Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 26. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanke in poslanci: gospa Marjana Kotnik Poropat, gospa Anja Bah Žibert, gospa Ljudmila Novak od 10. ure dalje, Violeta Tomić, mag. Bojana Muršič, dr. Mirjam Bon Klanjšček od 12. ure dalje, mag. Alenka Bratušek od 19. ure dalje, mag. Andrej Šircelj, dr. Franc Trček do 11. ure, mag. Branko Grims, gospod Bojan Podkrajšek, mag. Matej Tonin od 17.30 dalje, Luka Mesec do 11. ure, gospod Janez Janša, mag. Bojan Krajnc, gospa Anita Koleša, mag. Branislav Rajić in gospa Irena Kotnik. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O ZAKONSKI ZVEZI IN DRUŽINSKIH RAZMERJIH, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložilo 5 tisoč volivk in volivcev. V zvezi s tem predlogom zakona Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide predlaga Državnemu zboru sprejetje sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Besedo dajem predsedniku odbora gospodu Urošu Priklu za dopolnilno obrazložitev predloga sklepa.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovane kolegice in spoštovani kolegi! Dovolite, da vam na kratko predstavim poročilo odbora. Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je na svoji 34. seji 11. 1. letošnjega leta kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembi Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ki ga je Državnemu zboru predložilo več kot 5 tisoč volivk in volivcev s predlogom za obravnavo in sprejetje tega predloga zakona po skrajšanem postopku. Kolegij predsednika Državnega zbora je sklenil, da se Predlog zakona o spremembi Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih obravnava po skrajšanem postopku, zato ga je odbor na podlagi 142. člena Poslovnika Državnega zbora tudi obravnaval. Pri delu odbora so sodelovali predstavniki predlagateljev, predstavniki Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, predstavniki Ministrstva za pravosodje ter Zakonodajno-pravna služba. Odboru je bilo tudi posredovano mnenje le-te, ki je predlog proučila z vidika njegove skladnosti z ustavo, pravnim sistemom in zakonodajno-tehničnega vidika ter dala konkretne pripombe. V poslovniškem roku je bil s strani kvalificiranih vlagateljev vložen amandma k 2. členu. Predstavnica predlagateljev je predstavila pot predloženega zakona, ki je zahtevala zbiranje podpisov več kot 5 tisoč državljank in državljanov, volivcev in volivk Republike Slovenije. Tudi zato, kot je poudarila, se ji zdi nerazumno dolgo, preden je prišlo do obravnave tega predloga zakona v Državnem zboru. Predstavniki predlagateljev so predstavili tudi cilje in vsebino predloga zakona; to je v eni besedi varstvo otrokovih koristi. Predstavnica Zakonodajno-pravna službe je povedala, da so predlog zakona proučili z vidika njihovih pristojnosti. Med drugim tudi opozorila na predlagano določbo odvzema roditeljske pravice in poudarila, da je roditeljska pravica ustavna in konvencijska pravica. Ukrep odvzema pa je zato dopustno uporabiti le v izjemnih okoliščinah. Opozorila je prav tako na institut sorodniške posvojitve, ki je kompleksen, zato ga je treba urediti celovito in tehtno. Prav tako je treba pravnosistemsko proučiti in spremeniti določbo izjave staršev o izbiri skrbnika, ki so uveljavljene v pravno primerljivih državah in bilo treba predlagati boljšo rešitev. Vlada je v svojem mnenju ugotovila, da je potrebna celovita in ne zgolj delna, parcialna ureditev družinskega prava, zato je pristojno ministrstvo, torej Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, pripravilo predlog novega družinskega zakonika. Navedene rešitve zahtevajo celovito pravnosistemsko, skladno ureditev varstva in vzgoje ter zaščitnih ukrepov za otroke na področju rejništva, skrbništva in posvojitev; ter razmejitev stvarnih pristojnosti za odločanje o teh zadevah. Parcialne rešitve, kot je bilo poudarjeno in izhajajo iz predloga zakona, pravnosistemsko niso dodelane. V razpravi, ki je temu sledila, je bilo izpostavljeno, da je predlog zakona šel skozi povsem običajno parlamentarno proceduro in da ga po Poslovniku Državnega zbora nismo mogli prej obravnavati, saj je bilo pred tem treba končati postopek predloga zakona, ki je urejal isto družbeno razmerje. S strani zagovornikov predloga zakona je bilo eksplicitno izpostavljeno stališče, da imamo na predlaganem področju pravno praznino, zato je treba novelo zakona čim prej sprejeti. Tisti, ki so nasprotovali in nasprotujemo temu predlogu zakona, smo menili, da je predlog pomanjkljiv in ni pripravljen tako, da bi lahko šel v nadaljnjo proceduro oziroma postopek. Potrebna je celovita in ne le delna, parcialna ureditev družinskega prava, zato predloga zakona ne podpiramo. Nekateri pa so tudi menili, da so vse bistvene pravice po tem predlogu zakona že zajete v veljavnem predpisu. Odbor je ob zaključku glasoval o vloženem amandmaju k 2. členu ter predlaganega dopolnila ni sprejel. V nadaljevanju razprave je bil podan predlog, da odbor odloča o predlogu sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Predlog zakona o spremembi Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerij ni primeren za nadaljnjo obravnavo, saj se je za tak sklep opredelilo 9 poslancev, nasprotovali pa samo trije. Hvala za vašo pozornost.
Za predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa dajem besedo predstavnici predlagateljev predloga zakona gospe Metki Zevnik.
Spoštovani poslanke in poslanci! Danes sem tu kot predstavnica Gibanja za otroke in družine. Skupaj z gospodom Donkom in z 8 tisoč državljankami in državljani sva vložila spremembo Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. Izražam globoko razočaranje, da smo tu lahko šele po sedmih mesecih. Zakaj sploh smo v Gibanju za otroke in družine pripravili spremembo zakona? Ker gre za človekove pravice vnukov ter pomen in spoštovanje starih staršev. Zakon je odgovor na voljo ljudi na družinskem referendumu in na krivice, ki se dogajajo vnukom in njihovim starim staršem ob tragičnih dogodkih, kot je bil primer koroških dečkov. Stari starši smo v Sloveniji največja skupina ljudi, ki so nam kratene ustavne pravice; in sicer biti enak pred zakonom. To sem tudi jaz. Svojih vnukov namreč ne smemo posvojiti zgolj zato, ker smo njihovi stari starši. Vsak drug človek na tem svetu bi jih lahko posvojil, če bi ostali sirote. Tudi tako dolgo napovedana rušitev v Družinskem zakoniku stare starše zopet zapostavlja in nam jemlje človeško dostojanstvo. Katere spremembe predlagamo v noveli zakona? Možnost posvojitve vnukov, če izgubijo svoje starše; odvzem roditeljske pravice v luči varovanja otrokovih koristi v primeru storitve hudega kaznivega dejanja zoper katerega družinskega člana in takojšnjo postavitev mladoletnika pod skrbništvo; možnost, da starši izrazijo poslednjo voljo, komu bi zaupali svoje otroke v primeru smrti; in obveznost, da v primeru imenovanja skrbnika tudi stari starši izrazijo svoje predloge in želje. Večina poslancev v Odboru Državnega zbora za delo, družino, socialne zadeve in invalide ni potrdila niti amandmaja niti novele zakona. In kar je še posebej žalostno, tudi poslanci Desusa v odboru so bili proti ustavnim pravicam starih staršev. Spoštovani poslanke in poslanci! Prosim vas, da glasujete za spremembo zakona, ki je pred vami, saj je tudi Vrhovno sodišče v primeru tožbe babice osirotelih koroških dečkov reklo: Razmerje med otroci in njihovimi starimi starši je varovano z ustavo in Evropsko konvencijo o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Pravico otrok do starih staršev in tudi pravico starih staršev do otrok je treba varovati ne le pred posegi države, temveč tudi z aktivnim ravnanjem in skrbjo državnih organov. Še enkrat ponavljam, ne le pred posegi države. Spoštovani, zaključujem z besedami pisatelja Borisa Pahorja, ki sem jih posvojila in ki jih je zapisal ob svojih častitljivih 100 letih. »Z razumom sem pesimist, po srcu pa optimist, ker de facto pridem do tega, da verjamem, da bo človek našel neko formulo. In ta formula je zelo preprosta – ljubezen. Ni druge rešitve.« In prav zato z naše strani vsemu navkljub umika ne bo. Čas je in čas bo. Čas je vaš in čas bo tudi naš. Hvala lepa.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, v njenem imenu mag. Julijana Bizjak Mlakar.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik.Spoštovani poslanke, poslanci in drugi prisotni! Predlog novele Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih z zelo podobno vsebino, kot jo imamo danes pred seboj, smo nedavno že obravnavali na 24. redni seji Državnega zbora. Podobno kot tedaj je tudi pri danes obravnavanem predlogu novele zakona matično delovno telo sklenilo, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Predlog novele zakona predvideva odvzem roditeljske pravice staršu, ki je v priporu zaradi suma ali pa je bil pravnomočno obsojen za kazniva dejanja hujših telesnih poškodb, uboja ali umora svojega zakonca ali partnerja, svojega otroka ali starih staršev svojega otroka. Predlog novele omogoča starim staršem posvojitev otroka, pri tem pa pride do nastanka vseh pravic in dolžnosti, kot veljajo med starši in otroki na družinskem in na vseh drugih pravnih področjih. Po predlogu novele zakona upošteva center za socialno delo pri imenovanju skrbnika tudi željo oziroma predloge starih staršev. Upošteva pa lahko tudi poslednjo voljo enega ali obeh umrlih staršev, če je to v korist otroka. V primeru nesoglasja med centrom za socialno delo, varovancem ter starimi starši in drugimi bližnjimi sorodniki ter poslednjo voljo staršev odloči sodišče v nepravdnem postopku. Otroku, ki nima staršev, ali jima je bila odvzeta roditeljska pravica, ali starša ne skrbita zanj, se skrbnik postavi brez odlašanja. Argumenti za zavrnitev predloga novele zakona so podobni oziroma skoraj identični kot pri predlogu novele istega zakona, ki smo jo nedavno obravnavali v Državnem zboru, kar je razumljivo glede na podobno vsebino obeh zakonov. Tudi pri tem predlogu novele zakona predlagatelji niso upoštevali vseh pravnih momentov, ki lahko nastopijo v primerih, ko vnuk ni več vnuk; pač pa postane otrok svojim bivšim starim staršem, ko ti postanejo njegovi starši. Da ne naštevam in ne ponavljam vsega, kar je bilo nedavno že povedano, naj povem, da predlagana rešitev ni celostno in formalno uredila vseh možnih pravnih posledic, ki bi nastopile tedaj, ko bi stari starši posvojili otroka. V Poslanski skupini Desus tudi menimo, da predlog ne zadosti niti kriteriju največje koristi otrok, ki pa je prvi in najpomembnejši pogoj, ki bi moral biti izpolnjen in za katerega bi si morali vedno in v vsakem primeru prizadevati. Kar se tiče odvzema roditeljske pravice, kot je predlagana v aktualnem predlogu novele zakona, je pravna stroka jasno povedala, da je nujna splošna opredelitev razlogov za odvzem roditeljske pravice v luči otrokove koristi, saj ni mogoče, da bi lahko zakon vnaprej natančno predvidel vsa ravnanja staršev, ki imajo lahko znake kaznivih dejanj in ki bi v taki meri ogrožala otrokovo korist, da bi bil potreben odvzem roditeljske pravice. Avtomatizem v takem primeru, kot je to predlagano v predlogu zakona, nikakor ni ustrezen, sicer bi se lahko ob konkretnem primeru, ki v zakonu ne bi bil opredeljen, zgodilo, da se pristojni organ ne bi mogel ustrezno odzvati, saj za to ne bi imel zakonske podlage. Žal je predlog zakona tako pomanjkljiv, da se pomanjkljivosti ne bi dalo popraviti z amandmaji, zato v Poslanski skupini Desus predloga zakona ne podpiramo. Poslanska skupina Desus je že na matičnem delovnem telesu glasovala, da predlog novele zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Tako bomo glasovali tudi danes. Hvala lepa za pozornost.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, v njenem imenu gospa Marija Bačič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Socialni demokrati bomo danes enotno podprli predlog sklepa, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Glede na vse, kar poslušamo zadnjih nekaj mesecev praktično na vsakem koraku, bi moral biti naš skupni cilj, da dejansko dosežemo soglasje o najoptimalnejši rešitvi; taki, ki bo dobra za otroke in za stare starše. A žal nas je predvolilna kampanja predlagateljev, za kar so izkoristili prisotnost na odboru in še enkrat več zlorabili otroke in tudi stare starše, še dodatno utrdila v mišljenju, da jim ne gre za spreminjanje stvari na bolje, ampak gre zgolj za izkoriščanje okoliščin za lastno promocijo. Pa ni važno, koga se pri tem izpostavi, trajno zaznamuje ali zlorabi. Socialni demokrati tega predloga ne moremo potrditi, saj je tudi Zakonodajno-pravna služba opozorila na številne pomanjkljivosti predloga. Prepričani smo, da predlagatelji niso predložili rešitev, ki bi bile odgovor na izkazane potrebe iz prakse; povrh vsega pa so jih tudi zelo slabo razdelali, kar se odraža v tem, da zadev, ki jih naslavljajo, sploh ne bi bilo možno urediti tako, kot bi jih bilo treba, da se odpravijo pravne praznine. Zato brez slabe vesti ta predlog zavračamo. Ob vsem tem pa izražamo zadovoljstvo, da je Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti izpolnilo zavezo in predložilo Družinski zakonik, ki ga bomo obravnavali takoj, ko končamo postopke tega predloga. Upamo, da bomo pri rešitvah k predlogu Družinskega zakonika dosegli široko soglasje in končno celostno uredili to področje. Želimo si konstruktivne razprave, ki je že znani akterji ne bodo izkoriščali za nabiranje političnih točk, ampak bodo zmogli preseči apetite lastne promocije. Naj že kar danes spomnim, da slučajno ne pozabijo – Za otroke gre, kajne?! Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, v njenem imenu Miha Kordiš.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lažni preroki in cerkveni podaljški napadajo enakopravnost vseh družin, pravico do splava in emancipacijo žensk. Ampak ti mračnjaki lahko uspevajo samo, ker je kapitalizem razgradil naše medsebojne vezi, nas pahnil v osamo in porinil vsakega k sebi; zato jih ne bodo ustavili liberalno vihanje nosu, zgražanje in pridige. Ustavila jih bo samo naša solidarnost. S Primci se ne pogaja, Primcem se ne popušča niti za milimeter. Gibanje za zlorabo otrok ni dobronamerna organizacija, ki bi si prizadevala za koristi otrok. Predlagatelji tega zakona in njihovi podporniki si odkrito prizadevajo za omejevanje pravice naših prebivalcev do svobodne izbire načina življenja. S kampanjo za zakone, kot je ta, si pripravljajo teren za to, da svojo konzervativno agendo na naslednjih volitvah pripeljejo v parlament. Koalicijski poslanci ste se na odboru odzvali tako, da ste tiščali glavo v pesek, bili ste tiho, da ne bi sprovocirali predlagateljev. Ampak, oprostite, ta taktika ne deluje. Proti homofobiji, proti rasizmu in proti cerkveni morali se ne moreš boriti tako, da si tiho. Pravic istospolnih parov, žensk in tujcev se ne da izboriti s tem, da si tiho. Če ne verjamete meni, verjemite rezultatom treh referendumov, na katerih so istospolni pari in samske ženske izgubili pravico do enakopravnega življenja. Socialisti pa ne bomo tiho in bomo stvari imenovali z njihovim pravim imenom, zato smo tudi v parlamentu. Mračnjaki se liberalnega moraliziranja in okolišenja niti najmanj ne bojijo. Bojijo pa se, da jasno in naglas povemo, kdo in kaj so ter zakaj si prizadevajo solidarno in skupaj. Če pogledamo realno, ima ta predlog dva dela. Vsebuje neke tehnične rešitve, ki obstajajo že v sedanji zakonodaji; samo da sedaj obstajajo določene varovalke. Odvzem roditeljske pravice zaradi kaznivih dejanj je recimo mogoč s to varovalko, da o tem odloči sodišče na podlagi okoliščin; ne pa da gre vse skupaj avtomatsko po zakonu. Bistvo zakona, torej posvojitev s strani starih staršev, je dejansko klerikalna rešitev problema, ki ne obstaja. To, da stari starši posvajajo otroke svojih otrok, je stara podeželska praksa, ki jo je moderna družba presegla. S takimi predlogi nas hočejo vrniti v stanje pred 2. svetovno vojno, kar je eden od predlagateljev tudi odkrito povedal. Ga bom citiral: »Centri za socialno delo se preprosto na tak način takrat s temi družinskimi zadevami niso ukvarjali prav iz tega razloga, ker so stari starši samoumevno po krvni vezi vskočili in poskrbeli za svoje vnuke; kar mi v Gibanju za otroke in družine želimo, da se ta tradicija upošteva takoj.« Ja, seveda, samoumevno so vskočili stari starši po očetovi strani, kot je bilo tudi samoumevno, da se zaničuje nezakonske otroke, kot je bilo samoumevno, da splav opravljajo mazači, da sta Cerkev in vaška skupnost maltretirali geje, lezbijke in dejansko vse, ki se niso udinjali cerkveni morali. V naši zakonodaji obstaja instrument, ki omogoča starim staršem, da skrbijo za vnuke po smrti njihovih staršev; ta instrument je skrbništvo. Skrbništvo se praviloma dodeli sorodnikom pod pogojem, da to koristi otroku. Pika. Vse ostalo je nabiranje volivcev za novo desno klerikalno stranko. In to bo še ena stranka ljudi, ki mislijo vsem ostalim predpisovati, kako naj živijo. Tu je tudi bistvena razlika med njimi in nami, socialisti. Mi nobene ženske ne silimo, naj naredi splav; dajemo pa ji možnost, da ga opravi varno in brezplačno, če si to želi. Prav tako nikogar ne silimo v istospolne poroke, uporabo kontracepcije in podobno; preprosto omogočamo ljudem, da tako živijo, če to želijo. Popolnoma tuja nam je cerkvena potreba po vtikanju v to, s kom bo kdo seksal, s kom bo kdo imel otroka, kdo bo koga posvojil; zato bomo podprli sklep, da ta zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Postopkovno, gospod Jožef Horvat.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani gostje, dragi kolegice in kolegi! Gospod predsednik, gotovo se oba strinjava, da smo tu bili priče sovražnemu govoru. V Sloveniji ni mračnjakov, v Sloveniji ni cerkvenih podaljškov. Lepo prosim, gospod predsednik, danes je začetek novega dneva, ne dopustite, da bo tako intoniran. Lepo prosim, da kolega poslanca opozorite, da je treba v tem hramu demokracije spoštovati vse ljudi te države in tega sveta. In prosim, da ga opozorite, to je bil eklatanten primer sovražnega govora. Hvala lepa.
Dobro, itak bo postopkovno v vsakem primeru. Postopkovno, Miha Kordiš.
Najlepša hvala za postopkovno, predsedujoči. Predlagam, da ta poziv z desne zavrnete, ker ne gre za nikakršen primer sovražnega govora. Na to se desnica sklicuje takrat, ko jim razbijemo njihove maske in od zadaj pokuka njihov pravi obraz; kar pa še ne pomeni, da dejansko gre za sovražni govor. Sovražni govor je načeloma sovraštvo in srd, ki je uperjen na neke marginalizirane skupine, ki niso na pozicijah moči, denimo na podlagi njihove barve kože, političnega prepričanja, njihovega aktivizma, spolne usmerjenosti, nekih alternativnih življenjskih praks. In ko se denimo politika in druge družbene agenture s svojo neznansko strukturno, propagandno močjo spravijo na te skupine, jih omejujejo, jim predpisujejo življenja, jih celo preganjajo, takrat govorimo o sovražnem govoru. Vsekakor pa ni sovražni govor to, da pač klerikalcem rečemo klerikalci. Hvala.
Zdaj lahko nadaljujemo z njimi, brez da se jaz do konca odločim. Ampak bom najprej, ker sta zdaj oba povedala svoje, povedal svoje osnovno stališče glede tega. Bil je izražen sovražen odnos do določene skupine. Mislim, da se da na lepši način v bistvu delati. Sovražni govor je pa hkrati tudi pozivanje k nasilnim dejanjem. Mislim, da smo zelo na meji glede tega. Res bi prosil, da se v tej dvorani danes, ko imamo tako pomembne zadeve, tega vzdržimo. Čeprav, kolikor vas poznam in kolikor vem, kaj se bo v tej dvorani dogajalo, je velika verjetnost, da bomo ne enkrat, ampak velikokrat prečkali v odnosu do vseh. Prepoznavam, da je. Prosim poslanca, da tega ne ponavlja tudi pri drugih temah. Ampak hkrati bom moral pa tudi vas najverjetneje kdaj prositi, da ne izražamo sovraštva do tistih, ki mislijo in delajo drugače. So sestavni del naše družbe in mislim, da lahko v tej družbi vsi sobivamo. Pozivanje na boj proti komurkoli ni prava zadeva, ampak pravim – boj proti komerkoli. Proti komurkoli. Pri tem mislim danes vztrajati. Upam, da bomo to uspeli narediti skozi vse točke. Rekel sem, da prepoznam oblike tega. Prosim, da tega ne počnemo. Ne bo mi pa danes pomagalo, pa če bom dal tisoč opominov komurkoli, nič ne bo pomagalo. Rekel sem pa, da prepoznam sovražnost do. Ampak tista zadeva, kjer pa zadeva preči, je pa tisti trenutek, ko še zraven pozivaš na boj proti tistim, ki se s teboj ne strinjajo. V njegovem primeru sem povedal, da je takšna zadeva. Postopkovno, gospa Ljudmila Novak.
Enostavno ne moremo biti tiho. Moramo se oglasiti na to, kar gospod Kordiš ne samo govori, ampak očitno tudi razmišlja in zlorablja. Meni se zdi veliko sprenevedanje, ko se borite za človekove pravice, ko gre za migrante in azilante, kar je seveda prav; ko pa gre za skupino ljudi, ki je parlament vložila zakon, za kar ima vso pravico, ki pač malo drugače razmišlja kot vi, pa takoj ozmerjate s klerikalci in ne vem kakšnimi vzdevki. To je ne samo sovražni govor, sovražno razmišljanje. Prosim, gospod predsednik, da to prekinete že takrat, ko na govornici kolega Kordiš take stvari govori, ker to ni bilo prvič, velikokrat se to ponavlja.
Po vrsti ima postopkovno dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Moje postopkovno bo pa res čisto postopkovno, tako kot piše v poslovniku, in je namenjeno vam. Predsednik, jaz sem vam na začetku mandata rekel, da spuščate nivo vodenja sej v dno. Vi in vaša dva podpredsednika sta pripeljala pod vsak nivo. Gospod Kordiš ima pravico govoriti, kar hoče. Jaz nimam težav z njegovim nastopom. Jaz imam težave z vami. Konec koncev, ne bom sedaj omenil ravno njega, nekdo bo jutri prinesel puško, pištolo. Saj nas ne preverjajo tam. Ali se vi zavedate, kam vi peljete ta državni zbor?! Vi ste odgovorni za stanje v tem Državnem zboru. In na tak način, ko ste sedaj pogladili, malo ste njega, potem boste pa po tej strani malo tako naredili, pa ste rekli, da ne bodo nič opomini pomagali. Saj to je res, imate prav. Ampak na tak način mi ne moremo voditi Državnega zbora. Oprostite, sam nisem vodil Državnega zbora, nisem bil podpredsednik; vodil pa sem en velik odbor, ki je štel 19 ali 20 ljudi. In na odborih sem imel red. Vi imate pred seboj mikrofon in ga lahko kadarkoli izključite. Kadarkoli. Ko boste vi ocenili, da gre kdo čez mejo, čez rob nekega normalnega parlamentarnega nastopa. Mi imamo pa tukaj nekaj ljudi, ki niso poslanci. Tam ne sedijo poslanci. To so predstavniki tistih podpisnikov, gostje v tem državnem zboru. In vi imate vsa orodja: opomin ena, opomin dva, opomin tri, policija, ven. Če iz evropskega parlamenta policija odnese kakšnega poslanca, ga lahko tudi iz našega, predsednik. In niste demokrat. Ne boste demokrat, če boste malo pogladili ene in malo druge. Ne bo tako šlo. Vi morate prekiniti, naročiti po postopku, ki je pač predpisan v poslovniku, do tistega, da boste prekinili sejo in naročili policijo, da bo posameznega poslanca odpeljala iz Državnega zbora. Lahko tudi mene, jaz nimam s tem težav, vi odločate o tem. Ampak, zaboga, odločite! Ne morete gladiti malo leve, malo desne in takole narediti, pa gremo naprej. Že gospa Bačičeva je nastopila tako, kot je nastopila. Ozmerjala je predlagatelje, nič drugega. Jaz ne vem, s kakšno pravico zmerjamo predlagatelje. In še enkrat, predsednik, vodite! Odločno vodite! Pozivam vas, da odločno vodite Državni zbor, ker tako ne bo šlo več. Hvala lepa.
Postopkovno, Miha Kordiš.
Najlepša hvala za postopkovno, predsedujoči. Predlagam, da iz preprostega razloga zavrnete postopkovni predlog kolegice Ljudmile. To, kar je predlagala, je nezaslišano, ker v tem, na kar se je odzvala, ni nič spornega. Vi ste klerikalci, oni so klerikalci, mi smo socialisti, oni so socialdemokrati, oni so liberalci. Pa saj že od pamtiveka se v kateremkoli parlamentu pogovarjajo skozi take oznake in se ljudje definirajo. V tem ni prav nič spornega. Prej je bilo tudi govora o sovražnosti. Tistim, ki našim ženskam želijo odvzeti pravico do splava, ki želijo kršiti enakopravnost vseh družin, ki se spravljajo na emancipacijo žena, ja, se bomo postavili po robu. Prav ste detektirali, do teh agentov iz mene vsekakor seka ven sovražnost. Ampak kakšna sovražnost je to? Pozivam na solidarnost. Pozivam na to, da se ljudje organiziramo, stopimo skupaj. Vse, kar moramo narediti, je, da jasno in glasno razgalimo to klerikalno agendo, ki nam hoče vzeti pravice, še posebej našim ženskam, ki se hoče vtikati v življenja naših ljudi. To je vse, solidarno in skupaj gremo proti mračnim silam, proti cerkvenim podaljškom, ki so navadni izrodki degeneriranega kapitalizma.
Daj, daj, zdaj pa pretiravaš! Zdaj pa res pretiravaš. To je pa žaljivo! In prosim, kadar izražamo svoja politična stališča, ne uporabljamo žaljivega besednjaka. [[oglašanje iz dvorane]] Kaj, gospod [[…]]? Najprej bom odgovoril na obe postopkovni. [[predstavnika predlagateljev predloga zakona gospa Metka Zevnik in gospod Donko zaradi užalitve zapustita dvorano Državnega]] Ali lahko končam? Prej sem vam povedal, da prosim, da na osebni ravni ne žalite tistih, s katerimi se ne strinjate. Še zlasti pa tistih, ki vam ne pašejo. Besednjak, ki je žaljiv, ni dopusten v tem parlamentu. Čeprav sem rekel, da danes ne bom izrekal opominov, vam zaradi tega izrekam opomin. Kar se tiče vodenja in načina vodenja seje, bi bil pa najverjetneje povsem na napačni poti, ko bi dobil enkrat pohvalo od kolega Gorenaka; vedel bi, da res nekaj delam narobe. Postopkovno, gospod Jan Škoberne.
Najlepša hvala. Spoštovani gospod predsednik, danes bo dolg dan, z izjemno zahtevnimi tematikami. Nismo ga začeli dobro, morda tudi zato, ker je v dvorani prevroče in slab zrak. Predlagam, da sejo prekinete za eno uro, da strokovne službe prezračijo to dvorano, da vsi umirimo glave in nadaljujemo tako, da bo Državni zbor svoje delo lahko opravil. Hvala.
Vaše sporočilo je bilo sporočilo tudi tehničnim službam Državnega zbora, ki bodo ukrepale. Gospa Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov.
Spoštovani predsednik! V nagovoru sem imela namen pozdraviti tudi predlagatelje. Opažam, da predstavnikov ministrstva ni, tako da smo pri tematiki, ki je v največje korist otrok, sami. Nedolgo nazaj smo obravnavali zelo podoben predlog novele Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ki smo ga predlagali v Poslanski skupini Nove Slovenije. Zaradi identičnih ciljev smo skupaj z gibanjem predlagali, da bi se zakona na Odboru za delo, družino, socialne zadeve in invalide obravnavala skupno. Tako imenovani hibrid bi bil smiseln, saj sta zakona sorodna in urejata približno enake pravice starih staršev ter staršev. Žal skupna obravnava ni bila mogoča. V Novi Sloveniji poudarjamo, da je pri stremljenju oziroma pri delu za otrokovo največjo korist treba v prvi vrsti prisluhniti staršem. Starši vedo, kaj je za njihove otroke najboljše. Zaradi tega smo tudi mi predlagali možnost, da starši na predpisan način vnaprej določijo, kdo je ali tudi kdo po njihovem mnenju ni primeren za skrb za njihove otroke v primeru višje sile, smrti obeh staršev. Druga predlagana rešitev, ki jo krščanski demokrati tudi podpiramo, je, da imajo stari starši možnost biti stranka v postopku v primeru iskanja skrbnikov zaradi smrti staršev. Predstavniki Ministrstva za delo v mnenju zagotavljajo, da so omenjeni predlogi vsebovani v Družinskem zakoniku. V Poslanski skupini Nove Slovenije smo na prvi predlog Družinskega zakonika podali pripombe. Ob tem smo tudi javno napovedali, da pričakujemo, da bo Družinski zakonik najverjetneje, če sploh bo, uveljavljen šele v drugi polovici leta 2017. Danes že lahko rečem, da se nismo zmotili. Na tem področju je še vedno pravna praznina. Za čas do sprejetja Družinskega zakonika je treba sprejeti zakon, ki dejansko omogoča starim staršem, da so stranke v postopku. Biti samo solidaren ni dovolj. Vsi smo poklicani, da opozarjamo in da poslušamo stvari izboljšati, da strmimo k najboljši zakonodaji. To je naša dolžnost in takšno dolžnost je čutila tudi civilna družba, ko je zbirala podpise za spremembo Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. Poslanci Nove Slovenije te napore podpiramo in bomo glasovali proti sklepu, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, v njenem imenu dr. Mirjam Bon Klanjšček.
Hvala lepa. Spoštovani! Predlog zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ki je pred nami, posega na tri področja družinskega prava, in sicer odvzem roditeljske pravice staršem ob sumu storitve kaznivega dejanja, posvojitev vnukov s strani starih staršev ter imenovanja otrokovega skrbnika. Uvodoma naj povem, da razumem željo volivk in volivcem po odpravi pomanjkljivosti veljavnega zakona, saj Zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih od svoje uveljavitve dalje, to je od leta 1976, ni doživel korenitih in nujno potrebnih sprememb. Vendar pa ob temeljitem branju besedila, ki ga danes obravnavamo, zlahka ugotovimo, da predlog zakona ponuja le delne rešitve zakonodaje, ki pa, če smo iskreni, vsebuje tudi nekatere sporne elemente. V nadaljevanju bom izpostavila dva, ki sta me najbolj zmotila. Kljub temu da močno obsojam vsakršno obliko nasilja, še posebej nad otroki, ne morem mimo določbe, ki ob sumu kaznivega dejanja omogoča odvzem roditeljske pravice staršev, kajti s takšno spremembo zakonodaje bi globoko posegli v ustavno načelo domneve nedolžnosti. Z odvzemom roditeljske pravice bi tako kaznovali starša, še preden bi bilo o njegovi krivdi pravnomočno odločeno. Prav tako se moram ob tej priložnosti dotakniti tudi možnosti posvojitve vnukov s strani starih staršev, ki jo predlog zakona predvideva. Čeprav ta določba odpravlja neustreznosti, ki jih je predlagatelj izpostavil in o katerih je bilo v preteklem letu opravljenih mnogo razprav, pa je institut posvojitve med sorodniki kompleksne narave in ga je zato z vidika spremembe sorodstvenih razmerij treba presojati celovito. Predlog zakona se namreč s pravnimi posledicami, ki bi po posvojitvi vnuka nastale, ne ukvarja. Na navedeno je opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora. V Zavezništvu in v Poslanski skupini nepovezanih poslancev menimo, da sprememba zakonodaje v smeri, kot jo je predlagala skupina volivk in volivcev, ne ponuja rešitev, ki bi zagotovile ustrezen korektiv nakopičenih problemov, nastalih na področju družinskega prava. Celovita preureditev področja družinskega prava je nujno potrebna, zato ob tej priložnosti pozdravljam prihod Družinskega zakonika v proceduro Državnega zbora. Ta bo po besedah ministrstva izboljšal položaj otrok v družinskih razmerjih, s čimer se bo zagotovilo učinkovitejše izvajanje enega temeljnih načel družinskega prava, to je korist otrok. Upamo, da bo temu res tako. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, v njenem imenu mag. Tanja Cink.
Spoštovani predsednik, dragi kolegice in kolegi! Danes ponovno obravnavamo predlog zakona, ki v ospredje postavlja dve temeljni rešitvi. Prva daje možnost starim staršem, da posvojijo vnuka. Z drugo rešitvijo pa se staršem daje možnost, da z notarskim zapisom ali na kakšen drugačen nedvoumen način izrazijo svojo voljo glede skrbništva svojih otrok v primeru smrti staršev. Kot že ob obravnavni noveli predlagatelja Nove Slovenije tudi tokrat izpostavljamo najbolj odmevno rešitev, to je možnost posvojitve vnuka. Na seji matičnega odbora smo ponovno imeli priložnost prisluhniti prednostim in slabostim takšne ureditve, vendar tudi tokrat nismo podprli nedodelanih rešitev. Institut sorodstvene posvojitve je kompleksen in ga je zato treba urejati celovito; tehten premislek pa je treba opraviti predvsem pri vprašanju, če in v kolikšnem obsegu se spremenijo sorodstvena razmerja ter iz tega izhajajoče pravice in obveznosti med otrokom in nekdanjimi sorodniki. Tega pa se ne da ustrezno urediti s spremembo samo enega člena, zato tudi tokrat ni bilo možno z amandmaji vnesti ostalih potrebnih določb, saj se z obravnavano novelo ne odpirajo vsi členi, ki bi jih bilo v tem primeru treba spremeniti, dopolniti ali na novo dodati. Posvojitve sorodnikov so po državah različno urejene oziroma dopustne. V državah, v katerih so dopustne, pa so kot možni posvojitelji navedeni sorodniki do določenega kolena v ravni ali stranski vrsti; in ne zgolj stari starši. V večini primerov, kjer so posvojitve sorodnikov dopustne, obstajajo tudi druge omejitve in posebne določbe, ki pa jih obravnavana novela ne vsebuje. Zato bi bilo smiselno iskati rešitve, vsekakor v smeri trajnejše skrbi za otroke, ki ni sorodstvena posvojitev, kot jo na primer predvideva Družinski zakonik v okviru instituta razširjene roditeljske pravice oziroma starševske skrbi, ki bi lahko bila podeljena najustreznejšemu sorodniku in ne samo starim staršem, upoštevajoč seveda največjo korist otroka. Veliko evropskih držav pa omogoča podobno rešitev, kot jo predlaga predlagatelj, in sicer možnost, da starši vnaprej izrazijo svojo voljo glede primernega skrbnika otroka v primeru njihove smrti. Ta institut seveda ne temelji na avtomatizmu, temveč se pri tem presoja največjo korist otroka. Voljo staršev se lahko izpodbija na sodišču, saj je treba upoštevati presojo pristojnega organa, ali je predlagana oblika varstva otroka v njegovo največjo korist. Ostali dve rešitvi, ki jih predlagatelj predlaga in se nanašata na takojšnji odvzem roditeljske pravice ter takojšnjo postavitev otroka pod skrbništvo, pa veljavna zakonodaja že sedaj omogoča, na kar je opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba. Kljub temu želimo poudariti, da si želimo takšnih ukrepov, ki zasledujejo največjo korist otroka. Vendar menimo, da s štirimi delnimi rešitvami oziroma s spremembo samo štirih členov veljavnega zakona, kot je predlagano v obravnavani noveli, tega ni možno zagotoviti. Zaradi vsega navedenega bomo v Poslanski skupini Stranke modernega centra podprli sklep, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, v njenem imenu gospod Marijan Pojbič.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani kolegice in kolegi! Najprej moram povedati, da v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke ostro protestiram proti temu, kako se je vodila današnja seja. To, kar si je dovolil Kordiš, je preseglo vse meje dobrega okusa. Sovražni govor. Mislim, da bi se Kordiš moral vsem opravičiti, javno opravičiti – to bi predsednik moral zahtevati – tako starim staršem in vsem tistim, ki jih je danes tukaj v parlamentu žalil. Mislim, da je to preseglo vse meje dobrega okusa. Taki ljudje in taki poslanci v resnici v tem državnem zboru nimajo kaj iskati. Zelo jasno in zelo odgovorno to povem. Sedaj pa naj predstavnim stališče Slovenske demokratske stranke. V zadnjih letih, mesecih se je velikokrat izkazalo, da ima trenutno veljavni Zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih pomanjkljivosti. Kot največje pomanjkljivosti bi zagotovo lahko izpostavili dve. Prva je ta, da stari starši ne morejo posvojiti vnukov v primerih, ko vnukovi starši umrejo in izgubijo roditeljsko pravico. Druga je neupoštevanje poslednje volje staršev. Trenutni zakon ne omogoča staršem, da bi lahko določili osebo, kateri naj se njihovi otroci dali v posvojitev, rejništvo ali skrbništvo v primeru, če umrejo ali izgubijo roditeljsko pravico, in takšna posvojitev, rejništvo ali skrbništvo ne bi bilo v otrokovo škodo. Argument proti takšni rešitvi, ki ga je mogoče zaslediti v razpravah o tem vprašanju, je zlasti ta, da bi se s tem porušila sorodstvena razmerja, saj bi imel otrok kot starša stara starša, ki bi ga posvojila. Takšen argument ne zdrži. Res je, da slovenski pravni red pozna le tako imenovano popolno posvojitev, s katero se posvojenec popolnoma izloči iz družine bioloških staršev ter preide v družino posvojitelja. Je pa le-to dilemo mogoče zakonsko urediti na način, da se sorodstvena razmerja med starimi starši, ki niso posvojitelji, in njihovimi biološkimi sorodniki v celoti ohranijo, kar pomeni, da zgolj stari starši, ki posvojijo vnuka, postanejo starši; vsa ostala sorodstvena razmerja pa se ne spremenijo. V Slovenski demokratski stranki smo imeli pripravljen predlog za spremembo ZZZDR, ki bi popravil izpostavljene pomanjkljivosti, vendar predloga nismo vložili, saj je Gibanje za otroke in družine za zakon s podobno vsebino pričelo zbirati podpise. Seveda smo dali veliko večjo težo vložitvi zakona s podpisi državljank in državljanov, zato smo našo namero opustili. Danes je pred nami zakon, ki ima za seboj 7 tisoč 664 podpisov državljank in državljanov Republike Slovenije. Ključne rešitve, ki jih predlaga zakon, se nanašajo na odvzem roditeljske pravice, omogočanje starim staršem posvojitev vnukov. In predvideva, da center za socialno delo pri imenovanju skrbnika upošteva želje starih staršev in omogoča, da se upošteva poslednja volja staršev. Še posebej pa v Slovenski demokratski stranki podpiramo, da imajo stari starši pravico posvojiti svoje vnuke pred ostalimi neznanimi osebami. Tega žal koalicija in opozicijska Združena levica ne podpira. V Slovenski demokratski stranki predlog zakona podpiramo, zato bomo glasovali proti sklepu, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 2. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVAH ZAKONA O SODIŠČIH, REDNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina petih poslank in poslancev s prvopodpisanim mag. Matejem Toninom. V zvezi s tem predlogom zakona Odbor za pravosodje predlaga Državnemu zboru sprejetje sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Besedo dajem predsedniku odbora gospodu Janu Škobernetu za dopolnilno obrazložitev predloga sklepa.
Najlepša hvala, spoštovani predsednik, spoštovani kolegice in kolegi! Odbor za pravosodje je na 28. seji 10. 1. obravnaval Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o sodiščih, ki ga je Državnemu zboru predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom mag. Matejem Toninom. Predstavnik predlagatelja gospod Jernej Vrtovec je v dopolnilni obrazložitvi členov poudaril, da so kazniva dejanja s področja bančne kriminalitete slovenskemu finančnemu sistemu povzročila izjemno škodo, saniranje posledic pa je slovenske državljanke in državljane stalo več kot 5 milijard evrov. Predlagatelj zato želi s predlaganimi spremembami delovanja najbolj usposobljenih oseb znotraj posebnega specializiranega oddelka zagotoviti višjo raven posebne osredotočenosti za soočanje z eno od najzahtevnejših oblik kriminala ter doseči izboljšanje specifičnih in potrebnih znanj za delo sodišč. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je povedala, da je večina pripomb iz njihovega pisnega mnenja ustrezno upoštevanih v vloženih amandmajih; še vedno pa je ostalo odprto vprašanje kazenskopravne ustreznosti opredelitve bančne kriminalitete in razmerja do obstoječega specializiranega oddelka, ki obravnava zahtevnejše kazenske zadeve. Državni sekretar na Ministrstvu za pravosodje je predstavil pisno mnenje Vlade in povedal, da Vlada kljub načelnemu strinjanju z namenom predloga zakona ne podpira in bo nadaljevala delo v smeri nadgradnje obstoječih organizacijsko-postopkovnih ukrepov. V nadaljevanju je predstavil že sprejete zakonodajne rešitve znotraj Zakona o sodiščih ter novelo Zakona o kazenskem postopku, ki je v zaključni fazi priprave ter prinaša nove rešitve pri določanju stvarne pristojnosti specializiranih oddelkov sodišč. V razpravi so opozicijski poslanci opozarjali na neustreznost obstoječe zakonodaje za ugotavljanje kazenske in odškodninske odgovornosti za nastanek bančne luknje in so pozvali vlado, naj v skladu s svojimi pristojnostmi in koalicijsko pogodbo predlaga ustrezne ali ustreznejše ukrepe na tem področju. Predlagani zakon pa po oceni koalicijskih poslank in poslancev žal ne prinaša izboljšanja sojenja v zadevah bančnega kriminala, saj ne določa niti tega, katera kazniva dejanja naj bi dotični oddelki obravnavali. Odbor je po glasovanju sprejel sklep, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Za predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa dajem besedo predstavniku predlagateljev predloga zakona gospodu Jerneju Vrtovcu.
Spoštovani kolegice in kolegi, lep dober dan! Spoštovani gospod državni sekretar, lepo, da se ponovno srečamo. Zakaj je Nova Slovenija za to, da se ustanovi posebni oddelek za sojenje bančnim kriminalcem? Ker ne moremo več v nedogled, vsaj v Novi Sloveniji, gledati tega, da tisti, ki so izropali naše, slovenske banke, tisti, ki so odgovorni za to, da smo davkoplačevalci tri leta nazaj plačali 3,9 milijarde evrov za sanacijo slovenskega bančnega sistema, tisti ljudje ne odgovarjajo ne kazensko in ne odškodninsko. In to se ne more vleči več v nedogled, noben bankir v tej državi še ni bil obsojen. Pobudo za to, da Nova Slovenija preseka ta gordijski vozel in da naredimo skupaj korak naprej, je v prvi vrsti prišla iz tega parlamenta, ko je Državni zbor ob glasovanju za poročilo preiskovalne komisije za ugotavljanje zlorab v bančnem sistemu to tudi izglasoval soglasno – ustanovitev posebnega sodišča za bančne kriminalce, sojene v primeru bančne kriminalitete. Tudi z glasovi koalicije. Zato jaz resnično ne razumem, zakaj koalicija temu našemu predlogu zakonodaje, da se ustanovi posebno sodišče za bančni kriminal, nasprotuje. In drugi razlog je dal vodja Specializiranega državnega tožilstva gospod Harij Furlan, ko je pred časom izpostavil problem organiziranosti sodišč pri soočanju z bančno kriminaliteto. Po njegovem mnenju bi morali vzpostaviti tako organiziranost, ki bi dejansko zagotovila, da bi se s specifičnimi primeri ukvarjalo določeno število najbolj izkušenih sodnikov. Po njegovem mnenju bi sodišče, ki bi se ukvarjalo samo s tovrstnimi zadevami, primere obravnavalo hitreje. In komu naj mi, politiki, verjamemo, če ne prvemu tožilcu Specializiranega državnega tožilstva, da je treba na tem področju nekaj narediti, da tiste lumpe, ki so odnesli denar iz slovenskih bank, ki so odgovorni za to, da tega denarja več ni; komu naj verjamemo, če ne njemu. Ali pa komu naj bolj verjamemo kot samemu ministru za pravosodje in Ministrstvu za pravosodje, ki je meseca novembra prejšnje leto, dva meseca nazaj, v sporočilu za javnost dejalo, da je rešitev specializirano sodišče za bančni kriminal. V Novi Sloveniji smo ravno zaradi vseh teh pobud v javnosti vložili to zakonodajo, ustanavljamo posebno sodišče za sojenje bančnim kriminalcem in želimo si, da bi s tem presekali ta gordijski vozel. Predlog zakona predvideva uvedbo specializiranih oddelkov za bančno kriminaliteto pri okrožnih sodiščih. In v te oddelke se razporedi sodnike, sodelavce in pomočnike, ki so za obravnavo bančne kriminalitete najbolj sposobni in najbolj usposobljeni. Predlog zaradi visoke stopnje zahtevnosti tega področja določa obveznost izpolnjevanja oseb, ki delujejo v tem oddelku, vključno s pridobivanjem znanj iz tujine, kar omogoča prenos najboljših mednarodnih praks v delovanje oddelka. Delovanje najbolj usposobljenih oseb znotraj oddelka za bančno kriminaliteto zagotavlja višjo raven posebne osredotočenosti, izboljšuje pretok specifičnih znanj ter daje oddelku tudi jasno odgovornost za soočenje z eno izmed najzahtevnejših oblik kriminala. Kajti kaj imamo danes? Imamo sicer na račun bančne kriminalitete pravnomočno obsojene tri ljudi, ampak le-ti niso iz vrst bank, niso bankirji; pač pa tisti, ki so prišli v banke po kredite. Imamo pa sicer res dve nepravnomočno obsojeni osebi, ampak stvari se lahko še spremenijo in bosta v nadaljevanju lahko oproščeni. Problem, ki ga imamo danes, je, da sodniki, tudi po mnenju Specializiranega državnega tožilstva, ne poznajo materije. En dan sodijo nekomu, ki je kurji tat; naslednji dan pa se morajo ukvarjati s težko problematiko bančnega kriminala. Naš zakon je priložnost vladi, da naredi korak naprej in da tisti, poudarjam, ki so odgovorni za nastanek bančne luknje, tudi odgovarjajo. Davkoplačevalci imajo – vam povem, gospod državni sekretar – tega dovolj, da dajemo denar v banke, za to pa nihče ne odgovarja.
Hvala lepa. Za predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa dajem besedo predstavniku Vlade, državnemu sekretarju na Ministrstvu za pravosodje gospodu Darku Staretu.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Vlada je na svoji redni seji 5. januarja letos sprejela mnenje o Predlogu zakona o dopolnitvah Zakona o sodiščih, ki ga je predlagala skupina poslancev s prvopodpisanim gospodom mag. Toninom. Med cilji, ki jih predlagatelji v zakonu zasledujejo, predvsem izboljšanje pogojev za sodno obravnavo bančnih kaznivih dejanj in povečanje učinkovitosti sodišč v postopkih v zvezi s temi zadevami, seveda Vlada podpira. Podpira namen predlagatelja in podpira cilje tega zakona, o tem ni dvoma. Vendar pa po mnenju Vlade ta predlagana pot ni ustrezna rešitev za dosego tega cilja iz preprostega razloga – v Republiki Sloveniji na podlagi veljavnega Zakona o sodiščih že imamo ustanovljena specializirana sodišča, ki delujejo na štirih okrožnih sodiščih v Republiki Sloveniji. Jedrna kazniva dejanja, s katerimi se ta specializirana sodišča ukvarjajo in so v njihovi pristojnosti, so kazniva dejanja s področja gospodarskega kriminala. Izraz bančna kriminaliteta je kriminološki izraz in zajema s pravnega vidika, kar je relevantno za pravno kvalifikacijo in stvarno pristojnost specializiranih sodišč, vsa kazniva dejanja s področja gospodarskega kriminala, za katere je predpisana kazen zapora 5 let ali več. Vlada ocenjuje, da bi ta fragmentacija, to institucionalno drobljenje lahko povzročilo tudi postopkovne zastoje oziroma tveganja, da bi tovrstni postopki trajali lahko še dlje, ker je stvarna pristojnost tega sodišča posredno določena z Zakonom o državnem tožilstvu, ki določa stvarno pristojnost Specializiranega državnega tožilstva, ki je ustanovljeno prav zato, da se posebej ukvarja z odkrivanjem in pregonom najbolj zahtevnih oblik gospodarskega kriminala, torej tudi bančnega, organiziranega in korupcijskega kriminala. Z organizacijskega in institucionalnega vidika je treba gledati zadevo širše, ne zgolj z vidika enega organa, ki je pač v zadnji fazi najpomembnejši, odločilen, torej sodišča; ampak tudi v tej triadi z vidika tožilstva in policije. Ker se trenutno v Republiki Sloveniji z zadevami s področja specializiranih sodišč, torej tudi bančnega kriminala, ukvarja 35 sodnikov in glede na kadrovske omejitve, ki jih imajo posamezna sodišča, ker veste, da je eden izmed pomembnih ciljev in prioritet Ministrstva za pravosodje in te vlade, da z normativnimi, organizacijskimi ter institucionalnimi ukrepi doseže hitrejše postopke, torej hitrejše odločanje. Z vidika sodne veje oblasti to pomeni, da pride hitreje do odločitve na prvi stopnji, kakršnakoli že je; z vidika predkazenskega postopka, torej odkrivanja, policijska dejavnost in pregon, tožilska dejavnost, pa da se razpoložljivi procesni ukrepi uporabljajo in uveljavljajo hitreje, bolj prizadevno, bolj zavzeto in bolj kakovostno po kriterijih profesionalnosti, kar je v svoji zelo pomenljivi in s tega vidika pomembni odločbi povedalo in zapovedalo vsem državnim organom v tej triadi tudi Ustavno sodišče leta 2014. Ker gre v bistvu za to triado, bi rad poudaril, da ločena obravnava in ta pristop samo z organizacijskega vidika ni zadosten. Bolj pomemben je celovit, kompleksnejši pristop in tega bomo zagotovili, kar vam je znano, ker je to že javno objavljeno in je zaključena javna razprava ter tudi medresorsko usklajevanje Zakona o kazenskem postopku z izboljšanjem procesnih pogojev, ukrepov in možnosti za dosego učinkovitejših in hitrejših postopkov v predkazenski ter v kazenski fazi, torej v fazi sojenja. Ena izmed prioritet te vlade in tudi Ministrstva za pravosodje je ustanovitev specializiranega sodišča, ker za razliko od predlagane rešitve, ki, kot rečeno, ima enak namen in cilj, ki ga zasledujemo mi, mi vidimo rešitev v koncentraciji postopkov, torej da se izvajajo vzdržema hitreje posamezni postopki, in tudi centralizaciji institucij, da imamo eno centralno sodišče. Kot imamo Nacionalni preiskovalni urad v predkazenski fazi, kot imamo Specializirano državno tožilstvo v fazi pregona, bomo imeli tudi centralno sodišče, ki bo specializirano samo za tovrstne zadeve. Ta pristop se nam zdi učinkovitejši, primernejši, tudi primerjalnopravno glede na izkušnje. Zaradi teh razlogov Vlada ne glede na to, da se strinja z namenom, tega predloga ne podpira. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Jan Škoberne, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, državni sekretar, kolegice in kolegi! V resnici temu, kar je povedal predstavnik Vlade, ni kaj bistvenega dodati. Zgolj to, da bomo dodatno prenormirali naš zakonodajni bazen, za katerega že tako pogosto ugotavljamo, da ima veliko ali preveč pravil, premalo pa prevzemanja osebne odgovornosti za izvrševanje tega, kar smo si zastavili in postavili, ne bo prineslo želenega učinka. Bančna kriminaliteta in sanacija bančnega sistema kot posledica je nekaj, kar ta trenutek najbolj bremeni razvojni potencial naše države in tudi potencial rasti, ki ga imamo. Zato je ključnega pomena, da se čim prej uveljavi in sprejme reformni paket zakonov, ki ga je v javno obravnavo že poslalo Ministrstvo za pravosodje in ki je v zaključnih fazah sprejema tudi na Vladi Republike Slovenije. In ravno to so ključni cilji, ki jih je treba zasledovati. Namesto fragmentacije centralizacijo in povečevanje učinkovitosti dela in namesto kopičenja zakonodajnih aktov za vsak segment potencialnega kaznivega dejanja posebej tudi ustrezneje opredeliti elemente osebne odgovornosti vseh, ki sodelujejo v procesih pregona in razsojanja. In mi lahko pred vsakim paketom, ki ga leto ali dve pripravlja vlada, potem s strani opozicije dobimo veliko število predlogov, ki predstavljajo le delček tega, kar naslavlja vlada; in so v duhu zelo sorodni s tem, kar bo najverjetneje sprejeto na eni izmed prihodnih sej. To je v resnici populistično in bolj kot h krepitvi učinkovitosti in delovanja tega sistema prispeva k njegovi nadaljnji fragmentaciji in zmanjševanju tega, kar si vsi želimo – uspešnega pregona, v tem primeru bančnega kriminala. Zato bomo podprli predlog sklepa Odbora za pravosodje, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Matej T. Vatovec bo predstavil stališče Poslanske skupine Združena levica.
Hvala, gospod podpredsednik. Stališče Združene levice do preiskav bančnega kriminala v času krize je znano. Zaradi obsega krize potrebujemo izredna pravna sredstva in tudi metode. Rabimo neko sistemsko preiskavo, nekaj takega, ker je koalicija že obljubila v koalicijskem sporazumu. Preproste administrativne spremembe na sodiščih seveda niso dovolj; hkrati je treba državljanom povedati, da s kazenskimi postopki ne bo mogoče povrniti stroškov sanacije bank. Država je s sanacijo bank prevzela nase tudi kredite, ki so jih najemali cerkvena sklada Zvon Ena in Zvon Dva ter podjetje T-2 v lasti mariborske nadškofije in druge privatne firme. Od teh subjektov odškodnin ni mogoče izterjati. Kot smo videli v primeru ekonoma mariborske nadškofije Krašovca, so denarne kazni in vračila neprimerno nižji od stroškov sanacije. To seveda ne pomeni, da ni treba preganjati kriminalcev, daleč od tega. Pravim samo, da je bistveno bolj pomembno to, da preprečimo novo oškodovanje državnega premoženja, zato zahtevamo, da se ustavi privatizacija Abanke in NLB. Samo na ta način lahko ohranimo javna sredstva, ki smo jih vložili v banke. Samo tako bomo zadržali prihodnje dobičke, ki so že sedaj rekordni, v javni lasti. Zahtevamo, da se ustavi privatizacija Abanke in NLB, ker je treba preprečiti novo razprodajo na način Heliosa ali Nove Kreditne banke Maribor. Kot rečeno, je koalicija pri sistemskih preiskavah pogrnila na celi črti. Obljubila je sistemsko preiskavo TEŠ 6, v resnici je breme preiskave padlo na parlamentarno komisijo, ki jo vodi kolega Hanžek. Tudi na področju bančnega kriminala koalicija ni storila nič. Maja 2015 je v zakonodajni postopek sicer vložila zakon o sistemskih preiskavah projektov državnega pomena. Zakon je dobil podporo v prvi obravnavi, vendar je zakon nomotehnično tako slab in sporen, da ga ministrstvo in vlada očitno nista sposobna popraviti. Zato na tem mestu pozivamo vlado, da ta zakon umakne in pripravi novega. Konec koncev mora pravosodni minister Klemenčič na nek način upravičiti potne stroške na Islandijo. Kot je znano, je Komisija za nadzor javnih financ na predlog Združene levice že 15. februarja 2015 sprejela sklep, s katerim je vladi naložila, naj v roku treh mesecev pripravi vse potrebno za izvedbo forenzične revizije sanacije bank. Ni dovolj, da preiskujemo posamezne bančnike in posamezne kredite, treba je ugotoviti odgovornost funkcionarjev, ki so pristali na to, da je bila Slovenija poskusni zajček za preizkušanje novih evropskih predpisov. V Evropski uniji namreč obstajajo dvojna merila, zato je treba ugotoviti, kdo je v Sloveniji tisti, ki je pristal na to, da se nas obravnava kot banana republiko. To ni akademsko vprašanje, od stresnih testov je namreč odvisen naš javni dolg in skrajni čas je, da se z ministrstev in tudi iz politike odstranijo tisti, ki so odgovorni. Lahko se strinjamo z vlado, da predlagane rešitve ne bi prinesle posebne koristi, hkrati pa protestiramo proti temu, da vlada in koalicija nista pripravili alternativnih ukrepov znotraj obstoječega aparata ter tudi za uporabo novih institutov in metod.
