Frå Framstegspartiets stortingsgruppe ligg det føre søknad om sjukepermisjon for representanten Per Sandberg frå og med 15. desember og inntil vidare. Etter framlegg frå presidenten blei samrøystes vedteke: 1. Søknaden blir behandla straks og innvilga.2. Vararepresentanten, Hanne Dyveke Søttar, blir innkalla for å møte i permisjonstida.
Hanne Dyveke Søttar er til stades og vil ta sete.
Finanskomiteen har levert ei omfattande finansinnstilling, som gir dei viktige og nødvendige avklaringane med omsyn til den generelle økonomiske politikken, der både regjeringspartia klargjer sine posisjonar og dei fire opposisjonspartia gjer greie for sine syn og tek opp sine forslag. Gjennom finansinnstillinga har vi òg fått klarlagt den økonomiske ramma for dei ulike politikkområda, og denne ramma er både bindande og dermed styrande for alle fagbudsjetta som dei andre fagkomiteane har behandla. Finansinnstillinga si ramme er òg bestemmande for rammeområde 21, som gjeld eksportgarantiar mv., for rammeområde 22, som gjeld finansadministrasjonen, enkelte tema under Finansdepartementet, enkelte garantiar under Finansdepartementet og Nærings- og handelsdepartementet, 90-postar på statsbudsjettet, kapitla som gjeld overføring til eller frå Statens pensjonsfond – Utland, og fullmakt til å ta opp statslån. Innstillinga som vi no debatterer, omfattar alle desse saksområda som eg nettopp nemnde. Naturleg nok har partia forskjellige økonomiske rammer for desse omfattande budsjettpostane, og opposisjonspartia har òg på mange av desse felta eit anna opplegg enn det Regjeringa har foreslått. Det går fram av innstillingane frå finanskomiteen, Budsjett-innst. S. I og Budsjett-innst. S. nr. 1. Regelen i den innstillinga som vi no har til behandling, er at det ikkje blir teke til orde for ein argumentasjon for eige opplegg og mot forslaget frå Regjeringa, med referanse til den avklaringa som har skjedd gjennom finansinnstillinga. Dette er det trygg praksis for i Stortinget. Innstillinga viser at det er brei tilslutning til det opplegget som Regjeringa har lagt fram for mange av dei løyvingsforslaga som vi her snakkar om, og det er tilslutning til Regjeringa sitt opplegg totalt sett på alle område. Derimot er det avvikande forslag på ein del felt, og det ser vi spesielt i innspel og forslag frå Framstegspartiet. Eg viser i den samanhengen til at Framstegspartiet foreslår å redusere løyvingane til Kredittilsynet, dei foreslår å redusere løyvingane til toll- og avgiftsetaten, og òg å redusere løyvingane på driftsbudsjettet til Finansdepartementet. Eg vil stanse lite grann spesielt ved det. Når Framstegspartiet foreslår i sitt alternative budsjett å redusere utgiftskapitla overfor toll- og avgiftsetaten, skatteetaten og Statens innkrevingssentral med 10 pst., så blir dette kuttet belasta driftsutgiftene. Når det gjeld toll- og avgiftsetaten, har ein i tillegg eit forslag om kutt på 100 mill. kr, dvs. ytterlegare 10 pst. reduksjon. Eg meiner nok at det er eit forslag og ei innsparing som er urealistisk, og eg vil gjerne sjå litt på konsekvensane av dette forslaget. I dag er det slik at ca. 65 pst. av driftsbudsjetta til etatane består av lønsmidlar. Dei resterande 35 pst. er då kjøp av varer og tenester. Så er det slik at det ikkje er mogleg å få til reduksjonar av desse driftskostnadene på kort sikt, då store delar av kostnadene er bundne opp over ein lengre periode. I praksis betyr nok det at minimum 75 pst. av Framstegspartiet sine reduksjonar må gjerast i lønskostnadene, og dette vil nødvendigvis innebere stillingsstopp og betydelege oppseiingar, i tillegg til at ein mindre del kan få naturleg avgang, om Framstegspartiet sitt opplegg blir vedteke. Eg trur eg må seie det som det er. Framstegspartiet sitt budsjettforslag på dette området kjem til å føre til at over 500 stillingar må fjernast i toll- og avgiftsetaten, over 700 stillingar må fjernast i skatteetaten og 40 stillingar må fjernast ved Statens innkrevjingssentral. Dette er forsiktige anslag. Eg vil òg peike på at dette først og fremst vil innebere ein betydeleg reduksjon av kontrollaktivitetane, og etatane vil bl.a. få store vanskar med å nå måla om å sikre ei korrekt fastsetjing av skattar og avgifter, herunder avdekking av skatte- og avgiftsunndragingar og annan økonomisk kriminalitet. Toll- og avgiftsetaten sitt arbeid med å hindre ulovleg innføring av varer, inkludert grensekontroll, vil òg bli betydeleg redusert, med dei uoversiktlege skadeverknadene dette må få. Eg vil seie det slik: Verknadene av Framstegspartiet sine forslag på desse områda står i klar kontrast til dei synspunkta som det same partiet har gitt uttrykk for fleire gonger under budsjettbehandlinga i Stortinget i haust. Det er òg slik at Framstegspartiet har fleire andre forslag til reduserte løyvingar i forhold til det Regjeringa har foreslått. Det gjeld bl.a. reduserte løyvingar til Senter for statleg økonomstyring, for å nemne eit anna konkret eksempel. Eg vil òg få lov til å stanse litt ved eit anna punkt, der det er litt avvikande syn i komiteen, og det gjeld Fondet for forskning og nyskaping. Der er det usemje om storleiken på fondskapitalen. Regjeringspartia vil auke denne kapitalen med 10 milliardar kr, slik at den samla kapitalen blir 60 milliardar kr. Framstegspartiet og Høgre vil auke fondskapitalen med 25 milliardar kr utover Regjeringa sitt forslag, mens Kristeleg Folkeparti vil styrkje fondskapitalen med 15 milliardar kr, og Venstre meiner at fondskapitalen må aukast med 40 milliardar kr. Når det gjeld Norsk kulturminnefond, er biletet i dag slik at fondet har ein kapital på 800 mill. kr. Regjeringa foreslår å auke kapitalen med 200 mill. kr for neste år, og eit breitt fleirtal i finanskomiteen sluttar seg til dette. Høgre og Kristeleg Folkeparti har kvart sitt avvikande forslag på dette punktet. Utover dei punkta som eg her har omtalt, er det på nokre område ein del mindretalsforslag i innstillinga, men i all hovudsak er det slik at det er Framstegspartiet som står for dei avvikande forslaga. Eg vil heilt til slutt få lov til å anbefale finanskomiteen si innstilling.
Først vil jeg takke representanten Sandal for at han brukte så mange minutter på Fremskrittspartiets alternative forslag. Det setter vi stor pris på, og jeg oppfordrer andre i salen til også å bruke mye tid på Fremskrittspartiet – det har jeg også tenkt å gjøre. Fremskrittspartiet er bekymret for veksten i offentlig sektor, ikke fordi vi tror at ansatte i offentlige etater ikke gjør en god jobb, som sikkert noen kommer til å si her senere i dag – det tror vi altså ikke – men fordi det ikke finnes incentiver for å rasjonalisere eller effektivisere driften. Mens ansatte i privat sektor har som utgangspunkt å tjene penger for å styrke bedriftens bunnlinje, har offentlige etater det motsatte utgangspunktet. Offentlige etater skal bruke opp sine årlige bevilgninger, og blir ofte belønnet med enda høyere bevilgninger dersom dette målet nås. I mange offentlige etater får vi derfor et rush av anskaffelser og tiltak rett oppunder jul, noe som i flere departementer er omdøpt til «julehandelen». Jeg har selv vært med på den. Vi ønsker alle en mer effektiv og målbar offentlig sektor, og Fremskrittspartiet tror derfor at offentlig sektor i mindre grad må styres ut fra bevilgninger og i større grad bli styrt ut fra resultater. Fremskrittspartiet registrerer at foregående regjeringer og dagens regjering iverksetter og implementerer omorganiseringer og effektiviseringstiltak. Men, beklageligvis uteblir effektivitetsgevinstene, samtidig som antall ansatte øker jevnt og trutt. Så lenge vi har dagens budsjettsystem, vil Fremskrittspartiet fortsette å foreslå kostnadskutt i offentlig drift og administrasjon, i forståelse av at dette er den eneste muligheten vi politikere har til å tvinge frem effektivitet og nødvendige prioriteringer. Fremskrittspartiet mener at kostnader knyttet til drift av offentlig sektor krever en grunnleggende respekt og forståelse for at pengene som brukes, egentlig tilhører andre. Økte kostnader skal derfor alltid vurderes ut fra et slikt perspektiv. Og jeg må få replisere til representanten Sandal når jeg hører ham si at 65 pst. går til lønnsutgifter og 35 pst. går til anskaffelser og andre formål, at det er jo akkurat nå vi har så gode tider i privat sektor at vi kan få folk ut av offentlig sektor og inn i privat sektor. Det er ikke tiden når det er dårlige tider i privat sektor. I dag trenger vi arbeidskraft, det er akkurat nå vi bør effektivisere og rasjonalisere offentlig sektor og få folk ut i privat sektor og bake en større, felles kake i privat sektor, noe som til syvende og sist skaper inntekter til det offentlige. Basert på ovennevnte foreslår Fremskrittspartiet at budsjettet til rammeområde 22 blir redusert med 848 mill. kr. Innenfor nevnte område ønsker jeg å trekke frem spesielt tre budsjettposter. Fremskrittspartiet er ikke overrasket over at Norges komplekse og omfattende avgiftssystem bidrar til en stadig økende arbeidsbyrde for toll- og avgiftsetaten. I motsetning til de øvrige partiene mener imidlertid ikke vi at løsningen på denne utfordringen er stadig å øke bevilgningene til etaten, men derimot en gjennomgang av toll- og avgiftsreglene med sikte på forenklinger for brukerne, økt bruk av elektroniske løsninger, samtidig som etatens rutiner for risikoanalyse fullt ut må implementeres, og ikke minst vil vi redusere avgiftene på varer som frister nordmenn til å reise på handletur til Sverige. Dette i seg selv vil redusere behovet for ressurser til etaten. Vi understreker imidlertid at grensekontroll – jeg gjentar grensekontroll, også til representanten Sandal – skal prioriteres med sikte på å bekjempe organisert