Spoštovane poslanke in poslanci, gospe in gospodje, dober dan! Najprej se še enkrat opravičujem za prestavitev začetka 26. izredne seje, ki je nastala spričo zasedanja mandatno-imunitetne komisije. Pričenjam 26. izredno sejo državnega zbora Republike Slovenije, ki sem jo sklical na podlagi drugega odstavka 58. člena in drugega odstavka 60. člena poslovnika državnega zbora. Nekaj naših kolegic in kolegov bo danes odsotnih. To so kolega Kangler, kolegica Pozsonec, kolega Petan, mag. Vizjak, kolegi Zamernik, Janša, dr. Bernik, kolegica Ana Marija Tisovic, kolega Kacin, Partljič, kolegica Irma Krebs in kolega Milan Kopušar. Na sejo sem povabil tudi predstavnike vlade in predstavnika državnega sveta. Ko se nam bo pridružil, ga v našem imenu pozdravljam. Prehajamo najprej na določitev dnevnega reda 26. izredne seje. Ali lahko prosim za vašo pozornost? Predlog dnevnega reda je pripravljen skladno z drugim odstavkom 58. in 60. člena poslovnika. Prejeli ste ga s sklicem 24. decembra tega leta. Predlogov za umik posamezne točke z dnevnega reda nisem prejel. Prehajamo pa na predlog za širitev dnevnega reda. Prosim za malo pozornosti, kolegice in kolegi. Republiška volilna komisija je državnemu zboru predložila ugotovitve v zvezi z mandati poslancev. Na podlagi navedenega zboru predlagam, da razširi dnevni red te seje s točko v zvezi s prenehanjem in potrditvijo mandatov poslancev. Tudi to gradivo ste prejeli na klop in sprašujem ali želijo predstavniki poslanskih skupin v zvezi s predlogom za širitev besedo. Če takega interesa ni, bomo odločali o predlogu za razširitev dnevnega reda s točko "zadeve v zvezi s prenehanjem in potrditvijo mandatov poslancev". Prosim, da glasujemo o predlogu za razširitev dnevnega reda. Smo sredi glasovanja. 63 nas je. 52 nas je bilo za in 4 proti. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je predlog za razširitev dnevnega reda sprejet. In bomo obravnavali ta predlog kot A1 točko dnevnega reda. Prosim za pozornost. Prešli bomo namreč na odločitev o dnevnem redu v celoti. Glasujemo o dnevnem redu v celoti. 70 navzočih, 55 za in 5 proti. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je dnevni red 26. izredne seje zbora določen. Najprej bomo torej prešli na A1 TOČKO DNEVNEGA REDA, DOLOČITEV KANDIDATA, KI V SKLADU S 14. ČLENOM ZAKONA O POSLANCIH OPRAVLJA FUNKCIJO POSLANCA NAMESTO POSLANCA, KI OPRAVLJA FUNKCIJO V VLADI. Republiška volilna komisija je zboru posredovala ugotovitev, kateri kandidat ima pravico nadomeščati poslanca dr. Slavka Gabra, ki je nastopil funkcijo ministra za šolstvo, znanost in šport. Ugotovitev je obravnavala mandatno-volilna komisija, ki je zboru pismeno poročala. Želi besedo njen poročevalec? [[Ne želi.]] Želijo besedo poslanke ali poslanci, predstavniki poslanskih skupin? [[Ne želijo.]] Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "V času, dokler poslanec dr. Slavko Gaber, ki je bil imenovan za ministra, v skladu s prvim odstavkom 14. člena zakona o poslancih, ne more opravljati funkcije poslanca, opravlja to funkcijo, v skladu z drugim odstavkom 14. člena navedenega zakona, od današnjega dne gospod Janez Komljanec, rojen 7.4.1938, stanujoč Celjska cesta 60, Slovenj Gradec." Glasujemo. 68 navzočih, 61 za in nihče proti. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Prehajamo na določitev kandidata, ki v skladu s 17. členom zakona o volitvah v državni zbor Republike Slovenije postane poslanec za preostanek mandatne dobe namesto poslanca, ki mu je prenehal mandat. Državni zbor je dne 19.12. letos ugotovil, da je poslancu dr. Janezu Drnovšku prenehal mandat. Republiška volilna komisija je zboru posredovala ugotovitev, da je mandat dosedanjega poslanca dr. Janeza Drnovška prešel na Richarda Beuermanna. Ugotovitev je obravnavala mandatno-volilna komisija, ki je zboru pismeno poročala. Želijo predstavniki poslanskih skupin besedo? Če temu ni tako, bomo glasovali o sklepu. Glasujemo, prosim. Ugotavljam, da je poslanski mandat gospoda Richarda Beuermanna, rojenega 20.4.1954, stanujočega Raskovec 11, Vrhnika, potrjen. Prehajamo na ugotovitev o prenehanju opravljanja funkcije poslanca, v skladu z 9. členom zakona o poslancih. Glede na pravkar sprejeto odločitev poslanec, gospod Richard Beuermann, ne more več opravljati funkcije poslanca, na podlagi drugega odstavka 14. člena zakona o poslancih. Ugotovitev je obravnavala mandatno-volilna komisija, ki je zboru pismeno poročala. Želi poročevalec besedo? [[Ne želi.]] Zato zbor seznanjam z naslednjim ugotovitvenim sklepom: "Na podlagi pete alinee prvega odstavka in drugega odstavka 9. člena zakona o poslancih Richard Beuermann z današnjim dnem preneha opravljati funkcijo poslanca, ki jo je opravljal na podlagi drugega odstavka 14. člena zakona o poslancih namesto ministra mag. Janeza Kopača." Prehajamo na določitev kandidata, ki v skladu s 14. členom zakona o poslancih opravlja funkcijo poslanca namesto poslanca, ki opravlja funkcijo v vladi. Republiška volilna komisija je zboru posredovala ugotovitev, kateri kandidat ima pravico nadomeščati poslanca mag. Janeza Kopača, ki opravlja funkcijo ministra za okolje, prostor in energijo. Pismeno poročilo ste prejeli. Želijo kvalificirani govorniki besedo? Če temu ni tako, zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "V času, dokler poslanec mag. Janez Kopač, ki je bil imenovan za ministra, v skladu s prvim odstavkom 14. člena zakona o poslancih, ne more opravljati funkcije poslanca, opravlja to funkcijo v skladu z drugim odstavkom 14. člena navedenega zakona od današnjega dne gospod Jaša Zlobec Lukič, rojen 21.1.1951, stanujoč Vilharjeva ulica 9, Piran." Glasujemo. 67 navzočih, 65 za in nihče proti. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na določitev kandidata, ki v skladu s 17. členom zakona o volitvah v državni zbor Republike Slovenije postane poslanec za preostanek mandatne dobe namesto poslanca, ki mu je prenehal mandat. Državni zbor je dne 20.12. letos ugotovil, da je poslanki dr. Luciji Čok prenehal mandat. Republiška volilna komisija je zboru posredovala ugotovitev, da je mandat dosedanje poslanke dr. Lucije Čok prešel na gospoda Maria Gasparinija. Ugotovitev je obravnavala mandatno-volilna komisija. Želi poročevalec besedo? [[Ne želi.]] Želijo besedo kvalificirani predstavniki poslanskih skupin? [[Ne želijo.]] Zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o predlogu sklepa: "Potrdi se poslanski mandat gospodu Mariu Gaspariniju, rojenemu 23.8.1935, stanujočemu Levstikova 2, Izola." Glasujemo. 68 navzočih, 65 za in nihče proti. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Vabim naše spoštovane kolege, da se pridružijo delu državnega zbora in jim ob tem tudi čestitam. [[Aplavz.]] S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - PONOVNO ODLOČANJE O ZAKONU O IZVRŠEVANJU PRORAČUNA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETI 2003 IN 2004. Državni svet Republike Slovenije je na 2. seji 24.decembra letos sklenil, da na podlagi tretje alinee prvega odstavka 97. člena ustave Republike Slovenije od državnega zbora zahteva, da pred razglasitvijo zakona ponovno odloča o zakonu o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leti 2003 in 2004. Prosim člana državnega sveta, gospoda Jožeta Ilca, da seznani državni zbor z razlogi za tako zahtevo. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Zakon o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leti 2003 in 2004 v 1. točki prvega odstavka izrecno določa, da se s tem zakonom določajo spremembe proračuna Republike Slovenije za leto 2003, proračun za 2004, strukture posebnega dela proračuna, posebnost izvrševanja proračuna, zadolževanje, poroštva, realni sektor in razpolaganje za plače in znesek primerne porabe. Izrecno je tukaj navedeno, da velja zakon za spremembe proračuna 2003. Proračun, pa vemo, je celota. Če to navežemo na 36. člen, po katerem preneha veljati zakon oizvrševanju proračuna Republike Slovenije za leti 2002 in 2003, smatram, da tukaj velja pravna praznina. To ne moremo mašiti z nekimi razlagami pristojnih organov, kakor se jim bo zahotelo za uporabo, kajti proračun kot temeljni finančni akt države mora biti jasen in precizen. Zlasti to velja potem še, ko upoštevamo nadaljnjo vsebino člena 36, ki pravi, da s sprejetjem tega zakona prenehajo veljati tudi podzakonski akti. To pa je zopet v kontradikciji s členom 5 sedanjega zakona, ki pravi, da se proračun izvršuje po določbah tega zakona in podzakonskih aktov. Kateri so ti podzakonski akti? Tukaj je popolnoma nejasno. Edino člen 13 pooblašča finančno ministrstvo za izdajo nekega podzakonskega akta. Vemo pa, da je osnovno pravilo vsake urejene države, da upravni organ izda lahko podzakonske akte samo na osnovi zakonskega pooblastila. V tem zakonu ni tako in je zame zakon invaliden. Nadalje, če vzamemo sredino zakona, v členu 8, ki predvideva prodajo določenega premoženja gospodarskih družb, je že kar naprej predvideno, kam bodo ti zneski namenjeni v primeru prodaje, vendar sem jaz imel dvoje pomislekov. Prvo, kar je, gre za gospodarske subjekte. Denar se mora vrniti gospodarstvu, ne pa za druge naložbe. Sicer bo proračun izgubil svoj smisel, ker se bo gospodarstvo s takšno razprodajo še slabilo. Nadalje, kdaj se bo to porabilo? Govori, projekcija za leto 2003, vendar če pa vzamemo samo spremembe zakona o javnih financah, ki so objavljene lansko leto, vidimo, če ne 80 naprej, celo dolgotrajno proceduro, ki lahko traja kar leto dni, preden se to premoženje razproda. In kako bo to gospodarstvo preneselo, ali že kar naprej zadolževalo. V samem smislu zakona, imamo člen 25, govori o nekih poroštvih, istočasno pa zakon praktično razveljavlja prejšnja, z zakonom za izvrševanje proračuna 2002/2003 razveljavlja določen zakonik, ki urejuje ta poroštva. Na koncu tudi ne smemo mimo člena 29, ki ureja financiranje lokalnih skupnosti. Financiranje lokalnih skupnosti je pač ena od temeljnih obveznosti in proračunska dolžnost. Vendar predlaganje povišanje zneska, ki izgleda samo nominalno, v bistvu ne zagotavlja dovolj sredstev za izvajanje vseh zakonskih nalog v lokalnih skupnostih. Lokalne skupnosti dobivajo nove naloge. Dolžne so jih izvesti, denarja pa ne bo. To pa pomeni v bistvu neko prokrustovo posteljo, na kateri se bodo znašli vsi lokalni programi. In na koncu, tukaj še opozorilo na vprašanje člena 20 kolektivne pogodbe za negospodarske dejavnosti, po kateri bi se morale glede tozadevnih medsebojnih obveznosti sindikatov in njihove porabe predhodno opraviti ustrezne koordinacije, preden bi se sprejel proračun. Iz znanih razlogov predlagamo temu državnemu zboru, da o tem zakonu ponovno odloča. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod svetnik. Želi besedo predsednik odbora za finance? Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Odbor je obravnaval predlog državnega sveta, da se ta zakon ne sprejme in pri tem ugotovil, na podlagi mnenja zakonodajno-pravne službe, da ni nobenih formalnih razlogov, da se zakon ne bi sprejel in predlaga državnemu zboru, da zakon ponovno podpre. Hvala.