Hvala lepa. Gospa Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani državni sekretar, poslanke in poslanci! 22. novembra 2016 je ta državni zbor glasoval o sklepu Vmesnega poročila o opravljeni parlamentarni preiskavi v zvezi s Factor Banko, d. d., Probanko, d. d., in Banko Slovenije, ki je med drugim vseboval besedilo, citiram: »Državni zbor skladno z bistvenimi ugotovitvami parlamentarne preiskave predlaga Vladi, da zakonsko in materialno zagotovi ustanovitev specializiranega sodišča za pregon bančne kriminalitete v okviru organiziranosti sodstva.« Za predlog sklepa je glasovalo 74 poslancev, proti ni glasoval nihče. Danes pa nekateri argumentirajo, da to ni potrebno in da se tega ne da na tak način izpeljati. Vendar nas zaveze pri glasovanju zavezujejo k temu, da se te zadeve uredijo. V Novi Sloveniji smo področje obravnave bančnega kriminala vzeli resno, predlagali smo novelo Zakona o sodiščih, ki tudi v skladu s sklepom, ki je v tem zboru doživel skorajda plebiscitarno podporo, prinaša specializacijo dela sodišč. Vladna koalicija pa je kljub temu, da je sklep soglasno podprla, glasovala proti zakonu, ki je uresničil vsebino tega istega sklepa. V Novi Sloveniji to potezo resnično težko razumemo, takšna odločitev kaže na to, kakšna je stopnja resnosti, s katero na ta vprašanja gleda vladna koalicija. Vladni izgovori na vprašanja o zagotavljanju finančnih sredstev za delovanje sodnih oddelkov za bančno kriminaliteto so ob tako globoki, milijardni bančni luknji milo rečeno nenavadni. Slovenski državljani za takšne izgovore najbrž nimajo veliko posluha. Ob tej priložnosti naj znova poudarim, da je za normalizacijo stanja na področju bančništva, poleg paketa ukrepov, ki smo jih predlagali v Novi Sloveniji, ključnega pomena prav prelom z izvajanjem državnega bančništva, zato pričakujemo, da se bodo postopki v zvezi s prodajo Nove Ljubljanske banke kljub nedavnim zapletom čim prej nadaljevali in končali. Ob tem pa imamo poslanci danes možnost, da s podporo spremembe Zakona o sodiščih v soočenje pravosodnega sistema z bančnim kriminalom vnesemo višjo stopnjo posebne osredotočenosti, izboljšanje pretoka specifičnih znanj ter podelitev jasne odgovornosti za soočenje z eno od najzahtevnejših oblik kriminala. Krščanski demokrati smo prepričani, da slovenski državljani prav to od nas pričakujejo. V Novi Sloveniji bomo predlog novele Zakona o sodiščih podprli.
Hvala lepa. Dr. Bojan Dobovšek bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Izvolite.
Spoštovani vsi, ki spremljate to sejo! Pred nami je problematika finančne kriminalitete, kar je širši pojem od bančne kriminalitete. Vemo, da je kriza, ki nas je pred leti doletela, povzročila zlom gospodarstva; vendar sam stojim na stališču, da to ni bila kriza, ampak je bila to finančna kriminaliteta, ki so jo tisti, ki so povzročili tovrstna dejanja, skušali prikazati kot krizo, da ne bi odgovarjali. Vemo, da je odgovornost lahko na več nivojih; prav tako tudi preiskovanje. Danes se ukvarjamo z enim majhnim segmentom, kar pomeni kazenska odgovornost. To je le vrh ledene gore in takšna dejanja je zelo težko odkriti; kaj šele dokazati. Ukvarjamo se s temi najhujšimi oblikami. Seveda so vsaki premiki, vsaka pomoč dobrodošla, da nekaj storimo na tem področju. Predlog kolegov iz Nove Slovenije gre v to smer, da se stanje izboljša, da dosežemo tisti končni učinek, da vidimo, kdo je storil tovrstno finančno kriminaliteto, in da damo znak tistim, ki danes gredo po enaki poti, da se tovrstna dejanja ne izplačajo. Seveda predlog ni popoln in bi ga bilo treba dodelati. In pričakoval sem, da se bo zgodilo v tej parlamentarni proceduri. Žal predlog nima zadostne podpore, izgovor pa je, da se pripravlja sistemska ureditev. Seveda bi takšno sistemsko ureditev radi videli čim prej. Vidimo pa, da problematika na odborih in komisijah poteka povsem v drugi smeri in se ustavlja predloge predvsem opozicije po odkrivanju tovrstne kriminalitete. Jedro pregona pa je še vedno na finančnih institucijah. In tukaj kritika vladi, da imamo v nekaterih finančnih institucijah vršilce dolžnosti, ne pa direktorjev, ki bi vzpostavili nadzor in delovanje teh institucij. Zato v Poslanski skupini nepovezanih poslancev podpiramo tovrstne predloge, da stanje na področju finančne kriminalitete izboljšamo; in nam je žal, da vlada tega ne stori sama. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Jasna Murgel bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o sodiščih Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov predlaga, da se ustanovijo oddelki sodišč za sojenje v zadevah bančnega kriminala. Predlagatelj ocenjuje, da obstoječa organizacija ni v zadostni meri ustrezna ter tudi neučinkovita za sojenje v zadevah bančnega kriminala kot zelo specifičnih kaznivih dejanj. Prepričani smo, da se prav vsi mi zavedamo, da so kazniva dejanja s področja bančne kriminalitete v Republiki Sloveniji povzročila izjemno veliko škodo bančnemu sistemu in da so nato terjala tudi zelo velik davek od državljanov. Vsi smo potem plačali za to tako imenovano bančno luknjo. Organi pregona in drugi pristojni organi si po našem mnenju že sedaj prizadevajo za čim bolj učinkovit pregon takšnih kaznivih dejanj ter da pride do sojenja in obsodbe, če so izpolnjeni znaki kaznivega dejanja v konkretnih zadevah. Da je treba tem kaznivim dejanjem nameniti posebno pozornost, se je pokazalo že v letu 2009, ko je bil z Zakonom o sodiščih ustanovljen specializirani oddelek za preiskavo in odločanje v zahtevnejših zadevah organiziranega klasičnega in gospodarskega kriminala, terorizma, korupcijskih in drugih kaznivih dejanj. Že takrat so se s temi zadevami ukvarjali le izkušeni in zato posebej usposobljeni kazenski sodniki. Kmalu se je ugotovilo, da moramo sistem nadgraditi oziroma izboljšati, tako so namesto enega organizirali kar štiri specializirane oddelke pri okrožnih sodiščih na sedežih višjih sodišč. Od leta 2013 pa lahko pri opravljanju nujnih procesnih dejanj sodelujejo tudi okrajni sodniki, ki najmanj tri leta uspešno opravljajo sodniško službo na okrajnem sodišču. Torej se lahko dodelijo tem specializiranim oddelkom tudi sodniki okrajnih sodišč, ki imajo dovolj izkušenj, in pomagajo tem specializiranim oddelkom ter delo na teh oddelkih poteka v redu in tekoče. Z zadnjo spremembo zakona pa se je omogočilo, da se v senate specializiranih oddelkov lahko razporedijo tudi sodniki Okrajnega sodišča v Ljubljani, če je doseženo soglasje med predsednikom Okrožnega sodišča v Ljubljani in Okrajnega sodišča v Ljubljani. Zaradi vseh že sprejetih sprememb, ki stremijo k učinkovitejšim preiskavam in sojenjem, poslanke in poslanci Stranke modernega centra menimo, da spremembe, ki jih vsebuje tokratni Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o sodiščih, ne bi pripomogle k izboljšanju sojenja v zadevah bančnega kriminala. Prednost dajemo nadgradnji obstoječih ukrepov, zato menimo, da predlagana rešitev ni ustrezna. Kot je že bilo povedano, v pripravi je sprememba Zakona o kazenskem postopku, tudi Kazenskega zakonika Republike Slovenije. Kot vemo, se lahko tudi določi v procesnem zakonu, da se ta uporablja za nazaj, če to ta zakon posebej določi; sistemske spremembe so v pripravi in so že prej bile pripravljene, da se lahko soočimo s pregonom teh kaznivih dejanj. V Poslanski skupini Stranke modernega centra bomo zato potrdili sklep, da Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o sodiščih ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala lepa. Dr. Vinko Gorenak bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Hvala lepa. Zanimive bralne vaje poslušam že celo dopoldne tukaj, tudi zdajle je bilo tako. Jaz ne bom bral, ker sploh ni nobene potrebe. Minister Klemenčič je na zaslišanju z ognjem in mečem, saj to že poznate, on vse z ognjem in mečem, napovedal vrsto stvari, ki jih bo naredil. Ko jaz analiziram tisti njegov nastop in ko gledam, kaj je do sedaj naredil, pa ugotavljam, da še ni nič naredil, torej z ognjem in mečem je naredil nič. Še nič. Pa tudi kaže, da bo temu tako v naprej. Med drugim je v svojem takratnem uvodnem nastopu govoril tudi o tem, da je dosežena določena stopnja specializacije na policiji, tudi na tožilstvu. Imamo Nacionalni preiskovalni urad, ki se ukvarja z najhujšo kriminaliteto, imamo Specializirano državno tožilstvo, ki se tudi ukvarja s tovrstnimi stvarmi; na sodni strani pa tega nekako ni. In tudi takrat je bilo rečeno, da bo treba narediti kakšno analizo in se posvetiti tudi tem vprašanjem. Posveča se tem vprašanjem očitno ne. Tudi vsi poslanci ali večina poslancev je ob zadnjem glasovanju ob poročilu Logarjeve komisije pritisnila gumb »za«, in sicer tam, kjer je bilo rečeno, da je treba tudi iti v smeri specializiranega sodišča, ki se bo ukvarjalo z bančno kriminaliteto. Potem pa se tukaj najde, ne vem, koliko že imamo, 35 tisoč ali koliko že državnih uradnikov. Imamo toliko? Mislim, da imamo. Več. Bivša predsednica Vlade pa bolj to pozna. Vlada ima ne vem koliko zaposlenih strokovnjakov, pravosodno ministrstvo tudi, pa takega zakona še vedno ni. Potem ga pa napiše ena manjših opozicijskih strank in pride s tem na plan, pa seveda vlada reče, da takega zakona ne rabimo oziroma da ga ne bodo podprli. Je pa pred tem moja predhodnica, tudi bivša in bodoča sodnica, gospa Murgel prebrala vrsto argumentov, zakaj predlog Nove Slovenije ni primeren. Sem jo hotel vprašati, saj jo bom mogoče na hodniku, ko se bova srečala, ker je sedajle ven šla, zakaj je pa lahko na Irskem, ker so res dve leti in nekaj več odkrivali to bančno luknjo, 26. 10. 2016 šel v zapor zadnji bankir?! Pri nas pa še nobeden. In potem meni vse te litanije, ki jih je povedala, zakaj ne, ne pomenijo nič. Mi bomo predlog Nove Slovenije podprli. Za zaključek pa naj rečem še to, ker sta tu zdajle dva podpredsednika, predsednika ni, pa bi prosil, da mu tudi povesta, kaj sem rekel, saj sem mu to rekel tudi zunaj na hodniku. Prvič v zgodovini države Slovenije se je danes zgodilo, da je poslanec Državnega zbora kot predstavnik ljudstva tri državljane, ki so prišli v to dvorano, ozmerjal z izrodki. Ali se zavedate, kaj to pomeni? Podpredsednika, oba, jaz vaju lepo prosim, da se zmenite med seboj. Najmanj, kar je, da se tem ljudem v imenu vodstva Državnega zbora opravičite. Ko sem jaz nekaj govoril o izbrisanih okoli leta 2009, se je podpredsednik Državnega zbora začel kar opravičevati v imenu Državnega zbora. Danes smo bili pa priče temu, da je nekdo rekel, da so trije predstavniki ljudstva, ki so tamle sedeli, izrodki. Potrebno je opravičilo. Besedna zveza »se opravičujem« je lepa beseda. Premislite o mojem predlogu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ne vem, kaj ima to s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. To je bila neka razprava, ki ste jo vložili. Gospa Marinka Levičar bo predstavila stališče Poslanske skupine Desus.
Hvala lepa, podpredsednik. Lep pozdrav predstavnikoma Vlade in vam, kolegice in kolegi! S predlagano novelo Zakona o sodiščih se predvideva uvedba specializiranih oddelkov za obravnavo bančne kriminalitete pri okrožnih sodiščih. V Poslanski skupini Desus se strinjamo s predlagatelji v delu, da je bančna kriminaliteta velik problem. Prav tako menimo, da bi moralo biti preiskovanje in preganjanje tovrstnih kaznivih dejanj hitrejše in bolj učinkovito. Zato lahko rečem, da v naši poslanski skupini podpiramo vsa prizadevanja predlagateljev za izboljšanje pogojev za sodno obravnavo bančnega kriminala. Vendar pa se ne strinjamo z načinom, kako se lotiti te problematike. Ne bom naštevala, kateri predpisi, ki naj bi med drugim privedli do učinkovitejšega reševanja bančne kriminalitete, so bili že sprejeti. Omenim naj le sprejetje novele Zakona o sodiščih, po kateri so bili namesto enega organizirani štirje specializirani oddelki za sojenje v najzahtevnejših primerih kaznivih dejanj; med drugim tudi v zadevah s področja bančne kriminalitete. Ti oddelki delujejo na območjih višjih sodišč v Ljubljani, Mariboru, Celju in Kopru. Zdaj se postavlja vprašanje, zakaj bi ustanavljali nove oddelke za sojenje v primerih bančnega kriminala, ko pa že obstajajo specializirani oddelki, ki med drugim zajemajo tudi to področje. Kot bistvena pomanjkljivost tega predloga zakona pa se kaže neurejenost razmerja med obstoječimi oddelki in predvidenimi novimi, še bolj specializiranimi oddelki. Odprto ostaja tudi vprašanje kazenskopravne ustrezne opredelitve bančne kriminalitete. Predlog ne določa natančno, za katera kazniva dejanja bi bili pristojni novi oddelki. V Poslanski skupini Desus menimo, da problema ne bomo rešili z ustanavljanjem novih oddelkov, saj jih imamo že dovolj. Bistveno pa je, da bi se obstoječa zakonodaja in obstoječi resursi bolj učinkovito uporabljali. Korak v pravo smer je bila tudi lani sprejeta novela Zakona o sodiščih, s katero je bilo omogočeno, da se okrajni sodniki razporedijo na okrožna sodišča, saj so bistveno bolj obremenjena kot okrajna. S tem bo kadrovski potencial kar najbolje uporabljen tudi za kakovostno obravnavo bančne kriminalitete. Pomembno je zlasti to, da bi pospešili postopek v fazi odkrivanja ter tudi sojenje v teh zadevah. Na področju zakonodaje je bilo v tej smeri že precej narejenega; pričakovati pa je, da bo prišlo do pozitivnih premikov oziroma sprememb tudi z novelo Zakona o kazenskem postopku, ki jo je pripravila Vlada. Ta naj bi še bolj okrepila pregon gospodarskega kriminala, med drugim tudi z lažjim dokazovanjem krivde. Zaradi vsega navedenega bomo v Poslanski skupini Desus podprli sklep, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 2. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 7. točko dnevnega reda. Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DRŽAVNEM TOŽILSTVU, REDNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 5 poslank in poslancev s prvopodpisanim mag. Matejem Toninom. V zvezi s tem predlogom zakona Odbor za pravosodje predlaga Državnemu zboru sprejetje sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Besedo dajem predsedniku odbora gospodu Janu Škobernetu za dopolnilno obrazložitev predloga sklepa. Izvolite.
Najlepša hvala, spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani kolegice in kolegi. Odbor za pravosodje je predlog zakona obravnaval na 28. seji 10. 1.; prav tako na predlog skupine poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom mag. Matejem Toninom. Uvodoma je poslanec Jernej Vrtovec v dopolnilni obrazložitvi predstavil temeljni namen predloga zakona, to je okrepiti delo Specializiranega državnega tožilstva z novimi državnimi tožilci in preko novega oddelka za pregon bančnega kriminala zagotoviti uspešnejši pregon bančne kriminalitete. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je v predstavitvi pisnega mnenja ponovno izpostavila vprašanje kazenskopravne ustreznosti same opredelitve tega tęrmina. Državni sekretar Stare pa je predstavil pisno mnenje Vlade in poudaril, da so predlagane normativne spremembe, katerih cilj je uspešen in učinkovit pregon bančnega kriminala, kljub utemeljenemu in legitimnemu cilju nepotrebne. Državno tožilstvo lahko namreč že danes na podlagi veljavne normativne ureditve na posameznih ožjih področjih organizira oddelke zaradi specializacije, boljše učinkovitosti ali usklajenega delovanja. Predstavnik Vrhovnega državnega tožilstva je povedal, da predlagani zakon po njihovem mnenju nima dodane vrednosti in ga ocenjujejo bolj kot odraz želje po okrepiti aktivnosti državnih tožilcev na področju pregona bančne kriminalitete. V razpravi so opozicijski poslanci opozarjali, da so rezultati pregona in sojenja v zadevah s področja bančne kriminalitete slabi, predvsem da ni dovolj obsojenih iz reda bankirjev. Pozvali so tudi državno tožilstvo, naj opozori zakonodajalca na potrebne normativne spremembe, ki bi povečale učinkovitost njihovega dela. Po opravljeni razpravi je odbor prav tako kot pri predhodnem predlogu zakona sprejel sklep, da predlog ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa dajem besedo predstavniku predlagateljev predloga zakona gospodu Jerneju Vrtovcu. Izvolite.
Dragi moji! Neverjetno, da en mesec nazaj isti poslanci sprejmemo v istem državnem zboru to, kar predlaga Nova Slovenija; dva meseca kasneje pa rečemo, da to, kar predlagamo, ni v redu. Še več, vlada nekaj predlaga, Nova Slovenija samo naredi copy-paste tega, kar vlada predlaga; to ni v redu. Povejte mi, kaj pa bo v redu. In z današnjim dnem, ko se tovrstna sporočila, prevzema odgovornost tudi vladajoča koalicija, tudi vlada. Zakaj? Zaradi tega, ker dve leti in pol mandata, katera zakonodaja se je sprejela, ki bi omogočala, da bi bili tisti, ki so kopali bančno luknjo, jo povzročili, obsojeni?! Nobena. Ali pa mi povejte posledice te zakonodaje, ki je bila sprejeta, in kakšen je bil učinek, pa bom verjel, da se vlada na tem področju resnično trudi. In dobra namera je bila tisti sklep preiskovalne komisije, ki ste ga podprli tudi v vladajoči koaliciji. In to je ustanovitev, recimo v prejšnjem primeru, posebnega sodišča. Jaz ne vem, zakaj glasujete za nekaj, česar ne podpirate. Pa to delate vedno. In kakšna sporočila dajemo? Dajemo takšna sporočila s tem, ko se ne bori država proti bančnim kriminalcem, da se barabija v bankah splača, se to splača; kar pa ni dobro. Zmanjkuje pa nam časa in ključen problem je čas. In v tej luči je narejena tudi novela Zakona o državnem tožilstvu, ki smo jo predlagali v Novi Sloveniji. Ocenjujemo, da je področje odkrivanja ter pregona kaznivih dejanj bančnega kriminala v pristojnosti Specializiranega državnega tožilstva za našo družbo tako zelo pomembno, da je treba te procese podpreti in okrepiti. In zaradi tega naš predlog zakona predvideva povišanje minimalnega števila državnih tožilcev na Specializiranem državnem tožilstvu iz 10 na 20. Poleg tega predlog zakona po zgledu ustanovitve civilno finančnega oddelka ustanavlja tudi oddelek za pregon bančnega kriminala. Predlog določa, da v tem oddelku delujejo državni tožilci in strokovni sodelavci, ki so na tem področju najbolj izkušeni. Poleg tega predlog Ministrstvu za pravosodje in državnemu tožilstvu nalaga tudi obveznost, da državnim tožilcem in strokovnim sodelavcem v tem oddelku zagotavlja izpopolnjevanja s strani domačih in tujih strokovnjakov na področju bančnega kriminala, saj je prenos dobrih praks iz tujine v delovanje slovenskega tožilstva gotovo dobrodošel. Prav tako smo tudi pri tem predlogu zakona v fazi obravnave na matičnem delovnem telesu v skladu z mnenjem Zakonodajno-pravne službe predlagali amandmaje, ki pa jih koalicija žal ni sprejela. Ne moremo se vedno zagovarjati na mnenje Zakonodajno-pravne službe in kot razlog to navajati, da bomo en predlog zakona zavrnili. Na današnji dan seje Državnega zbora bomo v nadaljevanju imeli en zakon, ki ga bo morda koalicija celo sprejela, pa je v nasprotju z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, tukaj ne smemo biti dvolični. In tako kot z novelo Zakona o sodiščih želimo tudi s to novelo Zakona o državnem tožilstvu doseči, če povzamem, da bi se osebe, ki so za soočenje z bančnim kriminalom najbolj usposobljene, znotraj Specializiranega državnega tožilstva lahko ukvarjale izključno s pregonom oziroma s tem področjem kazenskega prava. In pričakujemo podporo. Pričakujemo širšo podporo, da se te ljudi čim prej pripelje pred roko pravice oziroma da so v nadaljevanju s tisto našo prvo novelo tudi obsojeni. Ker so obeti slabi za obe noveli, če povzamem, pa napovedujem, da bo Nova Slovenija še naprej vztrajala pri tem, kar ste sprejeli poslanci koalicije, to je ustanovitev posebnega oddelka sodišča. Sicer ne vem, zakaj ste to podprli tudi na Ministrstvu za pravosodje meseca novembra. Razumem pa, da ima vlada določene procese, ki jih bo tudi vzporedno predlagala; ampak več pobud kot bo, možnosti so tem boljše.
Hvala lepa. Za predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa dajem besedo predstavniku Vlade. Tudi pri tej točki je z nami državni sekretar na Ministrstvu za pravosodje gospod Darko Stare. Izvolite.
Še enkrat hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani poslanke in poslanci! Poskušal bom čim bolj strnjeno predstaviti mnenje Vlade, ki je izčrpno opisano v pisnem izdelku, ki ga imate v gradivu k tej točki. Glede na temeljne rešitve, ki jih predlagatelji predlagajo, bom šel kar po vrsti. Predlagajo, da bi se povečal zakonsko določen minimum iz 10 na 20 v sistemizaciji Specializiranega državnega tožilstva. Načelno mnenje Vlade k temu predlogu je, da je nepotreben iz razloga, ker vse to, kar vi predlagate, je že uresničljivo in možno v obstoječem veljavnem zakonskem okviru. Konkretno k prvemu cilju oziroma predlagani rešitvi, povečanje sistemizacije minimuma iz 10 na 20, je dejstvo, da je na Specializiranem državnem tožilstvu ta trenutek že zaposlenih 29 državnih tožilcev. Veste, da je vlada v tem mandatu zagotovila finančna sredstva in da so bili že realizirani vsi postopki in tožilci so se povečali v svoji ekipi za 30. To je skoraj 20 % povečan kadrovski potencial enega državnega organa, konkretno državnega tožilstva. To se v zgodovini Slovenije še ni zgodilo. Ta ukrep je bil zagotovljen in uresničen prav z namenom, da se postopki odkrivanja in pregona kaznivih dejanj tudi bančnega kriminala lahko uresničujejo in izvajajo bolj učinkovito v skrbi za uresničevanje in varovanje javnega interesa, ki ga izraža Kazenski zakonik. V tem pogledu je nepotrebna ta sprememba, ker je že za tretjino več zaposlenih, kot vi predlagate. Drugi predlog oziroma rešitev, ki je nakazujete in jo načeloma seveda vsi podpiramo, ker vsi želimo biti boljši, učinkovitejši, o tem ni dvoma, da se ustanovi posebni oddelek. Zakon na podlagi 191. člena Zakona o državnem tožilstvu že sedaj omogoča ustanovitev oddelkov; in to daje v avtonomno pristojnost in odločitev vodja Specializiranega državnega tožilstva. Kot veste, v tem trenutku ima Specializirano državno tožilstvo s tega področja ustanovljena dva oddelka – gospodarsko kazenski in gospodarsko korupcijski oddelek. Po vsebini glede na pravne kvalifikacije, ki so relevantne za stvarno pristojnost in tudi funkcionalno pristojnost SDT in posameznih oddelkov, vemo, da je to jedrno delo teh dveh oddelkov. Ker je ta odprtost in zakonska pristojnost prepuščena vodji SDT, ki je prvi odgovoren za učinkovit pregon tovrstnega najbolj zahtevnega kriminala, je tista avtonomija, ki omogoča vodji tožilstva, da se promptno in sproti glede na situacijo odziva; ter sam, neodvisno od drugih lahko ustanovi nek oddelek, če oceni, da bi s tem dosegel bolj učinkovito, bolj usklajeno, bolj kakovostno delo pri odkrivanju in pregona določene vrste kriminala. Tretji cilj, ki ga predlagate in je absolutno, lahko rečemo, zimzelen. Nikoli ne znamo toliko, da ne bi mogli vedeti ali pa znati še več; da se zagotovi pogoje za bolje usposabljanje in izpopolnjevanje tožilcev. Po mnenju SDT, po mnenju Vrhovnega državnega tožilstva ter po mnenju Vlade je obstoječi zakonski okvir tak, ki omogoča ne samo zadostni, ampak v relativno dobri meri in obsegu kakovostno usposabljanje in izpopolnjevanje državnih tožilcev. To ni mnenje samo Vlade ali ministrstva, ampak ste lahko videli tudi v gradivu mnenja Vrhovnega državnega tožilstva. Na koncu dneva, da poenostavim, da ne bom dolgovezil, pridemo do tega, da vse te naloge v oddelkih, sektorjih ali pa v organih izvajamo ljudje, v tem primeru tožilci in strokovno osebije. Bistven odgovor in po mojem mnenju cilj, na katerega se moramo osredotočiti vsi skupaj, je, da zagotovimo pogoje in postopke, ki bodo omogočili izbiro in imenovanje kakovostnih kadrov, kar pomeni kompetentnih, usposobljenih, odločnih, pogumnih, predvsem pa zavzetih, da bodo svoj posel resno opravljali. V tej smeri gredo tudi ukrepi v tem, kot rečemo, reformnem paketu na področju procesne in organizacijske zakonodaje, ki bo, jaz verjamem, v zelo kratkem času tudi v obravnavi v tem spoštovanem državnem zboru. Bistvo je, da odstranimo vse ovire, ki bodo onemogočale tožilce, policiste in sodnike, da ne bodo mogli učinkovito delati; ampak na koncu je vse odvisno od njih. Mi verjamemo, da so ti ukrepi, ki bodo prišli v paketu, pravi ukrepi; ampak na koncu, kot rečeno, je vse odvisno od ljudi, ki nam je poverjeno v javnem interesu, da pač svojo nalogo čim bolj kakovostno in v korist skupnosti opravljamo. Hvala lepa.
Gospa Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov. Izvolite.
Še enkrat pozdravljeni! Pred nami je predlog zakona, ki je namenjen okrepitvi in specializaciji pregona kaznivih dejanj bančnega kriminala. Dobro vemo, kakšna je bila pri nas razsežnost posledic tovrstne kriminalitete. Krivcev za to žal pa še vedno nismo našli. Zato v Novi Sloveniji predlagamo povišanje minimalnega števila državnih tožilcev na Specializiranem državnem tožilstvu z 10 na 20 ter ustanovitev oddelka za pregon bančnega kriminala znotraj Specializiranega državnega tožilstva. Poleg tega je treba nujno zagotoviti, da bodo znotraj tega oddelka delovali strokovni sodelavci, ki so za obravnavo tovrstnih kaznivih dejanj najbolj usposobljeni. Predlog zakona zahteva tudi usposabljanje, ki vključuje tudi sodelovanje strokovnjakov iz tujine, kar v delovanje oddelka prinaša možnosti prenosa specifičnih znanj. Ustanovitev oddelka znotraj Specializiranega državnega tožilstva je že bila izvedena v zakonu, to je bila ustanovitev civilno finančnega oddelka. Če predlog poenostavimo, želimo z zakonom zagotoviti, da se bodo z bančnim kriminalom ukvarjali tisti, ki so za to najbolj usposobljeni, se pri tem še izpopolnjevali ter v delovanje oddelka vnašali tudi učinkovite prakse iz tujine, ki pa jih ni tako malo in so se dokazale kot zelo učinkovite. V Novi Sloveniji obžalujemo, da se je vladna koalicija odločila, da v okviru državnega tožilstva ob vsej zahtevnosti ter finančni razsežnosti bančne kriminalitete pri nas ne potrebujemo posebne skupine tožilcev za pregon bančnega kriminala. Tudi pri Zakonu o državnem tožilstvu smo v Novi Sloveniji začudeni nad negodovanjem in izgovori vlade o finančnih sredstvih, potrebnih za izvajanje tega zakona. Takšni izgovori so ob tolikšni bančni luknji resnično neprimerni. Državljani pričakujejo in si zaslužijo, da politika naredi vse, kar je v njeni moči, da bi izboljšala ter okrepila postopke pregonov kaznivih dejanj v bančništvu. Ta predlog zakona gre prav v to smer. Glede na nizko uspešnost organov pregona in sojenja pri soočenju z bančnim kriminalom se lahko vprašamo, kakšen signal je to za osebe, ki morebiti prav v tem trenutku načrtujejo nova kazniva dejanja v bankah. Če do zdaj organi pregona niso bili uspešni pri dokazovanju krivde v takšnih primerih, zakaj bi bili v prihodnje. Z okrepitvijo dela in fokusiranjem tožilcev na tem področju povečujemo tudi učinek generalne prevencije, ki je za prihodnost izjemno pomemben. Ker nam v Novi Sloveniji za stanje na področju zlorab bank ni vseeno, bomo predlog novele Zakona o državnem tožilstvu seveda podprli.
Hvala lepa. Dr. Bojan Dobovšek bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Izvolite.
Spoštovani vsi, ki spremljate to sejo! Gre za del paketa odpravljanja finančne kriminalitete. Pojem je širši. Bančno luknjo so storile banke ob pomoči tistih, ki se zelo dobro spoznajo na tovrstno kriminaliteto, to so strokovnjaki beloovratniške kriminalitete, ki pa delujejo tudi v drugih finančnih institucijah, zato je tematiko treba urediti v celoti, tako borze in druge finančne institucije. Nosilci pa so poleg policije tudi Davčna uprava, Računsko sodišče, Agencija za nadzor trga vrednostnih papirjev in ostali. Vse te institucije so del vlade in ljudje ocenjujejo delo vlade skozi delo teh institucij. Žal pa te institucije ne pripomorejo dovolj k odkrivanju in pregonu finančne kriminalitete. In kaj je zdaj delo tožilca? Tožilec je tista osrednja oseba, ki usmerja in koordinira delo vseh, ki bi lahko pripomogli k odkrivanju in pregonu finančne kriminalitete. Žal opažamo, da ta funkcija ni v zadostni meri izražena. Treba je izdelati statistike in meriti uspeh, izplen, kot se temu reče, tožilskega dela, kar v drugih naprednih, pozno modernih državah že delajo. Večkrat slišimo očitke tudi s strani Evropske unije, za katere menim, da so upravičeni, da tožilci ne izkoriščajo dovolj možnosti dela v skupnih preiskovalnih skupinah po določenih projektih, kar finančna kriminaliteta vsekakor je, saj so v bančno luknjo vpletene naše banke in tudi tuje banke. In tudi specializirane preiskovalne skupine, ki pa jih tvorijo ravno prej omenjene finančne institucije in policija. Ključna oseba je tožilec, ki usmerja. Opažamo to, kar so ugotovili tudi moji predhodniki, da niso dovolj izobraženi in usposobljeni. O finančni kriminaliteti vedo več drugi in imajo tudi s tega področja več finančnih znanj ter več usposabljanj. Vlada meni, da vse to že lahko izvaja. Zakaj pa potem ne; če smo ugotovili, da je ključna kariera, da je ključno usposabljanje, potem je samo treba meriti in postaviti prave ljudi na pravo mesto. Če vlada ne podpira tovrstnih predlogov, potem naj vsaj že začne izvajati tisto, kar sama pravi, da lahko. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev predloge podpiramo ravno zato, da spodbudimo vlado, da naj že nekaj stori. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Ksenija Korenjak Kramar bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Spoštovani! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o državnem tožilstvu predvideva povečanje števila državnih tožilcev, ki delujejo na Specializiranem državnem tožilstvu, le-ti pa bi delovali v novoustanovljenem oddelku za pregon bančnega kriminala. Predlagatelj meni, da je trenutno število tožilcev, ki se na Specializiranem državnem tožilstvu ukvarja s pregonom najzahtevnejših kaznivih dejanj, premalo; poleg tega pa ti niso ustrezno usposobljeni za pregon kaznivih dejanj bančnega kriminala. Kot je bilo že povedano, se vsi zavedamo pomena učinkovitega pregona kaznivih dejanj s področja bančne kriminalitete, vendar pa je treba upoštevati, da je bilo ob vseh ostalih spremembah, ki so prispevale k izboljšavam, leta 2015 sprejeta ključna rešitev za povečanje števila državnih tožilcev. Zapriseglo je kar 30 novih državnih tožilk in tožilcev. Pomembno pa je tudi to, da v veljavni ureditvi lahko državno tožilstvo zaradi specializacije, boljše učinkovitosti ali usklajevalnega delovanja na posameznih ožjih področjih organizira posamezne oddelke. Zakonska podlaga za izobraževanje državnih tožilcev že obstaja v veljavni ureditvi. Obstaja pa tudi možnost sodelovanja s pristojnimi organi in institucijami, in sicer s področja davkov, finančnega poslovanja, vrednostnih papirjev, preprečevanja pranja denarja, preprečevanja korupcije in ostalih področjih, ki so bistvenega pomena za pomoč pri opravljanju dela državnega tožilca. Ob vsem ostalim finančna posledica predloga zakona žal ni ustrezna. S predlogom zakona se predlaga povečanje minimuma državnotožilskih mest ter ustanovitev novega oddelka. Tako bi se povečalo število okrožnih in število okrajih državnih tožilcev. Takšne spremembe pa terjajo natančen izračun finančnih posledic. Poglaviten namen predloga je že mogoče doseči znotraj obstoječega sistema s tehnično okrepitvijo, zaposlitvijo analitičnih strokovnjakov ter tudi dodatnimi izobraževanji. To pa je tudi bistven razlog, zakaj v Stranki modernega centra Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o državnem tožilstvu ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Vinko Gorenak bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Hvala lepa. Kar se tiče tega zakona, je treba reči zelo jasno, da ga bomo mi podprli. Bi pa ob tem rad opozoril na nekaj vidikov tožilstva in njegove vloge. Mi smo leta 2011 sprejeli edinstveni Zakon o tožilstvu, ki nima nobene primerjave nikjer v Evropi; ga ni. V tem zakonu smo vlogo tožilca izenačili z vlogo sodnika. Jaz na to že dolgo opozarjam. Z vlogo sodnika, ki pri svojem delu neodvisno in avtonomno odloča v skladu z ustavo in zakoni, kot piše v ustavi. Z bistveno razliko, da je nad odločitvijo prvostopnega sodnika še nekih 5 instanc – Višje sodišče, Vrhovno sodišče, Ustavno sodišče, Evropsko sodišče za človekove pravice in še kaj; ali še kaj. Nad tožilcem pa ni nič. Če tožilec reče, da to ni kaznivo dejanje, zavrže, smo končali. V osmih dneh imate kot privatna oseba vložiti še nadomestni pregon in smo zadevo zaključili. Mi imamo danes zakonodajo, po kateri tožilci lahko, pravim lahko, čisto vsako kazensko ovadbo s področja gospodarske ali finančne kriminalitete zavržejo in niso podvrženi nobenemu, poudarjam nobenemu, da ne bo pomote, nadzoru. Niti malo nadzora ni nad njimi. Nad njimi ni niti vodje tožilstva s tega vidika, nad njimi ni niti generalnega državnega tožilca s tega vidika, še manj pa ministrstvo ali kdorkoli. Takšnega modela v Evropi ni. Strahotna napaka nekdanjega ministra Zalarja. To bo terjalo verjetno popraviti, s tem se je enkrat strinjal celo minister, ampak ni narejenega še nič na tem področju. Je pa res, da Nova Slovenija s temi prizadevanji, s poudarjanjem bančne in gospodarske kriminalitete, v tem kontekstu je tudi ta zakon. In takšnemu zakonu reči ne je neodgovorno, ker se tem posredno podpiraš bančni in gospodarski kriminal. Zakon bomo tukaj podprli. Podpredsednik, prej me niste razumeli, zakaj sem tisto rekel. Nima veze s to točko dnevnega reda; ima pa veze s človekoljubnostjo.
Smo pri predstavitvi stališča poslanske skupine pri točki Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o državnem tožilstvu.
Čas mi ustavite! Jaz sem povedal, kako bomo glasovali. Imam pa še čas, zato vas še enkrat prosim, da se opravičite kot Državni zbor tistim osebam, ki so bile prej tukaj. Hvala lepa. Če niste razumeli.
Hvala lepa. Gospa Marinka Levičar bo predstavila stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Pozdravljeni še enkrat! Z novelo se predlaga povečanje števila državnih tožilcev v Specializiranem državnem tožilstvu in ustanovitev novega oddelka za pregon bančnega kriminala. S tem bi po mnenju predlagateljev dosegli bolj učinkovito delo Specializiranega državnega tožilstva. V Poslanski skupini Desus podpiramo stališče predlagateljev, da je treba pospešiti preiskovanje in pregon kaznivih dejanj s področja bančne kriminalitete. Vendar pa že veljavni Zakon o državnem tožilstvu določa, da lahko državno tožilstvo zaradi specializacije, boljše učinkovitosti ali usklajenega delovanja na posameznih ožjih področjih organizira oddelke. To pomeni, da lahko že sedaj tudi za področje bančnega kriminala ustanovijo nov oddelek. Zato v Poslanski skupini Desus menimo, da spremembe zakona v tej smeri ne potrebujemo. Predlagane novele ne podpirajo niti na Vrhovnem niti na Specializiranem državnem tožilstvu. Poudarjajo namreč, da se z bančno kriminaliteto ukvarjajo v okviru gospodarsko korupcijskega oddelka, gospodarsko kazenskega oddelka ter tudi znotraj civilno finančnega oddelka Specializiranega državnega tožilstva. Tožilci, ki se ukvarjajo z bančno kriminaliteto, pa so povezani tudi v bančni kolegij. Prav tako sta ustanovljeni dve specializirani preiskovalni skupini, tožilci pa se udeležujejo izobraževanj s področja bančne kriminalitete doma ter v tujini. Na Specializiranem državnem tožilstvu poudarjajo, da so kadrovsko zadostni, težave imajo predvsem z zastarelo tehnično opremo; želijo si boljšo opremo, možnost zaposlovanja analitičnih strokovnjakov pa tudi več izobraževanj. Ker na Specializiranem državnem tožilstvu že zdaj obstaja posebna skupina tožilcev, ki se ukvarjajo s preiskavo bančnega kriminala, ponovno poudarjam enako, kot sem povedala že pri obravnavi predloga novele Zakona o sodiščih. Strinjamo se, da morajo s spremenjeno zakonodajo izboljšati ti postopki, da bodo potem tudi bolj učinkoviti. Zato poslanke in poslanci Poslanske skupine Desus ne bomo podprli predloga sklepa, da je ta predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvami stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 2. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 8. točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA TRETJO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O POMOČI ZA REŠEVANJE IN PRESTRUKTURIRANJE GOSPODARSKIH DRUŽB IN ZADRUG V TEŽAVAH, REDNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, državni sekretarki na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo gospe Evi Štravs Podlogar.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanke in poslanci! Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo dodeljuje državne pomoči gospodarskim subjektom v težavah v skladu s sedaj veljavnim Zakonom o pomoči za reševanje in prestrukturiranje gospodarskih družb v težavah že od vstopa Slovenije v Evropsko unijo. Dosedanji zakon je bil pri Evropski komisiji priglašen kot shema državne pomoči, zato je ministrstvo pri dodeljevanju tovrstnih državnih pomoči dolžno spoštovati tudi smernice Evropske unije. V okviru splošnega sistema državnih pomoči v Republiki Sloveniji in Evropski uniji ima proces dodeljevanja državnih pomoči za reševanje in prestrukturiranje gospodarskih subjektov v težavah zelo specifično vlogo. Tudi obseg je zelo omejen; od približno ene milijarde evrov vseh državnih pomoči, ki so se v povprečju v preteklih letih v Republiki Sloveniji dodelile na letni ravni, se za pomoči podjetjem v težavah v povprečju nameni le 10 do 15 milijonov evrov letno. Vzrok leži v tem, da državne pomoči podjetjem v težavah lahko upravičujejo le pomembni socialni razlogi ter potreba po upoštevanju strateške vloge posameznih podjetij v nacionalni ekonomiji. Po drugi strani pa ne bi bilo upravičeno umetno obdržati pri življenju podjetja v sektorju z dolgoročno strukturno presežno zmogljivostjo ali v primeru, da lahko le-ta preživijo le s pomočjo ponavljajočih se državnih posegov. Zato je uporaba državnih pomoči za reševanje in prestrukturiranje dopustna le izjemoma, predvsem kadar obseg negativnih gospodarsko-socialnih posledic za državo ali regijo in narodnogospodarsko cost-benefit analizo to upravičujeta. S 1. 7. 2014 je Evropska komisija sprejela nove smernice skupnosti o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje nefinančnih podjetij v težavah. Temu ustrezno je bilo treba prilagoditi domačo zakonodajo. Nove smernice Evropske unije ne prinašajo obsežnih sistemskih sprememb, prinašajo pa izboljšave in modifikacije, ki zahtevajo večjo selektivnost tovrstnih državnih pomoči, jasnejšo opredelitev kriterijev o upravičljivosti ter večjo učinkovitost. Večji poudarek je namreč na vlogi tržnih deležnikov v procesu prestrukturiranja. Upoštevajoč vse zahtevane uskladitve z novimi smernicami in namero za strokovno-tehnične izboljšave zakonske materije se je izkazalo, da je bilo treba pripraviti nov predlog zakona. Dovolite mi, da na kratko preletim ključne novosti, ki jih prinaša nov zakon. Opredelitev pojma »gospodarske družbe in zadruge v težavah«, ki je določena z 8. členom in je v skladu s smernicami Evropske unije iz leta 2014; dostop do pomoči za reševanje in prestrukturiranje razširjamo tudi za zadruge v težavah, ki so bile doslej neupravičene brez ustreznega vsebinskega razloga, izpuščene iz zakonske ureditve; uvajanje nove oblike pomoči; začasna podpora prestrukturiranju; nova merila upravičljivosti za državni poseg, kar z drugimi besedami pomeni, da je poseg dopusten le takrat, če bi stečaj gospodarske družbe ali zadruge povzročil resne socialne težave ali veliko tržno pomanjkljivost; novo opredeljene obvezne sestavine programa prestrukturiranja; obvezna, stanju v gospodarski družbi ali zadrugi sorazmerna porazdelitev bremen prestrukturiranja med državo in tržne deležnike. Uvajamo ukrepe v zvezi z ravnanjem, ki predstavljajo prepoved ravnanj prejemnika državne pomoči glede zlorab, ki bi na podlagi dodeljene pomoči podaljševali izkrivljanje strukture trga ali zaščito upravičenca pred zdravo konkurenco. V duhu poenostavitve in skrajšanje postopka, kar je pri dodeljevanju državnih pomoči podjetjem v težavah ključnega pomena, se pristojnost za dodeljevanje državnih pomoči prenese z Vlade Republike Slovenije na ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo. Ob zaključku bi želela poudariti, da smo na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo prepričani, da predlagano zakonsko besedilo predstavlja velik korak v smeri uveljavitve učinkovitega in evropsko povsem primerljivega sistema državnih pomoči družbam in zadrugam v težavah. Spoštovani poslanke in poslanci, zahvaljujem se vam za pozornost in hkrati predlagam, da zakon v tretji obravnavi podprete. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani predstavniki ministrstva, poslanke in poslanci! Predlog zakona o pomoči za reševanje in prestrukturiranje gospodarskih družb in zadrug v težavah ureja poseg oziroma vključitev države v delovanje sistema socialno-tržnega gospodarstva. Predlog zakona določa pogoje za vključitev države v reševanje gospodarskih družb in zadrug. Eden izmed teh pogojev je tudi opredelitev pomembne sistemske vloge družbe pri razvoju države, regije ali sektorja, ki je izpolnjena, kadar bi stečaj in prenehanje družbe ali zadruge povzročilo eno ali več naslednjih okoliščin: resne socialne težave ob povečani stopnji brezposelnosti, nastanek velikih tržnih motenj in izkrivljanj konkurence, tveganje prekinitve zagotavljanja pomembnega proizvoda oziroma storitve, tveganje prekinitve delovanja pomembne vrednostne verige, tveganje za prekinitev delovanja ali uničenje kritične infrastrukture državnega pomena ali izgubo pomembnega tehničnega, poslovnega ali strokovnega znanja in primerjalnih prednosti države. Za male ali srednje velike družbe je ta definicija še bolj ohlapna. Dovolj je že, da gre za družbo z velikim potencialom rasti ali pomembnimi vzajemnimi povezavami z drugimi lokalnimi in regionalnimi družbami, katere stečaj bi povzročil negativne gospodarsko-socialne posledice za regijo ali sektor. Hitro nam je lahko jasno, da so navedene okoliščine določene zelo ohlapno. Tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora je izpostavila, da so kriteriji za presojo sistemsko pomembne vloge zelo splošni in težko objektivno preverljivi. Takšna opredelitev enostavno dopušča preveč možnosti za zlorabe. Slovenski davkoplačevalci so bili za državne centralno-planske reševalne akcije v preteklosti priseljeni zapraviti že preveč denarja, da bi se lahko s tem področjem še naprej igrali. Zakonodajno-pravna služba je opozorila tudi na nedoslednost predloga zakona, saj so iz njega izvzeti samostojni podjetniki in gospodarska interesna združenja, kar je nerazumljivo. V Novi Sloveniji si želimo predvsem poslovnega okolja, ki bo podjetnikom omogočalo, da bodo svoja podjetja lažje reševali sami; ne da bi jih morala reševati država. Krščanski demokrati bi si veliko bolj kot drago reševanje izbranih družb želeli znižanje davčnih obremenitev za vse slovenske podjetnike. Namesto novih pravil, ki jih za dodeljevanje pomoči predvideva ta predlog zakona, pa bi si želeli poenostavitev birokratskih postopkov. Po podatkih OECD je Republika Slovenija ena izmed držav z najvišjim deležem državnega lastništva v gospodarstvu. Predlog zakona pa ne sledi krščanskodemokratski programski usmeritvi, da se mora država umakniti iz gospodarstva. V Novi Sloveniji bomo glasovali proti Predlogu zakona o pomoči za reševanje in prestrukturiranje gospodarskih družb in zadrug v težavah.
Hvala lepa. Gospod Franc Laj bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani predstavniki ministrstva, dragi kolegice in kolegi! V Poslanski skupini nepovezanih poslancev bomo tudi v tretje podprli Predlog zakona o pomoči za reševanje in prestrukturiranje gospodarskih družb in zadrug v težavah. Menimo, da je ta zakon ne samo potreben, ampak je lahko tudi koristen, saj je še vedno v slovenskem prostoru 15–20 % gospodarskih subjektov s takšnimi ali drugačnimi težavami, na podlagi katerih tudi izpolnjujejo pogoje za pridobitev tovrstnih podpor. Tem težavam pravimo, da so ali kapitalska neustreznost ali insolventnost. Da bi lahko država posegla po tem instrumentu pomoči, je treba, da se za to ustvarijo tudi pravni pogoji, zakon, ki bo tudi usklajen s pravnimi predpisi Evropske skupnosti. Le tako je možno, da bodo tovrstna podjetja tudi dobila upravičeno državno pomoč. Velikokrat je ta državna pomoč za prestrukturiranje podjetij v težavah in po novem tudi zadrug edini način, da se podjetja z zdravim jedrom lahko ohranijo na trgu oziroma pri življenju. Vendar pa se moramo zavedati, in to zelo močno, da s tem zakonom prenašamo oziroma dajemo velika pooblastila ministrstvu in vladi, da lahko avtonomno in selektivno, seveda v izjemnih primerih, dodeljuje državno pomoč. Zato je treba, da se postopki vodijo transparentno, predvsem bi tukaj želel opozoriti na presojevalce, saj bi za to morala biti tudi vedno s strani teh presojevalcev izdelana študija cost-benefit, to je analiza stroškov in koristi, ki je, praktično rečeno, potem ena osnova za določevanje upravičenosti do te državne pomoči v teh izjemnih primerih. Zelo pomembno je tudi to, da ministrstvo vzpostavi učinkovite mehanizme nadzora pri dodeljevanju in v nadaljnji porabi teh sredstev. Le tako bomo lahko zadovoljni s pričakovanimi rezultati tega zakona in priglašene sheme za dodeljevanje te pomoči, ker le na takšen način lahko pričakujemo doseganje pričakovanih ekonomskih in družbenih ciljev naše družbe. Upajmo, da bo zakon dosegel svoj cilj in da bodo sredstva tudi dosegla tista podjetja, ki si to tudi zaslužijo. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Gospod Danilo Anton Ranc bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, spoštovani predstavniki ministrstva ter spoštovani poslanke in poslanci v tem državnem zboru! Mogoče za uvod zopet moja stalna opazka, ko obravnavamo gospodarske teme, je dvorana bolj prazna. To ni ravno v naš ponos, ampak nadaljujmo z našim stališčem. Pogodba o delovanju Evropske unije določa načelno prepoved oziroma nezdružljivost državne pomoči z notranjim trgom Evropske unije. V 107. členu pogodbe je določeno, da kakršnakoli pomoč države članice posameznim podjetjem, ki bi lahko izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti določenim podjetjem ali njihovim proizvodom, ni dovoljena. Pogodba v nadaljevanju določa izjeme, katera posredovanja država so dovoljena oziroma združljive z notranjim trgom Evropske unije, na primer regionalno-politični razlogi, strateška vloga podjetja v nacionalni ekonomiji. Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo izvaja postopke dodeljevanja državnih pomoči za prestrukturiranje gospodarskih družb in zadrug v težavah v skladu z zakonom, ki ga danes obravnavamo. Zakon je bil pri Evropski komisiji priglašen kot shema državnih pomoči na podlagi smernic iz leta 2004. Komisija Evropske unije je s 1. 7. 2014 sprejela nove smernice skupnosti o državni pomoči. Republika Slovenija je bila zato zavezana dopolniti obstoječi zakon. Nove smernice prinašajo spremembe v smeri večje selektivnosti s poudarkom na učinkovitosti podeljenih pomoči. S predlaganimi rešitvami se želijo zagotoviti večje možnosti učinkovitega in realnega prestrukturiranja gospodarskih družb in zadrug v težavah ter izboljšati možnost za njihovo ohranitev, za ohranitev delovnih mest, pa tudi možnosti za stabilnejše delovanje slovenskega gospodarskega sistema. Pomoč se lahko dodeli v obliki kredita, subvencije, poroštva ali kapitalske naložbe. Pri tem pa mora prosilec zanjo zagotoviti 25–50 % lastnega prispevka. Do pomoči so družbe upravičene enkrat na 10 let, pri tem pa morajo v času prestrukturiranja izvajati ukrepe za omejevanje konkurence. Državna pomoč se je v dosedanji praksi namenjala izključno družbam, opredeljenem v zakonu, ki ureja gospodarske družbe. S predlogom zakona pa se možnost dodelitve razširja še na zadruge, ustanovljene po zakonu, ki ureja zadruge. Zadruge so bile do sedaj neupravičeno, brez ustreznega vsebinskega razloga izpuščene iz zakonske ureditve. V Poslanski skupini Stranke modernega centra smo vztrajali na vključitvi usmeritev iz Strategije pametne specializacije v sistem zakona. Zakon bo moral upoštevati primerjalne prednosti domačega gospodarstva tako, da se bo odločevalec pri dodeljevanju pomoči omejil na področja in vizijo Strategije pametne specializacije, katere aktivnosti so usmerjene v trajnostni razvoj, zagotavljanje doseganja podnebnih ciljev in razvijanje trajnostnega gospodarstva. Proces priprave novega zakona se je začel spomladi 2016. V tem času kljub dejstvu, da je iz gospodarskega sektorja kontinuirano prihajalo povpraševanje oziroma potreba po dodelovanju državnih pomoči določenim družbam v težavah, zaradi poteka veljavnosti stare sheme državnih pomoči na MGRT niso mogli dodeljevati tovrstnih pomoči. V tem oziru se je nabralo kar nekaj vlog gospodarskih družb, ki čakajo na prioritetno obravnavo. V Poslanski skupini Stranke modernega centra smo se odločili, da bomo podprli Predlog zakona o pomoči za reševanje in prestrukturiranje gospodarskih družb in zadrug v težavah. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Franc Breznik bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Gospod podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovani kolegice in kolegi, spoštovani gostje! V tretji obravnavi imamo pred seboj Predlog zakona o pomoči za reševanje in prestrukturiranje gospodarskih družb in zadrug v težavah. Namen tega zakona je omogočiti družbam in zadrugam v težavah, ki imajo pomembno sistemsko vlogo pri razvoju države, regije ali sektorja in omogočajo dolgoročne sposobnosti preživetja na trgu, ohranitev delovnih mest, pridobljenega znanja ter ob aktivnem, sorazmernem sodelovanju tržnih deležnikov. Pomoč družbam in zadrugam v težavah se dodeluje izjemoma, v skladu z načeli gospodarnosti, preglednosti, nujnosti za zagotavljanje gospodarske in socialne kohezije. Naj povem, da mala ali srednje velika družba ali zadruga, ki je kot mala ali srednje velika opredeljena v prilogi Uredbe Komisije (EU) št. 651/2014 z dne 17. junija 2014 o razglasitvi nekaterih vrst pomoči za združljive z notranjim trgom pri uporabi členov 107 in 108 Pogodbe. Zakon opredeljuje reševanje in prestrukturiranje po tem zakonu, torej opredeljuje za pomoč v času priprave programa prestrukturiranja družbe ali zadruge, pomoč za izvajanje programa prestrukturiranja. Oblike pomoči, ki so zanimive za reševanje in prestrukturiranje po tem zakonu, so navedene v 5. členu in opredeljujejo kredite, subvencije, poroštva in kapitalske naložbe. 6. člen tega zakona opredeljuje višino pomoči za reševanje in prestrukturiranje, ki je omejena z najnižjo vsoto, ki posamezni družbi ali zadrugi v težavah zagotavlja dolgoročnost, sposobnost in preživetje na trgu. Naj povem, da v Slovenski demokratski stranki že v obeh branjih temu zakonu nismo nasprotovali; sami imamo drugačen pogled na reševanje gospodarstva, vidimo predvsem reševanje v okviru spodbudne davčne politike. V Slovenski demokratski stranki se zavedamo, da moramo težiti k zmanjševanju birokratskih ovir in spodbudnemu, tudi vzgojno-izobraževalnemu sistemu, ki bo dal neko podlago gospodarskim družbam, posameznikom ali tudi zadrugam na nivoju naše države. Lahko rečem, da je takšen zakon, kot je ta pred nami, nek zadnji člen v ostalih domačih nalogah, ki jih moramo narediti v slovenskem gospodarskem prostoru, da bomo postali bolj konkurenčno poslovno okolje. Kot sem povedal že na začetku in v vseh fazah sprejemanja tega zakona, Slovenska demokratska stranka pri pomembnih gospodarskih zakonih največkrat ne nasprotuje. V zakonu, ki je pred nami, ki ima tudi nekaj ovir, je bilo vedno v takšnih zakonih tudi v preteklosti ugotovljeno, da so dobivale nekatere družbe velike gospodarske pomoči. S temi gospodarskimi pomočmi največkrat niso naredile ničesar in niso naredile nekega preboja na trgu, niso postale boljši izvoznik in največkrat so tudi končale v različnih stečajnih postopkih. Naj povem na koncu, da ta zakon prinaša nekatere novosti. Ta novost, o kateri so tudi moji predhodniki govorili, o enkratni pomoči, torej enkrat in nikoli več, daje neko zavezo. Ravno zaradi tega sprejetju tega zakona ne bomo nasprotovali. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Gospod Uroš Prikl bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsedujoči. Spoštovane kolegice in spoštovani kolegi! V Poslanski skupini Desus na celotni poti obravnave do sedaj temu zakonu nismo nasprotovali, ampak smo ga podpirali; in še vedno ga podpiramo. Menimo, da je zakon pripravljen tako, da bo učinkovit, želimo si dosledno izvajanje tega zakona in same pozitivne učinke. Z vloženimi amandmaji, s katerimi smo še dopolnili oziroma izboljšali ta zakon, menimo, da je to prava pot in da bo dosegel svoj namen. Še več, menimo, da je skrajni čas, da država svojo roko pomoči ponudi tudi gospodarskemu sektorju; in ne samo bančnemu sektorju oziroma bankam, ki so bile ali pa so še potrebne pomoči. Zadnji podatki, sicer iz leta 2015, kolikor so meni na voljo, za reševanje in prestrukturiranje gospodarskih družb kažejo, da je država namenila skoraj 100 milijonov evrov, če smo bolj natančni – malo več kot 97 milijonov evrov. Vprašanje, ki se nam tu poraja, je, kaj se zgodi tistim družbam potem, ko enkrat to pomoč že prejmejo. V praksi poznamo primere, kar nekaj takih neuspešnih, ko podjetje kljub temu, da je dobilo zajeten del finančnih sredstev, zajetno finančno pomoč, ni uspelo doseči svojega namena, da bi se nekako izvleklo iz brezna finančnih težav oziroma dolgov. V Poslanski skupini Desus smo zaskrbljeni predvsem nad tem, da ne gre le za milijone vloženega denarja, govorim o davkoplačevalskem denarju; temveč gre pri tem tudi za usode zaposlenih in posledično usode njihovih družin, katerih preživetje je odvisno ravno od tega, kako bo posamezno podjetje, pomembno tudi za regijo in širše, delovalo. Že pri drugi obravnavi predloga zakona smo opozorili na dejstvo, da socialne stiske in negotovost posameznika niso zgolj problem individuuma, zgolj problem posameznika; ampak je to problem celotne družbe oziroma celotne države. Zato se nam v naši poslanski skupini zdi več kot smiselno in pametno spoštovanje splošnih pogojev pri dodeljevanju pomoči za reševanje in prestrukturiranje. Sistem dodeljevanja finančnih sredstev bi po našem mnenju moral biti oblikovan na način, da pride pravočasno, v zadostnem obsegu, transparentno in predvsem pravočasno k tistemu prejemniku, ki ta sredstva potrebuje. Na pregovor Kdor hitro da, dvakrat da je na tem mestu več kot smiselno opozoriti. Za tiste družbe, ki so že prejele državno pomoč, pa je zanimiv tudi njihov epilog, ali so si družbe s pomočjo finančne injekcije uspešno opomogle oziroma se uspele ponovno postaviti na svoje noge in zaživeti tako, kot je bilo mišljeno. Potrebujemo torej nadzor nad podeljenimi državnimi finančnimi pomočmi in tudi konstantno spremljanje poslovanja družb. Ker si v naši poslanski skupini prizadevamo za dolgoročno vzdržnost uspešnih rezultatov, bomo predlog zakona, kot sem že na začetku povedal, z upanjem, da bo zakon učinkovit, predvsem pa da se bo dosledno in transparentno izvajal, tudi soglasno podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Matej Tašner Vatovec bo predstavil stališče Poslanske skupine Združena levica.
