nešto o tome rekao i prilikom obrazloženja Zakona o radu, zanimljivo će biti naravno gledati taj rasplet situacije s obzirom i na to da smo svjesni masovnog zatvaranja obrta. Dakle, deseci tisuća obrta su propali, da li su se u međuvremenu otvarali novi, ti isti ili s drugačijim djelatnostima to je drugo pitanje. I što je zapravo u kontekstu i ono sa upravama, što je vlasnik tog obrta? Da li je on poslodavac, da li se može tretirati i kao eventualno nekakav član ili predsjednik uprave premda naravno to nema veze sa trgovačkim društvom u nekakvom takvom statusu. I da li će on biti tretiran u ovom zakonu u slučaju evo ovakvog raspleta konačnoga njegovog poslovnog poduhvata? Vjerujem, s obzirom da je ovo drugo čitanje, ovdje se možda i samim amandmanom nešto može još napraviti ili ne, ali da će u nekim drugim zakonskim rješenjima kao što je to evo i najavljivano i ta tema i taj problem biti kvalitetno razriješen. Hvala.
U ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista – Stranke rada kolega Zlatko Tušak.
Hvala lijepo potpredsjednice Hrvatskog sabora, uvaženi ministre sa suradnicom, kolegice i kolege zastupnici. Hrvatski laburisti su i u prvom čitanju rekli da će podržati izmjene Zakona o osiguranju potraživanja radnika u slučaju stečaja poslodavaca i jasno da ostajemo dosljedni u tom svojem stavu i odmah na početku da i kažem da ćemo podržati ovaj zakon i za pohvalu je u svakom slučaju i ovaj dio što su prethodnici rekli da nasljednici mogu potraživanja radnika u slučaju stečaja naslijediti što je dobro rješenje jer je predlagač prihvatio taj dio primjedbi. Zakon u onom dijelu što je bilo i u prvom čitanju govora rješava određena pitanja, tako da nema dvojbe i on je u tom dijelu popravljen, tako da na same izmjene zakona nema nikakvih primjedbi. Ali u prvom čitanju a i sada ću spomenuti određeno pitanje, kada radnici dođu u situaciju da je otvoren stečaj jasno tamo gdje ne primaju plaću i gdje nemaju izvora prihoda nalaze se u teškoj situaciji pogotovo ako se prije samog otvaranja stečaja vodi predstečajni postupak pa i tada ne mogu imati određena primana, oni su u vrlo nezgodnoj situaciji da praktično osiguraju svoju egzistenciju jel nemaju nikakvih primjera. Npr. imamo određenih primjera i u nekim tvrtkama gdje nije još otvoren stečaj i gdje taj dio potraživanja radnika se na neki način gomilaju i jasno kada dođe do otvaranja stečaja kada treba prikupiti određenu dokumentaciju i predati agenciji radnici su negdje na rubu svoje izdržljivosti i tu nastaje određeni dio problema na što sam upozoravao i prvi puta jel prema podacima koje imamo agencija je za prvih pet mjeseci isplatila potraživanja radnika za 3750 radnika negdje oko 40tvrtki. Ali jasno da se vidi i iz tog dijela tvrtki da npr. Tvornica željezničkih vozila Gredelj kroz tri mjeseca u grupama radnika je isplaćivano taj dio potraživanja radnika što dovodi do onog problema na koji sam i prethodno upozoravao da samo prikupljanje dokumentacije je jedan dio određenog problema, ne u dijelu sadašnjeg izmjena zakona nego nešto o čemu moramo voditi računa jel kada smo razgovarali o prethodnom zakonu, a to je Zakon o radu uveli smo elektronske knjižice, knjižicu što je u svakom slučaju za pohvalu i na neki način mogućnost da poslodavci sami prijavljuju elektronskim putem radnika u mirovinsko osiguranje. A kada u ovom slučaju trebaju podnesti zahtjev i prikupiti dokumentaciju onda imamo negdje značajni broj dio dokumenata koje jednostavno moraju prikupiti, a ako ne prikupe te dokumente ne mogu dobiti rješenje i ne mogu doći do tih novaca koji su im itekako potrebni u datom momentu jer su financijski iscrpljeni. Pa tako recimo potrebna dokumentacija je ugovor o radu ili potvrda o sklopljenom ugovoru o radu, odluka ili drugi dokaz o prestanku radnog odnosa ako je on prije otvaranja stečaja prestao, prijava o početku osiguranja HZMO kod poslodavca nad kojim se otvara stečaj i eventualno sve pravne slijednike prije toga otvaranja stečaja, potvrda poslodavca o trajanju radnog odnosa, povijesni izvadak iz sudskog registra za poslodavca, pravomoćna presuda o dosuđenoj naknadnoj šteti a koje ima zbog profesionalne bolesti ili ozljede na radu, broj štedne knjižice ili tekućeg računa, potvrda poslodavca o registarskom broju obveznika plaćanja doprinosa za osobno osiguranje, izvod iz sudskog očevidnika pismena dostavljne putem oglasne ploče suda, popis priznavanja potraživanja koje je sastavio stečajni upravitelj, potvrda poslodavca o neisplaćenim plaćama ili naknadama plaća za posljednja tri mjeseca. To je taj dio problema na koje upozoravam, na ogromnu papirologiju da bi uopće radnici mogli ostvariti svoja prava i o tome stvarno moramo razmišljati da bi na neki način rasteretili. Ako temeljem izmjene zakona o radu i izlaze radne knjižice iz opticaja, a uvodimo nešto novo onda moramo razmišljati i o onom slučaju kada su u pitanju prava radnika i njihova potraživanja da im moramo na neki način i olakšati situaciju da vrlo lakše dođu do tih nužnih novaca koji su im jedino na neki način preživljavanje u datom momentu kada se nalaze u vrlo nezgodnoj situaciji i kada nisu po 5, 6 mjeseci primali plaće i to im je jedini izvor, zadužili su se, posudili su novce. Živi primjer imamo radnice DTR-a koje su bile neki dan ovdje pred Vladom i plakale su jer nemaju izvora prihoda za preživjeti. Slična situacija je i u Zadarskoj tvornici Adria gdje isto radnici nemaju izvora prihoda i onda kada dođe do onog najgore jasno što u svakom slučaju nitko od nas ne želi jer otvaranje stečaja je nešto što nije dobro i dobro je da imamo prije toga predstečajni postupak i da se pokuša tvrtka izvući da ne dođe do samog stečaja ali moramo tada voditi računa da radnici što lakše dođu do svojih potraživanja. Hvala.
Hvala lijepa. Završna riječ ministra Mirando Mrsić. Izvolite ministre.
Hvala lijepo. Dakle kada govorimo o papirologiji, dio papirologije će se vjerojatno moći riješiti automatski preko sustava OIB-a dakle sve institucije u sustavu će biti povezane, neke već i jesu tako da već za dobar dio stvari koje se rješavaju kao npr. za dječji doplatak de facto za razliku od prijašnjih godina gdje ste trebali skupljati veliku količinu papira, to je svedeno svega na jedan ili dva papir koji je najnužniji. Tako da vjerojatno i u ovom dijelu ćemo moći napraviti određenu racionalizaciju ali drugi dio je vezan i uz Zakon o stečajnom postupku dakle zakon o stečaju, znači ovaj zakon se veže na taj zakon. Prema tome nije moguće da se ti papiri ne prikupe jel su oni normalno i dio stečajnog postupka. Ovaj zakon je dio zakona koji možemo nazvati sigurnosna mreža za radnike u RH. Dakle, taj sistem zakona osigurava prava radnika i osigurava isplatu prava tih radnika. Tako da bih ja spomenuo da uz ovaj Zakon je i Zakon o radu, jasno u kojem su definirani načini očuvanja prava radnika. Zakon o skraćenom radnom vremenu, dakle Zakon koji ćemo donijeti u Saboru u drugoj polovici ove godine koji će biti usmjeren na očuvanje radnih mjesta u vrijeme kada tvrtka ima problema sa proizvodnjom. Dakle umjesto da idemo u stečaj ili predstečajnu nagodbu ići ćemo u skraćeno radno vrijeme. S time da će od strane države biti određena sredstva kojima ćemo moći alimentirati dio plaće radnika. Dakle, taj Zakon je usmjeren prema radnicima a ne prema poslodavcu. Također fond otpremnima je jedna novost o kojem upravo sada razgovaramo i nešto što će također povećati sigurnost radnika. To znači da one otpremnine koje su se i u stečaju i u propastima poduzeća gubile i radnici nisu mogli doći do njih da to bude na sigurnom mjestu i da do njih mogu doći u bilo koje vrijeme bez obzira što se dešavalo sa tvrtkom. I Zakon o poticanju zapošljavanja i naknadama za nezaposlenost je četvrti zakon koji osigurava sigurnost radnika kada govorimo o pravnim i materijalnoj sigurnosti radnika u Republici Hrvatskoj. Tako da predlažem da se ovaj Zakon prihvati. I ono što je sasvim sigurno, fond ispunjava svoju zadaću i na žalost tvrtke odlaze u stečaj. Ali ono što moramo kazati da radnici dobiju svoja zagarantirana prava iako država se naplati svega u 30% svojih potraživanja. Ali kažem, sigurnost radnika je na prvom mjestu da se isplate ona prava na koja oni imaju pravo. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasati ćemo kada se steknu uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o osiguranju potraživanja radnika u slučaju stečaja poslodavca, drugo čitanje, P.Z. br. 293. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandman je podnio Odbor za zakonodavstvo. Ministre molim vas, ministar Mirando Mrsić. Amandman 1.na članak 2. Odbora za zakonodavstvo. Amandmani nisu bili raspravljeni na sjednici Vlade pa ćemo odgoditi glasanje.
Hvala lijepa zamjeniče ministra. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnite tko je za? Hvala. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 88 glasova za i 23 glasa suzdržana, donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o osiguranju potraživanja radnika u slučaja stečaja poslodavca, u tekstu kako ga je predložila predlagateljica, zajedno s prihvaćenim amandmanom.
Prelazimo na iduću točku dnevnog reda a to je: - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 376; Predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost i Odbor za pomorstvo, promet i infrastrukturu. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani zamjenik ministra unutarnjih poslova gospodin Evelin Tonković. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Poštovane saborske zastupnice i zastupnici. Konačnim Prijedlogom Zakona o sigurnosti prometa na cestama u pravni poredak Republike Hrvatske u potpunosti se prijenose EU direktive Europske unije kojima se uređuju određena pitanja u svezi obveze uporabe sigurnosnih pojasevima u vozilima lakšim od 3,5 tone, početnih kvalifikacija i periodičnih osposobljavanja vozača određenih cestovnih vozila za prijevoz robe i putnika, vozačkih dozvola te olakšavanja prekogranične razmjene informacija o prometnim prekršajima vezanih uz sigurnost prometa na cestama. Najvažniji dio izmjena i dopuna kojim se propisuju kategorije vozila i izdavanja vozačkih dozvola odnose se na minimalnu starosnu dob za AM kategoriju u koju spadaju mopedi i multikultivator, granica je spuštena, starosna dob sa 16 na 15 godina. U A1 kategoriju u koju spadaju motocikli sa ili bez bočne prikolice, radnog obujma do 125 kubičnih centimetara i snage motora od najviše 11 kilovata i odnosom snage i mase koja ne prelazi 0,1 kilovata po kilogramu. I motorna vozila na tri kotača čija snaga nije veća od 15 kilovata a minimalna starosna dob za tu kategoriju A1 je 16 godina. B kategoriju u koju spadaju motorna vozila osim vozila AM, A1, A2, A, F i G kategorije čija najveća dopuštena masa ne prelazi 3, 5 tisuće kilograma i koja su dizajnirana i konstruiranja za prijevoz ne više od 8 putnika, ne računajući sjedalo za vozače. Motorna vozila ove kategorije mogu biti u kombinaciji sa priključnim vozilom čija najveća dopuštena masa ne prelazi 750kg. Ne dovodeći u pitanje odredbe propisa o tipnom odobrenju vozila o kojima je riječ, motorna vozila u ovoj kategoriji mogu se kombinirati sa priključnim vozilom čija je najveća dopuštena masa veća od 750kg, pod uvjetima da najveća dopuštena masa ove kombinacije vozila nije veća od 4 tone i 250kg. U slučaju da je najveća dopuštena masa takve kombinacije vozila veća od 3,5 tisuće kilograma takvom kombinacijom vozač može upravljati samo nakon što je položio vozački ispit za tu kombinaciju vozila iz nastavnog predmeta upravljanje vozilom. Razlika u odnosu na važeću odredbu Zakona o sigurnosti prometa na cestama predstavlja mogućnost da najveća dopuštena masa ovako skupa vozila prelazi 3,5 tisuće kilograma a ne prelazi 4250kg. Ali tada je potrebno položiti vozački ispit za upravljanje takvom kombinacijom vozila što će se u vozačkoj dozvoli označiti odgovarajućim kodom. Ukoliko bi najveća dopuštena masa ovakve kombinacije vozila prelazila 4250kg bilo bi potrebno posjedovati vozačku dozvolu za upravljanje vozilima B+E kategorije. C1+E kategoriju najznačajnija razlika u odnosu na važeću odredbu predstavlja mogućnost da u ovom kategoriju spadaju i skupovi vozila gdje vučno vozilo nije C1 kategorije već spada u kategoriju B, ali zbog činjenice da je u kombinaciji sa priključnim vozilom koje ima najveću dopuštenu masu veću od 3,5 tisuće kilograma i pod uvjetom da najveća dopuštena masa kombinacije vozila nije veća od 12 tisuća kilograma spada u kategoriju C1+E. Važno je napomenuti da sukladno važećim odredbama uopće nije dopušteno vozilom B kategorije vući priključno vozilo koje ima najveću dopuštenu masu veću od 3,5 tisuće kilograma. Nadalje, ubuduće će Ministarstvo nadležno za unutarnje poslove dostavljat podatke o vozilima i vlasnicima vozila, odnosno korisnicima vozila na temelju ugovora o leasingu, nacionalnim kontakt točkama drugim članicama Europske unije u svrhu istraživanja prometnih prekršaja vezanih uz sigurnost prometa na cestama, a ministru nadležnom za unutarnje poslove dana je ovlast da pravilnikom propiše vrst i način dostave tih podataka. Redefinira se također pojam bicikl na način da je to osim vozila sa najmanje dva kotača i koje se pokreće isključivo snagom vozača kao i do sada i vozilo koje je opremljeno pedalama i pomoćnim električnim motorom čija najveća … snaga nije veća od 0,25 kilovata i koja se progresivno smanjuje do nule kada brzina dosegne 25 km/h ili prije ako vozač prestane pokretati pedale. Također se definira i pojam vozilo za prijevoz životinjama na način da je to cestovno prijevozno sredstvo koje se koristi za prijevoz životinja za koje je ukoliko putovanje traje duže od 8 sati izdana potvrda o odobrenju prijevoznog sredstva sukladno odredbama posebnog propisa kojeg donosi ministar nadležan za poljoprivredu. Vezano uz ovo dana je ovlast mobilnim jedinicama službe veterinara koje obavljaju i nadzor posebnih uvjeta iz posebnih propisa, da obavljaju nadzor nad trajanjem ukupnog vremena vožnje vozila za prijevoz životinja i nadzor tahografa, da na svojim vozilima koriste posebne uređaje za davanje svjetlosnih i zvučnih znakova i na taj način ostvaruju pravo prednosti prolaska ali uz napomenu samo dok vrše nadzor. Da na svojim vozilima imaju ugrađene uređaje kojima se ispisuju zapovijedi i obavijesti vozačima koji se kreću ispred ili iza tih vozila te da isključe iz prometa vozilo za prijevoz životinja u svrhu nadzora posebnih uvjeta iz posebnih propisa. Radi usklađivanja prekršajnog i kaznenog zakonodavstva mijenjane su odredbe članka 244. na način da se prekršaj ograničava samo na slučajeve neposjedovanja propisanog broja registracijskih pločica te članka 289. na način da se jasno naglasilo kako se radi o kršenju zaštitne mjere zabrane upravljanja motornim vozilom, a ne sigurnosne mjere. Podsjećam, kršenje sigurnosne mjere izrečene u kaznenom postupku predstavlja kazneno djelo. Ovim izmjenama nisu propisane nikakve nove kazne već je samo opis bića prekršaja definiran na način da ne dolazi do preklapanja s opisima bića kaznenih djela krivotvorenja isprave, članak 278. KZ-a i neizvršavanja sudske odluke, članak 311. KZ-a. Nadalje, propisuje se da zahtjevi za izdavanje vozačke dozvole mogu podnijeti se u bilo kojoj policijskoj upravi odnosno policijskoj postaji na području Republike Hrvatske čime se građanima omogućava jednostavnije rješavanje njihovih zahtjeva. Također u postupku registracije vozila racionaliziraju se troškovi budući da se ukida knjižica vozila te se za registrirano vozilo izdaje samo prometna dozvola, a u prometnu dozvolu koja je ispisana u stanici za tehnički pregled vozila u postupku produženja važenja prometne dozvole ovjerava bilo koja policijska uprava, odnosno policijska postaja Ministarstva unutarnjih poslova te se na taj način ubrzava i olakšava postupak registracije vozila. I na kraju, potrebno je naglasiti da sve vozačke dozvole i dalje vrijede do njihovog isteka, a najdulje do 19.siječnja 2033. godine. Također prometne dozvole i knjižice vozila vrijede do njihovog popunjavanja ili do prve promjene vlasnika tako da se građanima ne uzrokuju nikakvi dodatni troškovi. Hvala.
Zahvaljujem zamjeniče. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu, po klubovima. U ime Hrvatskih laburista-Stranke rada govorit će poštovani zastupnik Mladen Novak. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, uvaženi zamjeniče ministra. Oko ovih podjela kategorija što ste ih vi taksativno nabrojali nema potrebe govorit. Ima u svakom slučaju odmah da kažem da ćemo podržat ove promjene zakona. Ono što je u javnosti bilo najviše spomena oko detalja ovih izmjena je ukidanje knjižice vozila i to u svakom slučaju pozdravljam. Moram priznat da nisam nikad došao do spoznaje što se ustvari htjelo s tim postići, odnosno koji su efekti od samog uvođenja te knjižice vozila koji su postignuti ako izuzmemo onaj efekt da je to bio dodatni udar, svojevrsni udar na građane jer i taj obrazac, taj dokument je također koštao. U svakom slučaju mislim da je to dobar potez, ali na kraju krajeva mislim da nitko nije ni obrazložio zbog čega je onaj prethodni bio uopće uveden. Ono što me kad sam iščitavao ovaj tekst što me malo zbunilo je članak 23., odnosno izmjena članka 252. novi stavak 2. koji kaže: produženje važenja prometne dozvole obavljaju stanice za tehnički pregled vozila ili policijske uprave, odnosno policijske postaje. Tehnički pregled vozila vrši stanica za tehnički pregled vozila. Sad mi nije jasno ako ona ima ovlasti ovjeravat produljenje prometne dozvole zbog čega bi netko koristio pravo ili mogućnost ili što je uopće, u kom smislu je ovo predviđeno da vlasnik vozila ide do policijske postaje, odnosno policijske uprave ako sve može obaviti u stanici za tehnički pregled vozila. A istovremeno, da bi uopće produljio prometnu dozvolu mora obavit tehnički pregled. Znači, ima sve na jednom mjestu. Ovo se fizički razdvaja. Nije mi jasno zbog čega to. Bojim se da čim dajemo, otvaramo tu mogućnost da u stvari na neki način možda i nesvjesno dajemo mogućnost nekih manipuliranja sa tim dokumentima. Mislim da to predlagatelj sigurno nije imao na umu. Prometnu dozvolu koja je ispisana u postupku produljenja važenja prometne dozvole ovjerila je policijska uprava, odnosno policijska postaja. Sad moram bit iskren da nisam shvatio da li je to ona koja je popunjena pa se to mijenja, zamjenjuje s novom. Jer u protivnom stvarno ne vidim razloga zašto to ne bi izvršila stanica za tehnički pregled koja je u stvari jedina mjerodavna da utvrdi da li je vozilo tehnički ispravno da bi se produljenje prometne dozvole uopće izvršilo. Evo samo imam te nedoumice. Ovo sve ostalo što ste vi rekli apsolutno podržavam tako da je to to. Hvala vam lijepo.
Stajališta kluba HDZ-a predstavit će poštovani zastupnik Josip Borić.
Hvala lijepo potpredsjedniče, uvaženi zamjeniče ministra. Motorizirani cestovni promet jedno je od bitnih obilježja suvremene civilizacije. Sve dobrobiti ovog fenomena na žalost i nadalje plaćamo visokom cijenom nepoželjnog ljudskog stradanja. Osim individualnih tragedija i društvo trpi velike gubitke zbog prometnih nesreća. Naime, dugo godina bili smo svjedoci da su hrvatske prometnice bile gotovo bojišnice na kojima se stradavalo u prosjeku od godine do godine, od 14,2 do 14,5 stanovnika na 100000 stanovnika što je bilo daleko iznad europskog prosjeka i proklamiranog cilja svih vlada da se broj smrtno stradalih treba svesti na 10 i manje smrtno stradalih na 100000 stanovnika. 2008. godine donesen je vrlo važan zakon u svojoj biti jer u svojoj cjelini djeluje preventivno i svojim odredbama utječe na sigurnost prometa na cestama kojima se čuva ono najvažnije, a to su životi hrvatskih građana. Izgradnjom i modernizacijom mreža državnih cesta, autocesta uz punu primjenu Zakona o sigurnosti prometa na cestama od 2008. do 2011. sa podzakonskim aktima učinjeno je puno u stvaranju uvjeta za najveću moguću sigurnost prometa i putnika na hrvatskim cestama i autocestama. Samo za usporedbu, broj poginulih u prometu 1979. godine bio je najviši u povijesti 1605 poginulih na području koje je pokrivala kao i danas Republika Hrvatska. Donošenjem zakona 2008. godine kada se najviše rasprava vodilo oko ukidanja odredbe o nula promila uvedenih 2004. godine broj poginulih bio je 664, 2009. 548, 2010. 426, 2011. 418. i prošle godine 390. U prošloj godini dogodilo se nešto manje od 37000 prometnih nesreća u kojima je kako sam rekao poginulo 390 osoba, a teže ili lakše je ozlijeđeno nešto manje od 16000 osoba. Ohrabruje činjenica da je već četvrtu godinu za redom nastavljen pozitivan trend smanjenja prometnih nesreća ali i stradalih osoba. Iako je broj poginulih pao na ispod 10 na 100000 stanovnika pokazatelji su dobri. No, ne možemo biti zadovoljni s obzirom na kretanja u Europi jer su hrvatske brojke još uvijek znatno lošije nego europske. To pokazuje da još uvijek postoje velike mogućnosti za poboljšanje. Naravno da možemo postaviti pitanje što tome i pridonosi? Da li tome pridonosi dominantno rad same policije? I da i ne. Da li tome pridonosi recimo novi kilometri autocesta i državnih cesta? I to može biti i da i ne. Da li tome pridonosi i novi momenti koje imamo u Republici Hrvatskoj u zadnjih godinu i pol dana, a to su rekordno visoke cijene benzina. Da li nam se ljudi s obzirom na cijenu benzina manje i voze? Moguće je i tu reći i da i ne. U razvijenim europskim zemljama koje su najviše ulagale u sigurnost cestovnog prometa danas se taj koeficijent kreće oko šest poginulih na 100000 stanovnika. Kada će sigurnost prometa na hrvatskim cestama dosegnuti tu razinu ovisit će i o naporu cjelokupnog društva, a posebno o razvitku prometne kulture svih sudionika u prometu. Ovaj prijedlog zakona koji se dodatno usklađuje sa direktivama EU donosi i neke novine. Omogućava se građanima jednostavnija rješenja njihovih zahtjeva za izdavanje vozačke dozvole, budući da se predloženim izmjenama i dopunama zahtjevi mogu podnijeti u bilo kojoj policijskoj upravi, odnosno postoji na području Republike Hrvatske koja ima upravni odjel, u bilo kojoj policijskoj upravi može se i ovjeriti produženje važenja prometne dozvole nakon što je ispisana u stanici za tehnički pregled. Briše se knjižica vozila kao do sad obvezni dokument kojim se dokazivalo vlasništvo određenog vozila, njegove tehničke i druge osobine i karakteristike što se sada pridodaje prometnoj dozvoli kojom se dokazivalo do sad pravo označavanja određenog vozila određenim registarskim pločicama i vlasništvo tih pločica i druge osobine i značajke vozila, te ispunjavanje ostalih uvjeta za sudjelovanje u prometu. U obrazloženju članka 213. zakona piše da se više ne mogu autoškolama oduzimati dozvole za osposobljavanje i da se stoga brišu stavci 5. i dio stavka 6. tog članka. Međutim, ta odredba ostaje u stavku 3. gdje se ne predviđa brisanje istog, znači ne predviđa se brisanje stavka trećeg, a ostaju riječi: "te ako obavlja poslove u vrijeme izrečene mjere zabrane rada". Ako želimo biti do kraja koegzistentni mislim da je onda potrebno i to obrisati, tj. predvidjeti u članku 8. ovog zakona. Stavak treći članka 213. osnova je za provedbu prekršajnih odredbi. Ostaje nomotehnička dvojba, jer se zabrana odnosi na autoškolu kao pravnu osobu, a predviđeno oduzimanje licence je konačno i odnosi se na zaposlenike. Trajna zabrana rada i oduzimanja licence i dalje ostaju na snazi kao krajnja opcija ako se ne otklone nedostaci u roku 30 dana. Mobilnim jedinicama veterinarske inspekcije omogućava se posjedovanje uređaja za davanje svjetlosnih znakova kao i ovlast da mogu zaustaviti vozilo koje prevozi životinje i provesti nadzor tahografa. Građanima zemalja EU omogućava se zamjena njihove vozačke dozvole za hrvatsku vozačku dozvolu bez polaganja vozačkog ispita. Knjižice vozila nakon stupanja na snagu ovog zakona važe do prve promjene vlasnika vozila, a prometna do datuma upisanog u prometnoj dozvoli. Vozačke dozvole vrijede do isteka roka, a najkasnije do 19.01.2033. godine. Kad govorimo o kaznama smatramo da su dosta drastične. Kazne za neimanje dovoljnog broja registarskih pločica ili međunarodne oznake ili loše vidljivosti istih predviđene su u iznosu od 5 do 15 tisuća kuna za pravne i fizičke osobe obrtnike, ne i za građane. Smatramo da su malo prevelike jer počesto se desi da ili ne znaš ili nisi vidio da si ostao bez jedne registarske pločice, na nešto ne možemo i utjecati a kazna je zaista drakonski visoka od 5 do 15 tisuća kuna. Ono što želimo ovdje upozoriti, a dobili smo dopis iz HAK-a, nažalost nije pitanje ovih izmjena i dopuna zakona, a tiče se odredbi članka 306. ovog zakona, a odnosi se na propisivanje roka u kojem ovlašteni ispitivači HAK-a koji provode vozačke ispite, a koji nisu stekli propisanu visoku stručnu spremu mogu i dalje obavljati te poslove, a najduže 5 godina od dana stupanja na snagu važećeg zakona. U praksi to znači da te poslove mogu obavljati do 16. lipnja 2013. godine. Nakon ovog roka 27 ovlaštenih ispitivača koji provode vozačke ispite zbog toga što nisu stekli visoku stručnu spremu ostat će bez posla i naravno završiti na Zavodu za zapošljavanje. To je pitanje kažem zakona o kojem danas ne raspravljamo tj. ove izmjene i dopune nisu obuhvatile članak 306. Iz ovog dopisa kojeg smo dobili vidljivo je da je pokušana komunikacija sa Ministarstvom unutarnjih poslova, međutim očito da se ili nije razumjelo ili se nije reagiralo na tu činjenicu. I oni čak i predlažu da bi se, a to je moguće jedino amandmanom Vlade, da se članak 306. izmijeni kako tih 27 ljudi od kojih je jedan dio upisao fakultete potrebne da mogu obavljati i dalje svoju dužnost, neki su i pred završetkom studija, oni su u starosnoj dobi iznad 52 godine, neki i iznad 60 godina, jednostavno će stupanjem na snagu ovog zakona ali i onog važećeg koji je to ograničio na pet godina jednostavno će ostati bez posla. Ne znam da li je to ikako moguće, amandmanom Vlade do sutrašnjeg čitanja, jer mislimo da je to ipak nešto što možda i treba uvažiti iako ostaje pitanje naravno i osobne i ljudske odgovornosti zašto se to nije učinilo u proteklih pet godina? I ono što želimo primijetiti a to je da imamo veliki broj neodgovornih vozača recidivista, odnosno onih povratnika koji kontinuirano čine prekršaje ne poštujući pravila u prometu, kako čitav niz takvih prekršaja ne završi u začetku velikom materijalnom štetom odnosno ljudskim žrtvama isti se nakon plaćanja novčanih kazni i eventualnog kratkotrajnog zatvora vraćaju jednakom načinu ponašanja. Uvijek je onda pitanje momenta kada će se desiti ono najgore, a to su posljedice prometnih nesreća sa smrtnim slučajevima ili teškim tjelesnim ozljedama i usmrćenjima. Tu nemamo nikakvu pravu mjeru niti u ovom postojećem, nije se predvidjela ni u ovom, možda ili trajno oduzimanje vozačke dozvole ili oduzimanje samog vozila. Klub HDZ-a će podržati ovaj prijedlog zakona. Mislimo da je dobar, da doprinosi i bržem i boljem, uređenijem prometnom sustavu i sigurnosti prometa uz ovu malu molbu da nam zamjenik ministra samo kaže evo što on misli o ovom zahtjevu HAK-a. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Za klub nezavisnih zastupnika prijavio se Damir Kajin. Nema ga pa klub nezavisnih zastupnika gubi pravo na raspravu po ovoj točki dnevnoga reda. Na redu je klub HDSSB-a i poštovani zastupnik Dražen Đurović.
Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora, gospodine zamjeniče ministra, zastupnice i zastupnici. Pa klub HDSSB-a će također podržati ove izmjene i dopune Zakona o sigurnosti prometa. Ovih nekoliko stavaka koje su prethodnici spomenuli, ukidanje knjižice vozila možda da smo i mi prije razmišljali nije baš bilo jasnog razloga ni zašto ta knjižica postoji osim da je banka plijeni kod kredita i deponira dok se ne plati kredit. I da građanin mora više platiti jel', još jednu knjižicu koju dodatno plaća kad registrira vozilo. Trebali smo tolike godine čekati da bi ulazili u EU i usklađivali se da bi ukinuli jedan dokument koji manje-više barem nama vozačima B kategorije nije nikad ni predstavljao zapravo praktički ništa značajno. Nismo vidjeli smisao uopće postojanja tog dokumenta. Kad je riječ o ovom skraćivanju roka korištenja vozačke dozvole na 10 godina pretpostavljam da je to vezano za te knjižice s obzirom na to jer je iskaznica kao kreditna kartica pa je vjerojatno ideja da će se to potrošiti ili uništiti više nego ona stara vozačka. Inače ne vidim točno jasan smisao zašto bi se nakon svakih 10 godina ta ista dozvola morala iznova izrađivati. I gospodin Borić je govorio i nešto o trendu pada prometnih nesreća i broja poginulih u prometu. I to zaista mislim da treba odati priznanje uz sve ove okolnosti, odat priznanje i radu Hrvatske policije koja prometnom prevencijom aktivnom prometnom prevencijom pa i određenim pooštravanjem zakona je taj broj prometnih nesreća smanjen, ali i činjenica je poboljšanjem cesta, poboljšanjem aktivne i pasivne sigurnosti samih auta je '79.godine još nije bilo naslona ni za glavu u autima a kamoli da je bilo zračnih jastuka i ostale sigurnosne opreme u autima. Prema tome već kada su uvedeni samo nasloni za glavu smanjen je broj prometnih nesreća znatno u autima, pa onda dolaze zračni jastuci pa sva ostala aktivna i pasivna oprema u samim autima koja sama po sebi znatno, znatno smanjuje trendove stradavanja u prometu, a uz to naravno rad Hrvatske policije poboljšanje cesta i sve ostalo što slijedi. I mislim da smo mi tu manje-više dosegli neke okvire s time što osobno smatram da je dobar dio, to je sada moje mišljenje, da su prometne kazne novčane kazne za mnoge prometne prekršaje previsoke pa se događalo ono što se realno jedino može događati a to je da ljudi to ne plaćaju jel novaca nemaju. Čekaju zatvor koji su prenapučeni pa ih ne mogu dočekati i tako ti prekršaji odlaze u zastaru i tako pretvaraju se u neke druge oblike izdržavanja i slično. A s druge pak strane, možda nismo dovoljno restriktivno sankcionirali upravo određene ciljane skupine koje se daju identificirati i u kome je također govoreno tih tzv. recidivista onih koji zaista učestalo i u velikom broju stalno krše, krše zakon i predstavljaju ozbiljnu ugrozu svima drugima u prometu, ne sebi već i svima drugima. Za njih nemamo dovoljno zakonskih mjera da ih dobro i kvalitetno sankcioniramo. U pogledu njih smo možda i preblagi. Još jednu stvar koju bih spomenuo to je pitanja polaganja ispita, vozačkog ispita. Dakle mi u okviru polaganja vozačkog ispita polažemo i prvu pomoć. Koliko sam ja mogao primijetiti iščitavajući ove direktive i Europskog parlamenta na kojeg se mi pozivamo u ovom zakonu, taj ispit iz prve pomoći nisam našao igdje da se on uopće spominje. Dakle direktive razrađuju sve one uvjete koji moraju biti zadovoljni prilikom da bi se izišlo na polaganje ispita, dakle broj sati, usvojene vještine, teorijski praktični dio i elemente teorijskog i praktičnog dijela, no recimo naša posebnost koja se zove prva pomoć nema je. pa bih pozvao također s druge strane iz osobnog iskustva iz rada i u tom segmentu moje je osobno mišljenje da inače hrvatski vozači i općenito naša praksa je pokazala da velike vajde od te prve pomoći ni nema, da je to ovako jedna ustaljena praksa koja postoji puno godina ali nije nikada urodila ili barem ja nisam zamijetio nijedan slučaj gdje su vozači laici unesrećenima bilo kada uspjeli i mogli ili znali pružiti bilo kakav oblik neke adekvatnije prve pomoći te bi stoga moje mišljenje da bi možda trebalo razmisliti jednostavno o tome da se to ukine. A da se oni resursi koji tu postoje usmjere na one koji bi trebali zaista pružat prvu pomoć u prvom redu i na policajce i na vatrogasce dakle oni koji danas dolaze prvi na lice mjesta, a u pravilu ne znaju i nisu educirani da pruže bilo kakvu prvu pomoć, mislim da bi njih trebalo još dodatno više educirati, a ne zapravo maltretirati ljude eto po nekom difoltu da idu na tu prvu pomoć da nešto uče što nikada nisu shvatili. I tako mi imamo taj jedan ustaljeni višedesetljetni model za koji uopće mislim da nema velike niti vajde niti velikog smisla niti se je ikada pokazalo u praksi da ima ikakve koristi za unesrećene. A kažem to u okviru ovih direktiva koje nekakvu prvu pomoć i nešto vezano za to u okviru polaganja vozačkog ispita uopće ne spominju. Hvala.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a govorit će poštovana zastupnica Gordana Sobol.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Gospodine zamjenice ministra sa suradnikom. Dakle vezano oko Konačnog prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama u ime kluba SDP-a podržat ćemo ove predložene izmjene i dopune. Mislimo da su one dobre. One jesu usklađivanje i sa našim budućim članstvom u EU. Slažemo se sa kolegama koji su prije istaknuli da pozdravljamo ukidanje knjižice vozila i slažemo se da koji smatraju stvarno da ta knjižica vozila ispada da je koristila samo prilikom dobivanja kredita prilikom kupnje automobila. Ono na što inače o ovom zakonu vodile su se rasprave na pojedinim odborima i željeli bismo u ime kluba SDP-a također upozoriti mislim da je kolega Borić o tome govorio, višegodišnje, dugogodišnje ili svake godine. ja bih ovako rekla, uzaludne bitke sa onim vozačima tj. sudionicima u prometu koji su recidivisti, višestruki recidivisti. I onda kada se desi neka nesreća sa tragičnim posljedicama odjednom ispliva na vidjelo da je osoba koja je vozila taj automobil prouzročila nečiju smrt, ima ne samo desetke nego čak i stotine raznoraznih prijava iza sebe koje se onda sve svode upravo na onaj uzrok koji je doveo do takve jedne tragične posljedice. Prvenstveno se to odnosi na preveliku brzinu, odnosi se i na učestalo vožnje pod utjecajem alkohola. Dakle, niz, dakle niz razloga zbog kojih su bili već zaustavljani, izricane su im kazne, plaćanje kazne ili ne plaćane. Međutim, oni su se uvijek iznova vračali u promet. Vračali su se sve do časa dok ne izazovu neku nesreću. Istina, još je strašnije od toga i ono što se dešava i nakon toga, nedavno smo imali takav jedan primjer ali to nije sada stvar ovog zakona ali treba i to reći da nakon jedne takve strašne nesreće u Slavonskom brodu da je sudac pustio na slobodu dakle do suđenja osobu koja je izazvala tu strašnu nesreću a da pri tome mu nije oduzeta niti vozačka dozvola. Dakle pitanje oduzimanja vozačke dozvole na licu mjesta, odnosno pitanje oduzimanja sredstva kojim je počinjen jedan najteži, najteže nesreće. Prvenstveno kada govorimo o tragičnim udesima ili kada govorimo o teškim ozljedama. Dakle, to je pitanje mogućnosti oduzimanja automobila kao sredstva kojim je počinjen, koji je uzrokovao ustvari da je došlo do nesreće sa teškim i tragičnim posljedicama. Kada smo raspravljali o tome na pojedinim odborima tada je čak išao prijedlog da Vlada proba, evo čak i prilikom ovog Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama ići pa i izmijeniti i određene članke koji se odnose na to. Ne mislimo da možda da, u Klubu SDP-a da je to sada baš moguće ali molimo dakle nadležno ministarstvo da u suradnji sa drugim ministarstvima izvidi mogućnost da u nekim budućim dakle izmjenama ili novom Zakonu o sigurnosti prometa na cestama ili Izmjenama i dopunama ide u ovom smjeru dakle da i u Hrvatskoj postane mogućnost da kada se radi o teškim saobraćajnim nesrećama sa tragičnim posljedicama a koje izazovu višestruki recidivisti da postoji mogućnost oduzimanja sredstva, odnosno vozila ono što se kaže na licu mjesta a pogotovo naravno i oduzimanje vozačke dozvole. Evo u tom smislu smo željeli doprinijeti ovoj današnjoj raspravi. Ja se nadam da će evo Vlada biti otvorena i za ovakvu mogućnost. Zahvaljujem.