kriminalitet og smugling av narkotika. Fremskrittspartiet er svært kritisk til den stadig økende rollen som er tiltenkt Senter for statlig økonomistyring – SSØ. Vi stiller oss tvilende til om hvorvidt SSØ er et nyttig verktøy for å oppnå mer effektiv ressursstyring og bedre regnskapsføring i statlige virksomheter. Vår tvil skyldes bl.a. at antall bemerkninger fra Riksrevisjonen ikke er blitt redusert i senterets levetid, noe som gir en indikasjon på senterets egnethet og effektivitet. Fremskrittspartiet finner også SSØs virksomhet å være i konkurranse med privat økonomisk rådgivning, og finner det oppsiktsvekkende at senteret kun benyttes selektivt til tross for at tjenestene i mange tilfeller tilbys uten kostnader for brukeren. Fremskrittspartiet registrerer også at SSØ har et høyt antall ansatte, og at disse er utplassert i et stort geografisk omfang. Vi stiller oss tvilende til om hvorvidt en slik geografisk spredning er hensiktsmessig og effektiv. Fremskrittspartiet er videre skeptisk til Regjeringens forslag til ny klage- og nemndstruktur i skatteetaten. For Fremskrittspartiet er det avgjørende at skattyterne har en reell mulighet til å klage på skattevedtak. Fremskrittspartiet mener de foreslåtte endringene kan føre til redusert rettssikkerhet for den enkelte skattyter. Spesielt skeptisk er vi til forslaget om at det skal stilles spesielle krav om formell utdannelse til et flertall av medlemmene i klagenemndene, noe som fratar lekmenn muligheten for skjønnsmessige vurderinger, noe systemet i dag vektlegger. Fremskrittspartiet vil derfor be om at Regjeringen vurderer denne endringen særskilt, og fremmer et eget forslag om dette i innstillingen. Fremskrittspartiet mener videre at Regjeringen i forbindelse med reorganiseringen av skatteetaten bør vurdere om de kommunale skatteoppkreverne også bør overta innkrevingen av merverdiavgift. Dette kan gi høyere løsningsgrad, bedre kundebehandling og redusert ressursbruk. Årsaken til at samlet ressursbruk vil gå ned, er at de merverdiavgiftspliktige virksomhetene allerede er «kunder» hos skatteoppkreverne. Besparelsen hos de statlige skattekontorene ved at innkrevingen av merverdiavgift i sin helhet blir overført til kommunene, vil være vesentlig større enn de marginale merkostnader som de kommunale skatteoppkreverne vil oppleve når antall skattarter de har ansvaret for, øker fra fem til seks. Fremskrittspartiet mener også at en overføring av merverdiavgiftsinnkrevingen til kommunene kan være nødvendig også av rettsikkerhetsgrunner. Allerede ved Stortingets behandling av skattebetalingsordningen i 1951 – Ot.prp. nr 17 – ble det knesatt et rettsikkerhetsprinsipp om at fastsetting og innkreving av skatt ikke skal skje på samme hånd. Dette er senere bekreftet bl.a. ved Stortingets behandling av organisering av ligningsetaten på 1960-tallet og i forbindelse med NOU 1993:1 om reorganisering av skatteetaten. Fremskrittspartiet fremmer derfor i innstillingen forslag om at Regjeringen vurderer om ansvaret for innkreving av merverdiavgift skal overføres til de kommunale skatteoppkreverkontorene. Avslutningsvis ønsker jeg å bemerke Regjeringens sendrektighet i å foreslå et snudd momssystem for import til næringslivet. Regjeringens sommel i denne saken koster skattebetalerne nær 100 mill. kr årlig, samtidig som besparelsen for næringslivet vil være på over 230 mill. kr årlig. Denne saken viser dessverre at respekten for folks lønnsinntekter – for det er akkurat det som staten faktisk bruker opp – og næringslivets lønnsomhet ikke er svært stor i dagens regjering. Jeg tar med dette opp samtlige forslag i innstillingen som Fremskrittspartiet fremmer alene eller sammen med andre partier.
Representanten Christian Tybring-Gjedde har teke opp dei forslaga som han refererte til.
Jeg ser ikke noen grunn til å ha noen reprise av finansdebatten i dag. Jeg vil kun vise til Høyres innlegg i finansdebatten og til innstillingen. Jeg tar herved opp Høyres forslag.
Representanten Jan Tore Sanner har teke opp det forslaget som han refererte til.
Jeg har tenkt å holde et litt lengre innlegg enn Jan Tore Sanner og et litt kortere enn Tybring-Gjedde. Jeg synes det er et par ting i budsjettet vårt som er såpass bra at det fortjener å bli omtalt, og noe i forslagene fra de andre partiene som er såpass dårlig at det fortjener å bli omtalt. Det som jeg synes er bra, og som jeg synes det er viktig å understreke, er at Regjeringen både har lyttet til det som rører seg i samfunnet, og samtidig vist evne til å ta noen gode grep i forhold til Garanti-Instituttet for Eksportkreditt. Vi har klart å øke de garantiordningene som ligger der, og dermed lagt bedre til rette for handel med bl.a. utviklingsland gjennom å øke de kredittmulighetene som ligger der, og vi har bedret mulighetene for norsk næringsliv til å eksportere til utlandet gjennom de garantiordningene som er der. Vår regjering er den første regjeringen som avsetter penger til kjøp av klimakvoter. Det synes jeg er viktig å understreke i dag. Det fikk ikke en sentral plass i finansdebatten. Det ble omtalt i miljødebatten. Jeg synes det er viktig å si det i dag, for dette er noe som er finansministerens bord. Finansministeren vår har her vist at hun er den første finansminister som har tatt ordentlig grep i forhold til å oppfylle den delen av våre Kyoto-forpliktelser. Jeg har merket meg at Venstre har saldert sitt budsjett. De skriver at de vil vente på de sektorvise klimahandlingsplanene før de kommer tilbake igjen med penger. Jeg synes det virker veldig lettvint fra Venstres side, for Venstre sier klart fra at de ikke har tenkt å oppfylle alle klimaforpliktelsene som vi har i Norge etter Kyotoprotokollen. De har tenkt å gjøre en del av dette gjennom kjøp av klimakvoter. Men de hadde ikke penger til å prioritere miljø på det området i budsjettet i år, altså kjøp av klimakvoter, og vil heller avvente de sektorvise klimahandlingsplanene. De lover derimot å komme tilbake igjen i revidert nasjonalbudsjett i forhold til dette. Ja, da får vi vente å se om Lars Sponheim og Venstre har bedre råd i revidert nasjonalbudsjett enn det de har nå. Det trenger de ikke ha, for vi sørger jo for at de pengene kommer på plass nå. Så dette er en grei måte for Lars Sponheim og Venstre å komme unna dette på. Så vil jeg henvise til den omorganiseringen som finner sted i skatteetaten, som er kjempeviktig. At vi får til en omorganisering og får flere ressurser til å drive med kontrollvirksomhet, er veldig viktig. Jeg vil også understreke det arbeidet vi gjør nå med å sørge for å styrke bistandsadvokatordningen, som gjør at vi forhåpentligvis klarer å få gjennomført flere rettssaker som gjelder økonomisk kriminalitet, svart arbeid og skatteunndragelser generelt. Bare for å si det: Jeg er veldig overrasket over Fremskrittspartiet. Jeg er overrasket over at de foreslår så dramatiske kutt i skatteetatens tilskudd som det de gjør. Det er rett og slett av én enkelt grunn, og det er at for hvert menneske som unndrar skatt her i landet, må andre mennesker og næringsdrivende her i landet betale mer skatt for å finansiere de samme deler av det offentlige. På samme måte svekker det mulighetene for anstendige bedrifter som driver på en seriøs måte, til å klare seg i konkurranse med useriøse aktører. Derfor skjønner jeg ikke at et parti som Fremskrittspartiet, som sier at de er opptatt av skattelette til folk, ikke skjønner hvor viktig det er å sørge for at alle betaler skatt her i landet. Det er ingen tvil om at de kuttene som Fremskrittspartiet foreslår, ville ført til dårligere kontrollvirksomhet fra skatteetaten og tolletaten. Det er ingen tvil om at det betyr at for å opprettholde det samme nivået på velferden her i landet, må vi andre som betaler skatt på en anstendig og ordentlig måte, betale mer. Det er partipolitikk som ikke henger på greip, og jeg vil advare mot Fremskrittspartiets politikk på dette området, og be Fremskrittspartiet gjennomarbeide den delen av politikken sin for å se konsekvensene av den politikken de fører. Alt i alt er dette et område som det blir relativt lite debatt om i forhold til veldig mange andre oppgaver. Jeg tror vi må følge nøye med på utviklingen. Selv er jeg representant fra Oslo. Mange folk her sier at de ser at arbeidet som skatteetaten har gjort ved å avdekke skatteunndragelser og snusk både innenfor bilbransjen og innenfor drosjenæringen, fører til at det som blir den rapporterte omsetningen, stiger dramatisk etter at man har gjennomført kontroll, noe som helt klart tyder på at det er viktig å styrke skatteetaten og ikke, som Fremskrittspartiet gjør, svekke den.
Vi har hatt både skattedebatt og finansdebatt, så jeg skal begrense meg i mine kommentarer. Det er jo her i denne debatten vi også senere skal vedta størrelsen på de fondene vi har. Jeg skal da bare si at fra Kristelig Folkepartis side viser vi vår prioritering gjennom å styrke både Kulturminnefondet, Energifondet og Forskningsfondet, slik det går fram av våre forslag. Når det gjelder tilløpet til debatt om skatteetaten og tollvesenet, og hvor mye kontroller en bør ha og ikke ha, og at representanten Holmås var overrasket over Fremskrittspartiets holdning, vil jeg si at min overraskelse går på at SV fortsatt lar seg overraske over Fremskrittspartiets holdning akkurat på det området. Jeg synes Fremskrittspartiet har tvert imot en ikke noe overraskende konsistent holdning på dette området. De er konsistente, og vi er uenige, og det er i hvert fall for meg ikke lenger noen overraskelse. At den har de konsekvenser som representanten Holmås var inne på, støtter jeg ham fullt ut i, og derfor har vi styrket de nevnte etater i vårt alternative budsjett. Med det tar jeg opp våre forslag.