Hvala, podpredsednik. Zakon o pomoči za reševanje in prestrukturiranje gospodarskih družb in zadrug v težavah ne prinaša nekega bistvenega napredka; v resnici ga tudi ne more, dokler se podreja restriktivni logiki prava Evropske unije in ideologiji prostega trga, ki močno omejuje vlogo države v gospodarstvu. Pravila Evropske unije dejansko ovirajo razvoj in ohranjanje delovnih mest. Ministrstvo nameni samo nekaj milijonov na leto, čeprav bi lahko državna pomoč pri prestrukturiranju rešila veliko delovnih mest. Ta krivični evropski okvir državnih pomoči ima nek jasen namen – da se konkurenčnost zagotavlja zgolj na plečih delavk in delavcev. Poleg tega so v evropskem okviru državne pomoči tudi vzvod za privatizacijo. Vedno znova lahko omenimo primer NKBM, ki jo je vlada samo leta 2013 dokapitalizirala z 870 milijoni evrov. Potem je Cerarjeva ekipa banko, ki je imela približno 650 milijonov evrov knjigovodske vrednosti, prodala za 250 milijonov. In komu? Skladu tveganega kapitala. Prav tako je treba opozoriti na dvojna merila, ki veljajo v Evropski uniji. V Franciji podjetij ne prodajajo špekulativnim finančnim skladom, ki znižajo plače in potem še odpustijo delavce. V Sloveniji pa se to razume kot nekakšno zavezo Evropski uniji. Slovenija lahko dodeli državno pomoč Revozu; Elanu je ne sme. To so dejstva, to so dvojni kriteriji Evropske unije in to je tudi politika vlade Mira Cerarja. V tem zakonu je sicer ena pozitivna sprememba, v ime zakona je prišlo zadružništvo. S tem so zadruge uvrščene med potencialne upravičence do državnih pomoči. Vendar se ne smemo prezgodaj veseliti. Naš zadružni sektor je zanemarjen, dodeljevanje državnih pomoči pa zelo restriktivno. V resnici je zelo malo verjetno, da bo imel ta zakon kakšen vpliv na delovanje naših zadrug, sploh zato, ker ta vlada kljub velikim obljubam za ekonomsko demokracijo v praksi ni naredila še ničesar. Naj samo spomnimo na koalicijsko pogodbo, citiram: »Projekt št. 9: Spodbujanje razvoja socialnega podjetništva, zadružništva in ekonomske demokracije.« V kabinetu Vlade je celo zaposlen državni sekretar za to področje, ampak rezultat te vlade na tem področju, na področju ekonomske demokracije zaenkrat zasluži oceno nezadostno. Koalicija je brez razprave in brez enega argumenta zavrnila prenovljen zakon o sodelovanju delavcev pri upravljanju, ki smo ga predlagali v Združeni levici. Koalicija dopušča, da pri privatizacijah podjetij, kot je Adria Airways Tehnika, poslovodstva kršijo celo veljavni Zakon o sodelovanju delavcev pri upravljanju. Predvsem pa je bila tudi v času te vlade cela vrsta zamujenih priložnosti za rešitev podjetij z ustanovitvijo bodisi delavskih bodisi potrošniških zadrug oziroma z aktivno intervencijo države. Naj spomnim na Tuš, Mercator ali Novoles. Še enkrat naj omenim primer Adrie Airways Tehnika, kjer je bil delavski odkup realna možnost, ampak državna institucija je podjetje raje prodala neznanemu poljskemu kupcu, ki se je znebil praktično vseh delavcev, ki so si aktivno prizadevali za tak odkup. Če Slovenija res kje zaostaja za dobrimi evropskimi praksami, so to ravno zadružništvo, socialno podjetništvo in preostale oblike sodelovalne ekonomije. To ni slabo samo zato, ker gre za najbolj obstojen način ohranjanja delovnih mest, ampak tudi zato, ker se z načelom En človek, en glas demokracija vnaša tudi na delovno mesto. Zadruge pa so velikokrat tudi mnogo bolje vpete v lokalno okolje in trajnostno naravnane. V Združeni levici zakonu sicer ne bomo nasprotovali, ker je seveda dobrodošlo vsakršno orodje za pomoč podjetjem in tudi zadrugam; nasprotujemo pa evropskemu prisilnemu jopiču, ki škoduje družbenemu razvoju nasploh, še posebej pa, kar je najbolj pomembno, blaginji delavk in delavcev.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev o predlogu zakona v celoti. Besedo ima gospod Danilo Anton Ranc. Izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. Da ne ponavljam izrečenih besed, ki sem jih prej podal, ko obravnavamo gospodarske teme, je ta dvorana pogosto prazna. Zdaj ponovno izrekam tu kritiko poslancem, ki tako pomembnim temam ne namenjajo dovolj pozornosti. Pozabljamo, da je ravno gospodarstvo osnova naše države, ekonomije in tako dalje. Seveda ne podcenjujem drugih sektorjev, ampak pozabljamo, kolikor bomo ustvarili v gospodarstvu, toliko bomo imeli za deliti in takšno družbo bomo tudi imeli. Ne glede na to, jaz pozdravljam ekipo z ministrstva, jih je skoraj več kot poslancev tukaj. Cenim njihov prispevek, tako ekipe kot ministrstva, k pripravi tega dobrega zakona, ki na nek način prepoznava ravno to, da podjetja v neki družbi, ki nimajo ustvarjenega okolja za nek normalni razvoj, lahko v določenih situacijah tudi pridejo v težave. Tukaj je na mestu ravno ministrstvo za gospodarstvo, ki v tem trenutku to poslanstvo tudi odlično opravlja in prepozna – ne bom rekel – napake iz preteklosti, sproti ustvarja prijazno okolje za razvoj gospodarskih družb in hkrati ustvarja tudi zakonodajo, ki omogoča, da se mogoče te napake iz preteklosti, ki so generirale neke težave gospodarskim družbam, tudi odpravi. Vsaka gospodarska rast generira razvoj neke družbe in s pomočjo gospodarskim družbam, ki so zašle v težave, bomo ravno omogočili, da ponovno vzniknejo in na osnovah nekega novega pristopa do poslovanja v nekem gospodarskem okolju prispevajo k večji gospodarski rasti. Kot sem že povedal, je naloga Ministrstva za gospodarstvo in tehnologijo ravno v tem, da ustvarja pogoje za gospodarjenje, razvoj gospodarskih družb in prijaznejše okolje za razvoj gospodarstva. Tudi tu bi si na nek način želel še večjo pristojnost ministrstva, ki si jo tudi s pripravo takšnega zakona na nek način dobiva in s tem zagotavlja pogoje za razvoj in sanacijo gospodarskih družb. Sigurno je umestna tudi pripomba predhodnika, ki je tudi opozoril na višino sredstev, ki so na razpolago za ta fond oziroma za pomoč podjetjem v težavah. Vsekakor si bom prizadeval, da bi se višina sredstev za ta namen povečala in da bi v zvezi s tem ministrstvo imelo še večjo moč in pristojnost za pomoč podjetjem, ki so zašla v težave, in za vzpostavljanje pogojev za gospodarsko rast. To bi bilo tudi treba upoštevati pri sprejemanju proračuna. Poleg tega, da v Sloveniji sprejemamo številne strateške dokumente, od strategij gospodarskega razvoja, pametne specializacije in tako dalje, smo v preteklosti ugotavljali, da so bili včasih dokumenti namenjeni samim sebi. Ravno z vnosom določenih kriterijev iz teh strateških dokumentov v ta zakon vidim kvalitetni pristop. Ko strategija nekaj predvideva, se določeni ukrepi iz te strategije udejanjajo ravno v tem zakonu. V tem smislu mislim, da je to prava rešitev, da se v kriterijih za dodeljevanje teh sredstev upoštevajo tudi podjetja oziroma panoge, ki so uvrščene v Strategijo pametne specializacije. Tukaj opozarjam na priložnosti na področju turizma in lesne industrije, kajti to sta dve panogi, ki imata na osnovi danih naravnih virov, ki jih imamo v Sloveniji, odlične možnosti za razvoj države Slovenije kot celote. Seveda je logično, da podjetja iz teh dveh panog iz naslova dolgoročne strateške usmeritve dobijo neke možnosti in obravnave po tej zakonodaji. Če zaključujem, pod črto ocenjujem, da je ta zakon kvaliteten prispevek k ustvarjanju pogojev za boljšo gospodarsko rast in da nudi pomoč gospodarskim družbam ravno iz tistih panog, ki jih v Sloveniji vidimo kot največjo priložnost. V tem kontekstu bi ponovno pohvalil ministrstvo za gospodarstvo za pripravo tega zakona in jim želim v prihodnje še več tako uspešnih projektov in zakonov. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo v sklepni del razprave, pri katerem dobi besedo predstavnica Vlade. Državna sekretarka gospa Eva Štravs Podlogar, ali želite? [[Ne.]] Čas za razpravo še ni potekel, zato sprašujem prisotne, če bi še kdo želel razpravljati? [[Ne.]] Hvala lepa. Potem zaključujem razpravo o predlogu zakona v celoti. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Zbor bo o predlogu zakona v skladu s časovnim potekom seje zbora odločal danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 2. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 5. točko dnevnega reda. Prehajamo na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O OBLIKOVANJU CEN NAFTNIH DERIVATOV, REDNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 6 poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Miho Kordišem. V zvezi s tem predlogom zakona Odbor za gospodarstvo predlaga Državnemu zboru sprejetje sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Besedo dajem predsednici odbora gospe Andreji Potočnik za dopolnilno obrazložitev predloga sklepa. Izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovana državna sekretarka s sodelavko, kolegice in kolegi! Odbor za gospodarstvo je na 22. seji 12. 1. 2017 kot matično delovno telo obravnaval omenjeni predlog zakona. Odboru je bilo predloženo naslednje gradivo: mnenje Zakonodajno-pravne službe, mnenje Komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance ter mnenje Vlade. V skladu s poslovnikom je amandmaje k predlogu zakona vložila Poslanska skupina Združena levica. Glede predlaganih rešitev je državni sekretar na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo pojasnil, da je predlog zakona podoben pretekli uredbi, ki predvideva regulacijo cen naftnih derivatov, in je zato v nasprotju z odločitvijo vlade o deregulaciji cen naftnih derivatov. Vlada zato meni, da je neprimeren za nadaljnjo obravnavo. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je na seji obrazložila pisno mnenje službe in poudarila, da vloženi amandmaji jasneje oblikujejo člene, h katerim so bile podane pripombe službe, ter popravljajo nepravilne sklice. Poleg tega pa se poskuša narediti razmejitev do Zakona o kontroli cen ter se na podlagi tega razveljavljenega podzakonskega predpisa v delu, ki ureja listo blaga, za katere je veljala kontrola cen. V nadaljevanju je predsednica Komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance pojasnila, da komisija predlaganega zakona ne podpira, in predstavila ključne razloge za to. V nadaljevanju je tudi v imenu Trgovinske zbornice Slovenije pojasnila, da je bila zbornica nosilec študije, na osnovi katere je zaprosila ministrstvo, da presodi ustreznost trenutka za uvedbo deregulacije cen naftnih derivatov. Ministrstvo se je odločilo za postopno uvedbo deregulacije cen, s čimer se zbornica strinja. Na seji prisotni predstavnik Zveze potrošnikov Slovenije je poudaril, da Zveza potrošnikov načeloma podpira konkurenco in prosti trg; vendar le takrat, kadar ta vpliva na dobrobit potrošnikov. Opozoril je na pomanjkanje argumentov za deregulacijo v korist potrošnikov. V razpravi je bilo s strani predlagatelja izraženo mnenje, da bo z deregulacijo cen naftnih derivatov prišlo do povišanja njihovih cen, poslabšanja položaja potrošnikov ter izpada prihodkov iz državnega proračuna. Nasprotno so nekateri razpravljavci menili, da je postopna deregulacija cen potrebna, saj bo pripomogla k večji konkurenci na trgu naftnih derivatov ter ugodnemu poslovnemu okolju. Izraženo je bilo tudi mnenje, da predlog zakona krši načelo pravne države ter da ni primeren za nadaljnjo obravnavo. V nadaljevanju je zato odbor razpravljal in odločal o predlogu sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. V razpravi pred glasovanjem o predlaganem sklepu so nekateri člani odbora podprli deregulacijo cen ter menili, da je odveč strah, da bi ponudniki naftnih derivatov dvignili ceno. Izraženo je bilo tudi mnenje, da bi morala vlada ukrepati v smeri popolne deregulacije cen, še prej pa sprejeti ukrepe na področju trošarinske politike. Nekateri razpravljavci so poudarili, da predloga zakona ne podpirajo, ker prenašanje tovrstnih ukrepov v zakonska določila ni prava pot. Nasprotno so nekateri člani odbora in predlagatelji menili, da se bodo v primeru deregulacije dvignile marže in cene naftnih derivatov. Po opravljeni razpravi je odbor na podlagi drugega odstavka 128. člena Poslovnika Državnega zbora sprejel sklep, da Predlog zakona o oblikovanju cen naftnih derivatov ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Jaz bi prosil druščino tamle, če lahko malo znižate ton. Za predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa dajem besedo predstavniku predlagateljev predloga zakona gospodu Mihi Kordišu. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo, predsedujoči. Vlada se je odločila, da bo slovenskim državljankam in državljanom podražila ceno bencina, dizla in kurilnega olja. Odpravlja namreč najvišjo omejitev marž za naftne trgovce. Ta proces je začela z aprilsko sejo, ko je deregulirala ceno 100-oktanskega bencina in kurilnega olja. Res ni bilo treba dolgo čakati, da bi storila tudi naslednje korake, ko se je deregulirala cena goriv ob avtocestnem križu in ob hitrih cestah. V Združeni levici temu vsekakor nasprotujemo, ker gre za klasičen lobističen ukrep. Odprava najvišjih marž naftnih derivatov ne bo koristila prav nikomur, razen oligopolistoma OMV in Petrolu, ki bosta lahko nekaznovano navijala cene. Vsi ostali bodo, bomo potegnili krajšo. Tukaj so ostali sektorji gospodarstva, ki se jim bodo dvignili stroški. Tukaj je državni proračun, ki bo doživel izpad javnofinančnih prihodkov in tu so vozniki, voznice, naši sodržavljanke in sodržavljani, ki se jim bodo višje cene goriva poznale na denarnicah. Seveda je ukrep deregulacije cen naftnih derivatov logična politika neoliberalnega ministra Počivalška. Iz družbenega vidika pa je popolnoma nesmiselna in je škodljiva. Prav po pričanju oziroma še celo po priznanju Evropske komisije iz leta 2014 imamo ravno v Sloveniji enega izmed najbolje delujočih sistemov za določanje cen naftnih derivatov, zato se lahko vsi skupaj tudi grejemo in vozimo ceneje, kot bi se sicer. Ministrstvo v svojih argumentih navaja zelo posplošene prostotržne floskule, češ da bo omejitev najvišjih marž sprostila sedaj zadušeni trg, da bodo zato vstopili med naše ponudnike novi igralci in da se bodo zato cene naftnih derivatov znižale. Oprostite, to je grobo zavajanje. Kdor hoče prodajati naftne derivate na slovenskem trgu, lahko že zdaj ponudi nižjo ceno, omejena je namreč samo najvišja marža, ne pa najnižja. Kdor želi konkurirati po nižjih cenah, to lahko stori že zdaj. In lahko vidimo, da odprava najvišjih marž ne pomeni prav nič drugega kot zvišanje cen bencina, kurilnega olja in dizla. Prav nič drugega. Seveda se bo našel kdo, ki bo dejal, pa poglejte, kaj se v zadnjih mesecih dogaja ob avtocestnem križu. Cene se praktično niso dvignile, regulacija deluje. Ampak, prvič, če smo deregulirali cene naftnih derivatov ob avtocestnem križu, pa se cene niso zvišale, zakaj je bila ta deregulacija sploh potrebna. Zakaj je bilo treba odstraniti najvišje marže, če cene ne gredo gor. In drugič, bom ponudil odgovor na to vprašanje. Preprosto zato, ker so naftni trgovci, ti oligopolisti, predvsem že omenjena OMV in Petrol, dovolj pretkani, da ne želijo alarmirati in opozoriti slovenske javnosti na to, kar se dogaja oziroma kar se bo zgodilo. Prebrisano čakajo, da bo vlada, zanjo neoliberalni minister Počivalšek, deregulacijo cen naftnih derivatov izpeljala v celoti in do konca, potem pa bodo začeli šponati cene. 300 tisoč državljank in državljanov v Sloveniji živi pod pragom tveganja revščine. Ampak tudi ti ljudje uporabljajo javni prevoz, da gredo na delo in da se premikajo po državi, uporabljajo osebne avtomobile, grejejo se s kurilnim oljem. Zato nam tukaj izza vokala kuka tudi energetska revščina. V Združeni levici smo večkrat prišli na plano s pobudo, da se regulacija ponovno uvede, ker je to škodljiv ukrep praktično za vse; razen za naftne oligopoliste. Tokrat smo poskusili z zakonom in se na vas obračamo za podporo. Hvala.
Hvala lepa. Za predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa dajem besedo predstavnici Vlade. Državna sekretarka gospa Eva Štravs Podlogar, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanke in poslanci. Vlada Republike Slovenije je v mnenje prejela Predlog zakona o oblikovanju cen naftnih derivatov, ki ga je 16. novembra 2016 Državnemu zboru Republike Slovenije predložila v obravnavo skupina poslank in poslancev. Po navedbah skupine poslank in poslancev je namen predloga zakona uvesti regulacijo cen za 95-oktanski neosvinčeni motorni bencin, 98- ali večoktanski neosvinčeni motorni bencin, ki se uporablja v cestnem ali pomorskem prometu, dizelsko gorivo in ekstra lahko kurilno olje. V zvezi s predlaganimi rešitvami bi rada pojasnila sledeče. Vlada Republike Slovenije se zavzema za konkurenčno gospodarstvo in svobodno delovanje podjetij na trgu. Predlog zakona je v veliki meri podoben nekdanji uredbi o oblikovanju cen določenih naftnih derivatov. Predlog zakona tako predvideva ponovno regulacijo cen vseh naftnih derivatov in je tako v nasprotju z nedavno sprejeto odločitvijo Vlade o postopni deregulaciji oziroma liberalizaciji cen naftnih derivatov. Ukrepi, ki so predvideni v Zakonu o kontroli cen, na podlagi katerega se sprejemajo vsakokratne uredbe o oblikovanju cen naftnih derivatov, so izredne narave in naj bi kot taki trajali največ 6–12 mesecev, nato pa naj bi sledila postopna odprava teh ukrepov. V Sloveniji pa so na podlagi tega zakona cene bencina regulirane že od aprila 2000, torej več kot 15 let. Trenutno so v Sloveniji poleg cen določenih naftnih derivatov regulirane le še cene edinih učbenikov za posamezni razred. Tako so se v zadnjih letih deregulirali oziroma sistemsko uredili tudi drugi trgi energentov, kot na primer elektrika, zemeljski plin, daljinsko ogrevanje. Bojazen, da bi naftni distributerji po liberalizaciji cen znatno povišali marže in s tem drobnoprodajne cene naftnih derivatov, je zaradi več razlogov odveč. Naj pojasnimo, da marža v celotni strukturi drobnoprodajne cene naftnih derivatov predstavlja le 6 %, kar pomeni, da je končna drobnoprodajna cena v veliki meri odvisna od ostalih spremenljivk v ceni, predvsem pa od cene nafte na svetovnih trgih in višine trošarine, saj le-ta predstavlja okoli 40 % v strukturi drobnoprodajne cene. Nabavna cena nafte na svetovnem trgu skupaj z dajatvami namreč predstavlja kar okoli 90 % maloprodajne cene in bi torej morebitni dvig marž imel sorazmerno majhen vpliv na končno ceno posameznih naftnih derivatov. Ali povedano drugače, končna drobnoprodajna cena naftnih derivatov je v večji meri odvisna od ostalih spremenljivk. Cena nafte v Sloveniji je kot povsod drugje v Evropski uniji odvisna predvsem od cene nafte na svetovnem trgu in od višine ostalih dajatev, ki sestavljajo končno ceno. Pred kakršnimikoli nadaljnjimi odločitvami, torej ponovno regulacijo cen naftnih derivatov ali pa nadaljnjo liberalizacijo, bomo opravili analizo posledic sprostitve cen v letu 2016. Vlada Republike Slovenije sicer lahko ponovno uvede regulacijo cen naftnih derivatov, če bi dejanski vpliv prostega delovanja cen naftnih derivatov na trgu pomenil večji negativni vpliv na javne finance, gospodarstvo in gospodinjstva, kot je bilo le-to predhodno predvideno. Cilj države je vzpostaviti normalno delujoč trg, na katerem se bodo lahko vzpostavili tržni mehanizmi in konkurenca med distributerji naftnih derivatov. Vlada Republike Slovenije zato nasprotuje rešitvam, ki jih vsebuje Predlog zakona o oblikovanju cen naftnih derivatov, ki ga je vložila skupina poslank in poslancev, in meni, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, v njenem imenu gospod Franc Laj.
Spoštovani predsedujoči, predstavniki ministrstva, poslanke in poslanci, ostali navzoči, vsem skupaj lep pozdrav! V Poslanski skupini nepovezanih poslancev predlaganega zakona ne podpiramo, ker smo za liberalizacijo cen naftnih derivatov, konkurenčno gospodarstvo in svobodno delovanje podjetij na trgu. Smo za vzpostavitev tržnih mehanizmov in zdrave cenovne konkurence med distributerji naftnih derivatov. V takšnem poslovnem okolju že delujejo podjetja, ki se ukvarjajo z distribucijo in prodajo drugih energentov, na primer elektrike, zemeljskega plina in daljinskega ogrevanja. Zavedati se moramo dejstva, da država še vedno v veliki meri regulira cene naftnih derivatov, ker je delež marže, ki je predmet deregulacije, relativno majhen v primerjavi s končno ceno in v povprečju znaša okoli 6 %. Drugo dejstvo je, da se regulacija cen nanaša samo na prodajo preko bencinskih servisov ob avtocestnem križu. Zelo pomembno dejstvo je, da je Slovenija zaradi svojega geografskega položaja izrazito tranzitna država, ker tu poteka koridor Kijev–Barcelona in je izredno intenziven kamionski cestni promet. In tu vidimo v poslanski skupini, da je zelo pomembno, da ta vozila točijo gorivo pri nas in ne v tujini. Zakaj? Ker pri povečanem obsegu prodaje, povečanem obsegu ekonomije lahko pričakujemo pozitivne gospodarske učinke ter tudi javnofinančne učinke, prilive v državni proračun. Zelo pomembno je, če želimo res doseči v tem prostoru konkurenčne cene, da država s primernim davčnim sistemom poskrbi za to, da se bodo tudi davčne in trošarinske obremenitve znižale in se bo na ta način prispevalo k temu, da se bo lažje oblikovala konkurenčna cena naftnih derivatov. Vsi ti razlogi so pomembni pri naši odločitvi. Kot sem na začetku povedal, prav zaradi tega ne podpiramo tega predloga zakona. Najlepša hvala.
Gospod Danilo Anton Ranc bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani predstavniki ministrstva, spoštovani kolegice in kolegi! V Republiki Sloveniji so poleg naftnih derivatov trenutno regulirane le še cene učbenikov za posamezni predmet oziroma modul v nekem razredu, letniku ali programu. Deregulirani pa so bili trgi elektrike, zemeljskega plina in daljinskega ogrevanja. V Poslanski skupini Stranke modernega centra ugotavljamo, da je ta rešitev edina pravilna in da uvaja tržno ekonomijo ter ponudbe in povpraševanja tudi na tem segmentu. Zgovoren je argument v stališču Vlade Republike Slovenije, da skoraj v vseh državah Evropske unije obstaja prosto oblikovanje maloprodajnih cen naftnih derivatov, kar pomeni, da so cene naftnih derivatov deregulirane, vloga države pa je zmanjšana na določanje davkov in trošarin. Cene naftnih derivatov se v Sloveniji po predpisani metodologiji oblikujejo že od leta 2000. 7. 11. 2016 pa je Vlada Republike Slovenije na 145. seji sprejela uredbo, s katero je deregulirala trg naftnih derivatov na omenjenem območju avtocestnega križa. Že prej je bila v letu 2016 na področju Slovenije deregulirana cena kurilnega olja in 98-oktanskega bencina. Gre za večfazno liberalizacijo cen naftnih derivatov, ki se uresničuje postopoma. Do danes ni bilo mogoče zaslediti bistvenega povečanja cen. V Poslanski skupini Stranke modernega centra smo skupaj s koalicijskimi partnerji podprli sklep, da vlada pripravi analizo sprememb cen naftnih derivatov. Na ta način bomo dobili informacijo o nadaljnji smeri politike oblikovanja cen naftnih derivatov. V vmesnem času, ko pričakujemo izsledke analize, je Poslanska skupina Združena levica v parlamentarno proceduro vložila zakon o oblikovanju cen naftnih derivatov. Cilj predloga je ponovna vzpostavitev regulacij cen. Zavzemajo se tudi za prenos pristojnosti za odločanje o tej problematiki z Vlade Republike Slovenije na Državni zbor. V zvezi s prenosom pristojnosti citiram mnenje Zakonodajno-pravne službe: »Možnost oblastnega posega na prosto oblikovanje cen je sistemsko urejeno z Zakonom o kontroli cen, ki uporabo uzakonjenih možnih ukrepov določitve cen prepušča Vladi. Predlagana zakonska ureditev tako ponovno ureja že urejena razmerja. Ker pri tem hkrati ne ureja razmerja med obema zakonoma, ki sta z vidika hierarhije pravnih aktov prirejena, lahko pride do medsebojnega neskladja dveh zakonov, ki kot tako krši načelo pravne države 2. člena Ustave.« V Poslanski skupini Stranke modernega centra spoštujemo mnenje Vlade Republike Slovenije. Dokončna odločitev v smeri deregulacije pa bo oblikovana šele po temeljiti proučitvi analize gibanja cen naftnih derivatov, ki jo pripravlja ministrstvo za gospodarstvo. V Poslanski skupini Stranke modernega centra smo se vedno zavzemali za odprt trg, brez nepotrebnih administrativnih ovir in regulacij, kar bo gospodarstvu omogočalo lažje zadihati. Hkrati pa se zavzema za potrošnikov interes, tako da bo mogoča ponovna uvedba regulacije, če bi dejanski vpliv prostega oblikovanja cen naftnih derivatov na trgu pomenil večji negativni vpliv na javne finance, gospodarstvo in gospodinjstva. Predloga Poslanske skupine Združena levica, ki je zgolj predpis uredbe in ne upošteva celovite analize trga naftnih derivatov, ki zahteva opazovanje določenega obdobja gibanja cen, pa ne bomo podprli. Hvala lepa.
Gospod Franc Breznik bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi, spoštovani predstavniki Vlade! Pred nami je Predlog zakona o oblikovanju cen naftnih derivatov, ki ga je predlagala Združena levica. Naj na začetku povem, da je predlog zakona šolski primer nerazumevanja tržnega gospodarstva, vračanja v neke čase in v posnemanje nekaterih modelov, ki nikoli v življenju niso delovali. Že slika vrst Slovencev in Slovenk na avstrijskem Koroškem ali na avstrijskem Štajerskem na njihovih bencinskih servisih kaže, da nekaj z našim modelom obračunavanja cen naftnih derivatov ni v redu. Avstrijci so v zadnjih letih pripravili tako imenovan dinamični model obračunavanja, ki se dnevno prilagaja, je prostotržen. Naj povem, da pri določanju cen od leta 2011 veljajo določene omejitve, merila in smernice za upravljavce bencinskih servisov od času objave cen tekočih goriv, ki je bil nazadnje spremenjen 21. marca 2013. Zelo natančno določa, kdaj se smejo cene povišati. Tako se lahko povišajo le enkrat na dan v Avstriji, ob 12. uri, ne med prazniki. Kot pa veste, se pa cel dan cene znižujejo, največkrat so cene v sosednji Avstriji nižje v večernem času. Naj povem, da so stališča Slovenske demokratske stranke lahko državljanom jasna. Vedno se zavzemamo za prostotržno gospodarstvo, za konkurenco in posledično s tem za nižje cene storitev blaga in dela tudi v Republiki Sloveniji. Predlog zakona, v katerem govorijo, da se bodo cene povečale, seveda to ne drži. V Sloveniji se mora vzpostaviti konkurenca. To, da se mi leta 2017 pogovarjamo o tem, da bi deregulirali cene naftnih derivatov, je žalostna posledica tranzicije, predvsem dveh večjih, bivših komunističnih podjetij, ki sta s pomočjo politike orala ledino in izpodrivala konkurenco na nek način, ki nima neke realne osnove. Danes je ta posledica tukaj, zato je deregulirati cene naftnih derivatov nujno potrebno. Naj povem, da še velja ena žalostna varovalka, da tudi, če bi ta dva ponudnika dvignila cene naftnih derivatov, govorimo predvsem o dizlu ali bencinu z 98 ali 95 oktani, obstaja rezerva za slovenske državljane kot nekoč, da lahko hodijo točit gorivo v Avstrijo, kar se že sedaj dogaja. Zato menimo in dajemo tudi en napotek vladi. Mi se strinjamo z deregulacijo, ampak lahko vam izračunamo po dinamičnem modelu, da je problem marž, ki so prenizke, in po drugi strani prevelike trošarine; tako na podlagi naftnih derivatov kot na podlagi cen tobačnih izdelkov ter vseh ostalih storitev alkohola. Ljudje se odvračajo, avstrijski kupci ne prihajajo v Slovenijo. Smo, kot je govornik pred menoj rekel, tranzitna država; svoje tranzitne lege in optimiziranega modela izračuna cen še nimamo in ravno to je neka specifika Republike Slovenije. In manj je več. To pomeni manj trošarine, več manevrskega prostora za maržo, posledično s tem se lahko tudi naši bencinski servisi prilagajajo Avstriji, sosednji Hrvaški ali pa Italiji; dnevno. In to mora biti nek model, ki bo moral v prihodnosti veljati v Republiki Sloveniji. Če nimaš »Spielraum«, kot bi Nemci rekli, manevrskega prostora, potem se tudi naši ponudniki naftnih derivatov v tem trenutku ne morejo prilagajati, ker je marža tako nizka, da ne morejo konkurirati avstrijskim ponudnikom preko meje. Trenutna največja posledica je to, da v Ljubljani tega pritiska ni; bencinski servisi na mejah, predvsem v okolju, od koder sam prihajam, naš del Štajerske, Radgona, Lenart in ostalo, državljani hodijo tankat gorivo že v Avstrijo. Podobno je na slovenski koroški strani, kjer hodijo na avstrijsko Koroško. Naš model ni dober, deregulacija, samo prvi korak, govorimo o popolni deregulaciji, naslednji korak pa mora tudi vzpostaviti varuh konkurence, ki mora postaviti neka merila, da lahko drugi ponudniki naftnih derivatov pridejo in tržno poslujejo v našem poslovnem okolju. Zato, kot sem povedal na začetku, Predloga zakona o oblikovanju cen naftnih derivatov, ki ga je pripravila Združena levica, v Slovenski demokratski stranki nikakor ne moremo podpreti. Najlepša hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, v njenem imenu gospod Tomaž Gantar. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. Lep pozdrav vsem! Naj uvodoma povem, da se v Poslanski skupini Desus ne strinjamo s politiko deregulacije cen naftnih derivatov, ker enostavno menimo, da pogojev za ustrezno konkurenčnost na tem področju ne izpolnjujemo in zato so tudi učinki lahko v nasprotju s tem, kar želimo doseči. Pričakujemo torej, da vlada brez pravih argumentov ne bo sprejemala nadaljnjih odločitev v tej smeri. Že po prvi fazi deregulacije, ki se je z uredbo Vlade zgodila aprila lani, smo s sklepom na matičnem delovnem telesu terjali od pristojnega ministrstva, da še pred nadaljevanjem postopka popolne liberalizacije trga naftnih derivatov natančno prouči vse možne učinke le-te. Zahtevali smo da se opravi celovita analiza, na podlagi katere bomo lažje sprejemali nadaljnje odločitve, predvsem pa odpravili dvom o morebitnih negativnih posledicah že začete deregulacije cen naftnih derivatov. Ker slovenski duopolni trg ponudnikov naftnih derivatov ne dopušča ustvarjanja pozitivne konkurence, je skrb o morebitnem dvigu cen goriv na daljši rok po našem mnenju povsem upravičena. V Poslanski skupini Desus se zavedamo dejstva, da se bodo negativni učinki deregulacije zlili predvsem na ramena končnih potrošnikov. Država pa se z deregulacijo brez pravih argumentov odpoveduje možnosti nadzora nad cenami, ki lahko negativno vplivajo na samo gospodarstvo in tudi na vse nas. Vendar je vlada ubrala drugačno pot, še pred zaključkom analize o morebitnih učinkih deregulacije je postregla z novo uredbo, s katero se je jeseni pričela druga faza prostega oblikovanja cen na trgu. Zakaj se je tako hitelo z odločitvijo, v Poslanski skupini Desus kljub zastavljenemu poslanskemu vprašanju do danes nismo dobili ustreznega in argumentiranega odgovora. Čeprav predlagatelji zakona navajajo zelo podobne razloge glede negativnih posledic deregulacije cen naftnih derivatov, pa v Poslanski skupini Desus ocenjujemo, da predlagana zakonska ureditev ni smiselna, saj je skoraj identična dosedanjemu sistemu ureditve s podzakonskimi akti. Ne moremo se strinjati s predlogom vračanja na izhodišče na predlagani način. Upamo pa, da si bo vlada v resnici vzela čas pred dokončno in celovito deregulacijo cen naftnih derivatov za analizo posledic do zdaj sprejete deregulacije teh cen. Zaradi navedenega se v Poslanski skupini Desus strinjamo s sprejetim sklepom na matičnem delovnem telesu, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavano. Ob tem pa ponovno poudarjamo, da takšnih hitrih vladnih odločitev v Poslanski skupini Desus v prihodnje ne bomo podpirali. Hvala.
Dr. Matej T. Vatovec bo predstavil stališče Poslanske skupine Združena levica.
Hvala, podpredsednik. O tem, da je deregulacija cen naftnih derivatov za državo in državljane škodljiv ukrep, so si enotni stroka, potrošniške organizacije in tudi tiste vladne službe, ki so pripravile študije o posledicah takšne politike za javne finance. Edini, ki se s tem ne strinjajo, so naftni lobiji na eni strani in njihovi plačanci na drugi. To je seveda logično. Ti so namreč edini, ki bodo imeli od deregulacije cen koristi. Vlada je jasno stopila na njihovo stran in falanga neoliberalnih apologetov pod vodstvom ministra Počivalška je trdno odločena povečati njihove dobičke na račun višjih cen goriv, katere bomo plačali mi vsi. Za strokovne argumente, celo njihove lastne, se ne zmenijo in z versko gorečnostjo ponavljajo floskule o zveličavnosti prostega trga. To nas je v Združeni levici tako rekoč primoralo k vložitvi zakona, ki ga danes obravnavamo in katerega namen je uvesti ponovno regulacijo cen za vse naftne derivate. Kronski argument za deregulacijo cen je, da bo to prineslo konkurenco na trgu naftnih derivatov. Posledično pa naj se tudi marže trgovcev na dolgi rok ne bi dvignile oziroma bi bile po njihovem mnenju nekje na sedanji ravni. S tem vlada po eni strani priznava, da se cene nedvomno bodo dvignile; po drugi pa, da je ukrep če že ne škodljiv, pa vsaj nesmiseln, ker bodo marže ostale na isti ravni. Zraven nas še prepričujejo, da je dejstvo, da po deregulaciji cen na avtocestnem križu trgovci marž niso dvignili, dokaz, da bo tako tudi v primeru popolne deregulacije. Vendar pa je ravno dejstvo, da marže vseh ponudnikov ob avtocestnem križu ostajajo popolnoma enake z uredbo določenim najvišjim maržam na ostalih prodajnih servisih, dokaz, da imamo duopol, ki dogovorno ohranja cene na isti ravni, in da trg nima nikakršnega vpliva na višino marže. Trgovci so pametni, čakajo stanje popolne deregulacije. Če bi ob avtocestnem križu dvignili marže, bi sicer na kratki rok lahko povečali dobiček iz naslova prodaje goriva na teh bencinskih servisih; na srednji rok pa bi ostali brez veliko večjih dobičkov iz naslova prodaje na vseh bencinskih servisih. Najboljši primer tega, kaj se nam obeta v primeru popolne deregulacije, je gibanje v celoti deregulirane cene kurilnega olja. Gibanje cen kurilnega olja je bilo lansko leto spomladi in večji del poletja še primerljivo z ostalimi članicami. Zato pa so trgovci izkoristili prvo polovico septembra in drugo polovico oktobra, ko so zaradi podražitev drugih goriv kupci predpostavljali, da se bo podražilo tudi kurilno olje. Potem pa so se cene kurilnega olja v prvi polovici septembra v celotni Evropski uniji znižale za nekaj manj kot 3 %, v Avstriji denimo za 2,5 %; v Sloveniji pa smo v tem obdobju cene zvišali za 10 %. Ker pa so se sočasno zvišale cene bencina, so lahko kupci kurilnega olja ob tem nekako pričakovali tudi višje cene kurilnega olja; in tako je drastičen dvig marž ostal neopažen. Vlada in desnica nas prepričujeta, da je deregulacija cen naftnih derivatov potrebna, ker so cene goriva pri nas precej višje kot v sosednjih državah, kjer so cene že deregulirane. To je res, vendar pa je to posledica visokih davščin na goriva, ki z deregulacijo cen ostajajo nespremenjene. Ukinja se zgolj najvišja dovoljena marža, katero si lahko trgovci sami obračunajo, ki pri nas delujejo na oligopolnem trgu. Ta marža pa je najnižja v Evropi, pripomniti pa velja, da je omejena samo navzgor. Vsak cenejši, če hočete konkurenčnejši, ponudnik bi že sedaj lahko gorivo prodajal ceneje, a se zaradi oligopola le redki za to odločajo. To najvišjo dovoljeno maržo z našim predlogom zakona premikamo iz podzakonske na zakonodajno raven. Namen tega zakona je preprečiti škodljive in do temeljev ideološke odločitve vlade o deregulaciji cen naftnih derivatov. Zato bomo glasovali proti sklepu, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Gospa Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov.
Spoštovani predsedujoči, predstavniki ministrstva, poslanke in poslanci! V Republiki Sloveniji naj bi veljal sistem socialno-tržnega gospodarstva. Kljub temu naša pravna ureditev še marsikje odstopa od načel tržne ekonomije. Eno izmed teh področij je tudi regulacija cen naftnih derivatov. Hvala bogu pa je to eno od področij, kjer se regulacija cen umika načeloma svobodnega trga. Vlada je namreč v zadnjem času z več ukrepi postopoma odpravila sistem določanja cen naftnih derivatov, kar krščanski demokrati pozdravljamo. Prav zato v Novi Sloveniji nasprotujemo ukrepom iz Predloga zakona o oblikovanju cen naftnih derivatov, ki stanje na tem področju vrača v čas omejevanja svobodnega določanja cen. Predlog namreč uvaja omejitev marž za 95-oktanski neosvinčeni motorni bencin, 98- ali večoktanski neosvinčeni motorni bencin, dizel ter ekstra lahko kurilno olje. Glede na socialistično politično usmeritev Združene levice, ki je pri tem predlogu zakona predlagatelj, razumemo njihove težnje po ponovni regulaciji cen na trgu. Tak predlog je morebiti za marsikoga na prvi pogled všečen, vendar pa je tako ostra omejitev v nasprotju z osnovnimi načeli delovanja tržne ekonomije, na kateri slonijo uspešna svetovna gospodarstva. Omejevanje cen naftnih derivatov pomeni tudi poseg v ustavno pravico do svobodne gospodarske pobude. Vsak tak poseg mora biti utemeljen z močnimi argumenti, ki bi govorili njemu v prid. Argumentu za ukrep, ki bi tako ostro posegel v sistem socialno-tržnega gospodarstva, pri tem predlogu zakona v Novi Sloveniji ne vidimo. V študiji, ki sta jo pripravila dr. Igor Masten in dr. Aljoša Feldin, sta avtorja ugotovila, da je potencial dviga cen zaradi deregulacije omejen. Razlogi, ki govorijo v prid omejenemu dvigu marž v primeru liberalizacije cen, so po njuni študiji v visoki ravni davkov glede na mejne trge, visoki odzivnosti povpraševanja po derivatih v Sloveniji, ceni majhnosti in izraziti tranzitni naravi slovenskega trga in možnemu vstopu novih ponudnikov. V Sloveniji se moramo odvaditi miselnosti, da je vedno in povsod nujna državna intervencija, da je treba skoraj do neskončnosti regulirati in posegati v vsako družbeno ali gospodarsko aktivnost, ki se odvija v naši državi. Za poseg v tržni sistem in ustavno pravico do svobodne gospodarske pobude, ki ga taka regulacija cen naftnih derivatov prinaša, v Novi Sloveniji ne vidimo utemeljenih razlogov. Zato Predloga zakona o oblikovanju cen naftnih derivatov ne bomo podprli.
Končali smo s predstavitvami stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 2. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Spoštovane poslanke, dragi poslanci, obveščam vas, da bomo obravnavo 2. točke začeli ob 14. uri. Prekinjam 26. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali čez uro in pol, ob 14. uri. Hvala lepa.
Spoštovani poslanci, spoštovane poslanke! Nadaljujemo s prekinjeno sejo Državnega zbora. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBI IN DOPOLNITVAH ZAKONA O TUJCIH, NUJNI POSTOPEK. Postopkovno, gospod Franc Jurša. [[oglašanje iz dvorane]] Bom obema dal besedo, pa bom potem odgovoril. Prosim, gospod Franc Jurša.
Hvala lepa, predsednik za besedo. Jaz sem zdaj še enkrat temeljito pogledal Poslovnik in sem pogledal tudi pristojnosti predsednika Državnega zbora Republike Slovenije. Res je, da vi sklicujete seje Državnega zbora ter jih tudi vodite. Pogledal sem tudi to, da lahko prekinete sejo, ampak ker ste prvi med enakimi, bi bilo korektno in pošteno do nas, poslank in poslancev, da nam poveste, zakaj ste prekinili sejo za skoraj dve uri. To bi bilo korektno in pošteno. Jaz vedno bolj dobivam občutek, če nekdo zasede tisti stol tam zgoraj, da potem izgubi neko določeno razsodnost pri takšnih zadevah. In vas lepo prosim, gospod predsednik, upam, da smo toliko vredni, da nas informirate, zakaj ste to naredili.
Besedo ima dr. Franc Trček, tudi za postopkovno.
Hvala za besedo. Zahvaljujem se govorcu pred menoj, ki je povzel vprašanje, ki sem ga hotel postaviti. Upam pa, glede na dejstvo, da mi je slaba dva dni nazaj proti koncu seje odbora ministrica dobesedno rekla, da niti ni pomembno, ali ste me razumeli v zvezi s tem zakonom, da je ta prekinitev, ki je trajala nekaj časa, in smo nevedni, zakaj se je to zgodilo, prispevala k temu, da bom razumel ta zakon. Predsednik Državnega zbora, mi imamo neko veliko težavo v sklicu tega državnega zbora, da ministri in ministrice zelo neradi hodijo v ta hram demokracije, kot ga nekateri radi imenujete, ne pa toliko izdatno soustvarjate. Celo z državnimi sekretarji in sekretarkami so težave. Imamo težave, da nam nočejo odgovarjati na vprašanja ali pa potem preidejo na nek osebni nivo, kaj si pa bodo Štajerci, mi drugi, mislili o nas Štajercih, kot bi rekla gospa ministrica za okolje in prostor. Zato upam, predsedujoči, da boste v imenu vseh nas kot prvi med enakimi nekako izposlovali, če se tako izrazim, da nam izvršilna oblast pojasni, ali so neki očitki – kot je rekel vidni član vaše stranke in doktor prava – neutemeljeni, odveč. Kot sem že rekel na seji, jaz nimam problema, če me nekdo osebno žali na čikih, ali je Trček že od tablete ali na, ali na sejah odborov, gor in dol. Imam pa velike probleme, da nekdo na takšen način kot gospa ministrica žali vlogo poslancev. V neki približno normalni demokraciji bi jo neka četrta veja oblasti – mediji v 24 urah uničili in bi že zdaj odstopila. Moje postopkovno ima eno vprašanje, ki je identično, kot ga je zastavil kolega pred mano. In eno priporočilo, naj se izvršilna oblast, katerakoli že bodi in v tem trenutku ta, ki je tukaj, neha delati norca iz Državnega zbora in neha derogirati ustavno parlamentarno demokracijo, ki jo vsaj formalno še imamo v tej družbi in državi. Hvala za besedo.
Povedati moram najprej, da ta prekinitev ni bila zaradi tega zakona, čeprav takrat, ko smo interno govorili o teh zadevah, smo predvidevali, da se bo ta točka točno začela od 14. uri. To je bilo najverjetneje na bolj internih usklajevanjih koalicije, ne pa na točki celotnega Državnega zbora. Moja napaka je, da to ni bilo zabeleženo tudi v časovnem poteku seje Državnega zbora, zato se moram opravičiti. Je pa bila druga obveznost, ki jo imam kot predsednik Državnega zbora. In ker je ta točka tako pomembna, sem želel, da to točko začnem voditi sam. Da sem lahko uskladil eno z drugim, je bil to tudi nek dogovor, ampak interne narave. Toliko povem. Druga obveznost, ki je najmanj toliko pomembna za predstavljanje Državnega zbora v odnosih do drugih družbenih subjektov in do mednarodnih partnerjev, ki imajo glede na to, s čemer se danes ukvarjamo, svoje mišljenje; ampak to ni tako grozno pomembno. Je pa v bistvu vseeno, braniš obraz te države v vsakem primeru, neodvisno od tega, kaj se bo danes s tem zakonom zgodilo. Drugega dela postopkovnih zadev, ki so bile, pa na tej točki ne bi komentiral; ampak bi šli kar lepo naprej s predstavitvijo, ker poslovniški pogoji za to, da lahko ta zakon obravnavamo, obstajajo. In tisto je ta trenutek najpomembnejše v tej fazi postopka. Stališča so vam znana. Stališča Državnega zobra so znana, vsaj tista, ki so relevantna. Itak se pričakuje, da se v razmerju med izvršno in zakonodajno vejo oblasti, še zlasti v zakonodajni veji oblasti, sprejme takšen zakon, kot ga pač sprejmejo poslanci v Državnem zboru. Tukaj nimam nobenih drugih zadev, ki bi jih lahko na tej točki komentiral. Postopkovno, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Vsaj midva zelo dobro veva, pa verjetno še kdo v tem sklicu, kaj piše v 153. členu Ustave. Ne bom bral. S strani izvršilne oblasti je bil na seji matičnega delovnega telesa Odbora za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo podpredsednik njihove pravne službe, če se tako izrazim, ki je v bistvu držal neke vrste bolj politični govor. Je tudi vidni član ene od strank, ki sedijo v državnem zboru. S tem ni nič narobe, legalno, legitimno. In od njega smo nekako pričakovali, da bo razjasnil vse ustavnopravne dileme glede tega zakona. Tega ni storil. Na moj predlog, naj nam vsaj dostavijo potem pisno mnenje vladne strani, da mi razjasnijo pred odločanjem, ali gre za ustavno sporno materijo ali ne – mimogrede, predsedujoči je,iz Stranke modernega centra –, ni primerno odreagiral. Zato prosim za prekinitev seje za 45 minut in v vmesnem času naj se nam dostavi tovrstno pisno mnenje z vladne strani. Ker se mi zdi, da se ukvarjamo z neko preresno problematiko, da bi to počeli na način, bom uporabil besede iz mojega maternega jezika, Baba kazala. Jaz o tem zakonu ne morem odločati na primeren način, če mi ministrica reče, da niti ni pomembno, ali jaz to razumem ali ne. Ne morem odločati tudi, če mi nekdo reče – ah, to so vse očitki, mi smo jih demantirali; če mi teh demantijev v postopku argumentacije nekdo ne poda. In se mi zdi, da je skrajni čas, da vsi odvržemo pavke nečimrnosti, odvečno teatralnost in se posvetimo svojemu primarnemu delu. In za svoje primarno delo jaz potrebujem ta dokument in vas prosim, da mi ga priskrbite. Hvala.
Veste, da so z vložitvijo akta priloženi tudi dokumenti, ki gredo skozi vladno službo za zakonodajo. Formalno gledano, imate njeno stališče ter na drugi strani stališče Zakonodajno-pravne službe. Postopkovno gledano, zaradi tega vsekakor ne morem zahtevati dodatnega mnenja od vladne Službe za zakonodajo. Sem pa proučil, kaj se je dogajalo na odboru, in bom proučil še malo bolj natančno. Ampak odnos med vladno službo za zakonodajo in Zakonodajno-pravno službo Državnega zbora je tokrat prišel v zelo nenavadno nestrinjanje, ki se v običajnih postopkih nikoli ne zgodi. Moram pa to zadevo do konca proučiti, da bom lahko, če bo treba, branil avtonomijo Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora v odnosu do Vlade kot celote. Ta služba je avtonomna in ta služba bo ostala avtonomna in nanjo noben ne bo na neprimeren način pritiskal. To je pa tisto, kar lahko ta trenutek rečem; kaj več pa ne morem, ker moram natančno proučiti 50 strani magnetograma. Ko bom to proučil, bom lahko dal še kakšno drugo mnenje o nekaterih drugih pobudah, ki so bile še dane. Mislim, da je ta trenutek primerno, da nadaljujemo s postopkom in da ne nadaljujemo s postopkovnimi. Dr. Vinko Gorenak, postopkovno, domnevam.
Hvala lepa. Predsednik, jaz ne bom kompliciral, ker mislim, da moramo iti na najpomembnejši zakon; samo slutim, da je nekaj narobe. Če Jurša kot koalicijski poslanec sprašuje, zakaj smo prekinili sejo, če gospod Nemec ni povedal, zakaj smo prekinili sejo. Vi ste rekli, da ste imeli neke obveznosti, kar jaz razumem. Vi imate pravico, da boste poslanci vedeli, predsednik Državnega zbora lahko prekine tudi za dve uri, ni možnosti, da mu boste oporekali, ima to pravico. Razložili ste, da ste imeli neke hudo pomembne obveznosti. In ko gledam tule zgoraj na balkon, so bile tu tri srednje šole, jaz upam, da ni to; na vašem urniku ni nič. Na hodnikih sem pa slišal, da ste se kregali v Stranki modernega centra in da smo zato prekinili sejo za dve uri. Pošteno bi bilo, da poveste, zakaj ste prekinili sejo. Imate pa to pravico, to pa res, ker konec koncev imamo dva podpredsednika, ki sta opravilno čisto v redu in lahko vodita sejo. Državljani zaslužijo pošten odgovor. Imate pa pravico prekiniti še za dve uri, to morate pa tudi poslanci sprejeti in vedeti. Hvala lepa.
Vsekakor tisto, kar ste domnevali, ni bil vzrok, zaradi katerega bi prekinil sejo. Kot sem rekel, prišlo je do tehnične napake, da moje navodilo, da je treba to dati v časovni potek, ni bilo jasno postavljeno. Čisto odkrito povedano, srečal sem se s Škofovsko konferenco v sklopu priprav na obisk Vatikana; to je pa tisto, kjer sem v tem trenutku bil in sem tudi opravičen. [[oglašanje iz dvorane]] Dovolj sem pojasnil glede tega. Gospod Franc Jurša, postopkovno, domnevam.
Gospod predsednik, zahvaljujem se vam za informacijo, ki ste jo podali. Ampak vseeno, v tem državnem zboru imamo izvoljena tudi dva podpredsednika, žal nimamo treh. In prepričan sem, da bi bil vsak od teh dveh podpredsednikov sposoben voditi to točko dnevnega reda do vašega prihoda. Jaz, bom rekel takole, vam za to ne morem dati opravičila. Vi pa vzemite to mojo zadevo kot moje priporočilo za prihodnost, da nekaj takega več ne boste počeli.
Bom odgovoril. Oba podpredsednika bosta tudi vodila to točko, samo začeti sem jo hotel. Dr. Franc Trček, postopkovno.
Onkraj vaših nasmehov, onkraj tega, da omenjate, kako se je kolega Milan zaplezal, imam jaz velika ušesa in poslušam. Kordiš, prosim, da se nehaš smejati. Gospod predsednik, vi ste rekli, da tega 50-stranskega dokumenta še niste preučili. Izhajajoč že iz prej omenjenega člena, gre za najbolj sporen zakon, ki ga obravnava ta sklic Državnega zbora. In gibljem se samo znotraj ustave, kot sem se tudi na seji matičnega delovnega telesa gibal. Niti nisem šel v neke mednarodno sprejete obligacije, ki jih ima ta država, republika in družba. Zato jaz predlagam, da za čas, vi se sami odločite, koga potrebujete, oba sva profesorja – Han, pač tekme ne boš gledal –, oba sva profesorja, oba imava dokaj razvito analitično sposobnost branja, ste vrhunski strokovnjak za področje, ampak verjetno za 50 strani, če jih želite potem argumentirano uporabljati v nadaljevanju vodenja te seje, potrebujete vsaj 3 ure časa. Zato je moj postopkovni predlog, da za 3 ure prekinemo to sejo, dokler se predsednik Državnega zbora resno ne seznani s tistimi 50 stranmi. In se nehajmo delati norca iz samih sebe in iz tega hrama demokracije. Mogoče bi teh 50 strani lahko skupaj prebrala ostala dva podpredsednika ali pa še, ne vem, podpredsednica gospa Irgl, če bi jo Slovenska demokratska stranka takrat predlagala za podpredsednico; in bi potem mi imeli pokrito naše zadnjice, če se tako izrazim, na ustrezni način, tako kot je temu sedaj. Vladna pravna služba noče argumentirati; ministrica dejansko pravi, da je vseeno, ali mi to razumemo ali ne; predsednik Državnega zbora in vrhunski strokovnjak za to področje pa še ni imel časa, da bi analitično preučil teh 50 strani. Če ni to dno dna te parlamentarne demokracije, če ni to največja žalitev, ki sem jo jaz kadarkoli doživel v življenju, potem ne vem, kaj je. Zato prosim, predsednik, prosim, Milan, da resno vzameš moj postopkovni predlog in za 3 ure prekineš sejo in se detajlno podučiš o teh 50 straneh. Če je treba, pa nakladno še prekini zaradi mene za 3 dni, dokler se te zadeve ne razjasnijo, ker drugače mi tukaj resno ne odločamo, ker drugače je to derogirani teater in nič drugega. Hvala.
Naj pojasnim. Prej sem vas pojasnil, da teh 50 strani nisem preučil iz razloga ugotavljanja odnosa med obema pravnima službama, ne iz razloga tega, da ne bi vedel, kaj se je na tej seji zgodilo, kaj se je sprejelo in kaj se danes obravnava. To poznam, zato prosim, da nikar ne izkoriščajte teh zadev. Nočem dajati dokončnih sodb, nakazujem pa smer, v katero bo ta sodba šla. Tudi tisti, ki vedo, katere so bile še druge pritožbe na to zadevo, vedo, da sem s tem odgovoril tudi na njihove zahtevke v zvezi s tem. Na to bo na ustrezen način odgovorjeno. Nima pa nobene veze s sedanjim postopkom. Ne bom dal 3 ur prekinitve. Besedo za postopkovno ima gospod Jan Škoberne.
Najlepša hvala, spoštovani gospod predsednik. Nazadnje, mislim, da ste celo vi predavali, ko smo se pogovarjali o laičnosti države in francoski revoluciji, sem razumel, da je od takrat dalje cerkev ločena od države. Če vas zdaj prav razumem, ste kot drugi človek te države zaradi srečanja z najvišjimi cerkvenimi dostojanstveniki prekinili sejo izvoljenih predstavnikov ljudstva. Ne vem, saj lahko me kot profesor popravite, ampak domnevam, da se to od francoske revolucije dalje ne dogaja prav pogosto. Mislim, da si zaslužimo pojasnilo, kaj je bilo tako nujnega, da ste morali prekiniti sejo po ustavi od cerkve ločene državne institucije, da ste se sestali z najvišjim vrhom Rimskokatoliške cerkve v Sloveniji. Od kdaj je srečanje zaradi priprave na obisk neke druge, po mednarodnem pravu suverene entitete, denimo Vatikanske mestne države, pomembnejše za predsednika Državnega zbora od redne seje, ki jo vodi?! Mislim, da to ni nepomembno. Se opravičujem, spoštovani gospod predsednik, ampak morda pa ne bi bilo slabo, da današnjo sejo prekinemo in nadaljujemo jutri; ne samo zaradi jutranjega slabega zraka in previsokih temperatur v tej hiši. Hvala.
