mottok på Stortingets vegne de oppleste dokumenter og uttalte: Deres Majesteter, Deres Kongelige Høyhet! Det 150. storting, som Deres Majestet i dag har åpnet, er det første i en ny valgperiode. Stortinget åpnes i et jubileumsår der vi har markert 1905 som en milepæl i det norske folkestyret. Men året er ikke bare en milepæl for folkestyret. Også vårt monarki fyller hundre år i høst. På vegne av Stortinget tillater jeg meg derfor å gratulere Deres Majesteter og hele den kongelige familie med dette jubileet. Som trontalen gir et godt bilde av, er det mange oppgaver å ta tak i i ulike samfunnssektorer og på ulike områder i vårt land. Men om utfordringene er mange, er de ikke uoverstigelige. Vår generasjons politikere har større muligheter til å gjøre noe med de utfordringer som ligger foran oss, enn hva tidligere generasjoners politikere hadde. Hvis vi evner å bruke mulighetene, kan vi komme noen skritt videre til det som er et mål for oss alle: et trygt samfunn som gir grunnlag for vekst og framgang, og en livsutfoldelse som ikke går på bekostning av andre, men som bygger på fellesskapets verdier om å ta vare på hverandre. I dette forvalter vi en arv fra våre forgjengere i Stortinget. Millioner av mennesker verden over møter en annen og langt hardere virkelighet enn vår. Stortinget går til sin gjerning i en tid der miljøkatastrofer, fattigdom og terrorisme setter sitt forferdelige preg på store deler av verden. Det gjør sterkt inntrykk på oss alle å se bildene fra jordskjelvområdene i Asia og orkanenes herjinger på det amerikanske kontinent. Vi vet at mange her i landet venter på nytt om familie og venner i Pakistan. Jeg vil gi uttrykk for at vi føler med dem og de mange tusen som er hardt rammet av jordskjelvet. Med 73 nyvalgte representanter får vi en betydelig fornyelse av Stortinget. Sammen skal de nyvalgte og de gjenvalgte representanter bidra til å utvikle et effektivt og beslutningsdyktig arbeidsfellesskap. Valgkampen og valgresultatet har også ført til at det for første gang siden begynnelsen av 1980-tallet blir en klar flertallskonstellasjon i Stortinget. Det gir regjeringen større mulighet til å gjennomføre sin politikk, og velgerne kan lettere plassere ansvaret for om det som ble lovet i valgkampen, virkelig blir satt ut i livet. Jeg er sikker på at Stortinget vil følge nøye med på om løftene i forhold til dem som har aller minst, blir innfridd. Demokrati betyr at flertallet bestemmer, men ikke uten å ta hensyn til mindretallet. Det har vært tradisjon i Norge for å finne brede løsninger i skjæringspunktet mellom regjering og opposisjon, der det er mulig. På den måten kommer de interesser og den kompetanse som de ulike partigruppene representerer, til sin rett, og resultatet blir best mulig for landet. Dagens folkevalgte møter et velfungerende parlamentarisk system. Uttrykket «all makt i denne sal» beskriver innholdet i parlamentarismen, at regjering og storting møtes i stortingssalen for sammen å komme fram til beslutningene. Det er imidlertid et faktum at aktører utenom denne sal – både internasjonalt og nasjonalt – har økt sin makt og innflytelse. Ideelt sett burde det derfor være et mål for oss alle å flytte makt tilbake til det folkevalgte organ, til stortingssalen, samtidig som vi gjør oss sterkere gjeldende i internasjonale organer for å kunne påvirke utviklingen. I den kommende fireårsperioden skal Stortinget ta stilling til flere grunnlovsforslag som legger opp til betydelige endringer i vår konstitusjonelle praksis. Behandlingen av disse forslagene vil gi anledning til å drøfte viktige prinsipper for vårt folkestyre. I forvissning om at representantene vil gjøre sitt ytterste for å løse de mange og store oppgavene som ligger foran oss, og i sterk tro på at hele Stortinget ser utover landets grenser til alle dem som lider nød, og som rammes av vold, undertrykkelse og naturkatastrofer, samler vi oss i det gamle og gode ønske: Gud bevare Kongen og fedrelandet! Stortingets øvrige medlemmer istemte dette ønsket, og alle de tilstedeværende sang deretter første vers av fedrelandssangen, «Ja, vi elsker». Hans Majestet Kongen, Hennes Majestet Dronningen og Hans Kongelige Høyhet Kronprinsen med følge forlot deretter stortingssalen, ledsaget av den deputasjon som hadde fungert ved mottakelsen.
Presidenten vil foreslå at Hans Majestet Kongens tale og beretningen om rikets tilstand og bestyrelse utlegges for behandling i et senere møte – og anser det for vedtatt.