Zahvaljujem i sada dajem riječ zamjeniku ministra unutarnjih poslova gospodinu Evelinu Tonkoviću da da zaključnu riječ.
Poštovani potpredsjedniče, poštovane saborske zastupnice i zastupnici. Svaki zakon kao i sve u životu može uvijek biti i bolje. I svi imamo zajednički isti cilj i interes da poboljšamo sigurnost prometa na cestama jer se to tiče i nas i naših obitelji i naše djece. Ovo što je danas bilo na neki način istaknuto kao problem, ja bih samo kratko, jednom lapidarnom prikazu pokušao odgovoriti, možda ću promašiti ali nastojati ću se držati onoga što je bitno. Zastupnik gospodin Novak je, vi ste kazali ovjera prometne dozvole da li zašto da se to i ne radi u stanicama za tehnički prijedlog. One će se raditi u stanici za tehničke preglede ali i raditi će se i u policijskim postajama prema tome po izboru građanina. Dajemo mogućnost građaninu da bude na neki način da se prilagodi svojim potrebama ako mu je neki interes, da može tu ovjeru napraviti i na jednom i na drugom mjestu. Što se tiče ovjere obrasca, on mora zaista prvi put u policijskoj upravi se ovjeriti jer … [[Govornik se ne razumije.]] podaci, inicijalni prvi podaci moraju se negdje pohraniti. Nakon što je stranka prvi put ovjerila taj novi obrazac kod prve registracije sve i sljedeći obrasci se ne moraju popunjavati, odnosno ovjeravati u policijskoj upravi nego će to raditi u stanici za tehnički pregled. Ono što je najintrigantnije šta je kolega saborski zastupnik HZD-a kazao koliko sam razumio to je pitanje da li ćemo onemogućiti ljudima koji nisu na vrijeme ispunili ono što je zakonodavac im dao, da svoju stručnu spremu prilagode svom zvanju i potrebama radnog mjesta. Ja bih samo spomenuo da smo, da je 2008. godine Zakon o sigurnosti prometa na cestama dao mogućnost toj kategoriji ljudi da, rok od 5 godina, da u tom roku riješe taj problem. Nastale su određene, stanoviti, pogreške u onom prijelaznim odredbama toga Zakona. I 2011. godine te odredbe su promijenjene, znači 2011. tako da se taj rok u kojem su oni dužni položiti da bi mogli obavljati svoje zanimanje dalje nastavlja i oni mogu obavljati svoju djelatnost do 9. 7. 2016. godine. Znači nije ništa sporno. Jer je tu nastala pogreška u prijelaznim i završnim odredbama koja je na neki način kasnije ispravljena. Prema tome, neće nitko izgubiti svoje radno mjesto. Eto to je bilo kratko i hvala vam lijepa.
Zahvaljujem zamjeniku ministra. Zaključujem raspravu. Glasati ćemo [[Upadica: Kad.]] kad. Nemojte molim vas, imate Poslovnik, imali ste vremena. Zaključili smo raspravu, prelazimo, glasati ćemo kada se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZE br. 376. Rasprava o konačnom tekstu zakona je završena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Molim predstavnika predlagateljice, zamjenik ministra unutrašnjih poslova poštovani Evelin Tonković, da se očituje o amandmanu 1.
Hvala predsjedniče. Poštovane zastupnice i zastupnici, amandman broj 1 na članak 32. Vlada prihvaća.
Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 2 na članak 33., poštovani zamjeniče ministra.
Također se prihvaća.
Time postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 3 na članak 35., poštovani zamjeniče ministra.
Također se prihvaća. Hvala.
Hvala lijepa. Time postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnite tko je za? Hvala. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Hvala. Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno, sa 105 glasova za, donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama, u tekstu kako ga je predložila predlagateljica, zajedno s prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na iduću točku dnevnoga reda, to je: - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim komunikacijama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 384; Predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. A amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pomorstvo, promet i infrastrukturu. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani zamjenik ministra pomorstva, prometa i infrastrukture gospodin Zdenko Antešić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvažene zastupnice i zastupnici. Temeljna pitanja koja se uređuju ovim zakonom su sljedeća. Dakle propisuje se nova prekršajna odredba kojom se utvrđuje novčana kazna za kršenje pravila i rokova iz uredba EU i to broj 531 od 2012. Europskog parlamenta i Vijeća od 13. lipnja 2012. o roamingu u javnim pokretnim komunikacijskim mrežama unutar Unije, tzv. treća uredba o roamingu. Dalje, dodatno se preciziraju pojedine prekršajne odredbe zakona koje se odnose na zaštitu prava krajnjih korisnika usluga, elektroničko-komunikaciju infrastrukturu te jedinstveni europski broj za hitne službe 112 te se ispravljaju uočene pogreške u prekršajnim odredbama. Preciziraju se dalje pojedine odredbe o obvezama operatora javnih komunikacijskih usluga u području zaštite prava krajnjih korisnika usluga kao i o obvezi operatora u vezi s primjenom jedinstvenog europskog broja za hitne službe i s njim povezane funkcionalnosti hitnog poziva iz vozila, tzv. e-poziva na nacionalnoj razini. Provodi se dalje usklađivanje sa Zakonom o upravnim sporovima u pogledu nadležnosti upravnih sudova u postupcima protiv akata nacionalnog regulatorskog tijela i inspektora elektroničkih komunikacija. Provodi se dalje usklađivanje s izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim medijima koji su također u postupku. Ciljevi koji se postižu donošenjem ovog zakona su sljedeći: stvaraju se uvjeti za djelotvornu i izravnu primjenu treće uredbe o roamingu u nacionalnom zakonodavstvu od dana pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji čime se od 1.srpnja ove godine na hrvatske građane kada putuju u države članice Europske unije počinju primjenjivati nove bitno niže cijene komunikacijskih usluga u roamingu i to odlaznih i dolaznih telefonskih poziva, SMS poruka i prijenosa podataka. Isto će se od navedenog dana primjenjivati i na državljane članice Europske unije koji dolaze u Hrvatsku. Dalje, uređivanje zakonodavnog okvira za primjenu funkcionalnosti hitnog poziva iz vozila tzv. e-poziva koji je Hrvatska već počela testirati i uspješno uvoditi zajedno s prvim državama članicama Europske unije. Zatim, olakšavanje i skraćivanje postupaka sklapanja ugovora o koncesiji koji će nakladnici elektroničkih medija tj. radija i televizije ubuduće sklapati samo sa regulatornim tijelom nadležnim za elektroničke medije. I na kraju naveo bih pregled cijena komunikacijskih usluga u roamingu prije i nakon pristupa Republike Hrvatske Europskoj uniji, odnosno primjenom uredbe o roamingu 3. Prema sadašnjim važećim propisima telefonski poziv iz Republike Hrvatske zavisno od zemlje prema kojoj se upućuje poziv iznosi od 6 do 11 kuna po minuti, a od 1. srpnja 2013. godine će iznositi 1,82 kune po minuti, a od 1. srpnja 2014. 1,44 kune po minuti što iznosi tri do šest puta manje nego sada. Dolazni telefonski pozivi koji dolaze u Republici Hrvatsku dakle iznose 2,40 do 6,40 kuna po minuti, od 1. srpnja primjenom ovog zakona 0,53 kuna po minuti i od 1. srpnja 2014. godine 0,38 kuna po minuti što je od 4,5 do 12 puta manje. Za SMS poruke koje sada koštaju 1,6 do 3,2 kn po poruci od 1. srpnja ove godine 0,61 kn po poruci odnosno od 1.srpnja iduće godine 0,45 kuna po SMS poruci što je od 2,5 do 5 puta. I cijena prijenosa podataka iznosi danas oko 50 kn po 1 MB, a od 1. srpnja ove godine će iznositi 3,41 kn po 1 MB, odnosno 1,52 kn po 1 MB od 1. srpnja 2014. godine što iznosi oko 14,7 puta u odnosu na sada. Dakle, ako od bilo čega budu hrvatski građani imali koristi od ulaska u Europsku uniju, a to će biti korist u tome što će telefoniranje i prijenos podataka i poruka biti mnogostruko jeftinije nego danas. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. U tom slučaju otvaram raspravu. Prvi se za raspravu u ime kluba Laburista-Stranke rada javio poštovani zastupnik Branko Vukšić pa ga pozivam da dođe ovdje za govornicu.
Uvaženi potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Pa ovo što je gospodin Antešić rekao na kraju svoga izlaganja u potpunosti se slažem to jest jedna od radosnijih vijesti za građane Republike Hrvatske. Znamo da ima više u Hrvatskoj mobitela nego što ima stanovnika i da smo nacija koja voli jako razgovarati pa taman iz sobe u sobu, ali uključujemo mobitele. Međutim, nekoliko riječi o tome što zapravo se što u zakonu ne piše, a može se kriti u svakom zakonu, naročito onom Zakonu o elektroničkim komunikacijama. Jer elektroničke komunikacije su bez dvojbe to svi znamo, znamo po izvještajima o dobiti, o poslovanju jedan od najunosnijih poslova ne samo u Hrvatskoj nego općenito i u svijetu. I u tom poslovanju zahvaljujući nekim nelogičnim, može se reći i mutnim potezima države a ti potezi sežu daleko u prošlost. THT je bio godinama ili desetljećima povlaštena tvrtka koja se bavila telekomunikacijama, dugo nismo znali a mislim da i veći dio javnosti ni danas ne zna što stoji u tim famoznim ugovorima o prodaji THT-a, bio je u povlaštenom položaju. Hvala bogu sada ulaskom u EU moramo se prilagoditi europskim cijenama i sada bi trebalo uzeti olovku u ruke ili računalo u ruke, izračunati koliko su hrvatski građani zapravo opljačkani svih ovih godina jer smo plaćali tarife koje su astronomske. Sad je rekao zamjenik ministra zapravo da će nekoliko puta se smanjiti cijena. Pa zašto se nisu prije smanjile nekoliko puta? Da, nismo bili u EU. Znači, imamo već sada prije nego što smo ušli, prije 1.7. neke koristi od ulaska u EU. Evo uspjeli smo obuzdati moćnike zbog toga što EU ne daje da se ipak na taj način pljačkaju hrvatski građani. Poslovi elektroničkih komunikacija su toliko moćni da njihovi šefovi koji su ovdje u Hrvatskoj menadžeri mogu mijenjati odluke i ovoga Sabora, mogu mijenjati zakone, a sjetite se, pa mi to daje za pravo ta tvrdnja odustajanja od naplate posebnog nameta na SMS poruke, na MMS poruke koje smo prvo smo donijeli. HDZ je donio odluku da se ukida pa je onda nova koalicija došla pa je rekla ne, bit će nameta. Nakon toga je gospodin Mudrinić i ostali klanovski ljudi su zagrmili i odmah je Vlada ustuknula i rekla ma ne, oni će uložiti u posao. Vidimo kako su ulagali u posao do sada. Ovaj zakon o elektroničkim medijima je itekako vezan uz HAKOM, a kad govorimo o HAKOM-u onda je uz taj HAKOM je vezana jedna od najskandaloznijih odluka u ovom sazivu Sabora, a to je ona o imenovanju gospodina Lucića za šefa HAKOM-a usprkos tomu što činjenice govore da je riječ o osobi a podastrli smo i argumente, donijeli smo faksimile nekih ugovora, pokrenut je kazneni postupak protiv njega koja dosadašnjim svojim radom se nije dokazala. I prema onom što smo mi dobili i na što smo upozoravali da je riječ o osobi kojoj nije mjesto u državnoj službi, a kamoli na čelu tako važne agencije. No, interesi moćnika su u većini slučaja iznad i kako to volimo sebi tepati kako bismo zadovoljili vlastitu taštinu ovog Visokog doma. Bez obzira kako loš zakon bio, praksa je još lošija u Hrvatskoj. Nema tako lošeg zakona, a da praksa ne bude lošija od njega i pogubnija. Zato secirati zakone shvatio sam da sve manje ima svrhe secirati zakone. Međutim, neki članci ovog zakona jasno daju do znanja u kojem se dobu nalazimo, da smo duboko ušli u elektroničko doba, pa tako se isto određuje da operateri javnih komunikacijskih usluga više neće morati objavljivati opće uvjete poslovanja u dnevnim tiskovinama kao što su to sada radili. Sad je dovoljno samo objave u dnevnom listu ili u svojim dućanima, trgovinama znači koje se bave prodajom tih i ponudom tih usluga. Zašto to radimo? Pa kako bismo oslobodili tereta njih koji strašno puno zarađuju. Pitam se što je sa onim ljudima koji nemaju interneta, a takvih u Hrvatskoj ima, onim ljudima koji se ne služe internetom. Mislim da ta odredba nije, ne smeta mi posebno. Smeta mi zbog toga što bih htio pomoći da te bogate firme oglašuju u dnevnim novinama koje su u krizi. Mislim da se nepotrebno i na uštrb informacija građana će donijeti ova odluka. U članku 5. se preciziraju postojeće obveze operatora javnih komunikacijskih usluga prigodom objave podataka o njihovim uslugama, o njihovim tzv. paketima. Recimo oni koji imaju mobitele i koji uzimaju te pakete, pa onda uzmu famozni paket od 50 kuna. Ja sam jedan isto od tih naivaca, pa onda uzmete da imate jedan telefon koji nije službeni, pa imate svoj privatni i onda vam dođe račun, ne telefonirate ni jednu sekundu, ništa ne napravite, taj telefon je mjesec dana u ladici. Znate koliko platite? 104 kune, a 50 kuna vam je paket. Sve ostalo su dadžbine na zrak, snijeg, vodu, ustajalost, ne znam na što. Uostalom sve su to izračunali, zakonodavac to tolerira. Tako da sve ovo što piše u ovom zakonu lijepo izgleda ili kao što se kaže pa smo mi odgonetavali recimo jasno i čitljivo, pa smo onda odgonetavali šta znači čitljivo. Čitljivo to znači da to mora biti istaknuto fontom slova koje vide i oni koji nose naočale, pa je to čitljivo. Znači, sve je ovdje čitljivo, nelogično, a praksa je još nelogičnija. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba HDZ-a govorit će poštovani zastupnik Josip Borić.
Hvala lijepo potpredsjedniče, zamjeniče ministra. Klub HDZ-a podržat će donošenje ovog zakona kako reče i zamjenik donosi benefit hrvatskim građanima. Jedan od rijetkih u ovih godinu i pol dana ali ipak se kreće rekao bih. Bilo je u ovih godinu i pol dana zakona i mjera koji su prošli kroz ovaj Dom, a koji su isključivo zadirali u džepove hrvatskih građana, samo Zakon o PDV-u od 25% u 4 godine 20 milijardi kuna iz džepova hrvatskih građana više. Bilo je tu i zakona koji su omogućili i nove cijene i više cijene električne energije, grijanja i tu se radi o milijardama. Tako da je zaista ovo blagodat da možemo ajde reći možda ne za svih ali onih koji putuju u inozemstvo, koji komuniciraju sa inozemstvom ili sutra unutar zajednice europskih naroda ili EU da ćemo ipak plaćati nešto nekoliko puta manje. Mi o ovom zakonu raspravljamo ponovno nakon 6 mjeseci, tada se kroz prethodne izmjene i dopune radilo isključivo o smanjenju broja članova Upravnog vijeća HAKOM-a sa tadašnjih 7 na 5. Mislimo da ja vjerujem da se konačno poslovanje te agencije stabiliziralo i da kroz nove zadatke i kroz ono što dobivaju kroz ovaj zakon da će ta agencija ispuniti svoje zadatke. Danas svatko koristi Internet, telefon, bilo kakvu elektroničku komunikaciju. Mislimo da ovaj zakon dotiče sve hrvatske građane iako je i Zakon iz 2008. koji je kažem nekoliko puta i popravljan u izmjenama i dopunama donio je zaista pomak posebno u segmentu nepokretnih mreža, prijenosu podataka, broju mobilnih operatera. Znači, konkretan napredak u dijelu telekomunikacija. I mislimo da je sada ovo konačno jedan kraj koji neće biti sigurno kraj, ima tu još mjera koje će se u njega unositi direktivama EU, ali daje nešto što ga u potpunosti liberalizira i omogućava jeftinije i brže korištenje svih potrebnih podataka. Roaming je dosada bio najveći izvor ekstra profita svih operatera pa je Europska komisija reagirala da zaštiti svoje građane od tih astronomskih cijena. Europska komisija tj. u zemljama EU njih 27 to je stupilo na snagu 1.07.2010. godine i tada su donesene te niže cijene roaminga. Čuli smo danas od zamjenika ministra koliko se to i na koji način će se to primijeniti u RH od 1.07. ove godine. Za odlazne pozive koji će sa 6 ili do 11 kuna koliko je to bilo sada spasti na 1,82 kune, dolazni pozivi sa sadašnjih 2, 4 do 6,4 kune na 53 lipe. Naravno to su cijene bez PDV-a jer svaka zemlja ima drugačiju stopu kojom oporezuje taj segment. Padaju i cijene sms poruka sa sadašnjih 1,6 do 3,2 kune na 0,67 kuna kao i prijenos podataka sa 50 kn za 1MB danas na svega 3,4 kune MB. Mislimo da će to možda i najviše doprinijeti svima. Ne znam da li predlagatelj je vodio i brigu o tome ono što postoji u EU a to je ograničenje mjesečnog roaming računa na 50 eura, znači kad dostignete da vam račun prijeđe 50 eura vaši daljnji pozivi su onemogućeni, ako prije toga niste sa svojim operaterom definirali i više limite. Ne znam da li po ovom zakonu mi imamo takvu mogućnost, nisam je vidio. Možda bi i to bilo dobro, kažem. Iako svaki korisnik sam će procijeniti koliko mu je potrebno da bi mogao miran odlaziti u inozemstvo i vraćati se a da ga ne dočekaju preveliki računi za međunarodne pozive. Činjenica jest da će ovaj zakon mobilnim operaterima na području RH do kraja godine oduzeti nekoliko stotina milijuna kuna, ali je i činjenica to da ćemo recimo sa Republikom Srbijom i dalje komunicirati i da će minuta sa hrvatske sim kartice stajati i preko 20 kuna. Sve u svemu kao najvažniji dio ovog zakona, a to je roaming, napravljen je veliki pomak i mi u klubu HDZ-a izražavamo s time zadovoljstvo i drago nam je da će kažem konačno hrvatski građani po jeftinijim tarifama moći komunicirati sa inozemstvom. Zbog toga još jedanput ponavljam podržat ćemo donošenje ovog zakona.
Zahvaljujem. Za klub nezavisnih zastupnika prijavio se Damir Kajin. Nema ga, klub nezavisnih gubi pravo na raspravu po ovoj točki dnevnog reda. Ja tu raspravu zaključujem. Glasat ćemo kad se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim komunikacijama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 384. Rasprava o konačnom tekstu zakona je završena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Molim ministra, drago mi je poštovani ministre, pomorstva, prometa i infrastrukture. Dobrodošli!
Hvala lijepo.
Amandman br. 1. na članak 4.
Prihvaća se.
Hvala lijepo. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman br. 2. na članak 9.
Prihvaća se.
Hvala lijepa ministre. Time je postao sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Hvala. Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno, 99 glasova za donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim komunikacijama u tekstu kako ga je predložila predlagateljica zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na iduću točku dnevnoga reda. - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Hrvatskom registru brodova, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 388; Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pomorstvo, promet i infrastrukturu. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani zamjenik ministra pomorstva, prometa i infrastrukture gospodin Zdenko Antešić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođe i gospodo zastupnici. Hrvatski registar brodova osnovan je Zakonom o Hrvatskom registru brodova iz 1992. godine kao javno poduzeće a Zakonom o Hrvatskom registru brodova iz 1996.godine postane javna ustanova koja obavlja poslove od posebnog interesa za RH. Vjerojatnost Hrvatskog registra brodova je društvena skrb u svezi za zaštitom života i imovine na moru i unutarnjim plovnim putovima te zaštitu morskog okoliša i okoliša unutarnjih plovnih putova. Prema važećem zakonu djelatnost HRB-a pored ostaloga obuhvaća i sljedeće, statutarnu certifikaciju pomorskih brodova kojom se utvrđuje udovoljavanje zahtjevima međunarodnih konvencija vezanih za sigurnost na moru i zaštitu morskog okoliša kao što su Međunarodna konvencija o zaštiti ljudskih života na moru iz 1974.godine ili SOLAS 74, Međunarodna konvencija o teretnim linijama iz 1996.godine ili LL 66, Međunarodna konvencija o sprečavanju onečišćenja mora s brodova iz 1973. kako je izmijenjena protokolom iz 1978. MARPOL 73/78 itd. Zatim statutarnu certifikaciju brodova na koje se ne odnose međunarodne konvencije, to su brodovi u nacionalnoj plovidbi, dalje statutarnu certifikaciju plovila unutarnje plovidbe, zatim potpora Ministarstvu pomorstva, prometa i infrastrukture u ispunjavanju obveza RH kao države zastave i klasifikaciju pomorskih brodova. HRB je član Međunarodnog udruženja klasifikacijskih društava, a u postupku je i stjecanja statusa EU priznate organizacije sukladno Uredbi EZ br. 391/2009 EU parlamenta i Vijeća o zajedničkim pravilima i normama za organizacije za inspekcijski pregled i nadzor brodova. I sa zadovoljstvom mogu istaknuti da je taj postupak pri kraju. Ovim zakonom utvrđuje se okvir za provedbu Uredbe br. 391/2009 EU parlamenta i Vijeća od 23.travnja 2009. O zajedničkim pravilima i normama za organizacije koje obavljaju nadzor i pregled brodova te se uređuju ovlasti i status HRB-a u razdoblju nakon pristupanja RH EU. Naime, zakonom je bilo potrebno izmijeniti ovlasti HRB-a tako da ne obuhvaćaju poslove statutarne certifikacije brodova na koje se odnose međunarodne konvencije to SOLAS, MARPOL, LL 66 za što HRB može biti ovlašten jedino kao priznata organizacija sukladno Uredbi Europske zajednice 391/2009. Zakonom se brišu odredbe o donošenju tehničkih pravila koja od pristupanja RH EU donosi ministar, a HRB će nastaviti pružati stručnu pomoć u njihovoj izradi. Nadalje, zakonom se mijenja odredba o financiranju HRB -a na način da se HRB financira iz prihoda ostvarenih naplaćivanjem naknada od izravnih korisnika usluga, a ostaje samo mogućnost osiguravanja iz sredstava iz državnog proračuna na temelju posebnog programa Vlade RH. Ujedno se propisuje da se prihodi koje ostvari HRB obavljanjem poslova sukladno ovom zakonu mogu koristiti isključivo za unapređenje rada HRB-a. Hvala.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a govorit će poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovani gospodine zamjeniče. Klub HDZ-a podržati će Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Hrvatskom registru brodova, s Konačnim prijedlogom zakona. inače HRB je jedna od najstarijih državnih zavoda jer vuče svoju pravnu slijednost, a to je potvrdila i Međunarodna pomorska organizacija još od austrijskog registra koji je osnovan 1858.godine i praktično je 3.po starosti klasifikacijski zavod u svijetu nakon Lloyd registra iz Velike Britanije i Pariškog bureau Veritas. Jasno samim time govori se o značaju HRB-a jer bez ovakvog jednog zavoda Hrvatska ne bi imala sve atribute koje nosi i ima jedna pomorska država, a što Hrvatska svakako je mnoge države u svijetu koje imaju kudikamo veću trgovačku flotu sa značajno većim brojem brodova i većom tonažom nemaju organiziran ustrojen jedan Zavod za certifikaciju brodova odnosno jedan klasifikacijski zavod koji može u ime države suvereno određivati da li pojedini brod da li pojedini objekt plovni objekt zadovoljava uvjete sigurnosti plovidbe i zaštite morskog okoliša. Pa prema tome, dobro je da hrvatska Vlada brine o statusu HRB-a i da učini sve da taj zavod može u prvom redu certificirati i davati potvrde za brodove koji jesu dio nacionalne flote. Važan trenutak u razvoju HRB-a nakon što ga je 1992. Međunarodna pomorska organizacije doista priznala kao pravnog slijednika jednog od najstarijih klasifikacijskih zavoda u svijetu je svakako donesen je zakon o HRB-u kojim je on ustrojen kao javna i neprofitna organizacija odnosno ustanova koja obavlja poslove od posebnog interesa za RH, a ti se poslovi odnose na utvrđivanje sposobnosti brodova i plutajućih objekata za plovidbu, baždarenje, utvrđivanje sposobnosti brodara radi sigurnog rada i zaštite okoliša i ostali poslovi sukladni međunarodnim propisima koji se dotiču sigurnosti plovidbe i zaštitu morskog okoliša. Ono što je važno i što je dobro tada napravljeno to je činjenica da je sastavom upravnog vijeća Hrvatskog registra brodova on ustanovljen prvenstveno kao stručna a ne političko tijelo s obzirom da većinu članova, da većina članova upravnog vijeća Hrvatskog registra brodova dolazi iz redova struke, iz redova brodara itd.. Također je vrlo važan trenutak u razvoju Hrvatskog registra brodova bio 1997. godina kada je Hrvatska postala članica Pariškog memoranduma čime je dana obveza Hrvatskom registru brodova da posebno skrbi o sigurnosti, opremanju, radu posada na hrvatskim brodovima. I od tada praktično je čini mi se hrvatski registar brodova itekako napravio iskorak u svom djelovanju. Time se je i doprinijelo da 2008. godine hrvatska Vlada donese akcijski plan kojim je planom su bile propisane brojne mjere ministarstva i hrvatskih brodara da hrvatsku trgovačku flotu podignu na višu razinu, da bude u rangu najboljih trgovačkih flota u svijetu tj, da dođe na bijelu listu tog Pariškog memoranduma. I upravo je uloga Hrvatskog registra brodova u tom postupku u kojemu je Hrvatska ispunila jedno od mjerila za pristupanje u punopravno članstvo u Europsku uniju u dijelu koje si se odnosi na pomorstvo, jedna od velikih zasluga je na hrvatskom registru brojeva koji je certificirao, koji je pratio kvalitetu hrvatske trgovačke flote s jedne strane a s druge strane obuku posade, hrvatskih posada na tim istim brodovima. I na taj način zahvaljujući tom akcijskom planu i radu cjelokupne pomorske administracije u Hrvatskoj hrvatska trgovačka flota je danas na bijeloj listi Pariškog mamoranduma što znači da je u radu najkvalitetniji, najobučenijih flota u svijetu i da su njeni brodovi u svakom slučaju itekako konkurentni ostalim svjetskim trgovačkim flotama. I u tom smislu mislima da je to trebalo reći kao uvod u Izmjene ovoga zakona jer i ovim zakonom se omogućava još poseban status Hrvatskog registra brodova a taj se poseban status što i članak 2. ovoga Zakona govori ogleda u činjenici da eskluzivitet nacrt … [[Govornik se ne razumije.]] brodova u nacionalnoj plovidbi upravo ima Hrvatski registar brodova. I ne samo za pomorske brodove već za brodove na unutarnjim plovnim putovima ili vodenim putovima kako to današnji Zakon o unutarnjoj plovidbi govori s jedne strane a s druge strane jasno i na svim plovnim objektima. Jasno da će to kao i na jahtama i brodicama koji ne podliježu cetrificiranju prema međunarodnim pravilima već isključivo služe za, su plovila koja plove u nacionalnoj plovidbi. Prema tome, s te strane je ovim Zakonom doprineseno da je osiguran na određeni način status Hrvatskog registra brodova. Ono što držim da nije dobro i što misli da je Vlada trebala napraviti a to jest, bar je tako bilo dogovoreno u postupku pregovora u dijelu pomorstva sa Europskom komisijom da prije stupanja Republike Hrvatske u punopravno članstvo u Europsku uniju Hrvatski registar brodova dobije potvrdu od Europske komisije kao certificirani, ovlašteni klasifikacijski zavod. Prema mojim saznanjima do jučer Hrvatski registar brodova to još nije dobio osim jednog pisma da dok ne, od strane Europske komisije da dok se ne ispuni taj uvjet da komisija certificira Hrvatski registar brodova kao certificirano društvo i zavod na području Europske unije, da temeljem te potvrde neće biti problema u funkcioniranju Hrvatskog registra brodova. Što po meni još uvijek nije dovoljno i mislim da Hrvatski registar brodova zaslužuje, zaslužuje da Europska komisija je trebala i prije stupanja u punopravno članstvo Hrvatske u punopravno članstvo u Europsku uniju takav dokument dobiti čime bi bio onda osigurana status Hrvatskog registra brodova s jedne strane a s druge strane svi oni brodovi koje certificira Hrvatski registar brodova a to su u pravilu i u velikoj većini brodovi hrvatske trgovačke flote da ne bi imali problema prilikom uplovljavanja u luke Europske unije. Zato mislim da je vlada trebala napraviti taj jedan iskorak, taj jedan, taj jedan napor da Hrvatski registar brodova konačno evo dobije tu potvrdu i bude doista certificiran kao, klasifikacija, priznata organizacija od strane Europske unije. Dakle, sve u svemu Klub Hrvatske Demokratske Zajednice podržava ovaj Zakon kojim će se jasno osnažiti Hrvatski registar brodova, ali prije svega poziva Vladu da učini sve kako bi Hrvatski registar brodova ali prije svega poziva Vladu da učini sve kako bi Hrvatski registar brodova od strane Europske komisije bio potvrđen kao priznata organizacija … [[Govornik se ne razumije.]] čiji će brodovi koje je taj Hrvatski zavod klasificira jasno biti sigurni u svim europskim lukama i jasno biti će potvrđeni da su certificirani od stane priznate organizacije što je Hrvatski registar brodova svakako je. Ali u svom sam uvodu rekao da je Hrvatski registar brodova pravni slijednik Austrijskog veritasa koji je treći po starosti klasifikacijski zavod u svijetu. Hvala.
Zahvaljujem. Na ovo izlaganje replikom ustaje poštovani kolega zastupnik Mladen Novak. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Bačiću apsolutno podržavam pogotovo onaj vaš uvodni dio kada ste elaborirali cijelu povijest brodskog, registra brodova. Ali bih vas podsjetio na raspravu o Pomorskom zakoniku. Tada sam u ime Udruge profesionalnih ribara Mare Croaticum izložio problem koji se tiče upravo te branše ribara gdje su spomenuli da je sporno što se u zakoniku u članku 5. navodi da je 12 metara ribarica odnosno ribarski brodić a 24 metra brod i da oni smatraju da je 20 metara da bi bilo kao neka granična mjera. Tada, ja ne mogu tvrditi da je to točno ali tada su između ostaloga i u njihovom tom navodu, vjerujem da ste i vi to dobili jer dobili su svi članovi odbora da je upravo Hrvatski registar brodova se tome suprotstavio naglašavajući sigurnost, elemenat sigurnosti da je daleko veća sigurnost ako se ide, ali to se opet veže i na neke periode pregleda brodova, ali i na trošak tih ribara. Pa čisto eto napominjem da ne ispadne da smo i njih zaboravili u toj priči je da je iz Ministarstva bilo obećano da će se pristupit izradi novog Pomorskog zakonika gdje će se, barem se nadam, imat u vidu i te njihove zahtjeve i izaći im u susret koliko se može pa eto vama kao podsjetnik i na tu raspravu jer koliko se sjećam u toj raspravi ste vi bili izuzetno aktivni.
Zahvaljujem. Na repliku odgovara poštovani zastupnik Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Novak, da, sjećam se izmjena i dopuna Pomorskog zakonika, primjedbe koju su hrvatski ribari uputili nama saborskim zastupnicima u dijelu u kojemu traže da certifikaciju brodova od 12 do 24 metra ne radi Hrvatski registar brodova već da to se prepusti lučkim kapetanijama što bi prema njihovom tumačenju s jedne strane pojednostavilo proceduru, a s druge strane što je ne manje važno i pojeftinilo. I to je stav za kojega se zalažem već dugi niz godina i ovdje meni susjed gospodin Petar Baranović koji od prvoga dana također s tih istih pozicija nastupa. Dakle, ja uvažavam takav stav hrvatskih ribara no nije problem u tome da li su ribarski brodovi u Hrvatskoj između 12 i 24, barem po meni, certificirani, pregledani od strane Hrvatskog registra brodova ili lučke kapetanije. Po meni je možda čak i bolje da te stručne poslove obavlja klasifikacijski zavod, nego je problem u tome što je postupak kompliciran, što zahtijeva češći pregled tih ribarskih brodova s jedne strane i što je postupak skuplji. I ja sam se tada u postupku kada smo donosili izmjene i dopune Pomorskog zakonika založio da damo potporu hrvatskim ribarima u onom dijelu u kojemu tražimo da se procedura pregleda njihovih brodica i brodova da se pojednostavi s jedne strane, da ne bude podlijegalo strožijim kriterijima kojima u odnosu na te iste brodove u Europskoj uniji rade druga klasifikacijska društva ili druge pomorske administracije. I treća stvar, da to bude kudikamo jeftinije i to mi kao saborski zastupnici trebamo podržati. A o tome da li će pomorski zakonik promijeniti definiciju broda i reći da je ribarski brod u smislu Pomorskog zakonika plovilo duže od 24 metra, to ostavljam Vladi da Vlada donose o tome odluku. Ali u ovom trenutku ja podržavam takav stav da se izađe u susret hrvatskim ribarima.
Hvala lijepa. Stavove kluba HNS-a iznijet će poštovani zastupnik Petar Baranović.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Sabora. Gospodine zamjeniče ministra, poštovane kolegice i kolege. Evo kolege su me motivirale da se javim na ovu temu jer kad se pogleda ovaj sam prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Hrvatskom registru brodova onda je zapravo na prvu loptu jasno da se radi o usklađenju hrvatskog zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije što je sad već ponavljano u ovoj sali tisuće puta zadnjih godina jer se stalno bavimo i kontinuirano tim nužnim pravnim poslom. Kolega Bačić je rekao o Hrvatskom registru brodova neke stvari. Kuća koja ima tradiciju, koja vuče svoje korijene još iz austrijskog Veritasa pa onda preko, nemojmo se sramit toga, Jugoslavenskog registra brodova, danas Hrvatskog registra brodova, kuća koja je prisutna u toj djelatnosti dug niz godina i ima sve uvjete za obavljanje svog posla i nedvojbeno radi posao prema standardima propisanim konvencijama i međunarodnim pomorskim pravom i svim aktima koji prate ovu materiju. Ponavljati u najkraćim crtama, dakle zadaci koji temeljem ovog prijedloga zakona i usklađenog sa europskim normama očekuju Hrvatski registar brodova to je da se bavi sa certificiranjem brodova u međunarodnoj plovidbi, u nacionalnoj, certificiranje brodova u unutarnjoj plovidbi, isto tako i klasifikacijom brodova u Republici Hrvatskoj i želja je naravno da se stvore sve pravne pretpostavke da se Hrvatski registar brodova u potpuno jednakim uvjetima primi u obitelj europskih registara i da bude potpuno ravnopravan sutra na tržištu Europske unije. Međutim, naravno da su kolege isprovocirale jednu staru temu, a tema je toliko stara da kad sam je počeo nisam imao nijedne sijede u glavi, a danas sam već prilično prošaran, dakle posvetia sam im punih ako se ne varam, znat će gospodin Bačić koji je onda bio državni tajnik punih 10 godina, uporno pokušavajući objasniti stručnoj javnosti i odgovornima u svim vladama koje su prethodile ovoj pa evo sad sam u prilici ovoj mojoj Vladi na problem koji je realan i koji je životni problem. Njegovo nerješavanje proizlazi isključivo iz krutosti birokracije i nekakve navike da probleme odbija od sebe, a ne da ih rješava. Naime pritužbe koje su moji kolege sad, a u njihovo ime i osobno sam ih podnosio proteklih 10 godina, su potpuno utemeljene i realne. Kad pogledate uvjete u kojima rade ribari i pregledavaju, registriraju svoja plovila u okruženju, kad pogledate uvjete koji vladaju u susjednoj Italiji koja je ribarska zemlja, kad pogledate uvjete koji imaju slovenski kolege mada su oni manje ribarska zemlja, imam običaj reći da čitava njihova flota je manja od jezerske ili murterske, ali svejedno, uvjeti u kojima rade su puno liberalniji a to nužno ne dovodi do smanjenja sigurnosti. Pokušat ću to ilustrirati sa činjenicama koje se mogu i brojčano provjeriti u zapisnicima lučkih kapetanija Ministarstva pomorstva, a to je da je puno veći broj havarija sa najgorim završetkom, gubitka plovila pa čak ponekad nažalost i života mojih kolega, doživljen na brodovima koji su pod institutom broda, znači tretiraju se kao brod i samim tim su podloženi pregledima hrvatskog registra dok recimo brodice ribarske kojih ima puno više, čak možda dva do dva i pol puta više u opticaju nego ovih velikih brodova u one na potpuno istom području u istim uvjetima rada imaju manji broj udesa. Paradoksalno i čudno. Ta pojava vrlo vjerovatno nije uvjetovana lošim pregledom hrvatskog registra, da me netko ne bi shvatio. Ona ima neke vrlo vjerojatno neke druge razloge kojima se ja ne bih bavio sad danas u ovoj sabornici. Međutim, činjenica je da pregled koji nije prema pravilniku Hrvatskog registra brodova ne mora nužno značiti smanjenje sigurnosti. Na što želim tim ukazati? Želim ukazati da bi bilo razumno i potrebno da se sagleda pozicija u kojoj realno jesu u troškovnom dijelu i hrvatski ribari, ali i hrvatski brodari, ne samo ribari. Da se preispitaju tarife prema kojima se ti pregledi naplaćuju, da to sagledamo i u kontekstu ove Vlade da smanji parafiskalne namete i opće namete hrvatskom gospodarstvu. Smanjivali smo OKFŽ, FŽ kako se zove za šume, smanjivali smo za vode, smanjivali smo razno razne namete. Ali Hrvatskog registra brodova se nitko nije sjetio. Nitko ne želi znati istinu da nije potreban isti režim pregleda broda ribarskog od 15 i pol ili 16 metara i broda recimo od 2000 t koji vozi ne znam na mediteranu drvo ili generalni teret ili što god. Nije nužno. Čitav niz normi propisanih je nepotreban i stvara dodatne troškove, komplicira život, stvara zastoje. Nenormalno je da se remont jednog ribarskog broda radi uvjeta i zahtjeva koji traže ljudi iz Hrvatskog registra zna otegnuti mjesecima. Brod koji je na kopnu u remontu ne radi. Takav brod stvara gubitke. Gubici stvaraju propadanje brodara, a propadanje brodara stvara nezaposlenost. Vrlo logičan slijed. Ljudi za boga pojednostavnimo stvari! Još jednom zahvaljujem kolegama iz svih stranaka koji su otvorili ovu temu i dali mi mogućnost da još jednom po tko zna koji put pokušam ovu temu otvoriti ozbiljno na razini Ministarstva pomorstva, prometa i veza. Ja apeliram gospodine zamjeniče ministra da se ovo shvati stvarno ozbiljno, da se ne ignoriraju činjenice da u nama susjednim zemljama, zemljama EU postoji bitno drukčiji, liberalniji i jeftiniji pristup ovoj problematici. I molim da izvan konteksta ovog zakona, to nije tema ovog zakona, ali molim da se ta tema vrlo ozbiljno shvati i da se ljudima koji su u jako teškoj situaciji kompletni ribarski sektor je u teškoj situaciji iziđe u susret i napravi ono što je realno moguće i što je realno potrebno. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasat ćemo kad se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Hrvatskom registru brodova, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 388. Rasprava o konačnom prijedlogu zakona je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnite tko je za? Hvala. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Hvala, molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 102 glasa za donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o hrvatskom registru brodova u tekstu kako ga je predložila predlagateljica.