Težko je odgovoriti na stvari, ki jih zastavljate in primerjate dejansko neprimerljivo. Povedal sem vam, da v časovnem poteku seje žal ni bilo označeno tisto, kar so številni v tej dvorani vedeli; da je bilo tisto žal izraženo na koalicijskem usklajevanju, ne pa kje drugje. Sem povedal ta del zgodbe. Drugi del zgodbe je pa vezan na tiste obveze, ki jih imam, ampak tokrat ne z Vatikansko mestno državo, ampak Svetim sedežem; razlika je znatna in pomembna. Je pa tudi delno v kontekstu tega, kar se danes tukaj dogaja, ker mednarodno skupnost, s tem pa tudi Sveti sedež, zanima, kaj in kako sprejemamo zadeve v tem državnem zboru. Kaj več vam na tej točki ne želim odgovarjati, nima nobene zveze z neupoštevanjem naše ustavne dikcije o ločitvi cerkve in države; ampak ima zvezo s tem, da nobena ločitev ne izključuje dialoga, ki je nujno potreben, da so tovrstni obiski smiselni in niso zgolj slikanje pri Svetem sedežu. Postopkovno, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Obljubljam, da je to moje zadnje postopkovno na tej točki. V veliki meri se strinjam s kolegom iz Socialnih demokratov in mojim nekdanjim študentom, ampak ne bi rad glede tega zapenjal in tudi delal predvolilne propagande. Lahko le rečem, če ste že imeli ta obisk, da ste se spomnili potem, da smo vsi sinovi Abrahamovi. Za tiste verujoče, saj veste, Stara zaveza, dvanajst knjig, se pojavi Abraham, to vam ne bo škodilo pri današnjem odločanju o tem zakonu. Oglasil sem se pa še enkrat iz čisto preprostega razloga, ker postajam zgrožen, da sem v tem sklicu Državnega zbora očitno edini ali eden od redkih ustavnih patriotov. Kakorkoli že obračamo, sprejmem to, čakali smo. Zaradi mene bi tudi lahko čakali še dlje, da vi vodite to odgovorno in pomembno sejo, ker imate, naj ne bosta ostala dva podpredsednika užaljena, nekoliko več kompetenc za to kot onadva, ampak izhajajoč iz tega, kar ste povedali, je jasno razvidno, da te seje ustrezno ne moremo izpeljati do konca. Lahko pa rečem vam v bran, da ste vsaj fer, da ste povedali, kaj je razlog vaše odsotnosti ali prekinitve, ker toliko pa sem že v tej bajti, po dveh tretjinah mandata, da vem, da bi kdo drug to zamolčal. Hvala.
Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar.
Predsedujoči, hvala za besedo, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Na mizi imamo spremembe Zakona o tujcih, ki je v svoji materiji izjemno zahteven, saj je pri tem treba razumeti širši kontekst problema ter širino družbenih posledic, ki lahko nastopijo v primeru pasivnosti Republike Slovenije. Zato je bil zakon podvržen zelo izčrpnemu in zelo intenzivnemu postopku usklajevanja na vladi, koaliciji in tudi na Svetu za nacionalno varnost, ki ga je podprl. Intenzivno smo sodelovali tudi z Ministrstvom za pravosodje, zeleno luč pa nam je dala tudi Služba Vlade za zakonodajo. Republika Slovenija se lahko v primeru spremenjenih migracijskih razmer sooči s situacijo, ki lahko predstavlja grožnjo javnemu redu in notranji varnosti. Temeljni namen zakona je preprečiti takšno situacijo, da bi Slovenija tudi v spremenjenih razmerah lahko šla v smeri učinkovitega upravljanja množičnega nedovoljenega priseljevanja. Temeljno izhodišče je, da so migracije tudi varnostno vprašanje. Drugo, kar bi želela še posebej poudariti, je, da je zakon pisan kot skrajni ukrep za izredno situacijo, ko Slovenija zaradi preobremenjenosti več ne bi mogla izvajati Zakona o mednarodni zaščiti. In kot tretje, zakon daje pravno podlago za pravočasno ukrepanje, da do izrednega stanja ne pride. Večkrat smo namreč že slišali, da lahko Slovenija omeji pravico do pribežališča šele takrat, ko nastanejo izredne razmere; jaz pa pravim, da čakanje na izredno stanje kot del neke rešitve Vlade ali Ministrstva za notranje zadeve ni sprejemljivo. Še več, takšno pasivno čakanje na izredne razmere je nedopustno in celo ustavno sporno. Odgovorna oblast mora storiti vse, da do izrednega stanja ne pride. Slovenija je odgovorna in kredibilna članica Evropske unije, sodeluje v iskanju evropskih rešitev in je aktivna pri izvajanju evropske solidarnosti. Evropska unija je enotno območje svobode, varnosti in pravic, temelji na konceptu varovanja zunanjih meja in tudi na konceptu dostopa do mednarodne zaščite na področju Evropske unije kot celote. To je dostopnost do postopka po Ženevski konvenciji. Bistvo te konvencije pa je prepoved vračanja preganjanih oseb v državo, v kateri bi bila njihova svoboda in varnost ogroženi; kar nikakor ne velja, če se vrača v varne države članice Evropske unije. Načelo nevračanja ne zagotavlja avtomatične pravice do vstopa in bivanja v državi. Osebe, katerim se vstop lahko zavrne, prihajajo iz varne države članice Evropske unije, zato nevračanje po Ženevski konvenciji ni kršeno. Vse države članice Evropske unije, kot vemo, se s protokolom k amsterdamski pogodbi štejejo kot varne države, temu sledi tudi ostala zakonodaja Evropske unije, še posebej Dublinska uredba, ki tudi temelji na domnevi in tudi omogoča avtomatično predajanje prosilcev med državami članicami. Seveda pa se Dublin lahko opusti samo v primeru objektivno ugotovljenih sistemskih pomanjkljivosti v zvezi z azilnim postopkom in pogojem za sprejem. Cilj evropskega azilnega sistema mora biti zaščita tistih, ki dejansko zaščito potrebujejo, pri čemer je treba preprečevati zlorabe. Ekonomskih migracij namreč ni možno reševati znotraj azilnega sistema. Azilni sistem ne more služiti kot migracijski kanal, saj na ta način lahko prehitro pride do zloma azilnega sistema. Zato je ni inštitucije in konvencije, ki bi od Slovenije lahko zahtevala, da čaka toliko časa, da pride do izrednega stanja oziroma do močnega ogrožanja javnega reda in notranje varnosti. Konec koncev so človekove pravice omejene s pravicami drugih, zato mora država v stanju preobremenjenosti tehtati med pravicami tujcev in pravicami lastnih državljanov oziroma prebivalcev Republike Slovenije. Zato je v besedilu zakona upoštevana sorazmernost, ki se kaže v tem, da se Slovenija lahko sooči z obremenitvami, vendar ima pravno podlago za ukrepanje, ko pride do točke preloma, o kateri bo odločal Državni zbor kot najvišji suveren v tej državi, torej predstavniki ljudstva. Če Evropska unija ne bo našla rešitve, ki bo vzdržna in učinkovita, ima Slovenija ne samo legitimno pravico, ampak tudi dolžnost poseči po tistih nacionalnih ukrepih, ki so nujni, da zaščiti svoje interese. Zmožnosti Slovenije so objektivno omejene. Dejstvo, da so migracije tudi varnostno vprašanje, ni izum Ministrstva za notranje zadeve, tako določa tudi Resolucija o strategiji nacionalne varnosti; varnost je treba zavarovati v vsakem primeru. Zato še enkrat pozivam poslanke in poslance, da danes podprejo spremembe Zakona o tujcih. Hvala.
Postopkovno, dr. Franc Trček.
Gospod predsedujoči, žal se moram ponavljati. V torek nekaj čez 22. uro je gospa ministrica izjavila – prvič, odkrito, danes in tako naprej. V zakonodajnem postopku te države in družbe ne sodelujejo zgolj koalicija, Vlada, Svet za nacionalno varnost, v katerem je tudi predsednik največje opozicijske stranke; ampak še kar nekaj drugih deležnikov, kar se ve iz nomotehničnih priporočil, nasvetov, kako naj se izvaja zakonodajni postopek v tej družbi in državi. Gospa ministrica večkrat na moje, zlasti moje, povpraševanje ni odgovorila, kaj je preobremenjenost in kaj so objektivne omejitve. Ali je to 8 tisoč in še nekaj kapacitet, s katerimi razpolaga Slovenija po uradnih podatkih Ministrstva za notranje zadeve; ali je to neka številka 5 tisoč, ki jo omenja gospa Ljudmila; ali je to neka številka, ki jo je omenjal gospod Hanžek? Sočasno je že prej omenjeni dr. Pogorelec rekel, da imamo, bom citiral, »normalne razmere«. V uvodnih 5 minutah na začetku je gospa ministrica rekla – »v svoji materiji izredno zahteven«. Imamo normalne zadeve, imamo normalnem razmere, imamo neko izredno zahtevno problematiko pred seboj. Pet dni je ta zakon hodil z Gregorčičeve ulice do te hiše, kdo se tu dela norca iz koga v zakonodajnem postopku?! In tudi gospod predsedujoči, ministrica še vedno ni odgovorila na neke zadeve, ki jih kot poslanec nujno potrebujem za odločanje. Mogoče bi me celo argumentirano prepričala. Ampak v glavnem neke pavšalne sodbe podaja, ki ne temeljijo niti na resni analizi podatkov. Če bi šli resno analizirati podatke, bi videli, da je bila situacija leta 2000, 2001 še hujša; pa takrat, karkoli si jaz že mislim o LDS, le-ta ni počel tega, kar počne zdaj ministrica in ekipa njenega ministrstva. Kdo bo prevzel odgovornost za takšno derogacijo zakonodajnega postopka. Prosim, da mi odgovorite na to, predsedujoči.
Velik del tega, o čemer ste govorili, je že vsebinsko vprašanje, o katerem moramo razpravljati, pa še nismo na točki razprave. Dokler ne opravimo prvega dela, in to je najprej predstavitev stališča odbora do tega vprašanja, potem stališča poslanskih skupin, potem pa se odpre tisto polje razprave, znotraj katerega večina teh odgovorov sodi. Zato se jaz do tega vprašanja ta trenutek ne želim predhodno opredeljevati; in se tudi ne morem in tudi ne smem s stališča tistega, ki predseduje temu zboru, ki postopek pelje po Poslovniku Državnega zbora. Ugotavljam, da je predlog zakona obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku mag. Dušanu Verbiču.
Hvala lepa za besedo, predsednik. Spoštovana ministrica s sodelavko, spoštovani poslanke in poslanci, prav lep pozdrav! Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je na 50. nujni seji 24. 1. 2017 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembi in dopolnitvah Zakona o tujcih, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada, s predlogom za obravnavo po nujnem postopku. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 84. redni seji 13. 1. 2017 sklenil, da se predlog zakona obravnava po nujnem postopku. K predlogu zakona so bili v poslovniškem roku vloženi amandmaji Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke z dne 18. 1. 2017 in Poslanske skupine Nove Slovenije z dne 20. 1. 2017. Na klop pa so poslanci prejeli spremembo amandmaja k 1. členu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke in predlog amandmaja za amandma odbora Poslanske skupine Stranke modernega centra. Predstavnica predlagatelja ministrica za notranje zadeve je v dopolnilni obrazložitvi členov povedala, da je temeljni razlog za spremembo Zakona o tujcih, da se lahko Slovenija v primeru spremenjenih migracijskih razmer sooči s situacijo, ki lahko predstavlja grožnjo javnemu redu in notranji varnosti. Pričakovati je, da bodo odzivi drugih držav v soseščini na morebitne nove vale migracij drugačni, kot so bili v preteklosti, kar bi lahko privedlo do masovnega porasta prošenj za mednarodno zaščito. To utegne s seboj prinesti potencial zlorab azilnega sistema, ki lahko vodi v njegov zlom. Posledično ima ta zlom lahko multiplikativne učinke, kar se v skrajni fazi lahko manifestira kot resna grožnja javnemu redu in notranji varnosti. Slovenija ima kot varuh šengenske meje izjemno veliko odgovornost, da prepreči poslabšanje varnosti na celotnem območju šengna, kar pomeni, da mora sprejeti vse tiste ukrepe, ki so nujni zato, da se ohrani nadzor nad ilegalnimi migracijami. Smo v težkem položaju, saj se meje severno od nas zapirajo, zato je Slovenija prva država pred zaprtimi vrati v primeru, da pride do ponovnega masovnega migracijskega vala. Slovenija nima ne kapacitet ne pogojev za obravnavo masovnega migracijskega toka. Do dokončne evropske rešitve, ki jo Slovenija pomaga sooblikovati, še ni prišlo, kar pomeni, da ima v primeru odpovedi mehanizmov za soočanje z migracijskim pritiskom, zlasti na nivo Evropske unije, pravico oziroma dolžnost sprejeti vse nacionalne ukrepe, ki bodo zagotovili, da pri nas v skrajni fazi ne bo prišlo do neobvladljive situacije. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je povzela bistvo ugotovitve pisnega mnenja ZPS. Pri tem je poudarila, da gre za izredno občutljivo vsebino, ki posega tudi v človekove pravice in temeljne svoboščine. Tak poseg vedno terja temeljit ustavnopravni in mednarodnopravni razmislek, pri čemer je treba spoštovati zahtevo po ustavnosti in zakonitosti predlaganih rešitev, še zlasti načelo jasnosti in določnosti. Direktorica Pravno-informacijskega centra nevladnih organizacij je v svoji predstaviti poudarila, da ima Slovenija glede na evropsko povprečje še vedno izjemno nizek delež prosilcev za mednarodno zaščito; pa tudi ob povečanju prošenj se azilni sistem ni zlomil. Opozorila je, da priprava predloga zakona ni sledila tistemu, kar je zapisano v Resoluciji o normativni dejavnosti. Predstavnica Amnesty International Slovenija je menila, da predlog zakona predvideva ukrepe, ki so v osupljivem nasprotju z osnovnimi načeli človekovih pravic, in sicer s pravico do učinkovitega azilnega postopka, prepovedjo kolektivnih izgonov, pravico do učinkovitega pravnega sredstva ter načelom nevračanja. Direktorica Mirovnega inštituta je opozorila, da je Slovenija podpisnica Ženevske konvencije ne glede na to, kakšno svojo notranjo zakonodajo sprejema; in po tej konvenciji je dolžna sprejemati prošnje za azil vseh tujcev in jih obravnavati. Predlog zakona pa predvideva, da policija prošenj sploh ne bo sprejemala, razen če bo oseba sodila v eno od štirih eksplicitno navedenih kategorij, kar je v nasprotju z Ženevsko konvencijo. V razpravi so koalicijski poslanci pozdravili rešitve predloga zakona, saj gre za pomembno področje družbenega življenja, ki je bil v letu 2015 na hudi preizkušnji. Neprimerno, morda celo nevarno se jim zdi, da bi morala Slovenija čakati, da nastopi izredno stanje, kot je opredeljeno in določeno v 92. in 16. členu Ustave. Odbor ni sprejel amandmajev Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke in Poslanske skupine Nove Slovenije. V nadaljevanju je bil sprejet amandma odbora. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjen predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala lepa, predsednik.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, v njenem imenu mag. Dušan Verbič.
Še enkrat hvala lepa, predsednik. Razmere na področju migracij so se v zadnje pol leta močno spremenile. Države, severno od nas, so uvedle nadzor na mejah, da bi preprečili ilegalne migracije. Države okoli nas vse bolj zaostrujejo politiko sprejemanja tujcev in temu ustrezno spreminjajo zakonodajo. Zato se mora Republika Slovenija pripravljati na morebitno ponovitev spremenjenih migracijskih razmer. Novela Zakona o tujcih predstavlja nacionalni ukrep za upravljanje množičnih migracij. Zavedamo se, da je Republika Slovenija kot država članica Evropske unije zavezana k vzpostavitvi skupne evropske azilne politike oziroma skupnega evropskega azilnega sistema; in da se ravno zaradi tega veljavnega sistema sooča pri obvladovanju migracij z velikimi težavami. Poleg tega je treba upoštevati, da slovenska policija varuje zunanjo šengensko mejo, kar predstavlja še posebno obremenitev. Pričakujemo in želimo si, da bi Evropska unija prišla do enotnih postopanj v zvezi z izzivi, ki jih migracije prinašajo. Republika Slovenija je vedno podpirala in aktivno sodelovala pri iskanju skupnih rešitev na ravni Evropske unije, toda dokler pravnih rešitev ne bo, imamo kot država suvereno pravico in dolžnost, da sprejmemo vse ukrepe, ki omogočajo javni red, varnost in nemoteno delovanje države, tudi v primeru množičnih migracij, nesorazmernega pritiska na azilni sistem. In da preprečimo, da bi Republika Slovenija postala tako imenovani žep. Moramo pa imeti pripravljene ukrepe za primer novega migrantskega vala. Predlagani zakon predstavlja varovalko za te primere, saj predvideva ukrepe že ob spreminjanju in slabšanju situacije v sosednjih državah, ki imajo zunanjo mejo Evropske unije, ki bi lahko vodila v nov migrantski val. S predlaganimi ukrepi želimo vnaprej preprečiti, da bi v državi prišlo do poslabšanja varnostnih razmer, delovanja osrednjih institucij države in zagotavljanja njenih vitalnih funkcij, če bi Slovenija sprejela večje število migrantov, za katere ne bi mogla ustrezno poskrbeti s stališča namestitve ter vse ostale oskrbe, ki jo pridobijo prosilci za mednarodno zaščito. Predlog zakona temelji na predpostavki, da ne gre za razveljavitev človekovih pravic in za uvedbo izrednega stanja, ampak gre za omejitev človekovih pravic do pribežališča v mejah 15., 32. in 48. člena Ustave, saj bo Republika Slovenija še vedno sprejemala določene ranljive skupine, hkrati pa bo zagotavljala vse pravice tistim, ki imajo v Republiki Sloveniji že priznano mednarodno zaščito ali so pred uvedbo ukrepa zanjo zaprosili. Gre za ukrep, ki bi bil uveden, če bi bila ogrožena javni red in notranja varnost, kar bi lahko otežilo delovanje, kot že omenjeno, osrednjih institucij. Z ukrepanjem ne moremo čakati tako dolgo, da bi bil ogrožen obstoj države, saj v tem primeru ne bi mogli zagotavljati človekovih pravic, vključno s pravico do pribežališča, ne državljanom ne migrantom. Ne gre torej za razveljavitev človekovih pravic, ampak za omejitev pravice do pribežališča v mejah ustave in v mejah mednarodnih pravnih aktov. Samo sprejetje zakona še ne bo imelo posledic. Tudi ukrep, ki bi vnaprej omogočal in ga predvideva 10.b člen, da se aktivira šele, če bo Državni zbor na predlog Vlade ocenil, da je zaradi spremenjenih razmer na področju migracij potrebna njegova aktivacija. Slednje je določeno z amandmajem k novemu 5.a členu, ki je bil sprejet na seji matičnega delovnega telesa. Z amandmajem se določa, da 10.b člen ne bo stopil v veljavo oziroma uporabo že z dnem uveljavitve tega zakona; pač pa šele takrat, ko bi nastopile spremenjene razmere na področju migracij. Na podlagi dane obrazložitve bo Poslanska skupina Stranke modernega centra podprla predlagani zakon. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, v njenem imenu dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Na mizi imamo torej Zakon o tujcih. Po naši oceni bi ta zakon moral biti sprejet, kot so ga sprejemale druge države, leta 2015, ko se je migrantski val pripravljal. Druge države so tovrstne ukrepe na različne načine že zdavnaj sprejele, Avstrija recimo lani, ko je s sklepom vlade, poudarjam, s sklepom vlade, določila kvoto 37 tisoč 500. Tudi Nemci so s sklepom vlade določili nekatere države, iz katerih ne bodo več jemali teh ljudi. Pri nas imamo danes, leta 2017, na mizi zakon, glede katerega se pač gospodje v koaliciji kregate. Saj to se že vidi iz lune. Ampak pustimo zdaj to, je manj pomembna zadeva. Jaz moram razložiti naslednje stvari Zakonodajno-pravni službi. Pa bi prosil generalno sekretarko, odnosno koalicijo, da to razmislite. Iz teksta je nujno treba v drugi vrstici 10.b člena vreči ven besede – »policija tujcu, ki ne izpolnjuje pogojev za vstop.« Ta del je treba vreči ven. Sicer priznate, da do sedaj lahko, v popolnoma nasprotju z logiko je. Preberite si 10.b člen, druga vrstica. Preberite, kaj pišete. To je res narobe in je res absurdno. Ne tega sprejemati. Besedilo »policija tujcu, ki ne izpolnjuje pogojev za vstop«, ta del mora iti ven, ker sicer poveste, da je do sedaj pa to bilo, ali kako. Da smo do sedaj ravnali nezakonito. Ampak to morate vi narediti. Mogoče gre nomotehnično, ali bo šlo z amandmaji, ne vem, kako. Naprej, na mizi imamo tri predloge. A, predlog koalicije – meja se pod določenimi pogoji za prosilce za azil zapre, če tako odloči parlament z dvotretjinsko večino. B, na mizi imamo amandma Nove Slovenije, ki je v bistvu identičen, le da zahteva navadno večino parlamenta. C, na mizi imamo predlog, ne boste verjeli, SDS, ki pa to odločitev prepušča vladi. To je naš amandma. Gre v smeri, da tak ukrep sprejme vlada, kot je to sprejela avstrijska, nemška in še katera. Vidim, da mi vi odkimavate; pa vam bom razložil, zakaj. Če boste pustili ustavno večino, ne bo tega ukrepa možno sprejeti; ne glede na to, kdo bo na oblasti, levi ali desni. Zakaj ga ne bo možno sprejeti? Samo fiskalni svet si poglejte, pa boste takoj videli, koliko je ura. Malo se poveča število ljudi v Združeni levici, malo se poveča število ljudi, ki razmišljajo kot predsednik Državnega zbora; in ta zakon je »out«. Dvotretjinske večine ni, tega ne boste dobili. Ne ogrožajte države Slovenije. Gremo na predlog Nove Slovenije. Je veliko boljši, govori namreč o navadni večini, pa kljub temu osebno vidim pasti. Vlada bo predlagala uporabo takega člena, navadna večina Državnega zbora pa naj bi odločila. Verjetno se bo to zgodilo takrat, ko bodo obveščevalno-varnostne službe povedale, da Hrvati, Srbi ali ne vem kdo pripravljajo odprtje svojih meja. Prišlo jih bo 20 tisoč. Mi se bomo sestali v tem državnem zboru, najprej na odboru. Tam bomo dali besedo recimo gospodu Trčku – z vsem spoštovanjem, tokrat pozitivno govorim o vas, nimate kaj postopkovnega govoriti – on bo tam recimo dobil besedo, tam ni nobenih omejitev, nobenih omejitev ni. In bo recimo naredil tako, kot je gospod Hvalica govoril 4 ure, bo on govoril 12 ur. Pa pravico ima, da govori. Ne mu tega odrekati. Tako pravico bo imel. Gremo naprej. V 12 urah jih boste imeli že v državi Sloveniji. V 12 urah boste imeli te ljudi že tukaj, preden bo Državni zbor odločil. Naš predlog gre pa v smeri, da o tem odloči vlada. In še nekaj vas opozarjam. Ta zadeva je sedaj narejena tako, da je preventivni ukrep pred razglasitvijo izrednih razmer. To je preventivni ukrep pred razglasitvijo izrednih razmer. Preventivni ukrep, zahtevate dvotretjinsko večino, 92. člen Ustave pa pravi, da lahko vojno stanje ali izredne razmere razglasi navadna večina. To pa pomeni, če je v dvorani 46 poslancev, jih lahko 24 razglasi vojno stanje ali izredne razmere. Premislite, kaj delate, in sprejmite zakon, ki bo operativen.
Postopkovno, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Najprej bi se moral zahvaliti, ker nam gospod dela reklamo, ampak zadeve so nekako preresne in prezahtevne.
Ne, ne, vedno so; tudi vaše so bile. Na začetku ste bili. Vmes je bil.
Gospod Gorenak, vi ste zelo lepo izpostavili tudi vašega bivšega vidnega člana in se vam zahvaljujem, da ste končno v tem državnem zboru povedali, kdo je te prakse uvedel v ta državni zbor v veliki meri. Slovenska demokratska stranka. In tudi tista torkova seja, gospod Janez Janša se je blagovolil priti v Državni zbor, ker je mislil, da bo tam prisoten gospod Brglez. Ker ga ni bilo, je Janez Janša kot inteligentni politik našel nekoga, ki je vedel, da mu ne bo tiho. In to sem bil jaz. Sočasno je vaša stranka privlekla v ta parlament nekega gospoda, ki se je opredeljeval za raziskovalca in je mahal s kemičnim svinčnikom. Jaz sem bil toliko nor, da sem šel na to sejo, in je bila totalna panika vsega varovanja državnega zbora, kaj z enim svinčnikom tisti gospod maha. Kdor malo pozna moje agregatno stanje, ko v bilateralah ali multilateralah sodelujem v tem v vlogi poslanca, kdo je bil v kleti, ko je bila arbitraža; definitivno ve, da bo kdo drug delal sranje, ne pa Trček. In tudi določeni težki patrioti z začetka te države, ko je prvič prebijalo zvočni zid nad to stavbo, so se bledi skrivali pod mizami. Mogoče bi se tudi jaz takrat, nočem jih sedaj kriviti, ampak prosim lepo, da nehajte. Vi ne vidite v mojo glavo, gospod Gorenak, vi ste doktor varoslovja, niste ne psiholog ne psihoanalitik. Tako je rekel Brglez. Pričakujem, da se mi gospod Gorenak takoj opraviči.
Na podlagi 69. člena Poslovnika poslancu, ki želi govoriti o uporabi Poslovnika, torej postopkovno vprašanje, da predsedujoči besedo takoj, ko jo zahteva, seveda po tistem, ko je prejšnji opravil svoje. Sedaj jaz sodim, da je to že skoraj del razprave oziroma reakcija na sicer stališča. Ta reakcija na stališče je v bistvu del razprave. Gre za zlorabo postopkovnega. Zato lepo prosim, da zdržimo pri tej zadevi do konca, da se začnemo končno vsebinsko pogovarjati, ko bo razprava odprta. Sedaj pa je bilo to že tretjič, zato mislim, da vam bom mogel vseeno izreči prvi opomin zaradi tega. Bi želel pa danes tega narediti čim manj, ker moramo razpravljati, ne pa se ukvarjati s postopkovnimi; moramo pa priti do točke razprave. Vi ste imeli pravico, da razložite svoje mnenje, vanj ste vpletli, to je pa dejstvo, kolega Trčka in mene, tudi sam se lahko čutim prizadet pri takšni zadevi. To je sedaj drug del, to pač govori o nivoju tega, kaj so stališča poslanskih skupin, ali so le-ta namenjena obrazložitvi stališča ali obračunavanju z nasprotniki. To je pač del politične kulture. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, v njenem imenu gospod Franc Jurša.
Hvala. Spoštovani kolegice in kolegi ter tudi drugi v dvorani! Dobro leto je od tega, ko smo se v Sloveniji soočali z večjim begunskim oziroma migrantskim valom. Sedaj lahko rečemo, da je bil ta strah pred ogroženostjo odveč, saj je naša država, predvsem policisti, prostovoljci ter drugi, reagirala z veliko mero strpnosti, vzdržnosti in z mirnostjo. Postavil se je tako imenovani koridor in begunci so šli skozi ta koridor, večina državljank in državljanov teh beguncev sploh ni videla. Ali bomo v bližnji prihodnosti priča ponovnemu migrantskemu valu, nihče ne more z zagotovostjo trditi. Napovedi in ocene so različne, na nas pa je, da se – če bo do tega ponovno prišlo, pride pa lahko v širšem obsegu – na to pripravimo. Predlog zakona, ki ga obravnavamo, postavlja ravno to – pravno podlago za uvedbo potrebnih ukrepov v primeru množičnih migracij. Poudarjam, da gre za zakon na zalogo, kar pomeni, da se bo šele tedaj, če bo prišlo do takšnega primera, po predvidenem postopku aktiviralo delovanje Ministrstva za notranje zadeve, Vlade in v končni fazi tudi Državnega zbora. Državni zbor bo tisti, ki bo ponovno odločal o uvedbi konkretnih ukrepov; in to z dvotretjinsko večino, tako je vsaj v osnovnem predlogu napisano. So pa tudi amandmaji, ki predlagajo drugačne rešitve. Mi v Poslanski skupini Desus bomo razmišljali o tem med razpravo in se bomo na koncu tudi odločili. Takšna večina pa po našem mnenju predstavlja varovalko, nekakšen branik varovanja pravic vseh. Večina razprave je bila in je še vedno namenjena varovanju človekovih pravic. Na eni strani človekovih pravic naših ljudi in s tem tudi javnega interesa ter varnosti naše države. Ter na drugi strani varovanju človekovih pravic oseb, ki bi želele vstopiti v našo državo ne glede na to, ali izkazujejo namen pri nas ostati ali pa zgolj našo državo prečkati. In ravno na tem delu se krešejo tudi mnenja. V Poslanski skupini Desus menimo, da vsekakor potrebujemo ukrepe za morebitni obširnejši migracijski val. Ravno tako menimo, da morajo v takšnem primeru pristojni organi imeti vsa potrebna pooblastila in instrumente, kako ravnati v posameznih primerih. Ob tem moramo ločiti med tujci begunci, ki zaradi lastne varnosti bežijo v tretje države, ter tujci migranti, ki zapuščajo matično državo z namenom iskanja zaposlitve, z željo po lepši prihodnosti. Tudi njim ne smemo tega očitati, ampak obravnavati pa jih moramo ločeno. Seveda je treba pomagati vsakomur, ki je pomoči potreben. Vendar se v Poslanski skupini Desus sprašujemo, kje je meja. Popolnoma odpreti naše meje in prepustiti vstop ali prihod tujcev čez našo državo ne glede na število ljudi? Koliko beguncev je naša država sploh možna sprejeti in ustrezno poskrbeti za njih? Kaj pa pravice naših državljank in državljanov, ki jih kot država tudi ne smemo kratiti? Pravico po zaščiti in osnovnih človekovih pravicah imajo seveda tudi begunci migranti. In tu pridemo do trka človekovih pravic enih in drugih. Na nas pa je, da pretehtamo in ocenimo, do kje se lahko pravice enih omejujejo na račun zagotavljanja oziroma zmanjšanja pravic drugih. In ravno v tem delu si niti politika niti stroka nista enotni. Vsak si to lahko razlaga na svoj način. V naši poslanski skupini pa bi lahko rekli, da je to hoja po robu, na kar nakazujeta tudi popolnoma diskriminatorni mnenji naše in vladne zakonodajno-pravne službe. Zato smo prepričani, da bo to vprašanje slej ko prej predloženo tudi Ustavnemu sodišču, ki pa bo sprejelo dokončno odločitev. Nikakor pa ne smemo pozabiti, četudi se bo to slišalo ostro, Evropa nas je v tem primeru pustila popolnoma same. Evropska unija kot družina družin pri masovnih migracijah ni praktično niti sedla skupaj, kaj šele konkretno ukrepala. Posledica tega je, da se vsaka država znajde, kot sama najbolje zna. Zato je na nas, da naredimo, kar se narediti da. Če pride do masovnega migracijskega vala, smo dolžni beguncem, ki so preganjani in katerih življenje je ogroženo, nuditi pomoč. Dolžni pa smo konsistentno zagotoviti varnost tudi našim državljankam in državljanom. Zato v Poslanski skupini Desus načeloma pritrjujemo rešitvam predlaganega zakona.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, v njenem imenu gospod Jan Škoberne.
Najlepša hvala, spoštovani gospod predsednik. Spoštovana ministrica, kolegice in kolegi! Danes je ta izjemno kontroverzni zakon uvrščen na naš dnevni red, seveda ne v običajnih okoliščinah, ampak v okoliščinah, ko moramo žal ugotoviti, da so bistveno spremenjeni odnosi med partnerskimi državami znotraj organizacij in skupnosti, v katerih smo se dogovorili za določen sklop pravil, ki so mednarodno skupnost Evropsko unijo, naš širši evropski prostor, povezovala, delala bolj varnega in bolj solidarnega zadnja desetletja. Žal moramo ugotoviti, da se številna pravila v spremenjenih geostrateških in globalnih okoliščinah danes ne spoštujejo več nujno in samoumevno, ampak ko so vsakodnevno podvržena možnim in diskrecijskim derogacijam, vendar ne na bazi in temelju argumentov, ampak na bazi moči in argumentov večjega ter močnejšega. Tako se danes, spoštovani kolegice in kolegi, lahko zgodi, da za Republiko Slovenijo veljajo pravila o javnofinančnem primanjkljaju, za bistveno večjo in pomembnejšo Francosko republiko pač ne. Zato se nam je lahko dogodilo, da sta si Nemčija in Avstrija lahko vzeli pravico suspendirati šengenski sistem, Dublinska pravila in na naše meje, kljub temu da danes ni nobene nevarnosti, postaviti ne samo policijo in mejne kontrole, ampak celo vojsko. Evropska komisija pa ob očitnem neobstoju razlogov za slednje to celo podaljša. In potem se tu in tam kdo, običajno iz tujine, vpraša, zakaj smo prisiljeni razmišljati in ukrepati. Zato, spoštovani, ker ne Evropska komisija, ne Svet Evrope, niti Združeni narodi niso naredili tega, kar jim je bilo z njihovo ustanovitvijo zadano; ker s sosedsko politiko ne urejamo razmer na Bližnjem vzhodu in ker zunanja služba Evropske komisije ne funkcionira. Da ne govorimo o tem, da Evropska komisija sama derogira pravila, ki jih je sprejela. Izjeme glede terana za Hrvaško ni in vendar, kljub temu da je to predmet pogodbe o pristopu Hrvaške, danes moramo razpravljati o tem, kako zagotoviti nekaj, kar je Sloveniji že bilo dano in obljubljeno. Današnji predlog zakona, ki je na mizi, ima številne kontroverznosti. Prva je v tem, ali je sploh potreben ob dejstvu, da že danes imamo Svet za nacionalno varnost, ki lahko ugotovi ogroženost Republike Slovenije in delovanja njenih institucij, predlaga vladi ustrezne ukrepe, ki jih seveda naknadno verificira Državni zbor. Že danes lahko, če je treba, razglasimo izredne razmere. In zato je na mestu vprašanje, zakaj vlada potrebuje zakon, da naslovi nekaj, kar je morebiti ali celo v resnici že rešeno. In tukaj gre razumeti namen vlade, da si zagotovi tudi pravno pokritje, da tovrstni instrumenti ne bi bili zlorabljeni za ustvarjanje in zagotavljanje političnih interesov, da ne bi prišlo do avtoritarne zlorabe Sveta za nacionalno varnost ali Vlade kot organa, ki izvršuje oziroma ukrepa na ugotovljeni bazi. In kot tretje, zagotovljeno nam je bilo, da je zakon, ki je predlagan, skladen z ustavo in mednarodnopravnimi akti. Več kot očitno imamo o tem številna različna mnenja, kakor tudi o tem, kako tekst, ki je pred nami, uskladiti na način, da bo učinkovit in hkrati skladen z normami, ki pa so ključne, da lahko mednarodna skupnost funkcionira in da so zagotovljene človekove pravice dolgoročno; ne samo tistim, ki so jim danes kršene, ampak tudi nam, ki živimo v miru in svobodi. Zatorej danes v Poslanski skupini Socialnih demokratov od ministrice pričakujemo konkretna in izdatna pojasnila. O tem, ali bomo zakon podprli ali ne, pa se bomo odločili, ko bomo ugotovili, kakšna je zadnja verzija tega zakona. Ali bodo v njem ostale ustrezne varovalke, ki preprečujejo morebitne zlorabe; in ko bomo videli, ali bomo v tem državnem zboru imeli možnost z dvotretjinsko večino odločati o tem, ali suspendirati nekaj, kar so mednarodno priznane pravice do varstva tistim, katerih življenje je neposredno ogroženo. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, v njenem imenu dr. Matej T. Vatovec.
Hvala, gospod predsednik. Dober dan. Znašli smo se v situaciji, ki se v državi, ki se ima za demokratično republiko, za pravno in socialno državo, ne bi smela zgoditi. Pred nami je zakon, ki je protiustaven. Pred nami je zakon, ki krši številna načela mednarodnega prava in predvsem konvencije, ki jih je tudi ta država sprejela. In če na nedopustnost tega predloga opozarjajo tako rekoč vsi strokovnjaki na področju azilnega prava, če eden največjih tujih strokovnjakov s tega področja zapiše, da gre za gnusno potezo, ki jo moramo obsoditi, če je vseh kršitev toliko, da jih v teh petih minutah, ki jih imam sedaj na voljo, niti našteti ne morem, kaj šele, da bi jih obrazložil, potem je popolnoma jasno, da bi moral biti Zakon o tujcih danes zavrnjen, ministrica pa bi morala takoj ponuditi odstop. Sprejemanje očitno protiustavnega zakona je utemeljeno samo na dveh stvareh – retoriki strahu in retoriki varnosti. In zaradi te retorike je vlada na mejo postavila rezilno žico, vojski podelila policijska pooblastila, policistom pa bo v kratkem dodelila električne paralizatorje, možnost uporabe vojaškega orožja in opreme ter omogočila uporabo sredstev za množični nadzor. Noben od teh navedenih ukrepov ne zagotavlja varnosti, to je dejstvo. Vendar ravno zaradi tega, ker vi – vlada, koalicija, politična desnica – že dve leti zastrašujete ljudi, so se ti isti ljudje sedaj pripravljeni odpovedati svojim pravicam, pa čeprav jim to ne bo pripeljalo prav nič več varnosti. Zagovarjate se, da s sprejetjem tega zakona še ne kršimo človekovih pravic, še ne kršimo ustave. Zakon bo torej deležen podpore, ker človekovih pravic ne bomo kršili danes, ampak šele čez čas. Prav tako se predlog zakona koalicijskim poslancem ne zdi sporen, ker se za kršitev človekovih pravic zahteva dvotretjinska večina. Če bi vseh 90 glasovalo, bi to še vedno bilo protiustavno. In tovrstni argumenti prihajajo iz ust pravnikov, iz ust magistrov, doktorjev prava. Iz istih ust prihajajo celo trditve, da so bili vsi očitki, ki se jih je v zadnjem tednu nabralo za dober kup, odpravljeni s sprejetimi amandmaji. Rečeno je bilo celo, da smo so z amandmaji prišli bližje ustavi. Jaz bi rekel, da ste naredili korak nazaj, ker še vedno ustavi kažete hrbet. S tem korakom nazaj ste prišli malo bližje. Da ne bo pomote, v Združeni levici ne pravimo, da se z migracijskimi trendi ni treba ukvarjati, a povečevanje represije in suspenz človekovih pravic ni in ne more biti rešitev. Kje je prenovljen ali kakršenkoli kontingentni načrt? Kje so kadrovske okrepitve za hitro in učinkovito obravnavanje prosilcev? Kje so posodobljeni načrti integracij? V Sloveniji še nimamo učbenika za opismenjevanje za tujce. Ni jih. Namesto tega še vedno uporabljate oziroma podpirate vojaške spopade, siromašenje držav na Bližnjem vzhodu. V tujino napotujete vojaške enote in pomagate netiti nove vojne. Ljudem, ki so žrtve teh vojn, ki jih podpirate, pa zapirate meje, jim odrekate pomoč in odrekate zaščito. Eden od argumentov je tudi, da je treba najprej misliti na prebivalce Slovenije, predvsem tiste najrevnejše. Če je tako, zakaj vas je bilo treba eno leto in pol prepričevati, da je treba otrokom iz revnih družin v šoli zagotoviti brezplačen obrok. Zakaj ste podelili 10 % najbogatejšim 60 milijonov evrov? In zakaj potem, ko ste zavrnili predlog za dvig minimalne plače, danes zatrjujete, da se z Zakonom o tujcih ščiti predvsem pravice državljank in državljanov Slovenije? Popolnoma jasno je, da gre za manipulacije in navadne laži. In begunci niso krivi za porast revščine v Sloveniji, niso krivi za visoko stopnjo brezposelnosti, niso krivi za mizerne pokojnine in minimalno plačo, ki ne zagotavlja niti osnovnega, kaj šele dostojnega življenja. In begunci niso krivi niti za vse hujše izkoriščanje delavcev. Za vse to so krive ta in tudi vse pretekle vlade, ki so, zanimivo, za uvedbo varčevalnih ukrepov, ki so konkretno poglobili socialne stiske ljudi, uporabile povsem enako retoriko – politiko zastraševanja. Pred nekaj leti je bil zunanji sovražnik trojka, danes so to tujci; s to razliko, da danes ne govorimo o zgrešenih ukrepih, ampak govorimo o protiustavnih ukrepih. Eklatantna je tudi kršitev mednarodnih konvencij, ki so bile sprejete ravno zaradi tega, da se tudi v morebitnih kriznih časih zagotovi spoštovanje človekovih pravic. Žalostno je, da se vsega tega zavedate; ampak boste vseeno pritisnili »za«.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, v njenem imenu gospod Jernej Vrtovec.
Spoštovani gospod predsednik, ministrica, kolegice in kolegi, dober dan! Zakaj bo Nova Slovenija podprla ta zakon o tujcih? Razmere na Bližnjem vzhodu, Turčija, Severna Afrika. V Turčiji se ta trenutek nahaja, po različnih podatkih sodeč, okrog 3 milijone ljudi, ki bežijo z Bližnjega vzhoda in želijo priti v severne države Evropske unije, iščejo priložnosti za novo, boljše življenje. Če sporazum Evropska unija–Turčija, ki je bil sklenjen, morda v naslednjih mesecih pade ali se karkoli zgodi – saj spremljate sami sredstva javnega obveščanja in veste, da je ta sporazum v veliki negotovosti –, potem se lahko ponovi lanski scenarij. Lanski scenarij, ko se je Slovenija lahko organizirala s tako imenovanim koridorjem z južne meje na severno mejo. Zdaj pa bo vse to nemogoče, ker recimo v tem primeru Avstrija in severne države ne bodo več tovrstnega ravnanja dopustile. Avstrija je sprejela določeno število kvot in Slovenija bo ob tem omejena. Ključni namen ob vsem tem pa je, da Slovenija v odnosu do tega dejstva ni zavezana sprejeti neomejenega števila migrantov, ki v državo vstopajo nezakonito; dolžna pa je zagotavljati javni red in notranjo varnost. Slovenija je dolžna zavarovati svojo suverenost in ustavne dobrine. Bržkone se moramo v Sloveniji dogovoriti, kakšne so naše zmožnosti, prvič, da zagotovimo humanitarni vidik; drugič, varnostni vidik; tretjič, ekonomski vidik. Kakšne so naše zmožnosti, za koliko ljudi lahko poskrbimo, da zagotovimo človekove pravice predvsem našim državljankam in državljanom ter človekove pravice tudi tistim, ki prihajajo v Slovenijo po boljše življenje, ali pa v ta del Evropske unije? Ne moremo pa poskrbeti za vse ljudi, ki sem želijo priti. Ključni namen te zakonodaje v Novi Sloveniji vidimo predvsem v luči, da ne pride do izrednega stanja oziroma da ni treba nadalje razpravljati oziroma da preprečimo tako rekoč izredne razmere. Evropska azilna zakonodaja ni prilagojena masovnim migracijam, s katerimi se srečujemo danes, ki so izziv za naslednje generacije, ne samo za našo generacijo. Zato skupna evropska politika doslej ni bila sposobna preprečiti širjenja migrantskega vala in sprejeti ukrepov, ki bi beguncem in migrantom pomagali, da ne bi zapuščali svojih domov. Gospe in gospodje, mnogo lažje je iz Bruslja ali Strasbourga žugati s prstom posameznim članicam Evropske unije, ki skušajo s svojimi ukrepi v prvi vrsti zaščititi svoje državljane in tudi migrante. Kolikor migrantov je sposobna država sprejeti ter jih bo zmožna tudi nastaniti in zanje dostojno poskrbeti. In na žalost so države članice bolj ali manj prepuščene same sebi, da ukrepajo. V tej luči se sprejema ta zakon o tujcih, vsaj tako razumemo, po vsebini tega zakona. Toda da bomo v primeru spremenjenih varnostnih razmer, do katerih seveda lahko pride, lahko zagotavljali vse potrebne ukrepe za zaščito naše varnosti in varnosti naših državljanov, za zagotovitev človekovih pravic, moramo danes res nujno sprejeti dodatno pravno podlago. In takoj, ko bo prišlo do spremenjenih okoliščin, bo omogočila ukrepanje in bodo ilegalni migranti ob vstopu v državo lahko zavrnjeni, seveda v skladu z našimi zmožnostmi. In še enkrat poudarjam, namen današnje novele je preprečiti izredne razmere, kajti razglasitev izrednih razmer bi že pomenila, da so država in delovanje njenih institucij ogrožene, s tem pa tudi celotni azilni sistem. Celotni azilni sistem bo propadel v Sloveniji, če se ne bomo dogovorili, kakšne so naše zmožnosti. Naj se na koncu še opredelim do našega amandmaja; v Novi Sloveniji predlagamo amandma, da Državni zbor sprejme te ukrepe, ki so predvideni v tem zakonu, z navadno večino. To je povsem logično. Zakaj? Če se lahko izredno stanje v državi sprejme v tem državnem zboru z navadno večino, mi povejte, kje je logika, da se bi ta zakon lahko aktiviral z dvotretjinsko večino?! Ta zakon preprečuje izredne razmere. Zato je analogično smiselno, da se sprejme naš amandma; in vas prosim tudi za podporo.
Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, v njenem imenu dr. Bojan Dobovšek.
Spoštovani vsi, ki spremljate to sejo! Cilj vseh nas mora biti varnost državljanov; in to je najbolj pomembno. Žal je predlog, ki je pred nami, le piar poteza. Med drugimi na to kaže tudi Evropska komisija, ki podaljšuje nadzor na avstrijsko-slovenski meji, to kaže na neizvajanje predpisov. Nujni postopek, ki je izbran, in model ni primerna pot. Zakaj? Glavno je, da spremembe pomenijo, da predlog ni operatibilen in se ne bo dal izvajati na terenu. Mi smo imeli zakonodajo, šengenske predpise; pa jih vlada ni izvajala. Še manj se bo dalo izvajati te predpise, na kar nas opozarja Evropska komisija, zato imamo problem na avstrijsko-slovenski meji. Na Odboru za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo sem opozoril, da se varnostna situacija spreminja. Ogrožanja se iz vojaških ogrožanj spreminjajo v notranja ogrožanja, ker imajo migracije zelo pomembno vlogo. In ogrožanja pred naravnimi nesrečami, kot so poplave, potresi, kar se dogaja v Italiji, žled in podobno. In to je treba spremeniti. Zato sem predlagal, da je treba sprejeti izvedbeni zakon in ukrepe za razglasitev izrednih razmer za notranja ogrožanja in naravne nesreče. In to so tiste rešitve, ki se predlagajo. Zaradi navedenega v Poslanski skupini nepovezanih poslancev ne bomo podprli predolga. In še več, poslanci opozarjajo tudi na to, da predlog ni upošteval predlogov Zakonodajno-pravne službe in da je neskladen z ustavo. Hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in o vloženih amandmajih. Ker so amandmaji Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k 1., 5. in 5.a členu vsebinsko povezani, bomo o njih razpravljali skupaj. V razpravo dajem 1., 5. in 5.a člen ter amandmaje Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k 1., 5. in 5.a členu ter amandma Poslanske skupine Nove Slovenije k 1. členu. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima dr. Matej T. Vatovec.
Hvala, predsednik. Jaz imam za začetek eno zelo preprosto in čisto kratko vprašanje za ministrico. Po zaključku torkove seje matičnega delovnega telesa so čisto vsi pomisleki, ki jih je imela naša Zakonodajno-pravna služba, ostali odprti. Ker je to edino telo, ki usklajuje oziroma nam daje nasvete glede skladnosti zakonov, ki jih sprejemamo v skladu z ustavo in ostalimi akti, bi danes želel slišati te odgovore. Vemo, kateri pomisleki so bili, kateri so vsi členi, na katere se je sklicevala ZPS. Pričakujem tisto, kar je bilo danes že večkrat povedano, da bo končno enkrat jasno, da bomo razumeli, ker je pomembno, da razumemo, da slišimo, kako odpravljajte te očitke oziroma te pomisleke. Jaz hočem danes tudi slišati trdno zagotovilo, da je ta zakon v skladu z ustavo.
Besedo ima gospod Marjan Dolinšek.
Hvala, predsednik. Pred nami je zakon, katerega osnovni namen je izključno varovalne narave – zaščititi naše državljane, našo integriteto, suverenost ob morebitnih spremenjenih okoliščinah pri migrantskih tokovih, ki bi se morebiti ponovno pojavili. Mislim, da je odgovornost vseh nas do slehernega državljana in državljanke, da zagotavljamo varnost ter javni red. Gre izključno za preventivni zakon, ki se bo uporabil, če bo to treba. Nihče si tega ne želi. Čeprav mogoče kdo oziroma jih kar nekaj tudi med nami tako razmišlja. Jaz mislim, da si tega nihče ne želi. Res je, da zakon o tujcih opravičuje kot potrebo za zmanjšanje varnostnih tveganj za slovensko prebivalstvo. Čeprav je bil ravno to, kar sem zdaj rekel, očitek v pismu našemu predsedniku Državnega zbora s strani komisarja Sveta Evrope za človekove pravice. V tem pismu je bilo to izrečeno kot očitek, da s tem opravičujemo. Ne vem, kdo bo poskrbel za slovensko prebivalstvo, če ne bomo mi tukaj in tudi na izvršni oblasti, vsi, ki imamo kakšno funkcijo v tej naši domovini. Kdo drug bo poskrbel?! Tako kot leta 1991. Kdo nam je pomagal v prvih dneh osamosvojitve? Nihče iz Evrope, hrbet so nam obrnili. Zaenkrat smo tukaj na svoji zemlji še mi gospodar. Razna pisma, ki so prihajala s strani Evrope, skrajno nedopustno in neprimerno. Mislim, da se moramo resno zamisliti. Zanimivo, marsikateri drugi evropski članici si tega niso dovolili, ko se je tudi kaj zgodilo, ko je kdo kaj zaprl. Mi še nismo naredili ničesar. Mi imamo fazo sprejemanja zakona v postopku. Žalostno, da molčimo, razen predsednik Vlade se je odločno odzval na pismo, ki ga je prejel s strani komisarja Sveta Evrope. Mislim, da je pokazal pokončno držo in tudi to, da njemu in vladi ni vseeno za naše državljane, kaj in kako bo jutri. Predvsem pa za varnost naših državljanov ob morebitni ogroženosti, če bi to tega prišlo. Če smo malo sledili medijem v roku enega tedna, smo lahko zasledili, da je tudi na evropskem parketu, ko je prevzel predsedovanje malteški premier, osemnajstega, ko so bili skupaj, je resno opozoril na migracije, da zamujamo, da Evropa zamuja, da nima resnega načrta. Na izziv, ki se bo lahko dogodil; oziroma on je bil kar jasen – približuje se nam spomladanski val beguncev, migrantov. Zelo je bil jasen. Jaz upam, da smo to zasledili v medijih. Resno je opozoril, da je treba takoj celovito pristopiti k temu področju urejanja. Žal se do zdaj to ni zgodilo. Zakaj ima ravno malteški predsednik to zaskrbljenost? Vemo, Malta je še manjša otoška država kot Slovenija. Tudi sama je že doživela to. In je tudi zelo ranljiva. Manjši si, bolj si ranljiv. Predlog zakona, ki je pred nam, sledi rešitvam, ki so jih nekatere evropske države, članice Evrope, že uvedle v nacionalno zakonodajo. Poglejmo Norveško, poglejmo Madžarsko, tudi Avstrija, Danska in tako naprej. Zdaj pa se iz tega v našem primeru na evropskem prostoru dela tak preplah, kot da se je ne vem kaj zgodilo. Zato, ker izražamo skrb za varnost v naši državi ob morebiti spremenjenih razmerah, ki bi se lahko zgodile. Mislim, da so znane izkušnje, imamo še toliko spomina, leta 2015 in 2016, ko je šlo čez naše ozemlje pol milijona migrantov. Očitno pa se je že hitro pozabilo na to, kakšni napori so bili takrat, ampak kljub temu se je takrat, sicer s skrajnimi močmi, z vsemi napori, tudi tako močen val, ki je šel skozi naše ozemlje, obvladal in tudi uspešno premagal. Vendar iz tega se lahko tudi marsikaj naučimo. Veliko izkušenj smo si nabrali. Jaz mislim, da gre vsa zahvala slovenski policiji, tudi slovenskim vojakom in državljanom, predvsem na tistih izpostavljenih delih, ki so se dnevno srečevali z množicami čez ozemlje, mimo hiš in tako naprej. In so strpno vse to prenašali. Mislim, da je bila tudi humanitarna stran zelo korektna in da smo pokazali, da znamo poskrbeti tudi za človekove pravice, za humanitarnost in tako naprej. Mislim, da je bilo povsem jasno, čeprav je tudi kdo poskušal prikazati ali pa je imel določen namen, da temu ni tako. Jaz bi rad spomnil tudi na to, da se je očitno pozabilo tudi na to. Jaz razumem, da nekateri, ki ste bili rojeni po letu 1991 oziroma ste bili takrat stari komaj nekaj let, ne razumete, kako je, ko je načeta, ogrožena varnost, osebna varnost človeka z neke druge strani; nekdo, ki ti pride v državo. Nekateri smo to žal izkusili leta 1991. Jaz razumem, da nekateri ne veste, kaj to sploh to pomeni, kaj pomeni mir? Ne da se bojiš zjutraj, ponoči, kaj bo zvečer. Mislim, da moramo trezno premisliti, ker mir ni kar samoumeven. Zavemo se ga pa ravno takrat, ko ga več nimamo. To je tisti problem, ker ne veš, kaj pa ni mir. V tem je glavni problem. Nekateri očitno imate ravno tukaj problem. Nekateri. Mislim, da naša vlada, ko je soglasno sprejela ta zakon, z izjemo vzdržanja pravosodnega ministra, da je po dolgi mesecih premislila, ker ni ga čez noč vložila. Kar nekaj mesecev je trajalo, premisleki sem, gor, dol. Kot vemo, vsi smo sledili in zdaj ga imamo tukaj, v parlamentu, v naši proceduri. Mislim, da lahko razmislimo in pomislimo, ali smo toliko odgovorni, da bomo ta zakon podprli in s tem pokazali državljanom, da smo na strani naših ljudi v naši domovini Republiki Sloveniji. Vidimo, da okoli nas razmere niso prav rožnate oziroma takšne, da bi mi bili lahko povsem mirni in reki, saj se ne bo nič dogodilo. Vemo, kaj se dogaja, pustimo, da ne bi uhajal na področje terorizma, ki se je z dneva v dan stopnjeval, kar poglejmo časovnico, zadnje dve leti, samo če pogledamo v evropskem prostoru; kaj šele v Turčiji ali na vzhodnem delu, pa poglejmo problematiko v zvezi z migracijami, Grčija, ki ji ne moremo zaupati. Turčija, vemo, kakšne množice so v Turčiji, tudi Turčija glede na odnose Evropa–Turčija, pogovarjanje, prigovarjanje, izsiljevanje. Moram reči, da tukaj ne zaupam nobenemu. In če ne bomo sami poskrbeli za svojo lastno varnost, tudi preventivno, boljša je preventiva kot potem, ko je že kakršnokoli neprijetno stanje za vse nas. Rad bi tudi spomnil in omenil še eno stvar, vsi pozabljamo, mogoče sem jaz preveč z nekaterimi stvarmi obremenjen in preveč razmišljam, ampak samo če beremo medije in če še kaj med vrsticami preberemo ali kdor ima možnost še iz kakšnih drugačnih virov kakšno verodostojno informacijo dobiti, ne pozabljati na Libijo, na Egipt, kaj se lahko dogodi. Zelo hitro v Libiji, če kaj veste, kaj se tam dogaja; in tudi v Egiptu. Ne bi sedaj šel v podrobnosti, ampak moram omeniti. In najnovejše, mene je presenetilo, jaz sem le upal, da ne bo prišlo do podaljšanja notranje meje med Avstrijo in Slovenijo. Žal; tudi o tem lahko razmišljamo, zakaj so se tako odločili. Zakaj, če se ne bo nič dogodilo. Saj mogoče se ne bo, bog ne daj, ampak zakaj so podaljšali do maja. Jaz moram reči, da me je presenetilo. Očitno še kaj več vedo, kakor vemo mi. Ne vem, postavlja se mi tudi to vprašanje. Mislim, da je sam zakon vreden podpore. Kar se tiče amandmajev, mislim, da je primeren amandma predlagatelja Nove Slovenije, da ga podpremo. Jaz ga bom podprl, kajti resnično medzakon je lepo napisan na papirju, operativen pa ni, če pride do momenta, da ga je treba aktivirati in uporabiti. Amandma Nove Slovenije bom jaz podprl ter tudi sam zakon, preprosto iz tega razloga, ker čutim odgovornost do države, moje domovine, do državljank in državljanov. Še posebej sedaj ta funkcija, to delo, ki ga opravljam, mi to narekuje, da nobeno drugo razmišljanje ne more priti v poštev. Hvala.
Besedo ima mag. Alenka Bratušek.