Hvala lepa, gospod predsednik odbora, kolega Pucko. Zdaj bom povabil k besedi predstavnika ali predstavnico vlade. Gospa državna sekretarka, želite besedo? [[Ne.]] Imamo dve prošnji za predstavitev stališč poslanske skupine. Najprej pisno, kolega dr. Andrej Bajuk. Kolega mag. Drobnič, prosim.
Hvala lepa za besedo. Dovolite, da podam mnenje poslanske skupine Nove Slovenije k zakonu o izvrševanju proračuna za leti 2003 in 2004. Mi tega zakona ne bomo podprli iz razlogov, ki smo jih že v prejšnji obravnavi tudi navedli, nekaterih pa tudi nismo navedli, pa jih bom poskušal danes do konca navesti, zato ker takrat še ni bilo primernega časa. V poslanski skupini Nove Slovenije nismo predlagali amandmajev k temu zakonu. Zakaj ne? Zato, ker smo že prejšnja leta, za leti 2002 in 2001, podali razumne predloge za spremembo zakona, zato da bi postalo izvrševanje proračuna transparentno, jasno, vendar so bili vsi predlogi, jasno, zavrnjeni. Tako, da zdaj ni bilo razlogov za to, da bi se ponovno ubadali in vas morili s takšnimi zadevami. Je pa potrebno vas opozoriti in javnost. In na katera področja se nanašajo, predvsem na izkaze in poročila, ki bi morala biti, pa niso sestavni del dokumentacije v proračunu. To so poročilo o neplačanih obveznostih do dobaviteljev, poročilo o prevzetih obvezah za plačilo v naslednjih letih in pa pogojna obveznost, na primer vnovčenja. Pogojna obveznost je tudi znesek garancij bankam za posojila. Ta poraba tudi ni izkazana oziroma se je ne bo mogla izkazovati. Ker naštetih dokumentih, pač, oziroma izjav in poročil po tem zakonu ne bomo mogli dobiti, ker je pač takšen predlog zakona, ne bomo vedeli, koliko je pravzaprav dejanski primanjkljaj Republike Slovenije. Ne bomo imeli jasne metodologije, mednarodno primerljive, računovodske metodologije in, kar je najpomembnejše, ne vemo, koliko smo porabili, pa še ni plačano in vpliva na finančno nedisciplino v našem gospodarstvu. V tem letu naj bi na seji državnega zbora sprejeli tudi amandma na člen, ki na novo določa, da se obseg zadolževanja države ne šteje v zadolževanje za potrebe upravljanja države. Ali kdo od nas poslancev ve, kaj nam je razumeti pod pojmom upravljanje z dolgovi države? Ta pojem v uvodnih členih predloženega zakona ni obrazložen; če bi bil jasen strokovnjakom, to je računovodjem in finančnikom, potem te izjeme ne bi bilo treba opredeljevati v zakonu, podlago za pravilno izkazovanje bi namreč našli v računovodskih standardih oziroma o računovodstvu. Zakaj letos ta določba? Ali zato, ker želimo v naslednjih dveh proračunskih letih nekaj drugače izkazovati kot doslej? Ali zato, ker želimo še za naprej pokriti že dosedanja nepravilna ravnanja in tako ravnati tudi v naslednjih dveh letih? V zakonu z vidika sprememb tudi niso razumna nekatera pooblastila vladi, recimo 12. člen, da lahko ne glede na spremembo proračuna prerazporeja z določenih postavk na druge, na primer na postavko 6396 - dodatne obveznosti do pokojninske blagajne na ministrstvu, pristojnem za finance. Zakaj ni logično to pooblastilo? Zato, ker je prav ta postavka istočasno v spremenjenem proračunu za leto 2003 zmanjšana in je vir za prerazporejanje na druge postavke, z obrazložitvijo, da je v zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju načrtovan presežek. Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje pa je moral na skupščini pred dvema dnevoma - oziroma zdaj je že malo več - zmanjšati svoj proračun oziromaga uskladiti s tem popravkom proračuna, hkrati pa je napovedal, da bo svoj proračunski primanjkljaj iz preteklih let začel pokrivati v letu 2004 in naprej. Dejstvo je, da ta nepokriti primanjkljaj ZPIZ-a sodi v proračunski primanjkljaj države, tako kot sodi tudi primanjkljaj zdravstvene blagajne, merjeno s standardi Evropske unije. Proračunski primanjkljaj države je treba ugotavljati ne le za raven državnega proračuna, temveč tudi drugih dveh blagajn in nekaterih državnih skladov, kar je povsem jasno, saj je financirano z javnimi dajatvami, obveznimi prispevki. V navedenem zakonu za leti 2003 in 2004 tudi niso nič bolj pregledna kot prejšnja leta določena pooblastila za zadolževanje državnega proračuna, torej ožje države, ter zlasti oseb javnega sektorja in drugih oseb, upravičenih do garancij države. Državni zbor tako daje bianco pooblastila za zadolževanje oziroma potencialne proračunske obveznosti, merjene v milijardah tolarjev, ob dejstvu, da še vedno ni jasno določeno, ali je v teh kvotah zajeto celotno zadolževanje, ki ga mednarodno primerljivo imenujemo "public debts" ali javni dolg. Ker je dosedanja višina zadolženosti države ali javni dolg za dosedanjo vlado, ta bo v prihajajočem letu dosegel najmanj 40 procentov bruto družbenega proizvoda Slovenije, neproblematična, se v naši državi javno še ne pogovarjamo o agregatni višini javnega dolga, ki ga omogoča naš sedanji in prihodnji razvoj. Na tem področju zadolževanja nam manjkajo agregatni fiskalni kriteriji ali omejitve za skupno zadolževanje v bruto družbenem proizvodu, prvič za ožjo, drugič za širšo državo in tretjič za ostali javni sektor, v katerega je med drugim vključeno zadolževanje Darsa, ter s tem za celotni javni dolg kot njihov seštevek. Očitno bomo morali s temi in drugimi vprašanji in zlasti odgovori in ureditvami počakati na boljše čase. Morda se bomo s temi stvarmi srečali ob obravnavali polletnega poročila o izvrševanju proračuna. Seveda, če ga bo vlada sploh pripravila, pa državni zbor uvrstil na sejo dnevnega reda. To se do sedaj namreč še ni zgodilo. Upajmo, da bo z novo vlado kaj drugače. Glede na navedeno zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leti 2003 in 2004 iz navedenih razlogov v poslanski skupini Nove Slovenije ne bomo podprli in bomo glasovali proti temu zakonu. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega mag. Drobnič. Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo pojasnil kolega Jelinčič, za njim kolega Kelemina. Prosim, kolega Jelinčič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Ko sem poslušal gospoda Ilca kot predstavnika državnega sveta, bi mu morda lahko celo verjel, če ne bi poznal ozadja, zaradi katerega je državni svet vložil zahtevo po ponovnem odločanju o omenjenem zakonu. Zahteva je zelo sebične narave. Gospodje so se silno razburili, ko jim je državni zbor odvzel določena sredstva in jih namenil tja, kamor pravzaprav morajo iti. V tiste sfere, o katerih je govoril gospod Ilc, da jih ne dobijo. Zanimivo je, da se predsedniku državnega sveta ni zdelo vredno prečitati pisma predsednika državnega zbora, ki mu ga je poslal pred razpravo v državnem svetu, v torek ta teden, kajti gospodje iz državnega sveta so bili tako prizadeti, češ, le kako je mogoče nekomu, ki se po svetu predstavlja kot drugi dom oziromakot senat v državi, ki ima v ustavi določen enodomni parlament, kako je mogoče takim gospodom oponirati in jim jemati kakršnekoli finančne bonitete, ki jih dobivajo. Slovenska nacionalna stranka je že v novembru lanskega leta vložila v državni zbor pobudo za ukinitev državnega sveta. In od potrebnih 20 podpisov ste kolegi poslanci, smo skupaj z vami, kolegi poslanci, nabrali samo 9 podpisov. Vsi ostali ste bili proti temu oziroma si niste upali pojasniti in na glas povedati, da dejansko državni svet je slepo črevo slovenskega parlamentarizma, da nič ne delajo, da krasno služijo in da v bistvu vlagajo veto na zakone samo takrat, kadar so prizadeti njihovi lastni interesi. Kajti takrat, ko je Slovenska nacionalna stranka vložila dva zakona o varovanju slovenskih nacionalnih interesov, se državnemu svetu ni zdelo vredno besede, da bi sploh razpravljali o čem podobnem. Ne. To se njih ne tiče. Tiče pa se jih, seveda, ta proračun, ki jim jemlje določena finančna sredstva. In takrat, novembra 2001, smo izvedli tudi anketo o prepoznavnosti in koristnosti državnega sveta. 918 naključno zbranih telefonskih naročnikov smo povprašali in pokazalo se je, da 76% vprašanih ne pozna dela državnega sveta. 52% ni poznalo razlike med državnim zborom in državnim svetom. In dobrih 73% vprašanih je tudi sodilo, da državni svet državi ni potreben. Tudi ta zadeva je šla kar mimo. Žal, zaradi tega, ker državni zbor ni znal uporabiti teh argumentov in teh dokazov, zato da bi konec koncev gospodom iz državnega sveta malo prerezal finančne perutničke, ki jim dajejo velika krila. Interesi, ki jih ima državni svet na tem področju, še enkrat pravim, so zelo sebični. Ta sebičnost jih poriva nekam v eno nadgradnjo, v eno iluzorno, stekleno kupolo, ki so si jo zgradili in ki smo jo pomagali zgraditi tudi mi, zaradi tega, ker smo jim dovolili, da so njihovi prihodki, njihove plače popolnoma netransparentni - da ima recimo sekretarka, da je imela sekretarka državnega sveta bistveno večjo plačo kot sekretarka državnega zbora. In zaradi tega, ker nihče ni smel vprašati, le kako je mogoče, da vse tehnične službe državnega zbora delajo tudi za državni svet. Konec koncev tudi v naših prostorih so, in za to ne odvajajo nobenih sredstev. Odvajajo pa sredstva za potovanja po svetu. In da povem primer, ko se je predsednik državnega zbora oglasil v Zvezni Republiki Jugoslaviji [[mislim s tričlansko delegacijo]] , je tam že bila desetčlanska delegacija državnega sveta, ki je na dolgo in na široko razlagala, kako so oni drugi dom, tako rekoč senat in skorajda bodo kmalu prevzeli odločanje v državnem zboru. Ta zadeva se pač mora nehati. In ta trenutek bom izkoristil za to, da še enkrat apeliram na kolege poslance in poslanke, da vendarle stopimo skupaj in ukinemo tega porabnika državnega proračuna, ki do danes ni naredil niti ene pozitivne stvari. Hvala lepa.
