Denne saka gjeld nødvendige lovendringar som følgje av vedtak og føringar frå Stortinget si handsaming av kredittmeldinga tidlegare i dag. I saka vert det føreslege to endringar i lov av 10. juni 1988 nr. 40 om finansieringsverksemd og finansinstitusjonar. For det første vert det føreslege unntak frå den generelle regelen om at ingen kan eiga meir enn 10 pst. av aksjekapitalen i ein finansinstitusjon. Forslaget inneber at det kan gjevast løyve til at andre finansinstitusjonar i samband med strategiske samarbeidsavtalar kan få ein eigardel på inntil 25 pst. i ein norsk finansinstitusjon. Det andre endringsforslaget fører med seg at generalforsamlinga i morselskap i finanskonsern på nærare bestemte vilkår kan vedta at konsernet kan organiserast med eit holdingselskap som morselskap. Det siste punktet er det brei semje om i komiteen. Når det gjeld det første punktet, vil eg kommentera nærare to forhold. Det er stilt spørsmål om kva konsekvensar den såkalla Skandia-dommen vil få for denne saka. Denne dommen gjeld ei sak der det svenske forsikringsselskapet Skandia hadde ein eigardel i eit selskap som ikkje dreiv forsik ringsverksemd. Eigardelen oversteig det som var tillate etter svensk regelverk. Skandia reiste sak om at eit slikt pålegg var i strid med EU-retten, og fekk medhald i dette. Skandia-dommen gjeld forsikringsselskap sitt høve til eigarskap i såkalla forsikringsframand verksemd. Dette er eit anna spørsmål enn dei som denne saka gjeld. Frå Finansdepartementet vert det opplyst at dei legg til grunn at dette er forhold som vil verta drøfta i Banklovkommisjonen som ein del av gjennomgangen av kapitalforvaltingsreglane. Det vert vidare opplyst at ESA no har teke opp med Finansdepartementet korleis norsk lovgjeving står i forhold til Skandia-dommen. Departementet arbeider med svar på dette, og svaret vil verta offentleggjort. Det andre eg vil nemna, gjeld grunnfondsbevis. Spare bankforeningen har teke opp med komiteen at òg grunnfondsbeviskapital i sparebankar bør vera omfatta av den unntaksregelen som er føreslegen i denne saka. Til dette vil eg understreka at sidan føresegnene om dei ymse typane grunnfondsbevis direkte viser til eigar avgrensingsregelen i finansieringsverksemdlova § 2-2, vil ei endring som den føreslegne derfor få ein tilsvarande verknad i høve til å eiga grunnfondsbevis. Det vil seia at òg ein sparebank vil kunna inngå ein strategisk samarbeidsavtale med den følgje at ein eigar vil kunna få løyve til å eiga inntil 25 pst. av grunnfondskapitalen. Når det gjeld dei andre forholda, viser eg til Stortinget sin breie debatt om kredittmeldinga tidlegare i dag.
Jeg skal begrense meg til å ta opp Fremskrittspartiets forslag til denne saken, som alle sammen faktisk dreier seg om å EU-harmonisere større deler av det norske regelverk. Så vil jeg også samtidig gi en stemmeforklaring når det gjelder § 2-2 annet ledd nytt nr. 10, som er Regjeringens forslag om å åpne for 25 pst. Selv om et av Fremskrittspartiets forslag dreier seg om å oppheve eier begrensningsreglene helt, vil vi selvfølgelig subsidiært stemme for dette. Vårt forslag blir jo oversendt til Stortinget, så det betyr at vi foretar en subsidiær votering her på tross av at vi ikke får stemt over vårt eget forslag. Jeg vil allikevel gi forklaringen på den måten, slik at det ikke vil være til å misforstå.
Siv Jensen har tatt opp de forslagene hun refererte til.
Då denne lovendringa dreiar seg om å endra eigaravgrensingsreglane for finansinstitusjonar slik at det vert opna for eigarpostar på 25 pst. som eit ledd i ein strategisk samarbeidsavtale, vil eg berre visa til den debatten som vi har hatt tidlegare i dag om kredittmeldinga. Dette er ikkje i motstrid til det vi har sagt der, og på den bakgrunnen støttar vi frå Arbeidarpartiet si side den endringa som det er gjort framlegg om.
Jeg vil ta opp Høyres forslag, forslag nr. 5. Jeg vil i tillegg varsle at Høyres gruppe vil støtte forslag nr. 2, fra Fremskrittspartiet. Det forslaget gjelder noe som man kunne argumentere med er unødvendig, nemlig å be Regjeringen vurdere å legge frem for Stortinget en vurdering av Skandia-dommens virkninger for norsk lovgivning. Men vi har eksempler før på at slike ting har tatt unødvendig lang tid, derfor stemmer vi for sikkerhets skyld for forslaget om å få dette vurdert. Dette får også betraktes som en stemmeforklaring: Grunnen til at vi ikke stemmer for en del av de andre av Fremskrittspartiets forslag, er ikke at vi er uenige i dem. Vi har selv fremmet lignende og andre forslag tidligere med det siktemål å bringe norsk lovgivning for finansnæringen på linje med den i andre land, særlig våre nordiske naboland. Men tatt i betraktning at dette har vært forslag som har vært tatt opp en rekke ganger tidligere og blitt nedstemt, og vi nå har kommet så langt at Regjeringen har erkjent behovet for iallfall å vurdere endringer – endringene kommer frem gjennom to offentlige utredninger, Konkurranseflateutvalget, som finansministeren har omtalt i Stortingets møte i dag, som ventelig legger frem sin innstilling 1. februar eller noe senere, og Banklovkommisjonens fjerde innstilling, blir det vel, og begge disse saker skal danne grunnlag for proposisjoner eller forslag i annen form til Stortinget – da synes jeg det er unødvendig i desember å reise forslaget på nytt og få det nedstemt på nytt. Det er min begrunnelse – saksbehandlingsmessig, om man vil si det slik. Så til det som er forskjellen i Høyres forslag, forslag nr. 5. Det er i overensstemmelse med Banklovkommisjonen på et vesentlig punkt: Vi går til 30 pst. dispensasjonsadgang fra eierbegrensningsbestemmelsen, og ikke 25 pst. Alle høringsinstanser har uttalt seg positivt om Banklovkommisjonens forslag. En del har også uttalt seg om den andre biten av det, som er forskjellen, og det er faktisk de kryptiske ordene i fjerde og femte linje, hvor det i vårt forslag står «eller andre enn finansinstitusjoner ». Jeg mener faktisk at følgende er et vesentlig poeng som kanskje også andre burde overveie etter hvert: Er det så sikkert at fremtidens bank vil være avhengig bare av at en slik dispensasjonsadgang kan gis til bankeierskap eller annen finansieringsvirksomhet? Vi vet jo at i økende grad vil bankvirksomhet f.eks. være knyttet til varehandelen gjennom store kjeder, til teleselskaper, til IT-selskaper o.l. At et såkalt industrielt selskap, f.eks. et Internettselskap, skulle kunne være medeier i en nydannet bank, er ikke utenkelig, ikke unaturlig, og jeg vil legge til: Det er faktisk ønskelig, fordi dette vil utfordre mange vanlige bankvirksomheter og for kundene være noe nytt og dermed også et bidrag til økt konkurranse. Det er vår begrunnelse for det, og jeg våger den påstand at om noen år – kanskje måneder, det går fort her – vil et slikt forslag om å åpne for at også andre kan få en slik dispensasjon, komme tilbake til Stortinget, fordi det vil foreligge søknader, ønsker, om å etablere nye institusjoner som kan utfordre de etablerte. Og alle som taler varmt om konkurranse, burde se det i sin interesse å bidra til dette – nå eller senere.
Per-Kristian Foss har tatt opp det forslaget han refererte til. Flere har ikke bedt om ordet til sak nr. 1[[Votering, se nedenfor.]]
Odelstinget går da til votering.
Under debatten er det satt fram 5 forslag. Det er: forslagene nr. 1 – 4, fra Siv Jensen på vegne av Fremskrittspartiet forslag nr. 5, fra Per-Kristian Foss på vegne av Høyre Forslag nr. 2, fra Fremskrittspartiet, lyder: «Stortinget ber Regjeringen foreta en nærmere vur dering av om det prinsippet som er fastslått i Skandia- dommen, fullt ut bør få gjennomslag for norske for sikringsselskapers totale midler. En slik vurdering bør fremlegges sammen med resultatene av Banklovkom misjonens 4. utredning. » Forslag nr. 3, fra Fremskrittspartiet, lyder: «Stortinget ber Regjeringen fremme forslag om å oppheve eier- og stemmerettsbegrensningene for finans institusjoner regulert i finansieringsvirksom hetsloven § § 2-2 og 2-4. » Forslag nr. 4, fra Fremskrittspartiet, lyder: «Stortinget ber Regjeringen utforme forslag til ny bestemmelse i finansieringsvirksomhetsloven i tråd med EU-direktivenes krav om at tilsynsmyndighetene skal godkjenne eierne av betydelige eierandeler i kredittinstitusjoner og forsikringsselskaper. » Forslag nr. 5, fra Høyre, lyder: «Stortinget ber Regjeringen snarest fremme forslag om endringer i lov av 10. juni 1988 nr. 40 om finan sieringsvirksomhet og finansinstitusjoner slik at nor ske eller utenlandske finansinstitusjoner eller andre enn finansinstitusjoner kan ha eierandeler på inntil 30 pst. av aksjekapitalen eller stemmene i en finansinsti tusjon. » Forslagene blir i samsvar med forretningsordenens § 30 fjerde ledd å sende Stortinget.
har forstått det slik at Fremskrittspartiet og Høyre vil støtte innstillingen subsidiært.
Vi går da til forslag nr. 1, fra Fremskrittspartiet, som lyder: «I lov 10. juni 1988 nr. 39 om forsikringsvirksom het gjøres følgende endring: § 7-2 første ledd skal lyde:Et forsikringsselskap kan ikke eie eller ved stem megivning representere mer enn 15 pst. av aksjene eller andelene i et selskap som driver virksomhet som etter § 7-1 ikke kan drives av forsikringsselskap. Denne begrensning gjelder ikke for eierandeler hvis samlet verdi ikke overstiger selskapets egenkapital. »
Det voteres over lovens overskrift og loven i sin helhet.
Lovvedtaket vil bli sendt Lagtinget.