Representanten Hans Olav Syversen har teke opp dei forslaga han refererte til.
I St.prp. nr. 1 kapittel 2 som vi nå behandler, er det redegjort for prioriterte oppgaver i 2007 fra Finansdepartementets side. Gjennomføring av internasjonale forpliktelser og modernisering og oppdatering av regelverk på finansmarkedsområdet er et slikt prioritert område. I denne sammenheng er det en stor utfordring hvordan vi som myndigheter møter den sterke veksten i utbredelsen av foretaksformen Norsk Avdeling Av Utenlandsk Foretak, det såkalte NUF. I dag er det svært ulike rammebetingelser for denne selskapsformen og vanlige norske unoterte aksjeselskaper. Det er svært viktig at Finansdepartementet og Regjeringa går nærmere inn i dette temaet for å sikre en større grad av nasjonal styring av rammebetingelsene. Dette arbeidet må kombineres med en prioritert innsats mot skatte- og avgiftsunndragelser og annen økonomisk kriminalitet. Derfor er det gledelig at vi får bred oppslutning om den satsing på skatteoppkreving og på skatteetaten som vi her ser. Det som komiteens leder, Reidar Sandal, har sagt, viser at Fremskrittspartiets politikk er så svak at den på en fundamental måte vil være med på å rive grunnlaget unna en skatteetat som er helt nødvendig for at vi skal få en videreføring av den sterke oppslutning om vår skatte- og avgiftspolitikk. En annen prioritert oppgave er kjøp av klimakvoter. Klima- og forurensingsspørsmål er en enormt stor utfordring, og det er gledelig og svært godt mottatt i befolkninga at Regjeringa har høye ambisjoner på dette området. De høye ambisjonene må kombineres med et aktivt øye for å videreføre, ja styrke et allsidig næringsliv, og det er en svært krevende oppgave. Det som er hovedutfordringa i forhold til klimaspørsmålet og forurensningsspørsmålet, er omlegginga av energikjedene fra ikke-fornybare energikilder til fornybare energikilder. Dette krever svært store investeringer. Det er investeringer som har stor lønnsomhet på sikt, men det er først på lengre sikt. Det innebærer store omstillinger, krever mye faglært arbeidskraft og er altså en tematikk som krever en helhetstenkning. Jeg er veldig glad for at Regjeringa legger opp til det. I budsjettet for 2007 er det lagt opp til et beskjedent kjøp av klimakvoter. Jeg vil i den forbindelse understreke det som står i Soria Moria-erklæringa: «Regjeringen vil sikre at betydelige deler av Norges klimaforpliktelser fra Kyoto-avtalen skjer nasjonalt.» Klima- og forurensningsutfordringene er internasjonale, men må løses konkret lokalt gjennom nasjonalstatens virkemidler. Kjøp av kvoter kan være ett virkemiddel, men langt viktigere er, som jeg sa, en omlegging av energikjedene. Her inngår elektrisitetsproduksjon fra gass uten CO2-utslipp som et svært viktig bidrag. Det viktigste i denne innstillinga er det som sies om Grunnfond for fornybar energi og energieffektivisering. Her får vi nå en start med en bevilgning på 10 milliarder kr for 2007. Det er sagt at det skal komme en ytterligere bevilgning på 10 milliarder kr på budsjettet for 2009. Det gir en samlet avkastning på 880 mill. kr. Mens Fremskrittspartiet subsidiært støtter Regjeringas forslag på dette punktet, vil Høyre og Venstre ha omkamp om grønne sertifikater. De går derfor mot bevilgninga på 10 milliarder kr til det som på folkemunne kalles Energifondet. At Høyre er ideologisk styrt av ensidige markedsløsninger, er forutsigbart, men at Venstre er så ideologisk dogmatiske at de endog går mot Energifondet, er svært klargjørende. Senterpartiet mener at det trengs en forsterket innsats når det gjelder å stimulere til produksjon av fornybar energi. Lønnsomheten i produksjon av eksempelvis biovarme og vindkraft er områder som må forbedres, for at vi skal få til de energiendringene som er helt nødvendige. Til slutt Garantiordningen for investeringer i og eksport til utviklingsland, u-landsordninga: Dette er et viktig og nyttig supplement til Garanti-Instituttet for Eksportkreditt. Det er svært gledelig at vi i denne innstillinga kan øke det totale tilsagnet, slik at ansvarsrammen for u-landsordninga økes fra 1,5 milliarder til 2,1 milliarder kr uten nye bevilgninger til grunnfondet, fordi risikoen har vist seg å være lavere enn tidligere beregnet. Dette er en nyttig ordning, som er mye brukt, bl.a. i Afrika.
Mange av oss har fulgt behandlingene av fagdepartementenes budsjetter i mange dager, både på dagtid og kveldstid. Siden vi har brukt lang tid på å diskutere til dels små kroner, burde dette ha vært en debatt som vi brukte lang tid på. Det er mye penger i de budsjettene som vedtas i dag. Det er politikk gjemt i hvert hjørne nesten. Når finanskomiteen og Stortinget i dag velger å ha en kortere debatt, er det ikke fordi man ikke ser all politikken og viktigheten i dette, men fordi dette er temaer som allerede har vært diskutert, og helt sikkert kommer til å bli diskutert i andre sammenhenger, kanskje også med et større publikum. Jeg vil innledningsvis vise til saksordføreren, som gav en grei oversikt over den innstillingen vi behandler i dag. Jeg vil likevel få lov til å adressere noen poeng. Jeg har også blitt utfordret av flere. Det er hyggelig. Jeg har kanskje også blitt omtalt like mye som Fremskrittspartiet så langt i denne debatten. Jeg synes, i likhet med Tybring-Gjedde, at det er hyggelig for mitt parti å få oppmerksomhet. Det skal jeg komme tilbake til. Først har jeg lyst til å gi finansministeren en positiv oppmuntring på et område som jeg synes er viktig. Ut fra de erfaringer jeg har, som går i motsatt retning av det Fremskrittspartiet gav uttrykk for fra denne talerstolen, er det viktig at finansministeren tør å prioritere bevilgninger til sine viktige etater, nemlig skattetaten og tolletaten. Jeg har i noen regjeringer hatt erfaringer for at finansministere har det så vondt og vanskelig når de må foreslå kutt på alle andre departementers budsjett, at de nesten ikke er frimodige nok til å foreslå de nødvendige kronene til egne budsjetter. Er det noe landet er tjent med, er det at både skatteetat og tolletat får de nødvendige ressurser til å gjøre den viktige jobben de gjør. Jeg har lyst til å bruke denne anledningen til å gi ros til disse etatene. Jeg vil si at jeg, ikke bare som stortingsrepresentant, men også som en liten næringsdrivende, har opplevd en fantastisk positiv utvikling de siste årene i retning av forenkling, ikke bare i skatteetaten, men også i toll- og avgiftsetaten. Vi har veldig godt tilgjengelige internettsider, som gjør livet enklere for brukerne der ute. Det hadde ikke vært mulig uten at man hadde fått nødvendige penger til å foreta forenklinger. Er budsjettene strupt, må man ta unna det daglige, slik at man ikke får tatt de litt større løftene som gjør livet enklere. Som arkitekten bak det prosjektet som en gang het «Et enklere Norge», har jeg lyst til å gi denne rosen til både skatteetaten og toll- og avgiftsetaten. Jeg håper at finansministeren vinner fram med å gi dem de nødvendige midlene framover, slik at de kan forenkle, til beste for bedrifter og borgere i dette landet. Så til de to miljøvisittene til Venstre i denne budsjettdebatten. Først til Heikki Holmås og klimakvoter. Heikki Holmås og SV skal være trygg på at Venstre vil stille opp for bevilgninger framover i forbindelse med nødvendig kjøp og bruk av klimakvoter. Men jeg er redd for at vi kan få en situasjon der vi får debatter om dette, der dette blir løftet fram som det viktige virkemiddelet. Jeg så senest i går i et avisoppslag at Regjeringen – tatt etter hukommelsen – ville bruke 2,5 mill. kr til å kjøpe klimakvoter til regjeringsapparatets egne flyreiser. Det er farlig å få for god samvittighet av slike tiltak – stikke hånden ned i statskassa og ta ut et såpass lite beløp. Jeg er redd for at representanten Holmås selv av så små ting kan komme til å strutte av selvtilfredshet på denne talerstolen. Det tror jeg ikke miljøet er tjent med. Vi må fokusere på det som er det viktige, nemlig at vi må ta en vesentlig del av reduksjonen innenlands i Norge. Jeg har også sett at miljøvernministeren har vært redd for å ta i bruk de ordene. De tolkes vanligvis dit hen at over 50 pst. av CO2-reduksjonene skal tas på innenlandske tiltak. Det koster politisk og vil gjøre noe med hverdagen for oss alle sammen. Da må det ikke bli slik at vi legger for mye vekt på det at vi kan kjøpe oss kvoter utenlands med statens penger, som vi har relativt rikelig med – selv om vi må gjøre det også. Der er jeg, selv om det kan være overraskende, i og for seg enig i det representanten Lundteigen sa om at det er langt viktigere det vi kan gjøre innenlands. Jeg forstår nok atskillig mindre av representanten Lundteigens visitt til Venstre når det gjelder grønne sertifikater. Så vidt jeg vet, var dette Senterpartiets politikk både i valgkampen og helt fram til de åpenbart ikke vant fram i Regjeringen i synet på å bruke grønne sertifikater, noe som har fått dramatisk effekt for småkraftverksutbygging, og vi hører nå at vindkraftprosjektene heller ikke har noen god økonomi. Men det er vel mer representanten Lundteigens personlige politiske plassering i landskapet, når han kaller dette for en slags markedsløsning og en blind tro på markedet, enn det har vært Senterpartiets tradisjonelle politikk, nemlig å tro på at det må være lønnsomt å gjøre det som er miljømessig riktig. Det er ingen tvil om at fravær av grønne sertifikater og det meget dårlige substituttet som kalles energifond, bidrar til at økonomien og optimismen rundt småkraftverksatsing i norske bygder, og i og for seg vindkraftprosjekter, langt på vei er i ferd med å forsvinne. Og det beklager jeg meget sterkt. Så til slutt gjelder det det som det reises flest forslag om i dag, nemlig hvor stort forskningsfondet vårt skal være. Venstre fremmer forslag om et forskningsfond som samlet er på 100 milliarder kr, som er i samsvar med det Bondevik II-regjeringen la fram i sitt siste budsjett. Det vil gi en forutsigbarhet og en stabilitet for det viktigste som vi kan drive med i dette landet framover, nemlig forskning. Med det tar jeg opp det forslaget som står i innstillingen.