Kolega Kelemina bo predstavil stališče poslanske skupine Socialdemokratske stranke. Kolega Kelemina, imate besedo. Prosim za mir v dvorani, kolega Kelemina ima edini besedo.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani vsi skupaj! Naša poslanska skupina, Socialdemokratske stranke, ne glede na pravico državnega sveta o izglasovanem vetu na predlog zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leti 2003 in 2004 - torej ne glede na to odločitev je naša poslanska skupina proti sprejetju takega zakona, predvsem iz razlogov, ker ta predlog zakona o izvrševanju proračuna dejansko ni vreden, da pride v državni zbor in da ga poslanke in poslanci potrdimo. Namreč, za kaj gre. Ta predlog zakona v temelju, v bistvu negira in izničuje vse prejšnje odločitve državnega zbora, ki so bile legitimno sprejete v državnem zboru, in celo vrsto posebnosti, ki negirajo že sprejeto zakonodajo, kot je recimo zakon o javnih financah kot eden temeljnih zakonov, po katerih bi se naj ravnala izvršilna oblast in tudi parlament ter vsi porabniki javnih sredstev v tej državi, potem z neko splošno, neko dodatno določbo negira sprejeta določila zakona o javnih financah in uvaja celo vrsto posebnosti, nepotrebnih posebnosti. In seveda se skozi celotni ta zakon vleče rdeča nit, čisto enostavno povedano, prikrojevanj situacij tekoči dnevni politiki, tako kot pač neki vladajoči eliti v nekem trenutku ustreza. To je popolnoma nesprejemljivo. In ne glede na, kot sem povedal, odločitve državnega sveta bomo z veseljem proti sprejetju takega zakona. Lahko tudi navedem nekaj členov, če želite. Samo 14. člen si preberite, kjer lepo piše, da vsi nacionalni programi, vsi zakoni, ki smo jih sprejeli v državnem zboru legitimno, ki imajo finančne posledice prav gotovo tudi za državni proračun, so s prvim odstavkom 14. člena potem negirani in več ne veljajo in se bodo izvrševale samo v tisti višini in v tistih zneskih, ki so določeni s proračunom za leti 2003 in 2004. To je nesprejemljivo smešno in podcenjevalno za državni zbor. Vlada in vladajoča koalicija bi morali sprejemati take odločitve in sprejemati take zakone, ki bi seveda imeli neko podlago, realno podlago v izvrševanju. Če jih ni mogoče izvrševati, deliti lažneobljube in lažna pričakovanja, tako samemu sebi kot tudi slovenski javnosti, o uspešnosti in učinkovitosti in željah in prioritetah, ki bi jih naj ta država imela, potem jih pa neuresničevati, je skrajno nedopustno in mislim, da celo žaljivo in nedostojnodržavnega zbora. Potem naslednja določba, če pogledamo samo v 20. členu, kar sem tudi seveda že nekako predstavil na samem odboru za finance, kjer ste, recimo, kjer v prvem odstavku govorite o tem, da je potrebno spoštovati 25. člen zakona o javnih financah, potem pa z nadaljevanjem cele vrste določb negirate tisto, kar v zakonu, v 25. členu zakona o javnih financah piše, in dovoljujete posebnosti, kot je neargumentirana poraba, nabava nekih sredstev, nujno potrebnih za delovanje in tako naprej. Mi razumemo, razumemo, da je potrebno, mogoče v neki situaciji, zaradi neke izredne, nekega problema, nabaviti neko osnovno sredstvo ali pa material ali pa tudi izvesti kakšno investicijo, vzdrževalno, ampak to mora nekdo odobriti. Za to bi moral nekdo imeti eno skromno komisijo, podkomisijo ali pa posameznika, ki bi iz sistema ministrstva za finance pač takšno nepredvideno investicijo odobril ali izdatek. To je najmanj, kar bi moralo biti, nad tem ne bo nobenega pregleda, ampak se kar takole "ad hoc" daje naprej, na razpolago nekomu, da lahko troši neplanirana sredstva. Potem zelo pomembna določba, na katero prav gotovo moram opozoriti, je pa v 29. členu, poleg seveda cele vrste drugih določb, ki so že bile omenjene danes, kjer se govori o zagotavljanju sredstev oziroma primerne porabe oziroma glavarine za občine. Mi imamo v strategiji gospodarskega razvoja Slovenije, najmanj tam, če še ne marsikje drugje, zapisano, da je sistem financiranja naših občin nesprejemljiv. In evropsko neprimerljiv. In da ga je potrebno izboljšati. Sami ste to napisali v nekaterih dokumentih, zdajle pa sprejemamo proračun za leto 2003, kjer se ta opredelitev v nacionalnem programu oziroma nacionalnem projektu sploh ne uresničuje in sprašujem, kdaj se bo sploh uresničila. Očitno se ne bo uresničila nikdar, ker niste pripravljeni tega upoštevati niti v proračunu za leto 2003 niti v proračunu za leto 2004. Ampak povečujete tukaj primerno porabo oziroma tako imenovano glavarino na prebivalca za manj kot za 5 procentov. Manj kot 5 procentov To se pravi, glede na tisto vašo pričakovano inflacijo, ki jo pričakujete v letu 2003 5,1 in 2004 4 procente ali nekaj takega, niti za to skoraj ne povečujete te višine porabe, primerne porabe na prebivalca v Republiki Sloveniji. Ker sicer, v končni fazi je res, da zelo razvitim in občinam, ki si zagotavljajo svoja sredstva v zadostni višini za financiranje vseh svojih potreb, tistim občinam, ki so poddimenzionirane finančno, ki so zaostale, ki bi jim bilo potrebno na nek način pomagati, tistim občinam, pa seveda bi ta višina primerne porabe na prebivalca, če bi bila nekoliko višje določena, še kako prav prišla, ker bi s tem tudi uvedli neki instrument pospeševanja, razvijanja manj razvitih občin; kar pa, in vsi govorimo o skladnejšem regionalnem razvoju,o pomoči občinam v težavah, ki ne morejo zagotavljati lastnih sredstev oziroma bi potrebovale bistveno več sredstev, da bi lahko določene potrebe in pa nujnosti, ki so na teh področjih, zagotavljale preko državnega proračuna. Žal, vse tisto izrečeno delamo popolnoma narobe. Ampak, poleg vsega tega, in vseh napak, ki ste jih sprejeli s tem predlogom oziroma s tem zakonom o izvrševanju proračuna, je pa tukaj še en drug element, to je pa v bistvu neke vrste, po naši oceni, mogoče celo napad na zakonito ustavno kategorijo, to je na državni svet. Namreč kar tako "ad hoc" se zmeniti, pa predlagati amandma, s katerim se neki organizaciji jemljejo finančna sredstva za njeno delovanje, je po naši oceni nesprejemljivo. Mi menimo, da bi bilo potrebno in prav, tako kot vedno zagovarjamo, da je nujno na vseh področjih varčevanje. Tudi v državnem zboru, tudi v državnem svetu, v vseh institucijah je potrebno temeljito varčevanje, in bi bilo prav, da bi vse institucije z nekim programom, ki bi ga pripravila oblast, pravočasno, naredile te programe zmanjševanja sredstev, zmanjševanja stroškov in potem na podlagi tega, z nekim dogovorom, sporazumom ugotovili, katera je tista višina sredstev, ki jih neka institucija potrebuje za svoje še kolikor toliko sprejemljivo korektno delovanje. Čez palec jemati nekomu določena sredstva, je po naši oceni nesprejemljivo. Mi se strinjamo s tem, da bi mogoče bilo pametno odpreti razpravo o tem, kot je že bilo predlagano, da se pogovorimo o tem, ali mi državni svet sploh potrebujemo, v tej državi, in ali potrebujemo nekakšno drugačno rešitev. Prav gotovo smo za to, da se o tem to vprašanje odpre in da se o njem pogovorimo. Vendar pa ne na tak način. To je pa poniževalno in tukaj se tudi kaže na nek način trenutna nestrpnost vladajoče elite, predvsem LDS-a, proti državnemu svetu in proti ustavni instituciji te države. Nestrpno sovraštvo do neke institucije - mogoče zato, ker ni ta institucija oblikovana v trenutni situaciji tako, kot bi njim najbolj odgovarjalo. Ko je pa bila ta institucija drugačna, še pred leti nazaj, so pa še kako z veseljem podpirali njihovo delovanje, način delovanja in tudi podpirali porabo sredstev, v takšni višini, kot so se pač takrat dogovorili. Za naše ocene je to nesprejemljivo. Skratka, kot sem uvodoma povedal, naša poslanska skupina iz veliko, veliko razlogov, seveda, tega zakona, ponovno, še enkrat ne bo podprla. In pričakujemo, da boste v nadaljevanju znali nekako tudi upoštevati to, kar so predstavniki državnega sveta povedali, in da boste tudi to svojo nestrpnost in svoje sovraštvo do te institucije uredili na bolj demokratičen način. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ali želi še katera od poslanskih skupin pojasniti svoja stališča? Poslanska skupina DeSUS, kolega Kebrič, imate besedo.
Hvala, gospod predsednik, za besedo. Spoštovani navzoči! V poslanski skupini bomo podprli zakon, tako kot smo to storili prvič. Zakaj? Makroekonomski razlogi nas prisiljujejo, da zmanjšamo tako rekoč našo porabo, naše izdatke, in na drugi strani se ne moremo strinjati, da se le-to odloži in se proračun izvršuje po prvotnem, kar predstavlja kar 5 milijard več. Dodaten razlog je, seveda, ko smo proučevali poročilo, ki nam ga je dostavil državni svet, in ko smo poslušali utemeljitev za odložni veto, ko pa smo gledali poročilo državnega zbora v primerjavi za eno leto in dva meseca napram petletnemu poročilu, čeprav je približno za 30 strani daljše, ampak papir prenese vse, menimo, da samo dva, trije podatki narekujejo, da je prav, da začnemo varčevati,ne samo pri državnem svetu, pač pa tudi pri vladi in tudi pri nas ter pri vseh institucijah navzdol. Primera radi, v dveh letih smo sprejeli toliko zakonov, in sicer nič več in nič manj, kot smo jih sprejeli v letu 2001 in v teh dveh mesecih, prek 70. Na drugi strani je pa državni svet v petih letih predlagal samo 12 zakonov. Pri tem je dal 42 mnenj in svojih stališč prav tako 12, veto vložil kar 22-krat, od tega pa smo ga upoštevali 3-krat. Že na podlagi teh statističnih podatkov, v primerjavi z našim delom, bi si upal trditi, da za polovično plačo ne bi bilo nobenega poslanca, ki ne bi šel na njihovo mesto, dvomim pa, da bi oni prišli na naše mesto, čeprav za poslanske plače; menim, da bi že po enem mesecu zamenjali, tako kot je sedaj. Ne bom zavlačeval z dodatnimi podatki, ki so očitni, da je delo državnega sveta, ko se spušča na določena področja, ki spadajo v delo institucij civilne družbe, da je to delo pravzaprav odveč. Zato še enkrat povem, naša poslanska skupina bo ta zakon podprla. Hvala lepa.
Če prav razumem, smo s tem izčrpali stališča poslanskih skupin. Besedo želi kolega Peče. Želi potem še kdo od kolegic in kolegov? Kolega Peče, imate besedo.
Rad bi podal nadaljevanje stališča poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, in sicer v tisti materiji, vsebini, da je zakon o izvrševanju proračuna za leti 2003 in pa 2004 seveda mnogo višja materija oziroma obsežnejša materija kot zgolj in pa le državni svet. Stališče o odnosu oziroma odnos Slovenske nacionalne stranke do državnega sveta je podal vodja poslanske skupine. Kar se pa tiče zakona o izvrševanju, pa ga seveda v Slovenski nacionalni stranki ne bomo podprli, ker ga ne moremo. Ker s tem dajemo nadaljevanje oziroma zeleno luč za stopnjo oziroma rast inflacije, dodatno zadolževanje, obveznice in pa jamstvo Republike Slovenije. In ker se ne strinjamo s tako politiko javnih financ, kot jih v naši državi vodi vlada Republike Slovenije, bomo tudi tokrat glasovali proti omenjenemu zakonu. Kar se pa tiče tele mikro materije državnega sveta. Ja, odnos in pa glasovanje, vsaj okoli naše stranke, ostaja enak. Toda materija javnih financ je seveda mnogo širša in mnogo pomembnejša. In prepričani smo, da bi bilo prav ravno za naslov oziroma za ime boljšega in pakvalitetnejšega življenja v naši državi se ponovno srečati s kvalitetnejšim zakonom o izvrševanju proračuna. Tako da ga tokrat, tudi tokrat ne bomo podprli. Hvala.
Kolega Jerovšek in potem kolega Cukjati.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, predstavnica vlade, državna sekretarka! Moram pa na začetku reči, da, kot že pri proračunski razpravi in sprejemanju teh zakonov, pogrešam tukaj tudi finančnega ministra in pravzaprav ugotavljam dokaj neresen odnos do parlamenta in do tako pomembnih zadev, ki se tudi danes tukaj odločajo. Zakona o izvajanju proračuna seveda ni mogoče podpreti zato, ker sem tudi sam bil osebno proti proračunu kot takemu, njegovem razporejanju in ne morem biti za nekaj, kar sankcionira tako nepregleden, netransparenten, slabo pripravljen in tudi za Slovenijo škodljiv proračun. Vendar pa je v tej zvezi, o čemer danes razpravljamo, treba reči nekaj. Namen amandmaja, ki je povzročil to zadevo, to malo ustavno krizo, bi lahko rekel, je bil dober. Če bi bil namen iskren. Vendar, če bi bil namen iskren, bi največja vladna stranka gotovo imela mehanizme in moč, da bi sredstva za spomenik braniteljev zahodne meje, ki je upravičen, našla in dosegla v rednem proračunu. Če lahko z levo roko odobri neke milijardne nagrade nekim menedžerjem. Vendar namen tega amandmaja, danes pa je že toliko vidno, je bil bistveno bolj politično motiviran. Nas posebej, ali pa mene osebno ne zanimajo, oziroma bi, pravzaprav, na nek način lahko bil vesel igric znotraj koalicije. In trik ljubosumja, metanja polen pod noge. Kar vse smo že zadnjič zaznali. Dejstvo je, da je osnovni namen tega amandmaja bil v tem in to na začetku nekega mandata, neke nove vlade, se takoj vidi, da ste totalno sprti. In tak način z intrigami, seveda, je slaba popotnica in slab obet za to, kar se bo v Sloveniji dogajalo.
Kolega Jerovšek.
To se ne bi smelo zgoditi na tak način. Namreč, če bi imeli ta resen namen, potem bi tigrovcem zagotovili, da se bo postavil spomenik. Še posebej se je sedaj to spoznalo, kdo so bili pravi "spiritus agens" Maršičevega predloga. Kateri pomemben politik je stal zadaj, te informacije prihajajo, tako iz vladne večine, in moram obsoditi tak način pristopa k delu. To je zelo slaba popotnica. Še enkrat pravim. Hkrati pa je bil cilj vsega tega, kar ste dosegli, da na nek način tudi s tem, da ustavni organ skušate na tak način spraviti ob neka sredstva, ne pa debato o tem sprožiti, je bil prispevek k temu,da se zmanjša ugled parlamenta. Gospod predsednik, v današnjem Delu čitam, da ste v nek uvodnik zapisali, da bi na pragu vključitve v EU moral biti dvig ugleda parlamenta v nacionalnem interesu. Jaz se s tem strinjam, vendar koalicija, v kateri vi sodelujete, dela popolnoma drugače. Dela popolnoma proti temu visokemu cilju, ki bi moral biti nacionalni interes. In to sramotno dogajanje, pravzaprav, ki smo mu priča danes, gre v tej smeri, da se še bolj razgradi ugled parlamenta in ustavnih institucij v tejdržavi. In tu se je treba resno zamisliti. Bistveno bolj pomembna od te razprave, ki jo imamo sedaj, bi morala biti razprava o stanju v slovenski oblasti in negativnih posledicah, ki jih prinaša za vitalne interese te države in vitalne interese državljanov Slovenije, tak način delovanja te vladne koalicije, ne vidim nobene omejitve. [[...]] [[Smeh.]] [[...]]
Prosim, kolega Jerovšek, izvolite, prosim, če lahko končate nastop. Prosim. Mir v dvorani.
Namreč, seveda razumem, da ste malo živčni, ko se na transparenten način [[smeh]] [[...]]
Prosim! Kolega Jerovšek, imate besedo.
[[...]]na transparenten način pač odstrani megla z zakulisja teh igric. In, saj pravim, te igrice, ki se jih greste tudi pri sprejemanju proračuna, pri sprejemanju zakona o izvrševanju proračuna, so nedopustne za ugled parlamenta, za ugled te države. Hvala lepa.
Kolega Cukjati, za njim kolega Maršič.