Prelazimo na iduću točku dnevnoga reda. To je - Konačni prijedlog zakona o provedbi Uredbe vijeća (EZ) br. 834/2007 o ekološkoj proizvodnji i označavanju ekoloških proizvoda, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 387. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za poljoprivredu i Odbor za zaštitu okoliša i prirode. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Zamjenica ministra poljoprivrede poštovana Snježana Španjol, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane gospođe saborske zastupnice i gospodo saborski zastupnici. Zakon se donosi radi usklađivanja sa zakonodavstvom EU, odnosno kako bi se u potpunosti osigurala provedba Uredbe Vijeća 834 iz 2007. o ekološkoj proizvodnji i označavanju ekoloških proizvoda. Ovim se zakonom utvrđuje nadležno tijelo, zadaće nadležnog tijela, službena kontrola i način postupanja osoba ovlaštenih za provođenje službenih kontrola, te upravne i prekršajne odredbe. Također su propisane obveze ministarstva u pogledu dostave izvješća i obavijesti prema Europskoj komisiji. Uredba Vijeća 834 iz 2007. jasno definira ciljeve, načela i pravila za ekološku proizvodnju koja teži uspostavi održivog sustava upravljanja uz poštivanje prirodnih sustava, te očuvanja tla, vode, biljaka i životinja vodeći računa o međusobnoj ravnoteži. Također pridonosi visokoj razini biološke raznolikosti, odgovornom korištenju energije i prirodnih resursa uz poštivanje visokih standarda dobrobiti životinja, te proizvodnji proizvoda visoke kakvoće. Ekološka proizvodnja stoga u društvu ima dvostruku ulogu u kojem osigurava određeno tržište koje odgovara na zahtjev potrošača za ekološkim proizvodima, a također doprinosi zaštiti okoliša i dobrobiti životinja kao i ruralnom razvoju. Imajući u vidu činjenicu da pristupanjem postajemo dio jedinstvenog tržišta EU za ekološke proizvođače nastupaju promjene u pogledu označavanja proizvoda. Proizvodi moraju biti označeni ekološkim znakom EU što do sada nije bio slučaj uz koji se mora navoditi područje gdje je poljoprivredna sirovina uzgojena. Radi izbjegavanja prevara i moguće zabune među potrošačima o podrijetlu proizvoda iz EU ili o podrijetlu proizvoda koji nije iz EU kada se koristi ekološki znak EU potrošači trebaju biti obaviješteni o području uzgoja poljoprivrednih sirovina od kojih se sastoji predmetni proizvod. Uz obvezni ekološki znak EU dozvoljena je uporaba i nacionalnog znaka ekološkog proizvoda. Stoga se ovim zakonom uređuje korištenje nacionalnog znaka. Radi zaštite potrošača i tržišnog natjecanja pojmovi organski, biološki, ekološki, te skraćenice bio i eco zabranjeni su u označavanju, prezentiranju i komercijalnim dokumentima za proizvode koji nisu proizvedeni u skladu sa ovim zakonom, odnosno sa uredbom s kojom se usklađujemo a to je 834 iz 2007. godine. Također, nastupaju i određene promjene za uvoznike. Uvoz ekoloških proizvoda iz trećih zemalja provodit će se sukladno uvjetima koji su regulirani pravnom stečevinom EU, a ovim zakonom se uređuju obveze ministarstva u pogledu izdavanja odobrenja za uvoz ekoloških proizvoda iz trećih zemalja. Zakonom se uređuju uvjeti za ovlašćivanje kontrolnih tijela koja provode stručnu kontrolu nad ekološkom proizvodnjom te obveze istih prema ministarstvu. Sigurnost i kvaliteta hrane je osnovni preduvjet za osvajanje ne samo domaćeg već i globalnog tržišta stoga ekološki proizvod i sustavom kontrole i certificiranja potrošačima daje sigurnost i povjerenje u cjelokupan sustav proizvodnje. Zakonom se također uređuje osnivanje Povjerenstva za ekološku proizvodnju u svrhu prije svega praćenja razvoja ekološke proizvodnje te davanja stručnih prijedloga i mišljenja. Interes za ekološku proizvodnju naime u posljednjih nekoliko godina u znatnom je porastu pa je tako tijekom 2012. godine ukupno registrirano 1528 proizvođača koji proizvode na 31903 hektara poljoprivrednih površina što čini 2,45% u ukupno korištenim poljoprivrednim površinama. Hvala lijepa.
Zahvaljujem zamjenici ministra. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HNS-a govorit će poštovani kolega Petar Baranović.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, uvažena gospođo zamjenice ministra sa suradnikom. Klub HNS-a će dakako podržati ovaj zakon. Radi se također opet o usklađenju sa pravnom stečevinom EU, konkretno sa prihvaćanjem materije koja je ugrađena u Uredbu vijeća br. 834/2007. Ono što je novina gospođa zamjenica ministra je u svom uvodnom izlaganju apostrofirala uvođenje znaka za poljoprivrednu proizvodnju, odnosno za ekološki poljoprivredni proizvod. Također se propisuje način reklamiranja ekoloških poljoprivrednih proizvoda i propisuju se ovlasti ministarstva koje donosi rješenje o tijelima koja vrše nadzor. Također se propisuje da agencija za poljoprivrednu proizvodnju vodi upisnik o subjektima u ekološkoj poljoprivrednoj proizvodnji kao i da vodi Registar brisanih ekoloških proizvođača. I također je ovlast ministarstva da odobrava eventualni uvoz ekoloških proizvoda iz trećih zemalja. Ekološka poljoprivreda je bitan segment i segment u poljoprivrednoj proizvodnji koji definitivno ima svoju budućnost, ima svoju atraktivnost jer su trendovi takvi da je potražnja za takvim proizvodima primjetna na tržištu i šansa je upravo malih zemalja kao što je Hrvatska da se specijaliziranim poljoprivrednim proizvodnjama u ovom slučaju sa dobro organiziranom ekološkom poljoprivrednom proizvodnjom nametne na europskom tržištu. Stoga ne samo ovaj zakon nego i buduću pravnu materiju koja se tiče ovoga, a i provođenje same politike Ministarstva poljoprivrede treba usmjeriti u tom pravcu. HNS će zagovarati sve pozitivne mjere i naravno podržati sve zakone koji će ići u slijedu nakon ovog pa i ovaj. Ono što smo primijetili iščitavajući ovaj zakon je prema nama jedan tehnički propust koji smo ugradili u jedan kratki amandman o kojem će se predlagatelj očitovati do izglasavanja zakona. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Pozivam poštovanu kolegicu Đurđicu Sumrak da nas upozna sa stajalištima kluba HDZ-a.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena zamjenice ministra sa suradnikom. Pa evo ga poštovane kolegice i kolege malo nas je kao što je i uobičajeno u našoj sabornici, jučer smo o tome razgovarali, i možda ćemo svaki dan o tome razgovarati. Pred nama je između ostalog, po meni, čije je na neki način ovo i opredjeljenje poljoprivreda i šumarstvo, jedna vrlo važna točka a to je točka koja se odnosi na usklađivanje Uredbe Europske zajednice i to prijedlog Zakona o provedbi Uredbe Vijeća EZ 834/2007. o ekološkoj proizvodnji. Ova uredba je u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama i stoga važeći Zakon o ekološkoj proizvodnji i označavanju ekoloških proizvoda iz 2010. godine iako je usklađen sa Uredbom Vijeća EZ 834/2007. prestaje važiti. Prije no što evo imam vremena pa bih htjela nekoliko riječi reći općenito zašto je za nas važna ekološka proizvodnja, da to nije samo filozofija života a na neki način kad se počelo baviti ekološkom proizvodnjom ona je to i bila. Ono što ja znam iz iskustva u radu a posebice sa nekim ekološkim proizvođačima na području grada Zagreba, ali i na području Slavonije ekološkom poljoprivredom počeli su se baviti mahom mladi ljudi koji su završili neke fakultete. Ono što mene oduševljava, to sam čini mi se već jedanput rekla, hoćete molim vas samo malo, jako mi smetate, arhitektonski i agronomski i onda su se mladi ljudi odlučili baviti jednom proizvodnjom za koju su shvatili da će biti profitabilna, jednako tako u području pčelarstva. Što se tiče svih zakonodavnih regulativa dosada ja moram reći da su one bile puno strože nego što su bile u EU. Dakle svo zakonodavstvo bez obzira što smo mi 2010.uskladili ga sa ovom uredbom prije toga bilo je puno strože jednako tako je bilo puno strože i što se tiče konvencionalne poljoprivrede. Da li je to dobro ili loše? Ja mislim osobno da je dobro jel se je uveo jedan red. Što se tiče stočarstva možemo biti ponosni jer neke zoonoze kod nas već godinama ih ne poznajemo i zato smo vrlo lako 2011.nakon 5 godina pa moram reći ne mukotrpnog ali evo nadzora dobili dozvolu izvoza svinjskog mesa i mesa divljači, sve zbog toga jer je naša Veterinarska inspekcija radila vrijedno svoj posao, a i takvo nam je bilo zakonodavstvo. Ja sam osobno recimo bila u Austriji pored Beča na jednom ekološkom imanju sa ekološkim proizvođačima i mi smo se svi skupa jako iznenadili u jednom velikom prostoru bila je preša za ulje, punionica meda, čajevi što kod nas naravno nije bilo dozvoljeno, radi poštivanja nekih higijenskih uvjeta. Ono što su tražili naši proizvođači a to je prodaja na kućnom pragu i ona obzirom na tako jednu postroženu regulativu nije bila naprosto moguća, nije bila moguća jer se vodila briga o higijenskim uvjetima proizvodnje i naprosto prije nekoliko godina doneseni su pravilnici i neki proizvodi koji su kao što je med, kao što je sir, kao što su i neki drugi proizvodi dakle odgovornost je sada na proizvođaču, inspekcije su te koje će proizvod kontrolirati i moramo vjerovati tome proizvođaču. Ekološka proizvodnja je poseban sustav održivog gospodarenja u poljoprivredi i šumarstvu koji obuhvaća uzgoj bilja i životinja, proizvodnju hrane sirovina i prirodnih vlakana, te preradu primarnih proizvoda, a uključuje sve ekološki gospodarski i društveno opravdane proizvodno tehnološke metode, zahvate i sustave uz propisanu uporabu gnojiva, sredstava za zaštitu bilja i životinja, a sukladno sa međunarodnim usvojenim normama i načelima. Po prvi puta je Zakon o ekološkoj proizvodnji poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda donesen 31.siječnja 2001.godine. Sjećamo se tih godina tada je kada se netko bavio ekološkom proizvodnjom vrlo ga se čudno gledalo a da ne govorim o dinamičkim proizvodnjama i o nekim drugima. Razmišljalo se moram reći o tipu vještica. A u stvarnosti ekološka poljoprivreda partner je za održivu budućnost Hrvatske, ima strateško značenje za razvitak ruralnih prostora. Naime, to je i zaključak kojim je Vlada u veljači 2011.godine popratila usvajanje Akcijskog plana razvoja ekološke poljoprivrede za razdoblje od 2011.do 2016. Tada je nadležno ministarstvo ustvrdilo i možemo reći prepoznalo ekološku poljoprivredu kao bitan poduzetnički koncept pa je cilj APREP-a ubrzati razvoj primarno osigurati opskrbu domaćeg tržišta a potom proizvoditi i za izvoz. Tada je također utvrđeno i najavljeno da će se do 2016.godine pod eko uzgojem biti negdje oko 8% poljoprivrednog zemljišta odnosno negdje oko 90 tisuća hektara. A lista eko proizvođača trebala se povećati sa tisuću na 5 tisuća gospodarstava. Rezultati ostvareni u međuvremenu baš nam ne mogu ulijevati neki naročiti optimizam. 2011.od ukupno obrađivanih 1,1 milijun hektara poljoprivrednog zemljišta pod eko uzgojem bilo je 32,036 hektara odnosno 2,9%. Prema podacima 2012.godine prijavljeno je 27 tisuća 180 eko hektara i ima nekih tisuću 700 eko proizvođača. Ova razlika iznosa skoro 4 tisuća manje obradivih eko hektara u 2012.napsram 2011.ustvarnosti ilustrira da bi se projekcije akcijskog plana trebale brže ostvarivati. Sa konvencionalnom poljoprivredom Hrvatska ne može možemo to slobodno reći ne može ni sanjati ravnopravnu tržišnu utakmicu sa europskim farmerima. U ekološkoj proizvodnji hrane situacija je ipak obrnuta. U tom segmentu ne samo zbog iznimnih zemljopisno-klimatskih prednosti nego i očuvanja i od industrije nezagađenog okoliša te činjenice da su velike površine zarasle u korov i ne obrađuju se desetljećima, slobodno možemo reći da Hrvatska ima potencijal kao nijedna članica EU. Uz to ekološki uzgoj donosi i bolju zaradu u odnosu na cijenu hrane iz konvencionalnog uzgoja. A na hrvatskom tržištu ta je hrana ekološke proizvodnje skuplja samo 30% dok je na europskim i zapadnoeuropskim zemljama ona skuplja i do 80%. Godišnja vrijednost globalnog tržišta ekoloških proizvoda zapadno procjenjuje se da prelazi negdje oko 45 milijardi eura od čega se na europsko tržište odnosi gotovo polovica oko 21,5 milijardu eura. Najsnažnije tržište unutar europskih granica po potrošnji ekološki proizvedene hrane jest njemačko tržište sa vrijednošću oko 6,6 milijardi eura. Činjenica da tržište Europe uveze preko 50% ekološke hrane koje godišnje konzumira, a riječ je o iznosu većem od 10 milijardi eura mora biti veliki izazov i za ovu Vladu i za hrvatski ekoagrar. Milijun je hektara zapuštenog poljoprivrednog zemljišta samo u vlasništvu države. Tako je naime ustvrdio i ministar poljoprivrede Tihomir Jakovina najavljujući veliku zemljišnu reformu kojom će u funkciju staviti neobrađene površine, otvoriti 50 tisuća novih radnih mjesta i ostvariti prihod od najmanje 7 milijuna kuna godišnje. Koliko je hektara u međuvremenu stavljeno u funkciju nama to nije poznato, nadam se da ćemo takvo jedno izvješće i dobiti. Kakav je stav resornog ministarstva vidjeti ćemo naravno kada vidimo kako se provodi akcijski plan do 2016. godine, da li će se zaista ostvariti ovih 8% hektara što bi bilo jako dobro i 5 tisuća gospodarstava. Kako to … [[Govornik se ne razumije.]] vidjeti ćemo. Vjerujemo da je i njima u interesu kao i svima nama u Hrvatskoj da ovaj segment ekološke proizvodnje zaista zauzme svoje mjesto koje zaslužuje u poljoprivredi ali i u gospodarstvu Hrvatske. Recimo u Austriji je 20 površina, 20% površina pod eko proizvodnjom, u Češkoj 11, u Italiji 9, u Sloveniji 8, u Španjolskoj 7. Od 16 akcija predviđenih akcijskim planom do sada je u cijelosti ili djelomično provedeno samo njih 6. Iz nastupa i izjava kreatora agrarne politike razvidno je da eko poljoprivreda za sada još ne predstavlja neki naročiti prioritet i ozbiljnu alternativu konvencionalnoj proizvodnji u rješavanju ekoloških, ekonomskih, socijalnih problema hrvatske poljoprivrede i seoskih područja. Zaista možemo reći da je eko poljoprivreda dio hrvatske agrarne politike prije svega zato što je ona i dio Briselskog paketa. Voljela bih da jednog dana to ne bude tako i da ta naša ekološka poljoprivreda a možemo biti zaista zadovoljni a o tome su, je govorio i kolega Baranović ali mislim da ovdje i na odboru kolege koji su govori znaju o čemu govore da je to veoma važno područje za Republiku Hrvatsku. Što se tiče ovog usklađivanja sa uredbom ja to neću ponavljati, zamjenica je već govorila o čemu se ovdje radi. Naravno nije novina da se eko i bio ne mogu koristiti, niti su se oni mogli niti prije koristiti jer je bilo zabranjeno u onim proizvodima a što se naravno dešavalo na tržištu u komercijalne svrhe. Pa su oni pisali ne znam, eko šljive a bile su u nekakvim plastičnim starim ambalažama ili eko svašta i bio svašta. I zakon je izašao, znalo se i striktno na što može biti eko i bio. A sada naravno ovo još jedanput usklađujemo sa ovom uredbom. Nadam se da će ovo povjerenstvo koje je i do sada bilo na jednak način, ja se nadam da će ministar odabrati najbolje ljude koji će biti u tom povjerenstvu i da će zaista štititi interese ekoloških proizvođača. Još nešto što je u ovoj Uredbi a ovom Uredbom i usvajanjem ovoga dakle na snazi više nisu niti svi pravilnici, oni bi se trebali novi pravilnici izraditi, oprostite ja se malo sa papirima motam ali evo ga tako je to kada su nam rasprave na brzaka, na brzaka. Ali htjela bih reći sljedeće. Da u Europskoj uniji je provedbeni akt, tj. detaljna pravila koja pokrivaju područje ekološke poljoprivredne proizvodnje Uredba 889/2008. i mene sada zanima kako ćemo mi to područje regulirati u Republici Hrvatskoj i da li smo se mi u stvarnosti pripremili za ovaj provedbeni akt koji je vezan uz ovu uredbu i zašto ga mi sada nismo onda imali. I još me samo zanima ništa zločesto ali mi ćemo naravno u HDZ-u pa tko ne bi podržao ovakav jedan zakon zaista. I navijamo, zanima me zašto u planu usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske sa pravnom stečevinom Europske unije za 2013. godinu koji je donesen na sjednici 8. veljače 2013. ova Uredba i ovo uopće nije navedeno. Pa evo ga, ja molim za ubuduće da se malo preciznije i malo detaljnije o svemu izvijesti. Da se vidi što se treba vezati na ovu Uredbu jer mi ovo sada donosimo a kako ćemo provoditi, ne znamo, to je ono što smatram da nije dobro. Hvala vam lijepo i mi ćemo ovo podržati.
Hvala lijepa. Na ovo izlaganje replikom ustaje poštovani kolega Ivica Mandić.
Gospodine potpredsjedniče, uvažena kolegice Sumrak pa evo vi ste u svojoj raspravi spomenuli Povjerenstvo za ekološku proizvodnju i akcijski plan po pitanju ekološke proizvodnje. I vi kao i ja dobro znamo što znači ekološka proizvodnja, koje su njezine vrijednosti i ono što nedostaje ekološkoj proizvodnji. Ono što niste dovoljno naglasili u svojoj raspravi a ja mislim da je bilo potrebno iako se u najvećem dijelu slažem s vama da treba šira društvena javnost više popularizirati ekološku proizvodnju, da treba više govoriti o njezinoj vrijednosti a pogotovo što ekološka proizvodnja u Republici Hrvatskoj još uvijek je po cijenama puno prihvatljivija nego u zapadnoeuropskim državama. Ono što je bitno a mislim da nije ni kolega Baranović a ni vi niste naglasili da je itekako bitno i važno Povjerenstvo za ekološku proizvodnju koje ima nekoliko važnih funkcija od promicanja, unaprjeđenja, praćenja, savjeta, stručnih mišljenja. I ja vjerujem uz kvalitetan odabir ekološkog povjerenstva da rezultati ekološkoj proizvodnji uz uvjete da se prihvate ova pravila o popularizaciji i važnosti ekološke proizvodnje u održivosti kompletne poljoprivredne proizvodnje itekako bitna. Meni je drago da se i vi slažete da prihvaćamo ovakav prijedlog. Hvala.
Na repliku odgovara poštovana zastupnica Đurđica Sumrak. Izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče. Hvala vam kolega Baranović, ja zaista to u svojoj raspravi imam napisano na jedno 5 strana i možda ono što je jako važno nisam rekla, ali ono što zaista smatram to je da su potrošači ovo što i vi govorite, sve više zainteresirani. Zašto su zainteresirani, zato što smo sve više osviješteni i briga za naše zdravlje i zdravlje naše djece nam je zaista u interesu i naši u Hrvatskoj potrošači sve više i posežu za ekološkim proizvodima s tim da zaista to povjerenje između ekološkog proizvođača i potrošača mora postojati, a to je upravo da taj potrošač bude siguran u certificiranje proizvoda, bude siguran u ovu eko oznaku koja sad dobiva još jedan dodatni znak E, znači EU, da je proizvod podrijetlom iz zemlje članice Europske unije, izvan zemlje članice ili je djelomično u članici, a jednim dijelom izvan članice može biti, ali ako je to iz treće zemlje jednako certificiran proizvod ekološke proizvodnje. I mislim da ste i vi dotaknuli da ovdje nije dovoljno ovako dvije rasprave ispred kluba i jedna replika da bi se u stvarnosti reklo sve ono zbog čega je i u turizmu važna ekološka poljoprivreda, ali i očuvanju i održivom razvoju, očuvanju i dobre klime i zdrave zemlje, a i zdravih ljudi. … [[Upadica se ne razumije.]]
Pravo na završnu riječ sada dobiva zamjenica ministra poljoprivrede Snježana Španjol.
Hvala lijepo. Vezano ja ću ponovit još jedanput, vezano za isplatu i vezano za ekološku proizvodnju. Zahtjevi za ekološku proizvodnju su podneseni do 15.5. ove godine po starom zakonu koji je bio na snazi i bit će isplaćeni iz nacionalnog proračuna. Radi se o još jednoj uskladbi s pravilima Europske unije, a to je da će od iduće godine ekološka proizvodnja biti financirana kroz drugi fond koji se zove AFRD, odnosno program namijenjen za ruralni razvoj i upravo iz tog razloga krenuli smo ranije. Povjerenstvo koje ima članove od proizvođača ekološke proizvodnje, od predstavnika županija, od nadležnih institucija, instituta i fakulteta, povjerenstvo je formirano na dvije razine upravo iz razloga da se s obzirom na značaj ekološke proizvodnje pripreme dobri podzakonski akti. Planiramo i pripremiti vodiče za ekološku proizvodnju za pojedine sektore kako bi se što kvalitetnije pripremili za iduću godinu kada bi podnijeli zahtjeve mi se nadamo u sklopu programa ruralnog razvoja. Tako da sve aktivnosti Ministarstvo provodi na vrijeme, sve aktivnosti koordiniramo i sa proizvođačima i sa županijama i sa jedinicama lokalne samouprave i sa nadležnim institucijama. Zahvaljujem na podršci i ovom prigodom bi samo još jedanput istaknula evo poljoprivrednim proizvođačima da je u ekološkoj proizvodnji budućnost, da je iznos potpore izuzetno izdašan jer uz osnovno plaćanje za višegodišnje nasade dobiva se 4000 kn po hektaru, a za ostale biljke još dodatnih 2500, znači ako se tim bave. Naravno imaju … tijekom cijele godine, ali proizvodnja i prodaja im je osigurana i plasman na tržištu kao što ste i sami rekli je izuzetno dobar jer potrošači su sve više svjesni zdrave hrane i okoline u kojoj živimo. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem zamjenici ministra. Zaključujem raspravu. Glasat ćemo kad se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog Zakona o provedbi Uredbe Vijeća EZ br. 834/2007 o ekološkoj proizvodnji i označavanju ekoloških proizvoda, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 387. Rasprava o konačnom tekstu zakona je zaključena. Amandmane su podnijeli Odbor za zakonodavstvo i Klub zastupnika HNS-a. molim da se u ime predlagateljice izjasni Snježana Španjol zamjenica ministra poljoprivrede. Poštovana zamjenica amandman broj 1 na članak 21. Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Hvala lijepa postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman Kluba zastupnika HNS-a.
Ne prihvaća se.
Obrazloženje poštovana zamjenice ministra.
Hvala. Službena kontrola nad ekološkom proizvodnjom treba obavljati poljoprivredni inspektor za ekološku proizvodnju iz razloga što isti mora biti upoznat sa zakonodavstvom koje regulira ekološku proizvodnju, a što ga dodatno obvezuje raspored na radno mjesto poljoprivrednog inspektora za ekološku proizvodnju. Stoga smatramo da u konačnom prijedlogu zakona treba ostati navod da poslove službenih kontrola provodi poljoprivrednu ekološku proizvodnju jer se unutar sektora inspekcija nalaze trenutno radna mjesta specijalizirana za pojedina područja poljoprivredne proizvodnje kao npr. poljoprivredni inspektor za stočarstvo, za vinarstvo, za zaštitu bilja, za kakvoću hrane, za sjeme i sadni materijal. Hvala lijepo.
Hvala i vama. U ime podnositelja amandmana Kluba zastupnika HNS-a poštovani zastupnik.
Poštovani predsjedniče povlačim amandman.
Petar Baranović povlači amandman. Hvala lijepa. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnite tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Ima li netko suzdržan? Hvala lijepa zamjenice ministra. Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno 99 glasova za donesen Zakon o provedbi Uredbe Vijeća EZ br. 834/2007 o ekološkoj proizvodnji i označavanju ekoloških proizvoda u tekstu kako ga je predložila predlagateljica zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na - Konačni prijedlog zakona o provedbi Uredbe EZ br. 1082/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. srpnja 2006. godine o europskoj grupaciji za teritorijalnu suradnju, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZE br. 395 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu je proveli Odbor za zakonodavstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani ministar uprave, Arsen Bauk.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Dame i gospodo zastupnici. Uredbom koju ste citirali uređeno je, dakle donesena je u svrhu prevladavanja prepreka koje otežavaju teritorijalnu suradnju, uspostavljanje instrumenata suradnje na razini zajednice za stvaranje grupacija za suradnju na području zajednice sa statusom pravne osobe pod nazivom europska grupacija za teritorijalnu suradnju. Uredba će kao sekundarni izvor prava Europske unije danom pristupanja biti neposredno i u cijelosti primjenjiva u Republici Hrvatskoj. Prijedlog ovog zakona predstavlja mehanizam za provedbu uredbe. Ovo je dakle novi oblik pravne osobnosti koja se može osnivati s potrebom uspostave aktivnosti prekogranične suradnje. Cilj, odnosno svrha osnivanja je jačanje gospodarske, socijalne i teritorijalne kohezije. U tom smislu Republici Hrvatska je u mogućnosti iskoristiti puni potencijal EGTS na temelju provedbe aktivnosti prekogranične transnacionalne i međuregionalne suradnje. Prijedlozi EU legislative za sljedeće financijsko razdoblje 2014.-2020. promiču korištenje europskih strukturnih i investicijskih fondova u kontekstu makroregionalnih strategija te su stoga zadaće ograničene prvenstveno na provedbu programa i projekata teritorijalne suradnje koji se sufinanciraju iz Europskog fonda za regionalni razvoj, Europskog socijalnog fonda ili kohezijskog fonda, značajno u svjetlu makroregionalne suradnje u kojoj sudjeluje i Republika Hrvatska. Provedba EU strategije za Dunavsku regiju se između ostalog naslanja na postojeći program transnacionalne suradnje "South-east Europe", dok bi se provedba EU strategije za Jadransko-jonsku regiju u čijoj pripremi sudjeluje Republika Hrvatska trebala naslanjati na program transnacionalne suradnje "South-east gateway" i prekogranični program Italija-Hrvatska koji su u izradi. Prijedlogom zakona su izrijekom propisane pravne osobe iz Republike Hrvatske koje mogu biti članovi EGTS, a to su Republika Hrvatska, županije, gradovi, općine, osobe javnog prava u smislu drugog podstavka jedan stavka šest Direktive 2004/18 EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi, te ugovora o javnim uslugama, te nacionalne udruge općina, gradova i županija. Prijedlogom zakona određuje se nadležno tijelo za zaprimanje obavijesti o namjeri sudjelovanja u europskoj grupaciji za teritorijalnu suradnju, te nadležno tijelo za davanje potrebnog odobrenja. Kao nadležno tijelo za zaprimanje obavijesti određeno je Središnje tijelo državne uprave nadležno za politički sustav i sustav lokalne i područne samouprave. To je u ovom trenutku Ministarstvo uprave. Dakle, Ministarstvo uprave je ujedno i nadležno tijelo za provedbu Uredbe ovog zakona. Način suradnje definiran je na način da ministarstvo prilikom razmatranja i ocjene usklađenosti s relevantnim propisima obavijest o namjeri sudjelovanju u europskoj grupaciji za teritorijalnu suradnju prijedloga konvencije i statuta kao i prijedloga izmjene konvencije i značajnijih izmjena statuta traži mišljenje od središnjih tijela državne uprave nadležnih za regionalni razvoj i fondove EU, te vanjske i europske poslove o namjeri sudjelovanja u europskoj grupaciji za teritorijalnu suradnju i prijedlogu konvencije i statuta, odnosno o prijedlogu izmjena konvencija, značajnijih izmjena statuta. Vlada Republike Hrvatske također može odbiti odobrenje ako smatra da takvo sudjelovanje nije u skladu sa odredbama uredbe ili odredbama zakona ili zato jer takvo sudjelovanje nije u skladu sa pravnim poretkom Republike Hrvatske i takva odluka, dakle je podložna sudskom pravorijeku Visokog upravnog suda. Također, prijedlogom zakona propisano je da Državni ured za reviziju da je nadležno tijelo za kontrolu upravljanja javnim sredstvima, također za financijski nadzor europske grupacije za teritorijalnu suradnju sa sjedištem u Republici Hrvatskoj. U slučaju korištenja sredstava EU primjenjuju se odredbe propisa kojima se uređuje nadzor kod korištenja tih sredstava. Prijedlogom zakona propisuje se pravni status europske grupacije za teritorijalnu suradnju sa sjedištem u Republici Hrvatskoj. To je javna ustanova koja se upisuje u sudski registar i koja upisom stječe pravnu osobnost. Dakle, predlažemo Hrvatskom saboru da usvoji ovaj zakon. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Onda otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a govorit će poštovani zastupnik Andrej Plenković, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani ministre, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Prije nego što se osvrnem na temu današnjega dnevnog reda, dakle Konačni prijedlog zakona o provedbi Uredbe o Europskoj grupaciji za teritorijalnu suradnju moram reći da sam ja se vratio iz Strasbourga noćas kasno da bih danas bio ovdje na raspravi o Zakonu o suradnji Vlade i Sabora o europskim poslovima. Ali s obzirom na našu tako živahnu praksu mijenja dnevnog reda umjesto najavljenog četvrtka ta je rasprava je bila jučer. Koliko je meni poznato skoro nitko od aktualnih promatrača u Europskom parlamentu nije bio na toj raspravi u prvom čitanju. Mislim da je to jako loše. Dok smo se mi zalagali jučer da veliku potporu dobije prvi član Europske komisije iz Hrvatske gospodin Mimica nismo mogli raspravljati u Saboru o ovom važnom zakonu koji da je na snazi vjerujem da se ne bi dogodila ova blamaža jučer sa izglasavanjem nepovjerenja kandidatu za člana Revizorskog suda EU iz Republike Hrvatske Nevena Matasa koji je totalno neinformiran i nepripremljen govorio na Odbor za proračunsku kontrolu Europskog parlamenta na način gdje su sa dobrom vjerom došli zastupnici iz svih skupina Europskoga parlamenta da ga podrže, a s obzirom na nepripremljenost ispalo je da je čovjek dobio negativan glas jučer. To nije dobro. Da smo imali ranije Zakon o suradnji vrlo vjerojatno bi taj kandidat bio ovdje pred Saborom i znao bi biti spremniji za onu raspravu. Povezano je to kolegice sa ovom temom, itekako je to povezano [[Upadica predsjednik: Dobro, dobro povežite gospodine zastupniče.]] zato što je taj zakon ključan i kada ministar predstavlja ovaj današnji zakon. Na ovom zakonu radna skupina postoji već tri godine. U tekstu koji smo dobili ni jednom jedinom riječju ne spominje se da je prije 15 dana Vijeće zajedno sa Parlamentom postiglo konsenzus o reviziji postojeće uredbe. Pročitajte malo kolegice i kolege koji se tako propinjete da kažete da nešto nema veze sa ovim. Ima veze. Da kaže i da prepozna da Vlada vidi što se u ovom trenutku o Uredbi za europsku grupaciju za teritorijalnu suradnju događa na razini EU, onda bi ovaj zakon u svojim uvodnim elementima imao one bitne značajke koje se odnose na reviziju, pa su možda već neka od tih rješenja o kojima postoji konsenzus na razini EU trebala biti i uvrštena u ovaj aktualni zakon. Također, ja sam očekivao da će ministar nešto reći o tome koliko u praksi postoji europskih grupacija za teritorijalnu suradnju u Europi nakon što je ova Uredba usvojena 2006. Od 2008. do 2012. ovakvih grupacija je osnovano preko 40 u zemljama EU. One su jedan novi oblik suradnje koji omogućava jedinicama lokalne i regionalne samouprave da formiraju pravne osobe na način kako bi uspjeli privući sredstva onim pograničnim područjima koji imaju brojne zajedničke elemente i koji bi omogućili značajniji gospodarski razvoj i socijalnu koheziju između država odnosno regija i gradova koji u njima sudjeluju. Isto tako, očekivao sam da će ministar spomenuti koje su to hrvatske regije koje su do sada u okviru postojećih pravnih okvira Uredbe koja omogućuje i suradnju sa ne državama članicama a iz Republike Hrvatske imale pridruženi status ili barem kontakte sa nekima od postojećih europskih grupacija za teritorijalnu suradnju i kroz te oblike nastoje pomoći vlastiti gospodarski razvoj. Ovo je potvrda one teze koju smo govorili u kampanji za izbore za Europski parlament da su europske teme lokalne teme jer upravo naši kolege iz Međimurja, naši kolege iz Osijeka, naši kolege iz čak nekoliko županija koji se bave transformacijom inicijative o europskom prometnom koridoru od Baltika i Jadrana uključuju i Primorsko-goransku županiju i Karlovačku županiju i Zagrebačku županiju i Varaždinsku županiju su na putu da formiraju ili da se priključe nekoliko europskih grupacija za teritorijalnu suradnju. Sve su to elementi koje bi po mom dubokom uvjerenju trebalo imati na umu kada se rade ovakvi zakonski prijedlozi, kada dolaze pred saborske zastupnike koji su u ovom trenutku čuli jedino aspekt Ministarstva uprave. Ja razumijem logiku Ministarstva uprave koje je odabrano kao jedno od ministarstava u Vladi RH koja se bavi time da li će odobriti ili ne sadržaj pojedinog statuta, odnosno pojedine buduće konvencije europske grupacije za teritorijalnu suradnju ali siguran sam da ste imali međuresornu skupinu u kojoj su bili i oni koji se bave vanjskim i europskim poslovima, oni koji se bave regionalnim razvojem i europskim fondovima i netko je sigurno od tih ljudi možda i pročitao ovaj tu skoro 200-njak strana debeli monitoring report o europskim grupacijama za teritorijalnu suradnju koju je pripremio Odbor regija, a o čijem sadržaju u smislu kvalitete tih grupacija nema nijedne riječi. Pa ako ga je pročitao, dragi ministre, onda je mogao nešto o tome i kazati saborskim zastupnicima pa da vidimo praktično o kakvoj vrsti pravnoga okvira je riječ i što taj pravni okvir u praksi omogućuje. To govorim zato što ovu temu pratim čitav niz godina, a način na koji je ona danas predstavljena u Saboru po meni još jedan je primjer jednog nedovršenog pristupa europskim temama koji se u nizu primjera pokazuje od aktualne Vlade i koji me na određeni način zabrinjava dakle da vi nama dođete sa tekstom u lipnju koji je bio na Vladi nedavno, a da u svibnju Europski parlament i vijeće usvoje politički dogovor o reviziji postojeće uredbe a da u tome u ovom dokumentu nema ni slova. Znači, postoje službe u diplomaciji koje prate ove teme, postoji misija u Bruxellesu, siguran sam da je barem netko od kolega tko tamo radi primijetio što se zbivalo u Europskom parlamentu, da je možda poslušao što je izvjestitelj za temu o europskoj grupaciji za teritorijalnu suradnju Joachim Zeller govorio na Odboru za regionalnu suradnju Europskoga parlamenta, da je možda malo netko tko sjedi u pojedinim formacijama vijeća iz RH u zadnjih godinu i pol dana kao promatrač također pratio tu temu pa su onda svi ti elementi mogli doći i u prijedlog ovoga zakona koji je danas pred nama. Ovo govorim ministre sa dobrom namjerom. Cilj je svih nas da koristimo sve pravne instrumente koji su stvoreni proteklih nekoliko godina za učinkovitije korištenje sredstava iz kohezijske politike EU. Cilj je isto tako da središnja razina vlasti bude potpora i pomogne županijskim razinama, gradskim razinama da sudjeluju u europskoj dimenziji hrvatske politike. Ova uredba i ovaj pravni okvir je upravo taj instrument. I zato bi bilo korisno da ste možda nešto kazali i o europskoj grupaciji za teritorijalnu suradnju PANON koja se tiče Osijeka, da ste nešto kazali o ovoj inicijativi kojoj je Karlovačka županija predsjedavala proteklih nekoliko mjeseci. Bio je nedavno sastanak koji je organizirala i Primorsko-goranska županija u listopadu čini mi se upravo sa svim regijama od poljskih regija pa preko čeških regija pa slovenskih, mađarskih koje žele napraviti novi prometni koridor koji bi rasteretio promet koji trenutno ide kroz Njemačku, a koji bi povezao tom tzv. rutom 65 Baltik i Jadran ima u biti izuzetne ekonomske i razvojne učinke upravo za Hrvatsku. Zato mi se čini da bi bilo korisno da smo u ovom prijedlogu zakona dobili jedan pregled konkretnih mogućnosti. Meni nije poznato da li ste na ovu temu održali određene konzultacije i sa tijelima lokalne i regionalne samouprave koji se već bave u praksi zadnjih nekoliko godina ili ne jer to iz ovoga ne mogu iščitati. I isto tako bih volio znati kakav je pogled ministarstva na ovih nekoliko novih inovativnih elemenata koji su sadržaj nove revidirane uredbe koja će znatno simplificirati mogućnost i osnivanja EGTS-a više neće biti potrebno izričito odobrenje vašega tijela, dakle Ministarstva uprave, nego će postojati praksa i pravilo o 6 mjeseci. Ukoliko u roku od 6 mjeseci nadležno tijelo ne reagira znači da je tacitno odobren sadržaj konvencije koji uspostavljaju tijela lokalne i regionalne samouprave. Općenito gledajući mislim da je međunarodna suradnja jedinica lokalne i regionalne samouprave izuzetno važan aspekt, ona je regulirana i Poveljom o lokalnoj i regionalnoj samoupravi čija je Hrvatska stranka. Ona omogućuje u današnjoj Europi pogotovo od kada će Hrvatska biti članica jednu sasvim novu vrstu operativnog angažmana, jednu sasvim novu vrstu pristupa korištenju sredstava EU. Mi ćemo naravno u ovoj fazi podržati ovaj zakon, ali vjerujem da će nakon usvajanja ove uredbe Vlada već za koji mjesec doći sa jednim novim zakonom budući da je ovo samo Zakon o provedbi uredbe i meni nekako djeluje kao da ste se dogovorili među sobom da napravite nekakav prethodni korak nebismo li ne propustili 1. srpnja bez pravnog temelja a da ste ostavili i sadržaj ekonomsko socijalnog karaktera pa i ovaj iskustveni, analitički dio što se do sada napravilo, a da ne govorim o nadgradnji pravnog okvira za neku drugu prigodu. Ja cijenim rad Vlade u ovom smislu ali isto tako cijenim ulogu Hrvatskog sabora i cijenim vlastitu informiranost o pojedinim temama koja nije mala, koja nije od jučer i koja očekuje ipak jedan viši standard informacije i prijedloga kada ga Vlada donosi pred Hrvatski sabor. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Iscrpili smo listu prijavljenih za raspravu. Da li želi predstavnik predlagateljice? Ne. Bila je replika, je jedna replika poštovan zastupnica Đurđica Sumrak. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Plenković slušala sam vašu raspravu i htjela bih vam nešto reći. Jučer vas nije bilo jer ste bili odsutni i u pravo ste govorili kojim poslom ste bili u Strasbourgu. Jučer smo mi upozoravali ovdje zastupnici kada se govorilo o prijedlogu Zakona o suradnji Hrvatskog sabora i Vlade RH u europskim poslovima i kada se je govorilo o prijedlogu poslovnika Hrvatskog sabora, tada smo jednako tako naglasili da bi bilo jako dobro da su se ove dvije točke, a i da su se pojavili predstavnici Vlade odnosno i predstavnici predlagatelja. A jednako tako da bi bilo korisno i dobro da ste i vi naši europarlamentarci i s jedne i s druge strane ovdje i da ste nam mogli dati pa ja bih rekla na neki način i neka uputstva ali i reći nam što to sve i ovo usklađenje ovih zakona znači. Vi dobro znate kolega Plenković da je postojao prije Nacionalni odbor za praćenje pregovora i da je današnja ministrica gospođa Vesna Pusić bila predsjednica toga odbora. Jednako tako imali smo i saborski odbor za praćenje Odbor za europske integracije. Mi to sada više nemamo i jučer je bila jedna vrlo zanimljiva i duga rasprava, žao mi je što niste bili ovdje, žao mi je zbog toga jer su donesene i iznesene neke ocjene i kvalifikacije koje ja mislim da u EU nikako ne bi bile prihvaćene sa odobravanjem. Pa evo ga ja bih voljela da vi pošto imate iskustvo dugo u Ministarstvu vanjskih poslova ali i evo kao naš europromatrač ali i sada europski zastupnik naš da mi kažete što mislite da li je to normalno kada se donose ovakva dva zakona da nema predstavnika Vlade i da ne možemo dobiti nikakvo objašnjenje na tu temu?