Representanten Lars Sponheim har teke opp det forslaget han refererte til.
Debatten i Stortinget om finanskomiteens Budsjett-innst. S. nr. 6 går vel ikke nødvendigvis alltid inn i historiebøkene som den debatten som er mest spenstig. Det er vel kanskje andre debatter som gjør det. Men det er faktisk ganske mye penger i omløp, og når vi nå diskuterer det, er det viktig for oss å fokusere på det som ligger i denne budsjettinnstillingen. Blant annet ligger noen av de virkelig store, tunge statlige etatene her, og det er snakk om store beløp, mange ansatte og store og viktige oppgaver. Det er ikke minst viktig at Stortinget fokuserer på hvordan folks skattepenger blir benyttet i dette byråkratiet som vi er satt til å styre over. Jeg konstaterer at alle med unntak av Fremskrittspartiet mener at det vil være veldig fornuftig bare å ansatte flere og flere i skatteetaten, for da vil man gjøre dette mer lønnsomt, man vil få inn mer og mer skattepenger. Jeg registrerer at noen, bl.a. representanten Holmås, kanskje har som utgangspunkt at de fleste i dette landet er svindlere og ikke vil betale sin skatt – ergo må vi ha stadig flere mennesker ansatt som skal passe på borgerne i Norge. Fremskrittspartiet tror det er stikk motsatt. Vi tror faktisk at de aller fleste mennesker i Norge er skikkelige og ærlige, og betaler den skatten som Stortinget til enhver tid vedtar at folk skal betale. Det er noe underlig det resonnementet at om man ansetter stadig flere i skatteetaten, så vil dette bli mer og mer lønnsomt. Da lurer jeg og Fremskrittspartiet på: Hvor mange ansatte bør man ha, og hvorfor foreslår man ikke enda større beløp bevilget til skatteetaten enn det flertallet faktisk gjør i dagens innstilling? Retorikken her burde nesten vært at hvis omtrent alle i Norge ble ansatt i skatteetaten, ville det bli voldsomt lønnsomt i dette landet. Flere har vært inne på at vi faktisk lever i en tid da mye er blitt enklere, bl.a. representanten Sponheim sa det og gav ros for det. Og det har jo blitt enklere. Vi lever nå i et samfunn hvor mer og mer foregår elektronisk, også når det gjelder skatteinnkreving. Vi konstaterer at Internett har kommet for å bli, og man får stadig nye og bedre løsninger. Det som er så underlig, er at mens en del bedrifter nettopp ved å ta i bruk ny teknologi, klarer å effektivisere, vil man fra flertallets side påstå at man ikke klarer å få til den samme effektiviseringen av offentlig sektor når man tar i bruk de samme teknologiske løsningene. Våre forslag er ikke fremmet for at flere skal jobbe svart og flere skal unndra skatt. Det går rett og slett på at når vi lever i en tid da man burde ha mulighet for å implementere enklere løsninger, gjøre ting enklere, så burde man også kunne klare seg med noen færre ansatte. Jeg konstaterer også at man i år skal gjennomføre en storstilt omorganisering av skatteetaten. Jeg trodde at noe av utgangspunktet for denne omorganiseringen nettopp var at man også skulle effektivisere etatens arbeid. Da burde man fokusere på at man kanskje kunne klart seg med færre årsverk. Men i svar på spørsmål fra Fremskrittspartiet har finansministeren sagt at målet her ikke er besparelser, men å gjøre ting på en annen måte. I så måte har Fremskrittspartiet i innstillingen lagt fram et par forslag. Vi er litt bekymret for deler av den omorganiseringen som skal skje i skatteetaten. La meg si det slik: Veldig mye som nå skal gjøres om i skatteetatens organisering, er positivt. Våre forslag er altså ment som kreative, fornuftige innspill på noen få områder, hvor vi kanskje tror det er lurt å tenke seg om en gang til. Det ene gjelder bl.a. klagesystemet, som representanten Tybring-Gjedde har vært inne på her tidligere i dag. Når man nå fjerner flere ledd ved denne muligheten folk flest har for å kunne klage på skatten, er vi bekymret for at vi nå får et samfunn der det kun er de som har størst ressurser, og som til syvende og sist eventuelt går til rettssak mot staten, som har mulighet til å vinne fram. Så vi er altså bekymret. Det er ikke nødvendigvis ment som noen stor kritikk av systemet, men ment som en henstilling til Regjeringen om at man kanskje burde se på om dette vil fungere slik som man faktisk tror. Fremskrittspartiet tror dessverre at vi kan få en negativ utvikling der. Da håper jeg i hvert fall at det ikke går prestisje i det, men at man, hvis man ser at det kan være noe som truer folks rettssikkerhet i klagesystemet, om ikke annet kan komme tilbake til det på et senere tidspunkt. Men jeg konstaterer at vårt forslag ikke har fått tilslutning fra noen andre partier. Jeg viser også til at Fremskrittspartiet har påpekt muligheten for – men ikke som noen endelig konklusjon – at innkreving av merverdiavgift blir lagt til de kommunale skatteoppkreverne. Som vi skriver, og som også er sagt fra flere faglige hold, vil det være en besparelse i forhold til de budsjettene vi nå diskuterer. Når de kommunale skatteoppkreverne allerede i dag har fem av seks skattearter å kreve inn, vil den merutgiften som i så fall vil bli på de kommunale skatteoppkreverne, være liten sett i forhold til den enorme besparelsen man kan få i andre deler av systemet. Nettopp det at vi har påpekt ett område å effektivere, henger sammen med vårt forslag om å kutte i en del byråkrati, kutte en del administrative stillinger i bl.a. skatteetaten. Og så henger selvfølgelig alle våre forslag i Budsjett-innst. S. nr. 6 helt sammen med vårt helhetlige alternative statsbudsjett. Når vi ønsker å kreve inn færre skatter, ønsker å kreve inn færre avgifter, ønsker å gjøre systemet enklere i forhold til tollsatser, bør det også henge sammen med at man da faktisk trenger færre folk til å håndtere disse innkrevingene.
Fleire har ikkje bedt om ordet til sak nr. 1.[[Votering, sjå side1533]]
Etter ønske frå forsvarskomiteen vil presidenten foreslå at taletida blir avgrensa til 5 minutt til kvar gruppe og 5 minutt til statsråden. Vidare vil presidenten foreslå at det blir gjeve høve til tre replikkar med svar etter innlegg frå medlemer av Regjeringa innanfor den fordelte taletida. Vidare vil presidenten foreslå at dei som måtte teikne seg på talarlista utover den fordelte taletida, får ei taletid på inntil 3 minutt. – Det er å sjå på som vedteke.
Det er en samlet komite som legger fram innstillingen til St.prp. nr. 19, som behandles her i dag. Omgrupperingsproposisjonen er et viktig verktøy for å sikre god økonomistyring i forsvarssektoren, samtidig som man får en samlet og riktig formalisering av endrede forutsetninger i forhold til forsvarsbudsjettet for 2006. Budsjettendringene kan se svært omfattende ut. Tar vi f.eks. Forsvarets logistikkorganisasjon, som er foreslått økt med vel 1,5 milliarder kr, virker dette stort. Men dette er i hovedsak tekniske flyttinger i forbindelse med budsjettansvar. Det er særlig omgrupperingen innenfor post 45 Store nyskaffingar som har blitt viet en del oppmerksomhet i media i det siste. Her er budsjettet redusert med 820 mill. kr. En samlet komite understreker at materiellinvesteringer er en viktig forutsetning for omstillingen av Forsvaret, men merker seg at framdriften i investeringene ikke er som forventet. Her må det være lov til å tilføye at det er et stort tankekors at man har et såpass stort underforbruk på investeringskapitlet, samtidig som det hevdes at Forsvaret egentlig har for små investeringsmidler til å realisere den vedtatte strukturen. Underforbruket forklares med at det har vært betydelige forsinkelser på flere større investeringsprosjekter i inneværende år. Leverandører har hatt problemer med å levere som planlagt. Dette er store prosjekter som fort hadde dratt av gårde med mange, mange hundre millioner kroner om de hadde vært i rute. Det dreier seg om fregatter fra Spania, MTB Skjold og NH90-helikoptrene, for å nevne noe. Derfor er det også mulig å skjønne hvorfor det er blitt et behov for å bruke de budsjetterte midlene på andre områder. En samlet komite forstår det slik at de foreslåtte omdisponeringer fra materiellinvesteringer til Nye bygg og anlegg gir større effekt på kort sikt, og slutter seg derfor til innstillingen. Men komiteen påpeker også at det er uheldig om materiellinvesteringene skyves varig ut i tid. Komiteen legger derfor til grunn at departementet vil søke å ta igjen tidstapet så snart som mulig. Jeg er trygg på at statsråden vil følge opp dette. Så noen ord om en informasjonssak, som også er omtalt i proposisjonen. Jeg er meget godt fornøyd med at det er bevilget midler til Forsvarets Flysamling Gardermoen. Utstillingen har med sine mange og spesielle fly vært til glede for publikum i hele Østlandsområdet – ja, i hele landet. Bak driften av flysamlingen står Stiftelsen Militærhistorisk Forum Østlandet, en stiftelse som har lagt ned utrolig mye dugnadsarbeid. Men det er grenser for hvor mye en kan klare å drive på dugnad. Derfor var det så viktig å få på plass en engangsbevilgning nå, slik at man kan få oppgradert selve utstillingen i flysamlingens moderne utstillingsbygg i Gardermoen kulturpark, samtidig med at et langsiktig kundegrunnlag opparbeides. Pengene skal også brukes til å få på plass et undervisningsopplegg for grunnskoleelever i samarbeid med flymuseet i Bodø. Flysamlingen skal ikke være en konkurrent til flymuseet i Bodø, men snarere være en samarbeidspartner. Intensjonsavtalen om det er allerede inngått. Stiftelsen får nå 2,25 mill. kr, slik at den unike flysamlingen kan gjøres mer tilgjengelig for allmennheten. Dette var sårt tiltrengte midler og er derfor blitt svært godt mottatt av mange. Det er viktig og gledelig at Regjeringen nå har bidratt til å få dette på plass. Samlet sett utgjør omgrupperingen en økt bevilgning til Forsvarsdepartementet på 265 mill. kr. Av dette er 25 mill. kr tilleggsbevilgning for merkostnader knyttet til det norske FN-bidraget med MTB-er til UNIFIL II i Libanon.
I denne proposisjonen legger Regjeringen fram et forslag om visse endringer i bevilgninger i forsvarsbudsjettet for 2006. Begrunnelsen for disse endringene er å skape best mulig samsvar mellom bevilgninger under de enkelte kapitler og poster og de endringene i budsjettforutsetningene som har skjedd siden forsvarsbudsjettet for 2006 ble utarbeidet. Hovedelementene i omgrupperingsproposisjonen tar bl.a. for seg den vedtatte flyttingen av regionale støttefunksjoner. Den totale utgiftsrammen er økt med 265 mill. kr. Driftsbudsjettet er foreslått økt med totalt 667 mill. kr, mens investeringsbudsjettet er foreslått redusert med 402 mill.kr. Post 45 Store nyskaffingar er foreslått redusert med netto 820 mill. kr. Begrunnelsen for reduksjonen er bl.a. at det har vært forsinkelser i framdriften av flere store materiellprosjekter. Dette har ført til flere tiltak for å sette i gang andre prioriterte prosjekter. Regjeringen uttaler at reduksjonene på posten er et uttrykk for likviditetsmessige tilpassinger til tidsfasingen i prosjektporteføljen, og at det ikke er et uttrykk for reduksjoner i sektorens behov for investeringer. Det vises også til at reduksjonene bl.a. skyldes forhold som forsinkelser i leveranser fra leverandører innenfor større materiellprosjekter. Det er her svært viktig å påpeke det enorme investeringsbehov Forsvaret har for å komme opp på det vedtatte nivå hva angår materiell og logistikk. Det er i denne sammenheng avgjørende at Regjeringen tar inn over seg at de midler som i dag ikke kan nyttes til materiellanskaffelser, ikke må nyttes til annen aktivitet, slik at dette ikke går på bekostning av det behov midlene var tiltenkt å dekke. Det er derfor nødvendig å ivareta disse anskaffelser økonomisk i neste års budsjett, slik at anskaffelsene til de udekkede behov så snart som mulig kan komme på plass. Materiellinvesteringer er en viktig forutsetning for omstillingen av Forsvaret og oppfølgingen av den vedtatte struktur og dermed styrkeform og sammensetning. Det er derfor beklagelig å merke seg at framdriften ikke er som forventet når det gjelder dette. Det er også viktig å påpeke det uheldige i at materiellinvesteringene skyves varig ut i tid, og dermed bidrar til at strukturen får ytterligere svakheter i tiden som kommer. Vi forutsetter derfor at departementet vil søke å ta igjen tidstapet så snart som mulig.
Å skyve på investeringar er sjølvsagt også å utfordre dei. Eg trur ikkje det er så ille i ei tid der ikkje minst forsvarssjefen har signalisert slagordet «Politisk underdekning av militære overbud». Vi bør her i salen tore å stille alle investeringar og alle driftsutgifter under eit ekstra lys, ikkje minst når vi er inne i ein så nødvendig og bra omstillingsperiode som vi er i, for Forsvaret. Så får vi sjå om desse som er skyvde på, overlever, eller korleis dei vil bli behandla i neste budsjettprosess. Vi veit at i Forsvaret er det mange nye ting som skjer. Vi veit at våre alliansegode, som vi faktisk har gjennom alliansesamarbeidet, også i framtida vil kunne føre med seg økonomisk lette for Forsvaret, fordi ein gjennom samarbeid klarer å spare både på driftsutgifter og investeringsutgifter. Så i denne samanhengen trur eg ikkje vi skal vere så redde for at det blir skyvt på materiellinvesteringar. Vi vil i neste omgang få sjå om det var klokt, eller om dei på nytt må takast inn igjen.
Forsvarsdepartementet har i denne proposisjonen lagt fram forslag om visse endringer i bevilgningene i forsvarsbudsjettet for 2006. Omgrupperingsproposisjonen er primært et verktøy for å sikre god økonomistyring i forsvarssektoren, spesielt for å ivareta rent tekniske endringer i løpet av budsjettåret. Det legges bl.a. fram ikke-budsjetterte inntekter og de budsjettmessige konsekvensene av lønnsoppgjøret for 2006. Totalt sett utgjør den foreslåtte omgrupperingen en økning av forsvarsbudsjettet på 265 mill. kr. Av dette er 240 mill. kr netto merinntekter. 25 mill. kr er en tilleggsbevilgning i forbindelse med det norske styrkebidraget til UNIFIL II. Av forslag til større endringer inneholder omgrupperingsproposisjonen følgende hovedpunkter: Kap. 1740, Forsvarets logistikkorganisasjon, FLO, er foreslått tilført i underkant av 1,6 milliarder kr. 1 milliard kr. skyldes tekniske justeringer i forhold til andre kapitler i forbindelse med at Regional støttefunksjon er overført til FLO. Kapitlet er videre foreslått tilført 233 mill. kr i merinntekter i sammenheng med salg av drivstoff til allierte på øving i Norge. Merinntekten har således en tilsvarende ikke-budsjettert utgift i 2006. Endelig er FLO foreslått tilført 360 mill. kr i forbindelse med oppfylling av drivstoffbeholdningene i Forsvaret. Kap. 1792, Norske styrker i utlandet, er foreslått styrket med til sammen 132 mill. kr. Hoveddelen av denne styrkingen er knyttet til flytting av leiren i Meymaneh i Afghanistan. Dette er et viktig tiltak for å styrke sikkerheten til de norske styrkene. Totalt foreslås bevilgningene til investeringer i eiendom, bygg og anlegg styrket med 418 mill. kr. Økningen er bl.a. knyttet til den tidligere nevnte flytting av leiren i Meymaneh. Øvrig økning vil bli prioritert til investeringsprosjekter som er viktige for å videreføre omstillingen i 2006/2007, bl.a. på Setermoen, Rena og Haakonsvern, samt å oppfylle kravet til helse, miljø og sikkerhet. Samtidig foreslås materiellinvesteringene, post 45, redusert med 820 mill. kr. Dette forslaget er ikke et uttrykk for redusert behov for midler til slike investeringer i planperioden 2005-2008 samlet sett, men skyldes forsinkelser i enkelte større materiellprosjekt. Disse forsinkelsene fører til at utbetalingene skyves ut i tid. Jeg har merket meg komiteens samlede synspunkt om at det er viktig å sørge for tilstrekkelig omsetning på materiellinvesteringer, og vil understreke at dette er et syn jeg fullt ut deler, og at dette er et saksfelt som prioriteres meget høyt i hele sektoren. Vi følger flere spor i dette arbeidet. For det første arbeider forsvarssjefen aktivt med å rekruttere og beholde relevant kompetanse i Forsvarets militære organisasjon. For det andre arbeider departementet med å øke kapasiteten til å produsere nødvendig grunnlagsdokumentasjon og beslutningsunderlag. For det tredje vurderer vi kontinuerlig tidsfasingen av investeringsporteføljen, spesielt med sikte på å trekke allerede planlagte enkeltprosjekt fram i tid. Sist, men ikke minst gjennomfører vi en grundig vurdering av muligheten for å opprette en materiellinvesteringsetat for forsvarssektoren, i tråd med anmodningsvedtak fra Stortinget om dette. Vi vil komme tilbake til Stortinget om denne saken i løpet av inneværende langtidsperiode. Omgrupperingsproposisjonen er i all hovedsak en teknisk proposisjon og, som også komiteen påpeker i sin innstilling, et nødvendig verktøy i økonomiforvaltningen. I all hovedsak er det som foreslås i proposisjonen, tekniske justeringer for å fange opp mindre endringer underveis i virksomhetsåret samt sikre en totalt sett bedre implementering av Stortingets vedtak og føringer.
Det blir replikkordskifte.
Forsvaret opplever årlig at budsjetter og politiske målsettinger spriker, noe som ofte gir seg utslag i at særlig materialinvesteringene blir skjøvet ut i tid. Dette er også tilfellet for deler av omgrupperingsproposisjonen som behandles i dag. Er statsråden enig med regjeringspartner SV når det gjelder skyving av materiellprosjekter utover i tid, som beskrevet av Jacobsen?
Som jeg også sa i innlegget mitt, er årsaken til underforbruket først og fremst at det har vært forsinkelser i materielleveranser. Jeg har også lyst til å si at vi i Forsvarsdepartementet følger de vedtakene som er gjort i Stortinget når det gjelder investeringsplanen for å bøte på dette – altså, for ikke å oppleve å få så stort underforbruk, prøver vi å trekke andre prosjekter fram i tid. Men det er lange ledetider og lange bestillingstider på materiell til forsvarssektoren, og derfor er vi nå altså kommet i denne situasjonen – først og fremst av disse grunner.
La meg også understreke viktigheten av materiellinvesteringene for omstillingen i Forsvaret. Når jeg tegnet meg til replikk, var det på samme bakgrunn som foregående replikant, nemlig at stortingsrepresentant Bjørn Jacobsen fra SV i sitt innlegg fremstilte det som ønskelig at man skyver på materiellinvesteringene – det var en ønskelig situasjon at det nå blir forsinkelser, fordi det gir en åpning for å revurdere materiellinvesteringene. Det er det spørsmålet statsråden må svare på, om det er slik at statsråden vil følge opp kravet fra SV om at man nå skal revurdere materiellinvesteringene, eller om det er slik at SV fremstår som en opposisjon i denne saken uten innflytelse på Regjeringens politikk. Det er et viktig spørsmål, som jeg håper statsråden kan avklare, nemlig om Bjørn Jacobsen snakker på vegne av regjeringspartiene, eller om det er slik at han representerer en opposisjon internt i den rød-grønne koalisjonen.
Som jeg også sa i mitt forrige svar, følger Regjeringen den planen som er vedtatt av Stortinget. Som også representanten Sanner er kjent med, klarte ikke forrige regjering heller å følge opp de planlagte investeringsrammene. Det gjør at man i noen tilfeller kanskje må redusere på kvanta man bestiller inn. Men når vi har et underforbruk i inneværende år, er det først og fremst, som jeg sa, på bakgrunn av at leverandørene ikke har kunnet levere i tide, og at vi har en rekke store prosjekter som dermed ikke kommer til utbetaling i 2006.