Hvala za besedo. No, vesel sem, da je gospod Jelinčič nekako vendarle nakazal, kje je bistvo problema, da gre za 130 milijonov, vzetih državnemu svetu. Namreč, 130 milijonov ni velik denar za državni proračun, za državni svet pa je. In mislim, da v tem tiči jedro problema, namreč kako se to dogaja in kako se razporejajo državna sredstva. Zelo dobro je obrazložil in skušal opravičiti to jemanje denarja državnemu svetu, s tem, ko je rekel, da pravzaprav državnega sveta ne potrebujemo. Verjetno je v ozadju jemanja sredstev državnemu svetu neka želja, neka podzavestna - ali neka metodologija, kako lahko neko institucijo pritisneš k tlom ali jo uničiš, ne da bi spreminjal ustavo in podobno. Vemo, da z dotacijami državnega proračuna ali z jemanjem denarja lahko s to politiko protežiramo določena podjetja ali jih uničimo. Pri vprašanju 130 milijonov zagotovo ne gre za izredno motivirano iskanje denarja in naložbo v reševanje gospodarstva, šolstva ali izgradnjo novega onkološkega inštituta, pač pa gre za nek objekt, izgradnjo nekega spomenika, ki bi lahko počakal tudi še nekaj časa. Prav z jemanjem denarja, kjer lahko določeno institucijo prizadenemo, prizadenemo določeno podjetje, ga ukinemo ali določen sloj podjetništva, obrtništva ali pa tudi kmetijstva protežiramo ali pa izčrpavamo, s tako politiko, menim, da lahko delamo samo v primeru, kot se dogaja pri nas, kjer, oprostite, opažamo neko politično privatizacijo državnega proračuna. Gospodje, to je pa že resna zadeva - politična privatizacija državnega proračuna. Koalicija bi se moralazavedati, da so to državna sredstva in ne privatizirana strankarska sredstva in da v tem primeru ne gre jemati zadeve tako, da lahko s temi sredstvi, državnimi sredstvi, zaposlujemo določen sloj ljudi, protežiramo določena podjetja in določene institucije druge pa nekako izčrpavamo. Toliko politične taktnosti bi v evropski demokraciji lahko pričakovali in zahtevali tudi od vladne koalicije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še trije so prosili za besedo. Kolega Maršič, Pukšič in končno Rokavec. Najprej kolega Maršič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Povedal bom, da bom seveda potrdil ponovno zakon, ne glede na to, da je seveda tistih 130 milijonov tolarjev, ki smo jih z amandmajem odvzeli državnemu svetu in jih namenili za proračunsko postavko ministrstva za kulturo, vzbudilo toliko hude krvi in duhove. Mislim, da je osnovni namen veta državnega sveta bil ravno v tej smeri. Jaz bi ob tej priliki povedal, da seveda ni bila intenca slabšanja kakršnihkoli odnosov med državnim zborom in državnim svetom in tudi da ni bilo nobenega "spiritus agensa" izza tistih štirih oziroma podpisanih pod amandma. In naj tu spomnim, da je takrat glasovalo 35 poslancev za in le 2 sta bila proti. In da so glasovali za ta amandma in za to dopolnilo k proračunu, tako s strani pozicije oziroma vladnih strank kot tudi opozicije. Sam gospod Jerovšek je povedal, da je glasoval za. Sedaj seveda, kesati se po izvršenem dejanju in kazati s prstom na neko zaroto je seveda prepozno. In po mojem mnenju tudi neokusno. Je treba pač sprejeti odločitve in odgovornost za odločitve, ki so se ob glasovanju takrat zgodile. Je pa res, da smo, ko smo iskali vir za tisti projekt, šli pogledat tudi v funkcioniranje, delovanje in racionalno porabo sredstev, ki jih državni svet ima. Nismo se spuščali in smo se pri tem spuščali tudi v vlogo, ki jo državni svet po ustavi v skladu z zakonom ima. In ko smo videli podatke, ki niso sicer izhajali iz tiste publikacije, morda so kaj drugačni, da je državni svet, morda tudi legitimno, organiziral 74 posvetov in javnih razprav, 53 predavanj in objavil 29 publikacij, da si izplačuje osebne dohodke oziroma nadomestila, nagrade, ki niso v skladu z 62. členom zakona o državnem svetu, ki govori, da član državnega sveta ima pravico donadomestila izgubljenega zaslužka za čas opravljanja funkcije in pravico do povračila stroškov v zvezi z opravljanjem funkcije, tu smo verjetno, tu smo prav gotovo videli rezerve, ki jih državni svet verjetno bo moral v naslednjem mandatu upoštevati, se verjetno zamisliti nad lastnim načinom delovanja, se verjetno nekoliko prestrojiti tudi v tem smislu in verjetno najti neke mehanizme, po katerih bo tudi v svojem funkcioniranju, tako kot vsi ostali državni organi, našel neke rezerve, po katerih bo lahko funkcioniral. Jaz mislim, da ima sredstva za njegovo funkcioniranje v naslednjem letu. In da se seveda v tem mandatu morda pokažejo in dokažejo. In mislim, da bo to prilika za naslednje proračune, kjer bodo seveda, če bodo res take potrebe, imeli namenjena tudi večja sredstva od tega. Jaz se ne bi spuščal v to, kaj v tistih razpravah in posvetih in javnih razpravah, ki jih je državni svet organiziral in smo dobivali tudi vabila mi v državni zbor, v kaj vse so se spuščali. Vendar jaz mislim, da tu je bilo še vedno, in še je, še vedno veliko rezerv, po katerih državni svet ima sredstva za svoje funkcioniranje, vendar bo resnično moral, lahko se seveda drugače organizira in s temi sredstvi, ki so mu namenjena, lahko funkcionira v naslednjem letu. Zato prosim, nese zgovarjati na to, kaj je bilo v ozadju, kaj je bilo mišljeno. Kot sem povedal konsenz je bil velik in sedaj moramo preprosto pristati na tisto odločitev, ki smo jo tedaj sprejeli, in prevzeti tudi vso odgovornost s tem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Pukšič. Pardon, kolega Pukšič, ker je bil kolega Jerovšek izrecno naveden v nastopu kolega Maršiča ima po poslovniku pravico do replike, če želi ugovarjati kakšni od navedb, ki jo dal kolega Maršič. 3 minute časa imate.
Hvala lepa.
3 minute časa.
Kolega Maršič je parafroziral moje besede. Seveda, jaz na podlagi tega, kar sem slišal, in na podlagi tega, kar sem slišal iz relativno ali pa zelo meritornih ust, trdim, da je bil tu zadaj političen namen. Še enkrat poudarjam, jaz bi tudi danes glasoval za sredstva za izgradnjo spomenika branilcem zahodne meje. Ampak to ni bil prvenstveni cilj tega amandmaja, to danes problematiziram.
Prosim.
Ne mi gestikulirat. Če bi bil resen namen, sprožiti opravičeno debato o položaju in vlogi državnega sveta, s čimer bi se globoko strinjal, tudi jaz sem za to, da se stvar odpre in problematizira, potem bi največja vladna stranka to lahko storila drugače in pravočasno opozorila tudi na določena strukturna neskladja v proračunu ali pa predlogih proračuna. Namen pa je bil doseganje političnih ciljev in pa hkrati neiskreno, po mojem, nepopolnoma iskreno biti na poziciji postavitve dokončne dograditve spomenika braniteljem zahodne meje, tako tigrovcem, kljub temu da je to daleč prepozno, daleč prepozno, da niste imeli smelosti, da bi vaša stranka takrat, vsaj 90. leta, jasno nastopala proti tem krivicam, ki so se tigrovcem godile, ker je partija skozi prepovedala pravo vlogo tigrovcev, da bi se v javnosti vedelo, da so bili to prvi borci proti fašizmu na ozemlju Republike Slovenije. Tega takrat niste storili. Dobro je, da prepoznavate napake in da to storite danes. Po drugi strani pa bi želel tudi izvedeti, ali ste iskreno za to, da se bo tudi na tem spomeniku branilcem ali borcem za samostojno Slovenijo, kajti predhodniki v vaši stranki so v tistih dneh podpisovali neko drugo izjavo, ki je šla totalno pod temo, proti obrambi Slovenije. Hvala lepa.
Poglejte, predlagam, da ne gremo čez okvire diskusije. Dal sem vam besedo za repliko na podlagi 70. člena. Ta določa, da imate to pravico, če je vaša razprava bila napačno razumljena ali interpretirana in se vaša replika omeji samo na potrebno pojasnilo. Mislim, da smo to razčistili. Kolega Pukšič ima zdaj besedo, za njim kolega Rokavec, potem pa, menim, da lahko preidemo na glasovanje. Prosim, naprej kolega Pukšič.
Hvala lepa. Ne zdi se mi prav, da ob izglasovanem vetu državnega sveta danes pravzaprav nekateri napadate državni svet in razpravo o tem, koliko je učinkovit in koliko je ali ni potreben. Dejstvo je, da je v svojem poročilu državni svet tudi zapisal, da 29. člen zakona o izvrševanju proračuna za leti 2003 in 2004 določa znesek primerne porabe na prebivalca Republike Slovenije za financiranje zakonskih in drugih nalog lokalnih skupnosti. In dejstvo je, da so predstavniki v državnem svetu, ki zagovarjajo interese lokalnih skupnosti, bili dovolj učinkoviti in tudi prepričljivi, da so skupaj z ostalimi, ki zastopajo druge interese, izglasovali veto in v tem predlogu sklepa, zakaj je torej ZIPRO tako slab, da je potrebno glasovati proti njemu, imeli dovolj argumentov in poznajo problematiko, ne samo sredi Ljubljane, temveč tudi problematiko celotnega območja Republike Slovenije, saj ti predstavniki tudi prihajajo s celotnega območja Republike Slovenije. Dejstvo je, da je bilo pred imenovanjem nove vlade in ob razpravah o proračunu za leto 2003, torej rebalansu za leto 2003 in proračunu za leto 2004, toliko govora o skladnem regionalnem razvoju - in, seveda, tega se ne čuti v proračunu, pravzaprav v nobenih postavkah oziroma še več, nakazuje na še večjo stopnjo razlikovanja med podeželjem in centrom in še večje razlike. Danes imamo vRepubliki Sloveniji prek 100.000 brezposelnih, danes imamo prek 30.000 družin, ki živijo na robu revščine. Lokalne skupnosti, kot dobro vemo, nekaterim političnim strankam ni prav, da imamo toliko občin, da se je leta 1994 sprejel zakon o lokalnih skupnostih in sedaj poskušajo seveda na način z omejevanjem sredstev za primerno porabo na prebivalca pravzaprav manjše lokalne skupnosti ukinjati. Že ptiči na veji čivkajo, da sredstva lokalnih skupnosti po tej primerni porabi na prebivalca v manjših občinah ne zadoščajo, pa ne samo v manjših, tudi v večjih, ne zadoščajo za zakonske in ustavne naloge, ki jih občine imajo, saj je prav v tem državnem zboru bilo precej zakonodaje izglasovane, ki nalaga določene ponovne obremenitve lokalnim skupnostim, ne dajem pa jim vira za opravljanje teh dejavnosti. Dejstvo je, da je tudi - če je kdo poslušal sinoči dr. Bučarja, ki je jasno povedal, da po dvanajstih letih pravzaprav ne, da nismo dosegli tistega, kar bi prebivalke in prebivalci pričakovali, ampak da smo tako rekoč še na slabšem, ker v enopartijskem sistemu se je pač vedelo, razen tistega, seveda, česar se ni vedelo, kar so bili tako imenovani tajni uradni listi, se je vendarle vedelo, kdo je za kaj odgovoren. Danes pa se je velik del teh ljudi pač porazdelil po vladnih strankah in na ta način se pelje ta zadeva v tej smeri, da se doseže tisti politični cilj, ki so si ga nekateri zadali. To pa je, kar se tega tiče, in veto, predlog sklepa državnega sveta o tem govori, pravzaprav o ukinjanju občin v Republiki Sloveniji. Tako kot je že moj poslanski kolega na začetku povedal, v zvezi z drugim odstavkom 20. člena, ki govori, da se ne glede na tisti prvi odstavek lahko uporabljajo sredstva za nabavo osnovnih sredstev ter izvajanje investicijskega vzdrževanja - dejstvo je, da je na ta način dana prosta možnost vladi, da bo še naprej zapravljala sredstva, tako kot jih je za nabavo radarja, ki stoji že več kot osem let, za nabavo policijskega čolna, ki je nonstop na servisu, za nabavo vladnega letala, za nabavo in nakup rezidence, ki je tik pred tem, izgleda, seveda raznih mercedesov in tako dalje. Skratka, opozorilo državnih svetnikov tokrat in v tej zasedbi očitno je dvignilo kar nekaj prahu. Če bo svet tako nadaljeval, kot je začel, bo pravzaprav več kot upravičil svoj obstoj in svoje delovanje. Upajmo, da bo to zaleglo tudi pri vladnih strankah in da bo tudi kdaj upoštevana razprava državnega sveta, ki se bo potem prelevila tudi v odločitev samega državnega zbora. Dejstvo je, da marsikatera odločitev, ki je bila tu notri in ki ni bila življenjska, če seveda ni šlo z vetom, jo je potem narod zavrgel na referendumu. Zato sam seveda tudi ne bom podprl tega predloga zakona o izvrševanju proračuna.
Še tri prijavljene imam: kolega Rokavca, kolegico Širco in kolega Mogeta. Najprej kolega Rokavec.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci. Jaz predloga zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leto 2003 in 2004, ne bo podprl. To pa ne zaradi razlogov ali ozadij razlogov, ki jih je navedel, ki se mogoče slišijo, ki so bili pri odločitvah tudi državnega sveta, ampak predvsem zaradi tega, ker se dejansko še dodatno zamegljuje preglednost javnega dolga v Republiki Sloveniji in ker se z ZIPRO-m za leto 2003 in 2004 dodatno zmanjšujejo pogoji za boljšo likvidnost državnega proračuna tako v letu 2003 kot v letu 2004. Jaz sem prepričan, da kar se tiče teh vprašanj, da je v tem parlamentu bistveno, bistveno premalo govora in da ima to vprašanje bistveno prenizko težo. Izbruhnilo bo mogoče takrat, ko bo prepozno. Zdaj pa mogoče na koncu še v zvezi s tem ozadjem, o katerem je bilo danes veliko govora. Jaz bi predlagal, gospod predsednik, da se dejansko skliče pogovor z vodji poslanskih skupin, tudi na temo odnosa med državnim zborom in državnim svetom. Jaz sem prepričan, da ta presedan, ki se je zgodil, lahko dejansko pelje v poslabšanje odnosov na relaciji med državnim svetom in državnim zborom. To pa verjetno ni v korist. Prepričan sem, da ni naključje, da je prišlo do take vsebine tega amandmaja. Lahko tudi glede na trenutno sestavo državnega sveta. Zato sem prepričan, da bi bilo potrebno umiriti strasti in čim prej narediti en korekten dogovor tudi na tem nivoju. Hvala lepa.
Kolegica Širca, imate besedo, za vami kolega Moge. Sprašujem bo potem še kdo? Kolega Kelemina. Še kdo? Imamo še razprave. Prosim, kolegica Širca.
Hvala lepa. Mogoče so moji predhodniki spregledali eno dejstvo, ko so govorili o tem, da so bili tigrovci v zgodovini, da je bilo obeležje njihovih dejanj prepozno storjeno ali pa sploh ne. Naj vas spomnim, da je prvi spomenik tigrovcem postavila sama zgodovinska stroka, ko je, ne bom rekla, preintepretirala zgodovino in njihovo vlogo, temveč jih je postavila na tisto mesto, ki jim ga določena smer v zgodovini ni dala. To se je pa zgodilo že pred letom 1990. Leta 1990 pri vsej artikulaciji njihove vloge naj omenim sama prizadevanja zgodovinarke Bohinčeve, pri sami postavitvi, pa tudi ta se je že zgodila spomenika, in to pred letom 1990, kot veste z manjšim obeležjem na Nanosu. Vendarle javila sem se zato, da bi opozorila oziroma tudi sama nakazala nekolikšno za moj vtis partikularno obravnavanje tako na državnem svetu kot tudi mogoče v parlamentu, ko ste se odločali o popravkih proračuna za leto 2003 oziroma v državnem svetu, ko ste se odločali o zavrnitvi obeh proračunov. Prvič, mislim, da je šlo v državnem svetu za neke vrste alibijev, vsaj če prebiram poročilo, glede na to, da se je neka sebičnost skrivala z alibiji, ko ste z argumenti, ki so sicer bili umeščeni povsem v drugo polje, recimo, skrbstvo za to, kako bo država znala, mogla ali pa si upala uporabiti sredstva iz prodaje državnega premoženja, skrb za to, kako bodo proračunski uporabniki, ki nimajo novih, ki niso ukinjeni oziroma nimajo spremenjenih namenov, lahko koristili oziroma ob zmanjšanih sredstvih koristili proračunska sredstva, ki bodo zmanjšana. Hkrati pa si niso v državnem svetu svetniki postavili vprašanje, kako bodo vsi tisti proračunski porabniki, bom dajala primer samo na področju kulture, kjer imajo 4 milijarde manj vrednih sredstev, kolikor bi jim določali oziroma za izvajanje pogojevali zakoni, ki smo jih sprejeli tukaj in o katerih se tudi državni svet ni nič v nasprotju z njimi izrekel. Po drugi strani pa vidim določeno sebičnost tudi pri samih predlagateljih amandmajev, pa ne toliko zaradi samega spomenika. Konec koncev, če kdo, potem sama lahko izrazim niso spoštovanje do sedaj 90 in več starih udeležencev, prvih braniteljev slovenskega odpora, hkrati pa tudi enih prvih, ki so nastopili proti ogroženosti Slovenije oziroma fašizmu. Konec koncev, zelo malo jih je ostalo, tisti pa, ki so, se lahko teh časov spominjajo še s solzami na očeh. Ampak vendarle, v samih sredstvih za ohranjanje vseh spomenikov v Sloveniji ima ministrstvo za delo 280, tudi ti so bili znižani, milijonov vrednosti. In to gre za skrbstvo vseh spomenikov, ki so v tujini, se pravi tistih, ki jih moramo po mednarodnih obveznostih pokrivati. Gre za skrbstvo spomenikov, ki so iz prve svetovne vojne, iz druge, iz zadnje, in gre zgolj za vzdrževanje. Mislim in upam, da v letu 2003 oziroma v letu 2004 se bomo srečali tudi s posledicami nekega zakona, ki na žalost v tem letu ni dobil še epiloga, ampak gre za zakon o vojnih grobiščih, kjer smo v diskusiji ob tem zakonu vseskozi se spraševali, kako bi minimalizirali porabo tistih malih obeležij, da vendarle ne bi prišlo do prevelikih izdatkov. Nekatera obeležja niso bila postavljena ali pa niso taka, kot bi mogočeželeli, da so, tako v Kočevskem rogu, drugje in še tudi drugje od Ljubelja dol. V vsakem primeru govorim o disproporcu, ki nastane pri 130 milijonih za spomenik, ki nima nekega večjega konsenza, konec koncev ga vlada nikoli ni vključila v svoje programe, hkrati se pa gradi, in o disproporcu do tistih spomenikov in ohranjanja spomenikov, ki so na postavki tako pri ministrstvu za delo kot na postavki ministrstva za kulturo, kjer pa drastično, za skoraj 3 milijarde, manjka sredstev v širšem smislu ohranjanja spomenikov. Hočem reči, da tu gre za neko partikularnost in za videnje, bom rekla, majhnih ali pa lastnih vprašanj, ne pa celote. V tem smislu je treba pri odločanju tu samo gledati, katera sebičnost je manj škodljiva. Jasno je, da brez popravljenega proračuna za leto 2003 in hkrati potrditve za leto 2004 ne vidim pozitivnih možnosti funkcioniranja Slovenije. Hvala.