Najlepša hvala. Spoštovani kolegice in kolegi! Pri tem zakonu gre narobe vse, kar lahko gre. In strinjam se s kolegom, ki je prej rekel, da smo s tem zakonom pa res dosegli dno. Zlorabljate nujni postopek. Spoštovana koalicija, naj vam povem, da v tem državnem zboru, če ne bi bilo amandmaja Slovenske demokratske stranke in NSi, potem o zakonu sploh ne bi mogli razpravljati. To je demokratičen postopek, ki ga pelje ta vlada in ta koalicija. Sreča, da sta ti dve stranki vložili amandmaje in da sploh danes o tem lahko govorimo. In to je zelo narobe. To bo ena velika črna pika v temu sklicu Državnega zbora. Zlorabljate nujni postopek, ker, če podatki držijo, ni nujno, da je tako hitro sprejet. Iz razprave ste izključili javnost, strokovno javnost in konec koncev boste uzakonili kršenje človekovih pravic in slovenske ustave. In to ne kakšna radikalna desna vlada, ampak vlada in koalicija, ki zase pravi, da je socialno-liberalna. To je daleč, to ni niti »s« od socialno in niti »l« od liberalno. Jaz mislim, da bi bila gospa Le Pen prav ponosna in vam ploskala na to, kar danes delate. Ste pač ob tem zakonu pokazali svoj pravi obraz. Me pa zanima, spoštovana ministrica, zakaj tak halo zaradi avstrijskih ukrepov. Če je tako nujno, potem morate to razumeti. Potem je to nekaj, kar oni lahko naredijo. Saj bomo mi naredili še kaj hujšega. Razumite potem vendar. Oni lahko naredijo to tako kot vi oziroma Slovenija. Takšnega zakona, kot ga imamo mi, v Evropi nima nobena država, smo slišali na odboru, nobena. Se pravi, prvi bomo tako radikalni. In jaz se seveda s tem nikakor ne morem strinjati. Res bi rada slišala zakaj, mogoče tudi predsednik, zakaj smo v Državnem zboru dovolili zlorabo postopka. Zakaj? Zakaj nismo šli po normalni poti, se pogovarjali? Ne vem, se bojite argumentov, se bojite slišati, kaj vse je s tem zakonom narobe. In namesto da bi soočili moč argumentov, nam razkazujete argument moči, kar ni prav. Če je to ta nova politika, je to pravna država, ki ste nam jo obljubljali, pa tudi o sodelovanju ni bilo govora, pa so vas le-tega polna usta. Posebna zgodba v vsej tej farsi je torkov Odbor za pravosodje. Ne bom o šovinističnih izjavah, ker mislim, da bo glede tega prostor moral biti nekje drugje, ampak da si predsednik odbora dovoli, da, prvič, poslanki ali poslancu ne da besede, ker se je tako odločil, to je njegov argument, je nedopustno. In drugo, da dovoli, da Služba Vlade Republike Slovenije za zakonodajo milo rečeno žali Zakonodajno-pravno službo Državnega zbora, potem mislim, da so šle stvari daleč preko roba. In vprašanje je, če sta sploh izvršna in zakonodajna oblast v naši državi še ločeni. Res upam, predsednik, da si boste tisti odbor pogledali, ne samo prebrali, ker mislim, da bo slika povedala več kot besede; in ukrepali tako, kot je treba. In tretja, po moji oceni najpomembnejša stvar, gre za kršenje ustave in človekovih pravic. Nevladne organizacije, ustavni pravniki, pravni strokovnjaki, varuhinja človekovih pravic, mednarodne organizacije, vsi vas opozarjajo, da gre za zakon, ki grobo krši človekove pravice. Kolegi, ki imate evropske poslance, poslanko in poslance, ni dovolj, da ti hodijo okrog po okroglih mizah in razlagajo, kaj vse je narobe; treba je ukrepat tukaj, v Državnem zboru. V javnosti želite dati vtis, da vam je mar za človeka, za človekove pravice; ampak tukaj, v državnem zboru pa delate vse kaj drugega. Moram pa reči, da me ob vsem tem najbolj preseneča gospod Cerar. Vsi se še spomnimo lepih besed, ki jih je govoril kot pravni strokovnjak, kot profesor, kot nekdo, ki nas je vse podučeval, kaj vse delamo narobe in kako bo on vse to spremenil. Etika, morala, spoštovanje pravne države. Zdaj si bom dovolila prebrati pismo, ki so ga podpisali študentje gospoda Cerarja, pa mislim, da ga je podpisalo že več kot 100 študentov, okrog 150. Takole pravijo: »Cerarjevi študenti pozivamo k umiku zakona o tujcih. Predavanj prof. dr. Mira Cerarja se je udeležil marsikateri študent ali študentka prava, družboslovnih ved ali upravnih ved. In čeprav je preteklo kar nekaj let, odkar smo sedeli v predavalnicah, se še dobro spomnimo njegovih predavanj o pravičnosti, človekovih pravicah, pravnih pravilih in načelih ter nenazadnje o etiki pravniškega poklica. Spoštovani predsednik Vlade, v letih, ki smo jih preživeli za vašimi šolskimi klopmi, ste nas poučevali o pravičnosti, človekovih pravicah, pravnih pravilih in načelih ter o etiki pravniškega poklica. Predavanja niso bila namenjena le opravljanju izpitov, ampak so predstavljala vodilo in orodje za opravljanje prihodnjih poklicev. Ko ste nam predavali o pravni državi, ste dejali: »Najpomembnejše so temeljne pravice človeka in državljana, ki so vsebovane v ustavi.« V svoji knjigi Temelji ustavne ureditve, človekove pravice in temeljne svoboščine, ki je bila naša obvezna literatura, v poglavju 5.2 pravite: »Po določbi prvega odstavka 16. člena Ustave je začasna razveljavitev ali omejitev človekovih pravic dopustna le v vojnem ali izrednem stanju, pri čemer ustava oži prostor takšne omejitve ali razveljavitve.« Danes pa spodbujate sprejem zakona, ki bo te pravice omejil že zgolj v spremenjenih razmerah. V enem od svojih intervjujev ste trdili, da je rešitev iz krize v prebuditvi pojma etike in narave, da je vsaka druga pot napačna. Vaš govorni oder je sedaj veliko večji, v vaših klopeh pa ne sedijo več študentje. Izpitno polo, katere glavno vprašanje je sprejetje zakona, ki krši mednarodno pravo in Ustavo Republike Slovenije, bodo poslanci v Državnem zboru reševali v imenu celotne države; končnega odgovora pa ne bodo ocenjevali le državljani, ampak celotna mednarodna skupnost. Mnogi od nas delamo v tej mednarodni skupnosti, tam Slovenijo predstavljamo in se takšne zakonodaje preprosto sramujemo. Pozivamo vas, da z dnevnega reda seje Državnega zbora umaknete Predlog zakona o spremembi in dopolnitvah Zakona o tujcih z dne 21. 1. 2017, ki krši Ustavo Republike Slovenije, pri pisanju katere ste sodelovali.« Tako študenti oziroma ljudje, včasih študenti gospoda Cerarja. In res je, pri tem zakonu so maske padle in je marsikdo pokazal svoj pravi obraz. Najbolj zanimivo je, da je velik argument za sprejetje zakona ta, da ga podpira javnost. Javnomnenjske raziskave ali ankete res tako kažejo, ampak če vprašate ljudi, ali so za to, da vse bančne kriminalce zapremo, bo odgovor javnosti »da, takoj« stoodstoten, brez izjeme. Pa boste zaradi podpore javnosti spremenili zakon in kar brez sojenjapometali ljudi v zapore?! Lahko pričakujemo kaj takega, če je res tako pomembno javno mnenje. Slovenija mora poskrbeti za svoje ljudi; in sicer najprej za svoje ljudi, za državljanke in državljane Republike Slovenije. To je dejstvo in to podpiramo, sem prepričana, vsi. Vendar tako, da ob tem ne kršimo človekovih pravic in lastne ustave. Prosim vas, da še enkrat razmislite, ali res želite Slovenijo postaviti ob bok državam, kjer so človekove pravice samo za nekatere. Res mislite našo čudovito državo postaviti na seznam, kjer se kršijo človekove pravice. Še imate čas, da si premislite. Še imamo čas, da Slovenijo pustimo kredibilno in verodostojno. Opravimo javno predstavitev mnenj, soočimo argumente in napišimo zakon, ki bo skladno z ustavo in človekovimi pravicami varoval naše državljane.
Besedo ima gospod Marko Ferluga.
Hvala za besedo. Tukaj se vedno začnemo spraševati o človekovih pravicah in vsi imamo polna usta človekovih pravic. Te človekove pravice so pripravne za vsako zadevo, za vsako situacijo in za vsakogar ob vsaki priliki. Kakšna so dejstva? Prvo dejstvo, skupne rešitve Evropske unije glede azilne politike ni. Drugo dejstvo, ekonomskih migracij ni mogoče reševati znotraj azilnega sistema. Tretje dejstvo, članice Evrope so več ali manj prepuščene same sebi. Četrto dejstvo, razmere se izredno hitro spreminjajo. Peto dejstvo, prosilci za azil, to je ugotovljeno, preživljajo veliko časa v prvih varnih državah, ki so v Evropski uniji. In poleg tega še, konvencije ne dajo možnosti neke posebne izbire. V tej zadevi lahko debatiramo o konceptu varne države. Šestič, ali so vse države, ki nas obkrožajo, države Evropske unije; ali so vse te naše sosede podpisnice Ženevske konvencije in vseh ostalih konvencij ter vse zakonodaje glede človekovih pravic? Tudi to je eno od teh vprašanj. Naslednja ugotovitev je ta, da Ženevske in druge konvencije niso prilagojene za sedanji čas, sedanje situacije, ko se pogovarjamo o migracijah. Naslednje dejstvo je, da je Evropska unija licemerna in dvolična. To se vidi takoj pred vrati, se pravi takoj od Beograda naprej, če ne že bližje; pa pri Makedoniji in Grčiji. To se vidi, kot so že nekateri moji predhodniki omenili, ob naši zadevi s teranom. To se vidi tudi ob tem podaljšanju ukrepov na meji med Avstrijo in Slovenijo. In naslednje dejstvo je to, da Svet Evrope in komisar Sveta Evrope nam pove, kako in kaj moramo delati; drugih problemov in problematike pa seveda ne vidi. Moje osebno mnenje je, da bi bilo lepo, da Evropa preneha s to rigidnostjo in z neko birokratsko mentaliteto in z neko navidezno humanitarnostjo in lažno solidarnostjo; in da začne ukrepati. Kar je zelo pomembno in kar je tudi dejstvo, da ima Slovenija omejene resurse in očitno se mora zanesti sama nase. Zdaj pa a propos predlaganega zakona. Predlagani zakon predstavlja neko varovalko, da prepreči poslabšanje varnostih razmer. Strinjam se, da je ta ukrep strok, je pa preventiven. Ta zakon v končni fazi daje tudi nek signal vsem v Evropi in drugod, da bo Slovenija, če bo primorana, bog ne daj, da bi se to zgodilo, znala in vedela, kako ukrepati. Generalna utemeljitev zakona je jasna – varnost in javni red ter še dodatno pervencija le-tega. Ampak tukaj gre izključno za politično odločitev. Ko začnemo tehtati, moramo biti pragmatični. Na eni strani imamo človekove pravice migrantov in na drugi strani imamo človekove pravice naših državljanov in varnost naše dežele. Kaj bi odtehtalo? Mislim, da vsak pri sebi lahko oceni. Jaz vem, da se bom odločil za našo državo, prvo! Žalibog, da tako govorim, ampak v teh razmerah, ko se moraš odločati, in ker smo odločevalci, vem, za kaj se bomo odločil. Je pa res, da so te človekove pravice kot nek virus, enkrat so pozitivni virus, enkrat so negativni, kakor je komu všeč. So pa hvaležna tematika za te zadeve. Da ne bom rekel, da nimam sam pri sebi pomislekov. Pomisleki v tej zakonodaji so, ali je tajming pravi, ali so ukrepi, pravna mnenja, vse skupaj so; ampak odločiti se je treba. In jaz sem se odločil in mislim, da, kakorkoli že, bomo s tem dali zelo jasen signal vsem ostalim, kako Slovenija razmišlja v tej smeri in da pokaže neko odločnost. Na tej točki, ko govorimo o vseh teh zadevah, gre tudi z moje strani še enkrat zahvala policiji, Slovenski vojski, civilni zaščiti ter nevladnim organizacijam, ki so skrbele za tisto, kar smo imeli lansko leto pri nas. In če zaključim, bi rad predal apel naši vladi, da je mogoče treba začeti v tem delu razmišljati o enem zakonu o izrednih razmerah, ki bi potem dejansko res kvalificiral vse situacije – od naravnih nesreč, migracij do, bog ne daj, vojne. S tistim zakonom bi imeli bolj selektivno navedene vse te stvari, da bi lahko potem v končni fazi imeli tisti zakon kot nek osrednji zakon. Kar se mene tiče, bom podprl ta zakon; so pa še zmeraj dileme, tukaj pa moramo ostati trdno na svoji poti. Hvala.
Besedo ima gospod Janko Veber.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem! V uvodu moram povedati, da ne bom nikoli podprl ne amandmajev opozicije k temu predlogu zakona ne samega zakona; iz dveh razlogov, ki jih vsebujeta oba dokumenta. Prvi govori o tem, da lahko nastanejo razmere, ki ogrožajo nacionalno varnost, zaradi prihoda migrantov. Oprostite, tukaj lahko nastanejo zlorabe. Si predstavljate, da smo v situaciji, ko Slovenija pelje postopek prodaje Nove Ljubljanske banke in predsednik Vlade naroči ministrici za notranje zadeve, naj poda oceno, da je Slovenija ogrožena zaradi prihoda migrantov?! Vlada to oceno sprejme, zahteva sklic Državnega zbora. V tistem trenutku, ko Državni zbor razpravlja o tem, in tudi če ugotovi, da je ta ocena napačna, že nastane mednarodni škandal in se prikrijejo mnoge druge zadeve, ki ogrožajo državo. To je eden razlog, ki omogoča zlorabo tega instrumenta. Lahko nastanejo razmere, torej sklepanje o nečem. Drugi razlog, ki je še resnejši, zakaj tega zakona in amandmajev ne morem podpreti, pa je v tem, ker zakon in amandmaji dovoljujejo, da nastanejo razmere, s katerimi je ogrožena nacionalna varnost. Nikoli ne bom glasoval za zakon, ki dovoljuje, da nastanejo razmere, s katerimi je ogrožena nacionalna varnost. Ta zakon to dovoljuje. Ko nastanejo te razmere, pomeni, da so v Sloveniji nastale razmere, da je Slovenija žep na področju migrantov. Ko postaneš žep, zapreš meje. Ali si predstavljate situacijo, ko je množica migrantov v Sloveniji, zaprte meje, pred migranti oborožen policist ali pripadnik Slovenske vojske in sproži rafal proti tej množici?! V tistem trenutku ta množica, ker se počuti ogroženo, dobesedno pomendra policista ali vojaka. In te razmere dovoljuje ta zakon, zato ga ne morem podpreti. Že na odboru sem predlagal, če tega zakona nimamo – in ga dejansko ne potrebujemo –, imamo Odlok o Svetu za nacionalno varnost, ki ima možnost po tem odloku ugotoviti in oceniti, da so nastale razmere, s katerimi je ogrožena nacionalna varnost. In ta Svet za nacionalno varnost da nasvet vladi, kakšne ukrepe mora izvesti, da zaščiti nacionalno varnost. In te razmere nastanejo samo takrat, ko ena od članic, sosednjih članic Evropske unije ali več njih zapre mejo za migrante. Takrat Slovenija postane žep. In ko to ugotovi Svet za nacionalno varnost, da je recimo Avstrija zaprla mejo, to ugotovi Svet za nacionalno varnost, svetuje vladi ukrep zaprtje meje in je postopek zaključen. Ne potrebujemo nobenih zakonov, ne kršimo nobenih mednarodnih konvencij, ker so nastale razmere zaradi tega, ker je sosednja država naredila tak ukrep; mi pa smo dolžni zaščititi svoje ljudi in premoženje. To je situacija, ki jo lahko obvladamo že s predpisi, ki jih imamo danes na razpolago. Zato res odsvetujem sprejetje tega zakona, ker ogroža nacionalno varnost. Hvala.
Sprašujem, če želi še kdo razpravljati? Prav. Prosim za prijavo. Besedo ima Matjaž Hanžek.
Hvala lepa. Jaz ne bom ponavljal tega, da je zakon protiustaven, da krši in tako naprej; ker to že vsi čivkajo, čivkamo, govorimo. Tisti, ki nas nočejo poslušati, pa tako ne slišijo. Jaz bom ponovil nekaj, kar sem že pred letom, letom in pol, – strašenje ljudi, zaščita pred nekaterimi ljudmi. Mir je največja vrednota. Se kdo spomni na Libijo, kaj se dogaja, bom o tem vprašal. Ali so Libijo bombardirali begunci ali so jo evropske država? Ali so Irak bombardirali begunci ali so jo evropske države, Združene države? Kje ste bili vi, dragi kolegi, takrat, ko je Slovenija vstopila med koalicijo voljnih ter podprla napade in bombardiranje milijonov ljudi, smrti sto tisoče ljudi, milijoni izgnanih, podrte vse države. Kaj ste? Podprli ste, veliki, ostali ste bili tiho. Edino jaz sem demonstriral pred parlamentom proti temu in takrat napovedal – dragi moji, pazite kaj delate, kaj podpirate, čez 10 let najpozneje boste dobili milijone ljudi, ki jim boste porušili države. Tisti, ki se neprestano sklicujete na etiko, na boga, na religijo in tako naprej, ali vas ni sram najprej ubijati ljudi, podirati države, bombardirati bolnice, vse ostalo; ko pridejo reveži prositi za pomoč, pa zapirate. To je eno. Ne bom več sodeloval, samo toliko, sami lahko razmišljate, ker sem besen na to. Priznam še enkrat, besen sem že 20 let, odkar se to dogaja. Hinavščina do neskončnosti. Potem pa pravite, ne vem, kdo je rekel nekaj podobnega, da je hinavsko človekove pravice uporabljamo. Oprostite, malo premislite, kaj so to človekove pravice, kako se jih brani, kako se jih tehta, potem pa odpirajte usta, lepo prosim. Jaz bom začel kričati vsakokrat, ko boste vi govorili, če mi ne pustite nikoli do konca povedati.
Ej!
To je način debate desnice. Ko kaj ni prav, ko človek kaj pove, saj ne kritiziram vas, vas še najmanj, ker je to v vašem, kako bi rekel, delokrogu. Vas razumem in dam pravim, ampak drugi, ki se imajo za levico ali liberalce, tiste bolj kritiziram kot vas. Vam to priznavam, da je to vaš življenjski način, ki vam ga pač dovoljujem. Koliko ljudi lahko sprejme Slovenija? Ves čas govorimo o nekih strahovih pred nekimi blaznimi množicami. Če jih bo prišlo milijon, nam noben zakon nič ne pomaga, ker milijon ljudi, ki je prišel skozi minska polja, čez morje, kjer jih ne vem koliko umrlo, jim bo tudi čisto vseeno, da bodo poteptali vso našo vojsko, policijo pa vse ostalo zraven. Ne poveste koliko je to, ali je 20 tisoč, 30 tisoč, koliko jih lahko pride čez mejo. Neke kriterije, kdaj bo. Slovenija je gostila v času balkanske krize 50 tisoč ljudi. Se je kaj zgodilo? Nič se ni zgodilo. Drugo, lahko pa rečemo, da primerjamo. Kar naprej primerjamo druge države, da zapirajo meje. Avstrija. Avstrija ima 100 tisoč azilantov. Veste, koliko je enako, če bi jih Slovenija imela, da bi se morala tako obnašati – 25 tisoč. Ko bomo imeli 25 tisoč azilantov v Sloveniji, takrat se bomo obnašali lahko, recimo, kot Avstrijci. Dokler jih imamo okoli 200, 500, ne vem, koliko, saj je čisto vseeno, daleč od 25 tisoč, potem pa se, prosim, nehajte primerjati in sklicevati se na tuje države. [[oglašanje iz dvorane]] Veste kaj, mislim, da je v tem državnem zboru popolnoma brez veze karkoli povedati komerkoli, ker si nekateri poslanci ne dovolijo nič povedati, ne dovolijo nikomur nič povedati, karkoli. Jaz bom počasi nehal, ampak seveda ne bom nehal za ves čas naprej, ker se ne splača. Adijo.
Hvala lepa. Jaz bi res prosil tam na desni, da malo umirite, ker vsak ima pravico povedati, kar misli. Besedo ima gospa Marinka Levičar. Izvolite.
Hvala, podpredsednik, za besedo in lep pozdrav vsem! Zakonu o tujcih sprejemamo po nujnem postopku. Nobenega utemeljenega razloga za hitenje ne vidim, še zlasti zato, ker ta zakon sprejemamo na zalogo. Aktivirali naj bi ga, ko bodo to terjale spremenjene razmere na področju migracij, ko in če se bo na naših mejah pojavilo za našo državo neobvladljivo število migrantov. Kolikšno je to število, ne vemo. Dvom v tako hitenje s sprejetjem tega zakona mi še poglablja naslednje. Po sporočilu Evropske komisije za leto 2017 smo v uniji kot celoti bistveno napredovali, med drugimi področji tudi na področju evropske agende za varnost, evropske agende o migracijah. Poudarjeno je, da smo ponovno prevzeli nadzor nad neregularnimi migracijskimi tokovi. Delujeta evropska mejna in obalna straža, ki krepita nadzor nad zunanjimi mejami Evropske unije. Ali temu sedaj ne verjamemo, se sprašujem. Na področju pravosodja in temeljnih pravic Evropska komisija poudarja, da je varnost na naših mejah in znotraj njih ključna in skupna skrb, poudarjam, skupna skrb. Ker je grožnja terorizma v Evropski uniji tako močna, kot še ni bila, bodo v evropski agendi za varnost sprejeti ukrepi za večjo varnost v uniji in za krepitev nadzora na evropskih zunanjih mejah. Ti bodo vključevali evropski sistem za obveščanje o potovanjih, ki zagotavlja avtomatizirano preverjanje državljanov tretjih držav, ki ne potrebujejo vizuma za potovanje v šengensko območje. Trenutno se dela tudi na izboljšanju šengenskega informacijskega sistema. Bolje bodo povezani tudi obstoječi in novi sistemi za preprečevanje, odkrivanje in preiskovanje kaznivih dejanj v zvezi z nezakonitimi prestopi meja. V prvi polovici tega leta Malta predseduje Svetu Evropske unije. Med prednostne naloge malteškega predsedstva je vključeno tudi obvladovanje migracij. Slovenija ob tem na zasedanju COSAC poudarja, da bo pozorno spremljala implementacijo na ravni Evropske unije sprejetih ukrepov za zajezitev in preprečevanje nelegalnih migracij in da bo proaktivna pri iskanju soglasja obsega nujnih sprememb azilne politike. Mi pa sedaj po mojem mnenju prekomerno zaostrujemo in se ne oziramo na opozorila evropskih institucij. Vse to sem poudarila tudi zaradi naraščajočega nezaupanja državljanov v Evropsko unijo in njene institucije. Če bo šlo tako naprej, se nam ne piše dobro. Prav v sedanjih razmerah bi si morali še bolj prizadevati za njeno krepitev in večjo moč na vseh področjih; in da vsaka država dela tako, kot meni, da je zanjo najbolje in se ob tem požvižga na sprejete deklaracije in obveze. To velja tudi za teme, ki jih danes obravnavamo – migracijsko in azilno politiko, človekove pravice in pravice otrok. Na to nas opozarjajo vse človekoljubne organizacije, ki se ukvarjajo z zaščito človekovih pravic in še posebej z zaščito otrok. O potrebi po zaščiti svojih, naših otrok smo si v Sloveniji enotni. Ko pa gre za otroke, čigar starši so drugačne barve, drugačne veroizpovedi; odpovemo. Konvencija o otrokovih pravicah, ki nas zavezuje, opozarja, da mora najboljši interes za otroke pretehtati nad katerokoli odločitvijo, ki bi lahko vplivala na otroka. V primerih, ko otrok pride na našo mejo skupaj s starši, novela ne daje zagotovil, da bo upoštevana največja korist otroka, nas opozarja Unicef, da bi otroku nudili azil, starše pa zavrnili. Ne zdi se mi sprejemljivo, da Varuha človekovih pravic, ki se je s pripombami odzval na zakon, vlada ni seznanila z amandmaji oziroma s sedanjo verzijo sprememb, da bi Varuh lahko presodil, ali so bile njegove pripombe upoštevane. Spregledane so številne pripombe uglednih pravnih strokovnjakov, tudi take, ki opozarjajo na kršitev ustave. Zelo me tudi žalosti, da niso niti upoštevane pripombe naše Zakonodajno-pravne službe. Ne vem, zakaj jo sploh potrebujemo, če tako enostavno povozimo njeno mnenje. Ampak to še bolj potrjuje dejstvo, da gre za politični zakon. Žal pa ne vem, kakšni razlogi nas vodijo v to. To, kar sem slišala kot utemeljitev za sprejetje tega zakona, me ne prepriča v prid dejstva, da z njim ne kršimo svoje zakonodaje, pravo Evropske unije, konvencije in usmeritve. Imela bi kosmato vest, če bi podprla takšen zakon, zato tega ne mislim storiti. Pa še o amandmajih. Tudi vseh predlaganih amandmajev, sedaj imamo v razpravi amandma k 1. členu, ne bom podprla. Pa še na nekaj bi se rada odzvala, kar sem slišala v predhodnih razpravah, in sicer to, kot da begunci ogrožajo našo varnost. Mir je največja vrednota. S tem se seveda vsi strinjamo, ampak poglejmo v Grčijo, kakšno število beguncev imamo. Veliko vas je bilo že verjetno v Grčiji, tudi sama sem bila kot turist, pa nisem videla, da je Grčija in tamkajšnji državljani zaradi tega kaj ogrožena. Ogroženi so begunci, ki živijo v nečloveških razmerah in jim pomagajo humanitarne organizacije. Sociala ljudi še velja, vsaj pomagajo humanitarne organizacije, ampak več bi morali na tem narediti; tudi s premestitvijo teh beguncev v druge evropske države. In tudi to ne teče, kot bi moralo. Nimamo kriterijev, kdaj je tisto število beguncev tako, da jih ne bomo mogli sprejeti v našo državo, kdaj bo nastal žep in tako naprej. Kot sem dejala, moje mnenje je tako, da tega zakona zaradi svoje vesti ne bom podprla.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Roberto Battelli.
Hvala lepa. Gospod Veber je anticipiral to, kar sem hotel tudi sam povedati v eni točki. In to je, da ne glede na ta zakon še zmeraj velja 92. člen Ustave, s pripadajočimi procedurami za izvedbo 92. člena. Ta zakon ima to lastnost, da ureja določena vprašanja, ki se pojavljajo, ko pride do razmer, ko bi bila Slovenija lahko predmet prihoda velikega vala migrantov, beguncev oziroma množice ljudi. V tem smislu tudi varuje državljane in državo pred možnimi posledicami takega izrednega stanja. Kar se lahko zakonu zameri, je to, da je preventivni. Ampak vendarle je tudi res, da 92. člen Ustave naj bi se sprožil takrat, ko je dejansko že na delu osnovno ogrožanje države. Ta zakon pa v tem primeru bi se sprožil, ko bi se ocenilo, da se je taka grožnja lahko utemeljeno zgodi. Zakon bom podprl kljub temu in bom podprl tudi amandma Nove Slovenije, ker se mi zdi tudi bolj skladen z namenom obrambe države pred tako grožnjo, kajti dvotretjinsko večino bi se težko doseglo. In potem bi bilo to, kar bi Svet za nacionalno varnost predlagal, zavrnjeno in je vprašanje, ali bi lahko sploh potem izvajali 92. člen Ustave. In to ne bi bilo dobro, ker to bi bila nezaupnica vseh demokratično izvoljenih predstavnikov, ki so involvirani v proglasitev izrednega stanja v državi. In to bi prispevalo k ogrožanju varnosti države, namesto da bi povečali možnost, da se država ubrani.
Hvala lepa. Besedo ima Miha Kordiš.
Hvala za besedo, predsedujoči. Zakon o tujcih krši našo ustavo, krši mednarodne konvencije, krši temeljne postulate humanosti. In prav slednje je tisto, kar mene osebno najbolj boli. Ne da so prekršene črke na nekem papirju, tudi če je ta papir slovenska ustava; ampak to, da se ljudi, ki so prišli od nekaj tisoč kilometrov stran, pušča na hladnem in da pred njimi kratko malo zapremo državo in jim ne priskočimo na pomoč. Še posebej zavrženo je, da se taka ureditev sprejema z argumentom, da naj bi begunci ogrožali našo varnost in celo človekove pravice naših ljudi. To je silno zavržen in pritlehen argument, češ zaščititi moramo človekove pravice državljank in državljanov Slovenije, sicer bodo te pravice odnesli begunci. To je nezaslišano. Kdo dnevno državljankam in državljanom Slovenije krši človekove pravice? Begunci? Ljudje iz Bližnjega vzhoda, ki bežijo pred, mimogrede, našimi bombami in našim plenjenjem njihovih držav? Ne! Slovenska politična oblast. Kdo je 300 tisoč naših ljudi pahnil pod prag tveganja revščine, ali so bili to begunci? Ne, bila je slovenska oblast. Kdo je navrtal naše banke? Spet, ali so bili to begunci? Ne, to je bila slovenska politika v navezavi z vrhovi gospodarstva. Kdo je slovenskim državljankam in državljanom zategnil pas, jim oklestil zdravstvo, oskubil šolstvo, zrezal socialo? Spet niso bili to begunci, bila je slovenska oblast. In tukaj poslušamo med celotno proceduro sprejemanja Zakona o tujcih s strani vladajočih in s strani desne opozicije, kako je treba pokazati zobe Bruslju, kako moramo imeti hrbtenico, da se upremo pritiskom iz Bruslja. Ampak v kakšnem kontekstu se to dogaja? Kar naenkrat bi slovenska politika kazala zobe Bruslju, da lahko neovirano krši človekove pravice drugih, šibkejših, v tem slučaju beguncev. Ko pride pa do realnega problema, zaščite naših interesov, interesov delovnih ljudi v Republiki Sloveniji, se pa celotna politična elita tukaj od Socialnih demokratov do Nove Slovenije na koncu dvorane in vsemi strankami vmes obnaša kot prvi podizvajalec Washingtona, Berlina in Bruslja. Za nam tuje interese zahodnih držav pošilja slovensko vojsko v tujino, provocirati oboroženi konflikt na meji Rusije, privatizira naša podjetja, našim ljudem zateguje pas. To je najslabše od dveh svetov, kar lahko dobimo. In tega sam ne bom nikoli podprl. Oprostite, to je zelo dvolična igra, grda igra hujskanja, grda igra sejanja sovraštva, kazanja s prstom na zunanjega sovražnika, ki to seveda ni, samo zato, da slovenska politika in slovenska oblast prikrije lastne svinjarije do slovenskih državljank in državljanov. Natančno to je vsa retorika, ki spremlja sprejetje Zakona o tujcih. Resno mislite, da gre za varnost, resno mislite, da gre za ohranjanje človekovih pravic slovenskih državljank in državljanov?! Malo morgen. Strah je najljubše orodje desne politike, da spodbudi ljudi v podporo sami sebi in da jim, medtem ko nahujskani ljudje s strahom zrejo proti nekim revežem, ki bežijo iz nekaj tisoč kilometrov oddaljenih opustošenih držav, uničujejo njihovo socialno državo, jim jemljejo njihove pravice, da se na splošno okoriščajo ter slabšajo dobrobit in blaginjo slovenskih državljank in državljanov. Zakon o tujcih krši človekove pravice, Zakon o tujcih je strašilo in je kriminal. In bom z največjim veseljem pritisnil na tipko »proti«; ob tem bom pa še upal, če tega kriminala ta državni zbor ni zmožen zavreči iz najbolj pritlehnih dnevnopolitičnih motivov, da bo to storil kdo drug, nemara Ustavno sodišče. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Dušan Verbič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Ministrica z ekipo, spoštovani kolegice in kolegi! Moram priznati, da skoraj ne vem, kje bi začel, ker imam veliko stvari, predvsem v smeri razočaranja nad dosedanjo razpravo marsikaterih poslancev. Takoj na začetku naj povem svoje osebno stališče. Kot je spoštovani poslanec Janko Veber zelo odločno povedal, da v celoti nasprotuje temu predlogu zakona in tudi amandmaju, imam v enaki meri ali še bolj diametralno stališče, kar pomeni, da močno podpiram ta zakon. In tudi vložen amandma Poslanske skupine Nove Slovenije, ki je vezan na kvoto. Zdaj pa si bom vseeno dovolil začeti pri tem, ko se je spoštovani kolega Kordiš v svoji razpravi dotikal besede migrant. Mislim, da je prav, da te razčistimo zadeve, ki se jih danes sploh še nismo dotikali. Se pogovarjamo o migrantih ali se pogovarjamo o beguncih? Govorim o intenci samega zakona. Iz Slovarja slovenskega jezika bom prebral definicijo, moram jo prebrati, da me ne boste v nadaljevanju napačno razumeli. Govorim o beguncu: Begunec je tista oseba, ki beži pred nevarnostjo ali neprijetnostjo, povezano z njegovo eksistenco. In kar se tega tiče, mislim, da noben izmed tukaj prisotnih poslancev in tistih, ki so odsotni, nima nobene kritične besede do dogodka, ki se je zgodil pred dobrim letom, kako je Slovenija oskrbela in izvedla resnično humanitarne postopke in v najboljši možni meri poskrbela, da so bili človeku primerno postreženi v času, ko so bili na teritoriju Republike Slovenije. Vendar se tisti, ki so tako odločno proti temu zakonu, ne zavedajo nekega dejstva, da takrat so bile za tovrstne poti odprte meje na vse strani – kolikor noter, toliko ven. Dotaknil se bom po Slovarju slovenskega jezika besede migrant. Migrant je tisti, kdor spreminja stalno ali začasno bivališče, zlasti iz gospodarskih vzrokov. In dodatno, večina migrantov se ne želi preseliti v kraj, kjer so zaposleni. In kar se tega tiče, da me ne boste narobe razumeli, predvsem tisti, ki ste odločno proti temu zakonu, bi se vseeno z neko malenkostjo dotaknil nečesa. Koliko pa imamo v Republiki Sloveniji nezaposlenih? Ne žalim socialnega statusa in žalosti, ki jih te ljudje na široko po Evropi, ki so razseljeni, doživljajo. Samo ko se dotikam besede migrant, bom prav gotovo dal prednost slovenskemu državljanu in državljanki, ki je nezaposlen. Kakorkoli me razumete, kot poslanec si dovolim dati svoje komentarje. Tisto, kar me v tej razpravi resnično, saj preseneča me skoraj ne več nobena stvar, spet tista kategorija razpravljavcev, ki ste zelo jasno izpostavili naslednje besede: da se s tem zakonom dogaja nedopustnost, velikokrat omenjena kršitev je protiustavnost, kršenje človekovih pravic, Ustava Republike Slovenije, mednarodne konvencije in pogodbe. Dovolim si povedati naslednje, te dni sem šel v knjižnico Državnega zbora in res me je zanimalo, pa ne samo v teh postopkih, ki so v Državnem zboru, tudi pisanja priznanih slovenskih, mednarodnih pravnikov. Preprosto sem zasledil samo nekaj – kršenje nekih načelnih zadev. Res me zanima pri obilici tovrstnih zadev, katere so konkretne določbe, ki se kršijo. In tukaj moram priznati, da sem resnično žalosten. Tisti, ki se sklicujejo, med drugim se tudi Zakonodajno-pravna služba na to sklicuje, na kršenje Ženevske konvencije. Če je mogoče kdo to pogledal, je realnost mogoče nekoliko drugačna. Govorim iz gradiva, ki je meni dostopno v tem državnem zboru; in verjamem, da je knjižnica Državnega zbora bogato založena z različno strokovno in katerokoli drugo literaturo. Ženevska konvencija govori o zaščiti žrtev vojne. To se pravi, da smo pri beguncih. Tisti, ki je zakon malce bolj podrobno pogledal, zakon dopušča možnost. Verjamem, da če se zgodi nekaj podobnega za begunce, preprosto država Slovenija si ne bo zatiskala oči. Naj se vnem na Ženevsko konvencijo, tisto, kar je nenavadno, Ženevska konvencija je iz davnega leta 1950 pa še nekaj čez. In zame je ključno nekaj, tovrstne razmere danes v zvezi s temi tako imenovanimi mednarodnimi premiki, predvsem migrantov, razen v zgolj posameznih temeljnih določbah, mislim, da ni korektno sklicevanje na to. Dopuščam možnost v osnovnih generalnih določbah. Toliko, kar se tiče Ženevske konvencije. Kar se tiče evropske konvencije, ki je bila tudi velikokrat omenjena v zapisih javnega sredstva, dopušča možnost, da imam popolnoma drugačen pogled. Ampak Ženevska konvencija z datumom 2010, prav gotovo še niso bile tovrstne razmere; so bile, vendar ne toliko v tem obsegu, kar se tiče tega dela Evrope, na katerega tangira tudi Republika Slovenija. In ko sem potem vseeno šel pri obilici teh členov gledati, kaj je tisto, kar se s tem zakonom krši, tako vpijajoče, žareče, da se vseskozi govori – protiustavno, protizakonito. 5. člen Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin pravi: »zakonit odvzem prostosti osebi z namenom, da bi ji preprečili nedovoljen vstop v državo«. Mi se pogovarjamo o preventivnem zakonu. Mi se ne pogovarjamo o izvršenem dejstvu. In v množici členov bi se še enega dotaknil, in sicer protokol št. 7, ki je sestavni del te konvencije, na katero se vsi tako sklicujemo, sklicujete. V 1. členu je zanimivo zapisano proceduralno jamstvo v primeru izgona tujcev: »Tujec, ki zakonito prebiva na ozemlju katerekoli države …« V tem primeru se mi ne bi pogovarjali o tej definiciji, kajti ko bo nekdo notri, po tako imenovanem azilnem ali kakršnemkoli drugem postopku najverjetneje moraš prej dobiti nek status. Kar se tiče načelnih sklicevanj na konvencije, menim, da v tem primeru tisti, ki s tako trdoto zagovarjate, v neki smeri zavajate. Kar se tiče mnenja Zakonodajno-pravne službe, marsikdo v tem Državnem zboru mi očita, da enkrat ga vzamem, ga zagovarjam, drugič ga ne. Ampak vsi tisti, ki to trdite, si dovolim tudi vam povedati nekaj, mnenje je neko strokovno razmišljanje, ki je meni kot poslancu v pomoč. Imam popolnoma legitimno pravico, da se odločim, ali ga akceptiram ali ga ne. Lahko pa na glas povem, da izredno cenim mnenje Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora. V tem mnenju je tudi velikokrat, kot sem že uvodoma omenil, beseda begunec. Mislim, da je intenca tega zakona v masovki migrantov, kajti tisti, ki so v neki, če temu tako rečem, balkanski poti, ne vem, nimam toliko podatkov, najverjetneje je tudi v tisti množici določeno število beguncev. Ampak pri večini, iz medijsko znanih podatkov, gre za migrante. Rad bi omenil, večkrat, ko je človek bral to mnenje in tudi ko je bila, sklicujoč se na to, v nekem delu kar ostra razprava na matičnem odboru, jaz osebno ne gledam to mnenje kot zelo ostro. Pa vam bom tudi povedal, zakaj. Deloma zato, ker si dovolim tovrstna mnenja presojati tudi po svojem védenju, znanju in morda tudi še kakšnemu drugačnemu pogledu. Zakaj to govorim? Rad bi ta državni zbor spomnil tudi na nekaj dejstev. Zakonodajno-pravna mnenja v vsakem primeru dajejo stališča in poslanci se strinjamo ali ne, ampak v praksi ali v zadnjih letih ali pa morda malo več se je tudi zgodilo, da je Ustavno sodišče odločilo drugače, kot je Zakonodajno-pravna služba odločila. Noben očitek, vendar to je realnost. In sedaj smo spet in se dotikam teh različnih pravnih mnenj in stališč. Tudi kdaj v preteklosti sem pisal kakšno pravno mnenje. Tisti, ki ga naroči, ali tisti, ki mu je namenjen, je na njem, ali temelji njegova razprava, stališče in odločitev v celoti ali ne. Ampak hotel sem reči, da tisti, ki izda tako ali drugačno mnenje, nikoli ne odgovarja. Mi, poslanci, smo odgovorni pred volivci. To je dejstvo. Tovrstna mnenja imajo težo, ne bi se pa strahotno na njih skliceval. Kar se tiče zadnjega primera, da ne bi izpadlo, kot da, bi človek rekel, nekaj posplošeno govorim. Jaz bi se samo dotaknil, ko je bil pred nekaj meseci na matičnem odboru za finance in tudi v tem državnem zboru zelo zanimiv primer, in sicer avtentična razlaga Zakona o nematerializiranih vrednostnih papirjih. Moram priznati, da sem bil presenečen, in tudi v tem primeru izkoriščam priložnost vseh tistih, ki tako sveto prisegajo kar na podlagi ugotovitev zakonodajno-pravnega mnenja, da je to kršitev ustave in deklaracije. Kako ste lahko v tem državnem zboru glasovali proti veljavnemu zakonu, čeprav je Zakonodajno-pravna služba, Vlada, Združenje bank in tudi Banka Slovenije kot stroka zelo jasno zapisala, da ni kršitve; vendar se je legitimno Državni zbor odločil drugače. To dam primer samo zaradi tega, ker vsi tisti, ki tako prisegate na svetost tega, pač vedno ne drži. Kar se tiče Ustavnega sodišča, da mi ne bo kdo očital, da ne spoštujem ali da kritiziram, bi rad navedel še en primer dela Državnega zbora in poslancev, kako je bilo v preteklosti aktivno pri uresničevanju odločitev Ustavnega sodišča. Spomnil bi rad na področje invalidov, ko je bil pred časom v tem postopku zavrnjen Zakon o volitvah v državni zbor. Dejstvo je, da je Ustavno sodišče že davnega leta 2006 odločilo, kako bi morali državni zbor popraviti, da se uredi razmerje do invalidov v postopku volitev in dostopa na volišče. Potem je bila še ena odločba iz leta 2012, pa se nič ni zgodilo. Sem pa še vedno na odločitvi Ustavnega sodišča kot najvišje instance in me nekaj izredno veseli, da tudi Ustavno sodišče ne odloči vedno tako, kot se od njega pričakuje. Prosim, da me razumete pravilno, tudi med ustavnimi sodniki se v določenih zadevah različno odloči in zaradi tega imamo ločena mnenja. In zaradi tega sprašujem v primeru tega zakona, ko je toliko besed »kršitev ustave«, ali ste poslanci tako vrhunsko usposobljeni strokovnjaki, da ste vi že predvideli, da je kršitev. In če se samo sklicujem po moji zadnji tezi na 160. člen Ustave, pristojnosti Ustavnega sodišča: Ustavno sodišče odloča o skladnosti zakonov z ustavo. Ali imamo mi, poslanci, pravico s tako gotovostjo govoriti, da je nekaj že v nasprotju z ustavo. Pač politična retorika, super. Druga alinea, Ustavno sodišče odloči o skladnosti zakonov in drugih predpisov z ratificiranimi mednarodnimi pogodbami in s splošnimi načeli mednarodnega prava. Tukaj se spet dotikam konvencij. Pri vseh tovrstnih mnenjih in stališčih, ali lahko danes sploh še govorimo ali že govorimo, da je do tega prišlo. Sam moram priznati, da bom z veseljem spremljal, če se bo zgodilo, da bo ta predlog zakona potrjen, da bi Ustavno sodišče presodilo; iz preprostega razloga, ker menim, da je to resnično eden od prvih judikatov in bi tudi za vsako vlado ali kakorkoli že, tudi v nekem mednarodnem merilu bil nek primerek, kako se ob takih primerih odločiti. Ampak Ustavno sodišče je pred leti zapisalo tudi v neki podobni odločitvi in primeru, da država lahko sklene ali se odloči, da sprejme zakon, ki prepove vstop tujcev. Jaz se pogovarjam, ali te določene zadeve veljajo, ali jih v političnih retoriki ne želimo upoštevati. Če zaključim, absolutno podpiram predlog vlade in tudi sem trdno na stališču, da prvotni predlog zakona ter tudi postopki, ki so bili glede te zadeve na matičnem odboru, da se potrdi, kot sem uvodoma rekel, predlog Poslanske skupine Nove Slovenije. Veseli me, da je ponovno izpostavljena njihova obrazložitev, ki bi morala tudi vsem poslancem resnično priti v tem primeru do živega. Kajti če za izredne razmere dobesedno potrebuješ navadno večino, 46 glasov; za nek zakon, ki pa je preventiven in je sploh vprašanje, če pride do njegove realizacije, ko je treba obilico nekih varovalk predhodno urediti, ne potrebujemo. Jaz tukaj srčno verjamem, da se je zgodilo na strani pripravljavca zakona, recimo temu, malce nerodnosti; vendar preprosto je smiselno. Še nekaj besed, nekateri razpravljavci, pa najverjetneje v nadaljevanju bodo tudi govorili, izredne razmere. Bodimo tu odkriti, izredne razmere so takrat, ko je resnično ogrožen obstoj države. Zaradi množice, pa je lahko zelo velika množica, najverjetneje država zaradi tega ni ogrožena. In ravno zaradi tega je še kako smiselno, da se naredi preventivni zakon. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Miha Kordiš je prosil za pojasnitev nerazumevanja. Replika.
Res je. Kolega iz Stranke modernega centra me je namreč izzval, nekoliko cinično, ali se pogovarjamo o beguncih, ali se pogovarjamo o migrantih. Bolj kot vse ostalo se pogovarjamo o ljudeh v stiski, ki potrebujejo našo pomoč. Po to pomoč so se odpravili po več tisoč kilometrov dolgi poti, mnogo od teh ljudi je vmes izgubilo življenje. Na pot so jih pognale bombe zahodnih držav, naših zaveznic, tudi z našim privoljenjem in sodelovanjem; oziroma jih je na pot pognalo izčrpavanje njihovih domovin, ki ga izvajajo zahodne multinacionalke in omogoča politika zahodnih vlad. Ti ljudje lahko bežijo pred vojnim uničenjem svojih domovin, lahko bežijo pred gospodarskim uničenjem svojih domovin; predvsem pa bežijo pred uničenjem. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Vinko Gorenak.
No, če bi vi prišli k meni na kakšen izpit, ne bi naredili. Gremo po vrsti, bom kar sedajle te pojme, s katerimi je bilo sedajle čisto zmanipulirano. Beguncev v Republiki Sloveniji ni in sploh ne morejo priti v Slovenijo, se ne da priti. Lahko bi prišli teoretično z letalom na Brnik, to je teorija, lahko bi prišli tudi z ladjo v pristanišče Koper, to je vse, kar je. Vsi ljudje, ki so na poti, so pa migranti; točneje povedano – ilegalni migranti. Slovenija je leta 1994 sprejela 70 tisoč ljudi, kot veste. Jaz sem že zadnjič razložil, da so to bili otroci, starejši moški in ženske; nihče drug. Mlajši moški so pa ostali doma in so si ustvarjali državo Bosno in Hercegovino na takšen ali drugačen način. Če bi leta 1991, ko je divjala tukaj vojna, naši ljudje bežali v Avstrijo, kjer so nas čakali šotori in kampi, potem te države tudi ne bi bilo, toliko. Ta val, ki je pa prišel lansko in predlansko leto, pa predstavlja 75 % mladih moških; pika, amen, gotovo, za katere damo tisoč 963 evrov na mesec. Tisoč 963 evrov na mesec za vsakega posameznika! Za ljudi, stare od 18 do 50 let, ki bi lahko hodili na šiht, delali ali imeli v rokah puško in si ustvarjali svojo državo. To je poročilo Računskega sodišča, ljudje ga morajo videti. Ljudje morajo vedeti, da to obstaja. Naj pogledajo revizijsko poročilo Računskega sodišča, stran 40, vrstica 2. In bomo videli, tisoč 963 evrov na enega prosilca za azil. Gremo naprej, mene žalosti, neko normalno stanje v parlamentu oziroma v državi bi bilo: koalicija – opozicija. Koalicija na oblasti ima svojo vlado, opozicija opozarja na napake in tako naprej, to je normalno stanje v državi. Mi pa nimamo več normalnega stanja v državi, ker tudi ni normalno stanje v koaliciji. Gremo po vrsti, praktično vse države Evropske unije so že sprejele takšne ali drugačne ukrepe za omejevanje prihajanja migrantov. To velja tako za skandinavske države, ki so to naredile že sredi lanskega leta in na takšen ali drugačen način zapirajo mejo z jugom, torej z Nemčijo. Avstrija je sprejela sklep vlade, ki je rekel – 38 tisoč 500; in konec. Vi pa parlamentirate o ustavni večini. V čem pa je Avstrija bolj demokratična od nas?! Nemci so točno povedali, da ljudi iz določenih držav ne bodo več sprejemali, predvsem iz tistih, kjer ni vojn. Velika Britanija je zaprla predor. Mi pa danes govorimo o tem, da bi morebiti sprejeli ta zakon, ki bi moral priti v Državni zbor leta 2015, če ste v koaliciji že imeli takšen namen. Vendar stanje v koaliciji je takšno, kakršno je, zato ste 5 mesecev ovirali notranjo ministrico, da bi takšen zakon sploh spravila čez vlado. Kaj pa drugega, Klemenčič je bil glavni, s puško v roki proti zakonu. Ko pa ta zakon pride v Državni zbor, pa znotraj koalicije poslušamo, da ne bom rekel, neumnosti, po domače pri meni doma rečejo bedastoče. Najprej se organizira skupina ne vem kakšnih človekoljubov okoli predsednika Državnega zbora, ki, mimogrede že vidim, vabi Požarja na kosilo. Mogoče bo še mene povabil na kosilo in mi naredil kakšno predavanje o teh zadevah, ker sem očitno premalo podučen o teh zadevah. Zdaj pa poslušam gospoda Vebra – »nikoli, nikoli, nikoli …« Gospa Levičar je že mrknila, je že ni več, govori o konvencijah in ne vem kaj vse. Ampak da ne bomo pavšalizirali, treba je reči po vrstnem redu naslednje; na mizi imamo predlog vlade oziroma predlog vlade, ki ga koalicija ne podpira več. To smo videli. To je napovedal gospod Veber, to je napovedala gospa Levičarjeva, Združena levica tako ali tako. V Stranki modernega centra pa ne vedo, kaj bodo naredili s svojim lastnim zakonom. In lastni zakon pravi, da bomo meje zaprli pod določenimi pogoji, če bo za to ustavna večina. Ustavne večine, gospe in gospodje, ne boste dobili nikoli. Ne mi ne vi, vseeno, katera vlada je. Je ni mogoče dobiti. In imate na mizi škart zakon. Na mizi je ponudba Nove Slovenije, ki je v bistvu enaka vaši, ampak zahteva navadno večino. Gospod Verbič, ne 46, ampak če dobro pogledate, je tam nekoliko drugače, bolj razumen predlog. Vendar imate na mizi, operativno gledano, daleč najbolj razumen predlog. To je pa naš predlog. Ta predlog pa pravi, da o tem odloči vlada. Kdo je v Avstriji odločil? Vlada! Kdo je odločil v Nemčiji? Vlada! Kdo je odločil v Skandinaviji? Vlada! Kdo je zaprl predor pod Rokavskim prelivom? Vlada! Mi pa zganjamo telovadbo in se delamo znanstvenike, kako trava raste. Saj raste že tisočletja. Zdaj pa še nekaj o vseh teh človekoljubih. Gospa Levičarjeva je po moje [[…]]Je v redu z njo? Jaz upam, da je vse v redu, da ni kaj [[…]], a veste, s kakšno ihto je govorila o človekovih pravicah. Saj bi ji moral itak čestitati za dobro prebrani tekst. To je pa res, ja. Ampak gremo zdaj praktično pogledat to zgodbo. Gospod Veber je predavanja naredil, kot da je policijske šole delal. Jaz sem tam včasih kaj učil, še zdaj učim in tudi nekaj vem o tem. Zato poglejmo praktično zgodbo operativnih sposobnosti tega zakona, variante A, B in C, torej vaše, Nove Slovenija in naše. Gospod Veber je govoril, kako bo Avstrija zaprla meje. Saj to je nepomembno, čista neumnost. Namesto da bi govoril o tem, kaj se bo zgodilo, ko bodo Hrvati z vlaki pripeljali ljudi na mejo. To je problem. Ne to, da Avstrija zapira meje. Problem je v tem, kaj bomo naredili, ko bodo Hrvati z vlaki pripeljali ljudi na meje, ko bodo pokazali, kot na nočnih posnetkih – tu čez pojdite. Se spomnite tistih posnetkov. To bo problem, ne pa Avstrija, pustite Avstrijo pri miru. In zdaj poglejmo, kaj bi se zgodilo po tem zakonu; A, B in C varianti. Obveščevalne službe, kriminalistične policije z izmenjavo podatkov, policije z izmenjavo podatkov bodo nekako sporočile, prišle, sporočile ministrici, predsedniku Vlade in napovedale, kaj se lahko zgodi. In zdaj naprej bom teoretično govoril, da Turčija načrtuje recimo odprtje meja ali da Grki, Hrvati, Srbi in tako dalje te ljudi pripeljejo na našo mejo, karkoli od tega. Ampak vzemimo tisto hudo varianto, Turki odprejo meje. Gospe in gospodje, če je meja z Avstrijo zaprta in če države južneje od nas ravnajo tako, kot so, imamo mi v Dobovi 10 tisoč ljudi na dan. 13 tisoč jih je bilo največ, kolikor vem. In na vseh ostalih mejnih prehodih enako. Ministrica bo pravočasno oborožena s takimi podatki. Predsednik Vlade bo oborožen s temi podatki. Preden bo zavrel ta kafe mlin na notranjem ministrstvu in predno bo zadeva prišla preko Sveta za nacionalno varnost in vlade v parlament, tukaj pa se bo sestal eden od odborov, ki bo to premleval na nočni seji, pa bomo imeli govorce, ki bodo legitimno govorili celo noč, tudi ne smeš jim besede vzeti, potem pa bomo prišli do seje Državnega zbora, kjer bomo odločali z dvotretjinsko večino po vašem predlogu. Ne boste dobili dvotretjinske večine, tisti z Dobove pa bodo že v Ljubljani. Tisti z Dobove pa bodo že v Ljubljani. No, fino, je prišel gospod Veber. Varianta B je v bistvu enaka, samo morate imeti navadno večino, to, kar predlaga Nova Slovenija. Veliko boljše. Veliko boljše. Po našem predlogu je pa situacija jasna, notranja ministrica obvesti predsednika Vlade, ta skliče Svet za nacionalno varnost, v dveh urah je seje Vlade konec, sklep je na mizi. Ne morejo priti niti čez Kolpo niti v Dobovi čez železniško postajo. Dve uri pa jih je slovenska policija sposobna tam zadržati. Naš predlog pa je operativen in je daleč najboljši. Zato vas tudi pozivam k temu, da ste razumni, jaz moram čestitati nekaterim posameznikom iz SMC, ki so zdaj nastopali in ki bitko peljejo že nekaj mesecev. Bitko za razum. Naredite še en korak naprej pa podprite operativno najboljšo rešitev, to je, da bo vlada odločala o tem. Toliko o tej situaciji. Zdaj pa še nekaj o vseh človekovih pravicah, o katerih je govoril gospod Veber in gospa Levičar, vsi iz Združene levice pa tako ali tako. Gospe in gospodje, kje lahko krši država Slovenija človekove pravice? V Avstriji, na Hrvaškem, v Srbiji? Ne! Država Slovenija lahko krši človekove pravice na ozemlju Republike Slovenije. Ali je tako? In če mi mejo zapremo, ne kršimo človekovih pravic, ker ni kršitev na ozemlju Republike Slovenije. Če pa mi te ljudi noter spustimo, kot nekateri želite, in ustvarimo enake pogoje, kot so v Grčiji, Srbiji, Bolgariji in tako naprej, to pa bo pomenilo, tudi to morajo ljudje vedeti, polno Ljubljano, poln Maribor in ostala mesta. Vsi parki, od Tivolija naprej, s šotori, z ne vem čim. To bo pomenilo to. Tega pa nismo sposobni obvladati, ne varnostno, še manj pa socialno, z vidika tega, da bo imel vsak svojo posteljo in da bo lahko na šel WC, da bo dobil zajtrk, kosilo in večerjo; ali pa vsaj kosilo. Tega nismo sposobni narediti. In to pomeni najhujšo kršitev človekovih pravic, gospod Veber. To je kršitev človekovih pravic. Gremo na tista pisma, ki so prišla iz Sveta Evrope. Kar dve sta menda prišli, če kaj vem, vsaj tako je bilo navedeno v medijih. Prvo pismo je prišlo v času, ko zakona sploh ni bilo v državnem zboru. Kako je lahko sekretar Sveta Evrope vedel, kakšen grozovit zakon se valja po pisarni oziroma kakšen grozovit zakon nosi notranja ministrica v svoji torbi?! Kako je lahko to vedel?! Tako, da je nekdo to sporočil tja gor, ampak ni sporočil, pismo je napisal; on ga je pa podpisal in je prišlo nazaj v Slovenijo. No, potem pa se je oglasil še komisar, če se ne motim. Zakaj se sekretar ni oglasil, ko so Angleži zaprli predor? Zakaj se ni oglasil? Zakaj se je oglasil, ko je Avstrija rekla, 37 tisoč 500. In zakaj na nas že kriči in nas ima za vajence in smrkavce, ali kaj. Veste, v čem je razlika? Pojasnil jo je Boštjan M. Zupančič, ki je mnoge od vas učil, verjetno ste velikokrat padli na izpitu pri njem. Sodnik Evropskega sodišča za človekove pravice. Kaj je rekel on? Svet Evrope v London ne upa niti pisma poslati, ker bi ga tam izžvižgali in ga zasmehovali. Upal pa ga je poslati na Dunaj, samo na Dunaju se je tretjekategornik, da smo si na jasnem, to je zunanji minister, najprej oglasil in jih ošvrkal nazaj tako, da je bilo kar veselje. Rekel je: Mi skrbimo za varnost Republike Avstrije in mi smo odgovorni za varnost v Republiki Avstriji; in ne vi v Strasbourgu in Bruslju. To je rekel. Vas ne bomo upoštevali. Šele potem je zagrmel predsednik vlade in države, zato sem prej rekel tretjekategornik. Kako je pa pri nas? Pri nas pa, ko pride pismo v Ljubljano, se vsi, bi mogel zdaj izklopiti mikrofon, v hlače. Pardon. Ja, tako je. Ne, ne čisto vsi, ne čisto vsi. Predsednik države je sicer tiho, on je tudi zadnja instanca, ki naj bi se glede tega oglasil. Tisti, ki se bo pa prvi oglasil, je pa predsednik Vlade. Udariti po mizi, se zadreti v mikrofon in kamero ter tistemu reči: Utihni! Jaz sem odgovoren za stanje v državi Sloveniji. Kaj pa je naredil naš predsednik Vlade? »Ebedebede, proučili bomo to zadevo, pa v parlamentarnem postopku bomo še malo dodelali, da ne bomo kršili človekovih pravic.« E, vidiš, kaj je naredil. Nič. Ničesar. Saj ni čudno, da ima tisto oznako na Cme [[…]], kot ljudje pravijo. Ja, točno tako. Je vaša ministrica, ampak moram vseeno povedati resnico, oglasila se je notranja ministrica. Ženska se je oglasila, ki je napisala ostro pismo in ga poslala tistemu stricu tam gor ter zavrnila njegove zahteve. Zdaj lahko pričakujemo, da vas bo predsednik Vlade zamenjal. Verjetno. Ali kako bo to zdaj šlo? Zdaj jaz tega ne vem, nimam prave predstave. Ampak taka reakcija je edina logična in edina normalna, gospe in gospodje. Druge reakcije ne more biti. Mi se moramo postaviti na svoje noge in čisto nič drugega ne more biti pri tej zadevi. Pa še nekaj drugega je treba povedati pri tem zakonu. Preberite si 92. člen Ustave. 92. člen Ustave si preberite. Govori o izrednih razmerah in vojni. Izredne razmere in vojno napove ta parlament z navadno večino. To pomeni, da na sejo pride 46 poslancev, 24 jih glasuje »za«; in smo tam. In smo tam. Izredne razmere lahko pomenijo tudi ukinitev delovanja parlamenta in prenos funkcij na predsednika republike. Izredne razmere lahko pomenijo še marsikaj drugega, ne vem, zaprtje ne vem česa vse v tej državi. Zdaj pa bomo to sprejeli s 24 glasovi; ukrep, ki pa je bil 14 dni pred tem, je pa ta zakon, da bomo meje zaprli, da ne bi prišlo do izrednih razmer, tega bomo pa sprejeli z dvotretjinsko večino. Pa saj se morajo osli smejati. Tega bomo pa z dvotretjinsko večino. Pa dajte razmisliti. Mi smo včeraj vendarle naredili za moje pojme nekaj pametnega. Nek zakon je padel, tisti županski, pa še kaj smo včeraj izglasovali. Naredite tudi ta zakon tak, da bo operativen, da bo normalen, da bodo lahko na Gregorčičevi 20, kjer domujejo predsedniki vlade – eni ali drugi, vseeno kateri, jaz bi si želel, da ta čim manj časa tam sedi, ker škodo dela –, lahko operativno zaščitili ta narod, te ljudi; in nič drugega. Saj ne gre za drugo stvar. Vsem tistim, ki pa govorite o kršitvah človekovih pravic in o bombah, v Grčiji po mojem še ne padajo bombe, nisem še slišal na poročilih kaj takega, v Turčiji načeloma tudi ne, tu pa tam kje poči, tudi to je res; ampak bombe ne padajo. V Bolgariji ne, Makedoniji ne, Srbiji ne, na Hrvaškem ne. Vsi ostali, vsi tisti, ki pa so potencialni begunci, ki bežijo pred vojno, pa gredo do prve varne države in si nimajo pravice izbirati, kam bodo šli. Jaz bi šel pa tja, jasno, kjer je večja plača ali pa večja sociala. Teh pravic nimajo. In zaboga, naredimo ta zakon tak, da bo uporaben. Ker taisti sestav Državnega zbora je že sprejel nek invaliden zakon, ki je nič od nič. To je zakon o uporabi vojske na meji. Na seji Vlade so sedeli trije policisti, ki odlično obvladajo policijska pooblastila, vsaj takrat na tisti seji. In vsi trije so jasno povedali, vojski moramo dati pooblastila. Katera? Legitimirati, prijeti, privesti do policije, mogoče še kaj; konec. In ker se na seji Vlade niso mogli zmeniti, saj ministrica to dobro ve, ker je spet bil v akciji Klemenčič, smo pa sprejeli, da vojska usmerja množice. To je rešitev, ki ni rešitev. Kaj je to – usmerjanje množice? To je nič. To me spominja na eno depešo mojih policijskih šefov iz leta 1992. Takrat se je namreč zgodilo, da je že prišel ta pritisk ljudi iz Bosne, je bil že zelo velik in iz Ljubljane sem dobil na mizo, takrat sem bil direktor Policijske uprave v Kopru. Na mizo sem dobil depešo, v kateri je pisali približno naslednje: Prepovedujemo vam, da spuščate v Republiko Slovenijo ljudi iz Bosne in Hercegovine, za katere menite, da so begunci in da ne potujejo nekam drugam, k svojcem ali kaj takega. To je bil prvi stavek. Drugi stavek pa je bil: Opozarjamo pa vas, da morate spoštovati vse konvencije na tem področju. Veste, kaj pomeni taka depeša? Taka depeša pomeni, da je v vsakem primeru policaj kriv, ker če naredi varianto A, krši konvencije; če pa ne krši konvencije, pa jim mora tiste spustiti notri. Ne sprejemati takih zakonov, ki bodo policijo in vojsko oziroma kaj jaz vem, kdo bo še delal na meji, njih delali krive. Č policist recimo pride pred sodišče, bo vedno kriv. Če ga notri ne spusti, je kršil konvencije; če ga pa spusti, je pa kršil prepoved. Sedaj vas pozivam, da gremo z zakonom, ki bo najbolj operativen, tukaj pa je ta naša varianta, ki pomeni, da naj odloči Vlada. Hvala lepa.