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Andrej Plenković. Izvolite.
Poštovana kolegice Sumrak hvala vam na ovoj replici. Istina je da bi se sada nastavkom ove rasprave mi udaljili od ove teme koja je prijedlog točke dnevnog reda, a budući da sam ja i pravnik i poštujem Poslovnik Hrvatskoga sabora i teme neću zlorabiti minute koje imam. Ali zaista mislim da jedna generalna opaska o vođenju dnevnog reda i dinamici stavljanja točaka zastupnike iz vrlo objektivnih razloga nerijetko dovodi u nezavidan položaj gdje se točke uvrštavaju na način koji nije baš elegantan, nije simpatičan čak ne mislim da je svrhovit u smislu postojanja onoga što se zove demokratska rasprava o pojedinoj važnoj temi za hrvatsku javnost. Meni je naravno žao da veliki broj nas jučer nije bio ovdje. Ja sam kažem stekao dojam da će ta rasprava biti danas ali to je sada iza nas i pretpostavljam da ćemo biti bolje sreće možda u drugom čitanju, a vjerujem da će i zakonski prijedlog biti kvalitetniji. To što nije bilo prijedlog biti kvalitetniji. To što nije bilo predstavnika Vlade na sjednici Sabora o tako važnoj temi koja govori o odnosu Vlade i Sabora ili nadzoru Sabora nad aktivnostima Vlade u europskim poslovima je u najmanju ruku bizarno ali odgovornost je onoga koga nije bilo, pretpostavljam premda su oni vjerojatno imali lakše mogućnosti doći s Markovog trga na Markov trg nego iz Strasbourga na Markov trg. No to je sada iza nas. Ja bih htio da ovaj zakon kojeg danas donosimo bude poticaj jedinicama lokalne i regionalne samouprave za razgranatiju, konkretniju, utješniju suradnju sa istim jedinicama iz drugih osobito susjednih zemalja jer su mogućnosti koje se gospodarski otvaraju za ljude koji žive u tim jedinicama izuzetno velike ako se ovo dobro koristi. Hvala lijepo.
Hvala i vama. U ime predlagateljice završna riječ ministar uprave poštovani Arsen Bauk.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pokušat ću biti kratak. Mislim da je red odgovoriti na ova neka pitanja koja je zastupnik Plenković iznio. Dakle mi smo pratili i upoznati naravno s činjenicom da je u tijeku i rasprava o izmjeni revizije ove uredbe. Međutim kako smo željeli da izbjegnemo sankcije kojima bi mogli biti izloženi da nismo donijeli ovaj zakon onda smo odlučili predložiti ovakav zakon. dakle u izradi zakona sudjelovali su i naravno predstavnici Ministarstva vanjskih poslova i predstavnici Ministarstva regionalnog razvoja ali i predstavnici Nacionalnih udruga gradova i općina i prema tome ovo je bilo izvršavanje jedne obaveze. A slažem se s vama možda se mogla iskoristiti prilika da se nešto više kaže o ovome ali onda će biti prilike kada budemo radili temelje revizije uredbe izmjenu ili novi zakon. Zahvaljujem.
Konačni prijedlog Zakona o provedbi Uredbe (EZ)br. 1082/2006 Europskog parlamenta i vijeća od 5. srpnja 2006. godine o europskoj grupaciji za teritorijalnu suradnju (EGTS), hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 395. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnite. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Hvala. Utvrđujem da je jednoglasno sa 102 glasa za donesen Zakon o provedbi Uredbe (EZ) br. 1082/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. srpnja 2006. godine o europskoj grupaciji za teritorijalnu suradnju u tekstu kako ga je predložila predlagateljica. Hvala i vama poštovani ministre. Rasprava o tekstu zakona je završena. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti. Sada bismo prešli na sljedeću točku dnevnog reda, to je: - Prijedlog zakona o istraživanju i eksploataciji ugljikovodika, prvo čitanje, P.Z.E. br. 366 Predlagateljica zakona je Vlada RH. Prijedlog zakona primili ste u pretince. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. to su odredbe članaka 144.do 150.članka Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu su o prijedlogu zakona proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za gospodarstvo, Odbor za zaštitu okoliša i prirode. Izvješća ovih radnih tijela primili ste na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. U ime predlagateljice Ivan Vrdoljak, ministar gospodarstva. Izvolite poštovani ministre.
Hvala predsjedniče, kolegice i kolege, zastupnice i zastupnici. Pred vama je Prijedlog Zakona o istraživanju i eksploataciji ugljikovodika. I evo dozvoliti ćete mi samo u nekoliko minuta da vam prezentiram ustvari zašto donosimo novi Zakon, kakvo je stanje u hrvatsko eksploataciji ugljikovodika i na koji način ovaj Prijedlog zakona točno regulira pitanje eksploatacije ugljikovodika. Idemo u dva čitanja da bi dobro raspravili i otvorili široku javnu raspravu o najboljem mogućem rješenju iako mislim da smo na dobrom putu da ga imamo već danas na stolovima. Dakle, zašto donosimo novi zakon? Mi smo prije nekoliko mjeseci donijeli Zakon o rudarstvu, nedavno je usvojen u Saboru ali zbog promjena u gospodarskom okruženju i sve većeg interesa inozemnih investitora za istraživanje eksploatacije plina prvenstveno ali i nafte ukazala se potreba za reguliranjem ove specifične problematike ustvari sa lex speciallisom, sa posebnim zakonom. I prilikom izrade ovoga Zakona uzeli smo u obzir dugogodišnje svjetske prakse prihvaćene u mnogim razvijenim zemljama svijeta koje su pa čak i uspjeh svog gospodarstva zasnivale na eksploataciji nafte i plina, primjerice Norveške kao i stavovi zemalja naravno Europske unije ali i iskustva mnogih investitora u tom biznisu i poslu. Zakon će omogućiti državi dobro gospodarenje tim prirodnim resursima i investitorima dati pravnu sigurnost i fleksibilnost u realizaciji projekata. E sada kako je trenutačno stanje u Hrvatskoj. Hrvatska neosporno ima prirodna bogatstva koja posjedujemo, nisu mala, ali što se događa u zadnjih 6 godina? Pada nam eksploatacija nafte sa 700 2000 kubnih metara, 2007. godine na 511 tisuća kubnih metara prošle godine. Količine dobivenog plina su nešto više od tri milijarde prostornih metara prije 6 godina pale na 2 milijarde i 100 milijuna kubika. Hrvatska proizvodnja plina zadovoljava oko 65% hrvatske potrošnje, naravno da proizvodnja nafte nam je daleko manje postotnom, negdje ispod 20-ak% naših potreba za naftom. A iz Jadrana se dobiva ukupno oko milijardu i 200 milijuna kubnih metara plina na naših 19 bušotina koliko imamo danas. Samo za usporedbu a kasnije ću još malo o tome, Talijani iz svojih Jadranskih bušotina dobivaju sada, znači prošle godine 5 milijardi, nešto više od 5 milijardi kubnih metara plina. Dok su do prije 10 godina bili na razini 12, 15 milijardi. Ukupna potrošnja i konzum u Hrvatskoj je cca 3 milijardi kubika, nešto je palo pa je sada malo ispod toga. A Talijanska je strana dok su oni trošili 3 milijarde i proizvodili 2 do 3 iz istog Jadrana iz one svoje polovine eksploatirala i do 15 milijardi 90.-ih godina. U Hrvatskoj je do sada odobreno 60 eksploatacijskih polja ugljikovodika, 13 … [[Govornik se ne razumije.]] polja prostora ugljikovodika, 57 eksploatacijskih polja smješteno je u kopnenom dijelu Hrvatske. Od toga se samo na jednom eksploatacijskom polju skladišti plin u geološkim strukturama te … [[Govornik se ne razumije.]] skladište plina a 3 eksploatacijska polja ugljikovodika nalaze se u epikontinentalnom pojasu, znači na Jadranu. Mi imamo ukupno 19 platformi na Jadranu, opet ću usporediti talijansku stranu, 180 platformi se nalazi sa talijanske strane našeg Jadranskog mora. U Hrvatskoj trenutačno imamo samo jednog koncesionara INA-u, odnosno koncesionara podzemnog skladišta plina koje trgovačko društvo PSP Okoli kao tvrtka kćer Plinacro-a danas. Interes Hrvatske je naravno otvaranje tržišta, privlačenje najvećih svjetskih tvrtki i naftno plinskog biznisa u … [[Govornik se ne razumije.]] istraživanje eksploatacije ugljikovodika i ovaj Zakon im daje … [[Govornik se ne razumije.]] za ulazak na hrvatsko tržište. Najznačajnija pitanja koja ovaj Zakon regulira, prvo i osnovno što je bio veliki kamen smutnje niz ovih godina a to je uvođenje jedinstvenog postupka za izdavanje dozvole i sklapanje ugovora i time izravno stjecanje koncesije. Izdavanje dozvole i sklapanje ugovora provoditi će se na temelju samo jednog javnog natječaja u jedinstvenom jednom postupku. Nakon toga jasno su navedene i definiraju se obveze i prava i investitora i Vlade u ovom Zakonu, vlasništvo to je posebno mi je želja naglasiti. Vlasništvo nad cjelokupnom dokumentacijom i svim podacima vezanim za ugljikovodike pripada isključivo Republici Hrvatskoj. Tu smo imali dosta problema oko raščišćavanja vlasništva nad dokumentacijom između … [[Govornik se ne razumije.]] Republike Hrvatske. Ovaj Zakon definira da sva dokumentacija pripada isključivo Republici Hrvatskoj. Investitoru se naravno omogućuje korištenje zemljišta i podzemlja za izvođenje rudarskih radova uz jedinstveni, jednostavniji i učinkovitiji postupak rješavanja imovinsko pravnih odnosa. To je dugi niz godina i dan danas INI i gdje želi investirati je dosta veliki problem rješavanja imovinsko-pravnih odnosa. Naravno da se definira potpisom ugovora i iznosi bonusa i naknada koje će investitor imati. Zakon utvrđuje najveće standarde u zaštiti prirode i okoliša, propisuje se jasna obveza investitora o pridržavanju svih važećih propisa koji se odnose na zaštitu prirode i okoliša, zdravlja i sigurnost ljudi, imovine te sanacije područja na kojim su se izvodili rudarski radovi i naši standardi koje sada postavljamo su opet ćemo se usporediti sa susjedima veći nego što su na talijanskoj strani. Kolege su me čak i primjerima kada pojedine platforme dolaze na rekonstrukciju ne bi li prešli sa talijanske strane u Hrvatsku stranu eksploatacija pa im daleko veći iznosi trebaju novaca da bi ustvari ispoštovali hrvatske standarde koji postoje. I dobro je da je tako i zadržat ćemo to. Zakonom je određeno formiranje Agencije za ugljikovodike i njezina nadležnost je u okviru nadležnosti Ministarstva gospodarstva donošenje odluke o osnivanju tvrtke u državnom vlasništvu gdje bi osnovna djelatnost bila istraživanje eksploatacije energetskih mineralnih sirovina. Ali to tek nakon završetka istražnih fazi. Znači, kad krene eksploatacija da imamo tvrtku koja bi bila u … [[Govornik se ne razumije.]] ugovoru o podjeli proizvodnje sa tvrtkama koje su krenule u eksploataciju. I možda zaključno da naglasim da Hrvatskoj ovaj zakon daje šansu da stvarno po najvećim ekološkim i poslovnim standardima iskoristimo ova bogatstva koja imamo. Imamo investitore, zakon omogućuje pravnu sigurnost da u projekte istraživanja eksploatacije ulože znatna financijska sredstva, po deseci milijuni dolara su potrebni po pojedinim platformama i bušotinama samo u istraživačkim radovima koje investitor mora uložiti u mnogobrojne bušotine koje će imati tijekom istraživanja. I na kraju svakako, ali ne manje važno, je ustvari podatak da hrvatsko gospodarstvo i hrvatski građani nakon završetka istražnih radova kad krene eksploatacija ako imamo predviđanje rezervi plina ne samo na Jadranu nego i nafte na hrvatskom kopnu i plina ima novih tehnologija koje mogu ići dublje, koje mogu bolje eksploatirati bogatstva koja danas imamo, da se mi možemo vrlo lako pretvoriti u onu našu osnovnu želju u energetsku strategiju, a to je u energetski … ovog dijela Europe. U jedan centar koji će kroz transport, skladištenje i veliku količinu energenata, posebno plina, Hrvatskoj davati i hrvatskom gospodarstvu jednu osnovnu poziciju, a to je apsolutna sigurnost isporuke energenata i što jeftinija moguća cijena tog energenta. Mi smo imali perioda kada nam je cijena energenta bitno rušila konkurentnost našeg gospodarstva. Sada se to popravlja, otvorili smo tržište, ali i dalje s obzirom na količine koje eksploatiramo smo bitno ovisni o globalnim kretnjama i nikad nećemo biti potpuno neovisni o globalnim situacijama ali ako eksploatiramo na svom području količinu daleko veću plina nego što je potrebno hrvatskom gospodarstvu i hrvatskim građanima onda je za pretpostaviti da ćemo imati a nijedna zemlja u okruženju to danas nema, onda je za pretpostaviti da ćemo imati i najjeftiniju cijenu plina u regiji. To je naravno dugoročni projekt, to je nešto što ova Vlada čini da bi za 5, 6, 7 godina hrvatsko gospodarstvo imalo svoju konkurentnost. Efekti toga će se u fazi istraživanja vidjeti sa nizom aktivnosti tijekom istraživanja koji će naravno koncesionari moći aktivirati mnogobrojne hrvatske tvrtke, ali pravi efekti kad krene eksploatacija će doći nakon dugog, dugog niza godina. Jednom trebamo krenuti, a mislim da ovaj zakon koji je pred vama poštuje najbolje svjetske prakse i ekološke i poslovne te vam predlažem da ga prihvatite. Naravno otvoreni smo za sve sugestije koje će doći kroz raspravu i razmotriti do dolaska na drugo čitanje. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama poštovani ministre. Da li žele izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U raspravu krećemo po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je Klub zastupnika Hrvatskih laburista i poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani ministre sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Ovo je sasvim sigurno jedan izuzetno važan zakon, možda po važnosti ovog zakona se može uspoređivati sa Zakonom o privatizaciji onom iz '93. Nadam se da će primjena tog zakona biti puno bolja nego onog o privatizaciji iz '93. godine. Ovim se zakonom dugoročno definira hoće li Hrvatska u energetskom smislu zadržati svoj suverenitet. Kada se prijedlog Zakona o istraživanju i eksploataciji ugljikovodika pojavio u javnosti zaredale su pohvale i pokude. Oni koji su hvalili zakon i koji hvale zakon puni su velikih očekivanja, a hvale zakon uglavnom pravnici i kažu da je odlično sročen zakon. Međutim, problem započinje u onom trenutku kada ga počinju čitati stručnjaci s područja eksploatacije nafte i plina. I oni kažu da je to pravnički dotjeran zakon, međutim vide u tom zakonu brojne zamke. Neki idu tako daleko da kažu da je zakon toliko loš da se ne da popraviti, da ga treba početi pisati iznova. U opisu stanja zbog nejasnoća u tom opisu nameće se nekoliko izuzetno važnih pitanja. Recimo tko danas ima koncesije za eksploataciju plina i nafte u Hrvatskoj? Na temelju kojih ugovora ima te koncesije za eksploataciju? Na temelju kojih natječaja je dobio te ugovore? I na kojem dijelu teritorija RH je dobio taj ugovor? Znamo da su sve te koncesije istekle a Vlada je produžavala bez natječaja na idućih 5 godina. Ali tih 5 godina je istekla pa me zanima na temelju čega se eksploatira plin i nafta. Zanimljiv je članak 67. U njemu se spominju postupci izdavanja koncesije. Ti postupci će se dovršiti prema starim zakonima kaže se u zakonu, što je i logično. No koji su ti postupci, po čijem se nalogu vode, tko je zatražio koncesije. Znamo da su geolozi Hrvatsku podijelili na blokove, na blok panon, Dinaridi 1, 2, 3 i 4, na sjeverni Jadran, srednji Jadran i južni Jadran. Blokovi su za nas laike, poučili su nas stručnjaci, omeđuju meridijanima i paralelama, znači oni su pravilnog oblika. Hrvatska nije utvrdila te blokove. Članak 42. i članak 43. govore svi podaci o istraživanju su u vlasništvu Hrvatske i svi ti podaci koji su u vlasništvu Hrvatske oni su tajna, znači ti su podaci tajna. Hrvatska je prodajom tih tajni izgubila energetski suverenitet ili dio energetskog suvereniteta. Evo i primjera za to. Primjer prvi, riječ je o Siriji, o bloku Hajan. Dok je Hrvatska imala INA-u Naftaplin bilo je istraživanja. INA Naftaplin je istraživala i u bloku Hajan, a taj blok je podijeljen na polja Đihar, Almahr i Palmira. Na ta tri polja naši su stručnjaci našli velike zalihe tvrdi se 80 milijuna tona ekvivalenta nafte. Te su zalihe nafte procijenjene na 23 milijarde dolara. To je otkriće bilo tajna, nije se nigdje smjelo objaviti, a počelo se govoriti o njemu tek nakon prodaje INA-e MOL-u i to za 505 milijuna dolara. Pitanje se postavlja je li MOL znao za podatke iz Sirije, je li Hrvatska Vlada znala za te podatke o sirijsko-hrvatskoj Hajanu. Zanimljiva je i veza MOL-a i INA-a Naftaplina koja seže daleko prije nego što je MOL kupio INA-u Naftaplin. MOL je za INA-u Naftaplin na tom bloku Hajan davao usluge geološkog istraživanja pa je malo vjerojatno da MOL nije znao koliko je to polje vrijedno. Evo i primjera drugog, sad se selimo iz Sirije na Jadran i to sjeverni Jadran koji nam je daleko bliži. Sjeverni Jadran je podijeljen na polja Izabela, Edina i INA džip te polje Marica. I tu je riječ o suvlasništvu kao i u Siriji i to 50-50 sa Talijanima. Bilo je procijenjeno 11,6 milijardi kubnih metara plina da se nalazi na tim poljima. Do sada je samo na bušotini Anamarija eksploatirano 40 milijardi kubnih metara plina. Pitanje glasi tko je imao točne podatke o procjeni, procjena 20 puta manja mada su stručnjaci upozoravali da se radi o podcijenjenim kapacitetima. Vlada je prihvatila one procjene koje su znatno niže od stvarnog stanja. Ovo što govorim bitno je zbog članka 22. koji govori o jedinstvenom postupku istraživanja i eksploatacije na 30 godina. Tko formulira ta pravila, to se govori u članku 13. U tom članku su pobrojani članovi stručnog odbora, svi su tamo osim stručnjaka, predstavnici svih ministarstava i zainteresiranih strana osim stručnjaka, gdje su geolozi primjerice. Ponovo kapacitete procjenjuju činovnici i opravdana je sumnja da će se ponovo dogoditi novi Hajan ili novi sjeverni Jadran. Tko kontrolira kolika je eksploatacija plina na Jadranu, koga obavještava o tome kolika je eksploatacija plina. Zanimljiv je i članak 64. koji govori da država može osnovati nacionalno trgovačko društvo, točka. Ja kažem uskličnik. Za što nacionalno društvo, čime će se ono baviti ne piše u zakonu, nigdje. Piše da može osnovati. Članak 10. omogućava da istražni prostori izgledaju kao hobotnice ili poput slikarske mrlje na platnu. Šta to znači? To izaziva sumnju da očito oni koji su naslikali te istražne prostore znaju gdje ima plina i nafte, ne trebaju kupovati ili plaćati koncesiju na ona druga područja kada su pravilni oblici. Talijani su primjerice podijelili Jadran na 20 polja, imali su obvezu i čini mi se da i danas imaju obvezu da svako polje jednu, da istraže jednu bušotinu godišnje. Koja je naša norma, to me zanima? Članak 21. govori o izvlaštenju. Naš prijedlog je da se ne može izvlastiti ispod prosječne cijene. Znači kada se zbroje sve cijene i ako treba izvlastiti jednog vlasnika ne može se izvlastiti prisilom ispod prosječne cijene. Članak 22. govori o dvije vrste ugovora. Prvi je ugovor o istraživanju i podjeli eksploatacija gdje dijelimo dobit. Drugi je o istraživanju i eksploataciji uz obvezu plaćanja naknade i poreza. Pitanje glasi kako će se država zaštiti da dobije svoju polovicu, svoj dio, ili svoj dio. Kako kontroliramo koliko je iscrpljeno nafte ili plina. Dva članka govore, to će zasigurno biti kolegica Holy zainteresirana 46. i 47. članak to je upumpavanje CO2 u geološke strukture. Čuo sam na Odboru kada sam bio da je to bezopasno, stručnjaci kažu da je to izuzetno štetno za okoliš. I na posljetku članak 30.-ti Vlada će kaže se odrediti visinu naknade i omjer raspodjele uredbom. Predlažemo, pošto je ovo prvo čitanje da se treba odrediti visina naknade i omjer raspodjele zakonom ili ovim Zakonom ili posebnim zakonom. Toliko za sada, hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Imamo prijavljene replike. Prva replika i poštovani zastupnik Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Pa s obzirom da se u Saboru voli često ovako raspravljati temeljem nečega pa kada govorimo o INA-i privatizaciji INA-e, onda imamo Zakon o proglašenju, zapravo Zakon o privatizaciji INA-e, industriji nafte d.d. koju je usvojio ovaj Sabor 19. ožujka 2002. godine a pro po Klub HDZ-a je bio protiv tog Zakon. Ali u članku 3. toga Zakona vam kaže da … [[Govornik se ne razumije.]] trgovačka društva članica INA grupe i ostale dionice u udjelu vlasništvo INA d.d. neće se posebno privatizirati na temelju ovoga Zakona. Tim dionicama i udjelima sukladno važećim propisima i ograničenjima iz ovog Zakona raspolaže INA d.d.. Dakle jasno je definirano što se prodaje kada se prodaje INA. Ali je vrlo interesantan stavak 6. članka 4. gdje kaže da Republika Hrvatska zadržava vlasništvo 25% + 1 dionica INA-e koja će se privatizirati na temelju posebnog zakona nakon prijema INA-e nakon prijema Republike Hrvatske u članstvo Europske unije. To je Zakon iz 2002. godine. Temeljem toga se odvijalo sve, ja ću to ponavljati u ovom Saboru dok god netko ne sagleda istinu u cijeloj priči. A što se tiče Sirije, Hajan bloka, Palmire itd.. to je zajednička kompanija INA-e i Sirije. S time da INA ima tu 25% vlasništva. I ja … [[Govornik se ne razumije.]] mogu reći da veliki dio tada i mene kao predsjednik nadzornog odbora tada je ta Sirija ostala u rukama Hrvatske. A inače Hajan blok je bio nešto što je trebalo ugasiti jer su svi govorili tako da se tamo ne isplati. I 2007. godine tamo se počelo crpiti nafta ali se točila u cisterne a nije bilo naftovoda. U međuvremenu su još tamo dvije bušotine napravljane. I nije dobro zbog ovoga Zakona, jer naprosto mislim da Hrvatskoj ne treba izmišljati toplu vodu ona je davno izmišljena isto tako kao i barut. I ovaj Zakon treba biti samo korištenje pozitivnih iskustava onih koji imaju daleko više iskustva od nas.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Gospodine Šuker i prošli put ste pročitali to i dobro je da svaki put pročitate iz Zakona stavak, iz Zakona o prodaji INA-e. Međutim, ja sam govorio, nešto drugo sam postavio pitanje. Je li se u trenutku kada se prodavala INA znala zapravo prava vrijednost Hajana. Ja sam o tome pitao. Upitao sam znamo li uopće čime raspolažemo. Je, postoje li neke iza kulisne radnje. Kako spriječiti da se veliko bogatstvo Hrvatske ne krčmi. Meni je sasvim jasno da sve u papirima je čisto, sve u ugovorima čisto. Kaže se da je ogromna vrijednost prepuštena, prodali smo INA-u za, u tom trenutku za 505 milijuna dolara. Vrijednost polja koja dijelimo sa Sirijcima je daleko iznad toga. O tome govorim samo. Da li se to znalo ili se nije znalo? Prije svega zakon neće to unatrag riješiti ono što se dogodilo. Ali u Zakonu trebaju biti alati i mehanizmi da se spriječi nešto takvo u budućnosti. Zato sam ja o ovom govorio. Iz nikakve zle namjere. Jedna analiza da se vidi. A uostalom, i ja mislim da tu državno odvjetništvo ima posla da odgovori državno odvjetništvo na neke, ne ministarstvo, ne ministar. Možda on ima neka saznanja koja će nam moći dati danas. Ako nema, nekom drugom prilikom. A možda će nas i Mladen Bajić obavijestiti o tome.
I nova replika, poštovanog zastupnika Željka Reinera, potpredsjednika Doma. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, pa ponukale su me uvodne riječi uvaženog zastupnika Vukšića kada je rekao da je to izrazito važan zakon. I on to i jest i zato mislim da nije dobro da o njemu raspravljamo popodne pred praktički praznom ili tri četvrt praznom sabornicom. Jer istraživanja eksploatacije ugljikovodika je nedvojbeno najznačajnija rudarska i energetska djelatnost u Hrvatskoj. Da je do sada svi znamo da je otprilike dobiveno negdje preko 200 milijuna kubičnih metara ekvivalenta nafte, da je proizvodnja nafte i prirodnog plina danas 60% domaće proizvodnje ukupne primarne energije, a potrošnja uz tekuća goriva blizu 70% ukupne potrošnje energije. Prema tome, nedvojbena je prvorazredna važnost zapravo toga za cijelu Hrvatsku. Ono što međutim nije uvaženi zastupnik spomenuo a što mislim da je problem, on je spomenuo nekoliko problema vezanih uz ovaj zakon, a što je problem a to je neusklađenost odredbi ovog zakona sa odredbama Zakona o rudarstvu i to mi se čini da je veliki problem jer u nekim segmentima su ta dva zakona čak suprotna, dijametralno suprotna i zapravo bojim se da ako se to ne uskladi će se stvoriti ogromni problemi u stvarnom životu kako za jednu djelatnost, tako i za drugu djelatnost koje su itekako međusobno povezane. Hvala lijepo.
Hvala i vama. I odgovor na repliku, poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Reiner, u potpunosti se slažem sa vašim mišljenjem da su ovaj zakon i Zakon o rudarstvu neusklađeni, ali mislim da je ovo prvo čitanje, prvo ono što nisam rekao u izlaganju je pohvala što nismo po hitnom postupku ne donosimo i nadam se da će biti dovoljno vremena do drugog čitanja da se još otvori javne rasprave i da se proanaliziraju svi prijedlozi koji će doći ovdje u Saboru. Vrlo važno je što ste rekli da se o tako važnim pitanjima kao što je eksploatacija plina i nafte, o čemu ovisi energetski suverenitet Republike Hrvatske a znamo što energija danas znači i što će značiti u budućnosti, raspravlja popodne ali to se tiče onog što smo jučer isto tako popodne raspravljali o Poslovniku. Mislim da bi trebalo Predsjedništvo Sabora jednostavno gradirati točke. Kažu sve je važno, postoje manje važno i više važno. Ovo je jedan od najvažnijih zakona i sasvim sigurno da treba biti raspravljan pred punom dvoranom i da treba biti raspravljen od svih klubova i da treba s pažnjom tome pristupiti i da to treba šira javnost znati i da šira javnost se treba upoznati sa raspravama u Saboru. I nije dobro kad to guramo u popodnevne sate i kad guramo u vremena koja nisu prikladna tematici o kojoj govorimo.
Hvala lijepa. Na redu je klub HDZ-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Đuro Popijač. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, ministre sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Dakle pred nama se nalazi zakon kojim će se uređivati odnosi na području istraživanja i eksploatacije ugljikovodika, a čije rezerve su potencijalno smještene u zemlji ili podzemlju unutar morskih voda, a odnose se na teritorij Republike Hrvatske. I slažem se, premda rijetko a ovaj put moram, sa kolegom da je ovaj zakon izuzetno važan i trebalo ga je smjestiti u neko primjerenije vrijeme da eventualno i javnost, a i mediji za koje znamo da popodne ne iskazuju baš nikakav interes za ono što se događa u ovom Saboru jer on može biti jedan od ključnih za buduću gospodarsku sliku Hrvatske. Do sada je ova gospodarska djelatnost bila uređena Zakonom o rudarstvu. Predlagač navodi da je prilikom izrade zakona uzeo u obzir dugogodišnju praksu prihvaćenu u mnogobrojnim zemljama, a koje uspjeh gospodarstava zasnivaju na eksploataciji ugljikovodika. E pa time očito Vlada želi sugerirati da se Hrvatska nalazi na bogatim nalazištima nafte i plina, evo i da smo konačno pronašli čarobnu formulu koju bi valjda trebao predstavljati ovaj zakon pa će njegovim izglasavanjem i primjenom Hrvatska vjerojatno postati novi Kuvajt ili Norveška. Tako je otprilike izgledala prezentacija prilikom lansiranja ovog zakona od strane Vlade i javnosti, a putem medija se šalju poruke kako se eto konačno pronašao način da ovo blago koje leži pod zemljom i pod morem bude izvađeno, a samim time će se i svi hrvatski problemi riješiti. Danas je nešto slično, naravno vrlo optimistično govorio i sam ministar predstavljajući ovaj prijedlog zakona i najavljivao naravno pored svega ovoga i najjeftinije cijene energenata u Hrvatskoj. Ne znam temeljem čega pa čak i da te prognoze budu i ostvarene i o potencijalnim rezervama i o mogućoj eksploataciji. Dakle ako se predviđa naravno da se za istraživanje i eksploataciju ide u koncesije, da su mnogobrojne velike svjetske kompanije zainteresirane za istraživanje i eksploataciju zna se šta slijedi, ugovor, naknada i eksploatacija, a plin i naftu će prodavati taj koji je dobio taj ugovor, kome želi to po većoj cijeni kako to obično biva. Čime će to hrvatska Vlada garantirati da će se taj ili takav plin ili nafta najjeftinije prodavati u Hrvatskoj? Dakle to je nespojivo i to nemojte obećavati jer to jednostavno nije istina. Može se dogoditi, ali ne zbog toga što će se prodavati kao što je to i danas slučaj, tzv. hrvatska nafta ili hrvatski plin. Naravno, ovakva očekivanja Vlade su i razumljiva obzirom na činjenicu da smo suočeni s katastrofalnim posljedicama gospodarske politike ove Vlade i sve očitijem pomanjkanju bilo kakvih naznaka da se tu nešto može promijeniti. Pritom se još najavljuje kako će eto INA, to smo mogli gledati proteklih tjedana, kao kompanija koja je na području istraživanja i eksploatacije ugljikovodika u svjetskim razmjerima predstavljala respektabilno središte inovacija, tehnologija, znanja i razvoja, konačno izgubiti monopol. Sada će nam umjesto INA-e kada se donese ovaj zakon, a kako nam to govori ministar gospodarstva evo doći vjerojatno Amerikanci, izbušiti Jadran nafta će poteći i svi problemi Hrvata će nestati jer to tako rade Talijani. To jednostavno isto tako nije usporedivo. Količina platformi, bušotina, bilo plinskih ili ugljikovodika na talijanskoj strani obale to su vam vjerojatno stručnjaci i rekli je neusporediva jednostavno zbog geologije, zbog sastava tla na našoj strani u odnosu na talijansku stranu i to jedno s drugim nema veze i ne može se baš tako uspoređivati, pogotovo na taj način slati nekakvu nadu da je samo bitno dostignemo tu talijansku razinu i da će sve biti riješeno. Uvažavajući činjenicu da je tokom niza desetljeća Hrvatska kroz znanstvene institucije, industriju nafte i plina akumulirala velika znanja i iskustva u istraživanju i eksploataciji ugljikovodika, trebalo bi sve učiniti da se to znanje i to iskustvo pa i kroz implementaciju ovog zakona na najbolji mogući način iskoristi za dobrobit hrvatskih građana. Napretkom novih tehnologija na ovom području sigurno se otvara mogućnost da se nekad otkrivena ležišta, a eventualno i neka nova stave u komercijalnu funkciju jer on što su nekad bila ograničenja novim se tehnologijama premoštava i eksploatacija postaje izglednija. I u povijesti istraživanja na najsloženijim terenima uvijek su rađena u suradnji s moćnim svjetskim i europskim kompanijama. Ta znanja i iskustva postoje i treba ih iskoristiti ubuduće. Treba znati da sve ono što je dosadašnjim istraživanjima u okviru postojećih tehnologija tada i financijski mogućnosti naravno već učinjeno, a to je izuzetno puno. Za daljnji korak složenijih istraživanja i složenijih metoda eksploatacije bit će potrebna i izuzetno velika ulaganja, a i ne tako malo vrijeme. Stoga zapravo i pomalo čude najave što se pojavljivalo isto tako u medijima da će već iduće godine poteći prva nafta iz Jadrana. To naravno nije moguće. Takve najave će završiti kao najave tsunami investicija koje smo slušali od predstavnika ove Vlade. Investitori koji će pokazati interes za istraživanja morati će osigurati velika ulaganja upravo zbog same geologije Jadrana, a samim tim će očekivati naravno i adekvatan povrat u realnom vremenu. Potrebno je stoga da Hrvatska u potpunosti bude spremna biti ravnopravan partner tim igračima i da izvuče primjerenu korist iz tog odnosa. Ovaj bi zakon trebao značiti i prvi korak prema tom cilju. Dakle ako pretpostavljamo već da nalazišta ugljikovodika predstavljaju izuzetno značajan gospodarski pa i strateški potencijal, svakako bi trebalo jasno postaviti i snažan institucionalni potencijal koji može kvalitetno pratiti tu poziciju. No čini nam se da je taj dio i najslabija točka ovog zakona. Iako zakon pokušava slijediti svjetska iskustva, u ovom dijelu se ta iskustva ne slijede nego se ponovno ugrađuju hrvatske specifičnosti i razvodnjava se čitava ideja. Definicijom nadležnosti Ministarstva gospodarstva i agencije ne utvrđuju jasni odnosi nadležnosti i uloge koju država želi imati u ovom procesu. Naznačena je naoko blijeda uloga Ministarstva, a agencija dobiva ulogu bez obveza i odgovornosti. Kao prvo, agencija bi trebala biti sposobna procijeniti recimo rezerve temeljem prikupljenih podataka o ležištu ugljikovodika i utvrditi komercijalnost tih rezervi. To je glavna aktivnost ministarstava nafte ili sličnih agencija u svijetu. Toga u ovom zakonu nema nego je prepušteno kao i do sada da to radi sam investitor. Ono što je ovim zakonom dato agenciji je to da koordinira druga tijela državne uprave kako bi investitor mogao raditi. Zakonom se utvrđuje da je potrebno koordinirati državnu upravu, recimo članak 6. točka 2.e gdje piše citiram: osiguranje uvjeta za učinkovito izvršavanje prava i obveza investitora na temelju izdanih dozvola i sklopljenih ugovora. Znači li to da dobivamo još jednu agenciju za investicije koja će tjerati državnu upravu da rade svoj posao? Što ako investitor utvrdi da agencija nije dovoljno osigurala uvjeta? Uloga agencije je svedena na kontrolu i tjeranje na rad drugih tijela državne uprave i time potpuno gubi smisao da se i zove agencija za ugljikovodike. Zakonom je definirano da agencija samostalno obavlja djelatnost odnosno svoje aktivnosti, a kada se pogleda nadležnost u svim tim aktivnostima samo sudjeluje i surađuje, a bez ikakve odgovornosti. Jedino što samostalno radi su izvještaji prema Komisiji Europske unije u kojima podnosi izvještaj o poteškoćama na koje nailaze investitori. Sama ta aktivnost je kontradiktorna definiranim nadležnostima jer piše da upravo agencija mora osigurati uvjete za nesmetani posao investitora. Nadalje, zašto agencija prikuplja podatke od investitora, potom ih ne obrađuje nego prosljeđuje Ministarstvu? Zar je onda za to potrebna još jedna agencija? Prilično je nejasna slika prava i obveza koje ima agencija u pogledu nadzora, malo je agencija, malo igra ulogu Državnog inspektorata ali bez prava da poduzima neke akcije i bez obveze da se prikupljenim podacima što radi. Ovakva definirana agencija samo je još jedan novi birokratski proizvod koji u ničemu ne sliči sličnim institucijama u svijetu. Dobiva se dojam da je netko pažljivo kreirao novu instituciju za udomljavanje podobnih bez ikakvih stvarnih obveza, ciljeva koje treba ostvariti i bez odgovornosti. Stvarna uloga agencije bi trebala biti usmjerena ka stručnom donošenju odluka o svim eksploatacije kao što je npr. vremensko trajanje najvećoj mogućoj dnevnoj proizvodnji temeljenoj na ekspertizi naftne, rudarske i geološke struke o vijeku trajanja polja u smislu prenamjene u druge svrha, o utvrđivanju potrebnog … itd., itd. Ničega toga u zakonu nema, no kada bi i ovo stajalo u djelatnosti agencije tada bi u njoj svakako trebali raditi stručnjaci, ali to je već suprotno od onoga što ova Vlada radi. Posebno zanimljivo je uočiti jednu definiciju pod pojmovima, dakle to je nacionalno trgovačko društvo, znači trgovačko društvo formirano od strane Vlade Republike Hrvatske za istraživanje i eksploataciju energetskih i mineralnih sirovina. Dakle iz teksta zakona naravno dalje ne možemo odgonetnuti što Vlada zapravo želi. Pored ovog zakona naravno stoje i ove druge načelne primjedbe da je potrebno terminološki uskladiti odredbe Zakona o rudarstvu i ovog Zakona o istraživanju i eksploataciji ugljikovodika. Zakon nije usklađen sa Zakonom o tržištu plina. Zakon regulira slučaj kada se provodi novi postupak istraživanja do koncesije za eksploataciju, a ne definira način prilagodbe već postojećih. Rok trajanja je dakle 30 godina eksploatacije u Zakonu o rudarstvu je 40 godina. Nedostaju uvjeti odvijanja puštanja u probnu eksploataciju, nisu regulirani uvjeti niti prava vlasništva nad proizvedenim količinama ugljikovodika, nejasan je i nedefiniran način ostvarenja prava otkupa, proizvedenog udjela itd.. No, ima tu još za ovo kratko vrijeme i jedan poseban zanimljiv dio a to je financijski porez na prava i obveze investitora. Dakle, unatoč Zakonu o trgovačkim društvima, Zakon o deviznom poslovanju, Zakon o platnom prometu, Zakon o Hrvatskoj narodnoj banci, svim poreznim zakonima, cijeloj pravnoj regulativi Europske unije iz ovog područja ovaj zakon se bavi posebno pitanjima financijsko porezna prava i obveze investitora. Jedinstveno toga u niti jednom drugom zakonu nema. Zašto se ovaj Zakon bavi time? Što znače odredbe koje govore koje će poreze investitori plaćati? Npr. porez na dobit. Posebno se obrađuje npr. porez na dobit i u sljedećim stavkama ovoga članka gdje se kaže što ulazi, što ne ulazi, vrlo specifično za jedan ovakav Zakon. Znači li to da ono što nije ovdje navedeno ne treba plaćati? Što znači bonusi a što znače naknade? Da li ovaj Zakon isključuje cijelu pravnu regulativu koja vrijedi za sve druge poslovne subjekte u Republici Hrvatskoj i Europskoj uniji? Znači li to da investitor ne mora otvoriti recimo u Republici Hrvatskoj trgovačko društvo nego otvara račun? Čak i ako nije iz Europske unije. Jer je definirano da može otvoriti dakle samo račun. Drugim je zakonima definirano cjelokupno ovo područje, kakvi se to računi otvaraju, kako se plaća u Hrvatskoj, u kojoj se valuti, što znači devizno poslovanje i što znači naravno porezne obveze i kako se one utvrđuju. To je sigurno jedno posebno područje koje treba definitivno raspraviti. Zbog čega je to uvedeno u ovaj Zakon i što on u odnosu na druge zakone predstavlja a to znači da se nešto i u drugim zakonima onda mora i promijeniti. Neke stavke koje tretira ovaj Zakon. Ovaj članak se čini i u čitavom zakonu najkontraverzniji i najkonfuzniji i nije mi jasno zapravo s obzirom da sve prolazi kroz Ministarstvo financija kako je to prošlo mišljenje Ministarstva financija i da li je uopće dobiveno. Ovo bi mogla zaista u nekom vremenu, u nekoj implementaciji biti prava poslastica za korporativne odvjetnike potencijalnih investitora a velite da ih prave kompanije imaju na pretek. Mislim da, dakle sve ove naravno u kratkom vremenu iznesene primjedbe, opaske i zapažanja bi trebalo naravno i od nas i od drugih uzeti ozbiljno. Da treba sasvim sigurno još detaljno poraditi na definiciji same agencije, uloga i prava da dobijemo pravu agenciju za ugljikovodike sa potpuno adekvatnim ulogama, odgovornostima i obvezama a ne još jedno mjesto gdje će se birokracija zabavljati i međusobno loptati između ministarstava i nekakvih kvazi agencija. Zakon ima smisla, Zakon i može biti dotjeran do te razine da ga je čak jednostavno lako prihvatiti. Ja vjerujem da će i same kolege u Ministarstvu gospodarstva onaj stručni dio uzeti veću ulogu u tome. Jer imam dojam, poznavajući naravno većinu struke koja radi u Ministarstvu gospodarstva da ovo nije proizvod izvorno i orginalno Ministarstva gospodarstva i vjerujem da će oni biti uključeni detaljnije u samu proceduru prilikom evo donošenja Zakona u konačnoj verziji. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Imamo dvije replike. Prva je ona uvaženog zastupnika Ivana Šukera.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Popijač, ja sam citirao Zakon o privatizaciji INA-e iz 2002. godine iz jednostavnog razloga što nas je tada uvjeravalo, tada smo mi tek počeli priču o Europskoj uniji da država ne može biti vlasnik i da se zbog toga INA mora privatizirati i da u trenutku kada mi uđemo u Europsku uniju mi moramo sve prodati. INA je u tom trenutku imala izuzetno jaku tvrtku a to je INA naftaplin, koja je bila među sigurno boljima u Europi. I sada vrlo interesantno 10 godina nakon toga mi ovim Zakonom predlažemo da se ponovno osnuje firma koja bi se bavila sa tim istim poslom a ovu smo prodali tako kako smo i prodali. No ovaj članak 40. je posebno interesantan i o njemu ću, zato se i jesam javio za pojedinačnu raspravu posebno govoriti, vrlo je interesantno da u jednoj državi koja ima leg specijali zakonima definirano sve porezne obveze, koja ima potpisane ugovore sa svim zemljama u svijetu sa kojima se praktički moglo potpisati ugovor o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja koje regulira te međunarodne transakcije, mi u jedan zakon unosimo odredbe koje nemaju veze sa zdravom pameću. Neke odredbe iz ovoga Zakona nemaju veze sa zdravom pameću. I postavljam samo pitanje, vama kolega, a to ću kasnije postaviti ministru, da li se temeljem ovoga članka 40. isključuje ovaj Zakon o poticajima investicija. Jer ovdje vi toga nemate. Ako netko investira u Hrvatskoj onda se na njega primjenjuje taj zakon kao i na sva trgovačka društva. Prema tome, ovaj Zakon je vrlo, vrlo opasan po Republiku Hrvatsku. Pogledajte u INA-i Zakon između INA-e i Sirije pa ćete vidjeti kako su oni regulirali a za njih kažemo da ne znaju ništa, da mi sve znamo. Mi po tom svom znanju nažalost radimo kako radimo.
Hvala lijepo. Odgovoriti će uvaženi zastupnik Đuro Popijač.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Dakle, kolega Šuker, naravno mnogo toga još ima u samom Zakonu pored ovoga što ste rekli što treba staviti zaista pod povećalo i razumjeti što je namjera. Točno je dakle da je nafta plin kao dio INA-e nekada bio zaista jedna vodeća, u vrhu samog svjetskog naftnog biznisa u pogledu istraživanja. I manje-više što se tiče Jadrana oni su sa svojim talijanskim partnerima i drugima odradili sve. U to vrijeme nije bila moguća eksploatacija, čak su bili neki pokušaji, zna se kako se to završilo. Ali o tome neki … [[Govornik se ne razumije.]] nekih velikih nepoznanica nema. Što se tiče članka 40. to je posebno zanimljivo i to ste s pravom i vi uočili, dakle evo recimo piše da se prilikom izračuna poreza na dobit vodi, da će se voditi računa o sljedećim i navodi o čemu će se voditi računa. I piše da će se dobit izračunati sukladno ovom zakonu, znači ne onom zakonu nego ovom zakonu, a u ovom zakonu ne piše kako će računati ta dobit. A znači li da to u onom zakonu nekom gdje je već rečeno bi moralo pisati da ne vrijedi to za neke pravne osobe ili neke djelatnosti ili neke kompanije ili nešto što će raditi ovaj posao. Ja imam dojam dakle da je kao što je i ministar rekao da je zakon rađen po nekim uzorima kako to rade svjetske, zemlje koje imaju veliki biznis u tome, da je on u mnogim dijelovima i prepisan pa je greškom prepisano i ovo. E sad ovo sasvim sigurno ne može stajati ovako ovdje ako se neće promijeniti cjelokupna regulativa koja ovu materiju dodiruje u mnogim drugim zakonima, a to je popriličan broj zakona, o platnom prometu, o deviznom poslovanju, već sam ih pokušao i nabrojiti. To je ozbiljan problem u ovom zakonu i mislim da će tu biti još puno posla.
Hvala lijepo. Sljedeća je replika uvaženog zastupnika Branka Bačića.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Popijač, vi ste u svom izlaganju jedan dio posvetili osnivanju Agencije za ugljikovodike. Zakon je propisana djelatnost i djelokrug rada same agencije, no na Odboru za zaštitu okoliša predstavnik ministarstva, odnosno predstavnik Vlade je na poseban upit odgovorio da je agencija ograničenog vijeka trajanja što u zakonu ne piše. Naime, na našemu odboru bila je riječ o tome kako će agencija kada se podijele polja i kada otpočne sa eksploatacijom ugljikovodika prestati postojati, a da a to piše u članku 64. da država može osnovati trgovačko društvo za eksploataciju ugljikovodika. E sada meni nije jasno koja je onda potreba za osnivanjem agencije koja evo prema riječima predstavnika Vlade na našem odboru ima ograničeni vijek trajanja. Ne vidim razloga zašto onda u tom smislu nije moglo Ministarstvo i Vlada provoditi taj postupak, zbog čega onda osnivati posebnu agenciju, još jednu od agencija u sustavu državne uprave u javnom sektoru koja samo može dodatno trošiti sredstva državnog proračuna, ionako oskudna sredstva državnog proračuna. Iako piše ovdje u prijedlogu zakona da su osigurana na poziciji Ministarstva gospodarstva 400 000 kuna za rad agencije, iz iskustva sličnih tijela koja su osnovana u Republici Hrvatskoj, primjerice centar za praćenje i poslovanje energetskog sektora koji je također bio predviđen u nekim malim iznosima, kasnije je nabujao čini mi se samo u dijelu troškova koji se odnose na administraciju, negdje na 16 milijuna kuna. Čemu sada osnivati agenciju koja će kako je rečeno nakon što se utvrde potencijalne lokacije prestati sa djelovanjem. Hvala.
Hvala lijepo. Odgovorit će uvaženi zastupnik Đuro Popijač.
Hvala lijepo. Kolega Bačić, ja zaista ne mogu razumjeti pravu namjenu. Ako se željelo stvoriti pravu agenciju za ugljikovodike koja će raditi ono što rade, to sam spomenuo u raspravi, ministarstva nafte recimo u zemljama koje obiluju tim energentom, da upravlja cjelokupnim rezervama, resursima, eksploatacijom, istraživanjem, onda je to nešto drugo. Onda ova definicija to jednostavno ne pokriva takvu ulogu ako je to bila namjera Ministarstva. Ona je možda i potrebna ako se pretpostavlja da zaista Hrvatska leži na tako bogatim izvorima i da je to potrebno. Nekada naravno je postojala državna kompanija, to je bila INA koja je vodila sve, dakle od rezervi istraživanja i evidencija, i danas su vjerojatno sva geološka istraživanja u podrumima one zgrade INA-e. No međutim, ako je agencija za investicije samo da pomaže investitorima pa takvih već imamo tri najmanje u Hrvatskoj. U jednom ministarstvu imamo onaj centar za energetiku pa onda s tim investicijama se mogla baviti jedna od tih agencija. Što se zapravo željelo tu? Ili napravite agenciju za ugljikovodike pa se sve … unutra što ona treba raditi, a ako je sama agencija za investicije onda nema potrebe da bude agencija samo za te investicije, pa to može onda raditi i Ministarstvo kao što je to radilo i do sada na kraju krajeva. Tako da pogotovo kada je rečeno usmeno da je to agencija kratkog vijeka, ona očito da i nema intenciju da bude stvarno trajna agencija za ugljikovodike sa njezinom punom ulogom i funkcijom kakvu bi ona trebala imati. Hvala.
Hvala lijepo. Sljedeći će u ime Kluba zastupnika SDP-a govoriti uvaženi zastupnik Igor Rađenović.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre, zamjeniče, gospodine Krasiću. Pa evo možda prethodnici rekoše da nije najprimjerenije vrijeme za raspravu, sudeći po tome da je rasprava uglavnom konstruktivna i dobra možda bi baš i to bilo ponekad bolje rješenje da zajednički dođemo do kvalitetnijih i boljih zakona. Nekad se vrlo često razvodnimo ili rasplinemo, da probam biti slikovit, oko nekih drugih rasprava. Mislim da je dosadašnja rasprava i pokazala zapravo o koliko se važnom zakonu radi i dobar … evo i kolege Popijača iz HDZ-a koji je upozorio na sve eventualne stvari koje se ovim zakonom mogu popraviti ili bolje rečeno doraditi i propisati ga u skladu sa najboljom svjetskom praksom. Dakle zaključili su moji prethodnici i ministar uvodno da se radi o novini u hrvatskom zakonodavstvu što je bilo i najavljeno kada smo donosili Zakon o rudarstvu da ćemo vrlo brzo donijeti i ovaj leg specialis, dakle Zakonom o rudarstvu procijenilo se da nove okolnosti jednostavno ne mogu propisati sve, a kao što rekoh i sukladno najboljim svjetskim praksama. Dobro je da ovaj zakon, dakle sad i mene kolega Šuker zbunjuje pošto sam ja… … [[Upadica se ne razumije.]] Sve ok. Dakle da eksploataciju mineralnih, istraživanje i eksploatacija mineralnih sirovina dakle odvojimo u leg specialis. Proteklih 20 godina na tom bogatstvu na kojem smo dakle ležali nije se puno toga dogodilo, govorio je kolega Vukšić uvodno o tome što INA jest, što nije napravila. Ja ne bih ulazio previše u detalje što i kako se dogodilo, jer to će nas opet razvodniti prema nekom politikanstvu. Ali činjenica jest da proteklih 20 godina je relativno malo uloženo u istraživanje, osobito zadnjih 10-ak godina, kažem, o tome postoje mnoga, mnogi opravdani razlozi i krize i nedostatak sredstava. I ta čuvena privatizacija. Kažem, ali uz sav napredak tehnologije mislim da i to je unisono i vjerujem da će to i ostali klubovi reći da ovo područje možemo i moramo bolje propisati. Kažem u skladu sa najboljom svjetskom praksom a to će nam u svakom slučaju omogućiti dva čitanja i sa te strane je dobro da ovaj Zakon bude razmotren maksimalno koliko je to moguće u ovome Saboru. Koje su dakle to osnove prednosti, rekao je o njima uvodno nešto gospodin ministar, ono što jest pojednostavljene dakle jedinstveni postupak za izdavanje dozvole i sklapanje ugovora za eksploataciju dakle sa te strane jasno i transparentno otvaramo vrata mogućim investitorima. Vrste ugovorima kojima se dakle u konačnici bi se jasno definirale i obaveze Vlade sa jedne strane i potencijalnih investitora sa druge strane. Također je rečeno dakle … [[Govornik se ne razumije.]] oko korištenja zemljišta, dakle, učinkovitiji i jednostavniji postupak rješavanja najvećeg problema u Hrvatskoj imovinsko-pravnih odnosa, radilo se to o državnom ili o privatnom zemljištu i u vlasništvu zemljišta fizičkih osoba. Propisuju se jasno dakle obaveze o pridržavanju svih važećih propisa koje se odnose na zaštitu prirode i okoliša za zdravlje i sigurnost ljudi, te kasnije sanaciju područja. Tu uvijek možemo korak dalje, vjerojatno će o tome dati svoj doprinos kolegica Holy kada je vidim tu u klupama. Jasno definiran odnos bonusa i naknade, vlasništvo, netko je to govorio kritično vlasništvo nad cjelokupnom dokumentacijom i svim podacima ostaje isključivo Republici Hrvatskoj a to je dobro, da li je dobro da je tajno ili nije ali u svakom slučaju određeni stupanj tajnosti je za ovu djelatnost da tako kažem poželjna. Maksimalna, maksimalna dakle osiguranja, maksimalne police za eventualne slučajeve neželjene oko ovih situacija, znači tu bi u svakom slučaju trebalo propisati također najbolju svjetsku praksu. Ono što je novo a to su dakle dvije nove institucije, dakle Agencije za ugljikovodike i nacionalno trgovačko društvo o čemu je bilo i do sada riječi i što se slažem sa mojim prethodnicima da bi trebalo bolje prepisati njihove buduće djelatnosti. I zadnja novina ovog Zakona ne najmanje važna i ono što je nama obično prva za donošenje ovdje zakona, dakle usklađenja sa stečevinom Europske unije tj. direktivama Parlamenta i Vijeća još iz 94. Dakle, jednom rečenicom novina u pravnom sustavu ali ja vjerujem da se oko toga svi možemo složiti da se ovim Zakonom nude rješenja koja bolje i kompleksnije uređuje ova materija i da bi u svakom slučaju trebala doprinijeti uspješnijem razvoju ove djelatnosti, kažem prilično zamrle djelatnosti zadnjih 20 godina, zadnjih 5, 6 godina, što je zapravo šteta s obzirom na napretke i tehnologije i sve mogućnosti koje ova djelatnost pruža. Također rekle su i kolega prije mene, treba izvršiti određena usklađenja, dakle, i nomotehnička i terminološka sa Zakonom o rudarstvu koje smo nedavno donijeli, oko toga sigurno ima još, još prostora za ovo. Što ispred Kluba SDP-a mogu reći što bi bili prijedlozi da se razmotri, pogleda do drugoga čitanja i što bi bilo dobro da dakle predlagatelj Zakona ministarstvo i predlagateljica Zakona Vlada do drugog čitanja još usklade. To je u svakom slučaju definicija nacionalnog trgovačkog društva za istraživanje i eksploataciju energetskih mineralnih sirovina. One se samo određuju dakle u jednom ako se ne varam 64. članku Zakona. Dakle, a niti u obrazloženju niti u samom, tako je 64. a niti u samom članku se ne određuje pobliže funkcioniranje a niti financiranje toga društva. Trebalo bi kao što rekoh odrediti nešto precizniji, javni izričaj, precizniji i jasniji izričaj. Evo primjerice u članku 5. stavak 6. termin svakodobni u svakom slučaju nije sretan. Članak 9. stavak 13. propisuje isto što i članak 11. stavak 5. da li je potreban ili nije trebamo vidjeti. Zatim, kolege su govorili u zadnjoj ili predzadnjoj replici članak 40. oko navođenja obveze plaćanja poreza na dobit, na dodatnu vrijednost, te poreza doprinosa i drugih davanja, da li je to potrebno propisati ovim Zakonom ili nije, ukoliko jest nije najsretnije rješenje pa oko toga bi isto trebalo vidjeti koja su bolja rješenja. Članak 55. stavak, članak 55. ne znam da li ga je do sada netko spomenuo, slušao sam, mislim da nije, također su neusklađeni stavci 3. i 1. Dakle, financijsko jamstvo se govori u članku 55. stavak 1. dok se u članku, u stavku 3. govori o financijskom jamstvu ili o nekom drugom ekvivalentnom instrumentu. Ako smo željeli jedno onda stavimo jedno, jedan i drugi stavak, ako smo željeli drugo onda da to popravimo negdje drugdje. Nedovoljno je jasan u članku 56. kada sam već u tom dijelu Zakona stavak 1. pa se kaže ovdje da je investitor dužan ministarstvu dati financijski doprinos prije nego što dođe do prijenosa odgovornosti, ovdje se misli dakle na koncesiju za uređenje. Pobliže bi u svakom slučaju trebalo definirati što to, što taj financijski doprinos jest i kako se on, kako se on definira. Još jedna primjedba ili tema o kojoj bi trebalo porazmisliti, to je ova prijelazna faza, dakle, govorio sam sada su u pravilu sve koncesije u korištenju dakle tvrtke INA-e. Treba napraviti određeni prijelazni period, da li je taj period od 2 godine dobro određen treba li on biti kraći ili duži o tome će vjerojatno biti još rasprave. Ono što bih ja svakako apelirao mislim da je dobro da se, dakle u članku 67. umjesto stavak 3. umjesto dužni su u roku dvije godine, dakle dosadašnji nositelji svoje koncesije, zapravo svoje odobrenje moraju uskladiti sa ovim zakonom. Po meni bi bolje rješenje bilo da će se zamijeniti, dakle odobrenja za istraživanje itd. Sa te strane ipak imamo dvostrani odnos. Dakle, i na neki način i odgovornost ministarstva i svih nadležnih službi sa te strane, pa u svakom slučaju bi to bilo bolje rješenje. Evo uz kažem potrebu i pohvalu da ovaj zakon dolazi, s obzirom na nove okolnosti, na nove tehnologije, na usklađenje sa okolinom. O tome nitko nije dogovorio rekao je ministar uvodno Talijani imaju 120, mi znatno manje svojih platformi. Crnogorci se oko toga žure, Albanci se žure. Ne bi bilo loše da sa te strane i mi, kažem ali u skladu sa najboljom svjetskom praksom doradimo ovaj zakon, donesemo ga, preciznije opišemo i doradimo pojmove koji će nam pomoći da kažem da budu na tom najboljem svjetskom tragu koje će primarno dakako štititi interese Republike Hrvatske sa jedne strane, ali sa druge strane ni na koji način neće destimulirati potencijalne investitore za koje očigledno ima interesa da odustanu od ulaganja u ovo područje, da bi na kraju svi zajedno imali puni benefit dakako uz condicio sine qua non svega a to je puna i najučinkovitija moguća zaštita okoliša. Kolegice i kolege, zahvaljujem na pažnji.
Hvala lijepo. Sljedeći će govornik biti u ime Kluba zastupnika HNS-a, uvaženi zastupnik Petar Baranović. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, uvaženi gospodine ministre sa zamjenikom i suradnikom, štovane dame i gospodo. U ime kluba Hrvatske narodne stranke o Prijedlogu zakona o istraživanju i eksploataciji ugljikovodika. Priključit ću se odmah u početku procjenama prethodnih govornika da je izuzetno dobro što je ovako bitan zakon u dva čitanja. Radi se odista o jednom od bitnih zakona koji su do sad se pojavili u saborskoj raspravi u ovom sazivu jer moramo kad sagledavamo ovu pravnu materiju poći od činjenice da je Hrvatska energetski ovisna zemlja i to u svim segmentima opskrbe i proizvodnje energentima. Jednostavno smo dovedeni u situaciju da ukoliko se ne poradi intenzivno na regulaciji energetskog sektora i na progresu u tom dijelu teško je očekivati značajniji gospodarski oporavak, a još je teže govoriti o reindustrijalizaciji Republike Hrvatske jer smo svjesni da potrošnja energenata raste, a u ovom konkretnom slučaju o kojem imam namjeru govoriti u ime kluba Hrvatske narodne stranke kad su u pitanju ugljikovodici onda proizvodnja ugljikovodika pada. I to je meritum stvari. Svake godine bilježimo pad proizvodnje i nafte i zemnoga plina. Svjedočimo apstinenciji tvrtke koja je donedavno bila odista naš kako i zašto nije danas to je vjerojatno tema za neke druge auditorije i za neke druge rasprave. Ono što je bitno to je da Republika Hrvatska mora stvoriti uvjete da bi investitori koji imaju interesa pristupili i eksploataciji i istraživanju i eksploataciji ugljikovodika na području Republike Hrvatske ne samo na njenom teritoriju kao što je uvaženi kolega Popijač čini mi se kazao nego i na području proširene jurisdikcije, odnosno epikontinentalnog pojasa Republike Hrvatske koji je zapravo možda najperspektivniji prostor upravo u tom dijelu. Ne radi se o prostoru potpunog suvereniteta Republike Hrvatske, ali se temeljem Međunarodne konvencije o pravu mora iz '82. radi o ipso faktor rekli bi pravnici pravu na eksploataciju i istraživanje svih bogatstava koja su vezana uz dno ili su ispod dna što uključuje naftu i zemni plin. Kolega Popijač je kazao u svom izlaganju da je broj naftnih platformi u Italiji veći u odnosu na Republiku Hrvatsku zbog pogodnijeg područja za istraživanje, eksploataciju. Ja bih mogao prokomentirati da je to djelomično točno, ali ne radi se o sastavu i vrsti tla, nego se radi prvenstveno o batimetriji. Ona je dubina je jedna od najvažnijih determinanti troškova eksploatacije i istraživanja. Oni koji poznaju taj dio znaju da je talijanska obala a posebno u onom dijelu koji se tiče njihovih teritorijalnih voda izuzetno plitka, a samim tim i pogodna jednako kao što je i pogodan onaj dio sjevernog Jadrana u kojem su i tih nekoliko naših naftnih platformi na kojima se danas vrši ne samo istraživanje, nego i eksploatacija plina, a to je jedna opet posebna priča. Međutim, Republika Hrvatska ima isto tako prilično pogodnu batimetriju i Jadran ima svoju perspektivu u istraživanju i eksploataciji. Iz tog razloga je trebalo pristupiti izradi ovog zakona jer pokazalo se ne samo kad je u pitanju, kad su u pitanju ugljikovodici, nego smo donijeli i posebni Zakon o plinu iz jednostavnog razloga što je postojeći zakon zapravo arhaičan. Zakon o rudarstvu nije do kraja mogao razraditi sve specifičnosti pojedinih domena koje su sastavni dio rudarstva. Postoje specifičnosti u eksploataciji rudnih bogatstava, mineralnih sirovina, nafte, plina i dobro je da smo prepoznali trenutak i da uz ovu obvezu usklađivanja sa pravnom stečevinom EU zapravo iskoristimo moment i da ugradimo sva pozitivna iskustva zemalja koja imaju naglašenu komponentu ove gospodarske grane u svojim nacionalnim gospodarstvima. Gospodin ministar je spomenuo Norvešku. Ona je vrlo izvjesno najsvjetliji primjer, zemlja koja svoje bogatstvo prvenstveno duguje odgovornom pristupu naravno pogodnostima koje su ih dopale igrom sudbine, ali vrlo ozbiljnom pristupu u tom dijelu. I njihova iskustva svakako treba koristiti. Kad se sagleda ovaj zakon on po poglavljima obuhvaća gotovo sve. U njemu su razrađeni elementi ugovora između RH i budućih investitora i koncesionara, u njemu je eliminirana i ona anomalija da se zapravo postupak koncesioniranja za istraživanje i eksploataciju razdvajaju, što umnogome komplicira stvari i odvraća potencijalne investitore. U njemu je obuhvaćen i segment obveze primjene najviših standarda u zaštiti okoliša. Isto tako predviđeni su i definirani oblici ugovornih odnosa, temeljni oblici ugovora o istraživanju i podjeli eksploatacije ugljikovodika ili kao alternativna varijanta ugovor o istraživanju i eksploataciju uz obavezu plaćanja naknade i poreza. Isto tako su i jasno propisana osnovna načela za raskid ugovora, zaštićena su i prava RH u slučaju tog raskida definirano je koja imovina ostaje RH, koju imovinu u određenoj varijanti investitor može povući i mogli bi tako nabrajati unedogled. Ono što je bitno naglasiti budući investitori su potrebni RH jer mi više nemamo nacionalnu naftnu kompaniju koja bi bila pod potpunom ili dominantnom kontrolom RH. I ta naftna kompanija danas nema one ambicije koje je imala nekad. Dosadašnje kondicije davanja koncesija na istraživanje eksploatacije bila su definirana činjenicom da je to ipak bila naša nacionalna kompanija i potrebno je normirati i odrediti nova pravila i pristupe sukladno praksi zemalja koje su u ovome već godinama i kojima je to core biznis. Nije isti odnos onaj koji čeka na komercijalnim osnovama i osnovama dobrog gospodarenja bilo kojeg drugog investitora od onoga koji je nekad prije nekoliko desetljeća INA imala na ovim prostorima. INA sa takvom pozicijom kao temeljni oslonac je prošlo svršeno vrijeme i iskazani interes za istraživanje na ovim prostorima je bitan za RH i dobro je da se u jednom ozbiljnom procesu donošenja ovog zakona uz otvorenu javnu raspravu i uvažavanje svih konstruktivnih prijedloga, posebice struke, a jasno i politike, donese zakon koji će u budućnosti štiti interese RH, omogućiti intenzivno istraživanje i eksploataciju uz jasno i dobro zaštićene interese ove zemlje jer ukoliko budemo apstinirali od otvaranja investicija u području energetike generalno pa tako i u ovom području ne piše nam se dobro. Zaključno, nadamo se da će se u raspravu u ovom zakonu zbog njegove važnosti uključiti struka i da ćemo imati dovoljno vremena i mi u Hrvatskom saboru ali i šira javnost da se referira na ovaj zakon. Mi ovu prvu varijantu ocjenjujemo dobro posloženom, ali jasno ne živimo u iluziji da je savršena jer nitko nikad nije napravio savršeni zakon i ljudi koji su ili kao autori ili kao autori i suradnici radili na izradi zakona bez obzira na svoje iskustvo i stručnost svjesni su da je svaki zakon u svojoj primjeni doživljavao jednu ili više novela. Prema tome, za prvo čitanje HNS zadovoljna je s ponuđenim i mi ćemo se zalagati da se ovaj zakon donese što kvalitetnije. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Vaše izlaganje je izazvalo 3 replike. Prva je ona uvaženog zastupnika Đure Popijača.
Pa evo hvala. Kolega Baranović dobro da ste nadopunili dakle još malo tu sliku o tome što je naša strana obale, što talijanska, naročito ako idemo bliže prema kopnu. Vjerojatno nema nitko ambicija da se platforme instaliraju između naših Kornata ili nešto slično. Ali to je već druga tema. A drugo, jedna zaista fama i jedna često korištena iluzija o toj energetskoj neovisnosti ili energetskoj suverenosti. Što to u suštini znači? Što mi mislimo pod tim kada to upotrebljavamo i koristimo u raznorazne svrhe. Da li to znači da imamo sve sirovine koje nam trebaju za nešto, za bilo što, da imamo sve izvore energije, da sve trebamo upotrijebiti za nekakvu vlastitu potrošnju u bilo čemu ili to znači nešto drugo. Ili to uopće je bitno za bilo što. Tko je veći energetski ovisnik od recimo Austrije ili Njemačke ili Engleske ili bilo koje razvijene zemlje svijeta? A tko su naravno tzv. energetski samostalni entiteti? Pa recimo Austrija sa 10 milijuna stanovnika napravi društveni proizvod od 360 milijardi eura. 100 milijardi eura izveze industrijskih proizvoda. Ne izvozi naftu niti plin jer je nema, nema nijednog kubika u vlastitoj proizvodnji. Tako da i mi moramo razmišljati o tome što je zapravo kada govorimo o tome što je za nas energija, što je za nas i eksploatacija, prvenstveno to vidim kao komercijalni proizvod roba kao i svaka druga. Dobro je ako imamo blizu pa će vjerojatno zbog transportnih troškova ona biti nešto jeftinija, ali da to jedino znači nekakav gospodarski prosperitet, a bez ovog drugog dijela pa recimo vidi Austrija što radi, mislim da se sa tom energetskom suverenošću, neovisnošću samo zanosi ako je ikad i na kraju krajeva možemo i ostvariti.
Hvala lijepo. Odgovorit će uvaženi zastupnik Petar Baranović.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Popijač Austrija nema nafte, ali ima vrlo vjerojatno najviše skijaških staza u Europi. Mislim, zbog nafte se vode ratovi. Pa nemojmo se lagat gospodo, mislim nemojmo minorizirati važnost energetske stabilnosti jedne zemlje i bogatstava ugljikovodika zemnog plina i sličnih stvari. Naravno da se sve može kupiti, ali ne možemo voditi zaboga gospodarsku politiku na način da nam je svejedno hoćemo li imati dio poljoprivredne ili u cijelosti poljoprivrednu proizvodnju samodostatnu. Ne mislim u doslovnom smislu ali u smislu toga da onoliko kolik uvozimo, onoliko uvozimo da nemamo deficit. Naravno da nam nije svejedno hoćemo li u … koliki ćemo imati deficit u području energetike da li ćemo sve uvoziti ili ćemo ipak određene vrste energenata proizvoditi sami. Pa kada bi išli tom logikom onda bi nam bilo savršeno svejedno u svim domenama gospodarstva. Ali ja smatram da nas je ta logika i takvo razmišljanje, propuštanje prilika dovelo do situacije u kojoj jesmo danas.
Hvala lijepa. Sljedeća replika poštovanog zastupnika Igora Rađenovića.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. I u najvećem dijelu se dakako slažem s kolegom Baranovićem koji je dobro obrazložio prednosti ovoga zakona i ustvrdio da je on dobra polazna osnova i do drugog čitanja možemo stvari riješiti. Jedino mi je jedna rečenica ostala, rekli ste gospodine Baranoviću da se propisuje gotovo sve ovim zakonom u jednom dijelu ide zaista u detalje, može propisuje nešto više nego što treba. zato kažem s te strane ga možda treba izbalansirati, ali ovaj zakon ne propisuje i to je bila sugestija moje rasprave, ne propisuje možda i ono najbitnije, a to je ovlasti i odgovornosti ovih novih tijela koje osnivamo dakle uz samu ulogu ministarstva u cijelom procesu. To je dakako i nacionalno trgovačko društvo, rekao sam to koje se samo kaže da Vlada može osnovati i nema ni riječi i tome kako bi ono sutra funkcioniralo kako bi se iniciralo itd. Što se tiče agencije i njenih nadležnosti tu se one dijelom preklapaju sa ovlastima nekih drugih agencija, prvenstveno centra … poslovanja i energetskog sektora i investicija. Dobro bi tu bilo stvari izvagati do kraja kako se potencijalni investitori ne bi dovodili u zabludu tj. u zabunu. A ono što zbunjuje donekle zaboravio sam u svojoj raspravi i članak 9.stavak 9.kada Vlada prenosi na subjekt koji ona predloži može prenijeti svoje pravo za stjecanje udjela u pravima i obvezama iz dozvole i ugovora dakle kada investitor prenosi svoje onda Vlada također može spustiti na nacionalno trgovačko društvo. Ali tu se govori da može prenijeti i na nekoga drugoga. Možda to nije najbolje rješenje kažem dodatno zbunjuje eventualne buduće investitore. Sve u svemu zakon je dobar ali nema razloga da i ove detalje ne raščistimo do zadnjeg čitanja. I kao što često ovdje kažem da donesemo zakon konsenzusom jer je vrlo važan zakon. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Na repliku će odgovoriti poštovani zastupnik Petar Baranović.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Rađenoviću, jedino što mogu prokomentirati to je da je za pretpostaviti vrlo izvjesno da određene detalje neće rješavati zakon nego podzakonski akti koji će proizaći iz ovog zakona.
Zadnja replika poštovanog zastupnika Branka Bačića.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Baranoviću kažete između ostalog, ovaj zakon će omogućiti eksploataciju ugljikovodika po najvišim standardima zaštite okoliša. Ovaj zakon raspravljamo gotovo paralelno sa izmjenom Strategije prostornog uređenja koja je strategija tako piše u strategiji, omogućila na prostoru države na području Jadrana u epikontinentalnom pojasu istraživanje ugljikovodika na područjima potencijalnih nalazišta nafte, plina bez prethodno planiranih lokacija s jedne strane, a s druge strane ta ista strategija rađena bez strateške procjene utjecaja na okoliš eksploatacije ugljikovodika u Jadranu. Ja mislim da i vi koji dolazite iz Šibenika znate kolika je potencijalna opasnost od istraživanja ugljikovodika na Jadranu pa onda jasno i na području južnog Jadrana gdje su u toj istoj strategiji ucrtane te potencijalne lokacije istraživanja ugljikovodika. Naime, eksploatacija ugljikovodika je danas u svijetu najkompleksniji industrijski proces. Što greška u takvoj eksploataciji može napraviti za okoliš valjda nam je svima pri svijesti tragedija koja se dogodila u Meksičkom zaljevu kada je British Petroleum morao platiti ogromne odštete zbog toga što je uništio okoliš Meksičkog zaljeva. Pa prema tome ja držim da je ovaj zakon u ovakvom tekstu kakav je došao trebao doći nakon što se provede pravilna procjena utjecaja na okoliš svih onih potencijalnih nalazišta za istraživanje ugljikovodika koji bi bili propisani u odluci o izmjeni i dopuni Strategije prostornog uređenja. Ali nemam vremena, o tome ću više u pojedinačnoj raspravi.
Hvala lijepo. Odgovorit će poštovani zastupnik Petar Baranović.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Bačiću mislim da je u zakonu propisano da djelatnosti ove vrste koje su predmetom ovog zakona ne mogu ometati sigurnost plovidbe i druge gospodarske djelatnosti. Naravno da je za očekivati da se ovakve aktivnosti odvijaju na otvorenom moru a ne na plovnim putevima ili u onim prostorima koji su ekološki puno osjetljiviji i zatvoreniji eko sustavi. Naravno da se dobro sjećamo i ja dijelim s vama brigu o zaštiti okoliša, a vrlo vjerojatno i sa svim nazočnim zastupnicama i zastupnicima i građanima RH. ono što se desilo u Meksičkom zaljevu je odista bila katastrofa ali ona je bila uvjetovana jednom činjenicom koja jest zapravo prava prednost Jadrana kada je u pitanju ova djelatnost i izvucite podatak na kojoj dubini se bušilo odnosno koja je bila dubina mora u Meksičkom zaljevu i na kojim dubinama se to radi u Jadranu pa ćete naći odgovor na pitanje kako je došlo do tragedije. I u konačnici sigurno da je vrlo dobro što je u zakonu napisano i jasno propisano da se očekuje poštivanje najviših svjetskih standarda zaštite okoliša i sigurnosti standarda. A za preporuku je ministarstvu da izradi pravilnik odnosno podzakonski akt temeljem ovog zakona koji će posebno detaljno razraditi tu temu i učiniti je obvezatnom za svakog investitora, a i za samog koncesionara odnosno RH. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Sada bismo prešli na sljedeće izlaganje u ime Kluba zastupnika i to će biti u ime Kluba HDSSB-a uvaženi zastupnik Dražen Đurović. Izvolite.
Evo gospodine potpredsjedniče, Hrvatskoga sabora, gospodine ministre, zastupnice i zastupnici. Pa činjenica je da Republika Hrvatska zaista nije ni Kuvajt ni Alžir. Ne znam ni Bahrain, da je Republika Hrvatska teritorijalno mala država sa malim brojem stanovnika ali na broj stanovnika sa relativno pristojnim zalihama nafte i plina ili kako se ove govori ugljikovodika, nafte i plina. Neke procjene govore da je u Republici na području, na teritoriju Republike Hrvatske u ovih 60-ak godina koliko traje crpljenje otprilike izvučeno prema procjenama oko 184 milijarde tona ili kubika ekvivalenta nafte. I procjene neke govore da se otprilike rezerve još preostale, procijenjene rezerve iznose oko 56 milijardi tona tog ekvivalenta od čega oko 30% nafte i 70% plina. Dakle, ili milijardu tona ili kubika ekvivalenta nafte svejedno. Vidljivo je i svi podaci govore da domaća proizvodnja pada nafte, nafte posebno. I međutim isto tako i svi podaci govore da rezerve postoje, dakle da određene rezerve posebno u području tog sjevernog Jadrana Republika Hrvatska ima. I sada samo je pitanje na koji način će se zapravo državna politika postaviti prema tom pitanju Vidimo iz ovog zapravo prijedloga zakona otprilike kakva je ideja. Vidjeli smo iz izlaganja predstavnika HNS-a, Kluba HNS-a otprilike ideja odustajemo od INA-e, dakle model INA-e kao nacionalne državne kompanije je potrošen. Ono što se dogodilo dogodilo. Mi više nemamo ili naša je politička prosudba da mi više nemamo snage kao država okrenuti taj kotač i zbog onih nekoliko posto koje smo izgubili u vlasništvu ili zbog onih ugovora koje smo potpisali mi zapravo ovaj dosadašnji model kakav i postoji u odnosu na eksploataciju plina i nafte definitivno mijenjamo i okrećemo sa jednom drugom koncesijskom otvorenom modelu gdje ćemo mi eto ono što ima na neki način kroz neku regulativu zapravo ponuditi na tržište. Bilo je vidljivo mislim da su dolazila jedna ili dva zastupnička pitanja ovih zadnjih godinu i pol dana, jedno je od njih bilo zapravo pitanje o stanju koncesija na bušotinama i na poljima. I došao je zapravo jedan pregled, pregled stanja tih koncesija, to je bilo prije jedno godinu dana gdje je bilo vidljivo iz većine, iz većine tih koncesijskih ugovora kako su bile nabrojane po pojedinačnim poljima da je zapravo dobar dio tih ugovora izišao, da neki istječu, neki još ne istječu. Šaroliki su po svim elementima. Čak i oni koji su istekli i dalje su zapravo neka polja u uporabi. I tako. Tu je očevidljivo i ovisno kada su nastojali različiti su i rokovi eksploatacije, predviđeno je, neki su produživani. Zapravo bilo je vidljivo da cijela ta koncepcija, eksploatacija nafte i plina zapravo počiva na INA-i kao državnoj kompaniji a ovo je sada jedan zaokret u sasvim jednom drukčijem pravcu. S obzirom da je sam zakon relativno formatiran, on manje-više pokazuje u kojem je to pravcu riječ. A dobro je zapravo pitanje na Hrvatskom saboru da li je to onaj pravac koji mi želimo. To je pravo pitanje. Da li je pravac pozdraviti se sa INA-om i uputiti se prema otvaranju tržišta drugim tvrtkama koje će ući na područje Republike Hrvatske. I dakle kroz jasne ugovore s njima jednostavno zapravo još dodatno tu INA-u i njenu poziciju koju ima danas u Hrvatskoj još dodatno zapravo otežati. Jer to će se dogoditi. U svemu pa i u ovakvim procjenama zapravo trebalo bi razmišljati malo i strateški. I mislim da, da li strateška prosudba takvih promišljanja postoji, ne znam, mislim da postoji određena taktička prosudba koja se odnosi na sljedećih par godina ili u kojoj se procjenjuje da je moguće ostvariti određene, određene prihode kroz ugovore sa nekim firmama. Toplo se nadam da takve taktičke prosudbe ne počivaju ni na čijim privatnim interesima. Ne mislim pri tome na ovdje nazočne, nego općenito gledano. Dakle, da zaista počivaju na nekoj prosudbi da Republika Hrvatska kroz takve aranžmane može ostvariti svoje nacionalne interese. A da s druge strane kroz onu štetu koja će nedvojbeno se događati prema INA-i u godinama ili sljedećih 10-ak godina koje će dolaziti da šteta koja će se tu stvarati neće zapravo biti veća od ove dobiti koju ćemo mi kroz ovaj model kao Republika Hrvatska ostvarivati. Pri tome mislim i na broj zaposlenih i na sve one prihode koje Republika Hrvatska ostvaruje ne samo kroz koncesijske naknade. Kao i svaki prijedlog koji dolazi iz ovog ministarstva bez obzira bio sadašnji ministar, bila prije njega zamjenica ministra koja je dolazila ili onaj prethodni ministar uvijek je tu u prijedlogu jedna agencija. Dakle bio je AIK, bio CEI, sada je ova agencija za ugljikovodike. Nema kratice, možda bi je moglo nazvati ACH, ono agencija CH ili ANP agencija za naftu i plin, ali jedna agencija se uvijek još dodatna pojavi. Niti jedna se ne gasi, samo se još jedna pojavi bez obzira kakav zakonski prijedlog bio. Evo sada kratki ostvrt na nekoliko članaka predloženog zakona i primjedbe s obzirom da je riječ o prvom čitanju. Dakle, prva je primjedba ukupno strateška prosudba koje nema u obrazloženju. Dakle, strateška prosudba. Dakle, očito Vlada s obzirom da ovo predlaže strateški prosuđuje da je ovakva vrsta energetske politike ili politike prema prostornim zalihama nafte i plina hrvatski interes, iako nije baš toliko jasno napisana. A kad je riječ o samom prijedlogu zakona dakle recimo članak, evo nešto malo o člancima. Članak 13. O Stručnom povjerenstvu za provođenje javnog nadmetanja gdje se u sastavu stručnog povjerenstva nalaze se predstavnici iz te agencije za ugljikovodike i nadležnih ministarstava i na kraju iz …, pretpostavljam da se to na njega odnosi. No recimo ne pretpostavlja se da bi recimo u sastavu Povjerenstva za provođenje tog javnog nadmetanja za davanje koncesije možda bilo dobro da je prisutna i struka. Mi recimo imamo npr. Energetski institut "Hrvoje Požar" oni sami o sebi kažu i pišu na svojim web stranicama da su stožerna znanstvena ustanova za planiranje u energetici. Djeluje dosta srodno ovoj temi, primjerice, možda postoje još neke druge srodne znanstvene ustanove koje nekad ne bi bilo loše uključiti u sastav i ovakvih povjerenstava, a ne da to budu samo politička tijela. Možda postoje još neke kvalitetnije znanstvene ustanove predstavnici kojih bi možda mogli pridonijeti u odlučivanju o koncesijama za eksploataciju, odnosno istraživanje. To je o članku 13. Dobro je člankom 27. definirano da Republika Hrvatska ima pravo prvenstva na otkup plina ili nafte. To je po mom mišljenju dobro da je ostavljeno kao mogućnost. Kad je riječ o članku 37. mjerama za zaštitu prirode i okoliša mislim da se tu vrlo nedostatno pristupilo zapravo razradi mjera kojima bi se zaštitila ta nalazišta nakon završetka i korištenja, odnosno eksploatacije i da bi tu trebalo u tom članku dodatno razraditi mjere i obveze koje bi investitor morao preuzeti u svrhu sanacije dakle onog prostora koji je koristio, zaštite okoliša i prirode i njegove odgovornosti u tome da se taj prostor sačuva, vodeći se pritom i raznoraznim incidentima i akcidentima koji relativno ne tako rijetko u većem ili manjem opsegu prate ovakva postrojenja bez obzira bila ona na moru ili na kopnu. Prema tome, ako već tako otvaramo onda mislim da bi trebalo puno restriktivnije i s još nekoliko stavaka još dodatno i detaljnije zapravo razraditi mjere za zaštitu prirode i okoliša. Jer primjerice u zadnjem stavku kaže da po prestanu izvođenja rudarskih radova investitor poduzima sve mjere kako bi se izbjegao rizik onečišćenja prirode i područje postrojenja vratilo u povoljno, odnosno zadovoljavajuće stanje i tu završava. Povoljno, odnosno zadovoljavajuće. Što je to? Mislim da tu treba, dakle ovi investitori dolaze radi profita, a naše je ako ništa drugo da zaštitimo prirodu i taj prostor u kojem se to dešava, da to bude vraćeno nazad u onakvo stanje barem kakvo je zatečeno ako je ikako moguće. Ovaj članka 40. na koji su se referirali, a gospodin Šuker će se siguran sam o njemu još dodatno elaborirat, ja se neću na njega sadržajno osvrtat, no spomenut ću da je taj članak napisan jednostavnim rečenicama, kratkim, jednostavnim, nerazrađenim, a onda dolazi članak 43. zaštita tajnosti podataka. Kad je riječ o zaštiti tajnosti podataka e ovdje je prisutan jedan vrlo složen onako rekao bi fiškalski rječnik, jedna višesložna rečenica koja se jako trudi biti toliko složena da postane teško razumljiva u gotovo 14 redova i sa jako puno ovako, kao da su dvije različite osobe pisale članak 40. i članak 43. Dakle kad je riječ o zaštiti tajnosti dakle obje strane moraju štititi tajnost podataka pa i 5 godina nakon prestanka važenja izdane dozvole i tu se jako razrađuje kako će se sveta tajna u ugovoru štitit da slučajno javnost ne bi imala pravo saznati ili pravo uvida o tome kakav je ugovor sklopljen, u kojim okolnostima, tko je tu bolje prošao, a tko je gore prošao. Zanimljivo. Radi čega se toliko mora štititi tajnost podataka investitora i to ovako na restriktivan način kao što je u članku 43. definirano. Dakle, sve u svemu kad je riječ o energetskoj neovisnosti koje su se neki doticali zanimljivo je, zanimljivo taj pojam energetske neovisnosti i energetske ovisnosti i da li nam je ona uopće potrebna, to je isto jedno ovako pa gotovo i svjetonazorsko pitanje. Obično se vezivanje neovisnosti, gospodarske suverenosti jer država je to suverenija što je energetski neovisnija, što je neovisnija u proizvodnji hrane, što je jača u svojim resursima i onda je zanimljivo kada neki ljudi koji predstavljaju određenu konzervativnu opciju smatraju da država ne treba biti energetski neovisna ili kad to brane oni koji predstavljaju recimo liberalniju opciju. U državi u kojoj je prosječna neto plaća 700 i nešto eura, a dakle BDP 40 i nešto posto prosjeka Europske unije, a gdje su cijene energenata na oko 70 do 80 posto prosjeka Europske unije samo domaća proizvodnja zapravo energenata može sačuvati kakvu takvu socijalno održivu komponentu za hrvatske građane. Pa naravno da plin i struja jedino mogu imat koliko toliko povoljnu cijenu za hrvatske građane ukoliko ćemo ih u najvećoj mjeri proizvodit u Republici Hrvatskoj, a ne ukoliko ćemo biti vezani na cijene na svjetskom tržištu koje je posljednjih godina cijene energenata izrazito rastu. Tako nije samo tako kad je riječ o cijenama energenata. Tako je i kad je riječ o cijenama i poljoprivrednih proizvoda također. Prema tome, naš je stav inače da svakako treba favorizirati hrvatsku energetsku neovisnost u najvećoj mogućoj mjeri. Što se tiče ovog prijedloga zakona mislimo da ga treba značajno, značajno doraditi a strateški promisliti da li je to zaista ono što nama uopće treba. Dakle, mi ćemo u prvom čitanju bit suzdržani. Hvala.
Hvala lijepo. I vaše je izlaganje izazvalo dvije replike. Prva je ona poštovanog zastupnika Srđana Gjurkovića.
Hvala poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega, vi ste iznijeli jednu tvrdnju da je Hrvatska narodna stranka u izlaganju gospodina Baranovića odustala od INA-e. Mi uopće nismo odustali od INA-e. Mislim ne vidim iz čega smo mi odustali od INA-e. Mi samo znamo da je INA odustala od istraživanja i eksploatiranja prema svim podacima koje imamo, a netko je prenio, a već znamo tko upravljačka prava pa mi htjeli ne htjeli u ovome trenutku ne možemo ni na drugi način utjecat na njihove odluke upravljačke osim da im otvorimo prostor za konkurenciju, ali to na način koji će apsolutno i INA moći sudjelovati i vjerujemo imati interes po svim kako je već rečeno standardima i kriterijima koji u prvom redu štite okoliš, a s druge strane otvaraju prostor energetskoj neovisnosti ili samostalnosti Republike Hrvatske i naravno svim onim dobicima koji znače kad imate vlastitu proizvodnju, kad imate razvoj gospodarstva što ovaj zakon može u svakom slučaju donijet kad krene u eksploataciju.
Odgovorit će na repliku uvaženi zastupnik Dražen Đurović.
Hvala. Pa ne mogu citirat, ali mogu parafrazirat. Otprilike rekao je gospodin Baranović da je INA završena priča. Ne mogu stvarno citirati i u tom kontekstu je govorio. Znači, da se mi moramo okrenuti zapravo jednom drugom modelu, a to je ovaj model koji ovaj zakon promiče. I kažem, to je pitanje strateškog opredjeljenja. Ne treba zaboraviti da je 10 godina prije nego što je MOL popapao INA-u INA mogla popapat MOL. Prema tome, možda za 10 godina tko zna kako će se stvari odvijati. No, mi jedan pravac kad njime idete vrlo je teško u nekom trenutku zaokrenut. Dakle, mislim da ovaj model ovako kako će ići da će u njemu INA vrlo ili relativno malo participirati, a evo vrijeme će pokazati.
Sljedeća replika je ona poštovanog zastupnika Branka Vukšića.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa gospodine kolega, vi ste govorili o nekoliko bitnih stvari koje su. Jedna od najbitnijih stvari je to za što će se Hrvatska opredijeliti. Rekli ste jednu točnu konstataciju, izrekli da treba forsirati energetsku neovisnost. I ova konstatacija koju ste malo prije rekli da smo se zapravo oprostili sa INA-om, a to čitavo vrijeme citira gospodin Šuker iz onog ugovora imat ćemo 25% plus 1 dionica. Da. Znači, mi smo se pozdravili već odavno prije. Hoće li progutati INA MOL neće, jer to je MOL. Samo to ima ime INA mislim. Mi smo još u tim zabludama. Osvrtali ste se i na tajne ugovore. Tajni ugovori nisu zbog države. Država jednim dijelom su zbog moćnika koji su potpisivali te ugovore da ih ne linčuje narod, a najviše su zbog toga da se zapravo sakrije ružna, prljava rabota, da se vidi da su zbog jedne šnicle zaklali kravu, a tu šniclu smo odavno pojeli i sad više nemamo što jesti. To je slučaj i sa INA-om, to je slučaj i sa THT-om. Znači, mi smo više takvih imali tajnih ugovora u kojima na kapaljku saznajemo što se zapravo događalo. Vrlo teško ćemo zadržati energetski suverenitet ako ono što ste vi rekli ne odredimo pravce, ako ne znamo zapravo što hoćemo, ako ne zaštitimo ova polja koja ne vjerujem, rekli ste tu prognoze da je još 56 milijardi tona zaliha. Po kojim procjenama? Koji su to stručnjaci? Kad će se konačno država referirati o tome.
Hvala lijepo. Odgovorit će poštovani zastupnik Dražen Đurović.
Da, da. To je članak 43. zašita tajnosti podataka, posebno stavak 2. koji bi zaista trebalo pročitati i bilo bi zanimljivo čuti od ministra tko je to napisao. Zaista bi bilo zanimljivo čuti jer dakle osobu koja je napisala stavak 2. članka 43. odličan, odličan pravnik. Zaista radi za interese Republike Hrvatske.
Hvala lijepo. Evo sada će riječ dobiti poštovani ministar gospodarstva Ivan Vrdoljak, izvolite.
Hvala vam lijepo potpredsjedniče, kolegice i kolege, zastupnice i zastupnici. Evo ja ću se ovako redom taksativno očitovati koliko sam uspio zapisati vaše primjedbe. Dakle, prvo ne mislim previše trošiti vrijeme jer to nije današnja tema o postupcima privatizacije INA-e prvog ugovora, drugih ugovora i svega onoga što je uslijedilo nakon toga tako da bi se bitnije koncentrirali na ovu jako bitnu temu da ne skretnemo na nešto što je velika nacionalna tema i interes, ali da potpuno jasno kažemo nitko se ovdje nije ovim zakonom ili bilo čim drugim odrekao INA-e. Hrvatska država je vlasnik 44% INA-e i INA će ići na natječaj potpuno ravnopravno sa svojim znanjima, iskustvima, referencama, novcima, svime kao i svaki drugi ponuditelj svijeta u svojoj zemlji vjerojatno možda bolje poznaje teren. Možda poznaje bolje inženjere, ne znam. Možda su s tim favorizirani čak sa nekim svojim znanjima, iskustva što imaju u Hrvatskoj. Možda znaju više nego netko tko će nam doći iz nekih drugih dijelova svijeta. Ne znam, ali smo im otvorili vrata. Pa zašto bi se mi odrekli INA-e? Pa INA to zna raditi. Kako? Pa INA to radi širom svijeta. Pa dajte dođite ljudi, radite. Ali ne može se dogoditi da su jedini koncesionari, to je bilo pitanje Vukšića, tko su koncesionari, i ja sam uvodno rekao INA je jedini koncesionar. Odakle im prava, stečena prava koja su imali još iz Jugoslavije, ali i nakon toga je bilo natječaja. Sad je gospodi Popijač otišao, i sam je u 11. mjesecu 2011. godine raspisao 14 natječaja za 14 polja koje smo mi uspjeli poništiti na mjesec dana. Preporuke struke, ja sam obišao malo svijeta da pitam što su preporuke, što su standardi? Naučimo se, ne znamo to raditi pa pitamo. Pa kažu natječaj ispod 5 mjeseci nije realan, 6 je optimalan da se svi investitori pripreme. Mi raspišemo u 11. mjesecu na mjesec dana natječaj za 14 polja na kopnu. Pa smo onda to poništili. Znači, nekih je bilo … oko natječaja i neka su stečena prava. INA je jedini koncesionar. I nitko se nije odrekao INA-e nego želimo da dođu, da investiraju, da tamo gdje je država vlasnik pa vjerojatno će i članovi uprave INA-e i nadzornog odbora od strane države se boriti da idu na natječaj i da nađu, da izaberu najbolja moguća polja, da imaju najbolju moguću eksploataciju, da najviše moguće zarade. Pa tko će ih zaustaviti u tome? Pa nitko, dapače. Tako da razjasnimo tu situaciju. Dakle, oni što su istekli gospodine Vukšić njih smo uzeli u koncesije, sve koji su istekli smo uzeli. Tako da nemamo tu više temu. Oni koji su aktivni su aktivne, one koje danas imaju vijek trajanja ostaju, morali su se prilagoditi odredbama ovog zakona. Tu je najveći problem imovinsko-pravni odnosi da se razumijemo i tu im trebamo pomoći ispred AUDI-a i … da ih pratimo u ishođenju svih potrebnih dokumenata tako da se prilagode u roku od dvije godine. I to je zajednički posao države i tvrtke gdje je država u vlasništvu 44%. Mislim da ćemo to sigurno zajedno odraditi. Dakle, što se tiče započetih postupaka, i to ste pitali, nema nitijedan započeti postupak. Ja postavljam pitanje na kolegiju pravnicima zašto to pišemo ako nema nijedan? Pa zato što treba pisati, da je to pravni model koji treba napisati. Što sa onima koji su u tijeku, iako možda nema nijedan sada, što ako se do drugog čitanja otvori jedan? Tako su mi rekli. Pa sam ja rekao dobro, ali danas nema nitijedan samo da znate brojku. A uvijek ćemo i transparentno izvještavati ako bilo kakvih dodatnih pitanja treba. I malo raščistiti situaciju što je istražni blok, što je istražni prostor, a što je blok. Ono što ste vi naveli to je istražni prostor. Blokovi se definiraju kasnije i blokove danas ako definiramo prema podacima koje imamo iz '80-ih ili '70-ih godina koje smo jedva preuzeli iz INA-e i dali Geološkom institutu možda bi bili neozbiljni i nisu potrebni danas definirati blokove. Definirat ćemo kad napravimo novu strategiju, kad imamo novi … onda ćemo definirati koliko blokova ide u kojem istražnom području. Naravno da istražno područje je i talijanska strana ima tri, dobro nema tri ima pet, a blokova imaju jako puno. Tako da ćemo blokove definirati ovisno o rezultatima seizmike koja će uslijediti u sljedećih pola godine. Tako da se zna samo raspodjela što je istražni prostor, što je blok. I ne treba to biti, nikad nije, naravno i podaci koji govore, nikada nije blokovi koji prate rezerve koje se nalaze dole iako bez bušotine sve je to sumnjivo, to vidite i kakve su bile procjene prije, 10 puta manje, 10 puta više. Što je neobično. Danas su novije tehnologije pa može biti preciznije, ali ne u apsolutnoj mjeri dok netko ne ide u istraživanje i potroši velike novce u fazi istraživanja da onda ustvari dobije prave brojeve, da onda zna što je ono u nalazištu. Dakle, što se procjene tih kapaciteta tiče to je uvijek struka radila, sa Rudarsko-geološkog naftnog instituta i članovi Povjerenstva u Ministarstvu gospodarstva su isključivo svi doktori znanosti sa instituta i njih pitamo jer mi to ne znamo, ja osobno to ne znam. Njih pitamo i tražimo, nekad malo više pogriješe, nekad manje, nekad procijene korektno sve sukladno strukama. Nisu oni ništa lošiji nego bilo koji drugi znanstvenici u istom poslu svjetski. Tako da su s nama u kontaktu i sudjeluju u svim onim povjerenstvima i u onom članku gdje kažete da bi bilo dobro uključiti struku, struka je dijelom u ministarstvu, dijelom će sutra biti u agenciji, a zadnja crtica kaže i svi drugi koje ćemo mi uključiti jer moramo zvati ljude upomoć da nam pomognu, da daju najbolju korist ovoj zemlji. To ćemo naravno činiti. Da nam daju znanje, iskustva, reference, loše, dobre primjere svijeta, sve ono što treba uslijediti. To je u onoj zadnjoj crtici se dobro govori o tome. Dakle, kako se čuva interes? Svjetska praksa govori jednu stvar da to kasnije idemo uredbom, da to ne piše u zakonu. Zašto? Zato što ovisi o količini polja koja će se naći nakon istraživanja i čuvamo interes RH na dva načina. Prvo je podjelom ugljikovodika koji se nađu i eksploatiraju. Drugo je naknadom. Naknada je iznos koji je interesantan ali nikad presudan. Ja ću vam samo reći brojeve, na starim koncesijskim ugovorima sa INA-om RH dobiva 5%. Ovi koji su uslijedili noviji dobivamo 10%. Svjetska praksa je i do 50% i iznad toga ako su veća nalazišta. Norveška zna imati ugovore i do 70%, Norvežani. Naravno postoje uvjeti davanja tehnologija, suradnje, znači postoje razna svjetska iskustva. Ti omjeri baš nisu potpuno prirodni bili u ovoj povijesti zato to sad i mijenjamo. I naši će interesi najveća korist u stvari ja očekujem biti na toj podjeli produkata, ugljikovodika koji će eksploatirati i onda odgovor na ono pitanje kak ćemo mi raditi sa tim kad to neće biti naše? Da, bit će naše. Na nekim većim poljima 1%, na manjim poljima drugi, sve će biti jasno i transparentno. Uvijek će to Vlada odlučiti, uvijek će to biti na javnim sjednicama, sve će se uvijek znati ali ćemo imati direktne ugljikovodike u vlasništvu RH, ne samo naknada. Tako da ćemo sa tim plinom moći ući u hrvatsko tržište. A ima i drugih mehanizama kako ovim ostalim, tu piše pravo prvootkupa to ste primijetili da možemo i ovaj ostatak koji nije de facto možemo usmjeriti na tržište RH. ja osobno mislim da ćemo mi biti oni koji će to usmjeriti na regionalno tržište Mađarske, Ukrajine, Austrije, Češke itd. Da, usklađenost to je članak 2.usklađenost između Zakona o rudarstvu i ugljikovodika, članak 2.stavak 2. Tu piše dosta stvari šta se regulira Zakonom o rudarstvu, što je Zakon o ugljikovodicima. Ja mislim da je tu potpuno jasno i da tu nema bitnih preklapanja. Naravno da se nešto s ovim Zakonom o ugljikovodicima ne poklapa sa Zakonom o rudarstvu. Da se poklapa sve ne treba nam zakon, onda mi ne treba lex specialis, onda mogu po onome sve izvršiti, a ne mogu. I ne možemo miješati kruške i jabuke i najveće svjetske prakse govore da se ne mogu u isti zakon staviti eksploatacija kamena i eksploatacija ugljikovodika i zbog toga se i prave lex specialisi. Nažalost nema sada kolega Popijača pa onda neću puno o pitanjima koje je sam ponudio, ali dobro. Me ne zato što teza da smo nastupili da će se s tim svi ekonomski i gospodarski problemi u ovoj zemlji riješiti. Da je to netko čuo uopće ili izrekao negdje, da li je itko ikada u jednoj raspravi ili netko negdje napisao da sam ja ili netko od mojih kolega ikad to rekli? Nismo nikad to rekli. Mi smo samo rekli da ćemo pokušati na ovaj model pomoć u jednom dijelu. Da će se riješiti svi problemi? Naravno da neće, niti trebaju,niti je itko to pomislio. Pa imamo tisuću još mehanizama koje moram popraviti da poboljšamo i teza da se nastupa s tim ćemo riješiti gospodarsku situaciju, ma kakvi, daleko od toga. ali da ćemo moći kroz nekoliko godina, 5, 6 godina možda pomoći, da, to svakako. Evo jesam u minusu? Idemo brzo. Da, ovo je novi pravac i da li nam treba ovaj zakon, dvoji se da li nam treba ovaj zakon ili nam ne treba ovaj zakon jel to strategija. Ja kažem da je, da je strategija da koristimo to ste i sami rekli, svoju proizvodnju, svoje resurse i da na taj način korigiramo i utječemo na otvoreno tržište energenata u Hrvatskoj u onoj mjeri u kojoj će ustvari istražni radovi moći u konačnici pokazati. I mislim da ovaj zakon nije opasan. Bilo je puno opasnijih pa čak ne i zakona. I Zakon o privatizaciji INA-e.
Evo sada smo malo stvarno pretjerali minutu.
Znači Zakon o privatizaciji INA-e je djelovao ne toliko opasan ali izvršenje pojedinih ljudi koji su ga izvršavali bilo je jako opasno. Mislim da ovdje nema nikakve opasnosti od toga. ovo je zakon koji je pred vama, sugerirajte, mi ćemo uzeti sve što je u svjetskoj praksi u obzir i nadam se da ćemo na drugom čitanju doći do najboljeg rješenja.
Hvala lijepo. Evo bilo je minutu i pol skoro dulje nego što je predviđeno. Imamo tri replike. Prva je ona uvaženog zastupnika Branka Vukšića.
Uvaženi ministre Vrdoljak, ja sam uistinu zahvalan što ste pokušali odgovoriti u ovom vremenu što ste imali na raspolaganju i stvarno ste išli po točkama i to se rijetko događa da ministar odgovara na konkretna pitanja, konkretnim odgovorima na ono što ste mogli. Neki su vaši odgovori ohrabrili i ja vam vjerujem na riječ dok se ne uvjerim da nije tako, do tog trenutka. Rekli ste kada bi Zakon o rudarstvu i ovaj Zakon o ugljikovodicima bili isti onda ne bi trebali dva zakona, mogli bi sve regulirati jednim zakonom. Međutim ne govori se o tome da oni trebaju biti isti nego su kontradiktorni u nekim točkama to je vrlo bitno. Oni su kontradiktorni i treba ispraviti do drugog čitanja da se vidi u čemu je kontradikcija. Nemam toliko vremena da u dvije minute objasnim zapravo o čemu se radi. Mene u vašoj rečenici koju ste rekli interes Hrvatske podjela sve će biti transparentno. Brine me taj futur, brine me biti će. Ja želim da sada bude transparentno, da se sve zna, a ne sve će biti znate u nekoj budućnosti sve će to biti. To nam obećavaju meni cijeli život obećavaju da će biti bolje sutra da će biti transparentno da ću bolje živjeti itd. Pitam se ali kada će doći ta budućnost? Htio bih živjeti u sadašnjosti. Pa vas zbog toga lijepo molim neka bude transparentno od danas, ne od sutra, od danas da sve što se događa znači na ovom područje kojim vi rukovodite, neka bude transparentno. Budite izuzetak pa napravite transparentnim. Znači sve ovo što sam ja pitao treba biti negdje znači pisati da građanima bude dostupno ono što nije tajna. A čim manje tajni ima tim je bolji postupak države.
Hvala lijepo. Evo uvaženi ministar će odgovoriti.
Dakle kratko samo. Dakle sve što danas mogu što je transparentno je zakon, a on je tu pred vama i ja nemam šta dalje dati da bude transparentnije osim zakona koji je danas tu. Naravno da sve ostalo i svjetska praksa to govori da sve ostalo je podzakonskim aktima. I onaj članak što me pitao tko je to pisao, pa pravne službe. Ja sam dipl.ing. elektrotehnike i ja mogu samo provjeriti sa svojim kolegama da li je to u nekim benchmakt u nekoj svjetskoj praksi da li je sukladno ostalim hrvatskim zakonima i je. Dakle zašto? Što se događa? U fazi istraživanja deseci, deseci, deseci milijuna dolara, eura čega god, ulažu tvrtke koje žele da podatke koji oni tada imaju iz svojih istražnih bušotina budu tajni i to je svjetska praksa. I ja kažem dobro, to su vaši podaci. Mi ih imamo i mi smo vlasnici njih, ali moraju biti tajni. Kada eksploatacija krene e samo to piše u tom članku. Znam da vam djeluje zbunjujuće ali nije ideja ništa sakrivati. Ne daj Bože ugovor tajni, to ne dolazi. Vi ste spomenuli, podaci su tajni od onih koji su defacto to platili skupim novcem. I nakon nekog vremena onda je to i dalje vlasništvo RH, nakon nekog vremena više nisu tajni. To je i osnovna svrha toga zakona. Tajni ugovori. Meni je na vrh glave tajnih ugovora, oni neće postojati.
Hvala lijepo. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Dražena Đurovića.
Hvala. Pa evo gospodine ministre pročitajte vi još malo taj članak 43. podrobnije. Htio sam još nešto drugo reći što sam zaboravio u raspravi reći. Mi evo u raznim prijedlozima Zakona, ova priča sa agencijama je stvarno više u ovoj državi prešla svaku mjeru. I mislim da se mi više jednostavno kao društvo ne smijemo dopuštati daljnje gomilanje agencija. Ali gomilaju se u svim mogućim sektorima, tko god stiže sa zakonima osmišljava još jednu novu agenciju. I tako mislim da je ova vaša agencija za ugljikovodik mogla bi se i u CEI vjerojatno uklopiti koji je već formiran praktički uz nekoliko stavaka i nadopuna statuta CEI-a pa ne bi trebalo u tom slučaju ni oformljavati još jednu, još jednu u nizu agencija koji su u ovih godinu i pol dana na sve one prethodne još su nakalamljeni deseci i desetci novih agencija. I misli tome više nema kraja. Ne znam tko će to u ovoj državi početi plaćati. A kada se jedanput, dođe voda do grla onda ćemo te agencije početi smicati takvom brzinom kao munja.
Hvala lijepo. Ogovoriti će poštovani ministar Ivan Vrdoljak.
Slažem se kolega s vama, puno je agencija. I vrlo često i sam pomislim da li su neke potrebne ili ne. Po nekim čak i tijekom pregovora sa Europskom komisijom su neke osnovane zato što smo trebali osnivati pa sam se čudio zašto postoje. Ali isto tako trebamo uzeti u obzira da danas to i sami govorite, mi trebamo angažirati jako puno struke koje danas u nekom poslu, novom poslu kao što je ovaj koji danas mi nažalost imamo u ograničenim količinama unutar našeg ministarstva. I meni je stvarno želja da u tu agenciju dođu najbolji stručnjaci Hrvatske sa najboljim referencama. Da li su nekada bili u INA-i ili radili na institutu ili na fakultetu, ne znam, ali im trebamo otvoriti vrata da dođu u agenciju koja bi sutra nakon faze istraživanja i krenula u eksploataciju se pretvorila u tvrtku koja defacto onda na poslovnim razinama može raditi, može raditi produkt, prodavati ili bilo što, tržiti sa dijelom produkata u … [[Govornik se ne razumije.]] Republike Hrvatske. To ministarstvo ne može raditi. Pa i svakako tvrtka treba uslijediti. Pitanje je samo da li ćemo te ljude uzeti, staviti u sistematizaciju ministarstva koji će voditi taj novi posao ili ćemo ih staviti u agenciju koja će u sljedećem koraku svakako završiti u tvrtci koja će ustvari biti menadžment tvrtka koja ne može završiti, ti ljudi ne mogu taj posao raditi iz ministarstva. Tako da, potpuno se slažem sa vama da je hrpa tih agencija koje su šum u kanalu vrlo često i meni i vama i javnosti i građanima, poziciji, oporbi, svi, manje-više smo isto, imali smo i faze kada su neki rezali agencije, spajali, rastavljali, svašta nešta. I znam da vam je taj osjećaj nije zločest nego iskren, i meni je, ali mislim da je ovdje nužno jer je ovo potpuno novo strateško opredjeljenje gdje moram struku dovesti na poziciju koja ima brzu, efikasnu, kvalitetnu poziciju a sutra se pretvara ustvari u tvrtku koja bi neophodno morala doći. Evo to je bio jedini razlog.
Hvala lijepo. I zadnja replika poštovanog zastupnika Ivana Šukera.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre, nesporno je da s obzirom što se zadnjih deset godina događa na energetskom tržištu svijeta zakon trebalo donijeti. Međutim, mi se ponašamo kao da mi nemamo nikakvog iskustva u ovoj cijeloj priči. Točno se zna zašto je INA išla u takav odnos sa ENI-jem u trenutku kada je išla u istraživanja. Isto se tako zna da recimo tamo početkom ovog stoljeća INA-i je bilo totalno neisplativo crpiti naftu u Ivaniću i Podravini jer je barel nafte na svjetskom tržištu bio 30, 35 dolara, znači to je bilo vjerojatno jeftinije od onoga koliko je koštao. Međutim, kada je barel otišao na 80, 90, 100 dolara onda su ta nalazišta itekako bila interesantna i Ivanić grad se ponovo aktivirao. Dakle, naprosto određena kretanja diktiraju neke stvari. I naprosto se mi ne trebamo praviti ovdje kao da ništa ovdje ne postoji, kao da mi ništa ne znamo. Druga stvar, kada govorimo o INA-i pa mi imamo u toj tvrtki 44,7% vlasništva i tu radi skoro 10 tisuća Hrvata. I ako nama samo zbog interesa 10 tisuća Hrvata ta INA nije u interesu onda mi, neću uopće upotrijebiti niti jednu riječ za to. Ali isto tako ako itko zna na ovim područjima što ima onda zna INA. Znači zna i strateški partner MOL. Prema tome, oni neka se natječu na natječaju, međutim, ima nešto što u ovom zakonu mene muči, o tome ću kasnije više govoriti a to je da INA nigdje iako je bila svjetski priznata tvrtka u istraživanjima nigdje nije mogla doći bušiti a da nije osnovala zajedničku tvrtku sa … [[Govornik se ne razumije.]] zemljom, s tim da u toj tvrtki nije mogla imati više od 25%. I to je ono što nedostaje ovom zakonu. Ulažući sredstva koja vi nemate u ovom trenutku, onaj koji dođe će uložiti sredstva a vi ćete mu ta sredstva kasnije vraćati kroz ono što se nađe pod zemljom. Dakle, to je nešto što imaju sve arapske zemlje. A toga u ovom Zakonu nemate. Toga u ovom Zakonu nemate. Barem ja nisam uspio iščitati. A kasnije ću govoriti o ovom financijskom dijelu, sada nemam dovoljno vremena. Prema tome, imamo iskustva. I ono što je kolega Popijač govorio tu je samo na bazi tih iskustava koje mi imamo. I svaka promjena u svijetu inzistirati će i promjene ovoga Zakona. Možda ćemo ga za 7 mjeseci morati ponovno mijenjati.
Hvala lijepo. Evo imamo i odgovor poštovanog ministra Ivana Vrdoljaka.
Evo baš mi je drago da je kolega Šuker potvrdio moje riječi kada sam se obratio da INA, da smo mi vlasnici 44%, da može doći na natječaj, da znamo šta događa, da je to hrvatska tvrtka u kojoj radi, skrenuo bih pažnju 10 tisuća građana Hrvatske i koja nam je vrlo interesantna i vjerojatno najbolje znaju. I drago mi je da ste potvrdili moje riječi sa i malo prijašnjeg izlaganja. A druga stvar, provjerite arapske zakone. U njihovim zakonima ne pišu ti ugovori nego u ugovorima se dogovara osnivanje agencije, … [[Govornik se ne razumije.]] postotci, veličina polja. I kod njih u zakonima isto nemaju detalje o ugovorima nego svi detalji koji su potrebni o eksploataciji, o podjeli produkata, o osnivanju firme, o vlasništvu na firme su dio ugovora koji kasnije uslijeđuju a ne mogu pisati u zakonu jer ne znamo opsege. Mi danas ne znamo opsege, ne znamo šta bi napisali kad ne znamo šta nam je uopće ispod naše zemlje i mora. To ćemo znati za tri godine, četiri, to ćemo tek tada znati. Pa sam samo želio skrenuti pažnju da vam se zahvaljujem da ste potvrdili vrlo veliku važnost INA-e na energetskom tržištu Hrvatske o kojem mi posebno držimo i to se slažemo i velika su znanja tamo. Šteta što nisu u potpunosti iskorištena, a da ostalo ćemo naravno rješavati u ugovorima kao i cijeli pametni i razvijeni svijet.
Hvala lijepo. Sada ćemo preći na pojedinačne rasprave i prva je ona poštovane zastupnice Mirele Holy. Izvolite.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Pa na samom početku izlaganja želim reći da ću podržati ovaj prijedlog zakona o kojem raspravljamo na svu sreću u prvom čitanju zato što smatram da ima dosta prostora za poboljšanja. Podržat ću ovaj prijedlog zakona zbog toga što smatram da je izuzetno važno da krenemo u znatno veću eksploataciju naših ugljikovodika i tu prvenstveno mislim na plin i to u cilju ipak osiguranja veće energetske neovisnosti i energetske sigurnosti Republike Hrvatske. No nakon ovog ajde tako da kažem malo pozitivnog početka moram izreći nekoliko kritika, a moja prva kritika se odnosi na neusklađenost ovog prijedloga zakona sa danas važećim Zakonom o rudarstvu i mene je prilično zasmetalo s obzirom na činjenicu da u trenutku kada je zakon ušao u proceduru je ocjena stanja ovog zakona bila u odnosu, odnosno referirala se na tada važeći zakon kada ste vi pisali očigledno ovaj tekst Zakona o rudarstvu i mislim da se takve stvari ipak ne bi smjele događati da iz Vlade dolaze ovako neprilagođeni tekstovi postojećem stanju. Područje eksploatacije ugljikovodika je vrlo osjetljivo područje i to ne samo iz pozicije zaštite okoliša o kojem ja najčešće govorim već i iz ekonomskog interesa države, a bojim se da smo u Hrvatskoj prilično deficitarni sa ekspertizom vezanom uz vođenje ozbiljnih energetskih projekata, a u što smo se mogli uvjeriti ne samo u daljoj prošlosti nego i u bližoj prošlosti ili čak i sa trenutnom situacijom. Na šta konkretno mislim? Konkretno mislim na lošu situaciju vezano uz ugovore koje smo imali sa Talijanim vezanim uz eksploataciju našeg plina. Druga stvar, mislim na trenutnu situaciju problema sa realizacijom projekta Termoelektrane Plomin III koja je najviše vezana uz lošu pripremu dokumenata natječajne dokumentacije i koja dovodi do gotovo konstantnog gubitka interesa od strane potencijalnih privatnih partnera i mislim da se tako nešto u budućnosti nipošto ne smije više događati. Šta mi to govori? To mi govori da mi u području energetike ustvari ne znamo što bismo htjeli, a ako ne znamo što hoćemo onda ćemo jako teško postići bilo kakav pozitivan energetski ili ekonomski ishod za Republiku Hrvatsku. Slično se nažalost događalo i sa projektom LNG terminala na otoku Krku jer smo čini mi se kretali prema nekim potencijalnim investitorima ne znajući šta ustvari hoćemo, da li želimo da nam netko bude partner ili da sam gradi taj terminal ili da nam bude dobavljač plina i mislim da tu naše pozicije trebaju biti apsolutno jasne kako bismo imali i pozitivan ishod vezan uz tako velike energetske investicije. Zbog toga mene ovaj zakon ne brine iz pozicije zaštite okoliša jer ne smatram da ćemo u hrvatskom Jadranu imati jako puno nalazišta nafte koje ćemo eksploatirati, koja bi mogla dovesti do potencijalnih katastrofalnih scenarija. Mislim da ćemo imati nalazišta plina i da ćemo to uspjeti iskoristiti na način da dođemo do određenih količina ugljikovodika, ali postavlja se pitanje na koji način ćemo mi tu profitirati iz ekonomske pozicije i ekonomskog interesa i zbog toga mislim da moramo biti jako, jako, ali jako oprezni prilikom jasnog definiranja, nedvosmislenog definiranja prilikom natječajne dokumentacije šta hoćemo i na koji način ćemo doći do tih naših ciljeva. U Republici Hrvatskoj imamo jako puno eksperata koji su sudjelovali u vrlo ozbiljnim natječajima i izvan Republike Hrvatske vezanih uz eksploataciju ugljikovodika i mislim da je velika šteta ukoliko njihovo znanje nećemo iskoristiti i iskoristiti njihova iskustva u realizaciji nekakvih tendera. Apeliram na vas da u svakom slučaju pronađete te ljude, oni ne rade samo u INA-i, oni rade danas i u mnogim kompanijama izvan Hrvatske, u Kataru i drugdje i mislim da je ustvari taj ljudski potencijal, taj ekspertni potencijal najveći potencijal sa kojim Hrvatska raspolaže u ovom dijelu. I sada nakon ove načelne ocjene zakona ja ću se malo osvrnuti i na neke članke ovog zakona i tu moram priznat da mi je malo zbunjujuće definicija Agencije za ugljikovodike u članu 4. jer ta definicija ustvari ništa ne govori. Mislim da biste trebali malo ipak definirat više šta je Agencija za ugljikovodike. U članku 6. piše da je nadležnost agencije, to je stavak 2., sudjelovanje u pripremi, organizaciji i prezentaciji u cilju upoznavanja potencijalnih investitora s ugljikovodičnim potencijalima određenih područja Republike Hrvatske i davanje prijedloga ministarstvu za donošenje odluka o provođenju javnog nadmetanja za odabir najpovoljnijeg ponuditelja za izdavanje dozvola i sklapanje ugovora. S obzirom na činjenicu da je za agenciju u ovoj godini predviđeno izdvajanje od nekakvih 400000 kn kako bi ona uopće startala ja moram priznati da bez obzira na odgovor koji ste vi meni pružili na Odboru za gospodarstvo ja još uvijek nisam sigurna na koji način će se ova agencija financirati. I mislim da bi to trebalo nešto malo jasnije definirati, a i da bi trebalo definirati na temelju točno kojih polaznih podataka će se provoditi, znači organizacija tih prezentacija na kojima će se upoznavati ti potencijalni investitori sa ugljikovodičnim potencijalima određenih područja Republike Hrvatske. Dobila sam neke informacije iz INA-e. Navodno su istraživanja provedena i ja apeliram da se nipošto ne dozvoli da trošimo nepotrebno novce da dupliramo nekakva istraživanja. Mislim da jednostavno više nemamo vremena za takve stvari i da se slučajno opet ne bi dogodilo da Republika Hrvatska troši novce na nepotrebne studije i na nepotrebne konzultante a što smo na žalost u proteklim godinama za vrijeme HDZ-ovog mandata imali više puta vidjeti a da se na kraju ne realiziraju naravno nikakvi projekti. Da, idem dalje sa člancima. Ovako, u članku 21. u stavku trećem kaže da je agencija dužna pružiti pomoć investitoru pri uređenju odnosa sa vlasnicima posjednicima zemljišnih čestica. Mislim da je to ovako malo skliski teren, jer imamo znači zakone koji pokrivaju ovo područje. Ovo jest lex specialis. Ali mislim da se tu treba ipak malo više definirati na šta se to točno odnosi, kakva bi ta pomoć u stvari investitorima trebala biti. U članku 19. upozoravam kao što je već bilo upozoreno i prethodno da se ovdje suprotno važećem Zakonu o rudarstvu koncesija daje na 30 godina iako je Zakonom o rudarstvu predviđeno 40 godina. Nisam baš u potpunosti zadovoljna sa objašnjenjima i obrazloženjima koje smo čuli na odborima i mislim da Republici Hrvatskoj treba biti u interesu da što je moguće duži broj godina dobiva određene iznose novca i da ima veći financijski benefit od koncesije nego da idemo na brzu eksploataciju samih ležišta. Vi ste rekli na Odboru za zaštitu okoliša da Hrvatska na godišnjoj razini dobiva oko 400 milijuna kuna od eksploatacije ugljikovodika. Ja mislim da je hrvatski potencijal znatno veći i da bi država mogla uprihoditi tu i nekoliko milijardi kuna možda i više od toga. Ali osnovni preduvjet za to znači mora biti da jasno definiramo točno što je naš interes kako bi i bili zaštićeni ne samo u energetskom i ekološkom pogledu nego i u onome što je najvažnije financijskom pogledu.
Hvala lijepo. Imamo dvije replike. Prva je poštovanog zastupnika Branka Vukšića.
Uvažen kolegice Holy, ovo ste pitali, zapravo problematizirali posredovanje agencije između kompanije koja istražuje ili koja crpi i vlasnika zemljišta. Mislim da ima smisla zbog toga što upravo kad sam govorio često se u praksi događa kad se netko izvlašćuje da se uvažava sila kompanije, a ne pravo ono na koje ima vlasnik zemljišta. I mislim da je agenciji dužnost štititi i prava vlasnika, ali kad posreduje između kompanija i vlasnika mislim da i štiti državne interese. Ne mislim da je to u zakonu možda kao što ste rekli treba precizirati, pojasniti jer se agencija sigurno nema pravo miješati niti u poslovanje kompanije, niti u prava vlasnika, ali mislim da može biti jedan dobro došli posrednik uz jasnije slažem se s vama upute u zakonu, odnosno odredbe.
Hvala lijepo. Odgovorit će poštovana zastupnica Mirela Holy.
Poštovani kolega, pa ja mislim da je osnovna ideja formiranja različitih agencija bila upravo da se odijele određeni stručni poslovi od onih upravnih poslova vezanih uz neku materiju. Na žalost, praksa dosadašnja je pokazala da to baš i ne funkcionira kako bi trebalo. I ja mislim da ovako osjetljive stvari koje se tiču izvlaštenja, pa nisam baš sigurna da bi trebale biti u nadležnosti agencija koje bi trebale u stvari provoditi stručne poslove. I mislim da doista predlagatelj ovog zakona do drugog čitanja mora malo veću pozornost posvetiti upravo ovim stvarima kako ne bi bio u koliziji sa nekim zakonima koji reguliraju ovu materiju.
Hvala lijepo. Za repliku se javio i poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice Holy, dobro ste definirali da je ovaj zakon u stvari možda jedna od najvećih manjkavosti ovog zakona što svojim nekim odredbama ulazi previše u lex specialis zakone koji reguliraju to i za druge investitore za koje možda čak Hrvatska daleko zainteresiranija od ovog dijela. I to je možda velika manjkavost ovog zakona. Istovremeno određene odredbe koje su se možda ovim zakonom trebale više pojasniti ostale su na načelnoj razini. Dakle, ovo je zakon prije svega koji treba regulirati na koji način će se vršiti, dakle raspodjela koncesija, eksploatacija prije svega plina i nafte na području Republike Hrvatske i to je ono s čim se ovaj zakon trebao baviti. Ja ću kasnije u svojoj pojedinačnoj raspravi govoriti o ovom financijskom dijelu što još nigdje nisam vidio ni u jednom zakonu. Vi ste spomenuli ovaj imovinsko-pravni dio, što treba raditi AUDI, ako je Vlada donijela zakon kojim se pomaže investitorima ne vidim što to treba ovdje posebno naglašavati i ulaziti u određene stvari. I onda dolazite u disharmoniju sa tim zakonom. Što će se dogoditi recimo ako se sutra promijeni taj zakon, onda znači da se mora i ovaj zakon mijenjati. A ovaj zakon bi trebao se prvenstveno držati koncesija i eksploatacija i tu neke stvari više elaborirati. Jer očigledno iz današnjih rasprava je da ostaje puno pitanja u zraku. I tih puno pitanja u zraku nažalost ovaj zakon obavija određenim velom tajne. A s obzirom da se radi o milijardama, jer to nisu mala sredstva, onda je logična stvar da će se po Hrvatskoj ispreplitati raznorazne priče i bit će korupcije prije nego što se uopće krene u bilo što drugo.
Hvala lijepo. Odgovorit će uvažena zastupnica Mirela Holy.
Poštovani kolega Šuker, dakle ja doista smatram da je potreban zakon koji će regulirati eksploataciju ugljikovodika upravo u cilju na neki način lakše realizacije ovih projekata kako bismo imali, raspolagali sa većim količinama plina kao izuzetno važnog energenta koji će u godinama koje dolaze sigurno imati sve veću važnost. I mislim da je šteta da te potencijale mi ne iskoristimo. Ja smatram da zakoni ne smiju biti komplicirani, da zakoni moraju biti vrlo jednostavni i moraju biti na neki način pisani maksimalno razumljivim jezikom kako ne bi došlo do pogrešnih interpretacija ili traženja određenih sivih zona jer nažalost mi u Hrvatskoj jako često govorimo o korupciji na najvišem političkom nivou, a ja mislim da u Hrvatskoj jako puno ima korupcije na onom činovničkom nivou. A tome doprinose upravo komplicirani zakoni koji ostavljaju različite mogućnosti tumačenja koja činovnicima omogućuju donošenje različitih distribucijskih odluka. Naravno da mi kao Hrvatski sabor i zastupnici pa na kraju krajeva i mediji i općenito pogotovo znači vi oporba kao korektivni faktor ne možete kontrolirati, odnosno ne možemo kontrolirati sve te procese i zbog toga smatram da zakon mora biti jako, jako dobro napisan kako bi mogućnost tih manipulacija bila što je moguće manja.
Hvala lijepo. Sljedeći za raspravu se javio uvaženi zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo ja ću ono što sam već u nekoliko navrata spominjao dati jednu drugu dimenziju ovoga Zakona o istraživanju i eksploataciji ugljikovodika. Naime, to sam već i u replikama govorio o tome da ovaj zakon određuje i uređuje način istraživanja i eksploatacije ugljikovodika, a kao podloga za eksploataciju ugljikovodika služi nam i Strategija prostornog uređenja koju smo prije dva dana raspravili u Hrvatskom saboru i koju ćemo, vjerojatno će većina sutra i usvojiti. I ne bojim se ni ja kao ni kolegica Holy o opasnosti po onečišćenje okoliša prvenstveno u onom dijelu koji se odnosi na kontinentalni dio Hrvatske. Ja izražavam svoju bojazan za eksploataciju ugljikovodika u dijelu epikontinentalnog pojasa koji se proteže izvan teritorijalnog mora RH. Naime, epikontinentalni pojas predstavlja morsko dno i njegovo podzemlje koje se proteže od morske obale pa sve do granice razgraničenja sa susjednim državama u najvećem dijelu sa Italijom ali i sa Crnom Gorom i Slovenijom itd. U tom dijelu epikontinentalnog pojasa koji se proteže izvan granica teritorijalnog mora nema nadležnost nitijedna županija, nitijedan grad, nitijedna općina u RH jer to nije niti teritorij niti akvatorij koji je u okviru županijskih, odnosno gradskih i općinskih granica već je isključivo taj epikontinentalni pojas u teritorijalnoj nadležnosti RH, dakle mimo županijskih granica. Na tom prostoru ne postoji nitijedan prostorno-planski dokument koji uređuje postupanje u epikontinentalnom pojasu. Tu će Vlada kada raspisuje natječaj i bude omogućavala istraživanje i iskorištavanje ugljikovodika pozivati se na program prostornog uređenja kojega će Vlada donijeti u roku od 30 dana nakon što stupi na snagu ova odluka koju će sutra usvojiti Sabor. I u tih 30 dana niti će hrvatska javnost, niti će zastupnici u Hrvatskom saboru niti ekološke udruge u Hrvatskoj, niti će se itko moći referirati na eventualne planirane neistražene lokacije za istraživanje ugljikovodika u epikontinentalnom pojasu. Što znači da će mimo javnosti Vlada moći postaviti na 12 milja nautičkih milja od Visa, Mljeta, Koručule ili bilo kog srednje dalmatinskog otoka gdje su već značajne dubine i gdje nije jednostavno crpiti ugljikovodike iz tog podzemlja dogodit će se dozvola koja će omogućiti pristup istraživanjima tih polja ugljikovodika. Mi u RH za kudikamo benevolentnije procese stvaranja energije, kao što su vjetroparkovi i vjetroelektrane provodimo itekako zahtjevne procedure koje znaju trajati godinama da bi se usvojila studija utjecaja na okoliš, a recimo za jedan ovakav proces koji će se odvijati u Jadranskom moru izvan granica teritorijalnog mora mi nećemo provoditi takvu jednu sveobuhvatnu raspravu koja će govoriti o tome da li je doista opravdano i u kojoj mjeri je takav proces opasan za ugrožavanje bioraznovrsnosti Jadrana i proces u kojemu bi mogli kroz javnu raspravu se očitovati o takvom jednom zahtjevnom procesu. Ja sam to već maloprije spomenuo što jedna havarija takvog projekta može napraviti za turizam na Jadranu, što može napraviti za morski okoliš. Prema tome, neshvatljivo mi je i neprihvatljivo mi je da Vlada donosi program prostornog uređenja u vremenu kada pristupamo u EU, kada donosimo u ovom Saboru Zakon o zaštiti prirode, kada donosimo u ovom zakonu za par dana i Zakon o zaštiti okoliša da mi jedan program prostornog uređenja radimo bez strateške procjene utjecaja na okoliš i da nama svim je to svejedno. Ja to jednostavno ne mogu shvatiti. Druga stvar koju sam također već spomenuo na Odboru za zaštitu okoliša bilo je moje pitanje, da li je Vlada upoznata i da li je to točno, to su moje informacije, da susjedna država Crna Gora u dijelu prostora koji je uređen privremenim protokolom o režimu granice južno od Prevlake kojim je na 10 godina uređena granica između Hrvatske i Crne Gore u tom dijelu teritorijalnog mora koji po meni pripada RH, vrši i već sada istraživanja u svrhu eksploatacije ugljikovodika? Tim više to je neprihvatljivo jer je taj privremeni protokol o režimu granice između Hrvatske i Crne Gore odnosno onog trenutka kada je potpisan bio je između Hrvatske i Savezne Republike Jugoslavije danas Crne Gore je istekao 10.prosinca 2012.godine. i ja nisam čuo da je Ministarstvo vanjskih poslova, da je Vlada iti jednom jedinom riječju se osvrnula što i kako dalje sa utvrđivanjem granice dolje na jugu Hrvatske južno od Prevlake. A upravo u tom prostoru koji po međunarodnom pravilu bi morao pripasti RH, a međunarodno pravo govori da bi granica na tom dijelu trebala ići crtom sredine od kopnene granice pokraj Prevlake pa na polovini udaljenosti između otoka Mamule i PUnte, RT Oštro pa sve do granice sa crtom sredine sa susjednom državom Italijom, i upravo u tom prostoru koji po međunarodnom pravu trebao pripasti RH već sada Crna Gora vrši istraživanja. Ja sam postavio pitanje na odboru i rekao sam da se pripremite da ću vam to pitanje postaviti i na plenarnoj sjednici. Da li je to točno da se to vrši? Ako se vrši da li smo mi s time upoznati kao Vlada? Ako smo upoznati što smo poduzeli da upozorimo susjednu državu da dok se ne riješi ovaj protokol o privremenom režimu granice na jugu Hrvatske? Što smo poduzeli, što ćemo napraviti i da li su time narušeni gospodarski interesi RH? Prema tome da zaključim, ja držim da je ovaj zakon u ovom dijelu u kojemu će se izvući iz Zakona o rudarstvu dobar i to podržavam, ali pristup koji ovaj zakon omogućuje i procedura koju mi donosimo temeljne dokumente prostornoplanske dokumente koji će omogućiti u epikontinentalnom pojasu istraživanje i eksploataciju ugljikovodika mimo javne rasprave koja je nužna za kud i kako benevolitnije i jednostavnije procese za mene neprihvatljiva. I da to Vlada radi i predlaže ovom Saboru i javno govori da ćemo donijeti dokument koji će ovo omogućiti u roku od 30 dana mimo procedure koju predviđaju svi zakoni koji su u ovom trenutku u proceduri Hrvatskog sabora, a to je Zakon o zaštiti okoliša i Zakon o zaštiti prirode za mene neprihvatljiva. Ja nemam ništa protiv toga ako svi parametri pokažu da je to doista moguće na lokaciji izvan teritorijalnog mora vršiti eksploataciju i nafte i plina nemam ništa protiv toga, ali imam protiv toga da se to radi izvan očiju javnosti, izvan rasprave koju treba provesti da bi se prišlo eksploataciji ugljikovodika u epikontinentalnom pojasu pogotovo govori izvan granica teritorijalnog mora. I još jedna stvar, čujem da je Republika Italija već sada zaustavila daljnja istraživanja u Jadranskom moru, čujem da postoji inicijativa da se Jadransko more proglasi zaštićenim prostorom sukladno pravilima međunarodne pomorske organizacije jer ako smo Jadransko more zaštitili plašit će se Družbe Adria ne bi li velike količine balastnih voda bile iskrcane u Jadran i za tu istu Družbu Adria gdje se radi o svega 5 milijuna tona što nije malo ili 10 milijuna tona smo kroz Studiju utjecaja na okoliš dokazali da je taj projekt štetan za Hrvatsku. Nije mi jasno da možemo u projekt istraživanja i eksploatacije takvih nalazišta koji mogu biti obimniji, bogatiji, obilniji u dijelu koji se odnosi na iskorištavanje i eksploataciju nafte od Družbe Adria da mi taj projekt razvijamo, da mu Vlada daje blagoslov a da o tome hrvatska javnost nema se prilike kroz proces koji je nužan koji bi bio prihvatljiv o tome izjasniti. Zato upozoravam dakle dobro je da ovakav zakon donosimo ali ga pratimo s odgovarajućom dokumentacijom, nemojmo ga raditi izvan očiju javnosti tim više što govorim veliki dio tih planiranih polja nalazi se izvan dosega prostornih planova koji se donose u postupku koji je itekako prihvatljiv i javnosti koji je propisan i koji onda takve procese takve projekte svakako može prevenirati odgovarajućim studijima utjecaja na okoliš. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo jednu repliku poštovanog zastupnika Branka Vukšića.
Uvaženi kolega Bačić postavili ste dva pitanja koja su vrlo važna. Jedno je pitanje ovo koje ste na kraju govorili zapravo sigurnost istraživanja zaštita Jadrana od mogućih havarija koliko sam shvatio. Istraživanje nafte, eksploatacija o budućnosti nafte koliko ona može biti štetna, što može prouzročiti u Jadranu i to smo na Odboru za gospodarstvo govorili o tome da treba izračunati što je korisnije. Koliko ima nafte? Da li se naftnim platformama može napraviti veća šteta od eventualne koristi? A druga stvar je koju ste problematizirali, a to jeste hrvatska rak rana to su odnosi sa susjedima odnosno granice sa susjedima. Spomenuli ste granicu sa Crnom Gorom. I stvarno bi trebali dobiti odgovor istražuju li Crnogorci sa našom dozvolom. To je vrlo bitno, da li su, da li mi znamo za ta istraživanja, da li je istina da istražuju i što poduzimamo da se to dalje ne događa. Rekli ste 31. 12. prošle godine je taj privremeni režim završen. Što dalje? Hrvatska nije odgovorila na to pitanje jer smo trebali dati neku inicijativu. Možda čekamo 1. 7. jer znate da 1. 7. je datum kada se sve mijenja u našim životima i kada će sve biti bolje, jasnije itd.. Pa vjerojatno nakon 1. 7. će Vlada Republike Hrvatske pokrenuti to pitanje regulacije granice sa Crnom Gorom.
Hvala lijepa. Imamo odgovor poštovanog zastupnika Branka Bačića.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Vukšiću, ja nisam babaroga i ne želim plašiti nikoga sa onečišćenjem okoliša zbog toga što bismo krenuli u projekt eksploatacije ugljikovodika. Ali kad, to želim ponovno ponoviti. Kada prije evo dva dana mi raspravljamo o Strategiji prostornog uređenja u kojemu govorimo o novim potencijalnim nalazištima ugljikovodika na srednjem, a posebno na južnom Jadranu, onda želim reći da nije i to je već danas bilo govora o tome, nije svejedno eksploatirati naftu ili plin na 30, 40 metara dubine u sjevernom Jadranu i na dubine koje ne manja od 300 metara pa sve do 1000 metara na južnom Jadranu. Ja ne znam gdje je to potencijalno nalazište ali je prilično opasno pristupati eksploataciji ugljikovodika na dubinama iznad ili ispod 300, 400, 500 metara. I razlika je to na sjeveru gdje sada postoje platforme gdje je ta dubina značajno manja. I sada, meni je zbog toga neprihvatljivo da o tome mi kroz odgovarajući dokument se ne izjašnjavamo niti se ikoga pita u ovoj državi, koga se pitalo osim nas zastupnika da ćemo donijeti Strategiju i da će Vlada nakon što se sutra strategija usvoji u roku od 30 dana donijeti dokument koji će sve to zajedno omogućiti. U roku od 30 dana. A jedna studija, kažem, obična studija utjecaja na okoliš koja rješava kudikamo i jednostavnije projekte. Rekao sam vjetropark koji može imati 2, 3 vjetroelektrane traje po nekoliko mjeseci ako ne i nekoliko godina. Mi raspravljamo o vjetroelektranama godinama a o mogućnosti da ćemo eksploatirati naftu na 600 metara dubine nama ministar govori da će to možda već početi iduću godinu. Niti znamo koja je lokacija, niti znamo tko će to napraviti, niti je li to moguće napraviti, niti koje su tamo količine. Nama se obećava da ćemo na tim dubinama, u tim prostorima naftu eksploatirati za par mjeseci.
Hvala lijepo. Sljedeće izlaganje biti će uvaženog zastupnika Ivana Šukera.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodo iz Ministarstva gospodarstva, kolegice i kolege. Pa slušajući ovu raspravu ja stvarno se ne mogu oteti dojma da mi ne znamo u kojoj državi živimo. Pa INA je nekada bila vodeća kompanija za istraživanje i bušenje. INA naftaplin i njezin Crosco su bili u svijetu priznate firme. Isto tako Rudarsko-geološki naftni fakultet u Zagrebu itekako je radio istraživanja. I sada vrlo interesantno mi cijelo vrijeme želimo plasirati u javnost priču da INA nije zainteresirana za bušotine. Pa koja to firma koja je imala sve pogodnosti i podobnosti u jednoj državi ne bi crpila praktički novce koji se tako samo nude. To je samo jedno pitanje svima nama. Druga stvar, kada govorimo o energetskoj neovisnosti. Pa gledajte, Hrvatska je do prije par godina isto imala plin iz sjevernog Jadrana. Imali smo i plin praktički na granicama Hrvatske. Međutim, dok nije napravljen plinovod od Fažane do Zagreba i dok nije napravljena interkonekcija prema Mađarskoj nama je bila panika čim se počelo pričati o tome da će Ukrajinci zatvoriti pipu. Ali sada kada smo otvorili praktički dva prolaza nova da možemo kupovati od koga god hoćemo praktički plin u Europi i u sjevernoj Africi mi onda možemo reći da imamo veliku energetsku neovisnost. Jer ako na svjetskom tržištu postoji energenta, vi imate novaca da ga kupite, onda vi imate energetsku neovisnost. Ne mora značiti da ako imate buštinu doma da vam je to energetska neovisnost. Jer gledajte INA je došla u probleme jer je prodavala i plin i naftne derivate ispod cijene. Dakle, puno je tu pitanja koje se otvara. I ovoj energetskoj neovisnosti se može razviti čitava znanstvena rasprava. Ali ja vas vraćam samo u vrijeme krize, rusko ukrajinske krize kada su zatvorene pipe prema Ukrajini, Hrvatska je bila u silnim problemima. Zašto? Zato što naprosto nije imala alternativnog pravca. Onaj plinovod koji je išao preko Slovenije nije bio dovoljan da pokrije hrvatske potrebe. Međutim, u onom trenutku kada smo mi napravili plinovod on Fažane do Zagreba mi praktički sve ono što pripada nama po kvoti, pa čak i onaj talijanski dio ako Talijanima ne treba dovedemo do hrvatskih građana i hrvatskog gospodarstva jer smo napravili preduvjet za to. Isto tako interkonekcija prema Mađarskoj je stvorila uvjete a danas sutra Petrokemija u Kutini može odabrati dobavljača kojeg god hoće za plin koji je jeftiniji. Dakle, to je jedna stvar. I ono što sam rekao i ministru i ponoviti ću opet. INU, mi imamo 44,7% INA-e. I od ovih mlijardu i 300 dobiti ove godine nama pripada 44%. Prema tome, mi pričamo o nekakvoj kompaniji ovakvoj ili onakvoj, a zašto ne dogovoriti sa strateškim partnerom, na kraju krajeva upravljačka prava INA-e nisu ništa veća sada nego što su bila ugovorom od 2003. godine. I po ugovoru iz 2003. godine niti jednu investiciju veću od 80 milijuna kuna nisu se mogle napraviti bez suglasnosti Mađara. I u naftnoj industriji investicija 80 milijuna kuna to je isto priča kao da se mi kolege zastupnici pozovemo na kavu tu dolje na šank. Ali dobro. Ono što sam i replicirao kolegici Holy, na kraju krajeva što je ona govorila u svojoj izvornoj raspravi i vi neki drugi kolege da ovaj Zakon previše ulazi u neke zakone druge koji su leg specijalis, ovaj članak 40. je meni totalno nejasan. I ja, iskreno govoreći uopće nije jasno kako je Ministarstvo financija ako je uopće napisalo pozitivno mišljenje na ovaj zakon. Počevši od deviznog inspektorata, zapravo financijskog inspektorata, preko porezne uprave na dalje. I sad ću citirat odredbe jer naprosto mislim da one nemaju šta radit u ovom zakonu. Veli u svrhu izvođenja rudarskih radova investitor ima pravo otvorit i držat bankovni račun u Republici Hrvatskoj i obavljati bankarske transakcije sukladno propisima Republike Hrvatske. Što to znači? Zar mislite da će netko doći bušiti u Hrvatsku da tu neće otvorit firmu preko koje će poslovat? Kako će zapošljavat radnike? Pa vi znate elementarnu stvar rezident i nerezident. Pa zar je nama u interesu da dajemo da nam vrše istraživače radove u Republici Hrvatskoj i buši je netko tko nema pravni subjektivitet u Republici Hrvatskoj. To si nijedna zemlja nije dozvolila pa neće vajda ni Hrvatska. Pročitajte stavak 1., veli investitor je ovlašten sklapat ugovore s pravnim osobama u Republici Hrvatskoj uz primjenu odgovarajućih valutnih klauzula i plaćanjem u stranoj valuti. Sredstvo plaćanja u Republici Hrvatskoj je kuna pa vi čak imate odredbu iz '95. u zakonima Republike Hrvatske se ne može koristit nijedna druga valuta osim kune i može se pisat protuvrijednost toliko i toliko neke valute. Druga stvar, stalno pričamo kad nam želi u politikantske priče da nećemo valutnu klauzulu na kreditima, potpisujemo nekakvoj valutnoj klauzuli, a težimo tome da za dvije, tri godine uđemo u eurozonu, dakle sasvim suprotno od politike ove Vlade, ali biseri dolaze sada. U sklopu izvođenja rudarskih radova investitor je obveznik plaćanja sljedećih poreza i doprinosa, kao i drugih posebnih naknada. Gospodo, pa Zakonom o porezu na dohodak, Zakonom o porezu na dobit, Zakonom o posebnim porezima, Zakonom o PDV-u je definirano tko je porezni obveznik u Republici Hrvatskoj i vi to ovim zakonom niti imate pravo niti smijete određivati. I druga stvar, netko tko je duže od 182 dana u Hrvatskoj je porezni obveznik poreza na dohodak u Hrvatskoj. Prema tome, što vam znači ova odredba meni nije jasno. Naknade sukladno zakonima Republike Hrvatske i vrsti sklopljenog ugovora i po stopi koja je na snazi u vrijeme potpisa ugovora i koji će ostat na snazi tijekom cjelokupnog trajanja ugovora, bonus sukladno ugovorom u zakonu, PDV ukoliko investitor ugljikovodicima proda na teritoriju Republike Hrvatske. Šta vi ovdje spominjete PDV, točno se zna izmjenama Zakona o PDV-u tko je obveznik i od svih članica Europske unije na koji način plaćati i gdje PDV i kakvo je međusobno izvještavanje država sudionika u prometu. Dakle vi ovdje kršite odredbe Zakona o PDV-u koji je u saborskoj proceduri bio prekjučer i koji će sutra vjerojatno bit na usvajanju. Poreze i doprinose vezane za radne odnose kao i druga socijalna davanja sukladno posebnim propisima koji se primjenjuju u Republici Hrvatskoj. Pa gledajte, pa znate kako su radnici koji su građani Republike Hrvatske što su dužni plaćat, a ovi svi koji drugi dolaze izvana prije svega moraju dobit kvotu da bi mogli dobiti radnu dozvolu u Republici Hrvatskoj. I prema tim međunarodnim sporazumima je točno definirano što koliko plaćaju Hrvatskoj, što koliko plaćaju domicilnoj zemlji. To su tzv. oni detašmani što su hrvatske firme imale u Njemačkoj. Što vam to znači ovdje u odredbi zakona? Pa logična stvar ako netko radi u Hrvatskoj da će plaćati poreze i doprinose, kako će bit drugačije zaposlen. Veli, prilikom određivanja poreznih … primjenjuju se pravila i postupci koji se odnose na primjene međunarodnih sporazuma o izbjegavanju …. Ne primjenjuju se pravila međunarodnih računovodstvenih standarda. Kad dođete do osnovice koja se oporezuje i onda još imate odredbe hrvatskog zakona koje oslobađaju poreza na dobit one koji investiraju iznad toliko i toliko, toliko i toliko godina, a ugovor o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja samo regulira kakve su obveze onoga tko plati u Hrvatskoj porez, a porezni obveznik je negdje drugdje, kako su to države međusobno regulirale da se dva puta ne plaća porez i gotovo. Ali određivanja poreznih obveznika se određuje sukladno međunarodnim računovodstvenim standardima i sukladno Zakonu u računovodstvu i Zakonu o porezu na dobit. U Zakonu o porezu na dobit je točno definirano kolike su porezne obveze i ovdje se može isključivo govoriti o porezu na dobit. Imate jednu odredbu koju je INA sklopila sa … gdje kaže da onaj dio koji plaća da INA plaća i porezne obveze. Je, ali onda je osnovica ona ukupna, onaj dio sa porezom je osnovica za porez, a ne onaj dio koji treba platit … pa naplatit porez jer INA-u košta ukupno taj dio. Dakle to jasno treba definirati, to su vrlo vrlo opasne odredbe i zato kažem čudi me da su kolege iz Ministarstva financija, Porezne uprave dala zeleno svjetlo na ovo. Sav prihod definiran po ugovoru kao rezultat izvođenja rudarskih radova bit će uključen u bruto prihod investitora temeljem čega će se izračunat porez na dobit sukladno ovom zakonu. Kako vi možete računat porez na dobit sukladno ovom zakonu, gospodo iz Ministarstva gospodarstva. Kako vi možete računati porez na dobit sukladno ovom zakonu. Pa jedna firma ima niz drugih troškova osim eksploatacije i njeni ukupni troškovi razlika između prihoda i rashoda sukladno Zakonu o računovodstvu i Zakonu o porezu na dobit, … osnovice … porezu na dobit ali vi … da će oni plaćati porez na dobit sukladno ovom zakonu. Pa ovo je zakon koji regulira eksploataciju mineralnih, zapravo ugljikovodika i nafte, plina i nafte, ništa drugo. Ovaj zakon ne regulira plaćanje poreza. I veli, ostali prihodi investitora koji nisu rezultat izvođenja rudarskih radova bit će uključeni u bruto prihod u svrhu oporezivanja sukladno poreznim zakonima. Mislim ovo je stvarno, nemojte se ljutiti gospodo iz Ministarstva gospodarstva ali smiješno. Pa točno se zna kad jedna firma posluje što znače njeni prihodi, pa ona ih mora sve evidentirati u svoje knjigovodstvo. Mislim ovo gospoda iz Ministarstva gospodarstva ne slušaju. Ovo je nešto dakle što, članak 40. bi bilo najbolje da ga totalno maknete iz zakona ili ako već hoćete spominjat poreze onda recite da će se svi porezi temeljem ovog zakona ako, nisam završio ja mogu tražiti još 5 minuta u ime kluba ako se slažete, da završim.