Kolega Moge, za vami kolega Kelemina in Džuban.
Hvala lepa, predsednik. Prvič, "ad rem", če gremo k rečem, govorimo o mnenju, zahteve državnega sveta Republike Slovenije za ponovno odločanje, moram reči, da zaupam naši pravni službi in tudi našemu delovnemu telesu, odboru za finance, ki so nedvomno povedali, da je ta zahteva v točkah, ki jih je predstavil spoštovani kolega Ilc, neutemeljena. Torej zaradi tega bom glasoval za ta zakon. Če grem, drugič, "ad personam", vsak je nekje izvoljen in vsi tu v državnem zboru večkrat potožimo, da je vsa stvar izredno centralizirana in da se obrobja ne podpira. Zakon, o katerem bomo danes ponovno odločali, bo pač pokazal na to, kdo podpira to, da se ustvari tudi drugi finančni steber, da se prerazporedi moč kapitala po celotni Sloveniji. In kot poslanec s tega območja zagotovo ne bi upal priti med svoje volivce pareči, zrušil sem osnove za nekako podporo temu, da bi vsaj malo finančni tokovi v državi Sloveniji razporedili. Zaradi tega bom tudi osebno, "ad personam", glasoval in podprl tak zakon.
Kolega Kelemina.
Hvala lepa za besedo, še enkrat. Dodatno bi samo želel pojasniti, da ne bi bilo napačno razumljeno, da mi podpiramo oziroma da osebno podpiram kakršnokoli nepotrebno povečano porabo kateregakoli inštituta v tej državi ali pa organa, mogoče prek zmožnosti oziroma celo po nepotrebnem kakršnokoli zapravljanje denarja. Sploh ne. Že prej sem povedal, pa še enkrat poudarjam, da smo prav gotovo v opoziciji, pa tudi sam osebno sem velikokrat opozarjal na to, da bi bilo treba uvesti sistem varčevanja, ampak resnično pregleden in učinkovit sistem varčevanja na vseh nivojih. To je dejstvo. Zakaj to govorim? To govorim zaradi tega, ker imam s tega področja veliko izkušenj. Ne samo, da sam ugotavljam, da se dejansko sredstva v marsikateri instituciji trošijo nepotrebno oziroma celo da gre za zapravljanje na posameznih nivojih. Sam to poznam. Poleg tega mi pa velikokrat različni uslužbenci neposredno ali pa posredno iz državne uprave, iz lokalnega nivoja ali pa iz državnega nivoja, tudi iz državnega nivoja, tudi iz posameznih ministrstev, povedo, kot sem povedal, posredno ali pa neposredno, da je dejansko ta oblast neizmerno potratna in da se še zmeraj zapravljajo ogromni denarji za nepomembne stvari. In če povejo uslužbenci sami take stvari, potem vemo, da je tukaj marsikaj narobe. Ta oblast nima energije, nima moči, da bi odprla eno široko razpravo o tem, na kakšen način in na katerih nivojih in na katerih segmentih dejansko pristopiti k nekemu načrtnemu sistemu varčevanja in izločiti vse tisto, kar se že leta in leta vleče in jepopolnoma nepotrebno in vzdržuje sistem zaradi sistema, zaradi samega sebe. To je dejstvo. In nočete tega programa narediti. In nočete tega predlagati. In nočete odpreti razprave v zvezi s tem, ampak samo demagoško nastopate, tako s predsednikom vlade kot tudi s finančnim ministrom, njihovimi sekretarji in tako naprej, kako na posameznih segmentih varčujete. Saj ne bom rekel, da mogoče nekje ne, na kakem majčkenem delu. Logično, poskušate pač prikazati kot neko varčevanje, ampak to ni tisto, kar si želimjaz, kar si želi javnost, kar si želijo davkoplačevalci, kar dejansko od te oblasti pričakujemo. Mene prav močno zanima, če tudi repliciram nekaterim, ki ste tukaj govorili, kako pozitivne učinke bo imel ta zakon o izvrševanju proračuna na regionalni razvoj in na zaostalost slovenskega podeželja in tako naprej, prav zanima me v nadaljevanju leta 2003 in 2004 kakšni bodo ti učinki. Prav zanima me in čakam z veseljem, da bom ugotovil in naredil analizo, da bom ugotovil, kaj se je dejansko na tem področju zgodilo. Trdno sem prepričan, da popolnoma nič. Samo zabredli bomo v še večje razlikovanje, še večje težave, še večjo zaostalost podeželja in popolnoma nič drugega. Če je ta predlog zakona o izvrševanju proračuna drugačen in če se motim, bom z veseljem sprejel to zmoto in jo tudi javno potem povedal. Skratka, pričakujem, tudi glede na to, kar sem zdajle povedal, od oblasti, od vladajoče elite, da boste pripravili učinkovit program, projekt varčevanja na vseh nivojih. Tako v državnem zboru, na vladi, v vseh institucijah, v državnem svetu, da se o njem razpravlja in da ga potem tudi vsi kot celota potrdimo in da ga sprejmemo kot osnovo, kot izhodišče za to, da bo lahko vlada kot predlagatelj proračunov, trošenja sredstev, tudi te ukrepe, ki jih bomo mi sprejeli, potem upoštevala pri pripravi in da bodo enkrat javne finance transparentne in pa tudi naravnane tako, kot si jih naši davkoplačevalci želijo. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Kelemina. Še trije so po mojem razporedu: kolega Džuban, Peče in Horvat. Prosim, kolega Džuban.
Hvala lepa, gospod predsednik. Sam bom zakon podprl. Pred dnevni smo sprejeli oba proračuna in zakon o izvajanju proračuna, ki bi takrat moral biti zaključen. Danes nam je predstavnik državnega sveta nanizal nekaj argumentov, zaradi katerih naj bi ta zadnji zakon zavrnili. Razprava, ki danes tu teče, je povsem nekaj drugega in se pripoveduje kup neumnosti, ki med te argumente sploh ne sodijo - se opravičujem izrazu. Ja, ni treba [[...]]
Prosim. Hvala lepa.
In tudi današnja obrazložitev glasov teče neobičajno dolgo, kar se običajno ni dogajalo pri vloženih vetih, ki smo jih v preteklosti doživeli. Vsi argumenti državnega sveta se na koncu koncentrirajo v zgodbo, ki se ji pravi, da bo funkcija državnega sveta prizadeta tako daleč, da je vprašanje funkcioniranja državnega sveta. Na tak način smo v javnosti oziroma skozi medije imeli priložnost poslušati razloge, ki so se pač zmeraj tako končali. Res je, da je celotna teža proračuna državnega sveta takšna, da ni tako hudo velika, ker po 500 milijonov smo mi z raznimi referendumi kar nekajkrat skozi okno zmetali, pa se zaradi tega nihče ni sekiral. Vendar če gremo gledat zadnjo oddajo, ki jo je vodil gospod Bobovnik,kjer sta se srečala kolega Maršič in predsednik državnega sveta, je bilo zastavljeno bistveno vprašanje, o katerem bomo danes odločali: ali je res prizadeta funkcija državnega sveta, kar ste nekateri govorili. Ni res, nič ne bo prizadeta. Vprašanje je, ali - sedaj bom pa uporabil besednjak kolega Pukšiča - ali je 75.000 na uro za svetnika dovolj ali je dovolj tudi 35.000. To je vprašanje. In ali bo skozi ta problem res prizadeta funkcija državnega sveta. Ne mi očitati socialne demagogije, ampak uporabil bom še eno primerjavo: ali je mesečna plača tekstilne delavke primerljiva z urno plačo državnega svetnika ali je samo polovica plače tudi dovolj. Meni je to dovolj tehten razlog, da bom ponovno podprl zakon o izvajanju proračuna. Hvala lepa.
Preden dam besedo kolegu Pukšiču za repliko, ker je bil imenovan med vašo razpravo, naj povem, da je status razprave o ponovnem odločanju po novem poslovniku drugačen, kot je bil prej. Prej, kot veste, poslovnik ni dovoljeval razprave, zdaj jo omogoča, in smo sredi te razprave. Kolega Pukšič, želeli ste tri minute za repliko. Prosim, da se držite pojasnila v točki, ko ste bili navedeni.
Hvala lepa. Na vprašanje, ki mi ga je postavil poslanski kolega, gospod Džuban, seveda nimam odgovora, ker pač teh podrobnosti ne poznam. Na tisto, kar pa poznam, pa opozarjam. Opozarjam pa na to, da je plača delavke daleč prenizka, da je 85 tisoč in še nekaj drobiža daleč premalo kot finančna izravnava na prebivalca v Republiki Sloveniji za zagotavljanje zakonskih in ustavnih nalog v občini, da je s takšnim proračunom začetek ukinjanja občin in da so nagrade v Elanu daleč previsoke, enormne in da kolega Džuban, ki pripada vladajoči koaliciji in je že deset let na oblasti, ima vse možnosti, vse instrumente v rokah, da bi se tu nekaj spremenilo. Dejstvo je, da tega v desetih letih ni naredil ne LDS, ne vladajoča koalicija in tudi kolega Džuban ne.
Kolega Peče, potem za vami še kolega Horvat. Ali želi potem še kdo besedo, sicer bom razpravo zaključil in bomo prešli na glasovanje. Potem ugotavljam, da po kolegu Horvatu ne bo več razpravljalcev, vsaj zaenkrat, in vabim kolegice in kolege, da preidemo na glasovanje. Prosim kolega Peče.
V naslovu današnje obravnave je zakon o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leto 2003 in 2004. Rad bi poudaril, da s tem državni zbor samo govori o tem, ali se strinja s predlogom finančne politike te države ali ne. Zelo demagoško je s strani, v temu primeru gospoda poslanca Mogeta, govoriti o Novi Kreditni banki Maribor v povezavi PBS-om in nastopu poslancev potem v zvezi z regionalnim razvojem. Enako bi bilo z naše strani oziroma s strani kateregakoli poslanca, najsi bo Slovenske nacionalne stranke, da bom uporabil zgolj izključno mojo stranko, da bi govoril, da tisti, ki podpre ta zakon o izvrševanju proračuna, podpira strukturo davčnih prihodkov, da tisti podpira naraščujočo inflacijo, kdor bi to podprl. Skratka, veliko se da govoriti o povezavah, zakaj podpreti, zakaj ne podpreti, toda ostanimo na realnih tleh. In argument, zakaj se tega zakona ne podpre, je to, da se ne strinjamo s finančno sliko te države, ker smo prepričani, da nas to ne pelje nikamor v lepšo prihodnost, kvalitetnejšo prihodnost, z manjšimi stroški, zmanjšo javno porabo, mislim, da je to dober argument, zakaj na to pristati. Ne morem pa pristati na teorijo, da gre v tem primeru izključno za povezovanje Mariborske banke in PBS-a, in to ob ne vedenju, kaj se bo zgodilo naprej. Ali bomo obe banki, ki bosta po novem, če bosta združeni, prodali tujcu. S tem boste, mogoče, seveda, govorim ena opcija, ustvarili dobrega prodajalca in pa še boljšega tujega kupca. In se mi zdi zelo neprimerno ravno z vaše strani, gospod Moge, da na ta način poskušate pritiskati na posamezne poslance. Če ste si vi privoščili ta očitek, bom jaz rekel, ta zakon bodo podprli tisti, ki hočejo imeti še več davkov v tej državi, in tisti, ki jim je v interesu višja inflacija. In glede na to, da inflacija ni v interesu Slovenske nacionalne stranke, tudi davčna politika, tega zakona ne bomo podprli. Hvala.
Hvala. Pojasnilo kolega Moge.
Kratko pojasnilo. Govoril sem samo v svojem imenu in samo zase in nisem nikogar omenil, niti Kreditne banke Maribor. Da moje stvari držijo, naj si spoštovani kolega pogleda 8. člen tega zakona, točko 4, ali pa, recimo, naj si pogleda tudi 8. člen, točko 3, kjer piše, da bo kupnina od kapitalskih naložb Usnja Vrhnike - se dalo pol milijarde tolarjev za izravnalne ukrepe kmetijske strukturne politike in za povečanje namenskega premoženja javnega sklada Republike Slovenije, da o Posočju in vsem ostalem ne govorim. Torej, zaradi teh dobrih reči, ki jih ta zakon prinaša, bom osebno to podprl, nisem pa govoril o drugih poslancih. Hvala lepa.
Še kolega Horvat je prosil za besedo, potem, ugotavljam, bomo zaključili razpravo in prešli na glasovanje. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani državni svetnik in spoštovana državna sekretarka! Za uvod v svojo kratko razpravo želim najprej povedati, da bom poskušal spoštovati poslovnik oziroma da bom ravnal po svojem razumevanju poslovnika. Na dnevnem redu imamo ponovno odločanje o zakonu o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leti 2003 in 2004, glede na zahtevo državnega sveta, zato ne bom zahajal v splošno razpravo o zakonu o izvrševanju proračuna in celo o proračunu, niti v splošno razpravo o položaju in vlogi državnega sveta ter odnosu državnega sveta do državnega zbora. Poskušal se bom tudi vzdržati izjav, ki bi izzivale dodatne ugovore ali pa razprave, ker mislim, da je to početje v taki obliki popolnoma neproduktivno. Najprej želim reči, da bom podprl predlog zakona. Mislim, da bodo tako storile tudi moje kolegice in kolegi iz poslanske skupine. Razlogi so naslednji. Prvič, država proračun potrebuje in tudi ta zakon, ki je sestavni del proračuna. To je bistveno. Drugo, glede na zahtevo državnega sveta in njegove argumente in če ob tem upoštevamo ter verjamemo - in nimam razloga, da ne bi verjel - protiargumentom zakonodajno-pravne službe, da ne gre za take nejasnosti ali nepreciznosti v tem zakonu, da bi bil to razlog, da ne bi ponovno podprli tega zakona, je to dovolj močan argument, da ravnamo tako, da zakon podpremo. Veto je bil, tudi po mojem osebnem mnenju, motiviran z amandmajem, ki zmanjšuje sredstva na določeni postavki državnemu svetu. Sam osebno nisem prepričan, da je to bila najbolj modra rešitev, vendar to tudi ni dovolj močan razlog, da bi zavrnili ta zakon - in ne bi zdaj tega dalje komentiral - če bi nastal ali pa nastane problem zaradi tega amandmaja, ki je bil sprejet, je še vedno, sem prepričan, možno najti rešitev, če ne drugače, tudi z rebalansom proračuna. Ampak tisto in s čimer bi zaključil, glede na to, da se je odprla razprava glede državnega sveta. Menim in tudi ta razprava danes ponovno potrjuje, kolegice in kolegi, da je potrebno opraviti resno, odgovorno razpravo o vlogi, o položaju državnega sveta bodisi v okviru ustavne razprave ali pa v okviru drugih oblik, tukaj v državnem zboru. Dejstvo je, da tudi ta primer ponovno opozarja, da nekatere zadeve, tako kot so postavljene, niso v redu. Veliko pogovorov s kolegicami in kolegi iz vseh poslanskih skupin v zadnjih mesecih ali pa tudi v zadnjih letih je pokazalo, da s stanjem kakršnim je, nismo zadovoljni. Še več, razgovori tudi s članicami in člani državnega sveta so mi dostikrat pokazali, da tudi sami svetniki niso zadovoljni s takšnim. In tudi predstavniki javnosti, mediji in tako dalje. Mislim, da je predvsem naloga, ne samo odnosa oziroma ni samo problem odnosa med državnim svetom in državnim zborom. To je posledica, ne vzrok problemov, do katerih prihaja. Lahko je tudi nekaj subjektivnih vzrokov, ne rečem. Ampak osnovni problem je v sami funkciji državnega sveta, v njegovi pristojnosti, v načinu dela in tako dalje. In to je tisto, kar zahteva resno razpravo, če hočemo imeti situacijo, da ne bo prihajalo do podobnih situacij, kot je sedaj, in če hočemo imeti racionalno in učinkovito delovanje političnega sistema v tej državi. Hvala.
Hvala lepa. Ali lahko zaključim razpravo? Potem jo zaključujem. Prehajamo na odločanje. Opozarjam vas, da mora državni zbor pri ponovnem odločanju skladno z drugim odstavkom 91. člena ustave Republike Slovenije za sprejem navedenega zakona glasovati tako, da zanj glasuje za potrditev 46 ali več. Želi še kdo obrazložiti svoj glas? Kolega dr. Bajuk.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kot je že kolega mag. Janez Drobnič omenil v začetku te razprave, naša poslanska skupina in jaz osebno ne bomo glasovali za ta zakon, kot nismo glasovali prej. Vse te stvari, ki so danes bile predmet te debate, so dejansko sekundarnega značaja. Ugotavljamo in obžalujemo, da državni svet tudi ni bil na nivoju resnične debate, kaj se dejansko dogaja z našimi javnimi financami in so se po vsej verjetnosti za takšen korak odločili samo zaradi zdaj že večkrat omenjenega amandmaja. Dejstvo je, da velika koalicija nadaljuje svoj pavšalni pristop do občevanja z javnimi financami na Slovenskem. Dokler slovenska javnost in ta državni zbor ne bodo dobili jasnega poročila o neplačanih obveznostih do dobaviteljev, dokler ne bomo imeli poročila o prevzetih obvezah za plačila v naslednjih letih, dokler ne bomo imeli jasne podobe, kakšne so pogojne obveznosti, ki jih je ta država že sprejela, bodisi preko teh zakonov ali pa kakšnih drugih ali pa kar tako po domače, mi ne moremo podpreti nobenega proračuna in tudi tega ne bomo sedaj podprli. Dokler ne bomo jasno razumeli, kaj vlada meni s tem, da daje sama sebi zelo obširne in ohlapne meje glede bodoče zadolžitve celotne države, ne samo ožje, tudi širše države in celoten javni sektor, dokler tega ne bomo imeli, nismo dosegli v tem državnem zboru resne razprave o slovenskih javnih financah. Mi bomo glasovali odločno proti temu in, še enkrat ponavljam, obžalujemo, da državni svet tudi ni bil kos resničnemu odprtemu vprašanju v naši družbi in v naši državi, in to je stanje naših javnih financ. Hvala lepa.
Želi še kdo obrazložiti svoj glas? Kolega Peterle.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Obžalujem, da je državnemu svetu šlo samo zase, kakor gre tudi koaliciji samo zase, zato tudi po tem glasovanju ne računam na kakšen drugačen odnos do javnih financ. Novi predsednik države se ne bo mogel voziti v dobrem avtu bivšega predsednika države in se mu že smeje najboljši mercedes, ki ga bomo videli kmalu po novem letu. Izvolite, tako naprej, hvala lepa. Sam bom proti.
Želi še kdo obrazložiti svoj glas ali lahko dam na glasovanje? Ugotavljam, da lahko dam na glasovanje, v ponovno odločanje, skladno z drugim odstavkom, navedeni zakon. Glasujemo. Smo sredi glasovanja, mir v dvorani. 72 navzočih, 51 za, 17 proti. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 17.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Preden zaključim sejo državnega zbora, bi rad povedal o stvari, ki je bila delno predmet razprave kolega Jelinčiča in nekaterih drugih. Gre za odnos med državnim svetom in državnim zborom. Naj povem, da sem v torek poslal kratko pismo predsedniku državnega sveta, gospodu Sušniku, in mu predlagal, da se v luči nekaterih vprašanj, ki so se v zadnjih dneh odprla med državnim zborom in državnim svetom, sestaneva. Danes sem prejel njegov odgovor, kjer se s povabilom strinja. Menim, da bi bilo koristno, če bi se državni svet in državni zbor na ta način pogovorila o nekaterih vprašanjih in uredita stvari v dobro delovanje obeh institucij. Zaključujem sejo državnega zbora in vam želim vse dobro čez praznike. Hvala lepa.