Hvala lepa. Postopkovno, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Onkraj te debate bi prosil, predsedujoči, postopkovno, da se vseeno nekako zavedamo, da smo država, ki še vedno temelji na ustavi. Gospod Gorenak je omenil, da je bral 92. člen, ampak ni omenil tistega, da mi v bistvu v takih razmerah predvsem potrebujemo racionalnega predsednika države. Zakaj je pa temu tako, si pa preberite v členu. Hvala za besedo.
To je bila razprava, seveda. Gospod Janko Veber, replika.
Hvala za repliko, kajti ugotavljam, da nisem bil pravilno razumljen s strani dr. Gorenaka, zato bom še enkrat zelo na kratko ponovil. Slovenija mora odreagirati, ko postane žep, ko se pogovarjamo o migrantih. Žep nastane takrat, ko ena od sosednjih držav ali pa vse sosednje države, ki so članice Evropske unije, zaprejo mejo. Ampak vzemimo za primerjavo samo Avstrijo. Ko Avstrija zapre mejo, Slovenija postane zaradi migrantov žep. In takrat po že veljavnem odloku o delovanju Sveta za nacionalno varnost to ugotovi Svet za nacionalno varnost, ki svetuje Vladi ukrep zaprtje meje. Postopek zaključen. Ne kršimo nobenih mednarodnih predpisov, ne kršimo veljavne zakonodaje v Sloveniji, ker se vse migrante, ki so v tistem trenutku v Sloveniji, obravnava po veljavnih zakonih. In je zadeva obvladljiva, ne rabimo tega zakona. Če pa sprejmemo vaš amandma k temu zakonu, pa recimo v tem primeru, ki sem ga označil, omogoča zlorabe. Torej pri oceni Ministrstva za notranje zadeve, da lahko nastanejo razmere, ki ogrožajo nacionalno varnost, poudarjam lahko, ministrica lahko po vašem amandmaju predlaga predsedniku Vlade, da zapre mejo. Parlament o tem ne odloča, ampak razmere še niso nastale. In tukaj je ta možnost zlorabe. Kadarkoli lahko Ministrstvo za notranje zadeve poda to oceno, da zadovolji recimo interese predsednika Vlade. Ti interesi so lahko, že prej sem omenil primer, prodaja Nove Ljubljanske banke. Lahko so tudi drugi primeri, da se zamegli neka situacija. Torej vi izključujete parlament. In v tem primeru ko recimo govorimo o tem, da lahko nastanejo neke razmere, je predlog Vlade boljši v toliko, da v tem primeru, ko je ocena, da lahko nekaj nastane, to v proceduri z dvotretjinsko večino oceni Državni zbor. To je ena od varovalk proti zlorabam. Ne izključuje pa možnost zlorab. In zato tega zakone in amandmaja dejansko ni možno podpreti, ker ta zakon, če bo sprejet, bo ogrožal nacionalno varnost. Še enkrat poudarjam, omogoča, da Slovenija postane žep. Ko Slovenija postane žep, je nacionalna varnost ogrožena. Za ta zakon, in vaš amandma to ravno tako vsebuje, ne bom nikoli glasoval.
Hvala lepa. Besedo ima dr. László Göncz.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Po dokaj emocionalni, ampak dobri, razpravi gospoda Gorenaka je težko loviti ta kontekst, ampak menim, da niti ni to bistvo. Bistvo je predvsem v tem, da, prvič, z moje strani potrdim, da je pristojno ministrstvo v preteklih dveh letih – sicer o tem lahko imamo drugačna mnenja – dokaj dobro, primerno, četudi morda tu in tam s kakšnim zamikom, sledilo dogodkom, ki so se dogajali v zvezi z migrantsko, begunsko problematiko. Če iz tega izhajam, jaz upam in sem tudi v veliki meri prepričan, da je pri pripravi tega zakona ministrstvo res imelo v uvidu vse možne dileme in vidike, ki prav gotovo obstajajo; in je ministrica verjetno zelo tenkočutno tehtala določene določbe, preden je spisala oziroma dala iz roke ta zakon. Jaz izhajam iz tega, želim pa še enkrat poudariti, da je kljub temu občutljivost tega vprašanja zelo velika. Ampak tudi čas je pač takšen. Lahko se mi slepimo tako ali drugače, dejstvo je, da Evropska unija do tega trenutka svojih vrst ni mogla poenotiti, kar se tiče migrantsko-begunske problematike. Kot smo videli najnovejše reakcije, kar se tudi nas zelo neposredno tiče, je podaljšanje kontrole na mejah nekaterih držav, tudi med Slovenijo in Avstrijo. Sicer ne spada neposredno sem, ampak menim, da so tovrstna dejanja nedvomno, žal, kapljica po kapljici vedno manj Evrope, vedno manj tiste Evrope, ki si jo vsi skupaj želimo. Če izhajamo iz tega konteksta, potem razumem, da tudi mi ne moremo sedeti mirni, ampak moramo pač nekaj postoriti. S tega vidika ne bi rad ponavljal tistega, kar je bilo že povedano, ampak je jasno, da je tudi na področju zakonodaje treba sprejeti preventivne določbe, preventivne zakone. In jaz ocenjujem ta zakon nedvomno v tem kontekstu. Lahko se sicer zadeva dramatizira, lahko se tudi interpretirajo migracije in begunci zelo različno. Ampak dejstvo je eno, da v tisti milijonski ali več kot milijonski množici, se moramo vsi zavedati, so prihajali v Evropo, tudi preko Slovenije, takšni elementi in take skupine, ki dejansko predstavljajo, žal, še vedno grožnjo za Evropo, potencialno tudi za Slovenijo. Hvala bogu, pri nas tovrstnih dogodkov še ni bilo. Upajmo, da jih tudi ne bo. Ampak ne moremo pa zamižati oči pred tem in trditi, da problema ni. In se strinjam s tistimi, ki so na Odboru za notranjo politiko poudarjali, da morda tovrstnih migrantskih tokov ne bo, kot so bili pred kakšnim letom in pol ali pred dvemi leti; in si tega tudi želimo, ampak izključiti ne moremo. Tudi verjetno drži to, da če pride do tovrstnih migrantskih tokov, ne vem, kdo je sicer to točno poudaril, ampak pol Evrope v takšni obliki več ne bi bilo, žal. Nihče si tega ne želi in zato je še toliko bolj pomembno, da se poskuša pristopati k zadevam v tej smeri. Naj se lotim na kratko tudi konkretnega predloga. Dejstvo je, da ni idealen. Dejstvo je, da morda pri nekaterih elementih in točkah tudi ni priznano z ustavnopravnega vidika. Morda bo to počelo tudi Ustavno sodišče, v to se ne bi rad spuščal. Ampak ko moram tehtati o tem, ali zagotavljamo varnost prebivalstvu Slovenije in tudi posredno Evropske unije, jaz vsekakor moram poudariti, da dajem prednost temu vprašanju. Menim, da zakon humanitarno in etično ne posega do take mere v človekove pravice beguncev, da bi to v tem trenutku lahko bilo zelo sporno. Pravim, da dopuščam, da so neke nianse tudi vprašljive. Torej tu verjetno do skupnega imenovalca ne bomo prišli nikoli. Ni primerno tudi, da primerjamo nekdanje migracijske tokove, od starega veka naprej preko preseljevanja narodov in tako naprej, pa če želite tudi glede revolucije na Madžarskem leta 1956. To so bili vsi zelo drugačni dogodki, zelo različni in zelo težko primerljivi. Dejstvo je, da tovrstne količine ljudi, kot se je v zadnjih dveh letih zgrmela na Evropo, tako ali drugače, med katerimi je bila nedvomno velika večina takšnih, ki so morali oditi iz svojih domov, čemur nihče ne nasprotuje, ampak tudi drugi, Evropa v danem trenutku pač ni zmožna sprejeti. To so povedale tudi tiste države, ki so do sedaj ali pa do še pred nekaj meseci, bom rekel v narekovaju, vabile migrante. Jaz se strinjam s predlogom zakona. Tista dilema, ki se je vnela v zvezi z 92. členom Ustave in med določbo tega zakona, je bila s strani mojega kolega gospoda Battellija raztolmačena; in se s tem strinjam. Kar se pa tiče določbe, kdaj obvelja ta zakon, pa bi rekel takole, glede na okoliščine in tudi na občutljivost vprašanja mi je nekje najbližja tista varianta, ki je predlagana z amandmajem Nove Slovenije. Strinjam pa se z gospodom Gorenakom pri tem, da je amandma Slovenske demokratske stranke najbolj operativen in verjetno niti ne bi bil v danih okoliščinah sporen. Ampak glede na okoliščine sem mnenja, da je ta varianta morda v tem trenutku najbolj optimalna, ne bom rekel idealna, ampak optimalna. Je pa dejstvo, če ostane pri dvotretjinskem predlogu, potem pa je praktično zakon tako ali tako neizvedljiv, ker do izvedbe tega bi verjetno zelo težko prišli. Naj zaključim s tem, česar sem se do neke mere že dotaknil, da jaz kot pripadnik narodne manjšine in kot človek, ki živi en kilometer od državne meje, točno vem, kakšne so težave tovrstnega življenja. Ampak kljub temu da z vso občutljivostjo obravnavamo problematiko beguncev in tudi pomagamo – in ta zakon niti tega ne izključuje, da klasičnim beguncem pač ne pomagamo –, mi moramo predvsem v tem državnem zboru danes skrbeti za varnost prebivalcev Republike Slovenije in posredno tudi Evropske unije, zato bom zakon podprl in tudi tisti amandma, ki je predlagan s strani Nove Slovenije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še želite razpravo? Prosim za prijavo, ker niste edini. Besedo ima gospod Marijan Pojbič. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Mislim, da v tem parlamentu se mora danes slišati ime Slovenija. Mora se slišati ime Slovenija! Meni gre za Slovenijo! Meni gre za slovensko ljudstvo, slovenski narod in za to prekrasno, prelepo domovino Slovenijo, ki smo jo osamosvojili, se ve, kdaj. Meni gre za to. Državljanke in državljani Republike Slovenije so glasovali zame kot poslanca zato, da bom delal v njihovem interesu. In zagotavljanje varnosti v tej državi je zagotovo ena od primarnih nalog vsake poslanke in poslanca v tem državnem zboru. Niti ena poslanka in en poslanec, ki sedi tukaj, nima pravice sedeti v slovenskem parlamentu in delati proti interesom slovenskega ljudstva. Mi danes sprejemamo zakon, ki želi zaščititi slovensko ljudstvo v primeru, če se zgodi to, to in to. Ta zakon je preventivne narave in prav je, da ne sprejemamo zakona takrat, ko je totalni kolaps v naši državi. Ko bo noter, kot je danes gospod Hanžek rekel – mi se lahko pogovarjamo, da smo prava država, normalna država v tistem primeru, ko bo v Sloveniji 25 tisoč azilantov. Dragi moji kolegi, zdaj pa vas bom opozoril na to poročilo in kaj tukaj piše, in to piše na 40. strani revizijskega poročila Računskega sodišča. V tem trenutku slovensko državo vsak azilant stane nekaj več kot tisoč 900 evrov. Tiste, ki govorite proti temu zakonu, ki ga mi danes sprejemamo, ki ga bomo sprejemali, sprašujem, kdo izmed vas bo ob dejstvu, da imamo v Sloveniji 30 % ljudi pod pragom revščine, plačal temu azilantu, če bi jih bilo danes v naši državi 25 tisoč, na mesec 60 milijonov evrov, na leto 600 milijonov evrov?! Ali znate to izračunati? Ali veste, kaj to pomeni? Ali si znate računati? Tisoč 900 evrov na mesec krat 25 tisoč. Izračunajte, koliko je to na leto. Torej okoli 50 milijonov na mesec krat 12. To je okoli 600 milijonov evrov na leto. Ob dejstvu, da imamo, ne vem že koliko, čez 30 milijard dolga, milijardo 200 milijonov evrov že do tega trenutka plačujemo obresti. Skoraj 4 % pozitivnega bruto družbenega proizvoda porabimo samo, da plačamo obresti. In tukaj si nekdo v imenu slovenskega ljudstva upa govoriti, da ni nobenega problema, in to je predstavnik Združene levice, da je 600 milijonov evrov tej državi majhen problem, da sploh ni problema, da mi to z lahkoto plačamo. In mi smo takrat verodostojna država, ko bomo sprejeli 25 tisoč azilantov v to državo. Na drugi strani pa imamo več kot tretjino ljudi pod pragom revščine in ljudi s 200, 300, 400, 500 evrov pokojnine; ne vem, koliko in koliko ljudi na minimalni plači. Tiste ljudi vprašajte, kaj mislijo o takšni skupini poslank in poslancev, ki to zagovarjajo v parlamentu. Jih bodo ti ljudje vprašali po zdravju, ali so ti ljudje normalni. Resnično je za mene to izjemno pomembno vprašanje. Meni je zelo žal, da sem danes dvignil glas, ampak glas sem dvignil zato, ker sem Slovenec v slovenskem parlamentu; in imam to pravico zagovarjati slovensko ljudstvo in slovenski narod. Zame so Slovenke in Slovenci prvi, ki jih moram zagovarjati v tem parlamentu. In bom vedno, znova in znova, vam povem, to počenjal. To se mi zdi primarno, pošteno in odgovorno do ljudstva, ki je za mene dalo glas in ki me tudi plačuje. Vsi ostali, ki pa mislite, da smo mi in ta država tukaj zato, da bomo pomagali vsakomur; jaz nimam nič proti temu, da ljudem pomagamo; ampak vedno pa povem, zame so prvi Slovenke in Slovenci v tej državi. Jaz bom vedno to počenjal, vedno isto delal in vedno stremel k temu, da bomo najprej zadostili in reševali probleme državljank in državljanov Republike Slovenije. Zato sem ponosni Slovenec in zato bom delal vse, da bo tako tudi ostalo in da bo Slovenija ostala še naprej samostojna država; ne pa neka kolonija nekoga, ki si je zamislil, da bi to iz te države naredil. Nobenemu ne bo to uspelo, niti rdeči zvezdi, vam povem, da ne.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Matej Tonin. Izvolite.
Dragi poslanke in poslanci, dober večer! Pred nami je Zakon o tujcih, ki, kot ga jaz razumem, je delan za posebne izredne razmere, za čas, ko naj naša država ne bi mogla več ohranjati nekega miru ali neke varnosti. Za čas, ko bi nam grozilo, da se lahko v Sloveniji znajde enormna in zelo velika količina migrantov, ki jim ne bi mogli zagotoviti spoštovanja osnovnih človekovih pravic in bi bilo tudi zagotavljanje osnovnih človekovih pravic našim državljanom ogroženo. Za takšne primere je ta zakon, ki je danes pred nami, pisan. In če pogledate, kdo Slovenijo obkroža. Slovenijo obkroža na jugu Hrvaška, na zahodu Italija, na severu Avstrija, na vzhodu Madžarska. Vse te države so članice Evropske unije. So? Tako. In če bi vse te članice Evropske unije spoštovale iste azilne standarde, katere moramo spoštovati tudi mi, potem je ta zakon nepotreben, popolnoma nepotreben. In zato jaz ta zakon razumem zgolj za primer, ko države članice Evropske unije ne bi spoštovale evropske azilne politike. V takšnem primeru pa je vendarle razumno, da se mi samozaščitimo. Migrantje bodo prihajali, mislim, da jih bo večji del prišel iz juga, nekoliko manj morda iz Italije, če bodo prišli čez Sredozemlje, še manj iz severa, na vzhodu se je Madžarska zelo dobro zaščitila. Če bo, jih bo večnima prišlo iz juga. In ti bodo najverjetneje prišli iz Turčije, Grčije in po balkanski poti navzgor. In na tej balkanski poti imate dve članici Evropske unije. In če ti dve članici Evropske unije ravnata v skladu s standardi, potem je naš problem rešen, potem ne bo nobenega razloga, da bi mi aktivirali te člene, te možnosti in ta orodja, ki nam jih ta zakon daje. Ampak v primeru, da ne Grčija ne Hrvaška ne spoštujeta teh evropskih standardov in da Avstrija zapre mejo, isto naredi Italija in Madžarska, kaj pa potem?! Jaz bi si želel, da tisti, ki tako vneto zagovarjate, da je ta zakon neustaven, nepravičen in ne vem kakšen še vse, da enostavno odgovorite na vprašanje in na hipotetično možnost, da se to zgodi; da Hrvaška spusti veliko število ljudi v Slovenijo in da tega prepuščanja meje ne dovolijo vse ostale tri naše sosede. Kaj pa potem? Je pa res, da mi smo včasih bolj papeški od papeža, da mi sprejemamo neko zakonodajo, da nam potem lahko nekateri pisarijo, nas sramujejo in zaznamujejo; medtem ko pa druge države gladko malo tiho realizirajo, brez kakršnekoli zakonske podlage. To, kar mi želimo narediti – zakonsko podlago, so Avstrijci že naredili. To bodo brez zakonske podlage, verjemite mi, naredili tudi Hrvati. Mislim, da celo pripravljajo teren, da bodo to enostavno naredili. To, na kakšen način oni obravnavajo migrante, kako se do njih obnašajo, to se zelo hitro razširi in je jasno, kakšen odnos migrantov se bo do Hrvaške oblikoval in s tem še intenziviral željo, da ti ljudje pridejo v Slovenijo, kar mislim, da je tudi njihov interes. Glede možnosti, dajmo film nazaj zavrteti. Jaz se spomnim zunanjega ministra pa nekaterih visokih uradnikov, kako so še nekaj mesecev, preden je v Slovenijo pljusknil drugi večji migrantski val, s katerimi je v Slovenijo prišlo skoraj pol milijona ljudi, čisto mirno govorili, da ni pričakovati nobenih pretiranih nevarnosti, da kakšnega povečanja števila ljudi preko Slovenije ne bo. Obstaja ta možnost, da so zavestno lagali in zavajali; ali pa so bili zelo slabo zbrifirani in jim je bila to tretja briga. Če se še danes zdi, da tisto, kar se je nekaj časa nazaj pojavljalo, da to ni možno; sem jaz prepričan, da to je možno. Ali se je konflikt na Bližnjem vzhodu končal? Ali so se vojne tam končale? Mislim, da so se v nekaterih delih še dodatno intenzivirale, kar pomeni, da je še več ljudi pregnanih iz svojih domov oziroma iščejo svoje boljše ekonomske možnosti in priložnosti. Zdaj pridemo na Turčijo. Poglejte turške varnostne organe pa učinkovitost. Ko se odločijo, lahko od Turčije preko Grčije gredo enormne številke; ko pa se odločijo v drugo smer, je praktično ta meja nepropustna. In glede na to, kakšna je situacija v Turčiji in kakšen odnos v zadnjem obdobju goji predsednik Erdogan do Evropske unije, in da s strani Evropske unije ni dobil tistega, kar je pričakoval – sprostitev vizumskega režima in vsaj 6 milijard evrov; mislim, da je odgovor na dlani, da mu bo ponovno odprtje te poti odlično orodje, da bo znova pritiskal na Evropsko unijo. Mislim, da ko se razmere na Egejskem morju med Turčijo in Grčijo nekoliko izboljšajo, v tistem trenutku bomo priča novemu migrantskemu valu. Grčija bo ravnala tako, kot je ravnala doslej. V njenem interesu bo, da čim več migrantov spravi naprej po balkanski poti. Tukaj je veliko odvisno od Makedonije. V Makedoniji imamo zelo krhko politično situacijo. Brez velike pomoči Makedoniji bodo tam zadeve odprte tako, kot so nekoč že bile. Potem imamo pa samo še Srbijo in Hrvaško, kjer obe državi in njuni predstavniki govorijo, kako evropsko, kako človeško ravnajo z migranti; ampak slike ter pričevanja govorijo sami zase. Eno so podobe in slike za javnost, drugo je realna situacija. In potem pridemo do Slovenije. Tisto rešitev o angažmaju vojske na meji smo post festum sprejemali in reševali. In tudi v tem parlamentu so bile strašanske razprave in bojazni, kaj vse bo to za sabo potegnilo, militarizacijo, vse najslabše; ampak stvari se v praksi niso uresničile in ni bilo tako hudo, kot ste nekateri slikali; in so te skupne vojaško-policijske patrulje čisto v redu funkcionirale. In mislim, da so tudi zdaj pri tem zakonu strahovi zelo veliki, in se strinjam s tistimi, ki pravijo, da so celo politično oziroma ideološko spodbujeni, ampak na koncu drugega ne bo. Če sem čisto iskren, v primeru, da se nam dejansko zgodi s tem zakonom ali pa brez tega zakona, da se bo v Sloveniji znašlo 50, 60 ali 70 tisoč ljudi, verjemite mi, da bo vsaka vlada odreagirala na način, da se bo meja zaprla. Mislim, da je gospod Gorenak zelo plastično predstavil način, kako se bo to postorilo. Takrat nihče v tem parlamentu ne bo več razmišljal, ali zakonska podlaga je ali ni, ljudje bodo od vseh nas, ki sedimo v tem parlamentu, terjali in zahtevali, da nekaj postorimo in zaščitimo lastne državljane. Ali bomo takrat nekaj na vrat na nos sprejemali, ali bomo takrat te stvari delali tako, kot druge evropske države, brez zakonske podlage; jaz mislim, da je odgovor na dlani. Vsaka vlada, pa naj bo to leva, naj bo to tudi vlada, v kateri bo Združena levica, če se nekoliko plastično izrazim, če bo v Sloveniji naenkrat 70 ali 80 tisoč neobvladljivih migrantov, mi verjemite, da bo tudi minister Združene levice sprejel ali pa dal ukaz, da je treba mejo zapreti, ker drugače jih bodo državljani tukaj v Sloveniji žive požrli, v navednicah. Zdaj so te debate, ki jih imamo, o upravičenosti, o spoštovanju mednarodnih predpisov in podobnih zgodb, zdaj je to super čas, da imamo debate, da o tem na dolgo in široko parlamentiramo, ker nas pred mejo ne čakajo množice; ampak če bi bila realnost precej drugačna, bi se stvari tudi precej drugače odvijale. Jaz bi v vsakem primeru vsem tistim, ki pritiskajo na nas, češ kako je treba spoštovati mednarodne predpise, odgovoril zelo preprosto: Ta zakon je narejen samo zato in samo za primere, ko bodo mednarodni predpisi padli in jih druge države članice Evropske unije na tej migrantski poti ne bodo spoštovale. V čem je tu problem?! Da ti vnaprej poveš – aha, drugi pred nami lahko nespoštujejo, od nas bodo pa terjali, da te stvari moramo spoštovati. Zdaj pa še glede našega amandmaja in večine. Jaz sem na stališču, da vsakršna vlada, pa naj bo leva ali desna, ima v državi največjo odgovornost. Seveda, odgovornost ima tudi opozicija. Ampak največjo odgovornost v kritičnih trenutkih vedno nosi vlada in njena vladna koalicija. In če od vlade terjamo neko odgovornost, če od vlade terjamo, da v kritičnih trenutkih postori to, kar je treba, potem ji je z zakoni to treba omogočiti. Ta naš amandma govori točno o tem. Če se je neka vladna koalicija ali pa neka vlada odločila, da so razmere v državi tako dramatične, potem naj ima tudi možnost, da to realizira; da njena odločitev ne more biti predmet nekih političnih obračunavanj, da ta njena odločitev ne more biti predmet političnih izsiljevanj. Ampak če se je vlada odločila, bo njena vladna koalicija v parlamentu to tudi realizirala. Tisti, ki se s tem ne strinjajo, tisti, ki bodo v tem parlamentu ocenili, da so bili s tem kršeni zakoni ali pa tudi ustava, imajo po našem pravnem redu in predpisih vse možnosti in priložnosti, da vložijo ustavno obtožnico in potem na sodiščih dokazujejo, kako je ta vlada ravnala napak. Mislim pa, da je treba najprej odreagirati, potem se pa lahko gremo te zgodbe. Zato sem prepričan, če bomo imeli zakon, ki bo zahteval dvotretjinsko večino, potem tega zakona ni. Za neko fiskalno pravilo nismo ali pa niste sposobni zagotoviti dvotretjinske večine; še za kakšno drugo lažjo zadevo nismo sposobni zagotoviti dvotretjinske večine; in brez nekega realnega presojanja bo ta zakon invaliden. Saj ni problema, poslanec Trček, ni problema, problem ni v tem, lahko imamo dvotretjinsko večino, lahko; ampak objektivna dejstva in način delovanja te hiše kažejo, da bo potem ta zakon invaliden, ne operativen. Ker se ti zelo enostavno lahko zgodi, da kljub temu, da bo treba na meji odreagirati in sprejeti z dvotretjinsko večino odločitev, da se meja zapre, imaš ti lahko eno tretjino posameznikov v tem parlamentu, ki bodo ocenili, da pa je nek drug problem za njih tako pomemben, da oni tega ne podprejo, preden se ta problem prej ne reši. V tem je problem, v tem je glavna zadeva. Jaz ne trdim tega, kar najverjetneje poslanec Trček misli, da je to nedovoljeno, neustavno, karkoli; lahko, ni problema imeti dvotretjinsko večino; samo trdim, da bo ta zadeva potem neoperativna. Bomo videli, kako se bo zadeva razpletla. Jaz vendarle upam, da bo naš amandma sprejet in da bo tudi zakon sprejet in da bomo vsaj enkrat zadevo predpripravili, preden se nam lahko zgodi. Saj veste, da je bila vladna koalicija pa s tem tudi vlada s strani opozicije zelo velikokrat kritizirana, ker smo govorili, da so ukrepi prepočasni, da bi se to moralo storiti že pol leta prej ali pa 4 mesece prej. No, zdaj pa smo na poziciji, da opozicija želi ministrici in vladni koaliciji pomagati, so pa neki zapleti v opoziciji. Bomo videli, kako se bo to izcimilo; jaz upam, da bo razplet vsekakor v korist Slovenije.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Breznik. Izvolite.
Najlepša hvala. Spoštovani kolegi in kolegice! Jaz sem vas danes cel dan ali pa nekaj ur poslušal, da sem si ustvaril neko mnenje. Danes bom spregovoril zaradi tega, da čez 10, 15 let ne bom s kolegi sedel na neki drugi funkciji in bomo skupaj pred kamerami odgovarjali z besedami – Pustimo zdaj, zdaj je, kar je. Še enkrat ponavljam, zdaj je, kar je. To so tipične besede takrat, ko pride do neke situacije, ki je nismo nikoli premišljeno nadzirali in ko so bili na funkcijah odločanja ali najvišjih funkcijah odločanja ljudje, ki nimajo pragmatizma, ki ne začutijo v sebi prostora in časa, v katerem živijo, ki nimajo multidisciplinarnih znanj; kljub temu da si pišejo hvalospeve na svojih CV pred volitvami. In da ugotavljaš neko ozkost razmišljanja, predvsem pa nerazmišljanja v analitičnem smislu, ko ugotavljaš, kaj se sploh dogaja v svetu. Jaz moram ponoviti nekaj besed. Prvič, država, ki smo jo ustanovili pred dobrimi 25 leti, sestoji iz treh konstitutivnih elementov, to ponavljam že petič v parlamentu. Državo sestavlja ljudstvo, državo sestavlja ozemlje, državo sestavlja teritorij, ki ga branite, ki ga držite, ki ga držite s svojimi silami, policijo in vojsko. Trije osnovni konstitutivni elementi državnosti so tisti, ki so potrebni, da država obstane. To je osnova, to je osnova ustavnega prava, to je nekaj tega, kar spada v neko osnovno razumevanje vsakega posameznika, ki ima vsaj srednješolsko izobrazbo v neki družbi. O tem ne rabimo razmišljati, ne rabimo debatirati in to je končano. Druga zadeva je, kaj se dogaja s tako imenovanimi migracijami, ali so te naravne ali so te nenaravne. Večina teh migracij je nenaravnih. Kaj je tisto, zaradi česar jaz govorim, da so nenaravne? Nenaravne so zaradi tega, ker niso problem islama samo vojne, torej islam kot religija, da generira nove vojne spopade. Problem islama, še enkrat ponavljam, tudi že petič in še enkrat bom ponovil, kot sociodejavnik je katastrofalno vplival v 100 letih v razvoj podjetništva, razvoj kulture, znanosti in tako naprej. To je problem islama. In bogate islamske države, ugotavljajo že zadnjih 15 let, da z zmanjšanjem predvsem Evrope in zahodne civilizacije po naravnih resursih, je njihova vloga izumirajoča. Tam je nastal skupek nekih držav, ki se danes imajo za izredno bogate. In te države bodo postale izredno revne. Zaradi 800 let nerazvoja, zaradi tega, ker je religija katastrofalno vplivala na razvoj. Predvsem zaradi zmanjšanja človekovih pravic in temeljnih svoboščin je katastrofalno vplivala na njihovo konkurenčnost v nekem globalnem gospodarstvu. Edina konkurenčnost je bila totalno izčrpavanje naravnih virov in ta zadeva se sedaj končuje. Evropa je zaradi svoje protestantske, judovske in krščanske tradicije postala vzor, visoko se je razvila. Njena znanost, imamo tehnologije, s katerimi lahko v nekaj letih postanemo totalno neodvisni od naravnih resursov. In to je tisto, kar pomeni, da postajamo izrazito bogata dežela. Seveda je mnogo več še tukaj. Gre tudi za razvoj, spoštovanje človekovih pravic. To pomeni, kjer spoštujemo človekove pravice, kjer spoštujemo različnost, da so tam navadno ljudje bolj integrirani, bolj povezani v time, skupine. Zaradi tega te skupine in timi kažejo tudi izrazito velik doprinos tudi v znanosti. O tem tudi ni treba razmišljati. Na drugi strani tudi v produkciji, v industrijski revoluciji, ki prihaja, ki je v Nemčiji že standard, to je 4.0, o katerem govorim v zadnjih mesecih, kar je prihodnost, je pomembno tudi to, da tam močno povezujejo time in tehnologije in tako naprej. Vse to je nekaj, kar islam in bogate islamske države opazujejo. Vsa ta leta so poslušali vlagati večinoma svoje z nafto zaslužene dolarje in evre v svoj turizem. Žal, tudi turizem ni pokazal ničesar, ker ta turizem vodijo v bogatih arabskih državah večinoma nemški, avstrijski in švicarski hotelirji. Tudi s tem ne znajo upravljati. Naslednja zgodba je bila, da so bogate islamske države večino denarja vlagale v nemška industrijska podjetja. Večinoma so tudi poskušali biti destruktivni in so prali denar preko raznih kvazicivilnih organizacij po Evropi, s katerimi poskušajo destabilizirati različne vlade. Večino denarja vlagajo v tako imenovane kvazilevičarske medije, s katerimi ponovno poskušajo pri ljudeh v Evropi in Ameriki zbuditi slabo vest, če ne bodo sprejeli migrantov. Začela se je specializirana vojna. Če pustimo, da je skupen izraz danes, da nekateri uporabljate izraz migranti, nekateri uporabljate begunec, tudi jaz sem tako kot kolega Gorenak prepričan, da begunec v Slovenijo po naravni poti ne more priti, lahko pade samo iz zraka ali pride po morju. V naših sosednjih državah ne divjajo vojni spopadi, nimamo totalitarnih režimov, od koder bi ljudje bežali pred smrtjo in pred izumrtjem, zaradi tega ne moremo govoriti o beguncih. Lahko pa govorimo o državah, ki se ne držijo določenih konvencij in ki so te ljudi spuščale prosto po nekih poteh do Republike Slovenije. Druga zadeva, ki je pomembna za razumevanje tega napada, ki ga doživlja Evropa in zahodna civilizacija, ta napad imamo na treh smereh. Prva smer je arabska smer, torej arabizacija Evrope in Amerike. Gre za kulturni napad na našo civilizacijo. Drugi napad lahko razumemo kot šeritizacija. Gre za pravni napad, njihovo pravo, šeriatsko pravo napada evropsko konvencionalno pravo. In tretji napad kot takšen je seveda muslimanski napad, torej te vere, ki je radikalna in ki tiste, ki niso verniki, razume kot sovražnike te vere. To je ta problem. Ta trojni napad, begunci, migranti predstavljajo hibridno vojno. Torej gre za hibridno, specializirano vojskovanje z zahodno civilizacijo, destabilizacijo zahodne civilizacije. Begunci in migranti skupaj predstavljajo, lahko rečemo, hibridno orožje. O tem, moram priznati, sem jaz govoril pred enim letom, mislim, da sem doživel nekaj napadov. Ampak odkar vidim, da tudi gospa dr. Jelušič, ki bi naj bila tudi socialna demokratka, uporablja te termine in tudi ostali specialisti iz varstva ustavnih ved, potem vem, da je to tista analitika, o kateri sem vam danes ali v zadnjem letu večkrat govoril. Predlog zakona, ki ga je pripravila vlada, o katerem imamo različne pomisleke, predvsem kolegi iz Nove Slovenije, ki so pripravili svoje amandmaje, mi v Slovenski demokratski stranki svoje, je, da mi moramo biti na to zadevo operativno pripravljeni. V najkrajšem času je Ministrstvo za notranje zadeve tisto, ki lahko analizira varnostne razmere, ki pridobiva podatke. In je tisto, ki lahko v trenutku vpliva na vlado in vlada lahko v trenutku sprejme neke odločitve, ki bodo zavarovale naše meje. Kršenje človekovih pravic, kot je rekel nekdanji sodnik na ESČP, je v bistvu zgodba, da če mi ne spuščamo teh ljudi na področje Republike Slovenije, ne moremo kršiti človekovih pravic. To je dejstvo. Na podlagi tega ni več nobene razprave, ker je ne more biti. Mi ne moremo kršiti človekovih pravic na tleh Republike Hrvaške, ne Madžarske, ne Italije in ne sosednje Avstrije. Pomembno je poudariti, da vidimo, da je struktura ljudi, ki so prihajali v Evropo, največkrat iz Alžirije, Bangladeša, Irana, torej tam, kjer vojni spopadi ne veljajo. Če pa je kdo od tistih, ki govorite o teh državah, v nekih pozitivnih smislih, pa si pojdite pogledat. Ne vem, če je kdo od vas kdaj bil kdaj v Bangladešu. Če ste bili v glavnem mestu Bangladeša, ki se imenuje Daka, v tem glavnem mestu večina moške populacije večinoma ne dela, gre za ekstremni islam. Vsaka, ne bom pretiraval, mogoče peta ali pa vsaka deseta ženska, ki jo srečate na ulici, ima izmaličen obraz, največkrat jo polijejo z eno izmed kislin, žvepleno kislino, največkrat zaradi tega, ker se noče poročiti v plačanih porokah, dostikrat pa zaradi ljubosumnih mož. Torej gre za ljudi, ki ne razumejo drugačnosti in ki se ne bodo nikoli integrirali v evropsko skupnost. Vem, da je gospod Hanžek ponovno živčen. Jaz bom povedal še nekaj dejstev. Danes smo imeli nekaj debat. Jaz sem govoril tudi z zunanjimi ministrom Avstrije gospodom Kurzom na dveh konferencah. Nazadnje sem se srečal z njim konec lanskega leta v CSU, kjer so bili tudi kolegi iz Nove Slovenije, kjer je imel odmeven govor v petek. Jaz sem bil tam v petek in soboto. Zanimiva zgodba, ki je sledila, da je tudi Avstrijska ljudska stranka nekako zaostrila retoriko. Danes so govorili primerjave med Avstrijo in Slovenijo, da bi mi morali po mnenju Združene levice sprejeti 25 tisoč beguncev. Poglejte samo nekaj številk, ki bodo odkrile, ki so realne, o katerih jaz razlagam; in to seveda ne berem. Avstrija ima GDP v tem trenutku 370 milijard evrov. Še enkrat ponavljam, 370 milijard evrov. Bruto plača v Avstriji je 2 tisoč 600 evrov. Če gledamo, da ima Avstrija v tem trenutku približno 8,7 milijona prebivalcev, je približno 39 tisoč 500 evrov GDP na prebivalca v Republiki Avstriji. Avstrija ima mejo 37 tisoč 500 beguncev, ne vidim razloga, zakaj bi Slovenija sprejela 25 tisoč beguncev. Te številke, ta različnost, da je naš GDP desetkrat manjši, pridemo popolnoma na druge številke. Kolegi so danes tudi izračunali, kaj bi pomenilo 25 tisoč beguncev; tudi po reviziji Računskega sodišča, ki je jasno povedalo, da stane vsak begunec s kompletno oskrbo več kot tisoč 900 evrov; in to so realne številke, s katerimi lahko danes operiramo. Seveda so to ljudje, ki največkrat kažejo svoje idole v bivšem režimu. Tudi to je treba danes povedati Združeni levici. Torej ravno tisti režim, ki je še dve leti pred osamosvojitvijo streljal ravno begunce in ekonomske migrante na slovenskih ali pa jugoslovanskih mejah. In za to so bili ljudje, ki so streljali, celo nagrajeni s strani Jugoslovanske armade ali milice, dobili so nagradne dopuste in bili nagrajeni. In nekdo, ki je hodil takrat kot sodnik iz sodišča v Kopru na preglede teh ljudi, ki so bili ustreljeni, se je smejal. Smejal se je tistemu beguncu. O njem je tudi eden izmed ustavnih sodnikov napisal, ko je z njim delal kot sodnik na nižjem sodišču, in je rekel, da se je smejal. Danes je to gospod Masleša, ki je bil vrhovni sodnik in je vodil Vrhovno sodišče Republike Slovenije. Spoštovani kolegi! To je ta dvoličnost, ki jo vedno znova poudarjate, poudarjate neke zakonske rešitve, ki nikoli niso delovale v nobeni državi, razen tam, kjer se množično krši človekove pravice, kjer je prišlo do razpada vrednot, in tam, kjer ljudje živijo v totalni revščini in kjer imajo to enakost, enakost revščine, kar predstavlja socializem. Žalostno je, da o tem moramo sploh danes govoriti, razpravljati in se zapletati. Mi takšen zakon potrebujemo, mi moramo zavarovati, spoštovani kolegi in kolegice, slovenstvo, slovensko državo, slovenskega človeka, slovenski teritorij. Mi moramo spoštovati eden drugega. In pri takšnih zadevah, ki se tičejo preživetja tudi slovenske populacije, razumevanja situacije v svetu, razumevanja hibridnega vojskovanja proti zahodni civilizaciji, torej radikalni islam. To so časi in minute, ki so odločilne v tem trenutku, zato tudi v Slovenski demokratski stranki, če opažate, ves čas že od lanskega leta pa tudi letošnje leto delujemo državotvorno, ne igramo se, kot rečejo, da gre vedno za neko kupčkanje med koalicijo in opozicijo; ampak smo vedno državotvorni. Razumemo ministrico, razumemo državnega sekretarja, morda imamo kdaj pomisleke, imamo kakšne kritične razprave. Je pa žalostno, ministrica, da smo ravno mi največkrat vaši zavezniki. Ob koncu, ker ne bi rad jemal časa svojim kolegom, moram danes poudariti na začetku in na koncu, sem doživel neko razočaranje. Spoštovana ministrica, moram priznati, da cenim tudi vašo odločnost v teh trenutkih, pragmatičnost. Ko pa po drugi strani gledam kolega, ki je bil nekoč z vami obrambni minister, ko spremljam njegove razprave, pa moram priznati, da je edina zadeva dobra, ki jo je naredil gospod Cerar v tem triletnem mandatu, bila ta, da je gospoda Vebra takoj odstranil s pozicije obrambnega ministra, ker ta človek je velik strah za nacionalno varnost. Vidim, da ne razumete, kolega Veber, nacionalne varnosti. In že to, kar ste z vašo afero počeli takrat, moram priznati, da je afera brez primere v slovenski zgodovini. Ampak ko vidim vaše razprave naprej, pa lahko rečem, da spadate še bolj levo od Združene levice. Morali bi se presesti, še en stol bi morali dati od gospoda Trčka proti vladi, tja spada kolikor vidim, vaše razumevanje. To niso smešne zadeve, gre za pragmatične zadeve, gre za nacionalno varnost, gre za preživetje Slovencev in Slovenk in gre za preživetje zahodne civilizacije. Najlepša hvala.
Hvala lepa. S vprašanjem muslimanstva ste šli na področje zgodovine, kjer pa ste pozabili povedati, da se je Evropa preko muslimanstva z antiko seznanila. In seveda so ti civilizacijski tokovi bili bolj zapleteni, kot ste poskušali to razložiti, in je bilo malce na nekih točkah žaljivo. Postopkovno, gospod Matjaž Hanžek, izvolite.
Hvala, podpredsednik. Jaz bi predlagal, da malo hitreje uporabiš opozorilo, da Državni zbor ni prostor, kjer se širi kulturna nestrpnost. Lansko leto je Svet Evrope sprejel – mislim, da celo soglasno – resolucijo, po kateri kulturno nestrpnost, ki jo imenuje novi rasizem, uvršča v enako ali hujše kot biološki rasizem, kot smo ga do zdaj imeli. To pomeni, kar so trdili, da so nekatere rase biološko manj vredne kot druge. To ljudje počasi zamenjujejo s kulturnim rasizmom, kot ga imenuje Svet Evrope, da so ene kulture več vredne, druge pa manj vredne. Enako ali še bolj, ker je bolj pretanjeno. In jaz te prosim, da ne puščaš pol ure, da nekdo trese ta rasizem v Državnem zboru; ampak takoj prekineš. Hotel sem opozoriti, kar si tudi sam omenil, o prenosu kulture. Evropa, če ne bi bilo muslimanov in Arabcev, bi bila še vedno absolutno daleč pod njimi, ker smo od njih dobili od matematike do kulture in vse ostalo. Ampak šel bom na to, če moj spoštovani kolega, ki je široko razgledan, očita nam, ki smo ožje razgledani, da je muslimanstvo tista religija, ki začenja vojne, ga bom vprašal, kako to, da je Evropa bombardirala one države, ne pa oni nas. Jaz tega ne razumem, da kar naprej tukaj zamenjujemo, kdo je vojno začel, kdo je druge učil demokracije na ta način, da jim je celo državo zrušil in tako naprej. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dobro, res so problem takšne razprave, se strinjam in bom bolj pozoren. Postopkovno, dr. Tašner Vatovec. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Zdaj bo že štiri ure, odkar poteka ta razprava glede tega zakona. Ministrica ni porabila niti ene minute od ene ure, ki se jo je rezerviralo za to razpravo. Dejstvo je, da je ta zakon pripeljala vlada v ta državni zbor. Nekaj je dvomov, ne samo v Združeni levici, ampak smo slušali tudi druge kolege. In mislim, da bi bilo prav, če ne vsaj nujno, da se ministrstvo opredeli do dilem, ki so nastajale v postopku sprejemanja tega zakona, ki še vedno obstajajo; o dilemah, ki sem jih čisto na začetku razprave izpostavil, torej tistega, na kar opozarja Zakonodajno-pravna služba. Ker to, da ministrica do tega trenutka še ni spregovorila, spet kaže, kakšen odnos ima izvršilna oblast do tega državnega zbora. Če se gremo na takšen način demokracijo, lahko zapremo vrata, prišparamo teh 90 plač in gremo domov. Pa naj izvršilna oblast dela, kar hoče. Mi tu zdaj vsak na svojem bregu nekaj razpravljamo, ampak mislim, da tu potrebujemo neke jasne argumente in odgovore s strani ministrstva. So pripravili zakon, naj ga tudi zagovarjajo, naj povejo, za kaj gre; in naj ovržejo pomisleke, ki so nastali. In kot predsedujočega vas prosim, da skušate zagotoviti nek minimum parlamentarne procedure, ki seveda tudi vključuje predstavnike vlade, zaradi česar so tudi prisotni na sejah. Imamo v poslovniku zapisano, da sodelujejo pri razpravah in da dajo nekaj od sebe.
Hvala lepa. Kolikor sem bil na teh razpravah, se ministrica nikoli ni izogibala te polemike. Mislim, da se bo tudi oglasila. Besedo ima gospod Žan Mahnič. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovana ministrica, kolegice in kolegi! Res je zanimivo poslušati, kako je opozicija oziroma konkretno Slovenska demokratska stranka tista, ki najbolj glasno brani zakon, ki ga je pripravila vlada. Zakon, ki bi ga Slovenska demokratska stranka pripravila, če bi bila sama na vladi in vodila to koalicijo že takrat, ko smo imeli begunski val. Že takrat, ko se je nakazalo, da bo madžarski premier Viktor Orbán zaprl mejo, da ne bo več spuščal ilegalnih migrantov na Madžarsko; takrat, ko so nam Hrvati poslali prvi vlak z ilegalnimi migranti. Zadnji alarm in zadnji trenutek za sprejetje takega zakona ter takoj po tem zakonu zaprtje meje je bil takrat, ko so nam Hrvatje nekontrolirano spuščali ilegalne migrante čez mejo, ogrožali njihovo varnost, njihova življenja, ogrožali varnost tistih, ki so v Sloveniji zadolženi za to, da delajo red, se pravi pripadnikov Slovenske vojske, pripadnikov policije; in državljank in državljanov Republike Slovenije. Ko je oktobra prišel v Slovenijo ta migrantski val, sestankovali ste, sklicevali ste svet, svet, zopet svet, same seje Sveta za nacionalno varnost. Edini ukrep, ki ste ga takrat sproducirali, pa je bil ta, da smo dobili novi 37.a člen v Zakonu o obrambi, ki daje dodatna pooblastila vojski takrat, ko je bilo vse skupaj že zdavnaj mimo; pa vendarle kot preventiva za naprej. Sam bom podprl ta zakon. Podprl bom tudi amandma Nove Slovenije. In če ne bo šel skozi, bom podprl tudi amandma Slovenske demokratske stranke, ki je še fleksibilnejši in ki omogoča še učinkovitejše in hitrejše zaprtje meje; ker vemo, kakšne so procedure v Državnem zboru. Vemo pa, kako hitro lahko vlada o tem odloči. Veliko je bilo govora o tem, da migranti nikomur nič ne jemljejo, da migranti ne kratijo nikomur človekovih pravic. Če se ne motim, je človekova pravica pravica do varnosti. Tudi ti migranti imajo svoje človekove pravice in imajo pravico do varnosti. Imajo pravico do varnosti v prvi varni državi. Zame je begunec nekdo, ki se ustavi v Turčiji, ki gre v Jordanijo, ki gre v Libanon, ki gre v kakšno drugo muslimansko državo, za katero pa vemo, da migrantov ne sprejemajo. Koliko so jih sprejeli v Katarju? Koliko so jih sprejeli v Savdski Arabiji? Si predstavljate, če gremo še korak naprej, da bi te države sprejemale kristjane. Ni šans. Še svojih ne sprejmejo, ki imajo isto vero, kako bodo potem še koga drugega sprejeli. Pravica do varnosti. Ja, imajo pravico do varnosti, v prvi varni državi. To pa je Turčija. Vse, kar je naprej, Grčija, Balkan, srednja Evropa, da ne govorim potem o Nemčiji pa skandinavskih državah, to je luksuz, to je prestiž in ni nič drugega kot beg k tisti državi, ki jim bo nudila boljši socialni status; ne pa beg pred nevarnostjo. Kako pa ti ljudje delajo in kaj delajo, smo pa videli. To niso doktorji, to niso astrofiziki, to niso mehaniki, inženirji. Ti ljudje so nezaposljivi, ti ljudje se ne bodo nikoli navadili na evropsko življenje, na naše vrednote in na pravice, ki jih imamo tukaj. Ker ti ljudje zahtevajo pravice; ne te, ki jih imamo tukaj, ampak svoje pravice, pravice v skladu s svojo vero. Ne poznajo pa nobenih dolžnosti in se niso pripravljeni prilagoditi. Poglejte, kakšni problemi so z drugo in tretjo generacijo priseljencev v Evropi, ker nismo bili sposobni teh ljudi integrirati, pa tukaj živijo že dve, tri generacije. Zdaj boste pa vi integrirali te ljudi, ki prihajajo iz okolij, kot so okolja, ki jih ima pod nadzorom Islamska država. In ko sem že pri pravici do varnosti. Kakšna je bila pravica do varnosti tistih, ki so bili na božičnem sejmu v Berlinu? Kakšna je bila pravica do varnosti tistih, ki so bili na nogometnem stadionu v Parizu? Kakšna je bila pravica do varnosti tistih, ki so se zabavali v diskoteki v Parizu? Kakšna je bila pravica do varnosti tistih, ki so proslavljali francoski nacionalni praznik v Nici? Kakšna je bila njihova pravica do varnosti? S tem, ko smo mi govorili o tem, kakšne pravice imajo migranti, smo ogrozili njihovo varnost in njihova življenja, ker je že vsakemu, ki odpre kakšen časopis, ki odpre kakšen televizijski kanal, jasno, da med temi migranti so teroristi. To vam je govoril britanski premier, ki ga sedaj ni več, to vam govorijo obveščevalne službe, to vam govori minister za šolstvo iz Libanona in ostali. Ni treba biti ne vem kakšen znanstvenik, da se ve. Islamska država je sama rekla leta 2015: Poslali bomo v Evropo 500 tisoč migrantov, med katere bomo infiltrirali svoje borke in borce. In to, gospe in gospodje, se je zgodilo. Od 6 do 9 tisoč Evropejcev se je šlo boriti na stran Daesh. Ti ljudje se zdaj s tem migrantskim valom vračajo. Ne trdim, da so vsi migranti teroristi, daleč od tega. Ampak če je eden med njimi, je preveč, ker ste vi tisti, ki ste podpirali njihov prihod in s tem podpirali tudi prihod teh infiltriranih teroristov. Koliko ljudi ste zavrnili na meji? Nikogar niste zavrnili na meji. Avstrijcem ste poslali seznam 30 sumljivih oseb, ki bi lahko predstavljale varnostno grožnjo. To ste storili. Zdaj pa vidimo, kaj se dogaja po Evropi. Druga zadeva, ko govorimo o pravicah. Katero pravico kršijo ti migranti Evropejcem, Slovencem? Kršijo pravico do svobode govora. Kršijo pravico do svobode govora, ker vsak, ki nasprotuje njihovemu prihodu, ki nasprotuje temu, da sprejmemo vse od A do Ž, je označen za rasista, je označen za fašista, nacista in kaj jaz vem, kaj še vse. Ampak tukaj je strah. Ne nas, ki na to opozarjamo, ampak strah levičarjev, strah socialistov, strah liberalcev, ker vam je uspelo v zadnjih 25 letih ustvariti nek mit, ki se mu reče sovražni govor. Sem notri ste zapakirali gender equality in hate speech, to je enakopravnost spolov, sovražni govor in tako naprej. Sedaj pa imamo v Evropi voditelje, kot je Viktor Orbán, imamo poljsko premierko, imeli smo britanskega premierja, imamo različne druge stranke; v Ameriki pa se je na vašo žalost zgodilo, da je prišel na oblast po Ronaldu Reaganu najbolj realen predsednik Združenih držav Amerike Donald Trump. In zdaj se vam ta mit podira, ker je končno dovoljeno reči bobu bob, kar še dve leti nazaj ni bilo. In to vas skrbi, to vas skrbi, gospe in gospodje, ker je tega konec. Ker je politične korektnosti konec, ker vam ljudje zdaj končno v obraz povedo, kar si mislijo. In zaradi tega, ko govorim o pravici do svobode govora, kaj se je zgodilo pred enim tednom. Facebook spletna stran Slovenija, zavaruj meje, več kot 35 tisoč všečkov, je bila izbrisana. In kaj je ta stran počela? Nič drugega, kot samo objavljala slike in videoposnetke zločinov, kriminalnih dejanj, ki jih migranti počnejo po Evropi. To je svoboda govora. To je pravica do svobodnega izražanja, če neka spletna stran navaja dejstva. Pravica do svobode govora, o tem govorimo?! In gremo še naprej, verjetno mi ni treba posebej opozarjati, kaj se je zgodilo, ko je predsednik Slovenske demokratske stranke napisal nek tvit o dveh novinarkah nacionalne televizije. Zdaj pa poglejte, tukaj sem dobil nek Facebook klepet, na Facebook profilu Irene Ulčar Cvelbar. Če se ne motim, je to novinarka RTV. Ta novinarka se je spravila na stanovalce bloka v Brežicah, ki so začeli podpisovati peticijo proti naselitvi migrantov v njihov blok. In zanimivo, kaj je napisala Eugenija Carl; kakšen komentar je napisala Eugenija Carl, tista gospa, ki se je čutila užaljeno, ker jo je nekdo [[…]]
Žan Mahnič, Zakon o tujcih, prosim.