Post 47, Sal av eigedom, er foreslått redusert med 89 mill. kr. Dette skyldes i hovedsak at kommuner og fylkeskommuner skal kjøpe, men så kommer kanskje ikke pengene når de skulle komme. Hva er det som gjør at et salg, og dermed innbetaling av kjøpesummen, skjer senere enn om det hadde vært private som hadde vært kjøpere? Spørsmålet er om det er mange slike eiendommer vi prater om. For meg er det uforståelig at kommuner og fylker ikke klarer å bestemme seg og dermed ikke innbetaler i henhold til avtaler. Eller er Forsvarets forhandlere romslige? Det andre jeg lurer på, er konkrete tiltak når det gjelder ting som skal skyves ut i tid. Jeg synes ikke vi har fått gode nok eksempler på konkrete tiltak og prosjekter.
For å svare på dette, konkrete tiltak som dreier seg om å skyve på ting i tid: Den situasjonen vi er i nå når det gjelder underforbruk, skyldes altså først og fremst at vi ikke har fått de leveransene som vi har planlagt å få, i tide. Det er også en annen grunn, som vil kunne få konsekvenser også på sikt, og det er at vi er avhengige av å beholde nøkkelpersonell når det gjelder kompetanse, f.eks. på investeringskompetanse osv., og dette er spesielt personell som er tilknyttet FLO. Her setter vi inn ulike tiltak for både å beholde det personellet vi har, og for å rekruttere nye. Det er klart at når vi er i en situasjon hvor det er et veldig godt arbeidsmarked, er det også vanskelig for Forsvaret å beholde folk. Det andre er at vi har etterdønninger etter den voldsomme bremsen som var etter 2004, og også etter den nedbemanningen som har vært som følge av omstillingen i Forsvaret.
Replikkordskiftet er omme. Dei talarane som heretter får ordet, har ei taletid på inntil 3 minutt.
Neste sak vi skal handsame her i salen, går på styring av økonomien. Den saka vi handsamar no, går ikkje minst på prioriteringar. Frå denne salen er det jo ingen tvil om at vi må setje nordområda som nr. 1, og også intops vil vere ein viktig del. Så alle investeringane som blir gjorde, må ein sjå i lys av dette: Er dei relevante for nordområda, er dei relevante for internasjonale operasjonar? Det er utgangspunktet mitt. Så har ikkje eg fremma noko krav om at ein skal skyve på investeringar. Men eg registrerer at ein tør å utfordre investeringar. Og dersom ikkje Forsvaret tør det eingong, som alle andre statlege og private verksemder må tore, skjønner ikkje eg kvifor ikkje vi skulle tore å utfordre dei. Det som er heile målsetjinga med dette arbeidet, er jo å spørje seg: Klarer Forsvaret, som andre, å drive betre, drive meir kostnadseffektivt? Eg registrerer delvis at Høgre ikkje ser ut til å interessere seg for dette, sjølv om dei har hatt ein aktiv statsråd tidlegare som dreiv fram omstillingsprosessane i Forsvaret. Men då må ein jo også tore vere med i det konkrete og f.eks., som vi gjer i dette tilfellet, utfordre investeringar. Så får vi sjå om dei held vatn i neste runde. Dette har på ingen måte vore noko krav frå SV si side, men dersom ikkje Forsvaret toler det, toler dei ikkje mykje.
Fleire har ikkje bedt om ordet til sak 2.[[Votering, sjå side 1541]]
Etter ønske frå forsvarskomiteen vil presidenten foreslå at taletida blir avgrensa til 5 minutt til kvar gruppe. Vidare vil presidenten foreslå at det ikkje blir gjeve høve til replikkar etter dei enkelte innlegga, og at dei som måtte teikne seg på talarlista utover den fordelte taletida, får ei taletid på inntil 3 minutt. – Det er å sjå på som vedteke.
St.prp. nr. 20 omhandler oppstart av LOS-programmet i Forsvarets økonomiprosjekt. LOS-programmet er Forsvarets satsing på nytt felles styringssystem for økonomi, personell og logistikk og er således et viktig omstillingsverktøy for å nå målene for moderniseringen av Forsvaret i henhold til Stortingets vedtak. Videre er Økonomiprosjektet viktig for å få en forbedret økonomistyring i Forsvaret, jf. St.meld. nr. 29 for 2005-2006 om merforbruket på forsvarsbudsjettet i 2004, og St.meld. nr. 10 for 2005-2006 om økonomisk styring i Forsvaret. Programmet skal bidra til at Forsvarets militære organisasjon får felles prosesser på tvers av alle forsvarsgrener og avdelinger. Komiteen viser til at innføring av et felles eksternregnskapssystem ble realisert gjennom leveranseprosjekt 1 i tidligere Program Golf. Komiteen registrerer at det gjenstår to større prosjekter for å få realisert felles løsninger innenfor logistikkområdet, og er innforstått med at det første er Økonomiprosjektet, som bl.a. skal gi Forsvarets et elektronisk basert internregnskapssystem. Komiteen forstår videre at det neste prosjektet vil ha som ambisjon å gi Forsvarets militære organisasjon en fullstendig logistikkløsning, med bl.a. funksjonalitet for understøttelse av vedlikehold og anskaffelse i prosjekt, og registrerer at Forsvarsdepartementet på egnet måte vil komme tilbake til Stortinget vedrørende dette prosjektet. Komiteen viser til at Regjeringen informerte i St.prp. nr. 1 for 2006-2007 om at Forsvaret hadde innledet kontraktsforhandlinger med leverandøren for Økonomiprosjektet, og at det var forventet at dette ville medføre en reduksjon i usikkerheten og derigjennom kostnadsrammen for prosjektet. Vi har registrert at resultatet av forhandlingene imidlertid er at kostnadene har økt med ca. 40 mill. kr i forhold til det som er anslått. Ellers merker vi oss at Dovre International AS har gjennomført en ekstern kvalitetssikring av Økonomiprosjektet, og at Forsvaret har, som følge av anbefalingen fra Dovre og ut fra interne vurderinger, iverksatt tiltak for å begrense usikkerheten i prosjektene. En samlet komite vil i denne sammenheng vise til den kostnadsutviklingen som har vært i forbindelse med innføringen av felles forvaltningssystem i Forsvaret, og vil understreke betydningen av å gjennomføre prosjektet innenfor de vedtatte rammer og at kvalitetssikringstiltak blir fulgt opp gjennom hele prosjektet. Komiteen forventer at Regjeringen holder Stortinget orientert om prosjektet på egnet måte. Komiteens merknader er enstemmige.
Fleire har ikkje bedt om ordet til sak nr. 3.[[Votering, sjå side 1543]]
Ingen har bedt om ordet.[[Votering, sjå side 1543]]
Etter ønske frå transport- og kommunikasjonskomiteen vil presidenten foreslå at taletida blir avgrensa til 5 minutt til kvar gruppe og 5 minutt til statsråden. Vidare vil presidenten foreslå at det blir gjeve høve til fem replikkar med svar etter innlegg frå medlemer av Regjeringa innafor den fordelte taletida. Vidare vil presidenten foreslå at dei som måtte teikne seg på talarlista utover den fordelte taletida, får ei taletid på inntil 3 minutt. – Det er å sjå på som vedteke.
Komiteens flertall, medlemmene fra Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet, har ingen merknader til St.prp. nr. 29, men jeg vil komme med en liten kommentar i forhold til Stad skipstunnel. Det er bra at Regjeringen vil se på konsekvensene av å utvide tunneldimensjonene, slik at hurtigrutefartøy og andre fartøy opp til 16 000 BT kan nytte tunnelen. Det er også viktig å få gjort en grundig utredning av prosjektet og snu flere steiner, og at Stortinget får en orientering om dette i 2009. Nå ser vi av merknadene fra opposisjonspartiene at man egentlig ville ha stresset dette tidligere fram, men jeg tror det er viktig at man bruker tiden nå for å få en skikkelig gjennomgang av prosjektet og få en avklaring av problemstillingene rundt det. Det var det jeg ønsket å si.
Det er to forhold som Fremskrittspartiet har merket seg. Det ene er at Regjeringen vil redusere inntektene fra salg av fyreiendommer og stoppe avhendinger av slike eiendommer i 2007. Vi støtter for så vidt at man tar en gjennomgang av eiendomsmassen til Kystverket, medregnet de eiendommer som har vært i bruk av fyrtjenesten. Vi vil likevel fortsette avhending av eiendommer som Kystverket ikke ser behov for å beholde, og ber om at det blir vurdert i forbindelse med at man går gjennom eiendomsmassen. Så til punkt nr. 2, som egentlig er det viktigste. Vi vil ha fortgang i arbeidet med Stad skipstunnel. Slik saksordføreren avslutningsvis var inne på i sitt innlegg, mener vi at dette kan gå raskere enn det Regjeringen legger opp til. Vi har i denne saken fått melding om at ytterligere utredninger skyver denne viktige saken frem til tidligst 2009. Da går det etter vår mening for sent. Jeg fikk selv et svar fra fungerende fiskeri- og kystminister under transportkomiteens budsjettdebatt sist tirsdag. Han begrunnet dette med at lønnsomheten skal vurderes på ny, at virkningen for tursime skal granskes grundigere, i tillegg til selve beregningene knyttet til at kapasiteten for Stad skipstunnel skal utvides til også å kunne ta hurtigruteskip. Fremskrittspartiet er overbevist om at dette prosjektet er samfunnsøkonomisk lønnsomt, og at det har god virkning for turismen. Vi kan ikke skjønne at en ny utredning av omtalte forhold skal ta nesten tre år. Det smaker mer av at man ønsker utsettelse, men ikke ønsker å si det. En samlet opposisjon – Fremskrittspartiet, Høyre, Kristelig Folkeparti og Venstre – står sammen om at dette prosjektet, skipstunnel forbi Stad, bør kunne bygges som et OPS-prosjekt – et offentlig-privat samarbeidsprosjekt. Det er jo blitt en ekstra viktig finansieringsmetode siden Regjeringens eget alternativ til OPS, prosjektfinansiering, har avgått ved en tidlig død. På vegne av de nevnte partiene tar jeg opp forslaget om at Regjeringen legger frem en sak om Stad skipstunnel så raskt som mulig, og senest i 2008. Jeg har lyst til å legge til at Vestlandsrådet ganske nylig har utarbeidet et forslag til transportplan for 2007–2019. De er litt i forkant av planprosessen når det gjelder rulleringen av Nasjonal transportplan, men likevel er det et viktig initiativ. Jeg har avslutningsvis lyst til veldig kort å peke på det de fire vestlandsfylkene – Rogaland, Hordaland, Sogn og Fjordane og Møre og Romsdal – sier om utviklingen av skipsleia. Det er to prosjekter som er trukket frem. Det første av de to er nettopp Stad skipstunnel. Jeg siterer fra transportplanen: «Stad skipstunnel må byggjast, noko som vesentleg vil betre regulariteten og tryggleiken i korridoren» – altså skipskorridoren langs kysten. Det håper jeg statsråden vil ta med seg. Jeg håper at Regjeringen og statsråden vil legge vekt på at de fire kystfylkene samlet sterkt understreker at dette prosjektet er viktig. Det bør også indikere at vi ikke har tid å kaste vekk, slett ikke på tre års utredning. Vi mener bestemt at det kan skje fortere.
Representanten Arne Sortevik har teke opp det forslaget han refererte til.
For sjøfarende som ferdes langs kysten, har Stadhavet alltid vært omtalt med respekt som kanskje den vanskeligste åpne havstrekning langs hele vår langstrakte kyst. Det er aldri rolig på «Stad-en», men ofte uvær og stor sjø. Og dagen i dag er intet unntak. Nettopp i dag ligger det fartøyer nord og sør for Stadlandet og venter på bedre vær og tryggere seilas. Fra naturens side er det slik laget at en tunnel på 2 km gjennom Stadlandet på sitt smaleste kan eliminere denne ulykkesbelastede havstrekningen og dermed sikre en trygg farled. Mange liv vil komme til å bli spart – og selvsagt også materielle ødeleggelser. Vestlendingene har vært opptatt av dette i mange år. Nå fortjener de handling. Sogn og Fjordane Fiskarlag har gjort en beregning der de anslår det årlige verditapet til 62 mill. kr fordi næringen lider under at Stadhavet ikke lar seg passere, eller at slingring og dårlig vær fører til lavere pris på råstoffet på grunn av redusert kvalitet. Disse utregningene bygger på tallmateriale hentet inn fra Norges Sildesalgslag og baserer seg på fangstmengder av makrell høsten 2005. I 2001 ble det ferdigstilt et forprosjekt for skipstunnelen gjennom Stadlandet, og en konsekvensutredning ble sendt på høring. Ved behandlingen av statsbudsjettet for 2005 ble det vedtatt en bevilgning på 5 mill. kr til videre utredningsarbeid. Mindretallet i komiteen er utålmodig og ber om handling nå.
Det er Stad skipstunnel det handler om i dag. Som varslet i budsjettinnstillingen og kommentert i budsjettdebatten tidligere i denne uken, har vi fått en proposisjon der det står at prosjektet Stad skipstunnel skal utredes videre. Det synes Kristelig Folkeparti er greit. Men det er tidspunktet for dette som er spørsmålet her: «tidlegast i 2009». Jeg regner med at det ligger noe under når man bruker begrepet «tidlegast». Det virker noe merkelig at en slik utredning skal ta så lang tid at dette stortinget ikke rekker å behandle saken. Og det er en annen viktig bit oppe i dette, at vi i mellomtiden skal behandle Nasjonal transportplan. Det betyr at det ikke er noen mulighet for å få Stad skipstunnel inn i den neste perioden i Nasjonal transportplan. Jeg regner med at det også bevisst er lagt sånn til rette fra den sittende regjeringens side. Vi har i budsjettinnstillingen og i innstillingen som behandles i dag, to forslag. Det ene går ut på å utrede Stad skipstunnel som et OPS-prosjekt. Det stod i budsjettinnstillingen. Det andre forslaget går på tidspunktet for stortingsbehandlingen. Vi mener at Regjeringen i realiteten utsetter hele saken til neste stortingsperiode, og det er for Kristelig Folkeparti ikke akseptabelt. Vi bør få den fram i denne perioden. Derfor står opposisjonen sammen om å be om å få saken lagt fram senest i 2008. Vi er mange som har kjempet for Stad skipstunnel i ganske lang tid. Det sies at de første tankene om en sånn tunnel kom for 130 år siden. Kristelig Folkeparti har programfestet at partiet vil arbeide videre for å få realisert Stad skipstunnel. Det betyr også at vi vil være med og ta kostnadene som bygging av en sånn tunnel vil medføre. Vi er mange som er enige om at prosjektet er viktig for å trygge sjøfarten. Vi snakker om et av de mest værharde områdene i Europa. Over 100 skip har forlist her de siste 100 år, og over 100 mennesker har omkommet. Tunnelen skal sikre last og kommunikasjon, og den skal bidra positivt til vårt felles mål for miljøet ved å få mer gods og passasjerer over fra vei til bane og sjø. Den siste meldingen fra Regjeringen om en orientering i 2009 kan ikke Kristelig Folkeparti være med på. Vi håper derfor at det kan være mulig å få denne saken lagt fram tidligere. Når det gjelder fyreiendommer, som også er omtalt i proposisjonen, står vi i innstillingen sammen med Høyre og Venstre om å ønske mer fleksibilitet fra Regjeringens side for å finne fram til gode, lokalt tilpassede løsninger i de ulike tilfellene. De fleste fyreiendommene som Bondevik II-regjeringen la ut for salg, ble solgt til kommuner eller organisasjoner, slik at man var sikret at eiendommene i framtiden ble tilgjengelige for allmennheten. Det er nettopp det som er målet, at vi får satt eiendommene i stand og holdt dem ved like til glede for allmennheten.
Det er i utgangspunktet litt pussig at ei slik sak blir behandla i Stortinget i dag. Ein kunne då ha mistanke om at Stad skipstunnel er ei marginal sak, men det er ho slett ikkje. Det er ei kjempesak, og ho har, slik dei andre talarane har sagt, vore på tapetet i årevis. Og Venstre har programfesta at vi skal få gjennomført bygginga av Stad skipstunnel. Det som no skjer, er at ein skal vurdere om Hurtigruta og andre store båtar skal kunne gå gjennom tunnelen. Det er sjølvsagt vi i Venstre òg einige i. Men problemstillinga som er knytt til spørsmålet om Hurtigruta skal kunne gå gjennom skipstunnelen, er eigentleg ganske enkel, nemleg at tunnelen må gjerast litt høgare. Vi snakkar om at det må sprengjast ut 8 m i høgda. Det originale her er at Regjeringa legg opp til å bruke så lang tid på eit enkelt reknestykke – eit reknestykke som ein lærer på ungdomsskulenivå. Ein skal rekne ut kor mange kubikk stein som skal sprengjast ut, dvs. høgd x lengd x breidd, og her blir det 330 000 m3 stein. Det er etter Venstres syn iallfall skuffande og uforståeleg at Regjeringa skal trenge tre år på å rekne på noko som, etter vårt syn, er kurant. Venstre er med på forslaget om at saka skal leggjast fram seinast i 2008. Vi har ikkje tid til å vente i endå tre år. Etter mitt syn burde ein ha klart å bli ferdig innan eit halvt års tid, slik at ein kunne fått saka opp i samband med neste års statsbudsjett – iallfall slik at ein i samband med Nasjonal transportplan kunne ha ein klar plan for kva som skal skje med prosjektet.
Berre ein kort kommentar knytt opp mot fyreigedomane. Realiteten er at den førre regjeringa la opp til sal av fyr rundt omkring i landet. Det førte m.a. til at mange kommunar som ønskte å kjøpa fyr, ikkje hadde råd. Ikkje berre hadde høgrepartia gjeve kommunane dårleg økonomi, men dei prisa òg opp verdien på fyreigedomane sånn at kommunane ikkje hadde råd til å kjøpa dei. Det gjaldt m.a. i Hå kommune i Rogaland. Kommunen ville gjerne kjøpa fyret, men prisen som den førre regjeringa sette på det, gjorde at det berre var Rimi-Hagen og andre rikfolk som kunne slå til og kjøpa det. Det Regjeringa no gjer, er å ta grep for å sikra at vanlege menneske kan sitja oppe i fyrtårnet – ikkje Rimi-Hagen i tårnet, men Tobias i tårnet. Vi vil sørgja for at alle skal ha tilgjenge til fyreigedomane. Derfor reduserer me inntektene av salet. Om inntektene skulle blitt store, måtte ein altså selt til dei med mest pengar. Vår politikk er å sørgja for at fyrtårna og fyreigedomane blir allemannseige, ikkje i private rikfolks eige. Så det er ei tydeleg kursendring òg på dette området frå den raud-grøne regjeringas side.
For å begynne der representanten Langeland avsluttet: Kystverket skal ikke lenger avhende fyreiendommer, men selv stå som eier av eiendommene. Dette er et viktig element i det å ivareta etatens kulturhistorie og er et ledd i prosjektet Statens kulturhistoriske eiendommer. Eiendommene kan imidlertid leies ut, fortrinnsvis til kommuner eller fylkeskommuner, med sikte på å gjøre eiendommene tilgjengelige for allmennheten. Det betyr at leiekontrakter som i dag er inngått med kommuner, fylkeskommuner eller organisasjoner, kan videreføres når det er ønskelig. Etter salget i 2005 og 2006 har Kystverket 106 eiendommer av noe omfang som er eller har vært knyttet til fyrtjenesten. Det er pr. i dag inngått 62 leiekontrakter. Hovedinnholdet i disse kontraktene er at leien består av å ivareta vedlikehold av bygningsmassen, mens Kystverket er ansvarlig for de navigasjonstekniske installasjonene. Kystverket utarbeider nå en standardkontrakt knyttet til utleie av fyreiendommer, der en er i dialog med store brukergrupper som Forbundet Kysten, Den Norske Turistforening, Friluftsrådenes Landsforbund osv. Hovedformålet med arbeidet er å tilrettelegge for alternativ bruk av ubenyttet bygningsmasse, samtidig som Kystverket kan ivareta fortsatt bruk av navigasjonsinstallasjonene. Leietakerne er også interessert i å få etablert en dialog med Kystverkets distriktskontor om utførelsen av vedlikeholdet på bakgrunn av at etaten har mye faglig kompetanse i vedlikehold av bygningsmasse under spesielt harde klimatiske forhold, samt at etaten har historisk erfaring knyttet til den enkelte eiendom. Fiskeri- og kystdepartementet forutsetter også at Kystverket etablerer nødvendig kontakt med Direktoratet for naturforvaltning for å sikre at fyreiendommer kan overføres til nevnte direktorat i de tilfeller der det er viktige naturvernhensyn som skal ivaretas. Kontrakter om avhending av fyreiendommer som er framforhandlet, skal gjennomføres i samsvar med de retningslinjer som gjaldt på forhandlingstidspunktet. Så til Stad skipstunnel, det andre hovedtemaet i innstillingen. Regjeringen ønsker å legge til rette for sikker transport langs kysten, med bedre merking og vedlikehold av farleder samt utvikling av moderne navigasjonssystemer. Vi har også målsettinger om økt sjøtransport, økt beredskap og sjøsikkerhet. Stad skipstunnel er et foreslått prosjekt i stamnettet, som i utgangspunktet er begrunnet ut fra hensynet til økt sjøsikkerhet. En eventuell realisering vil også kunne gi noe bedre framkommelighet for deler av skipstrafikken langs kysten. Foreliggende prosjekt omfatter en skipstunnel mellom Moldefjorden og Kjødepollen som er 1 800 m lang, 22 m høg, 23 m bred og 12 m dyp. Det betyr at båter opp til 5 000 brutto tonn kan benytte tunnelen. Det er videre vurdert at fartøy som er for store til å benytte tunnelen, kan gå utenfor Stad, òg i dårlig vær. Fiskeri- og kystdepartementet har i denne sammenhengen blitt forelagt en rapport som peker på at det i farvannet utenfor Stad ikke er flere berginger eller skader på fartøy og mannskap enn på andre kyststrekninger. Det betyr selvsagt ikke at området ikke er utsatt, men heller at sjøfarende er forsiktige og avventende i forhold til været før de passerer Stadlandet. Kostnadsoverslaget for bygging av denne skipstunnelen er på 1,14 milliarder 2005-kroner, inkludert moms. Oppdaterte nyttekostnadsberegninger viser imidlertid at prosjektet ikke er samfunnsøkonomisk lønnsomt, og at det derfor ikke er grunnlag for å gjennomføre denne investeringen. Likevel vil Regjeringen snu hver stein i denne saken, men uten at det lages nye og urealistiske forventninger. Fra enkelte hold har det vært reist spørsmål om å utvide dimensjonene på tunnelen, slik at også Hurtigruta kan passere igjennom. Jeg vil derfor gjennomføre en bredere vurdering av prosjektets størrelse og nytteverdi, herunder rammevilkår for turisme, der skip på størrelse med hurtigruta «Midnatsol» skal være dimensjonerende for tunnelen. Til sammenligning er «Midnatsol» i overkant av 16 000 brutto tonn. En slik bredere vurdering betyr at foreliggende prosjekt blir vesentlig endret, og at det derfor må gjennomføres nye utredninger, nye kostnadsoverslag, nye nytte-kostnadsanalyser og en ny kvalitetssikring for prosjekt over 500 mill. kr, i henhold til retningslinjer fra Finansdepartementet. Dette betyr at Stortinget tidligst kan orienteres om status for prosjektet i 2009. Det vil altså være en helt ny utredning, ikke bare det å gange høyde, bredde og lengde og så være ferdig med det.
Det blir replikkordskifte.
Det er helt riktig, som statsråden sier, at sjøfarende er forsiktig avventende – de ligger faktisk og venter på været nå. Det er stor utålmodighet langs kysten fordi man har brukt en god del tid på å komme dit vi er i dag. Derfor er det en nedslående melding når en sier at nye runder kan gi ny orientering tidligst i 2009. Vil statsråden jobbe for at det blir tidligere enn 2009? Nå har jeg lyttet til begrunnelsene for at det skal brukes tre år på det som statsråden karakteriserer som en ny utredning. Jeg mener fortsatt at det høres svært omfattende ut. Erfaringer fra andre tilsvarende store prosjekter tyder ikke på at det er nødvendig, selv med regler for kvalitetssikring, og at vi først kan få denne saken tilbake i 2009. Er ikke statsråden bekymret for at dette prosjektet – om det skulle skje – vil falle utenfor første rullering av Nasjonal transportplan?
Jeg er først og fremst bekymret for at vi ikke skal ha en god nok utredning. Som jeg sa i mitt innlegg, ønsker vi å snu hver stein for å lete etter muligheten for å komme fram til et økonomisk forsvarlig prosjekt som det er samfunnsøkonomisk lønnsomt å investere i. Derfor er jeg glad for at de faglige rådene vi har fått, signaliserer at vi skal gå grundig til verks, men det forutsetter òg kvalitetssikring i forhold til at vi skal foreta investeringer og utredninger i forkant av det på en forsvarlig måte. Utgangspunktet 2009 er ikke, som det ble antydet her i sted, et ønske om å utsette saken. Det er det vi har satt som tidsramme, ut fra de beregningene vi har fått på hvor lang tid det tar å gjøre en skikkelig utredning. Dette er altså et nytt prosjekt, ikke bare noen meter i tillegg til det tidligere prosjektet. Jeg kan forsikre om at hvis det er mulig å få fram utredningen tidligere, er det selvfølgelig ikke oss imot. Men vi ønsker ikke å forespeile noe som det kanskje viser seg senere at en ikke klarer å holde.
Eg er glad for at statsråden la merke til mitt enkle resonnement. Eg trur det faktisk er enkelt, og ein må ikkje gjere det vanskelegare enn det er. Eg er glad for at statsråden også seier at ein skal snu på kvar stein, for det er jo mykje stein, og det kan ein også gjere seg nytte av i næringssamanheng. Vi snakkar kanskje om ein kubikkpris på 35 kr, og det er ikkje så urimeleg. Det er jo også ei salsvare. Så det reknar eg med at statsråden også vil ta med. Eit tilleggspunkt som eg har lyst til å nemne. – Det er naturlegvis først og fremst eit transportprosjekt vi snakkar om. Men også i reiselivssamanheng er jo prosjektet drege opp som eit stort poeng. Vi har kjempesvære fjordar. Vi har høge fjell, og ein slik tunnel ville vere eit spektakulært prosjekt. Kva tenkjer statsråden om det? Er det moment som skal takast med i vurderinga?
Når jeg sa snu på «hver stein», tenkte jeg nok først og fremst i prosjekteringsfasen for å prøve å finne fram til løsninger som kan forsvare investeringene. Jeg tenkte ikke så mye på å snu på hver av de steinene som eventuelt i ettertid måtte bli skutt ut. Men det er riktig at masser også er en ressurs. Som jeg sa i mitt innlegg, er turistsiden også viktig. Derfor er det et av de elementene jeg nevnte som skal undersøkes, bl.a. på grunn av det. Men som jeg sa i sted – på grunn av at det er et helt nytt prosjekt, må vi nok gå noe grundigere til verks enn det representanten nevnte i sitt første innlegg, og bare gange høyde, bredde og lengde. Det er et økonomisk prosjekt, der også turisme og effektene av det er blant det som skal vurderes inn. Jeg er sikker på at det elementet kommer til å dra i positiv retning for prosjektet. Men så får vi se på prosjektet i en helhet når det er skikkelig utredet.
Flere har ikke bedt om ordet til replikk. Flere har heller ikke bedt om ordet til sak nr. 5.[[Votering, se side 1544]]
Ingen har bedt om ordet.[[Votering, se side 1544]]
Stortinget skal da votere i sakene nr. 1–6.
Under debatten er det sett fram åtte forslag. Det er forslag nr. 1, frå Christian Tybring-Gjedde på vegner av Framstegspartiet og Høgreforslaga nr. 2–5, frå Christian Tybring-Gjedde på vegner av Framstegspartietforslag nr. 6, frå Jan Tore Sanner på vegner av Høgreforslag nr. 7, frå Hans Olav Syversen på vegner av Kristeleg Folkepartiforslag nr. 8, frå Lars Sponheim på vegner av Venstre Det blir først votert over forslag nr. 8, frå Venstre. Forslaget lyder: «På statsbudsjettet for 2007 bevilges under: Kap.PostFormålKroner286Fondet for forskning og nyskaping95Fondskapital 100 000 000 0005999Statslånemidler90Lån 95 054 000 000»
Det blir så votert over forslag nr. 7, frå Kristeleg Folkeparti. Forslaget lyder: «På statsbudsjettet for 2007 bevilges under: Kap.PostFormålKroner286Fondet for forskning og nyskaping95Fondskapital 25 000 000 0001432Norsk kulturminnefond90Fondskapital 400 000 0001825Omlegging av energibruk og energiproduksjon95Kapitalinnskudd 15 000 000 0005999Statslånemidler90Lån 85 577 225 000»
Det blir så votert over forslag nr. 6, frå Høgre. Forslaget lyder: «På statsbudsjettet for 2007 bevilges under: Kap.PostFormålKroner1325Vegfond95Vegfond 20 000 000 0001432Norsk kulturminnefond90Fondskapital 300 000 0005999Statslånemidler90Lån 100 490 250000»
Det blir votert over forslaga nr. 2–5, frå Framstegspartiet.
Det blir votert over forslag nr. 1, frå Framstegspartiet og Høgre. Forslaget lyder: «På statsbudsjettet for 2007 bevilges under: Kap.PostFormålKroner286Fondet for forskning og nyskaping[[jf. kap. 3286]]
Framstegspartiet har varsla at dei ønskjer å røyste imot.
Framstegspartiet har varsla at dei ønskjer å røyste imot.
Framstegspartiet har varsla at dei vil røyste imot.
Under debatten har Arne Sortevik sett fram eit forslag på vegner av Framstegspartiet, Høgre, Kristeleg Folkeparti og Venstre. Forslaget lyder: «Stortinget ber Regjeringen legge fram en sak om Stad skipstunnel så raskt som mulig, og senest i 2008.»
Det ligg ikkje føre noko referat. Dermed er dagens kart handsama ferdig. Ber nokon om ordet før møtet sluttar? – Møtet er slutt.