Bolje ćemo po regulama pa ćete tražiti 5 minuta u ime kluba.
Evo tražim 5 minuta u ime kluba jer tu stvarno da ovo definiramo jer ovo je uz …, dakle ovaj članak 40. je vrlo…
Ne, ne, ali moramo ići lege artis, znači prvo ćemo imati replike a onda će uvaženi zastupnik Ivan Šuker u ime kluba reći. Imamo četiri replike. Prva je one poštovane zastupnice Mirela Holy.
Vrlo kratko s obzirom da smo već dosta svi umorni. Naime, kolega Šuker htjela sam vas upozoriti da ne trebamo brkati energetsku sigurnost i energetsku neovisnost. Dakle, ono o čemu ste vi govorili je energetska sigurnost. Energetska neovisnost podrazumijeva da država raspolaže sa vlastitim izvorima energije bez obzira da li se radi o fosilnim gorivima ili obnovljivim izvorima energije i u kojoj mjeri je ona sa vlastitim energetskim potencijalima u stanju podmirivati svoje energetske potrebe. A ovo o čemu ste vi govorili se radi o pitanju energetske sigurnosti, odnosno sigurnosti dobave nekog energenta.
Odgovor na repliku dat će poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Da, ja dobro znam što je energetska neovisnost, šta je energetska sigurnost. Međutim, ukoliko je eksploatacija preskupa kao što zato sam i u replici ministru govorio. Dakle, bilo je trenutaka kada eksploatacija oko Ivanić-grada i eksploatacija o Podravini što se tiče nafte je bila preskupa jer je nafta na svjetskom tržištu bila puno jeftinija nego ova domaća. I onda se postavlja pitanje da li je energetska neovisnost ako imate energent koji je preskup, a možete doći do energenta koji na svjetskom tržištu puno jeftiniji. To su dvije stvari koje po meni se ne mogu odvojiti. One po definiciji jesu ovo što ste vi rekli, ali po meni ako infrastrukturno posložite priču onda su tu dvije stvari koje su itekako kompatibilne i koje se itekako međusobno nadopunjavaju i pametan gazda odlučuje što mu je u datom trenutku po volji. Ja mislim da se s tim slažete.
Hvala lijepo. Sljedeća je replika poštovanog zastupnika Branka Bačića.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Šuker, vi ste u svom izlaganju iznijeli niz dvojbi ili nelogičnosti s tog financijskog aspekta koji ovaj Zakon podrazumijeva. Ja u svojih 10 minuta nisam mogao izložiti što ću bar sada dijelom spomenuti još neke nelogičnosti koje u ovom zakonu su napisane. Ali prije svega želim reći dobro je i bogu hvala da je ovaj zakon u prvom čitanju, pa ćemo do drugog čitanja vjerojatno moći značajno popraviti. Mene čudi što je ova sabornica gotovo prazna, nema nas 15, 20 zastupnika, a ovo je najvažniji ili po meni jedan od najvažnijih zakona koji je do sada došao u ovih godinu i pol dana u ovaj Sabor i ministar Vrdoljak kad bi još bio deset godina ministar a ja se nadam da neće dugo jer će vrlo brzo vjerojatno izvanredni izbori ne bi imao važnijeg dokumenta kojega bi predložio ovome Saboru. I zbog toga bih htio i želio bih dobiti očitovanje pojedinih ministarstava i Ministarstva zaštite okoliša i Ministarstva graditeljstva i Ministarstva financija i Ministarstva pomorstva na tekst ovog zakona u postupku dok je ovaj zakon bio u vladinoj proceduri. Interesira me je li i jednom riječju Ministarstvo pomorstva spomenulo da su neke od lokacija koje su ucrtane u strategiji nalaze se na tzv. shemama odvojene plovidbe koji predstavljaju autoceste na Jadranu. Godišnje u Jadran uđe preko dvije, odnosno preko gotovo tisuću tankera koji donesu 10 milijuna tona nafte koji idu prema Trstu, Kopru, Rijeci i sjevernom Jadranu. I ti tankeri, kaže ima njih negdje oko 1000 koji uplove i koji točno prolaze tom autocestom ili shemom odvojene plovidbe. Na tim shemama su ucrtana potencijalna nalazišta, na tim su shemama, na tim autocestama mora su ucrtana ta potencijalna nalazišta koja su u strategiji ucrtana. Interesira me je li Ministarstvo pomorstva jednom riječju se osvrnulo na taj dio. Interesira me stav Ministarstva zaštite okoliša i stav Ministarstva prostornog uređenja kad je u pitanju prijedlog ovog zakona.
Hvala lijepo. Odgovor uvaženog zastupnika Ivana Šukera.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Da kolega Bačić sigurno ovako impresivno raspravljat pred ovako prepunom sabornicom, najvećim dijelom nas je bilo 17, 7 vladajućih i 10 oporbenih. Nas 10 oporbenih smo čvrsti i … [[Govornik se ne razumije.]] a ovi vladajući se pale u ovom trenutku na pet. I dakle, to samo pokazuje kolika je zainteresiranost. Međutim, meni je drago da ovi koji su raspravili bez obzira na vladajuće, na poziciju i opoziciju svi smo upozorili u principu da u ovom zakonu ima određenih odredbi koje zadiru u neka druga područja i koja bi trebalo usuglasiti sa tim zakonima, sa tim ministarstvima. I vjerojatno bi onda dobili zakon koji je dobar. Jer dakle nije sporno da zakon treba donijeti. Nije sporno da ako postoje mogućnosti da ova država dobije nešto da se to iskoristi. Ali je isto tako poučeno svim lošim iskustvima, na žalost ih je puno više loših nego dobrih u proteklim godinama potrebno je ovaj zakon itekako dobro napraviti. I druga stvar, nemojmo se zavaravati da će nahrpiti razno razni veliki svjetski koncerni u Hrvatsku na bušenje, jer oni imaju daleko više prostora ako je njima daleko interesantnije zbog političke ravnoteže u svijetu gdje će oni bušiti, daleko više toga izbušiti i daleko više poslagivati političke karte nego što je tu gdje je politička stabilnost na razini. I nema nikakvih političkih problema. Dakle, ovo je skoro pa naš interni problem hoćemo li nešto iskoristiti, da li smo spremni nešto žrtvovati s čim se dičimo i ponosimo na uštrb nečega što je jedan veliki upitnik.
Hvala lijepo. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Dražena Đurovića.
Kolega Šuker, vaša je rasprava i dvojba koju ste postavili su meni prilično na tragu onoga kako i ja razmišljam moram priznat i dvojbe oko tog članka 40. kao i onog članka o zaštiti tajnosti podataka mene ovako više upućuju ne znam da li bi to nazvali nespretnošću ili zapravo na neki način slaganjem zakonskih regula. Prema tome, kako bi najbolje odgovaralo određenim potencijalnim eventualnim investitorima s obzirom da se neki spominju u medijima. Inače, ovaj prijedlog zakona je pratila onako medijska kako bih rekao neka prašina. Evo stižu stotine milijuna eura, samo što nisu, evo tu su već sutra, preksutra, milijarda je tu negdje. Čim mi zakon izglasujemo između nekoliko stotina milijuna i milijarde eura evo samo počinju bušenja i to se pisalo po medijima. Ima na cijeli niz strana takih gluposti koje se mogu pročitati, ono običnih neistina ali mislim da ovih nekoliko članaka zakona da zapravo ne vidim kako bi se moglo opravdati da su pisani na bilo koji način kroz prizmu zaštite hrvatskih interesa. Više da su pisani u pravcu ili možda u suglasju sa već na neki način dogovorenim budućim investitorima. Zapravo izrazio bih tu bojazan da je to razlog zašto su na ovaj način neke odredbe članaka napisane, a ako bih već mogao dalje još spekulirati onda ovakav način rješenja uvijek podsjeća na investitore iz jedne onako daleke prekooceanske države.
Hvala lijepo. Odgovorit će poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Da kolega Đurović ja sam upravo zbog toga želio upozoriti na, ne bih htio upotrijebiti tešku riječ ali ajde nebulozne odredbe članka 40. jer one nekom tko se bavi ovim dijelom posla uopće nije jasno zašto su ovdje. A druga stvar, ključna odredba koju sam ja cijelo vrijeme pokušao iščitati iz rasprave ministra iz ovog zakona a ovaj, zato i jesam naglasio ovaj 1. stavak članka 40. je da ono napravimo što naprosto svi rade koji su davali koncesije. Firma koja se bavi istraživanjem i eksploatacijom mora biti registrirana u Hrvatskoj. Tko će biti njen vlasnik? Pa vi na kraju čim izađete na Burzu ne možete znati tko će vam biti vlasnik. Mi u Siriji, bez obzira što je INA imala sjajne poslovne rezultate, imala je sjajan poslovni ugled, nismo mogli dobiti više od 25%. Dakle, firma sirijsko Ministarstvo nafte, industrije i INA firma 25% vlasnik INA, 75% vlasnik … [[Govornik se ne razumije.]] I pored tog H1 bloka u krugu od 30 km imate još dvije bušotine. Jedna je Canadium petrol i druga je koju su Sirijci radili od Rusa i onda su je otkupili u datom momentu od Rusa po istom skoro principu. Isto je tako INA radila i u Egiptu zajedničku firmu sa Egiptom, zove se INA Egipat i mislim da je ta firma u međuvremenu prodana. Dakle, to je ono što nema u zakonu, a ja mislim da nijedan investitor se ne bi bunio da mu bude takva obveza da posluje sa, zapravo logična je stvar ako ideš negdje raditi da osnuješ tvrtku, rješavaš se milijardu i petsto problema kad si osnovao domicilan. Međutim, ovaj zakon upravo nudi nešto što je kontra toga. Dakle, kaže se, veli može, zapravo držati bankovni račun u RH. Ima pravo otvoriti i držati bankovne račune u RH. Pa to jasno ukazuje koliko mi želimo štititi hrvatske interese. I to je ono što je najspornije.
Hvala lijepo. I zadnja replika je poštovanog zastupnika Branka Vukšića.
Uvaženi kolega Šuker isto repliciram u vezi članka 40. o kojem ste vi govorili najviše gdje se omogućuje valutna klauzula. Rekli ste jednu rečenicu čini mi se u vašoj raspravi da vam je čudno kako se ovdje stimulira valutna klauzula, a ova Vlada je protiv valutne klauzule. Ova Vlada je odbila prijedloge da se ukine valutna klauzula, prema tome Vlada samo potvrđuje intenciju svoju da je za valutnu klauzulu. Međutim, valutna klauzula nije nikla u zadnjih 15 mjeseci, valutna klauzula je pravilo ustanovljeno u poslovanju prije mnogo godina jel'. S time smo, što mi Hrvatski laburisti tvrdimo, izgubili financijski suverenitet. I taj financijski suverenitet se i u ovom zakonu potiče, ne suverenitet. Ovo ste s pravom pitali kome se ovdje pogoduje zapravo? Ne treba, kaže u ovom što ste sad pročitali, investitor ima pravo otvoriti račun, možda se misli da će biti bušotine eksteritorijalne, da to neće biti na teritoriju RH pa možda zbog toga. Ne znam, možda donesemo neki novi zakon. Ustvari sve ove sugestije koje su zapravo naivne sugestije ako se držimo zakona i koje se sukobljavaju sa svim ostalim odredbama zakona naročito onim financijskim zakonima samo govore da se želi barem ako u prvom čitanju dodvoriti investitorima pa reći vidite imali smo dobru volju, ali zločesta opozicija je opazila da je to nebulozno kao što ste vi rekli i zapravo u suprotnosti sa financijskim zakonima. Pa evo sad moramo to uvrstiti. Ne znam, ne znam koja je svrha ovoga. Zapravo to je tragikomično.
Hvala lijepo. Odgovor poštovanog zastupnika Ivana Šukera.
Gledajte kolega Vukšiću, iz izjava ministra i predstavnika Vlade ja kao neupućeni građanin RH sam dobio dojam da u ovoj sferi je Hrvatska jako dobra udavača. Tako je bilo po medijima prikazano. Dakle, milijuni i milijuni tona nafte kubika plina postoje u Hrvatskoj. E pa tome ako ste vi dobra udavača onda onaj tko vas želi oženiti se itekako klanja vama da vas odvede pred oltar. Dakle, ako je istina da postoje toliki milijuni kubika plina i toliki milijuni tona nafte onda je logična stvar onaj tko hoće bušiti u Hrvatskoj da će mu biti itekako u interesu da se dodvori RH. Dakle, da otvori firmu kod nje. Otvaranje firme ako želite raditi u nekoj zemlji jasno pokazuje vašu dobru volju da želite biti dio svakodnevnog života jednog naroda i jedne države. To vam je poslovnom svijetu najnormalnija stvar. Ma može se reći čak jedan vrlo jeftin štos, ali sjajan. Jer ljudi gledaju drugačije pa bez obzira kako se firma zvala, ali ako je ona registrirana u Hrvatskoj ona je hrvatska firma. U njoj rade hrvatski građani, ona plaća poreze u RH. Tko je njoj vlasnik? Pa to je nama nebitno. Nama je bitno da u njoj radi 5, 10, 15 tisuća Hrvata i da ona nama sutra donosi stotine milijuna dobiti. Ona je naša. Jer kad odete na Burzu vi ne znate tko će vas kupiti. I to je problem ovog zakona što mi se ovdje postavljamo kao jadni, bijedni, nas nitko neće. Pa evo može se čak i ako žele otvoriti račun u RH. A istovremeno su najave mi imamo što dati. Zato i jesam iskoristio ovaj narodni pojam bogate udavače jer to je svima, svakom čovjeku u Hrvatskoj blisko što to znači. A mi naprosto, ako je ovo istina da imamo tolike zalihe to jesmo. Prema tome, taj tko hoće doći u Hrvatsku, tko hoće dobiti koncesiju neka pokaže dobru volju da želi biti svakodnevni faktor u životu RH, njenih građana i institucija RH.
Hvala lijepo. Evo s time smo završili pojedinačnu raspravu. Sada će u ime kluba HDZ-a završno izlaganje imati uvaženi zastupnik Ivan Šuker.
Dakle ja se ispričavam ali još nekoliko rečenica moram reći oko ovog članka 40. O ovim drugim člancima nisam htio govoriti jer se ne smatram se dovoljno stručnim da o njima govorim ali zato je kolega Bačić i kolega Popijač su sjajno elaborirali neke stvari u ime kluba i na kraju kada složimo sve ovo skupa što smo govorili to je stav HDZ-a. isto kao što sam rekao da je bio naš stav u istom ovom Saboru u vrlo slično vrijeme sa vrlo sličnim brojem zastupnika kada smo bili protiv prodaje INA-e zapravo protiv Zakona o prodaji INA-e 2002.godine. Bez obzira što se poslije toga nakalemilo HDZ-u. Međutim upravljačka prava INA-e su prodana 2003.godine. pogledajte ugovor pa ćete vidjeti. Ovaj je kasnio nažalost samo nadogradnje, međutim danas ako želimo dobro Hrvatskoj i dobro INA-i INA je hrvatska kompanija u kojoj radi skoro 10 tisuća Hrvata i ne smijemo je isključiti iz ove priče, ne smije imati ni privilegije ali ne smijemo niti isključiti. Ali vratit ću se na ovaj financijsko pravni dio, dakle stavak 7. Ostali prihodi investitora koji nisu rezultat izvođenja rudarskih radova bit će uključeni u bruto prihod oporezivanja. Pa gledajte ovo da piše netko tko nema veze sa ekonomijom ja ga ne bih razumio. Ako građanin RH mora prijaviti svaku lipu koju negdje dobije i onda kod Porezne uprave vidjeti da li je ona porezno tretirana ili nije, kako se može dogoditi da netko tko se želi baviti ozbiljnim poslom mi njemu kažemo da ostale prihode koje je slučajno ostvario nekim drugim djelatnostima u RH recimo nekome tamo izbušio bunar na 50m dubine da dođe do vode jer ovo je možda smiješno ali evo tu je kolega Kovačić koji je do jučer bio gradonačelnik Ivanić Grada on dobro zna da kompletna vodovodna infrastruktura Ivanić Grada i Ivanićke posavine praktički bila u vlasništvu INA-e. INA je to napravila i koristili su se od ininih bušotina, tako da uz te bušotine na kontinentu ima puno drugih stvari. '98.godine Zagrebačka županija je rješavala taj vlasnički odnos sa INA-om što se tiče Ivanićke posavine, jako dobro znam i dobro znam šta govorim. Ali kažem dakle svaka tvrtka koja dođe raditi na neko područje može imati neke druge djelatnosti ali to nije gospodo iz ministarstva… predmet ovog zakona, naprosto nije. To je predmet svih ostalih zakona u RH i on naprosto treba taj članak 40.trebate maknut van. Umjesto ovog članka 40.treba staviti da potencijalni koncesionar i potencijalni onaj koji će biti istraživač mora registrirati tvrtku u RH. to mora biti članak 40. I onda imamo sve odredbe koje su regulirane svim drugim zakonima. Isto tako što je govorila i kolegica Holy i kolega Bačić. No da ja više ne dužim s obzirom da je poprilično kasno mislim da smo danas iznijeli puno korisnih prijedloga. Ja se iskreno nadam da će gospoda iz Ministarstva gospodarstva ovo posložiti i da ćemo u raspravi u drugom čitanju moći reći da jedan vrlo bitan zakon za RH itekako podržavamo, da sutra jedne druge ne prozivamo da smo rasprodali nacionalno bogatstvo ovako ili onako nego jasno da definiramo pravila igre. Ono što imamo a što je naše bogatstvo da koristimo i ne zadužujemo se vani. Najveća tragedija će biti ako loše definiramo pravila. I još želim nešto reći što se tiče naknada za koncesiju, po direktivama EU od 1.1.2014.minimalna naknada za koncesiju je 15% i svi ugovori INA-e koji su po manjoj koncesiji od 1.1.2014.moraju doći na 15%, tako da nije točna ona konstatacija koju je govorio netko ovdje. Druga stvar uvijek mi u ušima zvoni izjava kolegice tadašnje ministrice financija Norveške koja je rekla s obzirom da oni vrlo skromno žive, nismo mi uvijek bili bogati, mi smo uvijek imali plin i naftu, bili smo mi nekad i siromašni. Sada imamo poseban fond u kojem odlažemo te novce za crne dane. A mi smo ove novce koje su negdje u zraku počeli raspoređivati daleko prije nego što smo došli do njih. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Sada na kraju u ime predlagatelja riječ ima uvaženi zamjenik ministra gospodarstva gospodin Alen Leverić.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvažene zastupnice i zastupnici. Ministar je prezentirao rasprave po klubovima ali ja bum se malo osvrnuo na komentare koji su bili sada pri kraju. Prvi dio koji se odnosi na velom tajne ovog samog zakona odnosno istraživanje i eksploataciju ugljikovodika meni se čini da je velom tajne prošao nezamijećeno natječaj koji je bivša vlada raspisala dan nakon izbora 2011.godine kada smo za samo 30 dana u NN objavili za istragu i eksploataciju ugljikovodika na području kontinenta. Vi sami dobro znate da se radilo o 14 istražnih polja koja smo morali ukinuti i koji je natječaj morao biti poništen. Toliko o velu tajne. Druga bitna stvar je terminski plan. Terminski plan donošenja ovog zakona je jedna od kockica koje se budu slagale a konačno je sama istraga i eksploatacija ugljikovodika. Kao što vam je poznato zakon koji smo imali do prije Zakona o rudarstvu, a nakon Zakona o rudarstvu sada je u ovom Saboru Zakon o istraživanju i eksploataciji ugljikovodika bilo je da smo imali postupak dva javna natječaja i potpunu nesigurnost investitora na području istraživanja i eksploatacije. Možda je to jedan od razloga zašto investitori nisu bili baš toliko zainteresirani za dolazak u Hrvatsku jer na kraju krajeva da ste napravili koji je bio kvalitetan i koji to je to omogućavao vjerojatno bi tada danas razgovarali o malo drugačijem prostoru i istraživanju i eksploataciji u Hrvatskoj. Ali nakon zakona ide priprema podataka. Radi se o tome da druga stvar koja je vrlo zanimljiva, a to je da hrvatska Vlada tek je tijekom prošle godine i dijelom ove godine uspjela prikupiti svoje vlasništvo, a to su seizmički 2D podaci. Do sada kao što znate bili su u INA-i smješteni, sada su u institutu Hrvatskom institutu, geološkom institutu. Prvi put primopredaja podataka traje da, primopredaja podataka traje nekih godinu dana za što postoje i zapisnici. Znači podaci, iako su u našem vlasništvu i nisu bili u hrvatskoj, pod hrvatskom ingerencijom. To je isto dobra, zanimljiva stvar možda kada razgovaramo o ozbiljnoj, istraživanju eksploataciji ugljikovodika. Treća bitna stvar je natječaj. Ako je raspisan natječaj 2011. u trajanju od 1 mjesec, znači za vrijeme Božića i novogodišnjih praznika koji je hvala Bogu od ove Vlade i poništen, ozbiljne stvari se rade na 6 mjeseci i još minimalno 6 mjeseci nakon natječaja traju pregovori. Znači ovo je ozbiljan posao koji je uređen ozbiljnim ponašanjima na tržištu koje danas svjetska praksa poznaje. Ovo je Zakon koji je iskoristio svu praksu koja postoji danas na europskom tržištu. Počinjemo od Cipra, koji ima skoro isti Zakon kao i Republika Hrvatska. Počinjemo od Norveške, Nizozemske i Italije, ćemo završiti na zemljama Azije ili sjeverne Afrike. Sve te zemlje imaju iskustva i znanja oko toga zakona i najbolje norme ukorištene su i implementirane su u ovaj zakon. Istrage 5 godina, eksploatacija 25 godina, ukupno 30 godina. Što se tiče usklađenosti članak 2. je potpuno u stavku 2. definirao usklađenost koje su ingerencije Zakona o rudarstvu, koje su ingerencije Zakona, odnosno budu Zakona o istraživanju i eksploatacije ugljikovodika i ostalih zakona koji reguliraju tu materiju. Što se tiče naknade, uvažena zastupnica je rekla da Hrvatska, proračun, odnosno zaslužuje veći prihod od naknada iz koncesija. Da, 5, odnosno 10% bez obzira na Europsku direktivu od 2014., europska praksa 45%, minimalno ali penje se i na 60%, kao što dobro znate, 60 i nešto posto ima Cipar. I ti pokazatelji u Cipru pokazuju da kada se razgovara o dubini i kvaliteti istražnog prostora odnosno o nalazištima ovisi i naknada koja će biti. Što je eruptivnije ili ti laički što više ima nafte koja bez dodatnih utiskivanja izlazi van, odnosno da budemo iskreni prvo ide plin pa ide nafta, odnosno kondenzat, tada i naknada koju dobiva, se puni proračun ove države je i veći. Što se tiče stvari koje je pitao uvaženi zastupnik Bačić, kaže u repetitorum est mader studiorum, na Odboru vam je rečeno da je Vlada Republike Hrvatske, odnosno Ministarstvo gospodarstva upoznalo Ministarstvo vanjskih i europskih poslova o sporu koji je Crna gora raspisala natječaj. Isti taj … [[Govornik se ne razumije.]] Ministarstvu vanjskih poslova i to u dva navrata tijekom 2012. i 2013. godine, isto to Ministarstvo je uputilo u Crnu goru stav Republike Hrvatske za to. I da raščistimo, nema nikakvog istraživanja na navedenom području. Niti kakvog istraživanja. Imamo samo pleliminarni natječaj jer su samo 15 tvrtki omogućeno da se javi na natječaj koji će biti kada vlasti Crne gore raspišu. Isto tako vlasti Crne gore još nemaju plan raspisati natječaj za istraživanja eksploataciju ugljikovodika. I dapače, očekujemo uskoro sastanak i zamjenika ministra gospodarstva Crne gore u Republiku Hrvatsku. Kontakti su s njima vrlo intenzivni i znamo problem graničnog razdjeljenja na području … [[Govornik se ne razumije.]] i rješava se zajedno, Ministarstvo vanjskih poslova radi na tom problemu. Druga bitna stvar što se tiče sigurnosti, ne znam koliko vam je poznato. Ovaj Zakon nije samo zakon koji se odnosi na istraživanje i eksploataciju ugljikovodika i koji čisti temelj svoje ekonomske suštine vodi iz istraživanja i naknada koje dolaze iz istraživanja i eksploatacije ugljikovodika. Ovaj Zakon omogućava … [[Govornik se ne razumije.]] razvoj hrvatske brodogradnje, odnosno platformi, znanje o tome … [[Govornik se ne razumije.]] znanje hrvatskih brodogradilišta i ljudi koji rade u hrvatskim brodogradilištima je neupitno. Primjera, platforma Labin, danas se nalazi u na remontu u brodogradilištu Uljanik, zbog čega? Ona je nekih 12 godina vršila bušenje na području talijanskog dijela Jadranskog mora. Sada treba izvršiti, ima još 5 godina ugovor, ali dobila je, radi na eksploatacijskom polju na sjevernom Jadranu, dobila je posao i mora početi bušiti na hrvatskom prostoru. Da bi mogla bušiti mora izvršiti remont, ne zbog svoje probleme da ima i to, mora završiti remont jer samo kada se naprave preinake koje su puno jače i puno intenzivnije se prate i zaštita okoliša je na puno višem nivou nego na … [[Govornik se ne razumije.]] prema talijanskoj strani da bi od … [[Govornik se ne razumije.]] i Hrvatskog registra ex agencije i Hrvatskog registra brodova mogla dobiti dozvolu da tamo nastupa. Isto tako možda jedan ispravak dijela vašeg komentara oko sigurnosti i neovisnosti energetske. I tom dijelu da su izradom plinovoda omogućena da Petrokemija ima jeftiniji plin, odnosno drugog dobavljača, nije istina, to je napravila ova Vlada sa Zakonom o tržištu plina i Zakonom o energiji kojim se omogućava da svaki korisnik odnosno svaki koji ima, koji treba plin, može imati iz dva prostora, odnosno dva izvora dobave plina. Samim time je omogućeno da Petrokemija dobije povoljniju cijenu za 20% svojih kapaciteta koje ima na raspolaganju jer imala je dugoročni ugovor, ima ugovor sa prirodnim plinom 80% je fiksno, 20% može na tržištu nabaviti od novog, od drugog opskrbljivača plina. Isto tako što se tiče samog Zakona i komentara koji su ovdje izneseni u ovoj raspravi. Svi se slažemo da ovaj Zakon je i vrlo bitan Zakon kao što ste i sami ovdje danas konstatirali ima dugoročne, bilo ekonomske ali u prvom, dugoročne, dugoročan utjecaj na gospodarstvo u Hrvatskoj, ne razgovaram o rezultatu niti o tome što će donesti ili neće donesti u ekonomskom smislu. Jer čisto da znate eksploatacijsko polje od 2000 km kvadratnih, znači, mi Hrvatskoj definiramo prostor, eksploatacijska polja odnosno blokovi se definiraju sukladno mjerenjima koji idu, seizmika je sada 2D,. Da bi imali kvalitetniju seizmiku imate 3D seizmiku. Ono što Hrvatska trenutno nema i sada će početi seizmičke istrage na području Jadrana. I samo da objasnim još jednu stvar ovdje ne razgovaramo samo o Jadranu, razgovaramo i o kontinentalnom dijelu Hrvatske, razgovaramo o Dinaridima i prostoru eksploatacije istraživanja i na području Dinarida. Znači svako od ovih prostora ima specifičnosti i dubine prostora na kojima se nalazi plin. Ono što je ovdje za istaknuti je da zainteresiranost za istrage u Hrvatskoj je puno veća nego što je omogućavao stari Zakon o rudarstvu koji je donesen 2010., 2011., odnosno '09. i '11. godine, a ovo što je sd omogućava sigurnost investitorima i naravno da ovaj zakon u dva čitanja kroz ove komentare koji su danas ovdje u Saboru izneseni omogućuje još kvalitetniju i još bolje iskorištavanje potencijala koje ima Hrvatska na području istraživanja i eksploatacije ugljikovodika. Hvala lijepo.
Hvala vam lijepo. Imamo nekoliko replika. Prva je ona uvaženog zastupnika Ivana Šukera.
… [[Govornik naknadno uključen]] uopće ne shvaćam zbog čega toliko žuči u vašoj raspravi jer naprosto za to nema razloga, a druga stvar kad god tvrdite neke stvari onda biste se trebali informirati. Prvo, ja kad sam govorio o petrokemiji dok nije bilo interkonencije prema Mađarskoj nije bilo šanse da petrokemija od bilo koga drugog kupi Plivu. Dakle tada sam govorio o infrastrukturi da se stvore preduvjeti za nešto. To je cijela moja rasprava. Prema tome, ne vidim kako su oni mogli donijet zakon o liberalizaciji tržišta ako infrastrukturno se niste spremili za to, ako niste mogli naprosto pustit neke druge ljude na tržište. Ali govorite o dokumentaciji, pa ja sam citirao zakon o prodaji INA-e iz 2002. godine, pa taj koji je prodavao INA-u je između ostalog prodao i tu dokumentaciju. A druga stvar, ponavljam cijelo vrijeme, vi brkate pojmove. INA je hrvatska tvrtka i prema tome sve ono što je u interesu Republike Hrvatske Hrvatska država može dogovoriti sa strateškim partnerom. Ali ponavljam, ta dokumentacija je otišla 2002. godine, nije otišla 2010. godine. Prema tome, nemojte ulazit u neke političke rasprave gdje ste poprilično tanki. Natječaj, gledajte, natječaj je raspisan, vi ste ga poništili jer ste smatrali da nije dobar. Jel vam tko kaj prigovorio? Jel po tom natječaju učinjeno kakvo zlo? Ne, ali vi želite reći da …, to je ista priča da ja sad vama kažem vi sa ovim zakonom ćete nešto sutra pogodovati, nekome ćete dobro napravit. Pa ako je natječaj onda znači da je nešto javno, nije sakriveno, obavijeno velom tajne. Dakle svi ovi koji sad pričaju da su zainteresirani za Hrvatsku, pa nisu to baš nekakvi svjetski naivci, oni itekako dobro znaju što imaju u Hrvatskoj, vjerojatno bi se javili na taj natječaj. I nisu to likovi koji će ispitivat sad što ima pa ću se javit na natječaje, oni itekako znaju što ima na tom području i čekaju samo da se raspišu natječaji da utrče u utakmicu. Prema tome, nemojte kad nemate argumenata što se tiče ja sam govorio o članku 40., nemojte ulaziti u neke priče jer onda ćemo otvorit političku priču koja vam baš neće biti ugodna.
Hvala lijepo. Vi želite odgovoriti? … /Upadica: Da, da, želim odgovoriti… Niste to naznačili, evo izvolite onda.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Samo čisto da jedna rečenica. Dokumentacija po svim zakonima i prošlim i postojećim je u vlasništvu Republike Hrvatske. … [[Upadica se ne razumije.]] Mislim da kao što vi znate dokumentacija je krenuta tek prošle godine da se uzima od strane Vlade Republike Hrvatske. Ja imam isto pitanje zašto još u prijašnjoj Vladi dokumentacija nije pokrenuta da se prenese u vlasništvo Republike Hrvatske, odnosno… … [[Upadica se ne razumije.]]
Hvala lijepa. Ne bismo dijalogizirali na ovaj način. Sljedeća je replika ona uvaženog zastupnika Branka Bačića.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo dio moje replike uzeo je gospodin Šuker. Naime, ja sam htio reći gospodine zamjeniče u čemu je krimen raspisati natječaj? Ne mislite valjda da … radit ništa i nije taj natječaj pao kruška sa stabla taj dan pa se on raspisao. Sad bi zbog toga što su izbori trebali u toj godini Vlada ne radit ništa da ne bi slučajno nekakav natječaj se raspisao u 11. mjesecu. Pa niste vi samo taj natječaj naslijedili, vi ste naslijedili natječaj za zračnu luku i još je niste dovršili, jel znate vi to. Vi ste naslijedili natječaj za Brijune, što je s time? Vi ste naslijedili natječaj za niz koncesija na pomorskom dobru, naslijedili ste ih jer ne staje život izborima, Vlada mora nastaviti s projektima. Ako je nešto nezakonito pa se to, to je druga stvar, ali raspisivanje natječaja, Bože moj, o čemu vi pričate. Da ne govorim da ćete i vi iza sebe u izbornoj godini ostavit niz natječaj. Vi ste nastavili natječaj i za privatizaciju brodogradnje, pa što, mogli ste i njega poništit ako ste mislili da nije u redu nešto napravljeno. To vam nije nikakav argument, dapače to je kontraargument od onoga što ste htjeli u ovoj raspravi reći. A što se tiče odgovora meni je samo djelomično vaš suradnik na Odboru za zaštitu okoliša odgovorio. Nisam ja pitao što je napravilo Ministarstvo gospodarstva nego što je napravila Vlada. Zahvaljujem na vašem odgovoru i ja bih volio da je tome tako, ali nisam upoznat da je Ministarstvo vanjskih poslova odnosno da je Vlada Republike Hrvatske pokrenula sa susjednom državom, sa Vladom Crne Gore bilo kakav postupak oko definiranja konačnog rješenja granice između Hrvatske i Crne Gore na jugu, odnosno na moru. Taj podatak nemam, a i on mene prilično interesira.
Hvala lijepo. I zadnja je replika poštovanog zastupnika Branka Vukšića.
Uvaženi zamjeniče ministra. Pa ja mislim da je, mi smo se svašta ovdje naslušali u Saboru od predstavnika Vlade i da ovo nije vaše prolijevanje žuči, da je to naprosto temperament vaš, evo to tako ja tumačim, dobrohotno, dobronamjerno. Ja bih sad isto rekao nešto malo o natječaju. Natječaj za tako važne stvari se ne raspisuje u mjesecu kad su izbori i to je pravilo fair playa, pristojnosti itd. Koliko god to pokušali kolege iz HDZ-a braniti mislim da to ozbiljne Vlade ne rade. Druga stvar, niste se očitovali što nam je vrlo važno, na one stvari koje smo upozoravali, a to je članak 40. u kojem ste propisali zapravo jedno novo financijsko poslovanje u Republici Hrvatskoj koje je protivno zakonima Republike Hrvatske i to je vrlo važno. O tome se niste očitovali, održali ste nam malu bukvicu kako ne razumijemo neke stvari. Možda neke stvari ne razumijemo, možda ste u nekim stvarima daleko stručniji od nas, ali smo detektirali mnoge probleme ovoga zakona i gotovo da su se svi klubovi složili oko tih problema i svi zastupnici koji su komentirali te osim pozicije koja nikad ništa ne komentira.
Hvala lijepo. Evo s time smo dakle završili i ovu točku. Mi ćemo nastaviti s radom sutra u petak, u 10 sati će početi zasjedanje i odmah će biti glasovanje. Hvala vam lijepo.
Sjedeći je Prijedlog zakona o istraživanju i eksploataciji ugljikovodika, prvo čitanje, PZE br. 366, rasprava je zaključena. U skladu s prijedlozima radnih tijela Hrvatskog sabora dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "1. Prihvaća se Prijedlog zakona o istraživanju i eksploataciji ugljikovodika. 2. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona." Molim da se izjasnimo tko je za predloženi zaključak? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Hvala. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 79 glasova za, 2 glasa protiv i 20 suzdržanih glasova, donesen predloženi zaključak. Prijedlog odluke o potvrđivanju trajanja mandata članova Nacionalnog vijeća za odgoj i obrazovanje. Predlagatelj odluke je Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu na temelju članka 89. i članka 34. Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi. Želi li predlagatelj dodatno obrazložiti prijedlog Valter Boljunčić, poštovani zastupnik? Ne. Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje prijedlog odluke. Molim da se izjasnimo tko je za? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Hvala. Molim rezultat. Hvala lijepa. Utvrđujem da je jednoglasno, 100 glasova za, donesena Odluka o potvrđivanju trajanja mandata članova Nacionalnog vijeća za odgoj i obrazovanje u tekstu kako ga je predložio predlagatelj.