[[…]]označil za medijsko prostitutko. Poglejte, kaj je napisala, pa to je javno.
O Zakonu o tujcih se pogovarjamo.
To je svoboda govora, podpredsednik. To je svoboda govora.
Jaz vas samo želim korigirati, o kateri temi govorimo. Prosim lepo!
Počakajte s temi vašimi željami! Napisala je: »Ali lahko prosim narediš prispevek, pa pred kamero naj stopijo, da jih vidimo, mentalne omejence.« To je napisala novinarka RTV Slovenija. Tudi ti mentalni omejenci in vsi tisti, približno 70–75 % v Sloveniji jih je, nasprotujejo prihodu ilegalnih migrantov. In še enkrat, ne govorim o beguncih. Govorim o ilegalnih migrantih. Takrat, ko bom pa turški poslanec, pa bom govorim o beguncih. Ampak zaenkrat sem še slovenski poslanec in tukaj beguncev ni; tukaj so samo ilegalni migranti, ki glede na našo zakonodajo nimajo pravice vstopiti v Republiko Slovenijo.
Postopkovno, dr. Franc Trček.
Hvala. Poslušam že dva, tri dni, da sem jaz grožnja temu, kako priti do dveh tretjin. Dober dan! Moj postopkovni predlog je, da v prihodnje, dokler bom jaz v tem državnem zboru, dokler bo Slovenska demokratske stranka v državnem zboru, da se nikoli več ne oglasi kakšen gospod Gorenak ali kdo, da nekorektno govorim, da znižujem kvaliteto te hiše. Jaz sem včeraj uporabil besedo gobec. Izhajal sem iz knjige Učinek gobezdala, ki je kritika lakanovstva, pozneje bom mogoče celo to citiral. Naj bo po Mahničevo, ampak jaz vseeno gospodu Mahniču ne bom rekel, kaj je on. Za kakšne oznake, ki jih drugi dajete, tudi nisem habilitiran; vi pa se kot predsedujoči odločite, kakšno obliko govora boste tukaj dovoljevali. To je moj nasvet. Hvala.
Miha Kordiš, izvolite, imate besedo.
Postopkovno. Moj predlog je zelo podoben predlogu mojega predhodnika, in sicer da ko se v razpravi v tem državnem zboru pojavi zelo očiten rasizem, vi kot predsedujoči intervenirate in ga preprečite. Kako ta pritlehni in pretkani kulturni rasizem deluje? Najprej nekdo na veliko razglasi, da itak niso vsi begunci ali vsi migranti teroristi, potem pa začne razlagati o tistem terorističnem napadu pa o drugem terorističnem napadu in zaključi z udarnimi izjavami, ki potem zvenijo kot najbolj »common sense«, kot je tipa »če je med begunci en sam terorist, je pač to preveč«. Iz česar potem logično izvede, da je treba zapreti meje. Vam pokažem banalnost tega argumenta? Če je med člani, simpatizerji SDS en sam terorist, moramo zapreti meje in te ljudi deportirati. Ta argument je vsekakor privlečen za lase, je bebav, ne zdrži in je navadna laž, konec koncev zavajanje; ampak edina stvar, ki sem jo naredil, je, da sem besedo begunec zamenjal z besedo SDS. Še mimogrede ta podatek, ko se pogovarjamo o terorizmu. V zadnjih 70 letih, še posebej je to značilno za Evropo, še posebej znotraj tega za Zahodno Evropo, ogromna večina terorističnih napadov je bila izpeljanih s strani desničarskih skupin. [[oglašanje iz dvorane]] Zadnjih 70 let, vse obdobje po 2. svetovni vojni so Evropo pretresali teroristični napadi, za veliko večino teh je bila odgovorna skrajna desnica. Samo kot zgodovinski fakt, kurioziteta, če želite. Hvala.
Hvala lepa. Preden dam besedo gospe Dekleva, bi rad samo odgovoril. Želel bi, da oba, ki sta opozorila na to, da bi veljalo za vse, ker namreč paradoksalno ravno od tam, od koder prihajajo najbolj pogosta opozorila, ravno iz tistih poslanskih skupin prihaja tudi največ – domnevno, ne me slabo razumeti – sovražnega govora pa tistega govora, na katerega druga skupina opozarja. Zato se dajmo slišati in ne velja to za vse. Za tiste, ki opozarjamo, in tistim, ki jim je to namenjeno. Gospa Erika Dekleva, imate postopkovno. Izvolite.
Tudi jaz bi se podobno pridružila Združeni levici, čeprav se bom potrudila, da bom v okviru vašega navodila dala postopkovni predlog. To, kar smo poslušali od mladega kolega, je bil rasizem, je bil sovražni govor in je bilo predvsem strašenje ljudi. Nalijmo si čistega vina. In ko govorimo o tem, kdo množično ubija ljudi, mogoče izpostaviti tudi kakšen drug primer, ko se na primer 28-letni nemški kopilot zaleti z letalom v hrib in ubije 149 ljudi ali ko Breivik pobije 77 nedolžnih mladih ljudi. Dajmo povedati, to ni bil terorist, to ni bil begunec in to ni bil migrant. Hvala lepa.
Jaz upam, da se uokvirimo in da smo se razumeli. Izvolite, imate besedo, gospod Žan Mahnič.
Hvala, podpredsednik. To je bila lepa demonstracija tistega, o čemer sem v svojem govoru govoril. Razbija se ta mit. Razbija se ta sovražni govor, ko si – ne glede na to, kaj rečeš; samo, da se ne strinjaš z nasprotno stranjo – označen za rasista in da izvajaš sovražni govor. O tem sem govoril. Moj postopkovni predlog ni za vas, ampak za državljanke ter državljane in tiste, ki spremljajo to sejo, da končno vidijo, o čem se dejansko gre. O tem, da nam nekateri jemljejo pravico do svobode govora; pod istimi frazami, da gre za sovražni govor.
Gospod Uroš Prikl, imate besedo. Prosim, dajte nas uokviriti v vsebino. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Predsedujoči, tudi brez vašega opozorila oziroma sugestije se bom držal teme dnevnega reda in ne bom zahajal v nobeno skrajnost. Jaz se strinjam, da predstavlja politika ali pa migracije eno občutljivo in seveda tudi varnostno vprašanje. Na tem mestu bi želel izpostaviti dve dejstvi. Eno je vzrok, eno pa so posledice. Prav gotovo so migrantske kolone ljudi, ki bežijo, ali pa begunske, če hočete, ki bežijo iz območij, kjer seje smrt, vojna, granate, bombe in tako dalje, posledica nekega vzroka, destabilizacije razmer v državah, kot so Egipt, Sirija, Libija in verjetno bi še lahko naštevali. Zakaj je prišlo do tega? Najverjetneje so nekomu dišali petroldolarji, najbrž je bila zelo privlačna poceni nafta na teh področjih, zelo malo pa se je gledalo v tem času na ljudi, ki tod živijo. Jaz sem prepričan, da ti ljudje ne bežijo iz svojih domov, s svojih ognjišč, ker bi jim bilo to všeč, ker si želijo neke nove avanture, ker si želijo nekega eksodusa; ampak bežijo iz preprostega razloga, ker se jim streže po življenju. Treba je ukrepati, spoštovani kolegice in kolegi, potrebno je ukrepanje tistih držav, ki so zavestno, namenoma povzročile destabilizacijo razmer v teh državah, ki sem jih naštel. Moram reči, preden se ni aktivno vključila Rusija, so zadeve šle iz dneva v dan na slabše. Sedaj se na nek način umirjajo stvari, na nek način prihaja tudi do pomirljivih tonov na mirovni konferenci, ki smo ji bili priča, prvemu delu, nekaj dni nazaj. Verjamem, da je treba najprej pogasiti požar in se šele potem ukvarjati z vsem drugim. Zelo sem razočaran, to je moje osebno mnenje, osebno stališče, zelo razočaran sem nad Evropsko unijo, nad njeno tako imenovano enotno obrambno politiko, nad njeno tako imenovano enotno politiko na tem, drugem in tretjem področju. Izkazala se je dosedaj za neučinkovito in zagotovo je prav, da država Slovenija tukaj poskuša z ustreznimi ukrepi zagotoviti svojo suverenost, svojo ozemeljsko celovitost, predvsem pa notranji mir in red v državi. Prepričan sem, da je predlog tega zakona poskus v pravo smer, je poskus, da zagotovimo na eni strani splošno varovanje človekovih pravic in na drugi strani varnost. Varnost za državljane Republike Slovenije, kar je bistvenega pomena; hkrati pa tudi varnost vseh tistih ljudi, ki bežijo iz svojih domov, ker so jih pregnale vojne in vojne razmere. Ko sem bom odločal sprejeti ali ne sprejeti ta zakon, ne morem tukaj tehtati na eni strani delno ali pa sploh ne zagotavljanje varovanja človekovih pravic in na drugi strani varnost. Jaz želim podpreti takšen zakon, iz katerega bodo jasno izhajala zagotovila, da – tukaj jasno in glasno še enkrat opozarjam in ta zagotovila hočem vsaj ob zaključnem izvajanju vlade – ta zakon hkrati zagotavlja varovanje človekovih pravic in svoboščin vsem ljudem, državljanom in državljankam Republike Slovenije itak, pa tudi tistim, ki prečkajo meje oziroma so na vratih Republike Slovenije. In hkrati, da učinkovito izvajanje zakona omogoča tudi varnost vseh nas. Kot rečeno, žal mi je, da se morajo tukaj države parcialno pobrigati in sprejemati takšne predpise, da zagotovijo Evropi, kot je lepo poetično povedal naš Jurša v predstavitvi stališča Poslanske skupine Desus, da naj bi bila ta Evropa družina družin; pa na žalost temu ni tako. In prav je tudi to, pa ni bilo mnogokrat omenjeno skozi razprave, na to sem bil zelo pozoren danes, večino časa sem preživel v tej razpravni dvorani, treba je tudi ločevati, da eno so begunci, eno pa so migranti. Spoštovani kolegice in kolegi, pričakujem, da bo zakon, ki ga bomo sprejeli, ne kompromisna, ampak integralna celota zagotavljanja vseh človekovih pravic in svoboščin ter tudi varnostnega vprašanja. Želim si, kot je vlada tudi predlagala, da ga sprejmemo s tisto drugo varovalko, če govorimo o treh opcijah, ki so na voljo; ali da ukrepe iz zakona predlaga vlada, ali jih predlaga parlament z navadno večino ali parlament z dvotretjinsko večino. Verjamem, da je najboljša varovalka in edina ustrezna varovalka, da to naredimo z dvotretjinsko večino. Hvala lepa.
Gospod Benedikt Kopmajer, imate besedo. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Jaz bi pa začel takole. Ko grem na obisk k sorodnikom v Avstrijo ali na kakšno kulturno prireditev koroških Slovencev, moram že kar nekaj časa na meji z Avstrijo pokazati osebni dokument, ki ga pogledata ali vojak ali policist, ki preveri mojo identiteto. In tako menda bo, po izjavah komisarja za notranje zadeve Evropske unije, tudi do meseca maja. Tako pravi ta človek. Tisti, ki ste potovali kdaj v Združene države Amerike, ste bili izpostavljeni še strožjim ukrepom in temeljitejšim pregledom. Zakaj to omenjam? Ker ima vsaka država pravico ugotavljati, kdo prihaja čez mejo, in nadzorovati svoje meje. To se je začelo že pred 300 leti v obdobju evropskih verskih vojn in tako mora veljati tudi danes. Vzporedno s tem pa so bile pred več kot 70 leti sprejete pravne izjeme, ki se jim reče med drugim tudi Ženevska konvencija; in sicer za milijone ljudi ali beguncev, ki so po 2. svetovni vojni tavali po Evropi. Če ne bi bilo pravice vsake države po nadzorovanju svojih meja ali danes bi temu lahko rekli šengenskih nadmeja, bi verjetno nastajala neke vrste zmešnjava ali kaos takrat in tudi danes. S tem zakonom, ki ga imamo danes na mizi, Slovenija išče ravnovesje med varnostjo svojih državljanov in tudi njihovimi človekovimi pravicami ter človekovimi pravicami eventualnih migrantov, ki bi prišli v Slovenijo. Pa še o kritiki Evropske komisije proti Sloveniji. Seveda bi bila kritika Slovenije iz evropskih inštitucij in posameznikov iz Evropske unije na mestu, če bi bila dobronamerna; če bi nas ravno ta Evropska unija v tem segmentu ne pustila na cedilu. Na žalost, kot je že kolega omenil, mora vsaka država, ki se je ali pa se še bo soočila z migranti, ukrepati vsaka zase. In to počenemo tudi mi danes. In kaj je v tem narobe?! Zagotoviti želimo samo, spet si bom sposodil naslov iz dveh časopisov, zagotovi si želimo samo normalnost na mejah, do katere bo še trnova pot in odpraviti porozni šengen. Dejstvo je, da gre tu za bolj politično vprašanje kot pravno vprašanje. In ko damo na tehtnico varnost državljanov in tako imenovano nespoštovanje človekovih pravic, česar v našem zakonu seveda ni in jih tudi ne bo, ker so vgrajene varovalke, potem je ta predlog zakona za mene sprejemljiv in ga bom podprl. Glede podpore dveh tretjin poslancev ali 46 poslancev; o tem predlogu razmišljam in se bom do konca te razprave vsekakor odločil. In kaj se je zapisalo novinarju slovenskega časnika, s čimer se še kako strinjam, citiram: »Ne Evropa Sloveniji, Slovenija Evropi bi morala napisati grozilno pismo, ki se očitno ne zaveda, kako nevarna je njena vzvišenost.« Hvala.
Gospod Janko Veber, imate besedo. Izvolite.
Hvala za besedo in še enkrat lep pozdrav vsem! V prejšnji razpravi se je mag. Tonin spraševal, kako odreagirati oziroma kakšen predlog imamo, če ta zakon ni sprejet. Še enkrat mu želim pojasniti, da imamo že sprejet Odlok o Svetu za nacionalno varnost, ki v peti alineji 2. člena omogoča Svetu za nacionalno varnost, da ugotovi, da je ogrožena nacionalna varnost in da predvidi ukrepe, ki jih svetuje vladi v tem primeru. In če govorimo o migrantih, je ogrožena nacionalna varnost takrat, ko Slovenija postane žep; oziroma postane nevarnost, da postane žep. To se zgodi ob zaprtju meje sosednjih držav, konkretno recimo Avstrije. In takrat, ko Avstrija zapre mejo, na podlagi tega odloka Svet za nacionalno varnost ugotovi, da je ogrožena nacionalna varnost in svetuje vladi, da zapre meje. Postopek zaključen v pol ure, ne kršiš nobenih mednarodnih konvencij, ne kršiš domače zakonodaje, evropske zakonodaje; kajti vse migrante, ki so tisti hip v Sloveniji, lepo obravnavaš v skladu z veljavno zakonodajo in ni nobenih težav. Upam, da mi je v tem delu prisluhnil tudi gospod Breznik, pri katerem vidim, da ne razume, da je tudi prodaja Telekoma ravno tako ogrožanje nacionalne varnosti. Toliko glede odgovora na mojo razrešitev kot ministra za obrambo. Hvala.
Dr. Franc Trček, izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo, predsedujoči. Enkrat za spremembo poslušam tole ure in ure, ne smem vas pozdraviti gor na balkonu. Za uvod bom rekel tole, ključni problem te razprave je, da smo mi premladi. Z nekaj redkimi izjemami. Kolega Vanč, ki ga sedaj ni tukaj, kolegica iz Desusa, najstarejša poslanka, ki je trenutno odsotna, pa je agilna, in nekateri od zgoraj prisotni. Zakaj? Kolega Ferluga, ki ga dokaj cenim, drugače je govoril o človekovih pravicah kot pingpongu. Človekove pravice kot koncept se niso razvile malo na zalogo. Človekove pravice so bile izborjene. Je že dovolj, če greste po Ljubljani, pa boste videli, kako so streljali kakšne delavce v kakšnem štrajku v 20. letih. Človekove pravice so bile vzpostavljene po dveh krvavih morijah, dveh svetovnih vojnah. Določeni ljudje tukaj zgoraj, podobno kot moja 87-letna babica, se spomnijo tega. Vanč se gotovo spomni, kakšen je bil Maribor v 50. letih, konec 40. let; po 29 bombandiranjih leta 1944. Mi pa sedaj tukaj igramo nekako, gospoda, pingpong. Na ozemlju Republike Slovenije ni možno kršiti človekove pravice. Starševsko nadomestilo, brezplačen vrtec za drugega otroka, nadomestilo za brezposelne, nadomestilo za bolniško, vaše pokojnine, dame in gospodje, študentsko delo; Pojbič, Tonin, Breznik, Dimic, Hršak, Jurša, Krivec, Lah, Irgl in še kdo. ZUJF, očitno kršenje človekovih pravic, izhajajoč iz Ustave Republike Slovenije, draga gospoda. In imate obraz, da ponovno kandidirate v parlamentu, pa bom jaz malo pojbičevski, in da se sprehajate po cestah okrog in da vabite te ljudi notri. Kolega Han, ki je tudi odsoten, je pred časom rekel: Dajte nehati, saj smo že vse uničili, kar se je uničiti dalo. Veste, gospoda, če vi ne bi bili dvolični, če bi res skrbeli za te državljanke in državljane, Združene levice nikoli ne bi bilo v parlamentu, jaz bi se ukvarjal s čim bolj prijetnim, razvojem železniške infrastrukture, regionalnim razvojem; pa bom šel do konca. In če bi bila Slovenska demokratska stranka slovenska v smislu državljank in državljanov in demokratičen, bi mogoče celo jaz bil njen član. Ampak mi imamo sedaj tukaj mladega predsednika Odbora za obrambo SDS, ne vem, če si je on kdaj prebral 124. člen Ustave: Pri zagotavljanju varnosti izhaja država predvsem iz mirovne politike ter kulture miru in nenasilja. , Ne vem, če gredo njegova ubesedovanja prav v to smer, če se tako izrazim. Jaz se ne bom dotikal mednarodnih zadev, operiral sem tukaj samo z našo ustavo, ki se jo držim. Opredelil, izpostavil bi samo tri elemente tega zakona, ki se ga tukaj predlaga. Ta zakon ima v bistvu zame tri ključne vidike – sporočilni, nerodni in grozljivi. Nekaj sporočilni, političen, ker je tovrstni populizem sedaj malo v modi, strašiti ljudi in tako naprej, pa ne podcenjujem te problematike. Celo bi se lahko strinjal z gospodom Breznikom, da je potreben širši razmislek. Edini, ki ga je do sedaj tukaj korektno podal, je bil kolega Bojan Dobovšek, ker je tudi njegova stroka. Sporočilni vidik je nekako ta – Ne hodite k nam. In ta sporočilni vidik in neke vrste predvolilno kampanjo je v bistvu na tistem odboru zganjala resorna ministrica in predstavnik vladne pravne službe, drugače iz stranke NSi. Pa lahko tudi odkrito rečem, da je meni Kocbek dosti bližje kot Che Guevara. Jaz nisem Kordiš, bom povedal. Me bo Kordiš zaradi tega kregal. Zelo neroden vidik je neke vrste ropotanje. Vi politike ne razumete. Politike niti Židan ne razume v tej zgodbi okoli terana. Veste, številne te ljudi, ne samo te, od katerih je Alenka brala pismo, jaz osebno ali drugače poznam in so na številnih pozicijah, kjer hočejo zastopati Slovenijo in slovenstvo in državljane; jim je pretirano nerodno zaradi takih vrst reakcij. Jaz sem bil skupaj z Ljudmilo in gospo Šergan na Dunaju v delegaciji Državnega zbora, pa so mi rekli: Koliko ste jih že vi sprejeli, dober dan. Meni tudi telefon pregoreva od mojih Štajercev, ki hodijo na šiht, ker jim v četrt stoletja vi niste vzpostavili možnosti, da bi šihtali tukaj. Vi, gospoda, ki se sedaj tu napihujete kot ene žabe s toliko mandati gor in dol. In obstaja še nek grozljiv vidik tega zakona Ah, saj ni tako pomembno, saj delamo nekaj na zalogo, potem bo pa Ustavno sodišče presodilo, ali je to sporno ali ni to sporno. Veste, zgledi vlečejo. Jaz živim v Mariboru. Kršena mi je in številnim drugim človekova pravica vizavi vam, ki živite na tej strani Trojan, kjer je naš UKC v razsulu. In še bi lahko nadaljeval, pa se bom na tej točki ustavil. In mi imamo tudi, če resno jemljem ta zakon in ustavo, številne probleme. Vsi ste mahali in kritizirali to Evropo. Niti gospod Cerar ne pride, ne pridejo sem vaši evropski poslanke in poslanci. Mi imamo 3.a člen Ustave, ki smo ga morali sprejeti, ko smo stopili v Evropsko unijo in Nato. Stališče o Natu je meni identično kot stališče Združene levice, v Natu sta, mimogrede, Turčija in Grčija, pa funkcionira, kjer piše, da se bomo pridruževali in del suverenosti delegirali tistim združbam, ki bodo upoštevale človekove pravice. Veste, če bomo tukaj požegnali ta zakon oziroma ga boste, pričakujem jutri ustavni zakon, ki bo spreminjal ustavo. Kaj bo z 48. členom Ustave? Verjetno ga na izust ve resorna ministrica, ki govori o pribežališču in v katerem tudi piše, da bomo nudili pribežališče tistim, ki se zavzemajo za človekove pravice. Podobno kot je kolega Veber povedal, obstajajo že pravna pokritja za nekaj takega. In celo strinjam se z gospodom Gorenakom, da bi morali ukrepati 2015. Mi smo takrat predlagali interventni zakon. Najbolj se strinjam z linijo kolega Dobovška in ustavnega sodnika Ribičiča, ne glede na to, čigav sin je, da bi mi potrebovali nek premišljen interventni zakon. Mi pa tukaj delamo norca sami iz sebe, zganjamo nek blazen populizem, strašimo ljudi. Če se jim ni na Ustavnem sodišču čisto odpeljalo, bodo ta zakon razveljavili. Jaz ne vem, ali bo potem odstopila gospa ministrica ali bo odstopil Cerar. Vsa pravna stroka rohni vizavi tega, razen enega gospoda, katerega ime si nekateri še ne morete zapomniti, ker je iz treh besed sestavljeno, in to je to. Izvršilna oblast noče pojasniti, ali je to sporno ali ni to sporno, gospod vrhunski strokovnjak za to področje predsednik Državnega zbora se skrije, ker ve, da ga bo gospod Janša napičil, najbolj izkušeni slovenski politik. Janša je, gledano skozi ekonomijo, grozna naložba. Mi smo milijone v njega dali. Kaj on počne tukaj? Zdrahe dela. Jaz se vedno o penezih pogovarjam, jaz sem očitno edini makroekonomist tukaj. In se delamo nekako norci sami iz sebe. Zaključil bom s parafrazo gospoda Mahniča. Ne trdim, da smo vsi tukaj nevedni ali nerazgledani, a če je tak eden od nas, je preveč. Hvala za besedo.
Gospod Miha Kordiš, izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo. Pa sem v resnici ostal kar malo brez besed, ker je kolega Trček ravnokar rekel bobu bob. Bravo, Franjo, dobro si to povedal. Sam pa sem želel izpostaviti naslednje. Begunci na vrata Evrope ne trkajo zaradi kakšnega hibridnega vojskovanja, ker so tu, da zrušijo zahodne; in podobne laži, ki jih širi SDS. Begunci so tukaj zaradi zelo resnega in čisto pravega vojskovanja. Zato, ker je Nato zbombardiral Libijo, ker je Nato uničil Irak, ker je Nato podžgal državljansko vojno v Siriji, ker je Nato napadel Afganistan. Ali nadaljujem? To so procesi, ki so pognali množico ljudi iz svojih domovin, iščoč zatočišče v Evropi. Nato in vodilne zahodne države so te, ki so nam ustvarile največjo begunsko krizo po 2. svetovni vojni, s katero se moramo pa mi danes ukvarjati, konec koncev tudi delno mi zanjo plačevati. In to krizo so sprožile naše države zaveznice. Države, ki veljajo za prijateljske oziroma naj bi bile prijateljske do Slovenije in še do kakšne druge države tudi. Ampak, oprostite, kdor ima takšne prijatelje in takšne zaveznike, sovražnikov sploh ne potrebuje. Zdaj pa hkrati vsi najbolj glasni, da je treba zapahniti meje, da so begunci neko silno varnostno tveganje in tako naprej. Ti ljudje so hkrati najglasnejši advokati vojne. Kdo najbolj zagovarja članstvo Slovenije v zvezi Nato in sodelovanje Slovenije v vojnih pohodih proti Bližnjemu vzhodu? Kdo je najbolj intenzivno pri tem sodeloval v tem državnem zboru?! Ja, SDS. Res je, begunsko krizo so predvsem ustvarile velike zahodne države, ampak svoje je prispevala tudi slovenska oblast. In v pretežni meri, znotraj okvirjev Slovenije, lahko rečemo, da je za begunce na naših mejah kriva Slovenska demokratska stranka. Janševa vlada je poslala inštruktorje v Irak, aktivno kolaborirala pri okupaciji Iraka in razsuvanju države. Stoji vse, kar sem povedal, ampak v resnici tudi danes ne razpravljamo zaradi zakonskega predloga, ki bi ga dal SDS. Priznam, tudi mene zanese hitro v polemiko z njimi, ker so najbolj neposredni in v resnici so precej odkriti v tej svoji agendi. Precej zares in neposredno povedo, kaj oni zares mislijo, za kaj si prizadevajo, kakšen je njihov vrednostni sistem in tako naprej. Mi smo danes tu zaradi zakonskega predloga, ki ga je dala Vlada. Vlada, ki se ima za socialno-liberalno. Pa očitno ni ne socialna in še manj liberalna. Ne rešuje revščine v tej državi, bogatim daje 80 milijonov evrov. Zdaj bi pa očitno rada še zapahnila meje pred ljudmi, ki pri nas iščejo pomoč in ki bežijo pred posledicami akcij političnih razredov zahodnih držav, delno tudi zaradi slovenskega političnega razreda. Resnični kriminalec, tisti, ki je tukaj prvi poklican, da ne bi smel kršiti človekovih pravic, pa to počne, so samozvani liberalci, ki očitno niti to niso več; torej vlada, v njenem imenu ministrica Györkös Žnidar, ki že celo točko dnevnega reda tam sedi in ne pisne besede. Ne vem, najbrž jo je sram. Mene bi bilo tudi, če bi tak zakon prinesel.
Kolegice in kolegi, sprašujem, ali želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ja. Prosim za prijavo. Prijava poteka. Besedo ima dr. Matej T. Vatovec.
Hvala. Ogromno enih stvari se je zdaj nabralo. Kolega Kordiš mi je dal dobre iztočnice, ko je govoril o liberalcih. Nekdo je nekoč dejal, če liberalca malo popraskaš po površini, se spodaj pokaže fašist. In na nek način je zastrašujoča ta situacija danes, ker praktično od večine stvari, ki so bile danes izrečene, se ne loči več, kdo je liberalec, kdo je konservativec, kdo je žlahtni desničar in tako naprej. Ampak gremo onkraj tega. Veliko je bilo govora o terorizmu. Nekaj podatkov bi bilo treba tukaj izpostaviti. Obstaja neko poročilo; kdo ga je pripravil, bom povedal na koncu. Pravi, da ni konkretnih dokazov, da bi bili migracijski tokovi povezani s terorističnimi napadi. To poročilo navaja, da je v interesu ISIS, da se evropska družba polarizira. In dalje še govori o tem, kako je marginalizacija v družbi eden od glavnih vzrokov, da prihaja do radikalizacije. To, da se ljudem ne dovoli integracije, to, da se ljudi pritiska na margino, to, da se jim zapira vrata, da se jih pušča na robu neke države, vodi v radikalizacijo. In tega ni napisal Mirovni inštitut ali Amnesty International, ampak Europol, Europol v svojem poročilu iz novembra 2016, Poročilu za leto 2016 o stanju glede terorizma v Evropski uniji, in še v enem poročilu o tem, kakšne so spremembe v delovanju ISIS. To, kar danes delate, to, kar večina podpira tukaj, bo točno ta dolgoročna posledica. Če danes sprejmemo zakon, ki je na zalogo, kaj se bo zgodilo, če bo. Dajte malo razmisliti. Kaj se bo zgodilo, ko bodo tisoči v Evropi zaradi tega, kar danes tukaj poslušamo, slišali smo danes neverjetno količino ni druge besede kot rasizmov. In to bo pripeljalo do radikalizacije. Ne to, da se te ljudi integrira, da postanemo odprta družba in Evropa kot zgodovinsko multikulturna družba, ki dolguje islamu med drugim tudi to, da znamo šteti z arabskimi številkami, ne pa z rimskimi. Ob vsem tem mi na koncu pride na pamet tista podoba izpred nekaj deset let pokojnega predsednika Drnovška v Ambrusu. Spomnemo se vsi verjetno njegovih besed: »Ali ste ljudje?«
Gospod Jernej Vrtovec, imate besedo. Izvolite.
Lep dober večer vsem skupaj, tudi občinstvu, ki jih ta tematika zanima! Pa si bom zaslužil opomin, ampak podpredsednik dovoli. Ljudi, ki pridejo v hram demokracije, bomo še naprej pozdravljali. To je pač naša kultura. Tako pač je. V Novi Sloveniji ta zakon, Zakon o tujcih, razumemo kot pomoč vladi. Seveda gre za zakon, ki ga sprejemamo na zalogo – kaj bo, če bo. Ampak spomnite se, ali si Slovenija ta trenutek lahko privošči nekaj takega, kar se je zgodilo lani, ko je šlo preko ozemlja Slovenije preko 500 tisoč ljudi?! 500 tisoč ljudi, smo vzpostavili samo koridor. Sprejeli smo ljudi na južni meji in jih prepeljali na severno mejo. Vse v skladu s 5. členom Schengenskega sporazuma. Razumemo. Ampak to je od sedaj naprej onemogočeno. In glede na razmere, ki so v Turčiji, glede na to, da tam čaka 3 milijone ljudi samo na to, da prečkajo Egejsko morje in pridejo v Grčijo in gredo po tej balkanski poti tudi preko Slovenije naprej – varovalko je sprejela Avstrija, določila je letno kvoto, pa se takrat Svet Evrope ni kaj briga dosti odzval – potem bo Slovenija postala migrantski žep. Pa poleg tega več milijonov ljudi v severni Afriki samo čaka, kdaj bodo prišli v obljubljeno deželo in boljše življenje v Evropo. Je pa res, kljub temu, da ta zakon danes sprejemamo, že sedaj po veljavni zakonodaji velja, da je torej tujcu, ki ne izpolnjuje pogojev vstopa v državo, ta vstop onemogočen. Edino možnost, ki jo ta tujec ima, je, če prihaja iz nevarne države, da zaprosi za mednarodno zaščito. Ampak takšnih bo v tem primeru, da se balkanska pot sprosti, da ta sporazum med Evropsko unijo in Turčijo pade, takšnih bo lahko na sto tisoče ljudi, ki bodo tukaj lahko zaprosili za mednarodno zaščito. In kaj nam ostane? Zaradi tega ta zakon, tudi zakon, ki varuje človekove pravice; lahko poskrbimo za 2 tisoč ljudi, 3 tisoč ljudi, ne vem, določimo številko, da zagotovimo humanitarni vidik, varnostni vidik in ekonomski vidik. Ne moremo pa poskrbeti za vse, ki bi želeli iti v Avstrijo, pa ne bodo mogli in bodo tukaj ostali. Ali se potem ne bodo tem ljudem kršile človekove pravice, kajti ne bomo jim mogli ponuditi vsega tistega, kar bi lahko ponudili človeku. Jaz lahko k sebi domov vzamem 5 ljudi, za njih poskrbim, jih nasitim, jim dam prenočišča. Ne morem pa poskrbeti v svoji hiši za 500 ljudi. Ali pač? Ne morem. Tako Slovenija ne more poskrbeti za vse. In v Novi Sloveniji popolnoma racionalno gledamo na ta ukrep kot ukrep, ki varuje človekove pravice. V nedogled pač ne gre. Tako pravice naših državljank in državljanov, ki so na prvem mestu, kot pravice tistih, ki prihajajo v Evropo po boljše življenje. Če nadaljujem, gre za ukrepe, ki šele bodo aktivirani. Jaz si želim, da ti ukrepi nikoli ne bi veljali, da ta zakon nikoli v tem parlamentu ne bi bil potem v nadaljevanju. Upam, da bo danes sprejet, ampak ukrepi, da ne bi bili potem aktivirani. Jaz si tega želim. Ampak kakšna smo mi politika, če ne bomo toliko odgovorni, da ne bomo sprejeli nekih ukrepov, s katerimi se zavarujemo za čas, ko se lahko nekaj zgodi? Neodgovorna politika. In razlika recimo med Novo Slovenijo in Združeno levico na drugi strani pri tem zakonu je samo ta, da vi govorite, da lahko Slovenija poskrbi za neomejeno število ljudi; v Novi Slovenijo pa govorimo, da so naše možnosti omejene. Ker so naše možnosti omejene, moramo paziti, kakšno zakonodajo sprejemamo, da se ne bi kršile človekove pravice migrantov. Tukaj je ta razlika, če povzemamo celotno današnjo razpravo ter razprave v preteklosti. V noveli zakona jasno piše, da gre za preprečitev izrednega stanja. 92. člen Ustave, to tudi ministrica večkrat razlaga, pa vidim, da razlaga nemim v dvorani, ampak preprečitev izrednega stanja v teh primerih, če se nam to zgodi, kar sem sedaj opisal. In koncept, ki ga predlaga tu Nova Slovenija, da sprejmemo te ukrepe v nadaljevanju z navadno večino, 46 glasov. Na drugi strani je predlagana dvotretjinska večina. Tukaj je logično, da se podpre amandma Nove Slovenije, 46 glasov. Zakaj? Izredno stanje v tej državi, potrebujemo navadno večino, 46 glasov. Dovolj je to. Za manjši ukrep, kot pa je izredno stanje, pa zahtevate dvotretjinsko večino. In zaradi tega vas prosim za podporo temu amandmaju Nove Slovenije, če želite, da bo ta zakon tudi operativen. Kajti kaj se bo zgodilo? Takrat, ko bo lahko prišlo do te problematike, ko bi želeli aktivirati delovanje tega zakona, takrat boste imeli težave; mislim, da s tem delom opozicije ne, ampak enim drugim delom opozicije ter z opozicijo v lastnih vrstah. To je ta problem, ko se bo blokiralo delovanje tega zakona. In zakon bo napisan le na papirju, ne bo pa operativen, ne bo deloval. Zaradi tega je zelo pomembno, da se danes odločite in da ta predlog, ki vam ga v Novi Sloveniji dobronamerno predlagamo, tudi nekako podomačite. Nadalje še en problem, glavni problem, ki ga želim ob tem poudariti, je evropska azilna zakonodaja. Vse bi bilo lepo in prav, če bi ta Evropa funkcionirala tako, kot smo bili vajeni v preteklosti, ko je funkcionirala. Ampak ta Evropska unija ne funkcionira več na takšen način. Glavni problem je, da evropska azilna zakonodaja ni prilagojena masovnim migracijam. Tega nikoli nihče ni upošteval, da v Evropi ni konsenza glede tega omejevanja. In dokler bo Evropska unija tako enotna pri reševanju tega problema, potem bo vsaka odgovorna država prisiljena, da se sama spopada na svoje načine s to migrantsko problematiko. To je edini način, ki nam je preostal. Avstrija, Nemčija, Danska so podobne ukrepe, kot jih danes mi sprejemamo, že sprejele. Avstrija je recimo določila zgornjo kvoto migrantov, ki jih je pripravljena sprejeti. Danska ima skoraj identičen zakon. In takrat se Svet Evrope ni odzval. Mnogokrat smo slišali, da imamo ta trenutek Svet Evrope, ki žuga državam Evropske unije, ko sprejemamo takšno zakonodajo; ampak sprašujem se, kje je bil Svet Evrope takrat, ko je 500 tisoč ljudi trkalo na vrata Slovenije, pa smo jih pripeljali čez, ko se je Slovenija s to krizo dejansko ukvarjala in jo reševala. Zaradi tega je odgovorno, da Slovenija ta trenutek postopa in rešuje sama to problematiko, dokler Evropska unija ne ponudi odgovorov oziroma zakonodaje za celoten migrantski proces, ki se ta trenutek odvija. Ta migrantski proces je izziv ne samo za mojo generacijo, ampak tudi nadaljnje generacije. Če samo spremljate, kaj se dogaja v Afriki, pa ne samo vojne, tudi podnebne spremembe, boste lahko videli, da je Evropa dejansko obljubljena dežela za 100 milijonov ljudi. Ta trenutek se ti ljudje samo kopičijo v Libiji, v drugih državah po severni Afriki in čakajo na edinstveno priložnost, ko bi lahko prišli v Evropo. Za konec bi rad še poudaril glede političnega vidika. Če v Sloveniji in v drugih državah Evropske unije migrantske problematike ne bomo reševali odgovorno, bo pred etabliranimi političnimi strankami in pred odgovornimi državljani naslednji izziv, in sicer neodgovorno ravnanje bo na oblast pripeljalo radikalce in populiste, ki bodo sprejemali veliko slabše ukrepe. Ali si tega želimo, da imamo v Evropi tovrstne ljudi? Jaz mislim, da ne. Za varnost v Evropi in svetu je demagogija, populizem in radikalizacija nekaj najslabšega, kar se nam lahko zgodi. Zaradi tega je uspešno in odgovorno reševanje migrantske problematike, tudi s tem, da postavimo jasno ločnico, kdo so migranti, kdo so begunci, naša odgovornost, odgovornost tega državnega zbora. Bodimo odgovorni, nekdo, ki pride iz varne države v varno državo, ne glede na njegovo izhodišče, je migrant, ne pa begunec. Za azil bi lahko zaprosil že v kakšni drugi varni državi. Problem pa je, da migranti oziroma begunci sami po lastnih željah izbirajo, katera je njim najbolj primerna varna država. To moramo tudi s tem zakonom skušati preprečiti.
Besedo ima ministrica za notranje zadeve mag. Vesna Györkös Žnidar. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Pričela bom tam, kjer smo danes začeli današnjo razpravo. Prvi očitek, ki je bil seveda pričakovan, je bil ta, da naj bi ta zakon bil neustaven. Nekih natančnejših obrazložitev, v čem oziroma zakaj bi ta zakon naj bil neustaven, danes nismo slišali. Slišali smo pretežno moralno kritiko, vendar pa verjamem, da je sama obrazložitev zakona tako dobra, tudi podprta z izvajanji predstavnika Službe Vlade za zakonodajo na nedavnem odboru. Mislim, da je v tem trenutku dovolj, da povem, da je stališče Vlade, da izhajamo iz omejitev v mejah ustave, torej iz tistih omejitev, ki jih ustava omogoča, ob dejstvu, da ustava izrecno določa, da se pravica do pribežališča zagotavlja v mejah zakona, ob dejstvu, da se bodo tudi na podlagi spremembe Zakona o tujcih še vedno sprejemale določene ranljive skupine tujcev. Kar je pa še najpomembneje, v trenutku, ko bo, če bo ukrep prišel veljati, v skladu s spremembo Zakona o tujcih, to ne bo vplivalo na vse tiste, ki bodo prosili za mednarodno zaščito pred uveljavitvijo tega ukrepa; tudi ne na tiste, ki bodo v tistem trenutku že imeli priznan status mednarodne zaščite v Republiki Sloveniji. In izvzeta bodo tista območja, kjer ta ukrep ne velja. Pomembno je tudi, da je zakon naravnan tako, da se preprečuje izredno stanje oziroma da se preprečuje ogrožanje javnega reda in notranje varnosti. In kot je že večkrat poudarjeno v preteklih dnevih, smo na stališču, da je čakanje na izredno stanje ali na ogrožanje notranje varnosti neustavno. V izrednem stanju, ki je zelo zahtevna kategorija tudi iz ustavnopravnega vidika, z vsemi posledicami, ki jih takšno stanje za seboj potegne, ko je ogrožen obstoj države, ki je predpostavka za razglasitev izrednega stanja, pa je res oteženo, če že ne onemogočeno, zagotavljanje tudi drugih človekovih pravic, vključno s pravico do azila. Mislim, da ta interpretacija ne izhaja iz nobene konvencije in tudi nobena organizacija ne more Sloveniji naložiti, da mora na takšen način tolmačiti kakršnekoli pravne podlage. Spremembe Zakona o tujcih so tudi pravna podlaga za ukrepanje, da Slovenija ne kolapsira in da se preprečuje poslabšanje notranje varnosti in izrednega stanja. Kar se tiče dokončne presoje ustavnosti, ali je zakon ustaven ali ne, tudi to smo že večkrat povedali, to lahko pove le Ustavno sodišče. V primeru, da se ta zakon znajde na mizah sodnikov Ustavnega sodišča, bo le-to tudi dalo smer postopanja Slovenije v primeru preobremenitve. Če pride do točke preloma, kar potem lahko pomeni grožnjo javnemu redu in notranji varnosti, čeprav verjamem, da pa določenim posameznikom ni to ideološko sprejemljivo, ampak pri tako zahtevnih vprašanjih, kot je soočenje z migracijskim pritiskom, je treba primarno izhajati iz državotvornosti. Morda še nekaj pojasnil na očitke glede procesne poti, po kateri je ta zakon prišel v Državni zbor. Popolnoma jasno je, da danes nastopam kot predstavnica Vlade in da je Vlada predlagala zakon oziroma da predlaga eventualne ukrepe. Služba Vlade za zakonodajo je pred sprejetjem zakona na Vladi ta zakon proučila tudi z vidika člena ustave, ki se je danes uvodoma omenjal, torej 153. člen Ustave. Popolnoma jasno je, da zakoni morajo biti v skladu z ustavo, to je elementarna pravna zadeva. Služba Vlade za zakonodajo ni našla nekih nejasnosti, neustavnosti ter nepravilnosti in zato je Vlada tudi ta zakon ob vseh argumentacijah, ki sem jih tudi podajala, potrdila. Na odboru pa je tudi predstavnik Službe Vlade za zakonodajo po pooblastilu generalne sekretarke Vlade podal dodatne obrazložitve oziroma predstavil vsebino stališča Vlade tudi v pravnem smislu. Danes smo pa v zakonodajnem postopku, kjer se opravlja to zelo dragoceno tehtanje. Stališča Vlade so jasna, popolnoma jasno je pa tudi to, da dokončno presojo, ali je zakon v skladu z ustavo ali ne, lahko poda le Ustavno sodišče. Če to ne velja, potem ne potrebujemo Ustavnega sodišča. Nikakor tudi ne drži to, kar je bilo danes povedano, in sicer da mi izhajamo iz neke predpostavke, da begunci predstavljajo nevarnost, to ne drži. Dejstvo je, da vsakršno navezovanje migracijskega toka, migrantov na izredno stanje, kar so bili alternativni poskusi pri nastajanju tega zakona, s čimer se pa nismo strinjali, ti poskusi navezovanja izrednega stanja z migracijskim tokom pa so sekuritizacija par excellence. In s tem se nismo strinjali, ker dejansko na takšen način se potem migranti definirajo kot eksistencialna grožnja državi, ki bi zahtevala neke izredne ukrepe. Gre se še eno stopnjo naprej preko tega okvirja, na katerem temelji Zakon o tujcih, ko se še vedno migracije poimenujejo kot klasično, kot standardno politično vprašanje, ki pa seveda vsebuje tudi varnostne elemente ter tudi zahteva ustrezen in pravočasen odziv države. Migracije so tudi varnostno vprašanje, niso samo humanitarno vprašanje. Mislim, da smo z našim soočenjem z migracijsko krizo v preteklosti dokazali, da se zavedamo vseh vidikov in da smo pristopali celovito. Kar se tiče kronologije nastajanja tega zakona, tudi o tem je veliko govora. Uradno je ta zakon prišel v vladno proceduro lani jeseni. Ampak tukaj pa moram dodati še eno bistveno okoliščino, o tem nismo prav veliko govorili, smo pa že govorili o tem v javnosti. Lahko vam povem, da se ta zakon na Ministrstvu za notranje zadeve snuje že od jeseni leta 2015, lahko kar povem, da kar naslednji dan po obisku Evropske komisije, ko nam je bilo neposredno ponujeno, da bi Slovenija postala žariščna točka, torej hot spot. Od takrat naprej na ministrstvu gorijo vse rdeče luči, vse tiste, ki se še niso prižgale v tistem trenutku, ko je prišlo do preusmeritve migracijskega toka v Slovenijo. Po nekaj neuspešnih poskusih sprememb normativnih podlag – ker normativne podlage so tudi eden od načinov za zoperstavljanje oziroma obvladovanje migracijskega toka, ne samo ukrepi na terenu, ampak tudi zakonodajne podlage so bistvene, ker Slovenija je pravna država – je danes ta zakon pred vami iz enega preprostega razloga, ker smo odgovorni za varnost. Ko Slovenija postane žep, je prepozno. Primarni problem v tej celotni kompleksni situaciji ni zapiranje meje s strani Avstrije, to je v bistvu le ena od manifestacij nacionalnih ukrepov, ker še vedno ne obstaja evropska rešitev. Vemo, da je še ni. Je tudi problem za Slovenijo, ker vpliva na Slovenijo, ampak ključni problem je v tem, da so zunanje meje Evropske unije porozne. Seveda pa tudi nismo pozabili na dvojne politike, ki so se vodile v času migracijskega vala, torej deklaratorno odprte meje, v praksi pa zapiranje meja, kar je povzročalo gromozanske težave tudi našim varnostnim organom, ki so se dnevno soočali z izjemno zahtevnimi situacijami in tudi vlagali velike napore, da je ob koncu dneva bila situacija obvladovana. Nikakor se ne strinjam z zaključki, da naj bi Zakon o tujcih ogrožal notranjo varnost, ker ta zakon nosi eksplicitno preventivno komponento. Če natančno preberemo, je v členu 10.a zapisano: »Če Ministrstvo za notranje zadeve na podlagi informacije organov in institucij iz prejšnjega odstavka oceni, da bi v Republiki Sloveniji lahko ali da so že nastale razmere,« torej lahko nastale razmere, »ko bi bila zaradi spremenjenih razmer na področju migracij ogrožena javni red in notranja varnost …,« je popolnoma jasno, da je ta zakon naravnan v to, da do žepa ne pride. Ne pa da s tem zakonom povzročamo žep. Tudi pred obravnavo na vladi je SNAV tisti, ki da mnenje. Če to situacijo skrčimo na en zelo kratek povzetek, danes odločamo o tem, kako ravnati v situaciji, ko več ne bomo sposobni izvajati Zakona o mednarodni zaščiti, ko bi se lahko v Sloveniji, torej na teritoriju Republike Slovenije, zataknilo večje število tujcev, ki prihajajo čez pet varnih držav, ki prihajajo čez dve zunanji meji Evropske unije, ne želijo prositi za mednarodno zaščito, naprej pa ne bodo mogli, ker države na severu zapirajo svoje meje. Naš predlog, kot rečeno, izhaja iz vseh tistih omejitev, ki so vsebovane v ustavi. Predlagamo spremembe, da se prepreči izredno stanje, ker to je naša ustavna dolžnost. Izredno stanje ne more biti del rešitve ene vlade, ker to bi bilo skrajno neodgovorno. Tudi moje trdno stališče je, da nihče ne more Republiki Sloveniji zapovedati, da bi se moral problem Evropske unije, kar se tiče migracij, reševati v Sloveniji, ker Slovenija ni oziroma ne sme biti žrtev dejstva, da je Evropska unija zaspala pri reševanju migracijske krize. Ta kriza je samo eskalirala v letu 2015, vrela pa je kar nekaj časa. Porozne zunanje meje Evropske unije niso krivda Republike Slovenije. Danes smo tudi veliko govorili o vseh teh pismih in obiskih teh vsemogočih institucij na vseh različnih nivojih, evropskih in mednarodnih, ampak mislim, da bi primarni fokus vseh teh institucij moral biti, da čim prej pridemo do skupne azilne politike, ne pa da nastopajo kot nek razsodnik oziroma da se ukvarjajo s tistimi nacionalnimi rešitvami, h katerim so države pravzaprav primorane, ker ni skupne rešitve. To nikakor ni prava pot; kvečjemu signalizira, da vse te organizacije niso opravile svojega dela, ker če bi ga, potem se danes zagotovo ne bi pogovarjali o teh problemih. Tudi današnja seja na nek način potrjuje, da je to problem, ki se ga je predolgo časa porivalo pod preprogo, ampak vemo, kako je s temi stvarmi, na koncu zagotovo pride na površje. Govora je tudi bilo, da nismo pojasnili, kaj je obremenjenost, kaj so objektivne omejitve. Jaz se s tem ne strinjam. O tem smo veliko govorili. Kriteriji so jasni v zakonu. Ocena, ki temelji na kumulativni naravnanosti oziroma osredotočenosti, v skladu s tem, kar je v zakonu zapisano, Vlada potem s pomočjo SNAV predlaga Državnem zboru. Seveda je odvisno tudi od situacije, ker ta situacija nosi še veliko nepredvidljivih elementov. Zakon je pisan za izredne razmere. Pomembno je pa to, da bo Slovenija izvajala Zakon o mednarodni zaščiti do trenutka, ko še ocenjujemo, da smo zmožni. In pomembno je tudi to, da držav glede njihovega potenciala v odnosu do mednarodne zaščite, ki tudi je izjemno pomembna in je eden temeljnih civilizacijskih dosežkov, držav ni možno dati na skupni imenovalec glede tega potenciala. Tudi Ženevska konvencija, če pozorno berete, govori o prvi varni državi. Nekaj je narobe v tem obstoječem sistemu, če čez toliko varnih držav in čez dve zunanji meji Evropske unije prihaja še vedno migracijski val, ki je mešan, v katerem ne potujejo samo tisti ljudje, ki bežijo pred preganjanjem v smislu, kakor je naravnan v Ženevski konvenciji. Pomembno je tudi to, kar država zmore, je odvisno tudi od zmožnosti domačega političnega okolja. In nujno je, da se tudi pričnemo pogovarjati, kje pa je tista meja, kaj je tisto, kar Slovenija še zmore, in katera pravna podlaga je tista, ki je nujna v primeru, da pride do situacije, ko lahko zadeve postanejo neobvladovane. Mislim, da ni konstruktivno samo razpravljati v smeri nekih absolutnih konceptov, da pa Slovenija mora sprejemati prošnje vseh tujcev, ki kakorkoli in kadarkoli pridejo na ozemlje Republike Slovenije. Kriza v letu 2015 je razkrila eno zelo očitno dimenzijo, saj še nikoli kot doslej, kar se tiče Evropske unije, niso bile migracije tako blizu, tako tesno povezane s konceptom mednarodne zaščite, kljub temu da sta to dva ločena pojma. In to je ena od temeljnih anomalij Ženevske konvencije v tako kompleksni situaciji, ker povzroča, da je na koncu dneva manj pomoči oziroma manj mednarodne zaščite za tiste, ki jo očitno potrebujejo in ki jo potrebujejo takoj. Tudi Evropska komisija je jasno povedala, kakšna so njena stališča. V tej smeri gre tudi naš zakon, da ne sme biti pravica izbirati države, v kateri se prosi mednarodna zaščita, ker to je tudi faktor pri tem, ki otežuje soočanje držav, ki imajo omejene kapacitete. Objektivno dejstvo je, da je obvezna registracija, da je obvezen odvzem prstnih odtisov in da se upravljanje z migracijskimi tokovi mora dogajati na zunanjih mejah Evropske unije v skladu z zakonodajo in tudi standardi Evropske unije, kar je potrdila ta migracijska kriza in tudi teroristične grožnje, ki jih ni za zanemariti. Seveda je notranja varnost neločljivo povezana z današnjo razpravo. Notranja varnost je temeljno gibalo ponovnega začasnega nadzora, ki smo ga zadaj ponovno deležni na meji Slovenija–Avstrija. Policija varuje zunanjo šengensko mejo. Dejansko v tej situaciji, kakršni smo, šengen de facto je razpadel. Razlog je ravno notranja varnost, kar pomeni, da tudi Slovenija mora storiti vse oziroma sprejeti vse ukrepe, da poskrbi za svojo notranjo varnost, ker vemo, kaj pomeni za Slovenijo izpad iz šengenskega prostora. Šengen je naš nacionalni interes kot majhne države. In ravno zaradi zagotavljanja notranje varnosti smo dolžni tehtati med humanitarnostjo na eni strani in objektivnimi zmožnostmi države na drugi strani. Zato je tudi ključno vprašanja, o katerem se danes tudi pogovarjamo in katerega pravzaprav ta zakon naslavlja; torej kdaj in kako poseči v pravico do pribežališča, ko se država približuje takšnemu stanju, ko sta lahko resno ogrožena javni red in notranja varnost, kar posledično lahko vpliva na oteženo izvajanje vitalnih funkcij države oziroma osrednjih institucij. To vprašanje ni samo umeščeno v naš nacionalni kontekst. Vendarle smo članica enega mednarodnega okolja, ampak tu je potrebno dodati, da tudi mednarodni pravni red se mora prilagoditi sodobni situaciji, ker tudi današnja seja, kot že rečeno, potrjuje, da ni adekvaten situaciji z masovnimi migracijami, ki niso identične konceptom mednarodne zaščite. Tu se je treba zavedati, da gre za dva ločena koncepta. Ko se je Ženevsko konvencijo sprejemalo, tisti, ki malo bolj natančneje spremljate te materije, tudi takrat je bilo govora o tem, kako pa se v kontekstu humanitarnosti, ki je v tistem času bila na mestu in je absolutno tudi danes, zoperstaviti tudi grožnjam notranje varnosti. Če natančno berete Ženevsko konvencijo, vsebuje tudi te elemente. In v sodobnem času, torej v času globalizacije in izrazite mobilnosti, kar je stalnica današnjega časa, ki pa je v času sprejemanja Ženevske konvencije ni bilo, je danes odnos do varnostne dimenzije kvečjemu še bolj pomemben, ne pa manj pomemben. Ker se varnostno okolje spreminja, morajo imeti države suvereni nadzor nad ilegalnimi migracijami, seveda pa je tudi v interesu potencialnih beguncev, da je mednarodna zaščita ustrezno regulirana. Nujni predpogoj za to pa je, da se pričnemo, glede na vse te elemente, ki sem jih naštela, torej spremembe konteksta, glede na to, kakšna situacija je bila v svetu takrat, ko se je Ženevska konvencija sprejemala, da se ukvarjamo tudi z omejitvami držav in tudi z vprašanjem praktične izvedljivosti. S temi vprašanji se ukvarja tudi gospod James C. Hathaway, ki ga vi ves čas navajate kot nekega razsodnika, ki je ocenil, da je to, kar vlada predlaga, gnusna poteza. Ampak vam moram povedati, da tudi on govori o tem, da je treba uskladiti moralne kritike s praktičnimi omejitvami in da je mednarodno pravo med državami konsenzualno dogovorjen pravni red. Če legitimne omejitve držav niso upoštevane, ni pričakovati, da bo mednarodno pravo izvajalo tisto funkcijo, ki je humanitarne narave, ker namreč razglašanje formalnih standardov ne zadošča. To je tudi stališče gospod Hathawaya. Karkoli mu je bilo sporočeno, da mi počnemo, mislim, da ima zelo parcialne informacije, ker če bi mu bilo celovito pojasnjeno, bi se zagotovo spomnil teh svojih stališč, ki so zelo na mestu, ker namreč kliče k temu, da tudi mednarodni pravni red, ki ureja begunsko pravo, je potreben revizije ravno zaradi tega, da se doseže optimalne rešitve, ki bodo lahko še bolj efektivno odgovarjale na izzive sodobnega časa. Masovne migracije so ena od komponent, ki je pomembna v današnjem času; azilni sistem ni nekaj, kar bi lahko enačili z masovnimi migracijskimi premiki ljudi, ampak služi popolnoma drugi poanti. Če bi bila edina pravilna interpretacija ta, da je Slovenija tista, kjer se bo reševal evropski problem, potem sem prepričana, da tudi Slovenija ne bi podpisala Ženevske konvencije. O zakonu smo veliko govorili. Morda samo še na kratko malce globlje, da si osvežimo spomin pa da bo popolnoma jasno, da je ta zakon namenjen obvladovanju izjemne situacije, ko ne bomo zmožni več izvajati Zakona o mednarodni zaščiti – ne da ne želimo, ampak vsaka država ima svoje omejitve, tudi Slovenija kot najmanjša država na zahodnobalkanski poti –, v situaciji, ko sta lahko ogrožena tudi javni red in notranja varnost ter delovanje države in njenih podsistemov. Iz zakona zdaj jasno izhaja, da gre za individualizirane postopke registracije, ki so pomembni tudi za našo varnost. Vedeti moramo, kdo vstopa v našo državo, seveda ob preverjanju vseh tistih okoliščin, ki so bistvene, da se ugotovi potencialna ranljivost oseb; in ob dejstvu, da smo obdani s samimi varnimi državami članicami Evropske unije, v katerih ni sistemskih pomanjkljivosti azilnih sistemov, ker smo del skupnega evropskega azilnega prostora in pravila so tukaj popolnoma jasna. Zakon naslavlja situacijo, kateri se bo morala Slovenija v nekih slabih, črnih scenarijih prilagoditi; izjemna situacija, ko ne bo več možno izvajati zakona. Gre za možnost uvedbe izjemnih ukrepov ob natančno definiranih pogojih, kriterijih, ocenah; ob pomembni predpostavki, da smo obdani s samimi varnimi državami članicami Evropske unije, kar pomeni, da ni kršitve načela non-refoulement, torej nikogar se ne bi vračalo v državo, potencialno preganjanih oseb se ne bi vračalo v državo, v kateri bi bila njihova varnost ali svoboda ogrožena. Torej se ne posega non-refoulement, se ne posega v prepoved mučenja, ne posega se v dolžnost varovanja človekovega življenja, dostojanstva in vse tiste pravice, ki jih v nobenem primeru ni možno izključiti. Morda se za konec še enkrat vrnem k Ženevski konvenciji. Dejstvo je, da ni popolnoma nobena skrivnost, da imajo države že kar nekaj časa težave pri implementaciji te konvencije. Morda je to za Slovenijo novo, ker se prvič sooča z masovnimi migracijami, ampak države se kar nekaj časa ukvarjajo z idejo, da je treba revidirati mednarodni pravni red. V času, ko se je konvencija sprejemala, ni bilo težav pri tisti klasični obravnavi, individualni obravnavi. Ampak ker prihaja do zelo povečanih številk, da se spreminja tudi narava in struktura migracijskih tokov, so težave v praksi. Osnovni koncept Ženevske konvencije, ki temelji na zapuščanju držav kot neka rešitev begunskega problema, tudi to je problem in se tudi to v mednarodni pravni javnosti izpostavlja kot neprimerna rešitev. Treba je iskati rešitve, ki temeljijo na pravici posameznika, da ostane v svoji državi, ali da se vrne domov, ali da uživa vse tiste temeljne človekove pravice, ki naj bi vsem ljudem pripadale. Ženevska konvencija kot taka je pod migracijskim pritiskom. Ker ne ustreza povsem trenutni situaciji, to povzroča, da se prosilci tudi obravnavajo v kontekstu nadzora nad migracijami, ker je to nekaj, kar vsekakor presega zahtevo non-refoulement. To je en problem, ki ga bo treba analizirati tudi z drugih vidikov. Predvsem pa je treba poudariti tudi to, da konvencija ne upošteva potencialnega vpliva na države sprejemnice – niti v finančnem, niti v socialnem, niti v političnem smislu. To je zagotovo ena od nalog, s katero se bo ne samo Slovenija, ampak tudi mednarodna skupnost morala intenzivno ukvarjati v prihodnjih obdobjih, da bomo prišli do sistema, ki je optimalen za zaščito tako pomembne pravice, kot je pravica do pribežališča.
Ker opažam, da obstaja še interes po razpravi, vas prosim za prijavo. Prijava poteka. Besedo ima gospod Janko Veber. Izvolite.
Hvala za besedo. Še enkrat bom poudaril, zakaj ta zakon pomeni dejansko uzakonitev ogrožanja nacionalne varnosti. Zelo jasno piše v zakonu, da so že nastale razmere, zaradi katerih je nacionalna varnost ogrožena. In ko so že nastale te razmere, v zakonu piše, da Ministrstvo za notranje zadeve pripravi oceno o teh nastalih razmerah, ki so že takšne narave, da ogrožajo nacionalno varnost. Prvič, to pomeni, da Ministrstvo za notranje zadeve ni opravilo svojega dela, ker so nastale takšne razmere; in poskušate dobiti pokritje v Državnem zboru za takšna ravnanja. Drugič, ko pripravljate oceno, ko so že nastale razmere, ni čas za oceno, ampak nalagate si: Pri oceni upoštevate razmere v državah, iz katerih tujci nameravajo vstopiti ali so vstopili v Republiko Slovenijo, in stanje na področju migracij v državah v regiji. Oprostite, od kdaj je Ministrstvo za notranje zadeve pristojno za delovanje na zunanjem področju?! To je Ministrstvo za notranje zadeve, za zagotavljanje varnosti v državi. Od kdaj ste vi pristojni za ugotavljanje razmer na zunanjem področju?! Kdo vam je dal to pooblastilo, je naslednje vprašanje. In tudi ko vso to oceno naredite, ko so že nastale izredne razmere ali pa razmere, ki ogrožajo nacionalno varnost, greste na Vlado, Vlada Državnemu zboru predlaga, da o tem razpravljamo in odločimo o ukrepih. Oprostite, to že vse v razmerah, ko je ogrožena nacionalna varnost. Ne morem glasovati za tak zakon.
Besedo ima dr. Simona Kustec Lipicer. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. Ministrica z ekipo, kolegice in kolegi! Ves čas zelo budno spremljam današnjo razpravo, nekaj pomembnega dela tudi iz pisarne. Z dvema namenoma, eden je ta, da jo poskušam osvetliti iz vidika široke medijske, strokovne debate in tudi politične, ki se je vršila v zadnje pol leta na to temo. Drugič pa z vidika tega, da bi razumela, ali smo uspeli priti čim bolj skupaj. In kaj ugotavljam? Ugotavljam, da še vedno obstaja veliko točk, kjer se nekateri strinjamo in kjer se tisti, ki se strinjamo, z drugimi ne strinjamo. In to pravzaprav na vseh ključnih točkah. Prva točka je vprašanje, kako sploh dojemamo situacijo danes. Ali živimo v državi in v svetu, ki ni nič drugačen od takšnega, kakršen je bil 5 let nazaj, 10 let nazaj, 50 let nazaj? Ali živimo v svetu, kjer smo samozadostni? Ali živimo v svetu, kjer potrebujemo ne samo drug drugega, še toliko bolj danes; ampak potrebujemo tudi solidarnostno pomoč, za državo govorim, sosednjih držav, njenih mednarodnih mater, katerih članica je država, da ji pomaga, kadar je država v stiski, kadar ima probleme. Tisti, ki ocenjujejo, da država nemoteno deluje kot običajno v vseh dosedanjih, preteklih letih, vsekakor ne vidijo nikakršne potrebe po tem, da se s komerkoli povezujemo, da s komerkoli sodelujemo. Obratno, tisti, ki ocenjujemo, da so razmere drugačne, pričakujemo temu ustrezno tudi drugačno vrsto sodelovanja znotraj lastnih vrst ter zunaj njih; pa je ne dobimo. In to je dejstvo. Ker če bi jo, potem mi verjemite, da bi se lahko današnje razprave z veliko lahkoto, predvsem pa lahkega srca vsi skupaj odrekli. Pa se ne moremo, ker ne smemo in ni odgovorno, da se obnašamo kot Grafenauerjev Pedenjped, ki si pred strahom zatisne oči in se dela, da ga ni; razen če strahu ne vidimo. Naslednje vprašanje. Če zaznavamo, da je treba nekaj narediti, kaj bomo naredili. Tudi tukaj se razlikujemo. Tako kot se razlikujemo pri tem, kako bomo to naredili. Zakaj? Ker se razlikujemo v ideoloških, v vrednotnih pogledih na to, v kakšnem svetu živimo in kakšne reakcije oziroma odnos do tega sveta moramo imeti. Ker imamo različno vrsto politične odgovornosti, ker smo nekateri na strani koalicijske, vladne, neposredne odgovornosti za to, kaj bomo naredili, in tudi za to, česa ne bomo naredili. In ker v takšnih primerih ste nekateri na varni, bolj udobni, opozicijski strani, ko lahko po eni strani svoje idealistične, če želite, tudi romantične vizije zagovarjate; po drugi strani pa zagovarjate obratne rešitve, kot jih vidi koalicijska stran, ker je to tudi način, kako lahko dobite politične točke. Potem je še tretji segment, ki je bil danes tudi nekajkrat opazen, zakaj se razlikujemo. Tudi osebne bolečine so se lahko ponekod zelo jasno razbrale. Ampak veste, kaj. V tako krhkem in ranljivem stanju, v kakršnem se bo morebiti naša država lahko znašla, je tukaj vprašanje objektivne, širše državotvorne odgovornosti. Ko sem poslušala en del teh razprav, sem se spomnila na situacijo, ki sem jo danes na poti, ko sem šla na delo, imela možnost slišati pred otroškim vrtcem. Ena hčerka je šla z mamico v vrtec in je rekla mami: Mami, želim si imeti hišo, da bom lahko imela kužka. Kako preprosto; pa tako težko. In to me je spomnilo na to, kar nas čaka danes. To, kar doživljamo ta trenutek, kaj si želimo mi in kaj je za nas nedosegljivo. Nerealno ali realno. Koliko smo pripravljeni za to dati in kaj ponuditi. In kje imamo omejitve. Številne omejitve imamo. O tem smo danes veliko poslušali, ampak alternativ nismo slišali. Zgolj kritika in očitanje, da smo ljudomrzneži, da smo nestrpneži, ni dovolj. Verjemite mi, da nihče od nas sam od sebe ne želi sprejemati takšnih rešitev in odločitev, kakršne so pred nami danes. Nihče. Ampak nekateri jih moramo. Nekateri ste državotvorno ocenili, da je treba v tem primeru sodelovati in biti zraven. Upam, da nekateri ostajate na ravni konstruktivne kritike in ogledala tega v političnem smislu. To danes bo politična odločitev, nič več od tega. Naredili smo vse v tem času za to, da je ta politična odločitev upoštevala vse možne vsebinske in tudi ustavnopravne očitke, komentarje, ki so prišli do nas. Na način, da smo sodelovali, pa ne samo v političnem smislu, ampak tudi širše; da smo poslušali, imeli komunikacijo z mednarodno javnostjo ter stroko in pogovore z mednarodnimi organizacijami. Kako dobro smo opravili svoje delo, bodo povedale še druge institucije, če bodo presodile, da je potrebno. Zato imamo demokracijo, zato imamo sistem ravnotežja v kontroli tudi nad tem, kaj delajo določene politične institucije na eni ravni oblasti in kaj druge. Varuhinja človekovih pravic je že povedala, da bo natančno preučila to, kar bomo danes, verjamem da, sprejeli. Takšna njena odločitev potencialno pomeni naslednji korak, to je korak na Ustavno sodišče, zato imajo, imamo demokracije ustavno sodišče, da v primeru, ko obstajajo dvomi, pomisleki, nejasnosti, vezane na morebitno kršenje ustave, le-to te institucije razsodijo. To ni naloga političnega dela zakonodajne veje oblasti. Nanjo mora biti pozoren, ni pa tukaj dokončno zavezan tej zadnji presoji. Kar se tiče amandmajev, o tem mora teči ta razprava. Amandmaji predvsem služijo kot varovalke, da ne bi prišlo do zlorabe, do uzurpacije, če želite, politične volje določenih političnih institucij. Po eni strani predlog, da celotna odločitev ostaja na ravni vlade, je za Stranko modernega centra premalo. Ne zadošča temu, kar verjamemo, da ponuja naša demokracija. Po drugi strani pa je varovalka, kjer tudi Državni zbor potrdi oziroma da končno soglasje na enotno oceno oziroma poziv Sveta za nacionalno varnost in Vlade Republike Slovenije, tisto, kar potrebujemo. V izrednih razmerah je takšna večina običajna večina. V primeru, ki smo ga imeli z Zakonom o obrambi, ko je vojska dobila začasno pooblastila policije in je prevzel en represivni organ pod nadzorom drugega tudi določen del njegovih nalog, je normalno, da sta bili potrebni dve tretjini. Tukaj je sedaj še odprto vprašanje, ali gre v primeru aktivacije tega ukrepa, rešitve iz tega tako imenovanega 10.b člena omenjenega Zakona o tujcih za tako močno dvotretjinsko večino, to vprašanje še ostaja odprto. Tudi sami smo sledili vsem argumentom, ki smo jih oziroma ste jih danes delili z nami glede višine tega kvoruma. Z vidika učinkovitosti aktivacije samega ukrepa je na eni strani zanesljivo ocena, da je običajna večina dovolj; kot je to z vidika tega, kakšna večina je predvidena v izrednih razmerah, torej v razmerah, ki so mnogo več od tega, o čemer se pogovarjamo danes. Po drugi strani so tukaj človekove pravice. Tisto, kar nam je ministrica zdaj v zelo obširni argumentaciji povedala, da je ustrezno naslovljeno; in kar bo, če bo, ocenilo tudi še Ustavno sodišče. Skratka, težka, zahtevna vsebina z mestoma preveč populistično razpravo, s katero smo bili soočeni danes. Na drugi strani pa zelo preprosta, ampak hkrati tudi težka politična odgovornost, ki jo bomo prevzeli danes nase vsi tisti, ki bomo podprli spremembo Zakona o tujcih. Zakaj to počnemo? Tega ne počnemo zaradi tega, ker pomagamo vladi, kot je nekdo prej rekel, ampak zato, ker s to potezo pomagamo naši državi in ljudem v naši državi. Hvala lepa.
Dr. Franc Trček, izvolite, imate postopkovno.
Hvala za besedo. Predsedujoči, razumem, da je sedaj kolegica Simona v težki situaciji in vlogi. To sejo sem, to točko sem zelo podrobno spremljal, bil sem maksimalno konstruktiven, folk me sprašuje, zakaj sem danes v obleki, ko se krši ustava; tudi na ta način želim to izraziti. 153. člen Ustave pravi: Usklajenost pravnih aktov; Zakoni, podzakonski predpisi in drugi splošni akti morajo biti v skladu z ustavo. Ministrica, poslušajte me. Dejstvo je, da tudi vladna služba za zakonodajo temu zakonu ni dala zelene luči. Imam iz neimenovanih virov to informacijo preverjeno, verjetno tudi zaradi tega nekoga iz te službe skrivate, pa nekdo drugi hodi in ubeseduje. In zdi se mi po tej razpravi in bom verjetno dal predlog za spremembo ustave, da v prihodnje vseh nas 90 priseže na Ustavo Republike Slovenije. Smo sekularna država, da prisežemo na ustavo in upam, da jo boste mogoče potem tudi prebrali. In v tem kontekstu bi prosil postopkovno, da znova pozovete ministrico, da se opredeli do ustavne spornosti predlaganega zakona. Ministrica nam je nanizala neko zgodbo, ki se pač prodaja, kot jo politiki prodajamo, ni odgovorila na neko vprašanje. Jaz za razliko od vas ostalih s številkami začnem vrteti, ko so le-te preverjene. Ni odgovorila tudi na vprašanje, kdaj so tovrstne, takšne in drugačne kapacitete zapolnjene, kolikšen je naš limit. Ni odgovorila na celo vrsto vprašanj, na katera jo je opozorila tudi vladna služba za zakonodajo. Skriva se predsednik te vlade, neke resne probleme ima predsednik parlamenta, razen enega starejšega gospoda pravnika, ki bi mu tudi lahko očitali kršenje človekovih pravic, zlasti v odnosu do ženskega spola. Vsi imajo celo vrsto problemov glede tega. Mi se zdaj delamo, da temu ni tako. Iz tega izvajanja kolegice Simone, kar ji jaz v osnovi niti ne zamerim, jaz nisem državotvoren?! No, dobro jutro.
Jaz lahko gospo ministrico ter vse ostale kolegice in kolege vprašam, če želijo še razpravljati; in jih lepo povabim, da se prijavijo, če je interes. Prijava poteka. Dr. Vinko Gorenak, imate besedo.
Hvala lepa. Pozorno sem poslušal te razprave, tudi vašo zdaj na koncu. Pri nekaterih razpravah človek ugotovi, kaj ste povedali, pri nekaterih pa ne. Recimo pri vaši že nisem nič pogruntal, kako boste recimo glasovali in kaj boste podprli. Ampak to ni pomembno. Vodja Poslanske skupine Stranke modernega centra, ste potem šele v drugem delu lepo povedali, koga mislite konstruktivno in koga ne; da smo si na jasnem, je v redu. To je en tipičen zakon, s katerim bi grda opozicija, huda opozicija kaj naredila. Kričala z varstvom človekovih pravic, vam sesula ta zakon skupaj z vsemi tistimi, ki ga sesuvajo znotraj vaše stranke, pa tistimi, ki ga odzunaj, se veselo veselila, da ji vdre v Ljubljano okoli 50 tisoč ljudi in vas vrže z oblasti. To bi naredila grda opozicija. Ampak mi smo konstruktivna opozicija, ker nam tolikokrat očitate, da ne. Mi smo vam šli nasproti in vam pomagamo. Zakaj? Ker je to potrebno za to državo; ne zaradi vas, zaradi te države je to treba narediti. Ampak še enkrat ponovimo tisto zadevo, ki je najpomembnejša pri vsem tem; to je ta, da moramo sprejeti nekaj, kar bo operativno. In ustavna večina, ki je še vedno kot glavna stvar v igri, ni operativna zadeva. Ne deluje, prepozna bo. Boljša je navadna večina; ampak to ni 46, to je 24, da smo si na jasnem, o kakšnih večinah govorimo. Če je v dvorani 46 poslancev, je 24 dovolj, ker tako ali tako je tudi v 92. členu Ustave in je boljše. Daleč najboljša je varianta, ki jo imamo mi na mizi in ki je v igri. Pomeni, kdo bo vskočil, ko so te razmere take, kot so po predlogu zakona? Vlada, ki bo odločila. Pritisnili bodo na gumb in železna vrata bodo šla čez avtocesto pri Lendavi. Saj so tam že nastavljena in še kje drugje. In tako je tudi prav. In zato vam želimo pomagati v tem kontekstu, da podprete naše amandmaje. Zakaj? Iz temeljnega razloga, ker boste vi lažje delali, ne mi. Vi boste lažje delali, to je pomoč vam. Če pa vztrajate na vaši ustavni večini, kar nekateri še vedno hodijo po trepalnicah po hodnikih ali pa še kje drugje, ste pa sebi roke zvezali. Gospa Kustec Lipicer, to bo pa enako, kot da ste sebi dali lisice na roke, ker ne boste mogli delati. Zato dajte razumeti in podpreti nekaj, kar je operativno. To pa je ta naš predlog, da o tem odloča vlada in da o tem ne odloča kdorkoli drug; še najmanj pa ustavna večina. Ker ustavna večina je tu potem nevarna, ker je ne boste imeli ali pa je mi ne bomo imeli. Katerakoli vlada pač že, ne bodo jo imeli. Zato torej poziv k podpori tem amandmajem, ki se mi zdijo daleč najbolj konstruktivni, vsem tistim, ki razumsko razmišljate. Namreč en del ni razumski, del poslancev je danes nerazumskih, to je dejstvo. Mahajte gor ali dol, ampak tisti, ki trdite, da ta zakon ni potreben, tisti, ki trdite, da je ustavna večina, tisti, ki mislijo glasovati proti ali pa zahtevate ustavno večino, ste pa nerazumni. Tisti, ki pa trosite neumnosti o človekovih pravicah pa še čem, bom rajši nehal, ker bi kaj grdega povedal, pa ne bom. Ne morete kršiti človekovih pravic na Hrvaškem. Če vi našo mejo s Hrvaško zaprete, niste kršili človekovih pravic, saj jih ne morete kršiti na ozemlju Hrvaške, da smo si na jasnem. Do masovnih kršitev človekovih pravic pa bo prišlo, če se vse to preseli k nam in zasede Ljubljano ter druga večja mesta in živi v šotorih, hodi po ulicah in tako naprej. To bo kršitev. Še to, za vse tiste, ki vpijete o človekovih pravicah, tisoč 963 evrov na en mesec na enega prosilca za azil. Neodgovorni ste tisti, ki še naprej vpijete, da jih je treba še pripeljati v Slovenijo. Hvala.
Dr. Trček, izvolite, imate besedo, še nekaj sekund imate na voljo.
Bom kratek. Veste, moja mati ima 447 evrov penzije zaradi takih, kot je gospod Gorenak in podobnih, zaradi ZUJF-a; in ne zaradi beguncev. Če se pa že pogovarjamo o meji, kolega Gorenak, jaz živim ob tej meji in je ne boste mogli v celoti zapreti, tudi če boste kot Izrael delali zid [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, dr. Trček. Kolegice, kolegi, želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. S tem tudi zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in 26. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 20.15. Hvala lepa zaenkrat.
Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo s prekinjeno sejo Državnega zbora. Preden preidemo na postopek glasovanja, vas želim obvestiti, da bo Državni zbor opravil glasovanje po naslednjem vrstnem redu: 2., 3., 7., 8., 5. in 9. točka dnevnega reda. Prehajamo na glasovanja Državnega zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda to je z obravnavo Predloga zakona o spremembi in dopolnitvah Zakona o tujcih, po nujnem postopku. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 16. 1. 2017, ki ste ga prejeli na e-klop. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 1. členu. Če bo ta amandma sprejet, postane amandma Poslanske skupine Nove Slovenije pod številko 2 brezpredmeten. Ta amandma je vsebinsko povezan z amandmajem istega predlagatelja k 5. in 5.a členu. Če ta amandma ni sprejet, postaneta amandmaja istega predlagatelja k navedenima členoma brezpredmetna. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke ima dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Na mizi imamo vladni predlog, ki govori o tem, da bomo zaprli meje pod določenimi pogoji za ilegalne migrante z dvotretjinsko večino v Državnem zboru. Ker smo ocenili kot stranka, ki ve, kaj počne, in ki je konstruktivna, da je ustavna večina nekaj, česar ni mogoče doseči, nekaj, česar ne bo mogoče doseči tudi v prihodnje, smo vložili amandmaje, ki govorijo o tem, da tak sklep, se pravi sklep o zaprtju meja, sprejme Vlada Republike Slovenije. To pomeni, da predlagamo rešitev, ki je operativna, ki jo je možno izvesti v dveh urah na politični ravni, v dveh urah pa je tudi policija na meji, pa kjerkoli jo imamo. Skratka, operativno in takoj je možno zadevo izvesti, zato tak predlog tudi predlagamo. Ne glede na to, da nismo vladna stranka, da smo opozicija, da ste vi na vladi, želimo takšno rešitev, ki je v interesu državljanov Republike Slovenije, izvedli pa jo boste vi. Podobne rešitve imajo tudi druge države, v Avstriji je zadostoval sklep vlade, v Nemčiji je zadostoval sklep vlade, v skandinavskih državah je sklep vlade, v Veliki Britaniji velja sklep vlade. Ne vemo, zakaj bi morali torej pri nas računati na dvotretjinsko večino v Državnem zboru, kar pomeni, da mora za takšno odločitev glasovati 60 poslancev ali več. 60 poslancev ali več bo kdorkoli zelo težko dobil, pa tudi če bo šlo samo za nenamerno ali namerno odsotnost posameznih poslancev Državnega zbora ali pa tistih, ki bodo goreče zagovarjali neko nasprotno stališče. Naš predlog je racionalen predlog. Meja naj se zapre in o tem naj odloči tisti, ki lahko najhitreje odloči in najbolj učinkovito odloči, to je pa Vlada Republike Slovenije. Nobene potrebe ni, da gremo na dvotretjinsko večino v Državnem zboru, ker le-te ne ena ne druga vlada ne bo dosegla. To pa pomeni, da bomo sprejeli nek zakon, ki ni operativen, ki ga ni mogoče izvajati, kot ni mogoče danes na terenu izvajati Zakon o obrambi, ki ga je tudi ta sestava Državnega zbora sprejela in podeljuje vojakom neznana pooblastila. Vojaki ne razumejo, za kaj se gre. Tisti, ki jih pa vodijo, pa tudi ne. Skratka, ne sprejmimo invalidnega zakona; sprejmimo naše amandmaje. Sprejmimo rešitev, ki je operativna in takoj izvedljiva s strani Vlade Republike Slovenije in policije. Hvala lepa.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica ima dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Hotel sem v lastnem imenu, ampak bom v imenu poslanske skupine. Dr. Gorenjak je verjetno nevede začel temo dromologije. To je nauk o pospešku, Paul Virilio je avtor. 92. člen Ustave pravi v tretjem odstavku: Kadar se državni zbor ne more sestati, odloča o zadevah iz prvega in drugega odstavka predsednik republike. Vojno in izredno stanje. Predsednik republike, ki mora biti racionalen, lahko še hitreje odloči kot vlada, zato so ti amandmaji odveč. Ti amandmaji tukaj se samo ukvarjajo s tem, s kakšno večino se bo Ustava Republike Slovenije kršila. Mi smo seveda proti temu. Hvala za besedo.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa, predsednik. Gospod predsednik, vi ste dopustili polemiko z menoj. Prav, saj sem vendar drugorazredni poslanec. Vsaj za vas. To, kar je rekel gospod Trček, ni res, ker on govori o izrednih razmerah po 92. členu Ustave, ko parlament ne deluje. Mi pa govorimo o normalnem stanju v tej državi in času, ko ni izrednih razmer in ko lahko Vlada Republike Slovenije sprejme tako odločitev in učinkovito zapre meje, ne da bi bilo izredno stanje. Izredno stanje bo, ko boste imeli v Ljubljani in po Sloveniji 100 tisoč ljudi, lačnih, žejnih in bosih; mi pa jih ne bomo mogli nafutrati. To pa bo potem začetek izrednega stanja. Hvala lepa.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Ne bom se skliceval na gospoda, ki je govoril pred mano, ampak očitno nekdo v normalnem stanju hoče zganjati izredne razmere, na kar je opozoril tudi kolega Veber. To je še en razlog, da bom glasoval proti. Hvala za besedo.
Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 21, proti 50. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 50.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Nove Slovenije k 1. členu. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov ima gospod Jernej Vrtovec.
Lep dober večer vsem skupaj! V Novi Sloveniji predlagamo, da se spremeni ta člen, in sicer da se za aktivizacijo ukrepov tega zakona, ki jih pač zakon opredeljuje, črta »dvotretjinska večina« in se spremeni v »dovolj navadna večina poslank in poslancev«. Gre za sorazmeren ukrep. Gre za sorazmernost, kajti za izredno stanje v državi je dovolj navadna večina, da se ga izglasuje, da si predstavljamo. In nepredstavljivo je, da bi za aktivizacijo ukrepov tega zakona, torej zaporo meje, potrebovali dvotretjinsko večino v tem državnem zboru. In to je logičnost in temu je treba slediti. Pomeni tudi boljšo operativnost in funkcionalnost tega zakona. Če bomo iskali dvotretjinsko večino, potem bo tista koalicija, ki bo vladala, prišla v silne težave; tukaj pa bo imela škarje in platno v svojih rokah. In vlada je tukaj, da odloča, koalicija je tukaj, da odloča in da sprejme sorazmerne ukrepe. Torej opozicija, v Novi Sloveniji damo vsakokratni vladi možnost, da bo ta zakon imela dejansko v svojih rokah; in tako je tudi prav. Kajti takrat, ko bomo potrebovali te ukrepe, verjemite, da bo lahko tudi opozicija, pa ni nujno, da bo v takšni sestavi, nagajala vladi; ali pa kakšne koalicijske stranke nagajale drugim koalicijskim strankam, da se recimo ti ukrepi potem ne bi aktivirali, čeprav bi bili potrebni. Morda tudi v želji, da pride do izrednega stanja kot posledica le-tega. Dajmo slediti tej analogiji, sorazmernosti predvsem. To gre v bistvu za sosledje, ki ga predlagamo v Novi Sloveniji. Zaradi tega menimo, da je za aktivizacijo ukrepov tega zakona dovolj navadna večina.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke ima dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. S prejšnjim glasovanjem smo zakockali idealno priložnost učinkovitega delovanja vlade na tem področju. Obžalujem, da ste to naredili. Ker smo pa konstruktivna opozicija, ki ne gleda na to, kdo je na vladi, ki vas ne želi spotikati na tej poti, bomo glasovali tudi – poudarjam tudi – za predlog, ki je dosti slabši; a vendarle veliko bolj učinkovit kot tisto, kar si vi želite. Predlog, ki je torej na mizi, je predlog Nove Slovenije, ki govori o tem, da Vlada Republike Slovenije to oceni, pošlje nek predlog sklepa v Državni zbor, dokument v Državni zbor. Državni zbor, žal, bo moral spet na odbor pa vse tiste zadeve, poslušati vse govorance, potem bomo pa prišli na plenarno sejo Državnega zbora, kjer bo pa po predlogu Nove Slovenije vendarle dovolj navadna večina. To pa pomeni, da bo lahko katerakoli koalicija, leva, desna ali katerakoli druga, izglasovala zaprtje meja. Tudi to je veliko boljše od tistega, kar želite vi, to je pa dvotretjinska večina. Ker vendarle sta potem dva pogoja, 46 ljudi mora sedeti v tej dvorani in večina mora glasovati »za« To bo veliko lažje doseči kot pa ustavno večino, za katero vas ponovno svarim, ne bomo je mogli doseči. Nihče je ne bo mogel doseči, posledice so lahko jasne, posledice so lahko masovni prihod migrantov v državo, v Republiko Slovenijo, kot smo to videli leta 2015 in 2016. Zadeve bodo neobvladljive, zadev ne more obvladati nobena policija, tudi naša ne, če se bo to ponavljalo na način, kakršnemu smo bili priča prej, leta 2015 in 2016. Pozivam vas torej, tudi vse ostale poslanske skupine, da izberemo drugo rešitev, ki ni tako učinkovita kot naša, ki ste jo zavrnili; a vendarle je desetkrat bolj učinkovita od tiste, ki jo koalicija predlaga, to pa je ustavna večina. Amandmaje Poslanske skupine NSi bomo podprli. Hvala lepa.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Simon Zajc.
Hvala, gospod predsednik. Cel dan danes poslušam, da bo zakon neoperativen, če pustimo dve tretjini, vsaka druga beseda je – koalicija je kooperativna, tako da mi to dvoje [[...]]Opozicija, pardon, se opravičujem, opozicija je konstruktivna, kooperativna, tako da to dvoje mi ne gre skupaj. Iz tega razloga bom jaz nasprotoval. V lastnem imenu sedaj obrazlagam glas, nasprotoval bom temu amandmaju. Mislim, da vsaj to varovalko moramo pustiti v tem zakonu, da sta dve tretjini. Hvala.
Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti 25. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 25.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih. Ker amandma Poslanske skupine SDS k 1. členu pod številko 1 ni bil sprejet, sta poslala amandmaja istega predlagatelja k 5. in 5.a členu brezpredmetna. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandma k 1. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k temu členu vložiti amandmaje? [[Ne.]] Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Vlada ni opozorila, da je bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu in seji Državnega zbora, predlog zakona neusklajen; ter da je Zakonodajno-pravna služba v svojem mnenju opozorila, da tako predlog kot tudi amandmaji, sprejeti na matičnem delovnem telesu in seji Državnega zbora, ne odpravljajo njenih pomislekov o skladnosti predloga z Ustavo Republike Slovenije ter mednarodnopravnimi obveznostmi Republike Slovenije. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obrazložitev glasu? Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica ima dr. Matej T. Vatovec.
Hvala, predsednik. Ta zakon je neke vrste simptom. Ta zakon je simptom tega, da ta vlada v letu 2015 pa v času prej ni bila sposobna ali pa zmožna narediti nič na področju upravljanja z migracijskimi trendi. Dejstvo je, da danes sprejemamo zakon oziroma sprejemate zakon, ki na nek način zakriva to nesposobnost. Zakriva to, da v vsem tem času ni bilo nekega resnega kontingentnega načrta, da ni prišlo do obnove načrta, ki je bil sestavljen. Ni prišlo do tega, da bi se na ministrstvu doseglo to, da pride do kadrovskih okrepitev, ki bi omogočale tisto, kar je ključno pri vsej tej zgodbi, torej individualno obravnavo vseh, ki zaprosijo za mednarodno zaščito. Seveda ni bilo niti nobenega koraka v smeri, da bi se posodobilo načrte integracije. Vi boste z vso širšo, objektivno in državotvorno odgovornostjo danes sprejeli zakon, ki je potencialno protiustaven. Poslušali smo moraliziranje o tem, kako je neodgovorno, da se ta zakon ne sprejme. In mislim, da je bilo danes že velikokrat ali pa dovoljkrat povedano, včasih tudi slikovito, da je neodgovornost na strani tistih, ki preprosto teptate ali pa obračate hrbet ustavi. Tik pred glasovanjem smo še enkrat slišali, da večina pomislekov ni bila odpravljena. Nad tem zakonom visi neka senca dvoma, senca protiustavnosti. Sprašujem se, v kakšno smer bomo šli, če bomo na tak način nadaljevali. Torej iz neke politike strahu oziroma zastraševanja državljank in državljanov bomo sprejemali zakone, ki bodo skrivali neke nekompetence določenih resornih ministrstev. Za zaključek bi samo še dodal, da tistega kužka, o katerem smo prej poslušali, niso in ne bodo vzeli begunci. Tistega kužka pa je že vzela ta stranka, koalicija in tudi vsi tisti, ki podpirate te politike. In čisto ob robu morda kot opomnik, ker je seveda treba gledati dolgoročno, spomnimo se zgodb izbrisanih, spomnimo se zgodb varčevalcev Ljubljanske banke in spomnimo se, če je očitno to edino, na kar slišite, kakšne so bile finančne posledice. In ta zgodba lahko pripelje do enake situacije in na koncu bodo spet državljanke in državljani tisti, ki bodo na kratkem. Poleg beguncev.
Še kdo v imenu poslanske skupine? Izvolite, dr. Gorenak.
Hvala lepa. Mislim, da smo sprejeli eno kar pomembno odločitev; in človek bi si želel takšnih trenutkov, človek bi si želel takih trenutkov. Želel bi si jih pa predvsem zato, ker je situacija taka, da bi to prišlo na način, da je največja stranka v tej državi tista, ki je motor. Zdaj pa je največja stranka v državi težava. Težave so bile do danes in šele danes je prevladal nek razum. Danes je, jaz vam čestitam, da ste uspeli razumsko reagirati. Res pa je, da bi si želel, da bi še prej tako počeli in večkrat tako počeli. Sprejemamo torej nek zakon – in mi bomo glasovali za zakon, to je razumljivo –, ki ni najboljši. Ta zakon je danes nek izdelek, ki se je začel na notranjem ministrstvu, ko smo prej slišali, leta 2015 ali kdaj že. Predolgo je to trajalo, gospe in gospodje. Predolgo je to trajalo. Ne smemo z odlašanjem resnih in pametnih odločitev ogrožati države in državljanov. Jaz sem vesel, kot sem rekel, da danes sprejemamo ta zakon, ki je vendarle veliko boljši, kot je bil osnovni zakon, ki ga je sprejela Vlada Republike Slovenije in kateremu so tako aktivno nekateri nasprotovali. Jaz se absolutno niti malo ne bojim posledic, tudi če bo kakšna instanca karkoli kjerkoli ugotovila. Problem je samo nekaj; tam so bili prej izbrisani, banke pa ne vem kaj vse omenjeno. Problem je samo v tem, da se more ta parlament in ta vlada, katerakoli že je, postaviti na svoje noge in ne sme klecniti pred tistim, kar pišejo bruseljski birokrati takšne in drugačne sorte. Mi imamo svoj ustavni red, mi imamo svoje ustavno sodišče in nobenega razloga ni, da izkoriščamo politične teme, kot so bili izbrisani, če želite, v dnevnopolitične namene; ko pa je rešitev končana, pa ugotovimo, da jih je trikrat manj, kot so nam lagali. Mi se moramo tudi v primeru tega zakona postaviti ostro, jasno in glasno na svoja stališča, pa bomo ta zakon kdaj uporabili ali pa ga ne bomo. Naš slovenski glas mora še kako hudo močno odmevati v Bruslju, pa je to iz televizijskega ekrana, radijskega mikrofona ali pa direktno v Bruslju. Moramo se postaviti na svoje noge, tudi če bo kdo hotel ta zakon spodnesti in če nam bo kdo zaradi tega še grozil. Hvala lepa.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Stranke modernega centra ima mag. Dušan Verbič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Žal mi je, da ne morem malce imeti razprave na spoštovanega poslanca, ki je ravnokar predstavil stališče največje opozicijske stranke. Predstavljam pa stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra, kjer zelo jasno sporočamo, da bomo predlog zakona podprli, saj po naši oceni ne posega v nobeno od pravic, ki se jih v skladu s 16. členom Ustave ne da omejiti, kajti ne razveljavlja in ne suspendira pravice do pribežališča oziroma krši mednarodnih pravnih aktov, ne posega v načelo nevračanja, ne ogroža in ne posega v absolutno naravo prepovedi mučenja. Republika Slovenija je v preteklosti jasno dokazala, da z begunci ravna humano in solidarno. In tako bomo ravnali tudi še vnaprej. Spoštovali bomo človekove pravice in demokratične vrednote. Smo odprta država, a vendar moramo biti pripravljeni na spremenjene razmere v primeru množičnih migracijskih pritiskov, na zlorabe azilnega sistema; ter tudi dolžnost, da sprejme ukrepe, ki omogoča javni red, notranjo varnost ter nemoteno delovanje države tudi v primeru množičnih migracij. In novela Zakona o tujcih je takšen nacionalni ukrep za upravljanje množičnih migracij, ki je potreben, saj enotni odgovor Evropske unije na spremenjene varnostne razmere ni sprejet. Zato podpiramo ta zakon. Hvala lepa.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov ima gospod Jernej Vrtovec.
Prvo, kar je; v Novi Sloveniji bomo ta zakon podprli. Zakon je namreč v pomoč vladi. Res je, sprejemamo ga na zalogo, kot odgovorna država ga pač moramo imeti in razumemo ga kot dodatno pravno podlago za zaporo meje, če je to potrebno. In gre za zakon, ki varuje človekove pravice. Ja, varuje človekove pravice. Kajti točno povemo, kakšne so naše zmožnosti. Oziroma to je takrat potem odločitev vlade, kakšne so naše zmožnosti, za koliko ljudi lahko Slovenija poskrbi. Tistih ljudi, ki bi lahko prišli v Slovenijo ali pa Slovenijo zgolj prečkali, pa je ne bi mogli, ker bi bil na primer vstop v Avstrijo na severni meji zaprt. In s tem varujemo človekove pravice migrantov, ki bi sem prihajali, kajti poskrbimo lahko za omejeno število ljudi, ne moremo poskrbeti za vse, ki radi sem prišli; in varujemo človekove pravice naših državljank in državljanov. V nedogled si pač ne moremo zatiskati oči, kakšne so naše zmožnosti. Naše zmožnosti so omejene, humanitarne, varnostne in ekonomske, ponovno to poudarjam. In pozivam na tem mestu vlado, da končno sporoči javnosti, kakšne so naše zmožnosti. Države v naši soseščini so to sporočile. Ne vem, zakaj takšna panika ob tem, gre za ukrepe, ki se bodo šele aktivirali takrat, ko bo to potrebno. Jaz pa upam, da to ne bo nikoli potrebno. Da Slovenija nikoli ne bo pred to izkušnjo, da bi ponovno doživeli ponovitev scenarija iz jeseni in zime leta 2015. Kakorkoli se obračamo, ti ljudje, ki prihajajo gor, ali so begunci ali migranti, so reveži. Ampak ne naredimo države še takšne, da bodo še reveži v Sloveniji. Še ena stvar, omenjene so bile konvencije. Konvencij ni mogoče in tudi sami jih ne moremo razlagati na način, da bi se recimo od Slovenije terjalo nekaj, kar je praktično nemogoče. Ne moremo si jih na takšen način razlagati kot odgovorna država. In če ne bomo sprejeli tega načina argumentacije, je lahko tudi ogrožen obstoj ali pa funkcionalnost same države, naših človekovih pravic. In neomejeno število migrantov v Sloveniji – ne zaradi tega, ker mi ne bi želeli za njih poskrbeti; ne zmoremo, ponavljam – bi ogrozilo celoten azilni sistem. Kaj pa potem človekove pravice? Ali je to odgovorna država? Zaradi tega je ta zakon tisto čisto vino, ki si ga moramo naliti v čašo.
Bi želel še kdo v imenu poslanske skupine obrazložiti glas? Ugotavljam, da ne. Dr. Milan Brglez, imate priložnost za obrazložitev glasu v lastnem imenu. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Danes je bilo veliko govora o varnosti in človekovih pravicah, ki sta zame vedno bili in bosta razumljeni ter obravnavani kot neločljivi vrednoti. Kot taki sta definirani tudi v naši ustavi. Sam bom glasoval proti sprejetju tega zakona, ker v prvi vrsti kot državljan te države pa tudi kot poslanec in kot predsednik Državnega zbora, prvič, ne morem glasovati za zakon, za katerega menim, da krši Ustavo Republike Slovenije in mednarodne pogodbe, ki jih je ratificirala Republika Slovenija. Drugič, ker se bojim, da ta zakon uzakonja kršitve temeljnih človekovih pravic, ki so določene v naši ustavi. Tretjič, ker se zavedam, da bo sprejetje tega zakona imelo nepopravljive zunanjepolitične in mednarodnopravne posledice za Republiko Slovenijo in njene interese v mednarodni skupnosti, Svetu Evrope in Evropski uniji. Ne za naše državljane ne za druge varnosti brez človekovih pravic ni in tudi ne bo. Hvala. [[aplavz]]
Hvala lepa, dr. Brglez. Dr. Dragan Matić, imate besedo za obrazložitev glasu. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Tudi jaz osebno verjamem, da je treba marsikaj postoriti na zakonodaji, da bo še bolj učinkovita pri opolnomočenju naših represivnih organov pri zatiranju morebitnega migrantskega vala. Vendar podobno kot predsednik Državnega zbora verjamem, da je dilema oziroma lažna izbira med varnostjo na eni strani ter svobodo, spoštovanjem človekovih pravic in ustavnostjo na drugi strani lažna dilema. Zakonodajno-pravna služba je točno povedala, kaj je s tem zakonom narobe. Ne bom se skliceval na stališča Sveta Evrope, ne bom se skliceval na mnenje mednarodnih humanitarnih organizacij, niti na mnenje nevladnih organizacij. Vendar menim, da je treba poiskati takšno rešitev, ki bo v skladu s slovensko ustavo in z mednarodnopravnimi zavezami naše države. Žal mi je, ker ta napor ni bil storjen v zadostni meri glede pričujočega zakona. In seveda proti takšnemu zakonu moram glasovati proti. Hvala.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Matjaž Hanžek.
Hvala lepa, predsednik. Pred več kot desetimi leti smo se v podobni situaciji varuhi, ombudsmani iz skoraj celega sveta zbrali in takrat smo sklenili, ko se zaradi namišljene varnosti odpoveš svobodi in človekovim pravicam, se tudi varnosti odpoveš. Jaz sem poleg tega, da sem član slovenskega parlamenta, tudi član parlamenta Sveta Evrope. Svet Evrope je namreč v Strasbourgu, ne v Bruslju, kar nekateri zlorabljajo, ker vedo, da ima Bruselj med ljudmi negativno konotacijo; o Strasbourgu pa nič ne vedo. Svet Evrope je bil vzpostavljen prav zaradi zaščite človekovih pravic. In slovenskemu Državnemu zboru je pisal generalni sekretar Sveta Evrope Jagland, da se s tem našim zakonom ne strinja. Prav tako je pisal o tem evropski komisar za človekove pravice. Jaz sem v preteklosti sodeloval s kar nekaj evropskimi komisarji za človekove pravice, spet ponavljam, v Strasbourgu; in to niso nobeni bruseljski birokrati. To je spet naslednji argument, da ne morem pristati na takšno argumentacijo, ki ponižuje strokovnjake v svetu z raznimi bruseljskimi birokrati. Zato, najmanj zato, poleg tega še mnogo drugih razlogov, jasno bom glasoval proti, ker sem prepričan, da je treba stati za človekovimi pravicami. Bom glasoval proti. Hvala.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Milan vam je v bistvu vse razložil, Hanžek vam je dal še fusnoto. V konstruktivni [[…]]Ne vem, kaj je tukaj smešno, gospoda. Kolega Mahnič, vi prej ne bi mogli kazati nič, če ne bi bilo Arabcev, mimogrede; ampak bom tokrat rekel, niste toliko razgledani, da bi to vedeli, žal. Pa ste predsednik Odbora za obrambo. Tudi gospod Šircelj se ne vozi samo zaradi DUTB delati luknje v tej državi, ampak je v taistem Svetu Evrope, pa bi vam lahko pojasnil. Tukaj se bom ustavil, ker sem obljubil, da ne bom povedal. Ob Milanu imate v Stranki modernega centra kar nekaj doktoric in doktorjev, tudi koga, ki je iz tega zelo podkovan. Zgodbe se začnejo tako, najprej se neki profesorici razbije okno, potem se nekemu ravnatelju malo gume piknejo, potem bomo malo ustavo upoštevali ali ne. Spoštovana smejoča se gospoda, pa ne bom zdaj žalil flore in favne Slovenije, ki je lepa in pestra; varnost, svoboda in človekove pravice niso neke steklene kroglice na ogrlici, ki bi jih malo gor in dol ter sem in tja vzeli. In če bo šlo tako naprej, se rahlo bojim, da bova jaz in Pojbič bežala v Avstrijo v doglednem času. In upam, da bo takrat meja odprta. Glasoval bom proti.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima Miha Kordiš.
Hvala za besedo, predsedujoči. Glasoval bom proti temu zakonu. Lahko bi zamoraliziral, da bom glasoval proti preprosto zato, ker sem človek in da je treba ljudem v stiski, ki bežijo pred vojno in ekonomskim opustošenjem, ki ga je delno zakrivila tudi slovenska politična oblast, preprosto pomagati, ker je to prav. Pa bom ubral drugačen pristop, sem socialist, sem revolucionarni socialist in verjamem v mednarodno delavsko solidarnost. Verjamem pa tudi v bratstvo med ljudstvi. Ne glede na jezik in ne glede tudi na politično prepričanje se ljudje različne barve kože pa veroizpovedi načeloma med seboj zelo v redu razumejo, ko se zberejo okoli vsakodnevnih problemov, ko skupaj premagujejo neke izzive, s katerimi se soočajo, ker jim otežujejo življenje. Pa ne glede na to, kako zelo daleč narazen sicer živijo. Ljudje uperijo orožje eden v drugega s strastjo in sovraštvom šele takrat, ko jih v to nahujska politika. Iz enakih razlogov med ljudmi in med ljudstvi porastejo tudi ograje. Meje se zaprejo, zavlada strah. In politikanti si niti ne zaslužijo imena politiki, iz tega kujejo lasten dobiček. Ampak vsi skupaj smo pa na izgubi. Tako mi, ki nam je Slovenija domovina, kot tisti, ki pri nas iščejo začasno zatočišče, ker so jim tudi naše Natove bombe uničile države. Hvala.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima Luka Mesec.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Jaz bi nadaljeval kar tam, kjer je kolega Trček zaključil. Svoboda in varnost in človekove pravice, to so temelji povojne Evrope in to so temelji zadnjih 70 let verjetno največje blaginje na svetu. S tem zakonom, ki ga danes sprejemate, se odmikamo od tega civilizacijskega standarda, ker namesto veznika »in« vstavljate veznik »ali«, torej svoboda ali varnost ali človekove pravice. In če kot poslanec moram izbirati med temi tremi, bom glasoval proti zakonu, ki mi takšno izbiro vsiljuje. Drugič, proti bom glasoval, ker je zakon protiustaven in v neskladju s kupom mednarodnih pogodb in konvencij o človekovih pravicah, ki so jih podpisali. Na to so opozorili praktično vsi, ki kaj vedo o mednarodnem pravu, vključno s predsednikom tega parlamenta. Četrtič, proti zakonu bom glasoval, ker nadaljuje slabo prakso slovenske politike, to pa je, da vsakič, ko bi se neka stranka, vlada, minister rada pokazala kot državniška, se zateče v neko izredno stanje oziroma, kot je bilo rečeno, v normalnem stanju ustvarja izredne razmere. In zadnjič, glasoval bom proti, ker ne bi nikomur rad privoščil, ki mora bežati, da naleti na zaprte meje. Če zaključim z anekdoto. ko je Freud leta 1938 pribežal v London, je rekel: »Poglejte, kakšen zgodovinski napredek smo dosegli. Pred stotimi leti bi zažgali mene, danes pa sežigajo samo moje knjige.« Če bi naletel na zaprto mejo, verjetno tega ne bi rekel, ker bi gorel tudi sam. Hvala.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima dr. Mitja Horvat.
Najlepša hvala, spoštovani predsednik. Spoštovana ministrica z ekipo, spoštovani poslanke in poslanci! Do zadnjega trenutka sem verjel, da bomo to, kar se je zdelo sicer malo smešno in je slabšalno označeval tudi dr. Trček v razpravi na matičnem delovnem telesu, argumentirano razpravo; pričakoval sem, da bo na vse dileme, ki so se postavile v razpravi, tako v javni, koliko je bilo mogoče, kot tudi na današnji seji, ministrica odgovorila. Čakal sem in čakal in ura pri Vladi je kazala 1.00. Vztrajam na tem, da je treba argumentirano razpravljati in postavljena so bila prava vprašanja. Pričakoval sem, da bomo prišli do pravih odgovorov, verjel sem, da se bo resno spoštovalo in upoštevalo, vsaj argumentirano, v odprtem procesu napore, ki jih je vložil predsednik Državnega zbora v to, da bi tekst zakona izboljšali. V omejenem času, ki so ga imeli, te razprave nisem doživel. Razprava ni bila svobodna, je bila omejena. Ni bilo mogoče soočiti argumentov in odgovoriti na temeljna vprašanja. Do zadnjega trenutka sem verjel, da bo do tega prišlo; vendar ni. Tako moram, žal, z grenkobo v srcu ugotoviti, da zaradi tega, da ni bil spoštovan demokratičen proces, tega zakona, ne glede na to, kakšni amandmaji so bili sprejeti in kateri predlogi amandmajev so bili ignorirani, ne morem sprejeti. Še zlasti pa me k temu preprečuje odnos, ki ga ima Slovenska demokratska stranka, ko razlagamo razloge za svoje odločitve. Najlepša hvala.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Marijan Pojbič.
Spoštovani gospod predsednik. Glasoval bom za ta zakon, ker mi gre za Slovenijo. Glasoval bom za ta zakon, ker mi gre za slovenski narod. In glasoval bom za ta zakon, ker mi gre za slovenske upokojence. In glasoval bom za ta zakon, ker mi gre za slovenske delavce. Glasoval bom za ta zakon, ker mi gre za varnost in prihodnost Slovenije. Hvala.
Glasujemo. Kaj? Nisem videl, ker ne vidim čisto vsakega. Prosim, da se prijavite za obrazložitev. Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovana gospa ministrica, dragi kolegice in kolegi! Jaz sem poslanec, sem fizik, nisem ustavni pravnik. To, kar sem bral, kar sem preučil, mi zadošča, da ta zakon podprem. Podprem to novelo Zakona o tujcih, ki pa je zakon o dragih domačih, o državljankah in državljanih te države, ki se jih tudi mora zavarovati, zaščititi, če želimo pomagati tistim, ki bežijo pred vojno in smrtjo. Mi nimamo neomejenih kapacitet. Ta zakon državne meje hermetično ne zapira od jutri naprej. Je ne zapira. Na nek način, sicer se bo čudno slišalo, da opozicijski poslanec mora ministrici izreči priznanje, ki krmarila med Scilo in Karibdo. Ta zakon ne bo spremenil, gospe in gospodje, duše in srca slovenskega naroda. Ostal bo naprej človekoljuben. Blizu so mi podatki Karitasa, koliko ton blaga, hrane, prostovoljcev generira Karitas vsako leto. Seveda tudi Rdeči križ in druge človekoljubne organizacije. Mi smo generalko v času balkanske vojne že dali skozi, kar se tiče ljubeznivega sprejemanja beguncev. In človekove pravice, seveda. Ljudje nismo enaki, nismo enakopravni, smo pa enakovredni. Ampak ko govorimo o vrednostih, ta vrednost ni v evrih. Zakaj ne? Ker je vrednost vsakega izmed nas v Sloveniji in kjerkoli na zemeljski obli neskončna. Neskončna. V tem duhu razumem tudi ta zakon in ga podpiram.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima mag. Julijana Bizjak Mlakar.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Glasovala bom proti temu zakonu, ker menim, da danes v tem parlamentu ne gre toliko za problem beguncev, ker tega se da rešiti na bolj demokratičen, drug način. V bistvu gre za problem demokracije v tej državi. Ko sem poslušala vaše razprave, nekatere razprave, me je dejansko spreletel srh. Imela sem občutek, da smo v Nemčiji leta 1933, samo da so bili tedaj na drugi strani Židje, danes so pa begunci. In v bistvu ne gre za begunce. V bistvu gre za to, da gredo svoboda, varnost in človekove pravice z roko v roki, da je treba spoštovati vse troje. Sprejetje tega zakona pomeni nesvobodo, pomeni nevarnost za nas, za naše družine, za našo prihodnost in pomeni kršitev človekovih pravic. Pomeni, da se takšnega zakona ne da sprejeti ravno zato, ker gre za slovenski narod, tako da je jasno, da moram glasovati proti temu zakonu. Hvala lepa.
Še kakšna obrazložitev glasu? Ugotavljam, da ne; zato začenjamo z glasovanjem. Glasujmo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti pa 18. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti je glasovalo 18.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. V zvezi s to točko dnevnega reda Vlada predlaga zboru, da na podlagi drugega odstavka 153. člena Poslovnika Državnega zbora sprejme naslednji sklep: Zakonodajno-pravna služba pripravi uradna prečiščena besedila Zakona o tujcih, Zakona o mednarodni zaščiti in Zakona o začasni zaščiti razseljenih oseb. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 57, proti pa 4. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti je glasovalo 4.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Postopkovno, dr. Franc Trček.
Hvala. Verjetno mi ni treba razlagati, zakaj Združena levica ne bo več sodelovala v nadaljevanju te seje. Če pa kdo še potrebuje razlago, naj si ponovno posluša, kaj je Milan povedal, bo dovolj.
Prosim, prosim! Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda, to je z Predlogom zakona o spremembi Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, skrajšani postopek. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembi Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 15. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 15.]] Ugotavljam, da je zbor sklep sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 7. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o dopolnitvah Zakona o sodiščih v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o sodiščih ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov ima gospod Jernej Vrtovec.
Imamo bančno luknjo, ki smo jo davkoplačevalci sanirali leta 2013, vložili v slovenske banke milijarde evrov, odgovornih za ta kriminal pa ni. Imamo v državi eno stanje, nihče pa za to ne odgovarja. V Novi Sloveniji kličemo po odgovornosti, da tisti, ki so izropali slovenske banke, tudi odgovarjajo. Zaradi tega smo predlagali novelo Zakona o sodiščih, o ustanovitvi specializiranih sodišč, posebnih oddelkov, ki bi izključno sodili odgovornim za bančni kriminal. Preganjamo, gospe in gospodje, bolj učinkovito bančno kriminaliteto. Kje smo dobili navdih za to, da smo vložili ta predlog zakona? Kje? Pri preiskovalni komisiji, ki se ukvarja z ugotavljanjem zlorab v bančnem sistemu. Ena izmed prič na tej komisiji je bil tudi predsednik Specializiranega državnega tožilstva gospod Harij Furlan, ki je dejal: »Mnogo več bankirjev, bančnih kriminalcev bi sedelo, bi kazensko in odškodninsko odgovarjalo, če bi imeli posebna sodišča.« To je dejal javno. Tudi v sklepu, ki ste ga vi sprejeli, sklep preiskovalne komisije, ki je narekoval – Predlaga se ustanovitev posebnih oddelkov, posebnih sodišč za bančni kriminal. In še ena stvar, Ministrstvo za pravosodje je meseca novembra na svoji spletni strani kot argumentacijo, po kaj je šel minister Klemenčič na Islandijo, dalo utemeljitev, da je pot do tega, da bodo bančni kriminalci obsojeni, lažja preko posebnih oddelkov, sodišč za bančni kriminal. In tukaj je ta ključ, da se je Nova Slovenija odločila in predlagala to novelo Zakona o sodiščih. Kajti davkoplačevalci so naveličani venomer financirati banke v milijardah evrov. Na drugi strani noben bankir do sedaj ni bil obsojen, noben. Nepravnomočno sta obsojena samo dva, ostali trije, ki so pravnomočno obsojeni, pa niso bankirji; so pa tisti, ki so bili deležni teh denarjev. Če želimo slediti temu, kar pravi vlada sama, kar pravi ta državni zbor skozi sklep preiskovalne komisije, in če sledimo temu, kar ste sami izglasovali, potem ne preostane nič drugega, kot da sprejmemo zakon o sodiščih, ki ga predlaga Nova Slovenija; in tiste, ki so odgovorni za bančno luknjo, pripeljemo pred roko pravice. Ne samo pred roko pravice, da bodo tudi kazensko in odškodninsko odgovarjali za to bančno luknjo.
Ali je še kakšna obrazložitev v imenu poslanske skupine. Ne. Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Glasoval bom proti sklepu, da Zakon o sodiščih, ki ga je pripravila Nova Slovenija, ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Zakaj? Ker je 22. novembra lani, se pravi pred približno dvema mesecema, ta državni zbor glasoval o sklepu Vmesnega poročila o opravljeni parlamentarni preiskavi v zvezi s Factor banko, d. d., Probanko, d. d., in Banko Slovenije; ki je med drugim vseboval besedilo, citiram: »Državni zbor skladno z bistvenimi ugotovitvami parlamentarne preiskave predlaga Vladi, da zakonsko in materialno zagotovi ustanovitev specializiranega sodišča za pregon bančne kriminalitete v okviru organiziranosti sodstva.« Takrat je bil med 74 glasovi za ta sklep tudi moj glas. Takrat sem glasoval po vesti in pri polni zavesti. In zdaj je Nova Slovenija prišla z rešitvijo, ki realizira ta sklep. In tokrat spet glasujem po vesti in pri polni zavesti. Zato glasujem proti predlogu sklepa, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo; ker vse drugo bi bilo glasovanje ne po vesti ali pa ne pri zavesti.
Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 20. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 20.]] Ugotavljam, da je Državni zbor sklep sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o državnem tožilstvu v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o državnem tožilstvu ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 43, proti 18. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 18.]] Ugotavljam, da je Državni zbor sklep sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o pomoči za reševanje in prestrukturiranje gospodarskih družb in zadrug v težavah v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih v drugi obravnavi na matičnem delovnem telesu in na seji Državnega zbora, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 1. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakona sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o oblikovanju cen naftnih derivatov v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o oblikovanju cen naftnih derivatov ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 57, proti 2. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je zbor sklep sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda ter prekinjam 26. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri.