Spoštovane kolegice poslanske in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Dobrodošli na 6. seji državnega zbora Republike Slovenije, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena poslovnika državnega zbora. Dovolite mi, da med nami na tribuhah lepo pozdravim študentke in študente fakultete za pomorstvo in promet univerze v Ljubljani kot tudi predstavnico fakultete. Glede na to, da smo zadnji vikend praznovali kar nekaj svetovnih dni, dovolite, da izrazim upanje, da ste jih preživeli v družinskem krogu in ne preveč zaskrbljeni zaradi podnebnih sprememb. Namreč, Mark Twain je nekoč dejal, da je zelo čudno, kako se vsi vse povprek pritožujemo glede vremena, ampak glede tega pa nihče nič ne stori. Kar lahko storimo, pa je, da prispevamo k demokratičnemu, umirjenemu in strpnemu dialogu v parlamentu, in prepričan sem, da bomo sejo v tem duhu tudi nadaljevali. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: Roberto Battelli, Feri Horvat, Franc Kangler, podpredsednik mag. Vasja Klavora, Jakob Presečnik, dr. Mitja Slavinec, Jožef Školč, Davorin Terčon in dr. Pavel Gantar. Na sejo smo vabili predsednika vlade Republike Slovenije, gospoda Janeza Janšo, k 1. točki dnevnega reda, predstavnike vlade Republike Slovenije k vsem točkam dnevnega reda, predstavnika študentske organizacije Slovenije k 6. točki in predstavnika sveta RTV Slovenija k 15. točki dnevnega reda. Še enkrat lep pozdrav vsem prisotnim! Če dovolite, prehajamo na določitev dnevnega reda 6. seje državnega zbora. Dnevni red je bil pripravljen skladno z 59. členom poslovnika in ste ga prejeli s sklicem seje 9.5.2005. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena našega poslovnika. Kot sem obveščen, predlogov za umik posamezne točke z dnevnega reda ali širitev dnevnega reda ni bilo. Kot veste, se o dnevnem redu odloča v celoti. Predlagam, da se za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Bi želel kdo obrazložiti glas? Gospod Peče.
Spoštovani prisotni! V imenu poslanske skupine bi rad izrazil nestrinjanje poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke z načinom dela, kot ga ima ta državni zbor. Delno se strinjam z vami, ko ste poslali apel poslankam in poslancem predvsem glede strpnega in demokratičnega dialoga. Vsaj v okviru poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bi pa radi izpostavili tudi željo po transparentnem dialogu. In v smislu tega bi zdajle rad s tega mesta izpostavil nadaljevanje vsebine, kot jo je izpostavil na matičnem delovnem telesu kolega Boštjan Zagorac, in sicer v povezavi s predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o sistemu plač v javnem sektorju. Po naši oceni bi bilo smiselno ravno v zasledovanju cilja transparentnosti, da bi državni zbor istočasno sprejemal tudi spremljajoči odlok o določitvi plačilnih razredov. Po naši oceni, torej po oceni poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, s tovrstnim časovnim razmikom med sprejemanjem samega zakona in izvedbenega odloka lahko prihaja oziroma po naši oceni predvsem prihaja do netransparentnosti in s tem nezmožnosti po uveljavitvi posameznih sprememb, ki se nahajajo v odloku in posledično s tem v okviru zakona. S tega mesta sem bil pač dolžan v imenu poslanskih kolegov izraziti nestrinjanje poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke z načinom in vsebino ene izmed točk dnevnega reda tokratne seje državnega zbora. Hvala.
Hvala lepa, gospod podpredsednik Sašo Peče. Še kdo želi? Gospod Potrč.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Jaz bi pred odločanjem o dnevnem redu prosil za informacijo, kdaj bo državni zbor odločal o zahtevi skupine poslancev s prvopodpisanim Antonom Ropom glede odločanja v zvezi z 21. členom poslovnika po skrajšanih postopkih o vojnih zakonih, ker v zvezi s tem bi želel tudi opredelitev. Hvala.
Na tem mestu seveda sem v kočljivem položaju kot sicer predsedujoči, ampak ne kot predsednik državnega zbora, zato morda predlagam, da predsednik, gospod Cukjati, odgovori, lahko pa tudi prekinemo sejo.
Če dovolite. Menim, da še ni kot poslovniške možnosti, da bi ob tem razpravljali in odločali. Vi veste, da mora o tem najprej odločati kolegij oziroma da se zahteva spoštovanje roka, koliko dni in kdaj se sme potem uvrstiti to zahtevo na dnevni red državnega zbora. Tako to vprašanje ne sodi na to sejo sedaj.
Hvala. Še kdo? Gospa poslanka, Zalokar Oražem.
Jaz bi samo proceduralno kljub temu nadaljevala. Zanima me pa, kako da so v zvezi s tem vprašanjem, ki ga je postavil kolega Potrč, pa vendarle že sklicani odbori, ki pa ne upoštevajo tega, da odločitve v zvezi s tem še niso sprejete. Ti odbori so sklicani že z zakoni, v katerih ni bil odločen način postopka. Skratka, na nekih točkah ne pridemo do odgovora, na drugih točkah se pa počne, kot da odgovor in dejstvo že je.
Torej, jaz seveda tega odgovora ne morem dati, odgovor oziroma vaše vprašanje je zabeleženo in predvidevam, da bo pač odgovorjeno in ustrezno reagirano; ampak ostajamo samo pri obrazložitvi glasov ali "proceduralno", ni pa razprave. Sedaj imam občutek, da že razpravljamo o dnevnem redu. Mag. Cvikl se je javil k besedi.
Poglejte. Gospod podpredsednik, z vsem dolžnim spoštovanjem to, kar je gospod predsednik državnega zbora povedal, ni točno. Jaz mislim, da je odločitev potrebna, odločitev ni bila uvrščena na točko dnevnega reda danes in ker glasujemo o dnevnem redu, je vprašanje, ki je bilo postavljeno, korektno. Če se vodstvo državnega zbora ne more odločiti, predlagam proceduralno, da naredite pavzo, da se posvetujete in da daste korekten poslovniški odgovor. Hvala lepa.
Še gospod Peče in gospod Potrč.
Spoštovani prisotni, mogoče v izogib nestrinjanju ali pa nerazumevanju - sam moram povedati, da se strinjam s predlogom kolega Ropa, mislim, da smo ga na samem kolegiju podprli tako v imenu poslanske skupine Združene liste, gospod Kumer, kakor sam v imenu poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Rad pa bi kot podpredsednik s tega mesta izpostavil, da je okoli tega tudi na kolegiju bila neke vrste rešitev, ne ocenjujem, da je bila seveda dobra rešitev, ampak da bo okoli tega vprašanja, gospod predsednik Cukjati sklical sestanek z vodji poslanskih skupin, za katerega mislim, da se bo odvil v četrtek. Hvala.
Še gospod Potrč.
Gospod podpredsednik, jaz nimam jasnega odgovora, bi pa želel vedeti le, ali to je ali ne. To ni razprava o dnevnem redu, ampak ali je ali ne odločanje o postopku, uvrščeno na to ali na naslednjo sejo državnega zbora. Ker to pa najbrž moramo vedeti, ker vi, ko boste dali dnevni red na glasovanje, najbrž v tem okviru bo ta točka morala biti ali ne. In kar mene zadeva, če je ni - nimam nič proti, da je ni in da odločamo na naslednji seji, samo potem prav gotovo odločitev o postopku ni bila sprejeta in ni, kot je kolegica Oražmova opozorila, 25. mogoče na matičnem delovnem telesu vsebinsko o tem odločati. Kar zadeva pa, gospod Peče, sestanka v četrtek, mi smo veseli, da je do njega prišlo. Ima pa seveda svoj vsebinski smisel samo, če se o vsebini pogovarjamo, preden tečejo procedure, ne pa, če nas nekdo postavi pred dejstvo, da moramo v dveh dneh stvari uskladiti, ker drugače bo tako ali tako šlo tako, kot je sklenila koalicija. Hvala.
Na tem mestu ne morem drugače, prekinjam sejo zbora za 15 minut. Nadaljevali jo bomo ob pol treh in predlagam, da se vodje poslanskih skupin in vodstvo sestane na sestanku, da se uskladimo glede te dopolnitve. Kot rečeno, je seja prekinjena za 15 minut.
Nadaljujemo sejo. Obveščam vas o, lahko rečem, neformalni odločitvi vseh vodij poslanskih skupin, predsednika in podpredsednikov glede vprašanja. Še enkrat bom povedal, zakaj sem se odločil, da prekinem sejo. Odločil sem se zaradi tega, ker je nekaj poslancev spraševalo, zakaj se na tej seji ne bo odločalo o predlogu skupine poslancev v skladu s poslovnikom, namreč, da se dva zakona namesto po skrajšanem postopku obravnavata po rednem postopku. O tem, in to je tudi naša odločitev, o tem se bo razpravljalo na eni od naslednjih bodisi rednih ali izrednih sej, do takrat pa seveda matično delovno telo o teh dveh zakonih oziroma predlogih zakonov ne more odločati. Razprave na tem mestu ne bom več dovoljeval in bomo glasovali o celi zadevi. Naš sklep je tudi, da razprave ne bomo dovolili. Proceduralno, prosim, gospod Sok.
Dovolite mi, spoštovani predsedujoči, da v imenu poslanske skupine Nove Slovenije, krščansko-ljudske stranke povem, da se mi tega sestanka, ki ste ga vi samovoljno odredili,nismo udeležili in da je to pravzaprav zloraba poslovnika, kajti teh predlogov danes ni na dnevnem redu in o tem ne morete na tem mestu dovoljevati razprave. Hvala lepa.
Hvala lepa za komentar. Š kdo proceduralno? Glasujemo o dnevnem redu. Ugotavljam, da je bilo navzočih 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 64, proti nihče. (Za je glasovalo 64.)(Proti nihče.) Dnevni red je sprejet. Ali vam ni delala glasovalna naprava, gospod Mikolič? Tehnične službe pozivam, da preverijo,kaj se dogaja. V primeru, da glasovalna naprava ni glasovala [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Torej, glasovanja je bilo veljavno, kajti ugotovilo se je, da kartica dela in je bila napačno vstavljena. Hvala lepa za pozornost. Sejo nadaljujemo ob treh s poslanskimi vprašanji.
Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 35 poslank in poslancev. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in 247. členom poslovnika državnega zbora. Predsednik vlade Republike Slovenije, gospod Janez Janša, bo na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije odgovarjal na nadaljevanju seje v sredo, 18. maja 2005, ob 14.00 uri. Najprej bo v skladu z 247. členom poslovnika na poslansko vprašanje, postavljeno na 4. seji zbora, odgovoril minister za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo dr. Jure Zupan, nato pa bodo postavili vprašanja poslanci. Poslanci, ki so postavili dve vprašanji, bodo drugo vprašanje postavili potem, ko bodo vsi prijavljeni poslanci postavili po eno vprašanje. Poslanci imajo za postavitev vprašanja na voljo tri minute. Minister odgovori na vprašanje največ v petih minutah, enako tudi, če je vprašanje postavljeno več ministrom. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja; prosim poslance, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah. Dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. V zvezi z najavo poslanskih vprašanj vas obveščam, da je poslanec dr. Slavko Gaber iz prijavljenega vprašanja izločil pobudo ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, ki jo po poslovniku lahko postavi samo pisno; da je poslanec Drago Koren ministru za šolstvo in šport postavil vprašanje, za katerega minister ni pristojen, zato je svoje vprašanje umaknil; da je poslanec mag. Anton Rop predsedniku vlade postavil vprašanje v nasprotju s tretjim odstavkom 240. člena poslovnika, zato ga je dopolnil tako, da je vsebina vprašanja jasno razvidna; da je poslanka Darja Lavtižar Bebler svoje vprašanje dopolnila s konkretnim vprašanjem ter da je poslanec Bojan Rugelj vprašanje, ki je bilo naslovljeno na tri ministre, spremenil in ga obenem naslovil le na ministra za finance. V zvezi s to točko se je za danes opravičil minister za zunanje zadeve dr. Dimitrij Rupel. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu mora minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor, ki bo objavljen v glasilu državnega zbora. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo državnega zbora. Na klopi ste prejeli pregled poslanskih vprašanj in pobud, na katere v poslovniškem roku še ni bilo odgovorjeno. Na 4. seji državnega zbora je poslanec dr. Mitja Slavinec ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo dr. Juretu Zupanu postavil poslansko vprašanje o stališčih do zaprtih sej sveta za visoko šolstvo. Ker minister na tej seji ni bil prisoten in ker je poslanec zahteval ustni odgovor, mu bo minister odgovoril danes. Zato prosim gospoda ministra dr. Zupana, da odgovori na vprašanje.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. Spoštovani gospod dr. Mitja Slavinec! Najprej bi se vam opravičil, ker ste toliko časa čakali na moj odgovor; bil sem službeno odsoten in se za to še enkrat opravičujem. Vaše vprašanje se je nanašalo na javnost ali odprtost sej sveta za visoko šolstvo in v zvezi s tem vam odgovarjam, da je svet za visoko šolstvo dejansko na prvi svoji seji, ustanovni seji, sprejel poslovnik o delu sveta,v katerem je med drugim v 17. in 18. členu zapisano, da je delo sveta javno. In sicer, lahko točno citiram ta člen, ki pravi: "Delo sveta je javno." Javnost dela sveta se zagotavlja z naslednjimi oblikami delovanja: z objavo konkretnih in splošnih aktov, ki jih sprejme sklep, z obrazložitvami navedenih aktov, z udeležbo predstavnikov strokovne javnosti in sredstev javnega obveščanja na sejah sveta in drugih delovnih telesih v skladu z odločbami tega poslovnika, z obveščanjem javnostjo o datumih in dnevnem redu sej sveta, z novinarskimi konferencami, internimi predstavitvami ter sporočili po drugih informacijskih sredstvih in na druge načine." Za zagotavljanje javnosti dela sveta in njegovih delovnih teles skrbi tajnik tega telesa in to v sodelovanju z ustreznimi službami našega ministrstva. O udeležbi javnosti na seji sveta ali njegovega delovnega telesa odloči predsednik sveta ali pa predsednik delovnega telesa sveta, ko skliče sejo. Hvala lepa.
Želi gospod Slavinec [[...]]Hvala lepa, gospod minister. Nadaljujemo s postavljanjem poslanskih vprašanj, ki so bila najavljena za to sejo. Prva bo postavila vprašanje gospa Majda Širca ministru za kulturo, šolstvo in šport. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani minister! Vlada je na zadnji seji predčasno razrešila direktorja Arhiva Republike Slovenije, dr. Dragana Matiča. Mandat za vodenje pomembnega javnega zavoda, ki razpolaga z materialno dediščino narodove zgodovine, z dokumenti, zapisi, zaupnimi papirji in s filmi, je dr. Matič opravljal manj kot leto dni. Kadrovsko zamenjavanje, kadrovske menjave so se torej začele tudi v kulturi. Minister za javno upravo, gospod Virant, je ob sprejemu zakona o javnih uslužbencih napovedoval nekaj deset zamenjav direktorjev oziroma predstojnikov organov v sestavi. Danes že lahko potrdimo, da je tistih nekaj malo spremenjenih v ogromno. Gospod Virant je tudi tolažil, da bo do zamenjav politično kompatibilnih ljudi prišlo po izčrpnem premisleku, razmisleku, pogovarjanju in usklajevanju. V primeru direktorja arhiva izčrpnih pogovorov ni bilo, vsaj tako beremo v javnosti. Beremo tudi, da je med vama, gospod minister, in direktorjem arhiva bil le en pogovor. Gospodu direktorju ste dejali, naj gre. Niste mu povedali, zakaj, in še več; rekli ste mu, da ga morate zamenjati, ne po vaši želji, temveč po naročilu drugih, ki ga morate izvršiti. Imamo zakon, s katerim nevšečne ljudi lahko odslovimo, brez razloga oziroma le na osnovi enega razloga, nekompatibilnosti. Zakaj je direktor nekompatibilen, gospod minister? Zakaj je razrešen in zakaj je odstavljen, če vemo, da je mesto direktorja Arhiva Republike Slovenije izrazito strokovna naloga? Zahteva namreč izvajanje najzahtevnejših strokovnih nalog s področja varstva arhivskega gradiva in tudi samostojno oblikovanje rešitev s tega področja. Hvala za odgovor.
Hvala gospe Širci. Odgovoril bo gospod minister za kulturo dr. Simoniti. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Hvala lepa za vprašanje. V zvezi z razrešitvijo dr. Dragana Matiča bi rad povedal, da se je to zgodilo po izčrpnem razmisleku in v zvezi s tem bi rad povedal, da se obrazložitev, ki sem jo dal glasi: "Vodenje Arhiva Republike Slovenije, torej organa v sestavi ministrstva za kulturo, s strani dr. Dragana Matiča kaže konceptualno nekompatibilnost s politiko varstva arhivskega gradiva ministrstva za kulturo predvsem glede različnega razumevanja javne funkcije arhivov in glede reorganizacije arhivske službe, kot to izhaja iz prioritet in delovnega programa ministrstva za kulturo." To bi pomenilo, če malo razložim, da kot direktor, sicer pa dober zgodovinar ni imel dovolj arhivskih strokovnih izkušenj in referenc in ni imel dovolj vodstvenih izkušenj v državnem upravnem organu. Izpolnjevanje začrtanega programa dela Arhiva Republike Slovenije, zlasti na področju priprave novega arhivskega zakona, ni potekalo po začrtani ustrezni dinamiki in s tem v zvezi z razrešitvijo problematike elektronskega arhiviranja, reorganizacije državne arhivske službe in ponovne regulacije demokratičnega dostopa in uporabe arhivskega gradiva v arhivih. Gre za to, da je 45. člen zakona o dostopu do informacij javnega značaja in na njegovi podlagi sprejeta uredba o posredovanju javnega značaja povzročila pravzaprav določeno pravno zmedo na tem področju in temeljito se je spremenil postopek dostopa in uporabe arhivskega gradiva, kot ga je že predvideval zakon iz leta 1997. Ta pravna zmeda se je izražala v tem, da je bila uporaba arhivskega gradiva izenačena z uporabo informacij javnega značaja, kar je seveda tudi v nasprotju s priporočili Evrope in tako naprej. Pričakujem seveda da bomo v novem arhivskem zakonu to neskladje in to anomalijo odpravili in da bo arhiv v navedenem smislu odprt, ne pa odvisen od posebne presoje pravzaprav predstojnika, kar seveda ne sme biti. Na tem področju je bilo v zadnjem letu, torej od 1. septembra 2004, vsekakor premalo narejeno in potrebuje takšna ustanova seveda kompetentnega predstojnika, ki organizacijsko in vsebinsko bolje razume vlogo in pa pomen Arhiva Republike Slovenije, zato je prišlo tudi do razrešitve dr. Matiča.
Hvala gospodu ministru. Želi poslanka dopolnilni odgovor?
Hvala lepa. Iz navedenega vašega izčrpnega razmisleka vendar ne vejejo tiste domneve, ki so razvidne pri odgovoru, v javnosti podanem odgovoru. Zato bi prosila še za dopolnilni odgovor, gospod minister. Izrazili ste dvom pri pripravi zakona o varstvu arhivskega gradiva, ki mu naj gospod Matič ne bil kos, naj ne bi bil kos. Ampak, to sami veste, gospod minister, da gospod direktor ni smel biti zraven v ekspertni komisiji, ni bil v skupini, ki so jo imenovali za oblikovanje tega zakona in da je še posebej razvijal precej pomislekov glede rešitev, glede varstva elektronskega shranjevanja gradiva, ki vemo, da je lahko v interesu marsikateremu izvajalcu v našem prostoru. Tudi glede pravne zmede okoli 45. člena, ki ga navajate, naj vas opozorim, da ta pravna zmeda se je izkazala v konkretnem primeru, ker predpostavljam, da so nastali določeni stiki in pritiski, saj gre za primer pisca gospoda Markeša v Magu in tudi pri vprašanju, ki ni bilo danes najbrž izraženo, gre pa najbrž za ključno nekompatibilnost, za domnevno neskladje, ki je nastalo takrat, ko je gospod Dragan Matič še kot pristojni inšpektor za kulturno dediščino prijavil primer in postavil pod vprašaj primer nakupa bankovcev s strani gospoda Jelinčiča, ko je prodajal Narodnemu muzeju. Ali so tudi ta vprašanja mogoče botrovala k tej nekompatibilnosti?
Hvala gospe Širci. Gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa. Jaz se ne bi mešal v te stvari, ki ste jih navedli v zvezi z novinarjem, gospodom dr. Markešem in pa v zvezi z nakupom bankovcev. Moja razlaga, ki sem vam jo podal, ostaja ista. Mislim, da je treba na tem področju imeti profesionalnega profesionalca, ki izvira iz arhivske službe, ki ima dolgoletne izkušnje. Tukaj gre za organiziranje Arhiva Republike Slovenije in ostalih arhivov v neko enotno mrežo, poleg tudi ostalih stvari, ki nas čakajo, ko bo stopil v veljavo nov zakon. In kot sem rekel, od lanskega leta bi pričakoval, da je ta dinamika hitrejša, boljša in da smo bliže rešitvi, ki jo nakazuje ta priprava tega zakona. Enostavno je ta časovni zamik bil predolg. Mislim, da je bilo premalo storjeno in tudi osebno mislim, da je v arhivu Republike Slovenije dovolj kompetentnih ljudi, ki se z arhivi ukvarjajo že desetletja, medtem ko se dr. Matič s tem ni ukvarjal. Hvala lepa.
Hvala gospodu ministru. Gospod Dušan Kumer bo postavil vprašanje gospodu ministru za notranje zadeve. Čeprav trenutno ni prisoten, boste vseeno postavil vprašanje, gospod Kumer?
Bom zastavil vprašanje in prosim, če lahko na naslednji seji dobim ustni odgovor. Spoštovani prisotni ministri in ministrice! Spoštovane kolegice in kolegi! V zadnjih dneh je v javnih medijih moč zaslediti, da vlada oziroma ministrstvo za notranje zadeve pripravlja reformo zakonske ureditve policije, med drugim tudi s ciljem, da se legalizira politična kontrola ministra in ministrstva za notranje zadeve nad kadrovskimi in preiskovalnimi postopki v policiji. Zasledovanje takšnega cilja je seveda velik korak nazaj kar zadeva demokratičen razvoj, ki ga je dosegla na področju varnosti in notranjih zadev samostojna Slovenija do sedaj. Politična kontrola ministrstov oziroma ministrstev za notranje zadeve nad policijo je kršitev civilizacijskega in demokratičnega pravila o profesionalni samostojnosti policije ter politično poseganje v policijske, vodstvene in operativne naloge in delo. Podelitev pristojnosti ministru in ministrstvu za preiskovanje kaznivih dejanj v policiji je izpostavljanje policije nad policijo - ali bolje povedano: povzpetje politike v osebi ministra s policijskimi pristojnostmi nad ostalimi policisti, ki delujejo znotraj policije. Uvajanje dveh policij - ene v ministrstvu za notranje zadeve, druge v policiji sami - je ustavno sporno podvajanje organizacij odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj. Minister za notranje zadeve namreč ni poveljnik policije kot profesionalne organizacije, zato nima in ne more imeti pravice posegati v njeno operativno delo in se vtikovati v kadrovske postopke znotraj policije. Tu so bili po pravili vsi dosedanji direktorji in njihovi sodelavci policije neomajno, včasih celo preveč, tako da se je komu od njih celo dogajalo, da je kdo od njih tu pa tam, ko je zagovarjal neodvisnost in samostojnost policije in njenega dela, tudi prestopil v sfero politike. Danes temu ni tako. Morda gre celo za namerno ali naključno izbran čas za reformo policije, začel se je namreč postopek za iskanje direktorja policije in aktualni odgovorni in potencialni kandidati se ne upajo govoriti. Zato sprašujem, spoštovani gospod minister: Kakšni so motivi, razlogi in argumenti, da naj bi se dosedanja ureditev neodvisne in profesionalne samostojne policije, to je organa v sestavi ministrstva, s temi spremembami spremenila? Hvala.
Hvala gospodu Kumerju. Gospod minister, imate besedo.
Hvala, gospod predsednik. Hvala, za vprašanje. Najprej bi rad povedal, da so bile spremembe zakona o policiji spodbujene s strani policije v zadnji polovici lanskega leta, šlo je za nekatere spremembe, ki so nujno potrebne, zato da bi policija lahko normalno funkcionirala. Ena sprememba bo tudi na tem zasedanju že prisotna, gre za to, da bodo prekrškovni organi lahko tudi na drugem in prvem nivoju policije, do sedaj so lahko to opravljali samo v policijskih postajah in je zato imela policija seveda neke določene težave. Drugi del vprašanja, ki ste mi ga zastavili, se pa nekako naslanja na spremembe zakona, ki so predvidene v načrtu dela ministrstva za notranje zadeve, bile so planirane tako, da bi naj te spremembe prišle na sejo vlade nekje do konca meseca junija in potem v normalno proceduro. S temi spremembami se nikakor ne želi posegati v samostojnost policije, nikoli se na uradnih sestankih znotraj ministrstva za notranje zadeve in z moje strani ni predstavljalo področje dela policije tako, da bi kakorkoli krnili samostojnost policije, kakorkoli spreminjali status organa v sestavi. Vsi predlogi, ki bodo z moje strani predlagani vladi, ne bodo vsebovali takšne vsebine. Policija mora ostajati samostojen organ v sestavi visoko profesionalen organ, ki bo na enak način obravnaval vse državljane Republike Slovenije, predvsem pa gojil visoko stopnjo profesionalnosti in visoko etično pripadnost. S tem bomo lahko zagotovili spoštovanje zakonov na najbolj osnovnem nivoju, kjer se državljani srečujejo s policijo. Članki, ki so se v zadnjih dneh pojavljali v časopisih oziroma na televiziji, so nekako predstavljali nekatere poglede posameznikov, ki morda drugače gledajo na določene zadeve. Moram reči, da imamo v ministrstvu za notranje zadeve oblikovano komisijo oziroma delovno skupino, ki jo vodi državni sekretar in ima še dva člana [[eden od teh članov je iz policije, iz organa v sestavi]] , ki pripravlja celovit pregled sprememb in možnih sprememb zakona o policiji. Znotraj organa v sestavi, policiji, imamo podskupino, ki jo vodi oseba, ki je član ministrske delovne skupine. Sedaj so v fazi, kjer usklajujejo različne poglede in stališča glede nekaterih vprašanj. Ko bodo prišli do točke, da bodo zadeve usklajene, jih bodo predstavili meni kot ministru. Skupaj bomo opravili še nekaj potrebnih sestankov in potem bomo dali zakon v nadaljnjo proceduro, se pravi, medresorsko usklajevanje. In ko bo to usklajeno, bo šele zadeva šla na vlado in v nadaljnjo proceduro. Nekateri odstavki, ki so se pojavljali v medijih, meni niso bili predstavljeni kot uradno besedilo. Namreč, ti papirji, ki so mi jih kasneje nekako skušali prikazati, so bili neki spisi, ki niso bili od nikogar podpisani. Tako ne morem trditi, ali je to nekdo zlonamerno predstavil javnosti ali s kakšnim drugim namenom. Skratka, delovni skupini, tako delovna skupina ministrstva kot podskupina v policiji, še nista pripravili uradnega predloga, zato zelo težko komentiram nekatere navedbe, ki se pojavljajo v medijih. Še enkrat pa poudarjam, da ministrstvo in osebno kot minister ne želim ukiniti nobenega organa v sestavi - namreč, ministrstvo ima dva organa v sestavi - in bosta oba ohranila vso svojo potrebno samostojnost. To, da se je v teh dneh pojavil oziroma se bo pojavil razpis za generalnega direktorja policije, je popolnoma normalna posledica tega, da je bil na moj predlog prejšnji direktor policije razrešen in je vlada imenovala v.d. direktorja policije. Mislim, da to nima povezave s tem, da se hkrati pripravljajo tudi spremembe, ki so se planirale že na začetku leta in bile tudi na vladi potrjene. Hvala.
Hvala ministru, gospodu Mateju. Gospod Kumer, želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani minister! Delno se strinjam z vašim odgovorom in vas bom prijel za besedo takrat, ko bomo imeli konkreten predlog v državnem zboru. Upam, da odgovor, ki ste ga danes dali, negira mojo domnevo, da bi predlagana novela zakona oziroma reforma v policiji dejansko pomenila grobo vtikanje politike v samostojno in profesionalno delo policije. Zato še enkrat sprašujem: Ali je kakršnakoli namera, da znotraj ministrstva za notranje zadeve dejansko dobijo nekateri posamezniki policijska pooblastila za nadzor nad policisti? Kajti, tu je lahko "catch" tega, da gre za neevropsko rešitev. In še drugo mi dovolite, da rečem. Vprašanje sem vam pa zastavil tudi zaradi tega, ker nekako ta napovedana reforma, ki se je pojavila na kakršenkoli način v javnosti, je po mojem mnenju še en kamenček pohoda vladajoče koalicije na državne in druge institucije. Začelo se je s SOD-om, KAD-om, pa s pokojninsko, zdravstveno, banke, zavarovalnice, šolski zavodi - in na koncu tudi policija. In tukaj moja skepsa in briga. Hvala lepa.
Hvala gospodu poslancu. Gospod minister, izvolite.
Se opravičujem, hvala za besedo še enkrat. Z veseljem vam bi odgovoril še na to dodatno vprašanje. Namreč, morda obstajajo kakšne težnje posameznikov, ki želijo takšen nadzor, vendar jaz osebno tega ne mislim zagovarjati in mislim, da je skrajno nesprejemljivo, da bi na takšen način reševali tiste funkcije, ki jih ima ministrstvo nasproti policije. Ministrstvo že sedaj ima določene pristojnosti za nadzor nad policijo, nenazadnje od lanskega leta rešuje tudi pritožbe oziroma senatno odločanje in ga koordinira nad pritožbami državljanov, ki so usmerjeni proti delom policistov. To bo obstalo dalje. Tukaj bo prišlo do nekaj dodatnih členov, ki bodo seveda dodatno pojasnili nekatere nejasnosti, ki so se v preteklem obdobju pol leta oziroma letu dni pojavljale pri reševanju teh pritožb. Drugače pa ima ministrstvo tudi drug organ v sestavi, to je inšpektorat, ki ima pristojnosti inšpekcijskega nadzora nad določenimi postopki, kot so, recimo, javna naročila, tudi ne nazadnje tajna naročila, ki se izvajajo - če se izvajajo - v skladu z zakonodajo, ki je v naši državi. Nikakor ni potrebno vzpostavljati mehanizma, kjer bi posamezni delavci ministrstva za notranje zadeve imeli policijska pooblastila za to, da bi lahko nadzirali zakonitost dela znotraj organov v sestavi, se pravi obeh organov v sestavi, zato ker je z drugimi mehanizmi zagotovljeno, da lahko minister nadzira delo tako ožjega dela ministrstva kot obeh organov v sestavi, policisti pa imajo policijska pooblastila zato, da jih izvajajo proti osebam, ki kršijo bodisi javni red in mir ali delajo kazniva dejanja. Za uvajanje nadzora ni potrebno imeti teh policijskih pooblastil, tako da ne vidim nobene potrebe, osebno, da bi takšna pooblastila bila tudi znotraj ministrstva za notranje zadeve. Pri preiskovanju kaznivih dejanj, ki bi jih eventualno policisti naredili, pa tako ali tako morajo policisti sami po uradni dolžnosti, če tako rečem, oziroma po zakonodaji začeti s postopki proti svojim kolegom, tako za to ni potreben nek dodatni mehanizem, ki bi zagotavljal te zadeve. Glede drugega dela mogoče samo še besedo. Mislim, da ne gre za noben pohod znotraj ministrstva za notranje zadeve za prevzem nadzora nad policijo. Gre za normalne procese dela, kjer ima minister možnost, da oceni, kako delajo posamezni njegovi podrejeni delavci, in direktor policije je podrejen uslužbenec ministrstva za notranje zadeve ministru, in na tej točki sem se nekako odločil za zamenjavo na tem delovnem mestu. Sedaj pri razpisu pa iščemo novo osebo in eden od pogojev, da lahko delo opravlja, je tudi to, da je uradna pooblaščena oseba, se pravi, da je že delavec policije ali je bil v preteklosti delavec policije in ima potrebna znanja, da lahko strokovno vodi ta zelo pomemben in zahteven organ. Hvala.
Hvala gospodu ministru. Dr. Matej Lahovnik, oziroma oprostite, gospod Bojan Rugelj bo postavil vprašanje ministru za finance, dr. Bajuku. Izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem navzočim ministricam in ministrom naše vlade. Moje vprašanje in pobuda se nanaša na povečanje konkurenčnosti našega gospodarstva. Za začetek mogoče nekaj podatkov, iz katerih je razvidna, kakšna je bila v preteklih letih ras bruto plač v Sloveniji, inflacija in menjali tečaj za evro. Iz podatkov je razvidno, da je menjalni tečaj za evro v preteklih osmih letih rasel približno dvainpolkrat počasneje od rasti plač in približno dvakrat počasneje od inflacije. Vse to je povzročilo veliko podcenjenost evra, tako da je veliko izdelkov iz uvoza cenejših kot doma, kjer se jih sedaj ne izplača več proizvajati. Posledica tega je ogromen zunanjetrgovinski primanjkljaj, ki znaša v povprečju milijardo ameriških dolarjev ali približno 10% naše zunanjetrgovinske bilance. Rezultati takšne zgrešene politike naše prejšnje vlade so velika in hitra rast našega zunanjega dolga, kjer si izposojamo denar tudi za stvari, ki jih lahko sami doma naredimo, slabi pogoji za gospodarstvo, ki težko konkurira na zunanjem in domačem tržišču, izgubljanje delovnih mest, predvsem v gospodarstvu, delo na intenzivnih panogah, povečanje socialnih transferjev, preveliko obremenjevanje gospodarstva z davki zaradi prevelike rasti plač in porabe predvsem v javnem sektorju. Znano je, da sta menjalni tečaj in plačna politika dva izmed ključnih vzvodov za pospeševanje konkurenčnosti in razvoja gospodarstva. Plače, predvsem v javnem sektorju, so v primerjavi z gospodarstvom prevelike in to krivico je nujno potrebno odpraviti. Predlagam, da se menjalni tečaj, in to v mejah možnosti, ob upoštevanju kriterijev za prevzem evra popravi v prid povečanja konkurenčnosti našega gospodarstva in tudi kmetijstva, plače in porabe v javnem sektorju pa se ne smejo več povečevati. Seveda v tako pomembni zadevi za razvoj našega gospodarstva, kot je menjalni tečaj, ne more odločati samo narodna banka Slovenije, zato vas sprašujem, gospod minister Bajuk: Kaj boste na vašem ministrstvu naredili v tej smeri? Hvala lepa.
Hvala gospodu Ruglju. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospod poslanec. Kot veste, politika deviznega tečaja je v celoti pristojnost Banke Slovenije. Ne glede na to, sta vlada in centralna banka dosegli dogovor o usklajenem vodenju makroekonomskih politik v času do prevzema evra. Za zagotovitev enega ključnih ciljev, to je prevzem evra, je Slovenija junija lani vstopila v tako imenovano pripravljalnico na prevzem evra v evropski mehanizem menjalnih tečajev. Ta je določil centralno pariteto tolarja glede na evro v višini 239,64 SIT za evro, s čimer se je Slovenija odpovedala, dejansko odpovedala aktivni politiki deviznega tečaja. To so realnosti tega trenutka. Torej, od vstopa v RM2 konec junija 2004, ki je obvezen pogoj za prevzem evra, je tečaj fiksiran in lahko le niha okoli centralne paritete. Tako Banka Slovenije kot Vlada Republike Slovenije v tem obdobju do prevzema evra menjalnega tečaja ne moreta več uporabljati, kot je to bilo v preteklosti, kot instrument za spodbujanje konkurenčnosti gospodarstva, ampak se morajo vsi akterji - in na tem področju tudi vlada - osredotočiti, kar se tiče konkurenčnosti, na strukturne reforme, ki povečajo konkurenčnost gospodarstva. Edini preostali cilj politike deviznega tečaja je lahko zgolj stabilnost tega tečaja. Moram pa tudi poudariti, da devalvacije tečaja na dolgi rok nikakor niso porok za zagotavljanje konkurenčnega gospodarstva. Za konkurenčnost so bistveno bolj pomembne reforme na ravni vsakega podjetja posebej, kot so prenova poslovnih procesov, vlaganje v raziskave in razvoj, inovativnost in sodobni tržni pristopi. Ključna vloga države pa je predvsem zagotavljanje stabilnih in predvidljivih pogojev poslovanja, kamor sodi tudi stabilnost politike deviznega tečaja. Ne nazadnje ima pa devalvacija - in to vemo v dobro tej državi iz svojih lasnih izkušenj - znaten vpliv na uvozne cene ter preko njih ohranja višjo inflacijo, kot bi bilo v narodnemu gospodarstvu zaželeno. Hvala lepa.
Hvala ministru, dr. Bajuku. Želi gospod Rugelj dopolnitev odgovora?
Mogoče malenkost. Zavedam se, da je izključno menjalni tečaji - ne, ampak jaz sem poudaril tudi rast plač oziroma porabo v javnem sektorju, ki se neposredno dotika tega. In če hočemo popraviti to krivico, ki se je zgodila v preteklih letih, bo potrebno nekaj narediti. Mi moramo tudi storilnost v javnem sektorju prilagoditi storilnosti v gospodarstvu, v kolikor je v gospodarstvu ni. Mi vemo, saj prilagojena je tako ali tako, kakšna je storilnost v negospodarstvu, pa kljub temu vemo, da poraba narašča prek vseh meja. In tega ne prenese nobeno gospodarstvo.
Hvala gospodu poslancu. Dr. Bajuk, želite dopolniti odgovor?
Kar se tiče politike plač. Dobro veste, da je to trenutna, sedaj veljavna politika plač sad dogovora v skladu mehanizma socialnega dialoga, ki ga v Sloveniji imamo in se tudi mi zavzemamo, da bi ga obdržali. V tem dogovoru, ki velja do konca leta 2005, je jasno bilo sklenjeno v preteklosti, kakšna bo politika plač in to, da bo deloma zaostajala za rastjo produktivnosti, in sicer tam okoli 1%. V javnem sektorju so dogovori, ki so bili sklenjeni pred kratkim, dosegli tudi podaljšanje tega, in sicer v isti smeri, kot je bilo to doseženo v preteklosti. Trenutno se bodo začela tudi pogajanja za zasebni sektor. Kar se vlade tiče, bomo skušali na vsak način to doseči, da bomo to stabilnost, ki se je ustvarila tudi na podlagi te politike plač, obdržali do prevzema evra, ker drugače si težko predstavljamo, da bomo lahko ta državni narodni projekt res lahko izpeljali. Kar se pa tiče javne porabe. Jaz se zahvaljujem gospodu poslancu, da je izrazil svojo skrb, kar se tiče javne porabe. Sam, kot odgovorni za resor za finance, o tem govorim - in še kako! A vendar malokdaj pa slišim takšno podporo nujnosti znižanja javne porabe, kot sem slišal sedaj iz vaših ust. Upam, da se bo to tu pojavilo, ko bomo v prihodnjih tednih razpravljali v tem državnem zboru o rebalansu proračuna Republike Slovenije in da bomo lahko naredili tiste ključne korake, ki so dolgoročno edina rešitev za to, da če hočemo manjše davke, moramo začeti tam, kjer je treba začeti in to je zmanjšati javno porabo. Povem vam pa že vnaprej, da to ni enostaven posel. Dejansko je javna poraba v Republiki Sloveniji zelo zelo fiksirana, in sicer na podlagi zakonodaje, zakonodaja pa je odgovornost te hiše. Tukaj bomo morali o teh stvareh razpravljati, upam, da tudi z vašo podporo. Hvala lepa.
Hvala ministru dr. Bajuku. Dr. Matej Lahovnik bo postavil vprašanje ministru za zdravje dr. Bručanu.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci. Vidim, da gospoda ministra ni tukaj, kar iskreno obžalujem in prosim, da mi naslednjič odgovori ustno na postavljena vprašanja. Svoje vprašanje pa seveda želim postaviti. Zanima me: Kaj bo gospod minister ukrenil za zaščito pravic zavarovancev dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja? In: Kako bo zagotovil dejansko enakost zavarovalnic pred zakonom? Po mojih podatkih je namreč zdravstvena zavarovalnica Vzajemna grobo ogoljufala zavarovance in si prilastila za 5 milijard tolarjev premoženjske koristi. Konec lanskega leta in v začetku januarja so namreč mnogi zavarovanci prejeli na dom ponudbe, da spremenijo svoje doživljenjske zavarovalne pogodbe v pogodbe za določen čas, za 12 let. Zraven je bil dopis, da sicer bo prišlo do bistvenega zvišanja zdravstvenih premij. Seveda je ob tem potrebno poudariti, da je zdravstvena zavarovalnica Vzajemna oškodovala tudi državni proračun za 300 milijonov tolarjev, ker ni odvedla ustreznega davka na promet od zavarovalnih poslov. Name se je obrnilo večje število državljanov, predvsem starejših, upokojencev in tudi delavcev, ki se čutijo zavedene in ogoljufane. Namreč, nekdo, ki je star 60 let, so ga zavedli, da je sklenil pogodbo za določen čas za 12 let. Od 150 tisoč zavarovancev, ki so prejeli takšne ponudbe, jih je kar 60 tisoč to ponudbo sprejelo, pri tem je seveda odprto vprašanje, kaj bo po izteku 12-ih let; kaj čaka te zavarovance, ki so takšno ponudbo sprejeli, ker si niso mogli privoščiti za nekaj tisoč tolarjev višje zavarovalne premije, v strahu pred tem, kaj bo čez 12 let, ko bodo, recimo, stari 72 let in bodo ostali praktično brez zdravstvenega zavarovanja oziroma jim bo takrat zdravstvena zavarovalnica izstavila bistveno višjo zavarovalno premijo. 14 dni nazaj je zdravstvena zavarovalnica Vzajemna poslala dopis predsedniku vlade gospodu Janši, v katerem izsiljuje ponovno za 38% dvig zdravstvenih premij. Za 38% dvig!,Tto pomeni okoli 20 tisoč tolarjev dodatno na vsakega zavarovanca. Zato me zanima: Kaj bo gospod minister ukrenil glede na to, da je tržni inšpektorat jasno povedal, da gre za zavajanja naših državljank in državljanov, da je podal ovadbo sodniku za prekrške? Sprašujem se tudi: Kaj počne direktor agencije za zavarovalni nadzor, gospod Gorišek, da javno ne opozori vse državljank in državljanov, da ne sklepajo tako škodljivih pogodb, ker so neposredno oškodovani? Hvala lepa.
Hvala gospodu Lahovniku. Sprejeta je zahteva, da v skladu s 247. členom na naslednji seji minister odgovori ustno. Gospa mag. Majda Potrata bo postavila vprašanje tudi ministru za zdravje.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovana gospa ministrica in ministri. Dovolite, da odsotnemu ministru za zdravje zastavim vprašanje, ki se nanaša na leta 2003 sprejeto resolucijo v evropskem parlamentu, nanaša pa se na raka na dojkah v Evropski uniji. Spomladi leta 2006 bo namreč morala Slovenija kot članica Evropske unije poročati o tem, kaj je storila v obdobju od leta 2003 do leta 2008, da bi bile posledice te hude bolezni zmanjšane. Vzroka za moje poslansko vprašanje sta dva. Prvi razlog je ta, da je zdravje na lestvici vrednot za državljanke in državljane Republike Slovenije izjemnega pomena. Zato je zelo pomembno, kako se usmerja program nacionalne zdravstvene politike, ki mora zagotavljati enake možnosti dostopnosti zdravstvenih storitev in dobrega zdravljenja za vse, ne glede na spol, raso ali katerokoli drugo osebno okoliščino. Pri bolezni, o kateri govorim, je zgodnje odkrivanje izjemnega pomena. Po statističnih podatkih pa v Sloveniji kar 51% bolnic s to boleznijo pride k zdravniku takrat, ko se je bolezen že razrasla. Torej bi bilo treba dosti več storiti za ozaveščanje, hkrati pa tudi sprejeti nekatere ukrepe za preprečevanje in zgodnje odkrivanje raka. Drugi razlog je pa naslednji. Rak na dojkah je tista bolezen, za katero zdravilo ne obstaja, je pa najpogostejša oblika raka pri ženskah. V Evropski uniji zboli za rakom na dojkah, recimo, če povem podatek iz leta 2002, 216.000 žensk. V Sloveniji odkrijejo 1.000 primerov raka na leto, število narašča; okrog 400 smrti je povezanih s to boleznijo. Zato ker za rakom na dojki po pravilu sicer obolevajo najpogosteje ženske po 35. letu starosti, zlasti pa po 50. letu starosti, je treba poskrbeti, da uresničujemo vse tiste cilje, ki jih resolucija zadeva. To pa je boj proti raku na dojkah kot prioriteta, znižanje smrtnosti zaradi raka na dojkah, vpeljava presejalne mamografije za vse ženske po 50. letu starosti na vsaki dve leti, vzpostavljanje centrov za to bolezen in še bi lahko naštevala. Pričakujem torej, da mi bo minister za zdravje na naslednji seji s konkretnimi primeri ukrepov povedal, kaj smo na tem področju že storili. Hvala.
Hvala mag. Potrati. Zahteva za ustni odgovor je podana. Gospa Maria Pozsonec bo postavila vprašanje tudi ministru za zdravje. Izvolite.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem prisotnim! V zadnjem času se v javnosti zelo pogosto govori o zdravstvu. Zato me zanima: Kako bo prišlo do reorganizacije zdravstva? Ali bodo ambulante, ki se nahajajo v zdravstvenih domovih, dostopne tudi za privatno zdravstvo? Pod kakšnimi pogoji jih bodo lahko najeli privatni zdravniki? Ali bo pri tem upoštevano, da je mnogo zdravstvenih domov zgrajenih iz sredstev samoprispevka? Bodo tudi v bodoče zdravstvene usluge ostale na današnji ravni? Pojavlja se problem pomanjkanja zdravnikov in ne moremo kar nonšalantno mimo tega problema na način, da bomo pač zdravnike pripeljali iz tujine. Treba bo ugotoviti vzroke za pomanjkanje zdravnikov. Je vzrok tega morda nizek družbeni ugled zdravnikov, kar je posledica nizkega vrednotenja njihovega dela? Je temu morda vzrok tudi zelo zapleten in dolg sekundariat? Ne zdi se mi namreč prav, da naše največje bogastvo, zdravje, prepustimo tujim strokovnjakom. Kako je v tem primeru z znanjem slovenskega oziroma madžarskega in italijanskega jezika? Kakšne ukrepe predvideva Slovenija za blaženje pomanjkanja zdravnikov? Upam, da ne takšne, da bo posamezni zdravnik dežural v bolnici dva dni nepretrgoma, plačan pa bo zgolj za pičlih 10 oziroma 6 do 7 ur. Hvala lepa. Pričakujem odgovor na prihodnji seji.
Hvala gospe Pozsonec. Podana je tudi zahteva za ustni odgovor na naslednji seji. Dr. Marko Pavliha bo postavil vprašanje ministru za promet, mag. Janezu Božiču. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovana ministrica, ministri, gospe poslanke in poslanci! S svojim vprašanjem želim opozoriti na problem, ki ga verjetno minister dobro pozna. Gre za problem, ki se nadaljuje že od leta 2001, ko je bil v promet predan prvi del avtocestnega odseka na relaciji Vransko - Trojane. Ne vem, kateremu pametjakoviču se je tedaj utrnila izjemno bistroumna misel, da je izvoz z avtoceste na glavno ceste postal neprednosten, namesto da bi bilo obratno, čeprav je na tem izvozu gostota prometa približno 30-krat večja, kot je na glavni cesti G1. To seveda povzroča dnevne zastoje, včasih tudi po 3 kilometre dolge. Moram reči, da so na to opozarjali že poslanci v prejšnjem mandatu, pa se ni nič zgodilo. Sam sem kot minister sedanjemu ministru, ki je bil tedaj predsednik Darsa, naročil, da ta problem odpravi, vendar je bila očitno moja prošnja oziroma moje naročilo bob ob steno. In niti strokovne službe očitno niso doumele, za kakšen problem gre. Pri tem se mi logično postavlja vprašanje, ki se mi je postavljalo že tedaj, ko sem prevzemal ministrsko funkcijo: Ali ne gre samo še za eno od oblik izkazovanja premoči Darsa nad državo in njenimi prebivalci, ki o tem podjetju nimajo najboljšega mnenja. Dars kot 100% podjetje v lasti države očitno postaja država v državi po moči, vplivu in cestnem lobiju. Zato mislim, da ga moramo podrediti izvršni oblasti, če že ne zakonodajni. Zato vas sprašujem, gospod minister, prvič: Kako boste ukrepali - kot minister ali bivši predsednik Darsa - glede navedenega problema? In drugič: Kdaj bo ta problem resnično dolgoročno odpravljen? To pa vsi vemo, da bo takrat, ko bo zgrajen še tisti zadnji manjkajoči del Trojan, torej oba predora. Prvotno naj bi se to zgodilo pred začetkom sezone, sedaj slišimo že datum konec avgusta in upravičeno se lahko vprašamo, kdo ve, če se bo to sploh zgodilo letos. In smo seveda spet pri prometni politiki, ki bi jo lahko imeli že skoraj eno leto, pa tudi teh problemov verjetno ne bi bilo, vlada pa jo je umaknila iz parlamentarne procedure in je tudi njena usoda nejasna. Za odgovor že v naprej najlepša hvala.
Hvala dr. Pavlihi. Gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik in spoštovane poslanke in poslanci! Avtocestni odsek Vransko - Trojane je bil predan v promet 26.6.2002 in ne leta 2001. Prometna ureditev avtocestnega priključka Trojane je izvedena že v končni obliki na nek način in je v bistvu enaka, kot je na vseh drugih avtocestnih priključkih. Zavedajoč se dejstva, da je povezava preko Trojan ena najbolj nevralgičnih točk slovenskega cestnega prometnega sistema, ki bo rešena predvidoma v mesecu avgustu letos z izgradnjo zadnjih 8 kilometrov avtoceste, je Dars že na tehničnem pregledu pred predajo prometu avtocestnega odseka od Vranskega do Trojan v letu 2002 predlagal, da se do predaje prometu tega celotnega avtocestnega odseka do Blagovice z začasno spremembo prednosti dvopasovne ceste uvede prednost prometu iz avtocestnega priključka. Vendar je bila ta pobuda zavrnjena z argumentom dejanske manjše propustnosti dvopasovne ceste, kar naj ne bi zmanjšalo predvidenih prometnih zastojev na koncu avtoceste pred začasnim priključevanjem, ki smo mu priča ob dnevnih konicah in pa načeloma ob ponedeljkih zjutraj ob jutranji konici. Dars je to pobudo ponovil tudi leto dni po predaji prometu tega odseka v letu 2003, in sicer z začasno spremembo prednosti tega avtocestnega priključka avtoceste na dvopasovno državno cesto. Direkcija za ceste, kot upravljalec regionalne ceste med Trojanami in Blagovico, je to pobudo resno obravnavala, tako da je sklicala tudi sestanek na samem terenu, na licu mesta, katerega so se tudi udeležili predstavniki ministrstva za notranje zadeve, policijske uprave Ljubljana in Celje, družba Dars, takratnega PVAC-ja in DDC-ja. Ugotovljeno je bilo, da je bila podobna pobuda s strani Darsa podana že na tehničnem pregledu in da je bila takrat zavrnjena. Po ogledu videoposnetkov odvijanja prometa v tem območju in opazovanj dogajanja na priključku je bilo večinsko mnenje prisotnih, da do zastojev prihaja predvsem zaradi manjše propustnosti dvopasovne ceste med Trojanami in Blagovico, pa tudi zaradi gradbiščnih in ostalih priključkih na to dvopasovnico. Direkcija za ceste je nato ponovno izvedla štetje prometa in skupaj s policijo analizirala propustnost tega križišča. Po pregledu predstavljenih in dostavljenih dokumentov je bil sprejet zaključek, da ostane na začasnem priključku prometna signalizacija v skladu s to projektirano, saj sprememba prednostne ceste zaradi manjše propustnosti dvopasovne ceste od priključka Trojan do Blagovice naj ne bi rešila pogostosti zastojev. Ne glede na to poslansko pobudo, pa je Dars tudi še v letošnjem letu v mesecu aprilu ponovno podal predlog za spremembo prednosti na omenjenem priključku, glede na to, da je gradbiščnega prometa med Trojanami in pa samo Blagovico vse manj. V primeru, da bodo vse relevantne inštitucije, ne samo upravljalec, to je Dars, in dvopasovne regionalne ceste, za katere je odgovorna direkcija za ceste, pač pa tudi policija in inženirska organizacija DDC tokrat ocenile, da bi sprememba prometnega režima, in sicer tako, da bi potekala prednostna cesta z avtocestnega priključka na dvopasovnico oziroma regionalno cesto, izboljšala stanje oziroma situacijo, bom kot prometni minister seveda ukrenil vse potrebno, da do te spremembe tudi pride. Večji zastoji se sicer na izvozu avtoceste na Trojanah pojavljajo ob ponedeljkovi jutranji konici in pa vselej, kadar je tudi na relaciji Trojane - Blagovica prometna nesreča ali pa, kar je vse pogosteje, kadar ostanejo na cesti zaradi okvare večji kamioni. Dokončno pa bo ta prometna situacija rešena, kot sem že omenil, z dokončanjem tega zadnjega odseka avtoceste med Mariborom in Ljubljano. Gradbena dela, kot kratka informacija, na tem odseku Trojane - Blagovica so namreč v zaključni fazi. Prav tako pospešeno tudi potekajo montažerska, elektro dela in montaža opreme tako imenovanega inteligentnega prometnega sistema. Po zagotovilu izvajalcev del Impresa Graseto, SCT-ja, Prevent in gradnje NGR, inženirske organizacije, ki izvaja nadzor nad izvedbo, to je DDC, in tudi naročnika del - Dars bo možno odsek [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] po drugi polovici avgusta 2005.
Hvala, gospodu ministru. Izvolite, želite dopolnitev odgovora?
Hvala, predsednik. Očitno gre za svojevrsten prometni pingpong med različnimi institucijami, Darsom, direkcijo, ministrstvom oziroma ministrom Presečnikom, ki je tedaj bil minister, zgodilo se pa ni nič. Pa dajte ta pingpong razložiti ljudem, ki ure in ure ter minute izgubljajo na teden, ko čakajo v tej vrsti. Ponovno me zanima: Kaj boste zdaj - zdaj pa imate škarje in platno v rokah - storili, da tega pingponga ne bo več in da bodo ljudje lahko prednostno izvozili z avtoceste?
Hvala, gospodu poslancu. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, za dodatno obrazložitev gospodu poslancu. Lahko rečem to, da ne gre za noben pingpong, ampak gre za resno obravnavanje problema navezovanja prednostne na neprednostno cesto. Vprašanje glede tega je vprašanje varnosti udeležencev v cestnem prometu in si nikakor ne bi dovolili, če prometna in vsa ostala stroka, ne nazadnje tudi tisti, ki so z večletnimi izkušnjami na celotnem prometnem sistemu delali zelo veliko let in tudi projektirali prometno ureditev na avtocestnem in državnem cestnem omrežju, tako pravijo, da je to strokovno utemeljeno, potem ne vidim tistega junaka, ki bi si upal prometni režim spreminjati na račun in za ceno življenj ali pa celo hudih prometnih nesreč. Hvala lepa.
Hvala, gospodu ministru. Gospod Sašo Peče bo postavil vprašanje ministru za finance dr. Bajuku. Izvolite.
Glede na moje informacije se gospod Bajuk, minister za finance, nahaja v preddverju, zato bi prosil, če ga pozovete, da bo lahko korektno in kvalitetno odgovoril. Hvala. Gospod Bajuk, hvala, da ste prišli. Dovolite, da podam kratek uvod. Predvsem zaradi špekulativnega bančnega dogajanja v obdobju osamosvajanja Republike Slovenije sta dve takrat največji slovenski ali pa jugoslovanski banki prišli v rdeče številke. Leta 1994 je državni zbor sprejel temeljno ustavno listino in ob sprejemanju te temeljne ustavne listine sprejel tudi sklep, ki je govoril, da pozneje, ko se bodo banke sanirale, ko se bodo privatizirale, bodo v tej privatizaciji dobili poplačano svojo soudeležbo tudi državljani in državljanke Republike Slovenije. Ta sklep je dosegel izjemno velik konsenz med tedanjimi političnimi strankami in tedanjimi političnimi veljaki. Lahko pa povem, da se je ravno na podlagi tega sklepa izvedla pozneje sanacija Nove Ljubljanske banke in Nove Kreditne banke Maribor ter da je levji delež te sanacije oziroma 2.200 milijonov nemških mark [[govorim o nemških markah kot tedanji valuti]] šlo v poplačilo sanacije za Novo Kreditno banko Maribor in kasneje za Novo Goriško banko. V zameno za to oziroma bolje rečeno poplačilo tega pa je šlo na bremena državljank in državljanov. Ravno zaradi tega je bil pozneje sprejet ta sklep, ki je dal neke vrste garancijo našim državljanom, da bodo dobili to, za kar so nehote oziroma ne zavedajoč se plačali [[sklep z dne 27.7.1994]] . Država je navkljub temu pod tedanjo vlado potem po hitrem postopku oziroma v letu 2000 prodala Novo Ljubljansko banko, po moji oceni in po oceni poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke seveda podarila. Medtem ste ravno gospodje, ki ste danes na vladi, vložili zakon o privatizaciji bank, ki je takrat zasledoval, poudarjam, takrat zasledoval pravično privatizacijo. Kasneje, leta 2002, sem tudi sam vložil podoben zakon, ki bi po moji oceni preprečil goljufanje slovenskih državljank in državljanov. Toda danes imamo novo vlado. Marsikdo si je od nje marsikaj obetal, sam pa sem že po teh šestih mesecih vsaj nad delovanjem finančnega ministrstva zelo razočaran. Začela se je že tudi prodaja oziroma postopki privatizacije Nove Kreditne banke Maribor, žal enako netransparentno kot pod prejšnjo vlado in žal ponovno brez kakršnekoli zakonske osnove, kljub temu, da je takrat bil sprejet sklep ob sprejemanju temeljne ustavne listine. Zato dovolite tri kratka vprašanja. Prvič: Zakaj ne upoštevate dogodkov ob sprejemanju temeljne ustavne listine? Drugič: Zakaj se državljanom oziroma državljankam ne vrne to, za kar ste jih zakreditirali v letih 1994 do 1998? In najpomembnejše, glede nato, da obseg poslovanja Nove Kreditne banke prekaša obseg področja Štajerske, ampak po moji oceni cele Slovenije, me zanima: Kakšna bo privatizacija in zakaj ne upate z njo seznaniti državnega zbora in širše slovenske javnosti? Hvala za odgovor.
Hvala, gospodu Pečetu. Gospod minister, dr. Bajuk, izvolite.
Hvala lepa. Ministrstvo za finance in tudi vlada ne more biti odgovorna za določene govorice, ki se širijo po naših medijih, kar se tiče stališča vlade in pa kakšen bo pristop glede privatizacije slovenskih bank, ki so še vedno v pretežni lasti države. Da se to ni izpostavilo širši slovenski javnosti, spoštovani gospod poslanec, ne drži. Sam ste bili tudi prisotni v gledališču v Mariboru, ko smo to obrazložili, kakšen je pristop vlade in kakšen bo pristop vlade do ureditve položaja Nove Kreditne banke Maribor. Predvsem bi tukaj rad poudaril, da se bomo držali tega, kar smo dejansko tudi v predvolilnem času obljubljali in tudi v naši koalicijski pogodbi zapisali: da bo umik države iz slovenskega gospodarstva, vključno tudi banka, dejansko preudaren, postopen, predvsem pa pregleden. Kar se tiče NKBM. Vlada je prepričana, da je to ustanova, na podlagi katere lahko v naši državi dosežemo to, kar še vedno naš sistem nima, to je ustanovo, ki bo dejansko delala v prid občanom in pa razvoju slovenskega podjetništva. Razvoj slovenskega podjetništva je temeljni kamen gospodarske politike te vlade. In za to se bomo tudi zavzeli. Dejstvo je, da ta ustanova potrebuje določeno dokapitalizacijo, da smo imeli popolnoma preliminarne pogovore z evropsko banko za razvoj in so pripravljeni o teh stvareh začeti formalne pogovore, da pa je naš namen v Mariboru na podlagi sedanje NKBM ustvariti tako imenovani drugi steber, ki bo pa povezoval in dejansko dosegel integracijo poštne banke, mariborske banke in seveda tudi zavarovalnic. Gre predvsem za Zavarovalnico Maribor in seveda tudi pozavarovalnico Sava. S tem smo pa tudi povedali in vi ste bili tam prisotni in širša javnost v štajerskem delu si je gotovo tega tudi zapomnila, da sem sam tudi poudaril, da vlada ne nasprotuje možnosti, da bi se še kdo drug temu pridružil. Vendar o teh stvareh nima smisla še danes govoriti, ker so to podrobnosti, za katere je pa treba zelo jasno tudi priti do določenih stališč vseh akterjev. Vaše vprašanje, ki ste ga tudi napovedali, je bilo tudi v zvezi s tem, kakšna navodila je dala vlada upravi v NKBM. Vlada ne daje ne vem kakšnih navodil v tem smislu vsakodnevnega upravljanja, to upam, da vam je jasno. Vendar sporočilo uprave je bilo pa zelo jasno, pričakujemo, da bo ta uprava ali pa katerakoli druga dejansko uveljavila drugačno poslovno kulturo v tej ustanovi, da bo ta banka, ta steber resnično deloval kot opora razvoju slovenskega podjetništva in neposredno za občane. To je ključnega pomena, ker samo v takšni poslovni kulturi, ki se bo dejansko tudi uveljavila, lahko pričakujemo, da bodo Slovenke in Slovenci ne samo kot posamezniki tudi ustanove, vključeno z ustanovami javnega prava, sploh vzeli na znanje možnost, da bi v te ustanove tudi vlagali. Postopna privatizacija pomeni ravno to: ustvariti možnost, potem pa odpreti proceduro, ki bo dejansko to omogočila. Kar se pa tiče preglednosti smo pa prepričani, da najbolj pregleden način za izvajanje takšnega pristopa je pa, da se to dela preko borze. Hvala lepa.
Hvala, gospodu ministru. Želite gospod Peče dopolnitev odgovora?
Hvala lepa. Gospod minister, jaz vas ne sprašujem o govoricah. Če bi hotel karkoli izvedeti, bi gledal oddajo Preverjeno na POP TV. Drugič. Prvič slišim, da Nova Kreditna banka Maribor do sedaj ni delovala v interesu občanov. Jaz vas lahko seznanim celo z nečim več, delovala je v interesu Republike Slovenije, sofinancirala ogromno prireditev, kar se pod novimi lastniki iz tujine, kakor se bojim, da jih boste pripeljali, nedvoumno ne bo zgodilo. Kot dokaz temu ali pa kot argument k temu poglejmo delovanja Nove Ljubljanske banke pod novimi lastniki. Še drugo. Ko govorite o obljubljenem, veste, gospod Bajuku, vi ste kar dosti obljubljali v vaši zgodovini, odkar ste v slovenski politiki. Med drugim tudi to, da je cilj zakona o privatizaciji Nove Ljubljanske in Nove Kreditne banke Maribor, pri katerem ste sodelovali, razdelitev lastniških certifikatov. Danes ni o tem ne duha in ne sluha. Nadalje, vaš prikaz privatizacije tako pomembne zadeve, kot je Nova Kreditna banka Maribor, za celo področje Slovenije je zelo meglen. Poglejte, pred časom ste v okviru razprave na to temo v okviru poslanskih pobud odgovarjali malo bolj konkretno kot danes, kajti sistem, kot ga danes prikazujete o privatizaciji, je bleda kopija sistema, kot vam ga je ponujala prejšnja uprava, za katero pa pravite, da je slaba, ampak danes povzamete njen sistem. V nadaljevanju, ko govorite o transparentnosti, ja, kakšna transparentnost pa je, da vlada Republike Slovenije v nadzorni odbor tako močne finančne institucije vključi človeka, ki prihaja iz druge finančne skupine Aktiva Group, ki se je med drugim in se verjetno tudi bo potegovala za nakup ravno te banke. Ob tem pa seveda vlada preko tega istega nadzornega odbora doseže po moji oceni in po mojem vedenju unikum v slovenskem pravnem prostoru, torej, da naroči enemu članu uprave, da imenuje dva druga člana uprave, in to dosedanjemu članu uprave. Lepo vas prosim, gospod Bajuk, vse, kar si želim, je transparentna privatizacija, vse kar si želim, je privatizacija, ki bo povrnila državljanov to, kar je bilo vzeto in da bo na podlagi zakona, za kar ste se med drugim tudi vi zavzemali ne tako daleč nazaj.
Hvala, gospodu Pečetu. Gospod minister, izvolite.
Kar danes lahko tukaj zagotovim, je to, da se bo vlada zavzela, da bo, ne glede na to, kakšen bo izplen vseh pogajanj z vsemi morebitnimi akteriji, da bomo vedno zagotovili vlogo države v tej ustanovi v tem smislu, da bodo te poslovne smernice, za katere se trenutno danes zavzemamo, da se bodo tudi uresničile. Kar se tiče izvajanja zakonodaje sanacije bank. V predlogu za rebalans proračuna boste opazili, da se je vlada odločila za predčasno izplačilo dolgov, ki so nastali ravno zaradi sanacije bank. To ne bo imelo nekih neposrednih takojšnjih vplivov na proračun za leto 2005. Od 2005 naprej in za celotno desetletje bomo pa znižali izdatke ravno za servisiranje tega dolga. Hvala lepa.
Hvala gospodu ministru. Izvolite ja.
Izkoristil bom pravico, ki mi jo daje 264. člen poslovnika in državni zbor pozval, da me jutri v okviru prvih glasovanj podpre, ko bi uveljavljal oziroma izražam željo, da se o odgovoru ministra na omenjeno vprašanje opravi širša razprava, posebej ob upoštevanju dejstva, da je minister nekaj stvari obljubil in jaz verjamem, da je obljubil tudi transparentnost. Mar ne, gospod Bajuk?
Hvala. Mislili ste verjetno 246. člen? [[Da.]] Glasovali bomo o tem predlogu jutri v času glasovanja. Gospod Jožef Horvat bo postavil vprašanje ministru za zunanje zadeve. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke, poslanci, spoštovani ministrski zbor. Ministru za zunanje zadeve bom vprašanje postavil in pričakujem odgovor v ustni obliki na naslednji seji. Glede zadnjih dogodkov na meji s Hrvaško se bom omejil zgolj na dogajanja v zvezi s hotiškim brodom na reki Muri, ki so ga, kot je znano, v začetku tega meseca najprej ustavili, potem pa zasegli Hrvati. Brod je last krajevne skupnosti Hotiza v občini Lendava in ne pomeni samo prevoznega sredstva, temveč je tudi simbol slovenstva na reki Muri. Na tej reki Muri nas je lepo število Prekmurcev prislužilo tudi spominski znak "Obranili domovino 91". Dolžan sem povedati spoštovanemu ministru, da so državljani krajevne skupnosti Hotiza z zadovoljstvom sprejeli njegovo takojšnje reagiranje pri hrvaški ministrici za zunanje zadeve. Tudi v bodoče pričakujemo primeren nivo odločnosti slovenske diplomacije. Ob teh dogodkih pa se med prebivalci krajevne skupnosti Hotiza oziroma med državljani upravne enote Lendava, ki živijo ob meji s Hrvaško, ponovno intenzivirajo diskusije in ugibanja glede poteka državne meje. Glede na neodločno ravnanje ministrstva za zunanje zadeve v preteklem obdobju, je mogoče sklepati, da glede poteka državne meje obstaja nek neformalni dogovor med državama o tem, kje naj bi državna meja potekala. Zdi se, da MZZ ne vztraja dovolj odločno pri izhodiščnem stanju na dan 25.6.1991. Primer takšnega ravnanja je ustanavljanje skupnih maloobmejnih prehodov po SOBS, kakršen je Hotiza, sv. Martin na Muri. Želel bi pojasnilo: Kdo je sklenil sporazum o vzpostavitvi skupnega mejnega prehoda Hotiza-Sveti Martin na Muri v imenu Republike Slovenije in Republike Hrvaške? Ker mi ni znano, da bi bil v zvezi s podpisom takšnega mednarodnega sporazuma izpeljan ustrezen postopek ratifikacije sprašujem: Kdo in v čigavem imenu je ta sporazum podpisal, kje je bil ta sporazum objavljen, kakšne obveznosti predstavlja ta sporazum za Republiko Slovenijo in na kakšni podlagi je določena pripadnost teritorija, na katerem se danes nahaja maloobmejni objekt? Zakaj diplomatske enote v zvezi z odprtjem tega in podobnih prehodov vsebujejo trditev, da gre za hrvaško ozemlje, čeprav sporazum o meji ni bil podpisan? Znano pa je, da je nekdanja v SFRJ republiška meja KS Hotiza potekala po reki Muri, kar dokazuje tudi neprekinjeno gospodarjenje na reki ter lastništvo in upravljanje broda že več desetletij. Zakaj MZZ dopušča prevažanja hrvaških oboroženih policistov preko slovenskega ozemlja skozi šest vasi do delovnega mesta na maloobmejnem prehodu Hotiza? Zakaj od predstavnikov MZZ dobivamo pojasnila, da na območju Hotize poteka meja po katastrskih občinah, v Istri, na primer, pa naši varnostni organi ukrepajo na ozemlju, ki ne sovpada s potekom katastrskih občin? Hvala lepa.
Hvala, gospodu Horvatu. Minister bo odgovoril na naslednji seji, kot je bilo zahtevano. Gospa Cvetka Zalokar Oražem bo postavila vprašanje ministru za promet. Izvolite.
Spoštovani ministrski zbor! Spoštovani kolegi in kolegice! V četrtek 12. maja je na širšem območju občine Domžale prišlo do popolnega prometnega kolapsa v času jutranje konice med šesto in deveto uro. Vozniki so stali v kolonah. Vse ceste med Domžalami, Krtino, Dobom in Želodnikom so bile neprevozne, onemogočeni so bili izvozi z dvorišč v omenjenih krajih, varnostno pa ogroženi učenci osnovne šole Dob, saj je promet potekal po lokalnih cestah, ki so obenem tudi šolske poti. Žal večinoma brez pločnikov. In zakaj vse to? Zaradi gradnje cestninske postaje v Krtini. Črne gradnje, je bil namreč zaprt avtocestni priključek na uvozu proti Ljubljani. O omenjeni, kot smo kasneje ugotovili, že 21. aprila načrtovani in odobreni zapori občina Domžale ni bila seznanjena, čeprav se za obvoz uporabljajo tudi lokalne ceste, prav tako ni bilo zaznati ustreznega informiranja voznikov pred uvedbo zapore, pa tudi prometna signalizacija v zvezi z zaporo je skrajno pomanjkljiva in minimalna še dan danes, je pa med drugim urejeno varovanje gradbišča. Ne vem, zakaj in čemu. Glede na pričakovano situacijo, za to ni bilo izvedenih nobenih ukrepov, da bi omenjeno situacijo preprečili, kar je skrajno neodgovorno in nedopustno. Povzročena pa je bila tudi velika gospodarska, materialna in seveda tudi časovna škoda. Ob izvedbi zapore se je tudi pokazalo, da so opozorila občine Domžale v zvezi s postavitvijo črne gradnje cestninske postaje v Krtini žal točna. Izrazili smo namreč bojazen, da se bo zaradi izogibanja tej cestninski postaji v Krtini enormno povečala prometna obremenjenost drugih lokalnih cest in regionalke. Med vozili v kolonah so prevladovala vozila z drugih območij ter predvsem tuja in domača tovorna vozila. Prav zato in zaradi pred leti od najbolj kompetentnih ljudi nedvoumno izraženih obljub, da na tem območju nikoli ne bo cestninskih postaj, občina Domžale še vedno nasprotuje izgradnji cestninske postaje. Glede na nastalo nevzdržno situacijo vodstvo občine Domžale zahteva takojšen sestanek z vodstvom Darsa in z vami, gospod minister, da bi našli ustrezne rešitve in dogovore. Zato vas sprašujem: Ali se boste glede na to situacijo kot minister vključili v reševanje problema in prišli do srede na sestanek v občino Domžale? Kakšne ukrepe za omilitev stanja lahko pričakujemo? Prav tako vas sprašujem: Zakaj kljub temu, da začasne postaje stanejo kar 800 milijonov tolarjev, še vedno vztrajate pri gradnji teh cestninskih postaj, saj v to zaledje sodi več kot 35.000 vozil, ki v tem trenutku obremenjujejo samo en in edini priključek v Domžalah?
Hvala gospe poslanki. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, za vprašanje. Gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Zaradi nadaljevanja gradnje dodatne cestninske postaje Krtina je izvajalec del GIS Gradis Celje na osnovi elaborata začasne prometne ureditve, ki ga je izdelalo podjetje Planum iz Maribora, pridobil dovoljenje za popolno zaporo priključka Krtina na avtocesti A1 Šentilj - Koper, in sicer za popolno zaporo uvoza na avtocesto v smeri Ljubljana, v času od 11.5. do 11.6. 2005. V skladu z določili zakona o javnih cestah, kot to velja za vse zapore državnih cest, je potem izvajalec del GIS Gradis prejšnji teden, torej dne 6.5.2005, poslal obvestilo o tem, da bo uvoz Krtina v smeri Ljubljana zaprt za ves promet z dne 11.5.2005. Temu obvestilu je priložil tudi fotokopijo dovoljenja za zaporo naslednjim organizacijam: Avtomoto zvezi Slovenija d.d., ki v imenu direkcije Republike Slovenije za ceste izvaja obveščanje o stanju in prometu na državnih cestah, podjetju BB Ljubljana, potem SCP-ju oziroma Slovenska cestna podjetja. Istega dne pa je izvajalec del o nameravani zapori priključka obvestil tudi policijsko upravo Ljubljana. Oba omenjena dopisa sta bila poslana tudi RTV Slovenija, Valu 202. Po koncu sedanjih zapor, to je predvidoma od 11.6. bo uvoz Krtina v smeri Ljubljana odprt za promet, vendar bo do dokončanja vseh del, predvidoma do konca junija, promet na priključku deloma oviran, saj bo potekal po zoženem vozišču. Prometna zapora je na vseh cestah, ki vodijo na priključek Krtina za smer Ljubljana, ustrezno označena v skladu z veljavnimi predpisi in s strokovnimi standardi. Zavedamo se, da pomeni vsaka prometna zapora motnjo, še posebej prvih nekaj dni, in da se nato prometni tokovi ustrezno preusmerijo in pa prerazporedijo. Takšno je bilo stanje tudi danes zjutraj, ko nismo zaznali omembe vrednega prometa iz smeri Celje, ki bi se v izogib čelni cestninski postaji Kompolje usmeril po vzporedni regionalni cesti z namenom, da bi na prvem naslednjem priključku Krtina znova vstopil na avtocesto. Na drugi del vprašanja o smiselnosti gradnje dodatnih cestninskih postaj je bilo gospe poslanki že nekajkrat odgovorjeno, zato tokrat le na kratko. Gospa poslanka dobro ve, da sta že prejšnja vlada in pa prejšnji sklic državnega zbora že v letu 2001 sprejela in potrdila optimizacijo cestninskega sistema za izgradnjo cestninskih postaj na priključek v neposredni bližini čelnih cestninskih postaj. S tem se nadgrajuje sedanji odprti cestninski sistem na način, da se z njihovim lociranjem v bližini čelnih cestninskih postaj zmanjšujejo njihovi obvozi brez plačila cestnine. Cestninski odseki bodo za njihove uporabniki krajši, cestnina na njih pa bo bolj sledila načelu plačila po dejansko prevoženi razdalji. Strošek gradenj cestninske postaje Krtina je okoli 570 milijonov tolarjev, čisti neto priliv iz cestnine v času obratovanja že do konca leta 2008 pa je potem, ko odštejemo navedeni strošek gradnje ter stroške obratovanja in vzdrževanja, predviden v znesku okoli 650 milijonov tolarjev. Poleg postopnega izenačevanja vseh uporabnikov sodobnih cest je izgradnja zadevnih cestninskih postaj pomembna tudi s stališča izboljševanja finančnih pogojev nadaljnjega uresničevanja avtocestnega programa, in to še posebej v povečevanju sposobnosti odplačevanja za gradnjo avtocest že izkoriščenih posojil in možnosti najemanja dodatnih. Za razliko od nekaterih drugih krajev, recimo Ivančne Gorice, kjer je gradnja cestninske postaje začasno zamrznjena, ob avtocesti Domžale-Ljubljana obstajata kar dve vzporedni medcestninski cestni povezavi. Ena od njiju je celo štiripasovna, druga je dvopasovna. Tako prej kot tudi zdaj menim, da je treba ob avtocesti najprej usposobiti tudi vzporedno cesto v ustreznem standardu. Hvala lepa.
Hvala gospodu ministru. Želi gospa poslanka dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa. Moram reči, da obstaja obsežno fotografsko gradivo, da je bilo stanje tudi v petek in danes zjutraj morda malo boljše kot v četrtek, vendar kolone so bile dolge več kot tri kilometre. Tako da ne moremo govoriti o kakšnem boljšem stanju. Še enkrat ponavljam vprašanje: Ali boste kot minister prišli na zahtevani sestanek v občino Domžale do srede? In drugo, še enkrat ponavljam: Zakaj občina Domžale ni bila seznanjena z omenjeno zaporo in zakaj se je začelo obveščanje javnosti - kar je pa dokumentirano - šele v času po zapori v četrtek intenzivirati? Medtem pa nihče ni vedel, da zapora bo, in so tovornjaki vozili ter obračali po poljih, vozili po naših dvoriščih, in to s šleparji, in brez milosti padali v različne zapore. Pa še to, nismo bili obveščeni, kar pomeni, da naj ne bi potekale obvozne poti po lokalnih cestah. Ali znate odgovoriti, kaj bi se zgodilo, če bo občina Domžale preprečila uporabo lokalnih cest za obvoze, kajti večina obvozov žal poteka prav po lokalnih cestah znotraj teh naselij, za katere pa očitno v tem elaboratu ni bilo tako odločeno, zato tudi nihče ni o teh stvareh obvestil. Se pa uporabljajo prav te ceste za obvoz.
Hvala. Minister Božič, izvolite.
Hvala lepa za dodatno vprašanje. V sredo se žal osebno ne morem udeležiti tega sestanka, kajti predvidoma potujem na programiran obisk na Slovaško k prometnemu ministru. Ta obisk je bil že dalj časa programiran. Tako se bodo tega sestanka zagotovo udeležili najbolj odgovorni predstavniki prometnega ministrstva in predstavniki ostalih institucij, Darsa in tako naprej. Se pa bom, ko se vrnem, z gospo županjo in predstavniki občine lahko pogovoril o odprtih vprašanjih, ki so povezana tudi z dokončanjem del, ki so vezana na izpolnjevanje pogodbe med Darsom in lokalno skupnostjo, občino Domžale, ki je bila sklenjena ob pripravi lokacijskega načrta, kjer sta občini Lukovica in Domžale pridobili kar precejšnjo prednost pred drugimi lokalnimi skupnostmi, kajti ob izgradnji avtoceste je bilo obnovljenega precej ostalega državnega cestnega omrežja. Ne nazadnje je bilo zgrajenih še precej drugih objektov, ki so vezani na druga področja, predvsem mislim tu na varovanje mesta Domžale pred poplavami [[govorim o Dartiščici, gospa županja dobro ve, za kaj gre]] . Veliko je bilo postorjenega. Svoje obveznosti, ki jih imamo iz obstoječih pravnih razmerij, bomo v celoti izpolnili. Seveda pa pričakujem tolerantnost in razumevanje v času dograditve teh sistemov, ki jih v tem trenutku gradimo, kajti zelo težko bo, če bo prihajalo do nepotrebnih zapor. Zavedamo se pa, da je okoli Domžal precej vzporednih povezav in je smotrno razmisliti o tem, da so v času obnove in pa dokončanja teh investicij, da so te zapore in pa predvsem, da se občanom omogoči najkrajša potovanja in čim manj težav v prometu. Hvala.
Hvala gospodu ministru. Gospod Miran Potrč bo postavil vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve mag. Janezu Drobniču. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister. Socialni demokrati zagovarjamo socialno tržno gospodarstvo. Njegov temelj je gospodarska in razvojna politika, ki ne favorizira niti konkurenčnosti podjetij na račun socialnih pravic in ne tudi takšnega obsega socialne blaginje, ki bi ogrožala uspešno tekmo, napredek in razvoj. Vedno poudarjamo, da je te cilje mogoče dosegati le ob strpnem dialogu socialnih partnerjev v družbi, ki temelji na sodelovanju, v kateri je tudi vlada le najodgovornejši servis vse družbe, ki službi ljudem ne pa strankarskim interesom. Na tej podlagi socialni partnerji podpiramo tudi vsa prizadevanja in predloge za pravice iz dela, za širok obseg solidarnosti v zdravstvu, za stabilen položaj pokojninskega sistema, za socialno, družinsko, demografsko, zaposlovalno politiko in podobno. Toda vse te politike morajo biti usklajene, rešitve morajo biti strokovno ovrednotene in preverjene, podpirati jih morajo v čim večji meri socialni partnerji. Upoštevaje ta načela, želimo podpreti tudi vladne predloge za spremembo pokojninske zakonodaje. Ta je bila sprejeta na medgeneracijskem sporazumu. Zato nas skrbi, da so sedanji predlogi pripravljeni ob resnih pomislekih stroke, brez analiz o njihovih ciljih in učinkih ter brez soglasja sindikatov in delodajalcev. Zakonodaja, ki je plod temeljitih mednarodnih analiz in predstavlja širok medgeneracijski dogovor, se zdaj spreminja v nasprotju s temi izhodišči. Hkrati s temi predlogi, ki jih želimo podpreti, pa vlada napoveduje reforme v zdravstvu, ki bodo najbolj prizadele prav isto skupino prebivalstva. To je starejše. Ob mnogih pravicah in njihovem imenovanju razmišlja glede na ideološke in strankarske interese. Zato vas, gospod minister, sprašujem: S kakšnimi argumenti odgovarja vlada ekonomski stroki, sindikatom in delodajalcem in s čim zagotavlja, da pri predlagani pokojninski reformi ne gre le za strankarske kupčije in obljube, ki bodo le navidezno in kratkoročno zadovoljile pričakovanja upokojencev, temveč da gre za cilje, ki so dolgoročni in v okviru drugih ukrepov vlade, da bodo dajali trajne učinke, ne pa, da bodo razvrednoteni v nekem relativno kratkem času? Prosil bi za čim bolj konkreten odgovor. Hvala lepa.
Hvala gospodu Potrču. Gospod minister izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. V času prejšnjega mandata je prejšnja vlada sistematično kršila dogovor socialnih partnerjev o reformi pokojninskega in invalidskega zavarovanja, po katerem bi se morale pokojnine usklajevati glede na rast povprečne plače. Zanimivo, da takrat sindikati in delodajalci niso rekli ničesar in so molčali. Še kot poslanec sem stalno opozarjal vlado, da se s spremembami načina usklajevanja pokojnin gre predaleč. Upokojencem moramo zagotoviti pravice, za katere so plačevali prispevke, tudi če je to po mnenju nekaterih ekonomistov samo strošek. Vlada je predlagala spremembo zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju ravno zato, da bi zaustavila trend zniževanja pokojnin, ki smo mu bili priča v preteklih štirih letih in je številne upokojence spravil že na prag revščine, številne pokojnine pa so padle pod raven socialnih pomoči. Menim, da sedanji predlogi ne pomenijo koraka nazaj od pokojninske reforme, ki je bila sklenjena leta 1999 in tudi dogovorjena medgeneracijsko, temveč vračajo pokojninski sistem na pot, ki je bila začrtana s takratno reformo in je potem skrenila zaradi sprememb načina usklajevanja pokojnin, sprejetih v prejšnjem vladnem mandatu. Pri oblikovanju reforme pokojninskega in invalidskega zavarovanja je bilo namreč sprejeto stališče, da se pokojnine v celoti usklajujejo glede na rast povprečne plače na zaposlenega. V zvezi z vašimi dvomi o dolgoročni perspektivi pokojninskega sistema v državi vas opozarjam, da je bila že reforma pokojninskega in invalidskega zavarovanja iz leta 1999 začrtana v obliki postopnega prehoda na bolj vzdržen sistem pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Glede na predvideno zmanjšanje deleža aktivnega prebivalstva, na račun izrednega zmanjšanja rodnosti v obdobju vlad pod primatom LDS, teče postopno zaostrovanje pogojev za pridobitev pokojnine in zmanjšanje njene nenadomestitvene stopnje v primerjavi s plačami. Najbolj pomembni so naslednji ukrepi. Desetletno obdobje, ki je bilo včasih osnova za izračun pokojnine, se podaljšuje in v letošnjem letu znaša 15 let, končni cilj je 18 let. Plače, ki se upoštevajo za izračun pokojninske osnove, se že sedaj usklajujejo na raven 77,2% plače, včasih so bile 100%. In zadnjega leta pred upokojitvijo oziroma približno glede na raven povprečne plače v letu 2000, ne glede na sedanjo raven plač oziroma glede na njihovo lansko povprečje. V začetku vsakega leta v obdobju leta 2000 do 2025 se zmanjša skupni odmerni odstotek za odmero pokojnine za 0,5 odstotne točke. Z upoštevanjem vseh navedenih omejevanj se bo raven povprečja pokojnin do konca sedanje reforme postopno spustila na raven polovice povprečne plače. Če bi poleg tega manjšali raven pokojnin še s takšno formulo za usklajevanje, kot so jo sprejeli v prejšnjem mandatu, bi se raven pokojnin neznosno znižala in bi se približala stopnji 35% plače. Kot najboljši ukrep za ozdravitev sistema pokojninskega in invalidskega zavarovanja štejemo izboljšanje razmerja med številom zavarovancev in upokojencev s povečanjem števila delovnih mest. Prizadevati se moramo za večanje deleža zavarovancev v celotnem prebivalstvu in daljšanje aktivnega obdobja v življenju vsakega posameznika.
Hvala, gospodu ministru. Želite dopolnitev odgovora. Izvolite.
Jaz bi resnično prosil, ker odgovora na moja vprašanja ni bilo. Kar zadeva reformo iz leta 1999, soglašam s trditvami, ki jih je povedal gospod minister, s to dopolnitvijo, da smo Socialni demokrati takrat kot opozicijska stranka predlog zakona podprli in pri njem temeljito sodelovali. Po mojem spominu sedanja koalicija, predvsem velja to za SDS in Novo Slovenijo, pa so ocenjevali, da je reforma bistveno premalo in ne bo dosegla nikakršnih ciljev. Veseli me, da danes menimo, da je bila reforma dobro zastavljena, da jo je potrebno izvesti in da daje učinke. Kar zadeva načelo, da je potrebno spoštovati plačane prispevke in na podlagi tega uveljavljati tudi pravice do pokojnine, z vami v celoti soglašam. To ni ničesar novega, je naš socialdemokratski princip. Upam, da bo v vsakem primeru dosledno uveljavljen. V nekaterih primerih se o tem postavljajo vprašanja. Kar zadeva usklajevanje pokojnin, je bilo na žalost nekajkrat spreminjano in če je to edini cilj zakona, potem ga je treba na ta način obrazložiti. Zakon ima mnogo drugih vsebinskih vprašanj, glede katerih je tudi nesporazum med socialnimi partnerji. Med drugim tudi glede upravljanja zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanji in še česa, glede česar ni bilo nujnosti za spremembe, najbrž pa jih niste obrazložili. Zato, gospod minister, izgovarjanje, da je bilo včasih slabo, ne pomaga veliko. Prav bi bilo, da bi tudi ta reforma nastajala na podlagi čim širšega dogovora, tako kot so tudi spremembe in dopolnitve v prejšnjem mandatu bile usklajene vsaj v vladni koaliciji. Hvala.
Hvala, gospodu Potrču. Gospod minister, izvolite.
Vaša trditev, da je Nova Slovenija v letu 1999 nasprotovala pokojninskim reformam, ne drži, ker Nove Slovenije v letu 1999 še ni bilo. To je pač notorično dejstvo. To državljani vedo in tudi vi dobro veste, zato tista vaša trditev seveda ne velja. Kaj je bilo pa z nekaterimi drugimi strankami, kako so delale, tega pa ne vem, bi moral pogledati in za ostale stranke tu nisem pristojen. Sedaj delujem v vladi, prej pa Nove Slovenije še ni bilo. Očitno ste proti usklajevanju pokojnin v skladu s plačami. S tem predlogom se vračamo pravzaprav na sistem, ki je bil sklenjen z medgeneracijskim sporazumom in menimo, da se je treba tega tudi držati. Nekoliko nas je presenetilo, zakaj se socialni partnerji, delodajalci in delojemalci pa tudi predstavniki upokojencev ob prejšnjih spremembah, dveh ali treh, v času prejšnje koalicije niso nič spotaknili, ob teh spremembah, ki so bistveno poslabšale položaj upokojencev. Zdaj, ko se pa izboljšuje položaj upokojencev, pa nasprotujejo. Tako si tudi državljani to težko predstavljajo. Vendar vlada ravna razumno in naš predlog je takšen. Če tega ne bi storili, potem bi, ponovno poudarjam, upokojenci čez določeno obdobje petnajstih ali dvajsetih let, odvisno od rasti plač, inflacije in še česa drugega, prišli na raven pokojnin v višini 35% plače, to pa seveda ni dobro.
Hvala gospodu ministru. Gospod Jožef Jerovšek bo postavil vprašanje ministru za šolstvo in šport dr. Milanu Zveru. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani ministri, gospod minister! Ob proslavah 60. obletnice zmage nad nacifašizmom sta izpostavljena politika, Janez Stanovnik, predsednik Zveze združenj borcev, in Igor Lukšič, podpredsednik Socialnih demokratov ter hkrati redni profesor na fakulteti za družbene vede, izjavljala, da je bil Tigr teroristična organizacija. Jasno je, da je gospod Stanovnik izvedel zavestno blatenje Tigra in manipulacijo, ki naj opraviči partijsko monopolizacijo osvobodilne fronte, kar v svojem dnevniškem zapisu v Delu posredno ugotavlja tudi starosta slovenskih pisateljev Boris Pahor. Boris Pahor je v sobotnem Delu in tudi včeraj v govoru ob obeležitvi 60. obletnice druge svetovne vojne v Trstu pravilno ugotovil, da gre v stališčih gospoda Stanovnika za prevzemanje stališč italijanskih fašistov glede protifašističnih ukrepov in potvorbo njihovih stališč. Dopušča pa možnost, da je enako stališče dr. Lukšiča posledica neznanja in ideološke indoktrinacije, kar pa je prav tako zaskrbljujoče in mora biti glede na njegov položaj v izobraževalnem sistemu znak za alarm. Pomeni namreč, da diplomanti naših fakultet, tudi tisti, ki proučujejo politične odnose po redni izobraževalni poti, niso deležni zgodovinsko korektne, ideološko neodvisne in državotvorno pozitivne izobrazbe, saj njihovi profesorji tega ne zmorejo podajati. Osupljivo pa je, da tudi učbenik za zgodovino za deveti razred devetletke avtorjev dr. Boža Repeta in dr. Dušana Nečaka vsebuje popolnoma enak zgodovinsko in politično netočen in nacionalno škodljiv opis narodnoobrambne organizacije Tigr, ki je prva sprožila odpor ter oborožen boj proti okupatorju na Slovenskem in bila dolgo zamolčevana. V učbenikih je pravičen boj Tigrovcev dejansko prikazan s terminologijo in pogledi, kot jih uporabljajo politični nasledniki fašističnih zavojevalcev. Vse to skruni boj Primorcev in vseh Slovencev proti nacifašizmu in škoduje pozitivnemu oblikovanju nacionalne zavesti in ponosa mlade generacije. Ker to ni edini primer ideološkega pristopa do pomembnih osebnosti in dejanj v slovenski zgodovini v veljavnih učbenikih, vas, gospod minister, sprašujem: Kaj lahko storite, da se mlade generacije skozi izobraževanje ne bo še naprej zastrupljala z zgodovinsko neresnico in učnimi vsebinami, ki podpihujejo delitve med Slovenci, škodujejo naši manjšini v drugih državah in onemogočajo razvoj nacionalnega ponosa mladih Slovencev? Hvala lepa.
Hvala gospodu Jerovšku. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani gospod predsednik, poslanke in poslanci! Gospod Jerovšek, hvala za vprašanje. Če bi mi bilo vprašanje postavljeno nekoliko prej, bi se lažje bolj temeljito pripravil tudi na ta odgovor, pa vendarle nekaj učbenikov sem s pomočjo sodelavcev uspel prebrati v točkah, ki se nanašajo na TIGR. V učbeniku iz leta 1961 TIGR ni bil omenjen - govorim za osnovne šole - v zgodovinskih učbenikih. To je verjetno posledica tega partijskega odnosa do TIGRA, ki je TIGR zelo striktno obravnavala v 50-ih letih na nekaterih sejah. Leta 1966 prav tako TIGR ni omenjen, je pa omenjenih nekaj oseb in dogodkov, ki so povezani posredno s TIGROM, vendar samega pojma pomenskega znaka ni. 1983. leta v učbeniki Božič-Veber najdemo oznako TIGR enkrat in tudi nekoliko širši zapis njihove dejavnosti na Primorskem. Leta 1993 v učbeniku Neševič-Prunk pa gre prvič za bolj pozitiven odnos do tigrovcev. Če je bil leta 1983, ko je bil prvič omenjen, dokaj nevtralen odnos do tega gibanja, je leta 1993 v tem učbeniku dokaj pozitiven. Ta učbenik je izdala Državna založba Slovenije. V zadnjem učbeniku, na katerega se vi pri vprašanju naslanjate, gre za učbenik Kern-Nečak-Repe izdan pri Modrijanu leta 2003, pa je TIGR označen kot ilegalna teroristična skupina, ki je z nasiljem odgovarjala z nasiljem in tako naprej. Tukaj pa bi lahko rekli, da je to pozitivno vrednotenje TIGRA iz 90-ih letih ponovno postalo bolj obrnjeno, se mi zdi, da je bolj negativna oznaka, še zlasti zato, ker jo označujejo avtorji z enako diskvalifikacijo, kot so jo fašisti svoj čas. Jaz se zdaj seveda ne bom spuščal v politično oportunost teh izjav ljudi, ki ste jih vi omenjali. Stvari pa niso tako enostavne. Kadar minister za šolstvo omenja pouk zgodovine ali učbenike, potem nastane vihar. Jaz mislim, da bi postopoma na ministrstvu ali pa država morala oblikovati neke pogoje, v katerih bo tudi zgodovinopisju odprt bolj svoboden prostor interpretacijam, tudi tistih iz zgodovine, za katere smo smatrali, da se drugače ne dajo interpretirati. Je pa problem pri našem samem sistemu v učbeniški politiki. Tukaj imamo na voljo dokaj liberalen pristop in bi lahko rekli ključno tisto zadnje sito, vsebinsko sito predstavljajo dejansko recenzenti posameznih učbenikov, ki ne malokrat, kako naj rečem temu, v korporacijski vezi s pisci teh učbenikov in založniki relativno neprofesionalno opravijo svoj posel. Mi bomo letos pravilnik spremenili in omogočili večji, recimo temu, strokovni nadzor nad trgom. Predvidenih je tudi več konkretnih ukrepov. Da pa bi lahko minister za šolstvo sam ukrepal ali pa preprečil z nekim administrativnim ukrepom kakšno zgodovinsko sodbo, to pa seveda ni mogoče. Mogoče pa je, kot sem že prej dejal, da se ustvarijo neki pogoji, ki bodo takšni, da bodo tovrstne ocene plod javne razprave. To bi bilo v slovenskem zgodovinopisju in pri pouku zgodovine nujno. Hvala.
Hvala gospodu ministru. Gospod Petek želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa, gospod minister, za odgovor. Vidim, da se ukvarjate z resnimi problemi, ki jih takšno podajanje zgodovine prispeva k temu, ker vemo, da se nacionalni ponos, patriotizem pri mladih ljudeh ne oblikuje tako, kot bi se moral v pogojih današnje Evrope. Predlagam pa vam, gospod minister, da z zavezujočo okrožnico vsem šolam razveljavite to v nebo vpijočo neresnico o učbenikih, ki jo načrtno vsebujejo učbeniki Gabrove osemletke, in jo nadomestite z zgodovinsko resnico, ki bo poudarila, da so bilo Tigrovci zelo zavedni Slovenci in so se prvi v Evropi uprli fašizmu. To smo vsi skupaj dolžni storiti, da povzdvignemo slovensko uporništvo, da partizane in partizanstvo odrešimo od zablod in manipulacij, monopolizacije revolucionarjev in tako naprej. Tudi Maistra se nepravilno obravnava. Jaz vem, da Pohorski bataljon, pravični boj je zelo slabo predstavljen, ker pač ni ideološkega naboja in tako naprej. Moramo odrešiti, kot sem že omenil, partizanstvo, in vse to, da to za mlado generacijo nekaj storimo in jaz mislim, da imate pravico z okrožnico to narediti. Prepričan sem, da zgodovinska znanost lahko takoj pripravi zgodovinsko nepotvorjene, nadomestne vsebine, te nekatere segmente. Hvala lepa.
Hvala gospodu Jerovšku. Gospod minister želite odgovarjati? [[Ne.]] Gospod Milan Petek bo postavil vprašanje ministru za šolstvo in šport, dr. Milanu Zveru. Prosim.
Lep pozdrav, gospod predsednik. Spoštovani ministrski zbor, minister Zver. Po vašem obisku v delu statistične regije Podravje, tako ste ta vaš obisk naslovili, nisem do sedaj opazil, da bi v vašemu obisku v Prekmurju in pa na Primorskem uporabljali izraz statistična regija. Torej ste po vašem mnenju od vseh ministrov prinesli Mariboru največ. Če ste imeli v mislih tudi odmevno denacionalizacijsko zgodbo, vas sprašujem: Kaj je natančna vsebina sporazuma, ki ste ga podpisali v torek 10.5. z mariborsko škofijo? Pred podpisom vam je bila verjetno znana odločitev mestnih svetnikov občine Maribor, ki so z veliko večino glasov, bilo je glasovanje 32:1, torej eden proti. Med njimi so glasovali vsi svetniki SDS in vsi svetniki NSi. Torej vsi ti so nasprotovali vrnitvi posesti v naravi cerkvi in ob tem opozarjali na potrebo po celoviti rešitvi problematike, ki bi naj upoštevala tudi interese mariborske mestne občine. Zanima me: Zakaj je tako enotno stališče mestnega sveta za vas popolnoma irelevantno? In drugič. O vaši odločitvi, da cerkvi premoženje vrnete v naravi, vas sprašujem: Kako in kdaj, konkretno po letih, šolah, boste v Mariboru rešili problem mreže srednjih šol? Če je seveda možno ta odgovor dati. Kje bo z delom nadaljevala srednja kmetijska šola? Če upoštevamo samo resor, ki ga vi vodite. Kako je z nameravano lokacijo fakultete za kmetijstvo. Ali je vlada o tem že sprejemala kakšne odločitve? Koliko in kje so sredstva v proračunu za te namene, torej za investicije v šolstvu? Ali morebiti že tečejo pogajanja o odškodnini, ki bi naj jo po mnenju cerkve država cerkvi plačala? Ali pa ste se tudi o tem že dogovorili? Ali je ob vsem tem upoštevano dejstvo, da je država cerkvi več let omogočala delovanje njene škofijske gimnazije v prostorih ene od srednjih šol v Mariboru? Bo upoštevano pri tem tudi dejstvo, da je bila vrnjena zgradba ob zaplembi med II. svetovno vojno, neuporabljen objekt v III. gradbeni fazi? In še vprašanje, gospod minister: Kaj je s 53 hektarji zemlje, ki obdajajo stavbo in ležijo na zelo zaščitenem vodovarstvenem območju mestne občine Maribor, ki jih mestna občina skrbno varuje? Ste pred sprejemom tako pomembne odločitve s tako velikimi finančnimi posledicami, posledicami za razvoj mreže šol v Mariboru in ne nazadnje morebitnimi ekološkimi posledicami temeljito premislili vse vidike te vaše odločitve? Hvala za odgovor.
Hvala, gospodu poslancu. Gospod minister, izvolite.
Hvala za vprašanje. Poglejte, če bi svetnice in svetniki mestne občine Maribor imeli bolj temeljite informacije o tem, kaj nameravamo storiti ob našem obisku v Mariboru, kakšno pogodbo podpisati, bi verjetno sprejeli drugačna stališča, kot so. Če bi prišlo do komunikacij med mestno občino Maribor in ministrstvom prej o tej zadevi, bi zagotovo ne sprejemali takšnih sklepov in obvez. Jaz sem neposredno po tisti zaključni seji, v torek, z županom govoril, mu predstavil projekt in zadeva je bila videti popolnoma v drugačni luči kot en dan prej, ko je vodil sejo mestnega sveta. Tako, da tukaj delim oziroma še vedno stojim na tem stališču, da je Maribor s tem aktom veliko dobil, srednje šolstvo v Mariboru. Gre za to, da smo uspeli se izpogajati z Rimskookatoliško cerkvijo in drugimi upravičenci, da tretje gimnazije ne bomo vračali v naravi. Podpisali smo določilo, da se srednja glasbena in baletna šola ne vrača v naravi, kar pomeni, da jo ministrstvo za šolstvo in šport kot že sedanji uporabnik teh objektov lahko polno uporablja in tudi izvaja določena investicijska in vzdrževalna dela, kar je doslej bilo onemogočeno. Usoda fakultete in srednje kmetijske šole in mehanizacije, ki bivata na tej lokaciji, ne bo v ničemer ogrožena. Oba zavoda bomo združili v enoten zavod, selita se na staro lokacijo v neposredni bližini sedanje lokacije, v neposredni bližini oziroma na zemljišča, večja od 20 hektarjev, ki bodo še naprej upravljali tako, kot so jih doslej. Z manjšimi investicijskimi posegi ne bodo ogroženi ti programi v Mariboru. Ko govorimo o katastrski občini Krčevina, govorimo tudi o delu parcele, o kateri sem prej govoril, ki je vodovarstvena - kako se temu reče? To ni bil predmet tega in je izven te pogodbe in bo najverjetneje ostala situacija taka, kot je bila doslej. Če vas zanima sedaj konkretno bolj točno, kakšna bo mreža šol. Kot sem že dejal, se na Vinarsko 14 selita ta dva zavoda združena v en zavod. Škofijska gimnazija se bo z Zolajeve preselila Vrbansko 30, kot je bilo predvideno, na Zolajevo pa se bodo selili programi srednje strojne tehnične šole z lokacije Smetanove ulice in Valvazorjeve, tako da bomo dobili na Teznem neko zaokroženo celoto srednjih, mislim, strojno-tehničnih programov. Trgovska bo sprostila, tako načrtujemo, prostore na lokaciji Mladinska ulica in se bo preselila na Valvazorjevo ali pa v prostore sedanje tekstilne šole, srednja gostinska pa glede na hude težave prostorske, ki jih ima, se bo pa razširila naprej po isti ulici na sedanjo trgovsko šolo. Torej, tehnična gimnazija bo zasedla prostore na Smetanovi, ekonomska srednja pa ostane tam, kjer tudi sedaj je. S tem smo zavrteli ta krog, praktično rešujemo osnovne prostorske težave, res je, da bodo potrebni določeni investicijski in vzdrževalni posegi v te prostore, ki so tudi sicer potrebni, to ne pomeni nove finančne zahteve ali zalogaja. Dinamika bo šla ali pa selitev se bo dogajala v roku od enega do treh, štirih let, odvisno kako. Natančna dinamika selitev seveda še ni znana, se še moramo dogovoriti, sedaj je znan bolj splošen model, kdo kam, vendar se ne bo dogajalo, da bi ogrožalo vzgojno izobraževalni proces in proces usposabljanja na področju srednjega izobraževanja v Mariboru.
Hvala gospodu ministru. Želi gospod Petek dopolnitev odgovora? Izvolite.
Minister, niste mi odgovorili v zvezi z odškodnino, torej za bivanje škofijske gimnazije in za pa vrednost po 41. letu vlaganj drugih v neškofije. Moj komentar, če hočete. Torej, res je, svetniki tako detajlno niso bili seznanjeni, kot ste lahko bili samo vi v vladi, ki ste, izgleda, ta sporazum pripravljali. Kot izgleda, tudi brez vednosti vaših kolegov, ki sedijo v mestnem svetu. Morebiti bi z njihovo vednostjo to drugače potekalo, ampak tako je bilo in zaradi tega se morate tudi s svojimi malo pogovoriti, če posegate tudi v lokalne interese. In s tem ste posegli v lokalne interese, ampak to je vaš problem. Kar se tiče tretje gimnazije in pa glasbene šole, je popolnoma jasno, da smo mi ves čas pričakovali, da to ne bo vrnjeno v naravi, saj gre za potrebe srednjih šol, ki so v državni lasti. Kar se tiče stare lokacije, na katero naj bi se kmetijska šola preselila, je po našem mnenju, torej kmetijski zavod, premajhen in terja velika vlaganja, veliko razširitev, ne verjamem, da bo to manjši poseg. Poleg tega je potrebna izredna prometna sprememba ureditve, ker tam je dostop do sedanjega zavoda nemogoč po teh lokacijah, tako da vlaganja so, ampak to je zdaj spet problem ocene vnaprej. Sprašujem istočasno, če je možno reči: Kako pa s kmetijskim zavodom? Kam torej nameravate kmetijski zavod, ki je na tem področju opravljal zelo pomembno funkcijo, preseliti in kdo bo financiral njegovo preselitev? Kar se pa tiče zemljišča, me pa veseli pravzaprav, da to tudi ni bil predmet sporazuma, ker to nas je v Mariboru zelo skrbelo. Hvala.
Hvala gospodu Petku. Izvolite, gospod minister.
Ja, razumem vašo skrb za zavode in za srednješolstvo v Mariboru. Jaz sem odgovoren za nemoten potek in kvaliteto vzgoje in izobraževanja in usposabljanja srednjega šolstva v državi. Država je ustanoviteljica teh zavodov, ne toliko lokalna skupnost. Seveda bi želel vse te zadeve usklajevati in reševati v soglasju z lokalnimi oblastmi povsod, ne samo v Mariboru, in to več ali manj tudi povsod delamo tako, kadar karkoli rešujemo. Brez dogovora, soglasja, tudi ne gre in tako smo se tudi dogovorili z županom mariborske občine, gospodom Sovičem. Zdaj vprašanje, trditev, da je Vinarska premajhna, to seveda ni res, tam so prostori, veliko je prostorov, ki presegajo po kvadraturi potrebe obeh srednjih šol. Ne vem, od kod vam ta informacija. Kot sem že dajal, o odškodnini ni bilo govora in to ni predmet moje zadeve, jaz sem minister za šolstvo in šport in moj prvenstveni interes je, da zagotovim optimalne prostorske pogoje in tukaj sem jaz našel interes v tej relaciji cerkev in država in seveda drugi upravičenci. Vprašanje fakultete. Tukaj iščemo z resornim ministrom in tudi z vodstvom fakultete ustrezne rešitve, sedaj jih je na voljo kar nekaj, najmanj tri. Iskali bomo optimalno rešitev, vendar ne na račun Maribora oziroma mestne občine Maribor. Res je, da se ponuja tudi sosednja občina s svojim objektom in lokacijo in jaz verjamem, da se bom vsi skupaj dogovorili tako, da bo fakulteta nemoteno tudi poslej opravljala, tudi po selitvi, svoje poslanstvo. Do takrat je pa še ogromno časa, da bomo našli optimalno rešitev.
Hvala gospodu ministru. Gospod Boštjan Zagorac bo postavil vprašanje ministru za okolje in prostor gospodu Podobniku.
Hvala za besedo. Spoštovani prisotni! Bom zelo kratek, in sicer bom vprašal pristojnega ministra, kamor sodi tudi gradbena inšpekcija: Kakšna bo kazen za kršitelje za ponavljajoča dejanja v primeru Unionske dvorane v Mariboru? Vemo, da gradbeni inšpektor ni izdal dovoljenja za uporabo, v tej dvorani pa so se vrstili koncerti tudi v času, ko le-ta ni imela dovoljenja. Zakaj je inšpektor dovolil, da so se te prireditve vršile, čeprav za to ni bilo dovoljenja, in ni ukrepal takoj? Ne nazadnje moramo vedeti, da je tam prišlo tudi do ogrožanja ljudi, tudi otrok, na eni izmed prireditev, ki se je dogajala formalnopravno na gradbišču. V mestu Maribor je bilo prisotnih okrog 400 ljudi pod pretvezo, da gre za tonske vaje omenjene dvorane, bilo je pa tudi 80 otrok. Lastnik, te je mestna občina Maribor, je s tem posredno tudi odgovoren tako objektivno, po našem prepričanju, kot tudi subjektivno, župan mestne občine Maribor je to dvorano nemoteno, brez uporabnega dovoljenja dal v najem uporabnikom, ki so tam izvajali določene programe. 6. aprila je bil v Unionski dvorani opravljen tehnični pregled. Zaradi pomanjkljive požarne varnosti uporabno dovoljenje ni bilo izdano. Pristojni inšpektor, ki sodi pod okrilje ministrstva za okolje, je nastopil svojo funkcijo in prevzel odgovornost šele 14. v mesecu, se pravi, dobrih devet oziroma osem dni kasneje je prišel pogledat omenjeno zadevo. In takrat je izdal odločbo, s katero je prepovedal uporabo omenjene dvorane. Vendar pa je po 14. prišel 15., 16. in 17., tri dni koncertov, za katere je bilo treba odšteti, reci in piši [[sam imam karto še shranjeno]] , 2.500 slovenskih tolarjev, zato da so ljudje formalnopravno lahko spremljali določeno kulturno prireditev na gradbišču. In hvala sreči in še čemu, da se v tej dvorani v teh dneh ni zgodila kakršnakoli nesreča, kajti vprašanje bi bilo, kakšna bi bila potem odgovornost pristojnih. Zato me zanima odgovor na v začetku zastavljena vprašanja, ki jih lahko ponovim: Kakšna je predvidena zakonska kazen za kršitelje? Ne bom spraševal, kdo bo to plačal, ker se ve, kazen bo treba poravnati iz davkoplačevalskega denarja. In: Zakaj je inšpektor dovolil, da so se prireditve vršile tudi po njegovem ogledu omenjene dvorane? Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod poslanec Zagorac. Besedo ima minister Podobnik.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Gospod Boštjan Zagorac mi je poslal drugo poslansko vprašanje, kot pa ga je zdaj povedal, tako da te konkretne odločbe ne morem komentirati. Vaše vprašanje se je glasilo: "Pristojnega ministra sprašujem, kakšne strategije oziroma smernice pripravlja ministrstvo za ustreznejše delovanje inšpekcijskih služb pod njegovim okriljem, ki je trenutno v praksi na kraju dogodka velikokrat pomanjkljivo in neprimerno." To smo prejeli in na to splošno vprašanje sem se tudi pripravil. Vsekakor bom pridobil vse podatke o tej zadevi, o tej konkretni odločbi gradbenega inšpektorja, in vam potem tudi v pisni obliki posredoval odgovor. Edino na vaše vprašanje, kakšne so potem sankcije, vam lahko načeloma odgovorim, glede nadzora nad delom inšpektorjev. Nadzor nad delom inšpektorjev poteka na dva načina. Prva pot je prek pritožbe z odločanjem na drugi stopnji. Glede na drugo stopnjo obravnave inšpekcijskih zadev imamo na našem ministrstvu že pripravljen program odprave zaostankov, kajti tukaj so zaostanki preveliki. Je še ena pot. To pa je disciplinska pot in to vodi direktor organa v sestavi. Na ministrstvu imamo že pripravljene nekatere spremembe predpisov o graditvi objektov, predvsem v tistem delu, ki ureja inšpekcijski nadzor ter predpise nasploh in ki tvorijo pretežni del pravne podlage za ukrepanje inšpektorjev, tudi v tem primeru, o katerem ste vi govorili, gospod poslanec, v Mariboru. Kot rečeno, morda je prišlo do komunikacijskega zapleta, ampak vašega vprašanja v taki obliki nisem prejel in konkretne zadeve te odločbe tako podrobneje ne poznam, da bi jo lahko tukaj ustno komentiral. Posredoval vam bom pisni odgovor. Hvala lepa.
Gospod poslanec?
Hvala. Resnično upam, da bom vaš odgovor prejel v kratkem času in da bo v zelo natančni obliki. Kot ste lahko danes videli, vsaj s strani poslancev, ki prihajamo s štajerskega konca, vaš izlet, apeliram na celo vlado, v Maribor in vaš "foto session" je povzročil mnogo, bom rekel, nesoglasij in diskusij v mestu Maribor. Slišali smo primer, bom rekel, vračanja kmetijske šole, nove KBM, slab inšpekcijski nadzor pri Unionski dvorani, pa še kaj bi se mogoče našlo, zato vam svetujem, da ko boste naslednjič izbirali lokacijo za "foto session" in prihajali v določene kraje s takimi intencami, kot ste bili v Mariboru, pa sedaj apeliram na celo vlado, prosim, izogibajte se Maribora.
Beseda je vaša.
Mislim,da smo izbrali v vladi zelo dobro lokacijo za srečanje s predstavniki mariborskega gospodarstva, poslancev, županov. Tisti, ki je bil tam, se je lahko prepričal, da je bila razprava zelo vsebinska. Tudi na tistem mestu tam jaz nisem dobil tega vprašanja, ki je vezano na vaše poslansko vprašanje. Če bi bil tam seznanjen, bi se brez dvoma zelo detajlno pripravil in nanj tudi odgovoril. Sedaj sem tudi prejel dopis, ki je vezan na zadevo, seveda, pa ni v celoti, vsa dokumentacija. Kot rečeno, odgovoril vam bom pisno.
Nadaljujemo z vprašanji. Na vrsti je gospod poslanec Mihael Prevc, ki bo postavil vprašanje ministrici za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani ministrski zbor! Spoštovane kolegice in kolegi! Gospe ministrici za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano postavljam vprašanje glede problematike pridobitve upravnih dovoljenj za posege oziroma krčitev gozda za kmetijske namene. Do 1. januarja 2003, ko je stopil v veljavo nov zakon o graditvi objektov, je bil postopek pridobitve upravnega dovoljenja za krčitev gozda za kmetijske namene dokaj enostaven. Na osnovi zakona o gozdovih je zavod za gozdove za poseg v prostor, kamor sodi tudi krčitev gozda za kmetijske namene, izdal soglasje k dovoljenju, ki ga je izdal upravni organ. S sprejetjem zakona o graditvi objektov, ki je začel veljati 1. januarja 2003 pa lastnik gozda, ki želi izvesti posek gozda za potrebe kmetijske dejavnosti, lahko pridobi ustrezna upravna dovoljenja samo v primeru, če je v občinskih prostorskih aktih namenska raba dotičnega zemljišča opredeljena kot kmetijsko zemljišče. Zakomplicira pa se v primeru, ko je v prostorskih planskih aktih občine opredeljena namenska raba zemljišča kot gozda in ne kot kmetijsko zemljišče. V teh primerih je treba izvesti spremembe prostorskih polanskih aktov občine, kar pa vemo, da je dolgotrajen in pa zelo zahteven postopek. V Sloveniji, ki je že tako ali tako gozdnata pokrajina, se v zadnjih letih bolj ali manj neuspešno ubadamo s preprečevanjem hitrega zaraščanja predvsem hribovitih območij naše države. Glede na zgoraj omenjeno problematiko se bo situacija samo še poslabševala, saj zaradi nemogočih postopkov za pridobitev ustreznih dovoljenj za krčitev gozda lastniki gozdov teh krčitev ne bodo več izvajali. Zato vas sprašujem, gospa ministrica: Kako nameravate rešiti ta problem? Hvala lepa za odgovor.
Hvala, gospod poslanec. Gospa ministrica, beseda je vaša.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovane poslanke, poslanci, gospod Prevc! Hvala za vprašanje in za skrb v zvezi s pridobitvijo dovoljenj za posek oziroma krčitev gozda za kmetijske namene. Kot ste že sami ugotovili, je do uveljavitve zakona o graditvi objektov zavod za gozdove po 21. členu zakona o gozdovih izdalo dovoljenja za krčitev gozda za kmetijske namene. S 1. januarjem 2003, ko je začel veljati zakon o graditvi objektov, ki pa za te posege v prostor ni več predvideval izdaje dovoljenj, zato ga upravne enote za tovrstne posege v prostor niso izdajale in s tem ni imel zavod za gozdove podlage za izdajo soglasja. Ministrstvo za kmetijstvo se je zavedalo problema in že v mesecu maju leta 2003 z dopisom, zaprosilom ministrstva za okolje in prostor z vprašanjem: Ali je možno, da se zadeve v zvezi s skrčitvami gozda v kmetijske namene obravnavajo po starem sistemu? Ministrstvo za okolje in prostor stoji na stališču, da je za te posege v prostor potrebno spremeniti prostorske planske akte. Ugotovili ste, da gre za dolgotrajen proces, vsaj leto dni ali več, in da seveda so ti posegi nekako ovirani. Ne glede na to ugotovitev je ministrstvo doseglo, da je v prostorskem redu Slovenije določba, da se za območja prepletene gozdarske in kmetijske dejavnosti določijo posebne prostorske enote, v katerih se opredeli delež gozda, ki ga je dovoljeno krčiti v kmetijske namene. To je drugi odstavek 75. člena tega prostorskega reda RS. To pa pomeni, ko bodo na podlagi te določbe občine opredelile v svojem prostorskem redu območja prepletene gozdarske in kmetijske dejavnosti, bo lahko krčitev gozda za kmetijske namene izvedene na podlagi lokacijske informacije občine in odločbe zavoda za gozdove. Sedanja ureditev je vendarle nekoliko olajšana. V tem času se problem rešuje na dva načina: če je v prostorskem aktu občine površina, ki jo želi lastnik izkrčiti, opredeljena kot kmetijsko zemljišče, dejansko pa je v naravi gozd, si pridobi lastnik zemljišča le lokacijsko informacijo ter po presoji zavoda za gozdove odločbo o poseku. V primeru, če je v prostorskem aktu občine površina, ki jo želi lastnik izkrčiti, opredeljena kot gozd, pa je treba predhodno ustrezno spremeniti oziroma dopolniti prostorske planske akte občine ter nato pridobiti lokacijsko informacijo in po presoji zavoda za gozdove tudi ustrezno odločbo. Hvala.
Hvala, gospa ministrica. Poslanec ne želi dopolnitve odgovora, tako da je na vrsti gospod poslanec mag. Milan Cvikl, ki bo zastavil vprašanje ministru za finance.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Gospa ministrica, ministri, poslanke in poslanci! Kot vodjo delovne skupine vlade Republike Slovenije za pogajanja o naslednji finančni perspektivi sprašujem ministra za finance: Kakšen je pomen zadnjega predloga luksemburškega predsedstva za nadaljnji razvoj, javnofinančni položaj in gospodarsko rast v Republiki Sloveniji? Četudi bi se to vprašanje lahko nanašalo na druge člane delovne skupine, gospoda državnega sekretarja v uradu predsednika vlade ali gospoda direktorja vladne službe za regionalni razvoj, pa je vendar minister za finance kot vodja delovne skupine najbolj odgovoren za to vprašanje. Zato tudi pričakujem odgovor od vas. Pri razlogih, da postavljam to vprašanje, izhajam iz manj znanih dejstev, da se v Sloveniji z novo vlado navkljub ustavnim določbam, navkljub zakonu o sodelovanju med vlado in državnim zborom na področju evropskih zadev to temeljno pravilo, da stališča oblikujemo v državnem zboru, več ne upošteva. Danes imamo redko priliko, da po dveh mesecih ministra za finance vidimo v državnem zboru in ga lahko vprašamo to, kar je ostalim kolegom, evropskim finančnim ministrom, pojasnjeval prejšnji vikend. Vprašanje, gospod minister, ki ga postavljamo, je enostavno: Kakšno je stališče Republike Slovenije do evropskega proračuna? Za medije ste rekli, da verjamete, da bo dogovor o tem sprejet junija letos. Vendar, kakšen dogovor bo sprejet? Niti tega niste znali v soboto povedati, kaj je za Slovenijo sprejemljiva skupna poraba. Naj vas ob tem spomnim, da je ta državni zbor nekajkrat poudaril, da se zavzemamo za predlog komisije, tako po obsegu in strukturi, kar pomeni v najboljšem primeru 80 milijard ali za dva Tržiča stanovanj, ker v teh dneh to marsikdo uporablja, predvidenega neto proračunskega prihodka vsako leto. Edino, kar ste uspeli povedati prejšnjo soboto, je bilo, da Slovenija pričakuje, da bo neto prejemnica sredstev Evropske unije. Na noben način ne sme biti neto plačnica, ste dejali. Vendar neto plačnik je vsak, ki nima negativnega položaja, torej dovolj, da imamo 1 tolar čez nič ali pa mogoče eno milijardo čez mejo. Sprašujem vas, gospod minister, zelo konkretno: Kakšno je stališče? Na katerem razponu med 1 milijardo in 80 milijard vsako leto je meja, na kateri boste vi, kot minister za finance, kot vodja delovne skupine vztrajali in ob tej zvezi tudi pridobili ustrezno podporo drugih ministrov in pa predvsem vlade v celoti? Prosim za odgovor, zato da bi lahko postavil še kakšno podvprašanje.
Gospod minister.
Hvala lepa za vprašanje. Stališče slovenske vlade do predloga evropske komisije je znano, smo ga že izpostavili - ne enkrat, večkrat. Vsi naši predstavniki na vseh shodih v Bruslju ali kjerkoli drugod smo izjavili našo podporo predlogu evropske komisije in ga ocenili kot dobro izhodišče za nadaljnja pogajanja. Kot veste, se pogajanja o naslednji finančni perspektivi o proračunu EU odvijajo trenutno na podlagi metodologije tako imenovanega pogajalskega okvira, ki ga je luksemburško predsedstvo prvič predstavilo meseca marca. Pogajalski okvir odpira možnost razprave znotraj vseh šestih naslovov in podnaslovov naslednje finančne perspektive. To je konkurenčnost, kohezija, naravni viri, državljanstvo, svoboda, varnost in sodstvo, EU kot globalni partner ter administrativni izdatki. Hkrati pa ta pogajalski okvir ali njegov "shelting box" odpira vprašanja tudi na prihodkovni stani proračuna v smeri boljše strukture prihodkov ter odprave prevelikih neravnovesij med državami članicami, čeprav nikakršnega predloga še ni bilo. Pogajalski okvir je v svojem bistvu nezavezujoč dokument predsedstva, katerega namen je čim hitreje in enostavneje zbližati stališča držav članic do obsega in vsebine naslednje finančne perspektive ter na osnovi tega čim prej doseči kompromisni dogovor. Pogajalski okvir zaenkrat še ne predstavlja kompromisnega predloga, na osnovi katerega bi bilo mogoče politični dogovor v juniju letos. Slovenija je v pogajanjih - kot sem že omenil v začetku, to kot prvo pojasnilo gospodu poslancu - vseskozi izhajala iz ocene, da predstavlja predlog komisije dobro osnovo za nadaljnja pogajanja. Ta predvideva, to se pravi predlog komisije, povprečno raven izdatkov v višini 1,14% bruto nacionalnega dohodka v času naslednje finančne perspektive. Predlog komisije pa je v pogajanjih soočen predvsem z zahtevami šesterice največjih držav, ki so neto plačnice, ki terjajo omejitev povprečne ravni izdatkov na 1% BND. Slovenija se pri tem nikoli ni opredeljevala do konkretne ravni izdatkov, temveč je za nas bistveno bolj pomembna struktura samih izdatkov. V tem okviru je za Slovenijo ključnega pomena dogovor na področju kohezijske politike. Konec aprila je luksemburško predsedstvo prvič konkretiziralo svoj pogajalski okvir z bolj specifičnim predlogom za dosego kompromisa. Slednji še ne vsebuje nobenih zneskov obsega naslednje finančne perspektive ali obsegov pri ostalih podnaslovih, nakazuje pa smer, v katere namerava luksemburško predsedstvo voditi nadaljnja pogajanja. Iz prenovljenega pogajalska okvirja je razvidno, da namerava predsedstvo predlagati znižanje porabe v vseh podnaslovih naslednje finančne perspektive, čeravno tega še ni konkretno zapisalo, je pa na vsak nižji, kot je bil predlog komisije. Predlog zaenkrat obsega zgolj področje kohezijske politike, ki je, kot rečeno, za Slovenijo prioritetnega pomena in o tem smo tudi že poročali evropski komisiji tega državnega zbora. O predlogu je predsedstvo za različne predpostavke, ki določajo kohezijske ovojnice za posamezne regije, podalo le razpone možnih vrednosti, ki so praviloma nižji od predloga evropske komisije, kot sem že omenil. Pri tem je težilo k temu, da bi znižanje prizadelo vse članice [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]in ne le nekaterih držav prejemnic. V prenovljenem pogajalskem okvirju Slovenija nasprotuje občutnemu znižanju sredstev, ki ga je luksemburško predsedstvo, vsaj v tej fazi, predvidelo zgolj v okviru kohezije. Menimo, da zniževanje izdatkov Evropske unije v naslednji finančni perspektivi na sme iti na račun območij Unije, ki zaostajajo v razvoju. Takšno stališče smo že predstavili tako luksemburškemu predsedstvu na bilateralnih [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]pogovorih, pa tudi ostalih državam članicam. Na podlagi razgovorov ocenjujem, da nov predlog daje jasen signal, da želi predsedstvo pogajanje v času svojega mandata le izpeljati do konca, a vendar glede tega, čeprav smo optimisti, ne moremo zagotoviti, da bo tudi uspešno. Očitno ima predsedstvo že pripravljen kompromisni predlog, ki ga še ni dalo na razpolago [[...]]
Gospod minister, čas.
[[...]],in ga namerava predstavljati po delih, in to sicer v prihodnjih morda 10-ih ali 14-ih dneh.
Boste lahko nadaljevali pri dopolnjenemu vprašanju, se moramo držati pravil. Lepo prosim.
Če mi dovolite, prosim, to je zelo pomembno vprašanje. Gospod Cvikl večkrat že sprašuje o teh zadevah in bi rad končal.
Sem prepričan, da vam bo postavil dopolnilno vprašanje, pa boste izkoristili lahko dodatni čas, da se držimo poslovnika.
Slovenija je pripravljena na ta pogajanja, se pripravlja tako, kot bi človek pričakoval pri takšnih zadevah, dejansko tudi s pomočjo zunanjih svetovalcev, ustanov, ekonomske fakultete prav tako, kot je to delala v preteklosti. Prepričani smo, da ko bodo ti predlogi dejansko prišli in nam bodo na razpolago, da bomo znali tudi glede tega zavzeti prava stališča in se pravočasno tudi pogovarjati v tem državnem zboru. Hvala.
Hvala lepa. In ponovno bi prosil, da se vsi držite časovnega odmerka. Gospod poslanec, želite dopolnitev odgovora?
Seveda, kar poglejte! To, kar je gospod minister bral, nam je že dolgo poznano. Kar nekaj sej odbora za evropske zadeve nam to isto berete. Jaz ne želim tega, gospod minister. Jaz želim, da vi poveste slovenski javnosti, ali ste zadovoljni z 80 ali z 1 milijardo. Zakaj je to pomembno, gospod minister? V nedeljo zvečer so ob robu srečanja evropskih zunanjih ministrov in ministrov za evropske zadeve glede na vabilo za zasedanje odbora za evropske zadeve začenja konklave, na kateri naj vsaka država pove svoje stališče. Vi nam danes niste uspeli povedati zelo enostavnega vprašanja - kaj je za Slovenijo še sprejemljivo? Sporočila, ki jih dobivamo, so, da je za Slovenijo sprejemljivo vse, samo da se to konča v mesecu juniju. Lahko pa je vsa slovenska javnost prebrala analizo, zelo konkretno analizo glavnih akterjev tovrstnih analiz, ki bi vam kot vodji delovne skupine morala biti zelo poznana, da seveda obstaja neki razpon med približno 20 in 80 milijard, med 20 in 80 milijard, ni pa ta razpon - vseeno. H čemur želim seveda protestirati, ker ne spoštujete zakona o sodelovanju med vlado in državnim zborom, je, da tega stališča, ki ste ga šli predstavljati luksemburškemu predsedstvu, niste najprej pojasnili v državnem zboru. Seveda, zakaj ga niste - zato, ker ste nam na odboru za evropske zadeve povedali, da je nesmiselno prikazovati izračune. Gospod minister, vi ste vodja delovne skupine, vi se pogajate v imenu Republike Slovenije, ne v imenu vlade Republike Slovenije! In gospodje, ki sedijo v Bruslju, so predstavniki Republike Slovenije in imamo zakon, imamo ustavo in zato seveda želimo, da o tem vodimo razpravo tukaj. Tega pa nam ne naredite, berete nam stvari, ki so nam splošno poznane. Seveda vemo, kako se pogajati, vendar potrebujemo pogajalsko izhodišče, za katerega morate mandat dobiti tukaj, v tem državnem zboru.
Hvala, gospod poslanec. Gospod minister, želite komentirati?
Podobnega vprašanja ni bilo, bilo je samo nekaj ocen. Rad bom pa izrabil še ta čas, da bom dokončno odgovoril, da to, kar je gospod poslanec vprašal, kaj se je dogajalo ta konec tedna. Prvikrat, in to sicer na strogo neformalen način, za zaprtimi vrati se je odprla razprava ne samo, kako se bodo odhodki dejansko delili in kakšna naj bo celotna vsota - kot je bilo do sedaj pod nizozemskim predsedstvu in tudi do sedaj z luksemburškim predsedstvom, ampak se je odprlo vprašanje prihodkov. Seveda, pri vprašanju prihodkov so pa ključnega pomena tako imenovani lastni prihodki, lastni viri in to je vprašanje povračila Veliki Britaniji. Tam smo vsi izrazili naše - ki smo prišli dejansko do besede. Jaz vam lahko povem, kaj sem sam povedal, kaj so drugi, pa ne, ker to je bil zaprti sestanek. Zelo malo držav poleg Velike Britanije se strinja s tem pristopom in bi ga še radi nadaljevali. Na vsaki način je to neka zadeve, ki se je pojavila v preteklosti zgodovine EU. Kolikor je bilo za to opravičilo, da je bila takšna podlaga, so se okoliščine tako spremenile, da nihče več ne podpira takšnega pristopa. Tega, kako se bo pa dejansko oblikoval predlog predsedstva, kar se tiče odhodkov in prihodkov, pa še danes nimamo. Verjamem, da marsikdo, tudi sami bi radi imeli neke številke, s katerimi bi se lahko poigravali. Zaenkrat imamo samo razpone in znotraj teh razponov pripravljamo različne scenarije, da bomo lahko pravočasno in tudi odreagirali. Sicer bi pa rekel, da se je tega vlada lotila odgovorno. Vemo, kakšna je naša odgovornost, vemo, da so tudi drugi pametni ljudje v Sloveniji, da nimamo monopola nad pametjo, sicer pa ne moremo sprejeti tega, da nekateri pa mislijo, da imajo monopol in da samo oni lahko interese Slovenije predstavljajo. To pa odločno zavračam. Hvala.
Proceduralno, mag. Cvikl.
Proceduralno. Seveda z odgovorom nisem zadovoljen, zato zahtevam, da na podlagi drugega odstavka 246. člena državni zbor odloči, da bo o odgovoru ministra, ki seveda ni bil odgovor o tem, kaj bo naslednji teden ali pa kaj je bilo prejšnji vikend, razpravljal na naslednji seji. Mi bomo v tej zvezi, pred konklavami 22. maja, tudi eventualno predlagali izredno sejo državnega zbora na temo evropskih zadev, ker je to pomembno vprašanje, ki se tiče vseh, ki seveda želijo Sloveniji dobro, in ne gre za to, kdo je bolj ali manj pameten. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Kot veste, v skladu s poslovnikom bomo o vašem predlogu odločali jutri v okviru glasovanja. Nadaljujemo z vprašanji. Na vrsti je gospod poslanec Samo Bevk, ki bo postavil vprašanje ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Botanični vrt, ustanovljen kot vrt domovinske flore, je letos spomladi praznoval že 195. letnico svojega delovanja. Čez 5 leto bomo torej praznovali njegovo 200. letnico. Ljubljana je kot glavno mesti Ilirskih provinc leta 1810 dobila ustanovo, v kateri so lahko študenti medicine spoznavali rastline, ki so jih uporabljali za zdravljenje. Naravoslovec Franc Hladnik, rojen v Idriji, prvi ravnatelj in ustanovitelj vrta, je s ponovnim prihodom avstrijske oblasti uspel vrt ohraniti. Vrt je po njegovi zaslugi nadaljeval svoje delo, ki nepretrgoma traja vse do današnjih dni. Poleg NUK-a je to najverjetneje najstarejša neprekinjeno delujoča ustanova pri nas. Kljub temu pa botanični vrst v Ljubljani v primerjavi z drugimi v naši okolici, ki so bistveno mlajši, nima s strani države urejenega statusa ustanove nacionalnega pomena, kot na primer vrtovi v Budimpešti, Gradcu, Zagrebu, Beogradu in Bruslju. Že leta 1974. je bila sprejeta odločitev o zasaditvi novega vrta na sproti živalskega vrta pod Rožnikom. Tam je danes že odkupljenih 20 hektarjev zemljišča, zgrajen je vhodni objekt, ki pa je že zaseden z drugo dejavnostjo. Dejstvo je, da sedanji vrt na Ižanski cesti nima ustreznih razmer niti dovolj kadrov. Čeprav smo v Ljubljani imeli botanični vrt kar 16 let prej kot v sedanji prestolnici Evropske unije v Bruslju, pa danes z njim žal nismo več primerljivi. Tam je danes skoraj toliko pokritih površin, kot je celotno ozemlje našega vrta. Še Albanija ima v Tirani botanični vrt s 15 hektarji površine. Dejstvo je, da nas podpisane konvencije obvezujejo imeti ustanove, ki varujejo rastlinstvo na nadomestnih rastiščih. Rastlinski svet je del tistega otipljivega sveta, ki nas nenehno obdaja, z njim se srečujemo vsak dan, o njem pa zmeraj manj vemo. Iz programov osnovnih in srednjih šol se tovrstna tematika vse bolj odmika, s tem pa se izgublja tudi nujno potrebna vzgoja za ustrezen odnos do narave in njenega varstva. Ministra dr. Zupana sprašujem: Kako je z razglasitvijo Botaničnega vrta v Ljubljani za spomenik oblikovanja narave državnega pomena? Se pripravlja primerna obeležitev dvestoletnice Botaničnega vrta kot najstarejšega vrta v jugovzhodni Evropi? Kako namerava urediti financiranje dejavnosti vrta in razmerje med vlado, univerzo in občino Ljubljana? Ter: Kakšni so načrti z nadaljevanjem gradnje oziroma širitvijo Botaničnega vrta na novi lokaciji pod Rožnikom? Ministru se najlepše zahvaljujem za odgovore. Hvala lepa.
Hvala lepa gospodu poslancu. Gospod minister.
Spoštovani predsednik, spoštovani poslanci in poslanke, spoštovani kolega Samo Bevk. Moram reči, da se vam zahvaljujem za to vprašanje, izredno pomembno in izredno natančno pisano. Dejansko je bil Botanični vrt ustanovljen leta 1810, gospod Fran Hladnik ga je ustanovil v času Ilirskih provinc in takrat je bil približno 33 arov, potem pa je pod vodstvom vseh teh entuziastov in pod vplivom gospoda Hladnika, ki se je tako zavzemal, da so celo Avstrijci potem ta vrt obdržali in so ga celo povečali. Dejansko je botanični vrt v Sloveniji najstarejše vzgojno-izobraževalna visokošolska institucija, ki služi nepretrgoma praktično 100 let za vzgojo na tem področju. Dejstvo je, da je ta ustanova vršila eno najbolj pomembnih služb pri nas, kar se tiče biodiverzitete, za sodelovanje in vsega ostalega na tem področju, ter je ves čas rasla, dokler ni do leta 1946 dosegla velikost približno dva in pol hektara, potem pa je zaradi tega ožanja in prometnega ožilja, ki ga je stisnilo med cesto in železnico, vrt izgubil približno polovico hektara in od takrat naprej lahko rečemo temu, da je v neprimernih okoliščinah. Dejansko je že leta 1974 bilo določeno, da bo Biotehniška fakulteta prenesla ta vrt v Rožno dolino, kjer je bilo odkupljenih 20 hektarov, kar je v bistvu malo več, kot imajo povprečni vrtovi te vrste v Evropi, torej je primerno. To je bilo odkupljeno, zgrajen je bil tudi rastlinjak, ki pa še ni dograjen. Nosilec tega je Biotehniška fakulteta. Ministrstvo za visoko šolstvo se zaveda pomena tega zelo, zelo pomembnega objekta in tudi pripravljamo vse, da se bo čez čas pet let, ko bo 200-letnica tega pomembnega objekta, to primerno proslavilo. Zaradi tega imamo sklicano koordinacijo. Problem je seveda v tem, da je to nekako otrok štirih staršev, to je ministrstva za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, ministrstva za okolje in ministrstva za kulturo, poleg tega pa je še tu Zavod za varstvo kulturne dediščine in mesto Ljubljana. Mi smo sklicali sestanek, to je že v sklicanju, in na tem bomo koordinirali akcijo za določitev statusa. Leta 1991 je imel ta vrt status spomenika oblikovane narave, kar pa ne zagotavlja financiranja. Gre za to, da bi postal to kulturni spomenik državnega pomena, kar pa zahteva 100% financiranje. Za 100% financiranje moramo zagotoviti v proračunu leta 2006 in 2007 ustrezna sredstva, in to moramo narediti na tem sestanku oziroma pri naslednjem proračunu. Upam, boste to podprli, mi to pripravljamo in bo to narejeno. Hvala lepa.
Hvala, gospod minister. Gospod poslanec, dopolnitev odgovora.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Gospodu ministru, dr. Zupanu, se lepo zahvaljujem za odgovore. Prav gotov je spodbuden sklic koordinacije vseh teh ustanov, da bi se dogovorili o statusu in financiranju. Seveda me zanima, če se boste zavzeli tudi za nadaljevanje gradnje oziroma širitve botaničnega vrta na novi lokaciji pod Rožnikom, kajti mislim, da je to prava lokacija za nov razvoj tega vrta. Bi pa izpostavil še kadrovski primanjkljaj v tem vrtu in bi vas s tem v zvezi rad nekaj vprašal. Namreč, botanični vrt ima samo pet zaposlenih. To je zelo malo. Vodjo vrta z doktoratom financira mestna občina Ljubljana, medtem ko vaše ministrstvo pa zagotavlja plačo za preostale štiri delavce, to je enega s srednjo šolo, dva z dveletno strokovno šolo in enega nekvalificiranega delavca, in za dejavnost zagotavlja trenutno, kolikor vem, iz proračuna komaj 6 milijonov tolarjev za vzdrževanje tega vrta. Podobni botanični vrtovi v prestolnicah EU imajo od 20 do 25 zaposlenih. Se pravi, skoraj štirikrat ali petkrat več, kot je to primer v Ljubljani. Zato me zanima, gospod minister: Ali se lahko v prihodnostih nadejamo tudi več v kadrovskem smislu, da boste, morda, zaposlili še koga z ustrezno strokovno kvalifikacijo [[z doktoratom znanosti]] ? Kajti, ta vrt prav gotovo potrebuje dodatne strokovnjake. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister.
Hvala lepa za to dodatno vprašanje. Stvar je v tem, da je to v kadrovski domeni biotehnične fakultete, se pravi, da je to pravzaprav v njihovem kadrovskem načrtu. Jaz osebno se zelo za to zavzemam, ker se mi zdi, da tako stara in tako ugledna ustanova to mora imeti, da mora Ljubljana to tudi kot središče Slovenije to podpreti. Poleg tega vemo, da imamo botanični vrt v Mariboru, Julijano in še tudi drugje. Torej moramo skrbeti za to, ker je to za Slovenijo pomembno. Pomembni so pa tudi stroški. Ko bomo tehtali vse te, bomo v sklopu - jaz mislim, da je pri 20 hektarjih v primerjavi z 2 hektaroma seveda popolnoma jasno, da to potrebuje dodatno zaposlitev. Koliko bo to seveda stalo? Želje so velike, bomo pa morali to počasi narediti. Jasno pa je, da v mejah možnosti bomo to urejali. Hvala lepa.
Hvala lepa gospodu ministru. K besedi vabim gospoda poslanca Mira Petka, da postavi vprašanje ministru za pravosodje.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke, poslanci, ministrski zbor, posebej gospod minister Lovro Šturm, na katerega naslavljam to poslansko vprašanje. Občina Črna na Koroškem je ena od tistih slovenskih občin, kjer zaradi dolgotrajnih postopkov denacionalizacije razvoj zaostaja. Več kot četrtina površine občine Črna na Koroškem je namreč v postopku denacionalizacije, ki traja že več kot desetletje. V tej ozki dolini že itak ni na voljo površin za stanovanjsko izgradnjo, v postopku denacionalizacije pa je tudi ena redkih ravnih površin, to je bivša žaga mučenikov, kjer bi bilo mogoče razvijati gospodarsko dejavnost. Zaradi denacionalizacije zapuščene in neurejene površine je občina letno prikrajšana za okoli 3 milijone tolarjev, kolikor bi jih sicer dobili v proračun zaradi nadomestil za stavbno zemljišče. Grofovska družina Thurn Valsassina iz Pliberka na Avstrijskem Koroškem je tista, ki je vložila zahtevek za vračanje premoženja v Mežiški dolini in tudi drugod po Sloveniji. Samo za občino Črna ta delež znaša 3732 hektarov kmetijskih zemljišč in gozdov. In vračanje tega premoženja avstrijski grofovski družini Thurn je bilo sredi 90. let prejšnjega stoletja med najbolj izpostavljenimi primeri denacionalizacije v državi, in je tudi v veliki meri prispevalo k moratoriju izvajanja zakona ter je botrovalo nekaterim kasnejšim spremembam v zakonu o denacionalizaciji. Poleg zakonskih sprememb so Thurnov primer denacionalizacije krojile tudi odločbe ustavnega sodišča Republike Slovenije, in tako po več kot desetletju ta zahtevek še vedno ni končan. Zaključek tega primera pa je nadvse pomemben za vse štiri občine v Mežiški dolini, od Črne pa do Raven na Koroškem, kakor tudi za samega denacionalizacijskega upravičenca. Kajti pri tem dolgotrajnem pravdanju nastajajo veliki stroški. Zato ministra sprašujem: V kateri fazi se ta čas nahaja ta primer? Kdaj se bo ta postopek končal? In dalje, če bo prišlo do vračanja tega premoženja: Ali in koliko bo vrnjenega v naravi? Zavedam se, da je primer zelo zapleten in da gre za velik zalogaj, kljub temu pa postavljam tudi vprašanje: Ali ni mogoče v pravnih in sodnih postopkih v takih primerih vendarle nekoliko pohiteti? Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa, gospod poslanec. Gospod minister, beseda je vaša.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Hvala za vprašanje, spoštovani gospod poslanec Miro Petek. Uvodoma naj poudarim, da ministrstvo za pravosodje v postopkih denacionalizacije nastopa le kot koordinator in usklajevalec med posameznimi upravnimi organi. Postopke denacionalizacije vodijo in o zadevah odločajo le z zakonom o denacionalizaciji določeni upravni organi in če pride do spora, seveda tudi samostojna in neodvisna sodišča. Glede na zastavljeno vprašanje je ministrstvo za pravosodje takoj zaprosilo upravno enoto Ravne na Koroškem, ki je krajevno pristojna, da odloča o zahtevku, za pojasnilo. Načelnica upravne enote Ravne na Koroškem, gospa Vlasta Božnik, nam je danes že posredovala odgovor, ki ga v nadaljevanju na kratko povzemam, celoten odgovor pa vam bomo posredovali, spoštovani gospod poslanec, v pisni obliki posebej. Kaj je glavna vsebina tega odgovora, ki smo ga dobili? Upravna enota Ravne na Koroškem v obravnavani zadevi denacionalizacije vodi postopek dveh upravičencev; tako da ne bi govoril samo o družini Thurn Valsassina, ampak o dveh članih te družine, kajti postopek je različen za enega in za drugega. Pri prvem od članov z imenom Aleksander Vincenc Georg Thurn Valsassina, ki je bil rojen leta 1905, je odločba o denacionalizaciji že dokončna, ni pa še pravnomočna. Kaj to pomeni? To pomeni, da je upravna enota svoje delo končala, ni pa končalo še sodišče, kajti zadeva se nahaja na sodišču, ker teče upravni spor na vrhovnem sodišču. Gre za zahtevek, kot ste omenili, za premoženje povečini kmetijskih zemljišč in gozdov v obsegu 3.732 hektarjev, ki ležijo v občini Črna na Koroškem. Upravna enota se je v odločbi oprla na dejstvo, da se imenovani upravičenec ni štel za državljana Ljudske republike Slovenije in jugoslovanskega državljana v trenutku podržavljenja. Odločba upravne enote, oddelka za notranje zadeve, glede ugotavljanja državljanstva je z izdajo sodbe vrhovnega sodišča, ki je odločalo v upravnem sporu zoper sodbo upravnega sodišča v tem vprašanju, torej glede državljanstva, postala pravnomočna 10. oktobra 2001. Torej potem, ko je bila sprejeta ta odločb o državljanstvu, da se ta ni štel za državljana, je seveda upravna enota izdala ustrezno odločbo, s katero je ta zahtevek, kot vidimo, zavrnila. Zoper to odločitev pa teče upravni spor, ki je v tem trenutku na vrhovnem sodišču. Zanima vas torej, kdaj bo ta upravni spor rešen. O konkretnih zadevah ne morem povedati ničesar, to je izključna pristojnost vrhovnega sodišča. Lahko pa vas informiram samo o tem, da sem že pred dobrim mesecem opravil razgovor na vrhovnem sodišču, na upravnem senatu, kjer sem govoril o problemu denacionalizacije. Opozoril sem, da je treba te zadeve reševati kar se da hitro, in dobil sem zagotovilo, da bodo te zadeve rešene do jeseni letošnjega leta. Upam, da bo tudi tako s to zadevo, nakar bi ta zadeva postala tudi zaključena in pravnomočna. V drugi, manjši zadevi, ki se nanaša na upravičenca z imenom Alexsander George Gisslen Thurn Vals assina, pa gre za drugo zadevo. Ta upravičenec, ki je bil rojen leta 1879, pa je bil jugoslovanski državljan, zato je bil tudi upravičenec do denacionalizacije, vendar je upravna enota z odločbo vrnila to državno premoženje le v obliki obveznic slovenske odškodninske družbe. Odločba je postala pravnomočna 29. junija 2004 in je ta postopek denacionalizacije v celoti končan. To seveda pomeni, da tisto premoženje od tega drugega upravičenca ne bo predmet vračanja.
Hvala, gospod minister. Želi [[...]]
Z odgovorom sem zadovoljen in se še enkrat zahvaljujem.
Hvala lepa gospodu poslancu. Nadaljujemo. Sprašujem gospo poslanko Darjo Lavtižar Bebler, ali želi vseeno zastaviti vprašanje ministru za zunanje zadeve. Da, prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Ob robu nedavnega zasedanja Parlamentarne skupščine Sveta Evrope v Strasbourgu, je bilo slišati resne kritike na račun predsedujočega Ovse, ministra za zunanje zadeve dr. Rupla, v zvezi z njegovim zadnjim obiskom v Azerbajdžanu. Posebej švicarski poslanec Andreas Gross, sicer poročevalec Sveta Evrope za Azerbajdžan, je opozarjal na izredno zapleten položaj v tej državi pred letošnjimi parlamentarnimi volitvami, za katere mnogi poznavalci menijo, da zagotovo ne bodo svobodne in poštene. Še posebej ne po goljufijah in posledičnih nemirih na predsedniških volitvah oktobra 2003 in na lokalnih volitvah decembra lani. V takšnih razmerah naj bi si v času svojega obiska v Azerbajdžanu predsedujoči v Ovse, slovenski zunanji minister, vzel kar eno uro in pol časa za pogovor s predsednikom Alijevim, opoziciji pa je namenil le kratek čas in le bežno pozornost, kar je opozicija pozneje ogorčeno kritizirala. Kakor izhaja tudi iz pogovora za Delo, objavljen je bil 28. aprila letos, je poslanec Gross povedal, citiram: "Iz Ruplovega obiska v Bakuju se norčujejo celo v uradu predsednika Alijeva. Predsedujoči Ovseju, je namreč s seboj pripeljal večjo skupino slovenskih gospodarstvenikov. Zdi se, da so ga slovenski posli v Azerbajdžanu zanimali bistveno bolj kakor misija Ovseja, ki bi morala biti njegova prva skrb. Tako se v mednarodni diplomaciji kratko malo ne dela. Rupel s takšnimi potezami samo zmanjšuje ugled organizacije, ki je zlasti na posovjetskem prostoru že tako in tako ne jemljejo dovolj resno. To je degradacija Ovseja. Po svoje je mogoče govoriti celo o nekakšni korupciji, saj ne gre, da bi predsedujoči Ovseja na takšnih poteh skrbel še za posle v imenu svoje države" - konec citata. Kakšno naj bi torej bilo sporočilo s strani predsedujočega Ovseja tej državi, kjer je stanje, kar zadeva človekove pravice, pluralno demokracijo in pravno državo, zelo zaskrbljujoče? V državi je veliko število političnih zapornikov, oblast neusmiljeno preganja neodvisne novinarje, oblastniki so do kraja skorumpirani. Ali je bilo sporočilo tudi to, da bo naklonjenost slovenskim gospodarstvenikom s strani Azerbajdžana vplivala na ugodnejše poročilo Ovseja o političnih razmerah v tej državi? Ministra torej prosim, da na naslednji seji poda ustno pojasnilo v zvezi s temi očitki. Hvala lepa.
Hvala, gospa poslanka. Nadaljujemo z vprašanjem, ki ga bo postavil gospod poslanec Srečko Prijatelj, in sicer ministru za okolje in prostor.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovana ministrica, spoštovani ministri, spoštovane kolegice in kolegi. Gospoda Podobnika sprašujem: Ali bo strategija v ministrstvu za okolje in prostor pri ohranjanju slovenskih nepremičnin in kulturne dediščine v prihodnje kaj boljša za Slovenke in Slovence? Tu mislim zlasti na tisti del, ki ima majhno kupno moč, ki si ne more privoščiti tega, da bi svoja pročelja fasad in svoje objekte, ki imajo sicer dobro kulturno dediščino in so nemalokrat tudi pod spomeniškim varstvom, zakonsko zaščitil in uredil tako, da bo s pomočjo ministrstva oziroma vlade se našlo dovolj razumevanja in dovolj sredstev, da se s pomočjo proračunskih sredstev omogoči ohranjanje te, za nas zelo pomembne dediščine. Kajti vemo, da če se samo ozremo onkraj meja pa pogledamo najstarejšo prestolnico Avstro-Ogrske, to je Dunaj, da ima vzorno urejene stare stavbe, spomenike in kulturno dediščino, pri nas pa je nemalokrat to zanemarjeno. Sam izhajam s Krasa in zelo mi je hudo, ko gledam zelo stare portale, ko propadajo, nosijo pa zavidljivo letnico 1800, 1700. Seveda siromašen del prebivalstva, ki živi na periferiji mest, nima denarja, da bi s svojimi sredstvi to popravil in ohranil tudi za bodoče rodove. Spoštovani minister: Ali boste v svojem mandatu lahko zagotovili zakonsko preambulo in osnovo za to, da bomo v proračune našli tudi ta sredstva, če že najdemo sredstva za vse druge potrebne, nepotrebne zadeve? Mislim, da je na nas, da ohranimo to kulturno dediščino in s tem okolje in glede na to, da ste okoljski minister, vas naprošam, če mi lahko podate odgovor, kajti zanamci nam bodo hvaležni, če bomo pustili ohranjeno kulturno dediščino in sicer urejeno okolje. Hvala.
Hvala. Gospod minister, beseda je vaša.
Hvala za besedo. Spoštovani, gospod poslanec Prijatelj. Jaz se vam zahvaljujem za to vaše vprašanje. Najprej med slovensko stroko na področju arhitekture velja, da zelo ceni stavbno dediščino slovenskega Krasa. Vaše vprašanje je sicer delno povezano z resorjem za kulturo. Gre za klasično medresorsko vprašanje in vam lahko samo zagotovim, da tudi zadnje analize, ki smo jih delali, ko pripravljamo spremembe nacionalnega stanovanjskega programa, ugotavljajo, da je razslojevanje in diferenciacija med prebivalstvom povzročila tudi spremembo bivalne kakovosti v slovenskih naseljih in zato je tudi prišlo do nepredvidljivih sprememb pri vzdrževanju stavb in stanovanj. Tudi pri njihovi uporabi, tudi pri njihovem posodabljanju in tudi dostopnosti posameznih družbenih skupin do primernih bivalnih prostorov, še posebej se je opažala tudi spremenjena vloga mestnih središč. Še posebej pa to velja tudi za suburbanizirana območja na podeželju. Čeprav nismo na resorju za okolje in prostor v celoti pristojni za to vprašanje, vam lahko zagotovim, da preko različnih zakonodajnih ukrepov, naštel bom katerih, tudi preko dejavnosti stanovanjskega sklada Republike Slovenije, javnega sklada, želimo konkretno spodbujati prenovo tudi obstoječega stanovanjskega fonda, torej ne samo novogradenj, tudi tistega dela, ki ima značaj kulturne dediščine. Konkretno, stanovanjski sklad je v zadnjem razpisu, ki se imenuje program spodbujanja zagotavljanja neprofitnih najemnih stanovanj v občinah za leto 2005, dal med drugim občinam, neprofitnim stanovanjskim organizacijam in javnim nepremičninskim skladom ugodna dolgoročna posojila za obnovo obstoječega stanovanjskega fonda. Upam, da bo ta instrument uporabljen. Drugič. Fizične osebe, ki sodelujejo in varčujejo v okviru nacionalne stanovanjske varčevalne sheme, imajo izrecno pravico, da privarčevana sredstva porabijo tudi za rekonstrukcijo stanovanj ali stanovanjskih stavb. V predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o nacionalni stanovanjski varčevalni shemi je tik pred tem, da gre v vladno proceduro, pa smo pripravili predlog, in to na predlog ministrstva za kulturo, da se doda določba, da bodo ta sredstva eksplicitno namenjena tudi za prenovo starih stanovanj oziroma stanovanjskih stavb. Tretjič. Imam informacijo, da posamezne občine spodbujajo prenovo stanovanjskega fonda, med njimi na primer nekatere večje, predvsem mestne občine, ki imajo tukaj več virov, s posebnim posojilom vsako leto namenijo posojila za te namene in veljavni zakon o urejanju prostora pa omogoča občinam, da sprejmejo lokacijski načrt, s katerim lastnikom nepremičnin predpišejo obveznost prenove stanovanjskega fonda na območju, ki ga določijo z načrtom. Ta rešitev ni najbolj prijetna, je pa lahko zelo konkretna in uspešna. Zanimalo nas bo, katera občina se bo prva odločila za tako potezo. Kot sem že v uvodu povedal, poudarek k prenovi v smer, kot ga vi najavljate v vašem vprašanju, pa bo dan tudi pri spremembah nacionalnega stanovanjskega progama, ki je v pripravi. Hvala.
Hvala, minister. Gospod poslanec.
Spoštovani minister! Če država nalaga obveznost, potem bi morala to obveznost tudi financirati. Sam smatram, da bi zlasti za periferijo, to so vasi in zaselki, ki imajo bogato kulturno dediščino, vlada morala najti posebna sredstva, ustrezen zakon, da bi obnovila to kulturno dediščino in okoljsko stanje, ki vlada na posameznih območjih. Seveda ste mi le delno odgovorili na to moje vprašanje in nisem povsem zadovoljen. Če imamo denar, proračunska sredstva za razno razna vladna letala, ki stanejo mnogo več, ko bi bilo potrebno za njih odšteti, potem bomo morali imeti tudi to, da bomo vzorno uredili okolje, ki je na nek način naš ponos.
Hvala. Gospod minister.
Ob vašem dodatnem vprašanju bi vam glede finančnega vira odgovoril naslednje. V preteklosti je bil znan instrument CRPOV, celostni razvoj podeželja in obnova vasi, ki je zelo konkretno v nekaterih manjših urbanih središčih na podeželju investiral tudi v take stavbe, o katerih govorite. Menim pa, da se nam v novi finančni perspektivi odpira možnost, da bomo lahko prek strukturnih take projekte prijavili tudi na evropska sredstva. To je eden od možnih virov, obstajajo pa še nekateri drugi. Kot rečeno, stanovanjski sklad bo prek razpisov dajal prednost taki gradnji. Enako velja tudi za nacionalno varčevalno shemo. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji je gospod Ivan Jelen, ki bo postavil vprašanje ministru za obrambo.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovana ministrica in ministri vlade Republike Slovenije! Danes želim podati poslansko vprašanje gospodu ministru za obrambo, in sicer glede usklajenosti med obrambnim sistemom in sistemom varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami. Ob predstavitvah programa ministrstva za obrambo je bilo večkrat poudarjeno, da boste povečali sodelovanje Slovenske vojske pri izvajanju nalog zaščite in reševanja pred naravnimi in drugimi nesrečami ter le-to uskladili z obrambnim sistemom. V zvezi s tem me številni občani iz moje savinjske regije sprašujejo: Kakšne sisteme varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami je oblikovala Slovenska vojska v svojih sistemskih dokumentih? Kolikor mi je znano, se v teh dneh zaključujejo priprave na spremembo zakona o gasilstvu, nikjer pa nisem zasledil, da bi se karkoli dogajalo glede uresničevanja napovedi, ki ste jo izrekli na začetku tega leta glede usklajevanja med obrambnim sistemom in sistemom varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami. Zato vas sprašujem, gospod minister: Ali morda to pomeni, da pomoč Slovenske vojske ob naravnih in drugih nesrečah ni več ena izmed osrednjih prioritet? Ali lahko zato morda sklepamo, da imate v svojih strateških načrtih druge načrte ter da sistem varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami ni več ena izmed osrednjih prioritet?
Hvala. Gospod minister.
Spoštovani podpredsednik, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Pri izvajanju obrambnih reform ostaja povezovanje med dvema podsistemoma, to je Slovenska vojska in pa zaščita in reševanje, še vedno prioriteta, da se to povezovanje povečuje in krepi. Gre za to, da želimo s tem povečati učinkovitost, ko pride do neke naravne nesreče. Gre pa tudi za to, da se racionalno uporablja tista opremo, ki jo ima država. Gre za to, da slovenska vojska ima v svojih enotah določeno opremo in sredstva, ki lahko ob naravnih nesrečah prispevajo k temu, da se škoda zmanjša oziroma da se posledice naravne nesreče zmanjšajo. Naj povem, da drži vaša navedba, da v zakonu o gasilstvu ni nič napisanega v zvezi s tem, ker to urejajo drugi dokumenti. Naj povem tudi, da tudi druge države vse bolj težijo k temu, da se ta dva sistema čimbolj povezujeta in dopolnjujeta. Naj povem na primer, da v okviru slovenske vojske imamo, ne vem, RKB enoto, to je radio-kemična-biološka enota, ki seveda lahko zelo koristi ob kakšni biološki, kemični katastrofi, zlasti če to povzroči industrija. Tako imamo v tem trenutku v okviru hitrih sil za posredovanje, to so sile, ki so sicer v okviru Nata, enoto za dekontaminacijo, ki je pripravljena za posredovanje vsak trenutek, če bi nekje se zgodila kakšna katastrofa. Dokumenti, ki urejajo to povezovanje, so državni načrt, ki je bil sprejet na vladi v mescu februarju, in sicer gre za državni načrt reševanja in zaščite v primeru porabe sredstev za množično uničevanje ali pa v zvezi z mednarodnim terorizmom. Tam so opredeljene tri točke sodelovanja: RKB enota, ker gre za kemična, biološka sredstva, potem vojaško letalstvo in pa vojaško zdravstvo. Naj povem, da v marcu je bil tudi sprejet podoben dokument, in sicer državni načrt za zaščito in reševanje v primeru velikih požarov v naravi. V tem načrtu smo opredelili tudi uporabo helikopterske enote v primeru večjega požara. Naj povem, da ravno 6. in 7. aprila, ko je bil v zgornji soški dolini požar na Berebici, je bil prvič tudi uporabljen helikopter v te namene. Naj povem, da je konkretno sodelovanje tudi med obema podsistemoma tudi v raznih programih skupnega usposabljanja. Tako naj povem, da skupno usposabljamo vojsko in pa gasilce za pridobitev C kategorije, za vozniška dovoljenja za C kategorijo. Potem pripravljamo program za slovensko vojsko, in sicer za izobraževanje določenega števila pripadnikov slovenske vojske za to, da jih lahko kasneje vpišemo v vojaško evidenčno dolžnost kot gasilec. To pomeni, da bi tudi nekateri pripadniki v okviru slovenske vojske bili usposobljeni za gašenje. Naj povem, da skupna usposabljanja opravljamo tudi glede uničevanja neeksplodiranih ubojnih sredstev. Tukaj seveda vojska usposablja za pripadnike zaščite in reševanja. Potem naj povem na primer, da od meseca junija naprej bo slovenska vojska sodelovala tudi v okviru gorske reševalne službe, v okviru dežurstev za vikende, kjer bodo poleg policije sodelovali tudi vojaški helikopterji. Naj povem, da na državni vaji, ki bo konec maja na Bledu, in sicer gre za požar recimo v turističnih objektih [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]bo tudi zelo aktivno sodelovala slovenska vojska, in sicer s helikopterji, ki bodo z Blejskega jezera gasili požar v hotelu Park. Teh aktivnosti je mnogo, vendar so to aktivnosti, ki so urejene v drugih dokumentih, ne v zakonu o gasilstvu. Hvala.
Hvala, gospod minister. Gospod poslanec še dopolnilno? Hvala lepa. Na vrsti je gospod poslanec Aleš Gulič, ki bo postavil vprašanje ministru za notranje zadeve.
Spoštovani predsedujoči. Cenjena gospa ministrica, gospodje ministri, poslanke in poslanci. Vprašanje postavljam gospodu Dragutinu Mateju, ministru za notranje zadeve. Gre za vprašanje, ki se tako v grobem tiče prometne varnosti. Gospod minister, v času po tem, ko ste nastopili svojo funkcijo, ste opravili kar precej delovnih obiskov vsepovsod po Sloveniji, predvsem po policijskih postajah. Računam, da je bil namen vseh teh obiskov, da bi se seznanili z delom policistov, z varnostnimi, prometnimi razmerami na posameznih področjih. Seveda to pozdravljam, saj se mi zdi zelo pomembno, da se ministri tudi na terenu spoznavate s tem, s čimer se srečujejo tisti, ki pač imajo opravke in pa delo na terenu. Tudi na prvem srečanju, se pravi na predstavitvi svojih načrtov ste povedali, da boste policijo na nek način spravili v skupnosti, kjer naj bi delovala, da boste povečali število preventivnih ukrepov pri vzdrževanju varnosti v cestnem prometu. Zdaj me pa zanima: Ali ti obiski niso utrdili vašega prepričanja v pravilnost teh izjav, saj imam občutek, da se ti ukrepi še niso začeli izvajati, čeprav je od začetka ministrovanja že pet in še nekaj mesecev, pa tudi, to, kar vemo o prometni varnosti, kaže, da je bilo sicer nekaj manj nesreč zaradi dolge zime, da pa je v zadnjem času pravzaprav zadeva slabša, kot je bila? Hvala lepa.
Hvala, gospodu poslancu. Gospod minister beseda je vaša.
Hvala, gospod podpredsednik, hvala za vprašanje gospod poslanec. Res sem opravil v zadnjih nekaj mesecih kar nekaj obiskov po policijskih upravah. V tem tednu bom zaključil ta krog obiskov, tako da bom obiskal še zadnjo policijsko upravo, ki je še nisem obiskal, v Novi Gorici. Ti obiski so bili zelo koristni v prvi vrsti, ker sem lahko s prve roke, če tako rečem, slišal za težave, ki se pojavljajo na terenu. Nekatere težave so tudi sistemske narave, tako da jih bomo lažje s skupnimi močmi z vodstvom policije odpravljali in ustvarili boljše pogoje za delo policistov. Z vseh teh obiskov naj izpostavim nekaj ključnih zadev. Ključne zadeve, ki so usmerjene ravno v to, kar sem govoril tudi na hearingu in o katerih ste spraševali, so te, da mora biti delo policistov usmerjeno v okolje, kjer delajo. V Sloveniji imamo okoli 310 varnostnih okolišev in ti policisti, ki delajo v teh varnostnih okoliših, bi morali biti vez z lokalnim okoljem. Seveda proces spreminjanja načina razmišljanja policistov je nekoliko dolgotrajnejši, kot si bi v začetku predstavljali. Kar nekaj časa je potrebno, da policisti dojamejo to, da ni potrebno samo sedeti v avtomobilih in patruljirati po cestah, ampak da je treba tudi peš iti med ljudi in nekako delovati. V nekaterih okoljih zadeve tečejo zelo dobro, v nekaterih nekoliko počasneje. Sam sem bil tudi priča nekaterih akcij, ki jih policija izvaja tudi na osnovnih šolah, kjer zadeve tečejo zelo dobro in kjer so tudi, če tako rečem, neposredni uporabniki, recimo ravnatelji šol znali povedati, da se vodje varnostnih okolišev oglašajo tedensko, povprašajo, če so kakšne težave, skratka tako, kot bi naj delo policista v nekem lokalnem okolju delovalo. Če se osredotočim na tisti bolj pomemben del, ki ste ga omenjali v zvezi s prometno varnostjo, zelo močno apeliram na policiste, da naj pri svojem delu, kolikor je le mogoče, uporabljajo določbe novega zakona o varnosti v cestnem prometu, ki daje večje možnosti, da policisti opozarjajo kršitelje manjših prekrškov, če tako rečem, v prometu. Po statistiki, ki je na razpolago, lahko ugotovimo, da je za enako obdobje lanskega leta in letošnjega leta, kar je edino primerljivo obdobje, za več kot 50% manj prekrškov, kot jih je bilo v lanskem letu oziroma je policija za več kot 50% manj kršitev zaznala oziroma izdala glob za te kršitve. Hkrati pa je povečala število opozoril. Tako smo število opozoril, če gledamo v številkah, povečali za 5-krat, če pa gledamo po procentih, pa za 9-krat. Se pravi, lani je bilo v tem obdobju izrečenih 2% opozoril, ki so jih policisti izrekli voznikom, v letošnjem letu je tega že 18%. Se pravi, razmerje se počasi spreminja in s takšnim delom v naprej bomo lahko bistveno spremenili. Opozoril bi tudi na to, da takoj po mojem prihodu na ministrstvo, ko sem se podrobneje seznanil z obveznimi usmeritvami, ki jih minister izda policiji za pripravo letnega načrta, sem izdal 20. decembra dodatne usmeritve in obvezna navodila, kjer sem pod točko 2, Uresničevanje strateških ciljev, zapisal, da mora policija posebno pozornost nameniti metodam in oblikam preventivnega dela. To so potem prelili nekako v načrte dela in tudi zaradi tega se je preventivno delo policije povečalo na področju prometnih prekrškov. Če govorim tudi mogoče o absolutnih številkah, koliko je bilo izrečenih opozoril - čez 17.000 pri 95.000 kršitvah, ki so bile zaznane. V lanskem letu je pa v enakem obdobju bilo čez 181.000 kršitev zaznanih in samo 3.600 opozoril izrečenih. Policija hkrati izvaja tudi različne akcije. Tu imam cel spisek 16 različnih akcij, seveda področij akcij, ki se izvajajo na ozemlju celotne Slovenije, kjer se policija aktivno vključuje v delavnice, v predavanja, v ponazoritve, kako se varno uporabljajo čelade in pasovi. Tudi sami lahko danes vidite nekatere akcije, ki se izvajajo z jumbo plakati, z vodenimi akcijami, ki so usmerjene na varno privezovanje otrok, in nekatere druge. Če bi želeli več podrobnih informacij, katere akcije vse je policija v letošnjem letu vodila, vam lahko danes povem zelo izčrpno ali pa vam tudi pisno podamo, na katerih policijskih upravah in v kakšnem obsegu ter koliko ljudi je bilo vključenih v to.
Hvala lepa. Prosim.
Hvala lepa za odgovor. Bi pa res prosil za to, kar ste ponudili. Hvala.
Hvala obema. Nadaljujemo. Gospod poslanec Aurelio Juri bo postavil vprašanje gospodu ministru za promet.
Hvala, gospod podpredsednik. Gospod minister, lep dan! Ponavljam in dopolnjujem to, kar sem vas že pisno vprašal minuli mesec in kar še čaka na odgovor. Gre za naslednje. Vsi, ki verjamemo v razvojne priložnosti in potenciale koprskega pristanišča ter v to, da njegova konkurenčnost zlasti vis a vis tržaškega stoji ali pade na projektu drugega tira Koper-Divača ter v mnogočem tudi na širitvi pretovornih in logističnih kapacitet [[mislim predvsem na tretji pomol]] , smo vest o vladni potrditvi državnega lokacijskega načrta za železniško povezavo sprejeli z navdušenjem. Ne toliko pa napoved o njeni investicijski vrednosti, ki za skoraj 60 milijard tolarjev presega tisto, ki je veljala vse doslej in ki jo je bilo pripravilo isto ministrstvo, pod istim političnim vodstvom - prejšnja, kot veste, 112 milijard, sedanja kar 168 milijard SIT. In še manj smo bili navdušeni nad skepso predsednika vlade, gospoda Janeza Janše, v uresničljivost projekta, če ne bo vanj krepko posegel zasebni kapital, ki pa, vemo, za izbrano traso in vrednost zaenkrat ne kaže navdušenja. Ker me navdaja občutek in skrb, da se s takim prikazom stanja želi v javnosti sprožiti dvom v smiselnost in ekonomsko upravičenost te naložbe oziroma da sedanja vlada kljub sprejeti uredbi o lokacijskem načrtu z njo ne misli povsem resno, sprašujem: Od kod tako kričeča razlika v vrednotenju investicije, ki mnogim poznavalcem ne gre v račun oziroma ali jo lahko utemeljite bolj artikulirano in prepričljivo? In dodatno: Ali ste pred sprejetjem lokacijskega načrta in pripravo investicijske ocene proučili možnosti in predloge sosedov iz Furlanije-Julijske Krajine - pa da se razumemo, ne mislim na povezavo Koper-Trst - da bi traso drugega tira in italijanske navezave nanj oblikovali skupaj, in iz naslova čezmejnega sodelovanja kandidirali še za kakšen dodaten evropski denar, poleg onega ki bi bil naj že zagotovljen? Hvala.
Hvala. Minister ma. Janez Božič, bo odgovoril.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod poslanec! Mi smo že odgovorili v pisni obliki 12.5 in smo odgovor posredovali predsedniku državnega zbora. Pa zelo na kratko bom ponovno povzel ta del. Ocena investicijske vrednosti gradnje drugega tira železniške proge Divača-Koper je bila izdelana na osnovi naslednjih dokumentov. Najprej idejnega projekta za drugi tir železniške proge Divača-Koper, ki ga je izdelalo SŽ-projektivno podjetje Ljubljana oktobra 2001. Potem je bil izdelan elaborat gradbeno-tehnične in prometno-ekonomske primerjave variant izgradnje drugega tira Divača-Koper, ki ga je izdelal Prometni inštitut Ljubljana v juliju 2001. Potem je bil predlog državnega lokacijskega načrta za drugi tir Divača-Koper, ki ga je izdelal NS biro Koper, julij 2004, in potem dokument identifikacije investicijskega projekta 2, drugega tira Divača-Koper, Prometni inštitut Ljubljana, december 2004. Potem je še zadnji dokument oziroma preveritev: finančni plan investitorja javne agencije za železniški promet iz januarja 2005. Sama ocena investicijske vrednosti od prve do današnje se razlikuje za nekaj manj kot 53,8 milijarde tolarjev. Prva ocena je bila 114 milijard 229 milijonov in današnja pa 168 milijard. Pri tem pa je pomembno dejstvo, da v prvotni oceni 114 milijard niso bili upoštevani stroški za izvajanje nadzora deponije, pridobitev zemljišč, investicijske dokumentacije in pa še nekateri drugi investicijski stroški. V sedanji oceni vrednosti projekta, to je 168 milijard, so vključeni tudi stroški za izdelavo, upoštevana je inflacija med leti 2000 in 2005, izdelava dokumentacije, vodenje in nadzor projekta, pridobitev zemljišč, nepredvidena dela glede na stopnjo pripravljenosti investicijske in projektne dokumentacije, predvideni stroški odkupov zemljišč na osnovi državnega lokacijskega načrta, izdelava investicijske dokumentacije in pa tveganje v višini 3,7%. Natančno investicijsko vrednost, kot smo že povedali, bo moč dejansko podati šele po izdelavi potrebnih raziskav in študij na samem terenu, potem pa tudi na osnovi projekta za pridobitev gradbenega dovoljenja in investicijske dokumentacije. Moja ocena, ki je bila ob nastopu na hearingu v državnem zboru, je bila glede na, če rečem, enostaven način preveritve glede na dolžino trase in število objektov in pa zahtevnosti in kompletnosti projekta že takrat drugačna od tiste, ki je bila posredovana javnosti, torej 114 milijard tolarjev. Jaz v to nisem verjel in kasneje, ko smo preverjali zadeve, smo seveda ugotovili, da je bila podcenjena, zaradi naštetih razlogov. Mogoče bi rekel še to, da v tej fazi, ne glede na to, da je državni lokacijski načrt sprejet, še vedno proučujemo tudi te možnosti, kako v okviru tega projekta izpeljati tudi potencialno možno hitro železnico, ki povezuje Italijo preko Slovenije naprej proti vzhodu. Preverjamo tudi navezavo Koper-Trst v okviru že sprejetega DLN-ja. Za te variante, ki so bile v preteklosti zavržene, zaradi razlogov potencialno težke izvedbe v tem predelu Krasa, smo ocenili, da je potrebno te stvari le preveriti, da ne bi gradili in pa zgradili polovične variante. Toliko za začetek. Hvala.
Hvala, gospod minister. Gospod poslanec še dopolnilni odgovor?
Hvala, gospodu ministru za izčrpen odgovor. Pričakujem seveda, da nas boste tudi sproti seznanjali z novitetami. In še dodatno vprašanje, če dovolite, vezana na kapaciteto drugega tira je tudi usoda tretjega pomola. Imenovali ste [[...]]
Gospod poslanec, dodatnega vprašanja ni, lahko zahtevate samo dodatni odgovor, v skladu s poslovnikom.
Mislim, bi da mi lahko v dveh besedah minister odgovoril, kako je s to medresorsko skupino, ali dela. Dva meseca sta mimo in odgovora še ni o njihovem delu. Hvala.
Hvala lepa, za dodatno vprašanje, ki mi pa ni bilo postavljeno v naprej. Medresorska skupina dela, mi se bomo sestali v naslednjih dnevih, ker pripravljamo nekatere dokumente. Imamo pripravljen scenarij izvedbe celotnega projekta, da pridemo do ustreznih odgovorov. Mi smo obravnavali to temo že na kolegiju predsednika vlade, diskusije še nismo dokončali, pa vseeno pa te naloge tečejo naprej. Postavili smo si dokaj ostre terminske plane. Nekako računamo na to, da bi bolj pozno v jeseni morali imeti odgovore na vsa ta vprašanja. Če seveda izključim tisto, kar je vezano na odločitev o tem, kakšna oblika bo in kakšen dokument bo v končni fazi, vezano na lokacijsko dokumentacijo: ali bo državni lokacijski načrt ali bo kaj drugega.
Hvala lepa. Seveda glede na vročo tematiko ob tem tudi mene srbi jezik, ampak glede na poslovnik, naj ostane samo pri srbečici. Tako nadaljujemo s poslanskimi vprašanji. Na vrsti je gospod poslanec Tomaž Štebe, ki bo postavil vprašanje ministru za pravosodje.
Hvala lepa. Spoštovani predsedujoči, cenjeni ministrski zbor, drage kolegice, spoštovani kolegi! V besedilu mojega vprašanja ministru dr. Šturmu je neposredna izvršljivost očitnih prekrškov ter takojšnje ukrepanje policije, inšpekcije ali komunalnih nadzornikov. Pravna formulacija tega problema je takšna: v naši pozitivni zakonodaji je urejeno sankcioniranje deliktov oziroma prekrškov na področjih, kjer le-ti posegajo v javni interes. Država je seveda dolžna sankcionirati takšne delikte, urediti in povsem jasno je, da je to interes vseh državljanov. Na drugi strani se s takimi delikti oziroma prekrški v določenih primerih posega konkretno v pravice in premoženje zasebnikov, državljanov. Organi pregona imajo v takih primerih manjša pooblastila in posledica tega je, da se morajo zasebniki kot državljani v določenih primerih znajti kar sami. Sankcioniranje takšnih deliktov, ki na primer niso storjeni na javnih površinah oziroma na prvi pogled ne kažejo znake poseganja v javni interes, pa ostaja problematično. V zvezi s tem ministra za pravosodje sprašujem: Ali se pripravljajo kakšne rešitve tudi na tem področju sankcioniranja in obravnavanja deliktov, prekrškov, ki so storjeni oziroma posegajo v zasebno sfero, kjer kot oškodovanci direktno nastopajo državljani? V mislih imam takojšnje izvrševanje evidentnih kršitev predpisov v zasebni oziroma nejavni sferi. Nezakonite in evidentne posege v pravice zasebnikov naj bi odgovorni organi sankcionirali in odpravili posledice kršitve takoj ob ugotovitvi kršitve oziroma v najkrajšem možnem času nekaj dni, tako da stranki, v katero pravice je nekdo posegal in s tem evidentno kršil predpise, ni potrebno uveljavljati svojih pravic po pravni oziroma sodni poti. To možnost bi imela stran, ki je posegala z za organe sankcioniranja evidentnim kršenjem predpisov. Gre za kršitve in posege na zasebno lastnino na različne načine. Najpogostejša so motenja zasebnih prehodov in parkirišč. Veliko je tudi motenj okoljske narave. Kot župan se pogosto srečujem s takimi slučaji. V primerih, ko je iz dokumentiranih dejstev možno nedvomno ugotoviti kršitev predpisov in nezakonitega poseganja v pravice, naj bi organi sankcioniranja takoj ukrepali ne pa da mora stran, v katere pravice nekdo posega, uveljaviti pravico preko sodišča oziroma upravnega postopka, medtem pa trpeti stanje posega v svoje pravice. Gospod minister, hvala lepa za vaš odgovor.
Hvala, za vprašanje. Dr. Šturm, beseda je vaša.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsedujoči, tudi lepa hvala za zelo tehtno vprašanje, spoštovani gospod poslanec. Dotaknili ste se vprašanja, ki presega iztočnice, na katerih je bilo zastavljeno. Naj najprej uvodoma in načeloma povem, da je ustavnopravno varstvo zasebne lastnine zagotovljeno predvsem zasebni lastnini in da ima načeloma varstvo zasebne lastnine pred javno lastnino prednost, kajti pri posegih v zasebno lastnino ne gre samo v takih primerih za nek prekršek zoper javni red, ampak gre tudi za poseg v človekovo pravico, kajti zasebna lastnina sodi med ustavno varovane človekove pravice v Republiki Sloveniji in v tem primeru gre tudi za kršitev človekove pravice. Dejstvo je, da je to preprosto dejstvo, ki je ustavnopravno znano, premalo poznano v javnosti in verjetno domnevam premalo poznano tudi med tistimi, ki so zadolženi po zakonu, da skrbijo za red in za izvajanje zakona o prekrških. Če prihaja do različnega obravnavanja takšnih zadev v veljavni zakonodaji, za katere je pristojno ministrstvo za pravosodje, bomo to zakonodajo natanko pregledali in v tem pogledu vzpostavili med obema vrstama lastnine ustrezno enakost, tako da ne bi prišlo do različnega obravnavanja. Vendar je dejstvo, če nekdo - omenili ste parkirišča - parkira svoj avtomobil, denimo na parkirnem mestu ministrstva za pravosodje ali če hočete na pločniku državnega zbora, zaradi tega samo po sebi ne more storiti težjega prekrška, kot če to stori na nekam zasebnem parkirišču. Po mojem mišljenju je prekršek, če pride do posega na zasebno parkirišče zaradi omenjenega vidika še težji, kajti gre za kršitev človekove pravice. Če mi dovolite sedajle, če ne, pa morebiti v nadaljevanju v repliki še en kratek kulturnozgodovinski pogled na to temo. Že v 17. in 18. stoletju je John Lock v svoji razpravi o vladanju opozoril, da je zasebna lastnina pogoj za svobodo in neodvisnost posameznika. In tudi malo znano je dejstvo, da so množice v francoski revoluciji, ko so postavljale svoje tri znamenite zahteve po "legalite" - enakosti, "liberte" - svobodi, da kot tretjo zahtevo niso izpostavile, kot se sedaj trdi, "fraternite" - bratstvo, temveč "propriete" - pravico do lastnine, kajti ni jim bila dovoljena in ni jim omogočala svobode in enakosti. Res pa je tudi, da je bilo to dejstvo v 19. stoletju potvorjeno, zlasti v obdobju pariške komune, in pod teorijami, ki so se razvijale, da je lastnina tatvina. In v 20. stoletju so sistemi, ki so prevladali na evropskem kontinentu, pa tudi v Sloveniji, so žal to miselnost nadaljevali. Domnevam, da so ostanki te miselnosti še vedno prisotni tudi pri prekrškovnih organih.
Hvala, gospod minister. Gospod poslanec želi še dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, želim. Zanimiv odgovor, tudi ustavnopravno naravnan. Ampak gre za banalen primer: ko nekdo parkira na vašem zasebnem parkirišču, organi sankcioniranja v tem primeru poučijo prizadetega lastnika, da naj se obrne na svojo pravico in jo uveljavi prek sodišča. Medtem pa to vozilo ali nekdo parkira na vašem zasebnem parkirišču ves ta čas, ko bo v tej državi sodišče opravilo svoje delo. Govorim o primerih evidentnih kršitev, ko bi morali organi sankcioniranja takoj ukrepati, tako kot znajo ukrepati in imajo ozadje v predpisih, če gre za poseg v javni interes, se pravi na javnem mestu. V tem smislu bi želel, da ministrstvo poskrbi, da bo v takih banalnih primerih, ki jih je mnogo, velikokrat so pogojeni tudi z nagajanjem in s sosedskimi spori in s poslovnim preprečevanjem, da bi v takih primerih organi lahko nemudoma ukrepali, kot lahko ukrepajo v primerih kršitev, recimo parkiranj, z odvozom vozila na javnih površinah.
Hvala lepa. Verjetno je ultimatna rešitev parkiranja, da hodimo peš. Naslednja je gospa Marjetka Uhan, ki bo postavila vprašanje ministrici za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Se opravičujem, minister.
Hvala, za besedo. Se strinjam, da je parkiranje na zasebnem parkirišču seveda enako protipravno, kot je parkiranje na javni površini, vendar je razlika pri interpretaciji, kaj je v javnem interesu. Po mojem mnenju je v javnem interesu tudi preprečevanje protipravnega parkiranja na zasebnih površinah, ker gre za posege v človekove pravice. Izvajanje tega pa seveda ni v pristojnosti ministrstva za pravosodje, ampak bolj v pristojnosti ministrstva za notranje zadeve. Če pa je, kot sem že rekel, kakršnakoli zakonska podlaga takšna, da omogoča drugačno interpretacijo, jo je pa po mojem trdnem prepričanju treba spremeniti oziroma če sem še bolj konkreten, prekrškovni organi bi morali enako zavzeto prepričevati parkiranje na zasebnih kot na javnih površinah.
Hvala. Ponovno opravičilo gospodu ministru, ker sem prezrl, da želi govoriti. Kot rečeno, na vrsti je gospa Uhanova, in sicer vprašanje je naslovljeno na ministrico za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana vlada, poslanci in poslanke in vsi ostali prisotni! Ministrico za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano bi vprašala: Kako se bo rešila problematika izpada določenih katastrskih občin in s tem kmetijskih območi s seznama območij z omejenimi dejavniki? V lanskem letu je v pogajanjih za Evropsko unijo izpadlo več kot 2.000 kmetij in kmetijskih gospodarstev v občini Ivančna Gorica, Trebnje, Mirna Peč, Dolenjske Toplice, Novo mesto kot tudi na Štajerskem. Čeprav se pogajalci hvalijo, da se je med omenjene dejavnike uvrstilo kar 85% kmetijske zemlje, pa je izpadlo 2% tistih območij, ki so ta status v preteklosti že imela, kot so kraška območja in druga z omejenimi dejavniki. Dejstvo je, da se ta območja ne razlikujejo po pridelovalnih pogojih od tistih, ki so se uvrstila. Izpadle kmetije so tako izgubile finančno nadomestilo za izravnavo stroškov pridelave zaradi težjih pridelovalnih razmer, hkrati pa so kmetije, ki niso uvrščene v OMD, omejene pri razpisih lokalnih skupnosti, nastale so omejitve pri registraciji in opravljanju dopolnilnih dejavnosti, omejitve pri razpisih za naložbe in tako dalje. Ker so sredstva za programe razvoja podeželja financirana v večinskem delu že iz Bruslja in so za programsko obdobje 2004-2006 izgubljena, lahko to krepko obžalujemo, kljub temu pa verjetno iščete možnosti za finančno nadomestilo iz slovenskega že tako revnega proračuna. Zanima me: Ali nameravate zagotoviti sredstva iz rebalansa za vsako leto oziroma za ta tri leta od 2004 do 2006 ali samo za leto 2004? Vsekakor pa je potrebno delati na tem, da se za prihodnje programsko obdobje 2007-2013 ponovno ovrednotijo kmetijska zemljišča in pripravijo kriteriji, ki bodo zajeli izpadla območja. Tako bomo lahko upali, da bodo doseženi cilji tovrstnih ukrepov, kot so ohranjanje kmetij, pridelava hrane, ohranjanje trajne poseljenosti prostora in tudi ohranjanje kulturne krajine. Hvala lepa za vaš odgovor.
Hvala. Gospa ministrica.
Spoštovana gospa poslanka, zahvaljujem se vam za vašo skrb za 2000 slovenskih kmetij, ki pa v evropskem pravnem redu naj ne bi bila upravičena do izravnalnih plačil, so pa do leta 2004 bila opredeljena pod območja z omejenimi dejavniki. Z veseljem vam sporočam, da smo v rebalansu letošnjega proračuna zagotovili manjkajoča sredstva v vrednosti 225 milijonov tolarjev. Po sprejetju rebalansa bomo pripravili ustrezno uredbo, ki bo podlaga za izplačila tudi tem dva tisočim kmetijam. Velja za obdobje do leta 2007, naprej se bomo pa pač trudili in dokazovali s kriteriji, da tudi ta območja sodijo v območja z omejenimi dejavniki. Hvala.
Hvala za odgovor. Gospa poslanka, ste zadovoljni?
Hvala lepa za odgovor.
Hvala. Nadaljujemo z vprašanji. Na vrsti je gospod poslanec mag. Borut Sajovic, ki bo prav tako zastavil vprašanje isti ministrici.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Lep pozdrav tudi gospe ministrici in ostanku ministrskega zbora ter vsem prisotnim! Moje vprašanje se nanaša na reševanje znamenitih pritožb, in sicer gre za zmanjševanje zaostankov pri reševanju pritožb v upravnih postopkih. To je ta trenutek, se mi zdi, v slovenskem kmetijstvu prav gotovo ena izmed pomembnih in tudi glede na moralo našega kmetijstva prednostnih nalog ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Ob predstavitvi stanja ministrstva ste podali podatek, da je na ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano kot drugostopenjskem organu v reševanju kar 5.467 pritožb zoper odločbe agencije za kmetijske trge in razvoj podeželja, veterinarske uprave Republike Slovenije, inšpektorata Republike Slovenije za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano ter seveda kmetijsko-gozdarske zbornice Slovenije, zavoda za gozdove Slovenije in odločbe upravnih enot. Zanima me: Koliko teh pritožb je v tem času ministrstvo že uspelo rešiti? Kolikšen je bil pripad novih pritožb v tem obdobju? Ali je v tem času bil mogoče izdelan tudi sanacijski program, da bi te zadeve v bodoče reševali prej in hitreje? Kakšne aktivnosti se izvajajo, če je sanacijski program? Kaj vsebuje? Ob tem pa vas prosim še za podatke o dinamiki izpolnjevanja zapadlih obveznosti iz naslova subvencij za preteklo leto, saj nekateri upravičenci na terenu pravijo, da vseh subvencij še niso dobili. Zanima pa me tudi: V kateri fazi se nahaja priprava pravnih podlag za ureditev inštituta tako imenovanega vzajemnega zavarovanja za primer naravnih nesreč v kmetijstvu, glede na to, da ste bili pred nastopom funkcije ministrice na ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano osebno zadolženi za ta projekt. Glede na vašo oceno, češ, da je vse bolj ali manj pripravljeno, me zanima: Kdaj bomo imeli možnost v ta za slovensko kmetijstvo pomemben ukrep aktivno vstopiti? Hvala lepa.
Gospa ministrica.
Zahvaljujem se vam za vprašanje, ki je zelo obsežno. Drži trditev, da sem ob prihodu na položaj ministrice podedovala 5.467 nerešenih pritožb. Zadeve smo se lotili z vso resnostjo in do danes rešili 807 pritožb, in sicer po naslednjih vrstah: melioracije in komasacije - 11, zaščitene kmetije - 13, denacionalizacija - 159 pritožb, na področju reševanje kmetijsko-gozdarske zbornice 17, veterinarska inšpekcija - 18 pritožb, pravnih [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]59, kmetijska inšpekcija - 46 in pa agencijske pritožbe - 484 pritožb, malo manj kot pa recimo ena četrtina teh pritožb, podedovanih pritožb. Skoraj takšen je pa v zadnjih dveh mesecih bil pripad novih pritožb. To je zaskrbljujoče stanje. Razmišljamo, kako v bistvu zadeve pospešiti, ali ne bi kazalo izboljšati priprave odločb na prvi stopnji. Nedvomno gre za situacijo, ko bi bilo treba zaposliti vsaj še enkrat toliko kadrov, če bi hoteli zadeve spraviti v neko tekoče stanje. Mi bomo sicer z notranjimi rezervami poskušali še pospešiti to delo. Nedvomno bo tudi kakšna nova zaposlitev na tem področju. Pripravljamo pa tudi zakon o agenciji, ki bo predvsem temeljil na dorečenosti postopkov na agenciji za kmetijske trge. V letošnjem letu smo tudi vzpostavili elektronski vnos podatkov. Gre za vlaganje zahtevkov. V ta program so vnesene tudi številne kontrole, ki bodo po naši oceni bistveno zmanjšale številom napak v teh vlogah. To bo seveda posledično tudi pomenilo manjše število pritožb na te postopke. Kar zadeva drugega vprašanja, dinamika izpolnjevanja zapadlih obveznosti iz naslova subvencij. V celoti so izplačana sredstva za eko nič, to pomeni subvencije, območja z omejeni dejavniki oziroma izravnalna plačila in pa izplačila iz SKO - programa. To je slovenski kmetijsko okoljski program, da pa še niso izplačani zahtevki za vse živalske premije za leto 2004, kjer je po evropskem pravnem redu rok do 30. junija. Ta rok bomo tudi spoštovali. Podpora izvajanju EU standardov ali tako imenovana nitratna direktiva, rok za izplačilo je leto 2006 tudi za leto 2004, vendar se je agencija akreditirala in bo prve odločbe začela izdajati v mesecu avgustu v letošnjem letu. Je pa še en poseben ukrep - zgodnje upokojevanje, kjer smo dobili okoli 198 prijav. Agencija je prav v teh dneh pridobila akreditacijo in prve odločbe bodo izdane junija 2005. Kar zadeva vzajemno zavarovanje v kmetijstvu, res je, da sem bila zadolžena na ministrstvu za izpeljavo tega projekta, da je bil projekt v celoti izdelan že v lanskem letu. Da pa v proračunu v letošnjem rebalansu nista zagotovljena približno 2 milijardi potrebnih sredstev, ki bi zagotavljali sofinanciranje zavarovalnih premij in pa seveda stroškov za vzpostavitev tega sistema. Odločili smo se na vladi, da bomo pač projekt vzpostavili v naslednjem letu, glede na potrebna finančna sredstva seveda. Še dodaten argument za odložitev tega ukrepa je tudi dejstvo, da se v evropski komisiji pripravljajo novi skupni ukrepi za obvladovanje tveganj v kmetijstvu, zato bi bilo v tem trenutku nesmotrno vzpostavljati sistem, ki bi ga morda morali kasneje dopolnjevati. Področje pomoči zaradi naravnih nesreč je urejeno s sistemskim zakonom o odpravi posledic naravnih nesreč, ki je bil sprejet leta 2003 v državnem zboru. V Bruslju smo zaprosili za prehodno obdobje, kar pomeni, da ga lahko izvajamo še dve leti. V tem obdobju je pa nujno potrebno vzpostaviti nov sistem. Hvala.
Hvala. Gospod poslanec, ste zadovoljni?
Hvala lepa, z odgovorom sem zadovoljen. Kljub temu pa bi prosil še za dodatno pojasnilo. Zanima me: Ali pri izplačilu subvencij zadržujemo tista izplačila, ki so vezana na spremembo nove davčne zakonodaje? Ali gredo te zadeve normalno v izplačilo ali čakamo, da se ministrstvo za finance odloči, kako bo z obdavčitvijo teh kmetijskih prejemkov?
Kar zadeva obdavčitve, so zadeve dorečene. Dejstvo je, da je ob spremembi zakona o dohodnini bilo določeno, da tiste subvencije, za katere so odločbe bile izdane v letu 2004, ne glede na čas izplačila, ne zapadejo pod plačilo dohodnine oziroma ne zapadejo v osnovo za dohodnino. Vse ostale odločbe, ki bodo tudi za leto 2004, pa bodo izdane v letu 2005, pa so obdavčene. Toda to ne more biti razlog za neizdajanje odločb.
Hvala lepa. Na vrsti je gospod poslanec dr. Slavko Gaber, ki bo postavil vprašanje ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo.
Najlepša hvala. Spoštovani gospod podpredsednik, gospe in gospodje, spoštovani gospod minister! Ta državni zbor je leta 2002 sprejel nacionalni program visokega šolstva. V njem smo takrat zapisali, da je Slovenija zrela za to, da gremo v ustanovitev tretje slovenske univerze, in sicer univerze na Primorskem. Nam vsem je znano, da nam je to takrat zapisano nalogo uspelo v tem obdobju tudi realizirati. Univerza na Primorskem je zaživela in mislim, da se razvija v smer dohitevanja moči obstoječih dveh, zares že uveljavljenih univerz. Takrat je vzporedno bila v Sloveniji zelo živahna razprava o tem, ali ne bi morda odprli še univerze v Celju, univerze v Novem mestu, univerze v Kranju in Murski Soboti. Nekaj kasneje je prišla na dan tudi razprava o eventualnem odprtju druge univerze na Primorskem, to je univerze v Novi Gorici. Sam sem zasledil, da ste ob ideji novogoriške politehnike sami podprli njihovo idejo, da se preoblikujejo v univerzo. Sprašujem vas zaradi tega, ker o tem v državnem zboru nismo obveščeni: Ali je to že izsek iz nacionalnega programa, za katerega vem, da ga mora ministrstvo v tem letu pripraviti in poslati v državni zbor? Sprašujem vas torej: Ali ste se že odločili znotraj hiše za ekspanzijo univerzitetnih institucij v Sloveniji? Na kakšen način nameravate, ob tem, ko sami ugotavljate, da bo število študentk in študentov, ker populacija pada, najverjetneje kvečjemu stagniralo, ne bo se pa dodatno v absolutnih številkah povečevalo, regulirati razmerje med kvaliteto teh institucij in kvantiteto teh institucij? Kako boste finančno poskrbeli za takšno širitev? Koliko bomo letos povečali delež v bruto družbenem proizvodu za univerze in koliko v naslednjih letih, še posebej, če bomo odpirali nove? Zahvaljujem se za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod dr. Gaber! Vaše vprašanje je seveda aktualno, ampak ker vemo, da je pač to leto tisto, ko moramo pripraviti nacionalni program visokega šolstva, vemo, da je problem univerz v vsaki družbi zelo resen in se ga je treba lotiti trenutku in potrebam ter finančnim zmožnostim primerno. Dejstvo je - če odgovorim najprej na prvi del, to je, kar se tiče Nove Gorice -, da nastanek uradno univerze Nova Gorica je bolj v zvezi s kvaliteto teh programov kot pa s samim imenovanjem. Namreč, moramo ločiti, eno je kvaliteta programov in pa potrebe, drugo so pa zmožnosti oziroma to, kar država zmore plačati. Kar se tiče števila univerz, seveda ne postavljamo nobenih omejitev, če ne gledamo na plačevanje. Ko pa gledamo na plačevanje, pa v tem mandatu vlada stoji na stališču, da moramo v tem delu najprej zagotoviti kvaliteten prehod v bolonjske programe, ki niso zastonj, ker bolonjski programi zahtevajo v prvi vrsti zmanjšanje števila profesorjev na študenta, zahtevajo povečanje kvalitete študija, predvsem na tehniških predmetih, povečanje števila laboratorijev na študenta ter povečanje teh učnih - od predavalnic do laboratorijev, tudi povečanje še dodatnih mentorjev, tutorjev, demonstratorjev in vsega tega. Državna sredstva bodo v veliki meri usmerjena v spremembe bolonjskih programov, ne pa da bi s tem financirali še, recimo, četrto, peto in tako naprej državno univerzo. Po drugi strani pa nismo absolutno proti temu, da bi ustanavljali privatne ustanove, ki ne bodo seveda financirane iz državnega denarja. Jasno pa je, da Svet za visoko šolstvo je tudi v skladu z zakonov dolžan, da v vsaki bodisi državni bodisi privatni univerzi pregleda pred akreditacijo, ali program ustreza, se pravi ali testni programi ustrezajo v vsebinskih, prostorskih kriterijih in pa, kar je za nas najbolj pomembno, da ustrezajo po kvaliteti predavateljev. Tu seveda Slovenija še daleč ni izrabila vseh potencialov. Potrebo se je zavedati, da imamo seveda v industriji, na inštitutih in pa v zamejstvu ogromno slovenskih strokovnjakov, ki so pripravljeni delati na univerzah. S pritegnitvijo teh bi seveda bistveno lahko izboljšali tudi bolonjske procese. Kar se tiče dodatnega vprašanja o financiranju v letošnjem letu, lahko povem, da je v letošnjem letu namenjenih v proračunu 47 in pol milijard, če gledamo v celoti, kar je 6.39% več, kot je bilo v preteklem letu. To v skladu s tem, če gledamo, da je bila inflacija, na katero smo računali, dva in polprocentno, pomeni, da smo dejansko realno povečali sredstva nekaj več, kot je bilo v skladu z uredbo. Kako pa mislimo to v naprej delati in kakšni so plani? Če sedaj gledamo to, kar bi želeli, to je seveda v prihodnjih letih, da v 5, 6 letih dosežemo, da so na vseh programih, pa recimo, da je cilj 13, se pravi, da se zadeve še malo potegnejo, doseči te bolonjske usmeritve na vseh programih in ob zavezi za enkrat, da prva in druga stopnja, ne bo bremenila študentov, ampak bo seveda bremenila proračun, plačati mora itak nekdo, to je jasno, računamo, da je to v tem znesku približno, rečemo temu še en letnik zraven, to je približno 11 milijard, kar bi v razponu recimo 6-ih let prineslo približno 2 milijardi na leto realno. To je približna ocena, ki jo potrebujemo zlasti izpeljavo bolonjskega procesa. Hvala lepa.
Hvala, gospod minister. Gospod poslanec, želite dodatno pojasnilo. Izvolite.
Spoštovani, gospod minister. Ali sem vas potem prav razumel? Ko sem namreč bral o tem, sem imel drugačen občutek, da vi ne nameravate predlagati državnemu zboru v ustanovitev četrte slovenske univerze, kot državne univerze torej univerze v Novi Gorici? Če sem vas slučajno razumel narobe, potem vam želim sam predlagati, da razmislite tudi o ustanovitvi skupaj z višjim in visokošolskim središčem na celjskem, o ustanovitvi univerze v Celju kot državne. In bi pričakoval, da v tem primeru pač predlagate v ustanovitev več univerz in naj državni zbor odloči, na kakšen način jih bo zares ustanavljal.
Minister.
Hvala lepa. Moram reči, da dokončna odločitev o tem seveda še ni padla. O tem moramo še v skladu s tem prediskutirati. Treba se je pogovarjati tudi predvsem o resursih. Tukaj gre za študente. Vemo, da število študentov pada. Smo v tistem delu, ko se bo manjkajoča populacija pojavila še kar nekaj časa. Moje osebno mnenje je, da v danem trenutku ne potrebujemo zvečanega števila državnih univerz, pač pa moramo zagotoviti kvalitetno temu, kar imamo. Kako se bo to razvijalo znotraj teh treh univerz, za enkrat je stvar bodočnosti vprašanja razporeditve fakultet. Kar se pa tiče konkretno Nove Gorice. Jaz sem bil tam na obisku in moram reči, da so ekstremno kvalitetni, delajo po zelo primernih programih. Če bodo stvari pripravili in če bomo videli, da je ta usmeritev dobra in če bodo drugje glede akreditacije slabši programi, bomo prinesli financiranje. To pa je naša obveza, da bomo v tem nacionalnem programu za visoko šolstvo za naslednja leta, določili sredstva, ki jih zmore država za posamezne programe. Preko teh ne moremo. To je treba vedeti, da ima država določene obete.
Hvala lepa. Pojdimo iz visokega šolstva na malo nižje. Gospod poslanec Rudolf Moge bo postavil vprašanje ministru za šolstvo in šport.
Spoštovani minister dr. Zver! Združenje ravnateljev, strokovni svet za splošno izobraževanje, komisija za osnovno šolo, sindikat učiteljev vzgoje in izobraževanja in društvo za šolo po meri človeka in mnogi strokovnjaki oziroma strokovnjakinje vas opozarjajo, gospod minister, da nepremišljeno in v nasprotju s stroko ukinjate preverjanje znanja ob koncu prvega triletja. Na osnovi česa vztrajate na svoji rešitvi? Kdo od strokovnjakov oziroma institucij stoji za tako rešitvijo? To preverjanje je pomembno tako za učence, starše kot za učitelje. Dosedanje izvajanje teh poskusov ter njihovo spremljanje kaže, da se za preizkus odloča več kot 80% učencev oziroma njihovih staršev, da so s takim načinom ocenjevanja znanja zadovoljni in da izvajanje preizkusov ne moti pouka. Če ob tem upoštevamo, da prav z rezultati nacionalnih preizkusov učitelji in starši prvič dobijo podrobnejši in primerljivejši pogled znanja otrok, ki so do takrat opisno ocenjevani, da jih praviloma ocenjuje tri leta ista učiteljica oziroma učitelj in da na tak ali podoben način ocenjujejo znanje enako starih učencev tudi v kar nekaj evropskih državah in se ob tem ne ukvarjajo s tako imenovano stresnostjo preizkusov, temveč razvojem kakovosti pouka, potem razlogov, po mojem, za njihovo ukinitev ni. Vaši argumenti, da je premalo časa za izvajanje, se bi dalo takoj rešiti z novelo zakona, ki bi podaljšala veljavnost tega, kdaj se začno uvajati te, medtem ko glede denarja, gospod minister, pa veva oba dva, naslednje. Prvič: malo denarja, malo muzike. Drugič, vsaka šola nekaj stane, tudi osnovna šola.
Hvala lepa. Gospod minister.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Hvala lepa za vprašanje, gospod poslanec. Tudi osnovna šola veliko stane. To razpravo oziroma ta odgovor lahko razumem kot nek uvod v daljšo, širšo jutrišnjo razpravo na isto temo. Ukinjanje zunanjega preverjanje znanje se nanaša zgolj na prvo triado po praktično prvem delu osnovnega šolanja pri otrocih, starih osem let. Večina evropskih držav, in to velika večina evropskih držav, ne prakticira tega zunanjega preverjanja znanja: V veliki Britaniji, recimo Škotska in Anglija, pardon, Wales in Anglija, Škotska ne, Malta in pa Francija. Pa še s tem, da je Anglija napovedala, da bo ukinila zunanje preverjanje znanja po prvi triadi. Tako res zelo malo držav ostaja, ki bi poskušale na ta način preverjati, torej na zunanji način preverjati znanje otrok, zlasti pri tej starostni dobi. Menim, da so eksterci pomembni, da jih bom ohranili, da jim bomo dali neko uresničljivo obliko, o tem bomo več govorili jutri, vendar da imajo vse slabe lastnosti zunanjih oblik preverjanja znanja in imajo še veliko slabše posledice in rezultate ravno na tej najmlajši generaciji. Vsi vemo, da eksterci, če naj dajo neko koristno povratno informacijo - po prvi triadi tega ne dajejo, zlasti zaradi tega ne, ker ni značilnih razlik med njimi. Več ali manj so otroci doslej, vsaj tako pravijo rezultati, opravljali približno enako vse teste, praktično so rezultati zelo podobni in če hočemo mi neko informacijo dobiti iz tega preverjanja znanja, bi morale biti v rezultatih neke značilne razlike, teh pa ni. Tudi starši ne dobivajo takoj teh ocen in podatkov, tako da neke realne koristi od tega ni. Poleg tega pa so vrsta drugih slabosti, o katerih bomo zaradi časovne stiske nekoliko več spregovorili jutri. Nekatere države - tudi tiste najboljše, če kvaliteto merimo po rezultatih TIMSS - , pa seveda ne moremo zgolj po tem meriti kvaliteto šolskih sistemov, nimajo teh oblik preverjanja znanja v zgodnji fazi. Finska sploh nima, recimo, kot nek šolski čudež, oni opravljajo nacionalne preizkuse znanja na vzorcu, ne pa na nacionalni ravni, kar je bistvena razlika. Če nacionalni preizkus lahko da oceno, informacijo o znanju učenca, o delu učitelja ozirom oddelka, oceni šole, regije, občine in celotne populacije. Pri vzorčnem preverjanju znanja dobimo oceno samo iz slednjega, nič več. Skratka, to so nekako temeljni razlogi, ne samo denar, kakor pravite, ne samo pomanjkanje kadra, ki tudi obstaja - po sedanjem zakonu bi morali praktično celotno populacijo v naslednjem letu vključiti v opravljanje tega - in ne samo prostorsko logistični problemi. Torej, tudi drugi vsebinski razlogi so, ki so nam odsvetovali opravljanje nacionalnih preizkusov znanja pri tej prvi generaciji po prvi triadi. Mislim, da je že samo dejstvo, da ni to običajna praksa v svetu, zadosten razlog, da povzamemo to rešitev. Šolski sistemi res postajajo vedno bolj standardizirani, primerljivi med seboj in ni nobene potrebe, da bi mi uvajali nekaj posebnega, nek popolnoma nov ali pa drugačen model, kot ga poznajo v Evropi. Hvala lepa.
Hvala, dr. Zver. Gospod Moge, dopolnitev.
Hvala lepa. Minister, pri tej edukaciji ste pozabili, recimo, tudi Nizozemsko; pa pustimo to ob strani. Povedali ste svoje osebne razloge, pri katerih vztrajate, niste mi pa odgovorili na vprašanje: Kdo od strokovnjakov oziroma institucij stoji za tako rešitvijo? Vi ste kot minister in, oprostite, nepoznan človek v pedagoških procesih vpeljevali te stvari verjetno na podlagi lastnega videnja. Ampak zdi se mi, da ste vdrli s tem zakonom kot buldožer v sistem šolske zakonodaje. To se vidi po tem, kako ste pri tem istem zakonu, ki mu javnost nasprotuje, tudi rešili problem preverjanja znanja ob zaključku. Tam je imel vsak učenec do sedaj pravico, da si je izbral predmet, ki mu je bil ljub, ki mu bo verjetno pomenil neko opornico pri nadaljevanju študija ali pa v življenju. Vi pa ste izbiro tretjega predmeta pač po svoji meri zaokrožili s tem, da ga boste vi določili po neki instituciji, za katero tudi ni jasno, katera je ta institucija in kaj se bo na koncu zgodilo, ali bodo sprejemni izpiti ali takih sprejemnih izpitov ne bo. Glede na to vas, gospod minister, sprašujem: Ali boste kljub večinskemu nasprotovanju strokovne javnosti in dejstvu, da v javnosti teh rešitev nihče ni podprl, vztrajali pri predlogu novele zakona ali boste poiskali vsaj kakšno pot, po kateri bo, preden bo zakon v proceduri, upošteval minimalno reč, ki zahteva od nas, poslancev, ko ga sprejemamo - da bo ta zakon v resnici tudi zaživel in da bo tudi strokoven? In čisto na koncu, gospod minister, se vam iskreno zahvaljujem, da mi na vprašanje, ki sem vam ga zastavil 21.2.2005, še do sedaj niste odgovorili.
Hvala. Gospod minister.
Hvala lepa. Ne vem, o katerem vprašanju govorite. Lahko bi ga sedaj prebrali, pa bi vam odgovoril sedaj nanj. Poglejte, kar se pa tiče ostalih vprašanj v zvezi z eksterci, o tem bomo jutri, ker se vprašanja ne nanaša na zadnjo triado. Ni res, kar govorite, kdo vse temu nasprotuje. Našteli vsaj dve asociaciji med temi, ki naj bi nasprotovali, pa temu ni tako. Tudi strokovna javnost večino ne nasprotuje. Ne vem, imate kakšne posebne analize, na podlagi česa lahko to govorite. Če se dve, tri dame oglasijo iz strokovnega sveta Liberalne demokracije, ki nasprotujejo temu, to še ne pomeni, da strokovna javnost večinsko temu modelu nasprotuje. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]Jaz sem govoril o dveh, treh damah. Medna to [[...]]Ja, če je to za vas žalitev, potem je to vaš problem.
Prosim lepo!
Skratka, več o tem bomo jutri, o strokovnih podlagah. Tega modela se nisem spomnil sam, je nastal na ministrstvu. Delali so ga ali pa z menoj skupaj pripravljali ljudje, ki so za to plačani, ki jih davkoplačevalci plačujejo in še bodo naprej delali stvari, za katere menimo, da so nujno potrebne. Sprememba zakona o zunanjem preverjanju znanja je bila nujno potrebna, ker taka kot je sedaj v zakonu, ni uresničljiva. Ni uresničljiva. In to lahko vprašate kolega, ki sedi meter za vami, ali to drži ali ne. Zato smo bili prisiljeni iti v to spremembo značaja in vloge nacionalnih preizkusov znanja. Sicer pa tudi strokovnjaki spreminjajo svoja stališča, tudi tisti, ki so se oglasili v javnih medijih zadnje čase. Zadnjič je bila moja strokovna sodelavka izzvana, da je govorila o nekaterih imenih, pa so potem nekateri morali v javnosti preklicati svojo aktivno vlogo pri vsem tem. Mislim, da bo jutri dovolj časa, da bomo kakšno besedo rekli tudi na to temo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Imamo še štiri vprašanja, dve v prvem krogu in potem še dve v drugem. Toliko malce za motivacijo, da zdržimo še teh nekaj minut. In k besedi vabim gospoda poslanca Ljuba Germiča, da postavi vprašanje ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik! Predstavniki vlade, spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Dosedanja izkušnja pri delovanju te vlade je prav gotovo nastanek in razvoj hobotnic v tako imenovanem imenu politične skladnosti, ki pomenijo v praksi zamenjave v strukturah državne uprave, za kar je bilo potrebno v tej hiši spremeniti zakon o javnih uslužbencih. Dogajajo se nam zamenjave v nadzornih svetih, skupščinah in upravah na področju gospodarstva in z isti ambicijo je v obravnavi v državnem zboru tudi zakon o RTV-ju, če navedem le nekaj od primerov. Iz medijev lahko spremljamo, spoštovani gospod minister za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, da tudi področje, za katerega skrbite v okviru te vlade vi, ni nikakršna izjema. Tako smo pred časom v časopisu lahko prebrali, da je predsednik strokovnega sveta Slovenske demokratske stranke, ki je hkrati tudi predsednik Sveta Republike Slovenije za visoko šolstvo in dalo bi se slediti, z namenom osebne koristi oviral začetek študija po bolonjskih študijskih programih na dveh fakultetah univerze v Ljubljani. Nadalje. Lahko tudi beremo, da se politika in tudi vi osebno vmešavate v postopek imenovanja rektorja oziroma rektorice v univerzi v Ljubljani. Zelo odmevajo v javnosti tudi sporočila o dogajanjih na Institutu Jožef Štefan v času seje upravnega odbora, katerega javnost komentira, da je potekala precej burno. Se da tudi slišati, da je državni sekretar vašega ministrstva zelo z višjim glasom opozarjal člane upravnega odbora, da nezadovoljstvo pri izbiri direktorja, ki bi naj bil všeč politiki oziroma vladi Janeza Janše, očitno pa odločitev glede na zbor ni bila prava. Zato vas, spoštovani gospod minister, sprašujem glede na to, da ste se v predstavitvi jasno opredelili za depolitizacijo javnega življenja v celoti in seveda zelo pomembnega področja, katerega vi predstavljate nasploh, me zanima: Ali si depolitizacijo svojega resorja predstavljate na opisani način? Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Hvala lepa, spoštovani poslanec, za ta vprašanja. Kar nekaj jih je, so pa seveda v nekem smislu, kot ste rekli, so besede, kot so "slutiti", "da se slišati" in podobne reči - na to bi seveda zelo težko odgovarjal, bom šel pa po vrsti na določene insinuacije, ki so bile tukaj podane. Najprej je bila podana insinuacija proti predsedniku sveta za visoko šolstvo, da se da slutiti karkoli že, vendar seveda o slutnjah ne morem odgovarjati, rekel bom pa eksplicitno to, da je svet za visoko šolstvo na svoji seji v decembru 2004 sprejel 35 bolonjskih programov, od katerih je potem prišlo v razpis 22 programov. Pregledali so pa programe zaradi tega, ker je treba zagotoviti, da študentje pridejo do vpisa pod enakimi pogoji. In to je v času prehajanja iz enih programov v druge še posebej pomembno. Namreč, problem je v tem, če bi recimo nek študent, ki se je vpisal po starem programu, ko stopi v veljavo novi program pa, recimo, da pade in ima pravico do ponavljanja, nima več možnosti, da bi delal po starem programu, pač pa mora iti po novem programu in zato je treba pri teh prehodih oziroma pri vseh teh možnostih zagotoviti enake pravice, enake možnosti študentom. Zaradi tega so bili programi pregledani in so bile fakultete v skladu za določene programe, kjer ni bilo vseh možnosti jasno napisanih, posebej kot so prehodi, opozorjene, naj to popravijo. Se pravi, od 35 programov, ki so bili sprejeti, jih je bilo 22 programov že potrjenih in že tudi razpisanih, za 13 programov pa se fakultete še sedaj dogovarjajo, popravljajo in bodo predvidoma, kot smo po naših informacijah na ministrstvu že tudi izvedeli, ker so v stalnem dogovoru, kakšni popravki so potrebni pri programih, bodo verjetno maja tudi razpisani. Torej tu ni bilo nobenih težav. Še posebej pa je treba povedati to, da so člani sveta na prvi svoji seji dopolnili poslovnik o delu z 11. odstavkom, ki se glasi takole: "Če je član komisije sodeloval v akreditacijskem ali habilitacijskem postopku na že obstoječem visokošolskem zavodu in je v postopku pred komisijo, potem nima pravice glasovanja." Torej noben od članov, ki je kakorkoli povezan s kakšno univerzo, nima na svetu za visoko šolstvo pravice glasovanja. Predsedujoči v konkretni zadevi odloči, ali ima tako izločeni član sveta oziroma njegovega delovnega telesa tudi pravico do udeležbe v razpravi. Torej tudi udeležbe v razpravi nima in pri razpravi o nekem programu, pri katerem je ta dotični član sodeloval, ne sme niti sodelovati. In to se je tudi že zgodilo. Torej za konkreten primer vam lahko povem. Kar se tiče tega, da bi jaz lobiral za kateregakoli rektorja, lahko mirno zanikam in je smešno. Prvič nimam niti nobene možnosti, tudi če bi to želel. Druga stvar je pa to, ker je univerza popolnoma avtonomna. Tam je približno 3000 ljudi, ki imajo volilno pravico oziroma so delegirani s strani študentov. Je pa popolnoma res, da je gospa Andreja Kocjančič se pri meni najavila, sama. Sem jo seveda sprejel, se z njo prijetno pogovarjal in sem potem tudi še ostala dva kandidata za rektorja poklical, da smo na enaki osnovi. Jaz vse tri poznam že od prej, se vsi poznamo, so izredno prijetni ljudje. Mislim, da so vsi trije sposobni voditi ljubljansko univerzo in nimam pri tem nobenih problemov. Kar se tiče tretjega: na Institutu Jožef Štefan je bila seja upravnega odbora. Tukaj vam lahko preberem tudi poročilo s te seje, kjer eksplicitno pravijo, da ni bilo nobenih prijav, da ni bilo izpostavljenega nobenega od posebej prijavljenih kandidatov. Kar se pa tega tiče, kandidati ki so bili, so bili tam, znanstveni svet je potrdil drugega kot ga je potrdil upravni odbor. Na upravnem odboru je bil potrjen kandidat, tega je upravni odbor predlagal ministrstvu. Na ministrstvu smo pregledali, ali kandidat ustreza pogojem, torej ali ima vse tiste pogoje, ki jih zahteva razpis. Ugotovili smo, da ustreza pogojem in smo tega gospoda že predlagali vladi v potrditev. To je vse. Hvala lepa.
Hvala. Gospod poslanec.
Hvala lepa, gospod minister, za odgovor. Kajti zelo cenim vaše strokovno in znanstveno delo, ker prihajava iz enakega strokovnega področja in sem imel priložnost to početi. Seveda pa je voditi nek resor nekaj drugega in seveda navedbe, ki so bile kot moje vprašanje na koncu izoblikovane, sledijo pač objavam, ki sem jih lahko spremljal. In seveda korektno se mi zdi, da vi kot minister danes daste odgovor na to, ali recimo izjava rektorja na senatu ljubljanske univerze, ki je bila z dne 11.5. potem objavljena v Delu, da rektor opozarja, naj bi minister od univerze terjal, naj mu pošlje odgovore v samo dveh dneh. Po rektorjevih navedbah pa naj bi se tudi vmešaval v volitve novega rektorja. Seveda je moja dolžnost kot poslanca razbliniti vsak dvom o vašem ravnanju v zagovarjanju ideje o avtonomnosti univerzitetnega prostora. In želim si, da bi področje, ki ga pokrivate, to je področje visokega šolstva, znanosti in tehnologije, imelo nevtralen pristop pri izbiri kandidatov na najpomembnejše funkcije. In če bodo v praksi besede, ki ste jih danes tu izrekli, tudi potrjene, bo tudi takih vprašanj, ki sem jih danes naslovil na vas, bistveno manj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospodu poslancu se lepo zahvaljujem. Mislim, da je skrb nas vseh, da je univerza avtonomna. To je, mislim, ena glavnih dobrin, ki smo jih s civilizacijo pridobili; univerze so bile od nekdaj avtonomne in verjamem, da so tudi tukaj. Moram reči, da izjave gospoda Mencingerja nisem prebral, verjamem, da je bila taka, vendar morda v kakšnem drugem kontekstu. Moram reči, da nisem niti pri njem niti pri komerkoli drugemu poskušal, da bi kakorkoli vplival na izbor rektorja, ker tudi ne mislim, da bi sploh lahko. Druga stvar, tisto o dveh dneh, pa je morda - ne vem točno - šlo za čisto nekaj drugega. Šlo je za pogajanje pri vpisanih mestih, ampak tu so bili roki kratki in so pač rekli, da je to treba dosti hitro narediti. To je pač stvar rokovnika. Kar se pa tiče avtonomnosti univerze, pa seveda mislim, da stojimo na istih stališčih, absolutno.
Hvala lepa. Ker je denar sveta vladar, smo zopet pri financah in gospoda Janca vabim, da postavi vprašanje ministru za finance.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Spoštovani ministri, kolegice in kolegi! Na koncu smo že malce utrujeni, pa vendar, finance so finance. V zvezi z dohodninsko obremenitvijo malih vinogradov bom na kratko skušal obrazložiti. Slovenija je pač dežela vin, zidanic, vinogradov in tako naprej. Je dežela posebnosti, ki jih oblikujejo mali kmetje in mali vinogradniki, način pridelave vina pa se izvaja z obdelavo na zelo zahtevnih površinah. Prejšnja vlada je v zakonu o dohodnini vino izključila iz osnovne kmetijske pridelave in ga vzela kot proizvod pridelave, na katero mora imeti vsak vinogradniki, ki proizvede nad 230 litrov vina na polnoletnega člana gospodinjstva, registrirano dopolnilno dejavnost na kmetiji. V obdobju uvajanja skupne kmetijske politike je bil izveden popis vinogradnikov v register, zaradi česar lahko trdim, da namen vinogradnikov ni špekulacija. V zakonu o dohodnini, ki ga je sprejela prejšnja vlada, je samo grozdje pridelek vinograda oziroma vinogradnika, za kletarjenje lastnega pridelka nad 230 litrov na osebo v gospodinjstvu pa mora imeti registrirano dejavnost, če želi to vino prodati. Vinogradniki so z željo po delu v skladu z zakonom pričeli aktivnosti za uveljavitev svojega statusa, vendar so naleteli na nemogoče ovire, kot je ta, da Durs skoraj ne sodeluje z vinogradniki oziroma strokovnimi organizacijami, še hujše pa je to, da nimajo konkretnih odgovorov. Sprašujem: Ali kdo pomisli, da je na to, kdo je pripravljen namesto preko 10 tisoč vinogradnikov v Sloveniji, njihovih družin, ki imajo pod 20 arov vinograda, vzdrževati to kulturno, krajino cestno, vodovodno infrastrukturo, plačevati prostovoljne prispevke za urejanje in asfaltiranje cest? In kdo bo odkupil vse grozdje, ki ga bodo mali vinogradniki želeli prodati, da jim ne bo treba prijaviti dejavnosti in da ga, če ga ne bodo mogli nikomur, morda predelali v vino in to prodajali kot doslej? Ali je pravično, da pravne osebne, ki imajo v lasti kmetijske površine, ne plačujejo katastrskega dohodka, jim sploh ni potrebno skrbeti, da so zemljišča obdelana, kmetje vinogradniki pa so obdavčeni po katastrskem dohodku in bodo plačevali dohodek od prodanega pridelka? Večina manjših vinogradnikov, ki pridelujejo vino iz lastnega grozdja in je za vinograd plačala davek po katastrskem dohodku, je in pri prodaji vina v davčnem prekršku, ker trži vino brez dejavnosti. Za registracijo le-te pa od davčnih organov ne dobi jasnih navodil in usmeritev. Stanje je zelo podobno kot pri kulturnikih, novinarjih, študentih, vendar z bistveno razliko, da vinogradniki ne obvladajo medijskega boja na način kot ostali. Ocena služb v vinogradništvu je, da bo obstoječi način, če bo to vlada uveljavila, uničil male vinogradnike, ki dajo dušo vinogradniškim krajem in močno podpirajo razvoj izletništva in turizma. Spoštovani gospod minister za finance, jaz verjamem, da boste pripravili spremembo tega dela zakon, ki bo sprejemljivejši, bolj življenjski za vinogradnike, predvsem pa v delu administriranja in nerazumno visokega obdavčenega prihodka od vina v okviru dopolnilnih dejavnosti - ker se upošteva za osnovo odmere dohodnine kar 75% od prodanega pridelka. Nerazumljivo! Spoštovani gospod minister, jaz verjamem, da to razumete in pričakujem vaš jasen odgovor.
Hvala. Gospod minister.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani gospod poslanec! Najprej se vam zahvaljujem, da ste omenili, da je ta zakon, sedaj veljavni zakon o dohodnini, bil predlagan s strani prejšnje vlade in da ga je ta državni zbor sprejel v prejšnji sestavi. Problematika, o kateri ste sedaj govorili, nam je znana, ne nazadnje tudi iz določenih razprav, ki smo jih imeli v tem državnem zboru v prejšnji sestavi. Torej to ni nikakršna novost. Dejstvo pa je, da se je vlada odločila in na mojo lastno pobudo že 13. januarja sestavila in imenovala strokovno komisijo, kateri predseduje in jo vodi dr. Kranjc in ki zelo uspešno in hitro deluje na vseh teh področjih. Gre za zakon o dohodnini, za zakon o davku pravnih oseb in pa o zakonu o davčnem postopku. Vse te skupine delajo, vsem smo posredovali določena vprašanja, ki smo jih na našem ministrstvu dobivali v tem obdobju, in vam lahko zagotavljam, da tudi ta problematika je predmet razprav in bo tudi predmet sprememb v tem zakonu, o zakonu o dohodnini. Predvsem gre za poenostavljenje tega in za bolj pravičen pristop k celoti. Dejstvo in osebno sem prepričan, da moramo tudi vključiti v te naše strokovne razprave vlogo, ki jo odigravajo slovenski kmetje, kar se tiče vzdrževanja narave, našega podeželja. In ne nazadnje, kar se tiče vinogradnikov, da nam nudijo zelo zdravo, lepo in prijetno tekočino, ki jo uživamo - upam, da v pravi meri - vsi. Ne morem vam odgovoriti, kakšna bo dokončna rešitev, a vendar vam zagotavljam, da je ta zadeva predmet razprav. Morda samo mali popravek pri vaši predstavitvi: govorili ste o težavah z registriranjem in pomanjkanju pravega odgovora s strani davčne uprave same. To vam pa sedaj lahko povem, da so z izdajo podrobnih pojasnil, ne samo ministrstva za finance in davčne službe same, te stvari sedaj, ne rečem takoj, ampak sedaj v zadnjih tednih so bile pa že odpravljene. Torej za drugačen pristop se bomo zavzeli. Tudi to vam lahko povem, da sem prav danes dobil poročilo s strani strokovnih služb ministra za finance, kako napreduje delo, kar se tiče spremembe katastrskega dohodka. Mislim, da je to eno od ključnih, temeljnih vprašanj za dolgoročno rešitev na bolj primerni ravni celotne problematike obdavčitev slovenskega kmetijstva, ki pa ima svoje posebnosti, ki jih je zelo težko primerjati z drugimi sektorji po drugih državah in na to bomo tudi, prepričan sem, našli prave odgovore. Hvala.
Hvala. Gospod poslanec.
Zadovoljen sem z odgovorom gospoda ministra. Upam, da bodo malim slovenskim vinogradnikom te vaše besede prišle v dejanje, in da bo končno tisto, kar dejansko ne razumemo, udejanjeno s to novo dohodninsko zakonodajo. Te popravke naredimo čim prej, da bomo pili še naprej dobro slovensko ali božično slovensko vino. Hvala.
Hvala lepa. Vidim, da je stopnja zadovoljnosti z odgovori premosorazmerna s časom. S tem smo zaključili prvi krog vprašanj. Imamo še dve vprašanji v tako imenovanem drugem krogu. In vabim k besedi gospoda poslanca Milana Petka, da postavi vprašanje ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo.
Spoštovani gospod minister! Z nami ste kot minister prvi prišli in, kot izgleda, boste zadnji s kolegom Bajukom odšli. Mi smo vas do sedaj tudi potrpežljivo poslušali. Jaz vam pa postavljam vprašanje, vezano na en del vaših aktivnosti, to je koordinacija in skrbništvo razvoja informacijske družbe, vezano tudi seveda na to vprašanje javno dostopnih točk do interneta. Nekdanje ministrstvo za informacijsko družbo, ki ga je po naši presoji vlada vehementno in neutemeljeno ukinila, delovno področje pa razpršila na tri vladne resorje, je bilo namreč pri razvoju mreže javno dostopnih točk do interneta zelo uspešno. Tako je v slabih treh letih ob sodelovanju z ministrstvom za kulturo in nekdanjim ministrstvom za šolstvo, znanost in šport, vzpostavilo osem multimedijskih centrov, enajst e-knjižnic, 22 e-šol in pet spletnih kavarn. Javno dostopne točke so namreč eden izmed pomembnih mehanizmov premagovanja digitalnega razkoraka, torej ločnice med tistimi, ki imajo znanje in možnost uporabe sodobnih informacijsko-komunikacijskih tehnologij, in tistimi, ki te možnosti nimajo. Javno dostopne točke pa približujejo te tehnologije na brezplačen in javno dostopen način velikemu številu prebivalcev. Gospod minister, sprašujem vas: Kaj je ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo v teh dobrih petih mesecih storilo, da bi prispevalo k nadaljnjemu razvoju omrežja javno dostopnih točk, do interneta za vse prebivalce in prebivalke Slovenije, tudi za socialno šibkejše in starejše, ki so pri uporabi novih tehnologij še posebej deprivilegirani? Doslej vaše ministrstvo, po naši evidenci, ni objavilo niti enega javnega razpisa za financiranje teh nalog, proračunsko leto pa se že preveša v drugo polovico. V LDS se sprašujemo, ali v vladi, ki se je sicer deklarativna zavezala razvoju in v svojih predvolilnih kampanjah tudi poudarjala pomen znanja informacijske družbe, sploh nameravate sprejeti kakršnekoli ukrepe za izboljšanje digitalne pismenosti v Sloveniji - če da, prosim za odgovore: Za konkretno katere in kdaj? Hvala.
Hvala. Gospod minister.
Hvala lepa. Spoštovani gospod poslanec Petek, spoštovani predsednik, spoštovani poslanci. Nekako je vaše vprašanje v dveh sklopih in bom poskušal odgovoriti na vsakega posebej. Dejstvo je, da je bilo narejenih teh osem multimedijskih centrov, 11 knjižnic in 20 šol in pet spletnih kavarn, zdaj je teh e-šol že 27. Je pa dejstvo, morda ste spregledali, da je prejšnji teden naše ministrstvo, ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo skupaj z ministrstvom za kulturo objavilo razpis za vzpostavitev dodatnih multimedijskih centrov. Se pravi, ta razpis je v teku in po teh naših izkušnjah, ki smo jih imeli do sedaj, pričakujemo, da bosta letos nastala dva nova multimedijska centra in 10 do 11 e-knjižnic. Torej, to je s tem denarjem, to bo letos nastalo. Dodatno ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, eksplicitno pa direktorat za informacijsko družbo sodeluje s Telekomom Slovenija, Pošto, z občinami k trem dejavnostim. Eno je vzpostavljanje dodatnih javno dostopnih točk na javnih mestih, potem pa še k usposobitvi teh obstoječih točk. In tretjič še dodajanje, ne bom rekel Softvera, ampak potrebnih vsebin, kot se sedaj moderno reče, za te točke, zato da ljudje lahko na teh točkah delajo, recimo, EU uprava in podobne reči. To se pravi, se prenaša na te točke tiste programe, s katerimi lahko ljudje, ki sicer nimajo doma dostopa, to potem počnejo. To je ta prvi del odgovora. Drugi del odgovora je pa, kakšni so ukrepi na področju za digitalno pismenost oziroma za povečevanje digitalne pismenosti v Sloveniji. Tu imamo tudi skupen program z ministrstvom za šolstvo in šport in z ministrstvom za delo, dom in družino. To delo je zdaj v zaključni fazi, obsega pa tri točke. 1. točka se imenuje - ali pa, recimo, dejavnost bi temu rekel - računalnik v vsak dom. Ta program bo to je skupaj z gospodarsko zbornico in zunanjimi partnerji bo predstavljen zdaj na Eureki, ki bo od 24. do 28. maja. Za to priložnost bomo mi to skušali to kot naš dodatek dodati in to je, povečati penetracijo računalniške opreme, interneta v gospodinjstvih ter s tem povečati tudi uporabo e-storitev. Drugi projekt je to, da bo v okviru projekta, ki ga pripravljamo, iz programa Phare namenjenih 5,6 milijona evrov, kar bo iz EU Phare, potem bo iz našega ministrstva 650 milijonov, iz ministrstva za delo, dom in družino pa 1,3 milijona evrov za digitalno opismenjevanje brezposelnih. Torej, ta program je zdaj nabran skupaj in je v fazi pregledovanja, nato pa bo, upamo, v pol leta razpis narejen. Tretja točka pa je projekt vseživljenjskega učenja, katerega nosilca sta zopet skupaj, ker je pač naše ministrstvo koordinator tega in delamo skupaj z različnimi ministrstvi, ne delamo sami. To je pa skupaj z ministrstvom za šolstvo in šport, delamo pa v tem smislu, čemur rečemo horizontalno spremljanje prednostnih nalog informacijske družbe. Gre pa za vzpostavljanje platform za e-učenje. To je pa nakup opreme in pa trening ljudi, ki bodo pripravljali e-učenje. Vemo namreč, da je sama tehnologija e-učenja in pisanja e-učnih smeri ter e-elektronskih učnih programov, ki vodijo od začetka pa do konca, torej z vsem vodenjem in spremljanjem profesorjev, klepetalnicami in podobno, dokaj zahtevna zadeva in je seveda za to treba kadre usposobiti. To je pa ta tretji del. Toliko zdaj pripravljamo na našem direktoratu za informacijsko družbo v zvezi s tem.
Hvala, minister. Gospod poslanec.
Minister, hvala za odgovor. Torej, bilo je vprašanje z namenom, da nam predstavite te aktivnosti, in kar se tega tiče, smo zadovoljni in bomo tudi spremljali realizacijo. Želel bi vas opomniti na to, da je ministrstvo za informacijsko družbo, takšno kot je prej bilo, spremljalo tako imenovane indikatorje razvitosti informacijske družbe, ki so se v zadnjih letih v Sloveniji neprestano izboljševali. Tako je, na primer, raziskava SIBIS - verjamem, da jo poznate, in je projekt EU -, pokazala, da je stopnja digitalne pismenosti v Sloveniji na precej visoki ravni, saj se je že leta 2003 Slovenija uvrstila le malo pod povprečje Evropske unije, celo pred Francijo, Italijo, Grčijo, Španijo ter pred nekatere oziroma vse nove članice EU. Sicer je pa tudi raziskovalno poročilo Evropske komisije iz februarja 2005 z naslovom Pregledana e-vključenost, lokalna razsežnost informacijske družbe pokazala in ugotovila ter priporočila vsem državam članicam EU, da nadaljujejo z razvojem mreže javno dostopnih točk. Torej, mi smo vas vprašali: Ali ministrstvo sledi tem usmeritvam, tem ugotovitvam? To je bil namen tega našega vprašanja.
Hvala lepa. Je še kakšen komentar, gospod minister?
Hvala lepa. Jaz bi se samo zahvalil. Mislim, da je to pomembno, da se med seboj nadzorujemo, da se med seboj opozarjamo, in za to sem vam hvaležen. Mi to spremljamo. Dejstvo pa je, da samo indikatorji, ki so, so na nek način pokazatelji, vendar je treba bistveno bolj kot spremljati, koliko računalnik vdira ali penetrira, kot se reče moderno, v našo družbo, je seveda treba, kaj se s tem dela, torej vsebine, in tu je treba naše delo še bolj poglobiti. Hvala lepa.
Vidite, da drži moja hipoteza - vedno več je razumevanja in strinjanja. Zadnji je na vrsti gospod poslanec mag. Milan Cvikl, ki bo postavil ministru za zunanje zadeve vprašanje na daljavo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Gospodje in gospe poslanke in poslanci. Gospoda ministra Rupla tokrat že drugič ni na poslanskih vprašanjih, zato seveda bom postavil ustno poslansko vprašanje z željo, da se na njega odgovori na naslednji seji. Vprašanje se nanaša na to, kaj konkretno bo Slovenija storila z aktiviranjem instrumenta, ki si ga je sama zapisala v deklaracijo o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije, in sicer tako imenovanega centra za pomoč približevanju Evropski uniji, ki je namenjen predvsem državam jugovzhodne Evrope, državam, ki v letu 2005 pod luksemburškim in britanskim predsedstvom nadaljujejo svojo pot proti vstopanju v Evropsko unijo. Poznano je, da je nedavno Evropska komisija priporočila začetek pogajanj s Srbijo in Črno goro o stabilizacijsko pridružitvenem sporazumu, Makedonija je tudi s pomočjo "twinning" programa, ki ga izvaja slovenska vlada, služba vlade za evropske zadeve, uspela odgovoriti na vprašanje komisije, na podlagi katerega bo Svet Evropske unije preučil prošnjo za članstvo Makedonije v Evropski uniji. Bosna in Hercegovina se iz dajtonskega obdobja seli v bruseljsko obdobje. S Hrvaško je datum začetka pogajanj zaenkrat odložen in v Albaniji, kot je znano, pod nadzorstvom OVSE-ja se pripravlja na volitve. Bolgarija in Romunija sta podpisali konec prejšnjega meseca pristopni pogodbi in naj bi formalno vstopili v Evropsko unijo 1. januarja. Torej, je jasno, da se ta proces nadaljuje. Želja vrste evropskih držav je bila, da bi Slovenija bila v odnosu do jugovzhodne Evrope neke vrste "rezon oficier" ali če hočete, da bi pozorno poslušala pri vratih Evropske unije in razumela trkanje posameznih držav in seveda njihove zahteve. Zato smo se v lanskem letu zavezali tudi na mednarodni konferenci, da bomo zato ustanovili center za pomoč približevanju Evropski uniji. Nova vlada je v deklaraciji o usmeritvah za delovanje Republike Slovenije se prav tako zavezala, da bo predvsem v sodelovanju na bilateralni ravni z neposrednimi politični stiki, z učinkovito pomočjo pri reševanju nerešenih vprašanj in z aktivnimi nudenjem konkretne pomoči državam te regije uporabila center za pomoč približevanju Evropski uniji. Moje vprašanje ministru za zunanje zadeve je: Kaj konkretno bo Slovenija storila za aktiviranje centra za pomoč približevanja Evropski uniji kot instrumenta naše podpore procesu širitve Evropske unije v jugovzhodno Evropo? Želim odgovor na naslednji seji z željo, da bo minister uspel vendarle se tudi za kakšen dan ustaviti v državnem zboru. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospodu ministru dr. Zupanu se seveda še posebej zahvaljujem, ker je toliko časa vztrajal z nami. Drugim ministrom in ministrici se zahvaljujem s pomočjo magnetograma. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki je bomo nadaljevali v sredo 18. maja ob 14. uri, ko bo na tri vprašanja poslancev opozicije in vprašanja poslanca vladajoče koalicije odgovarjal predsednik vlade gospod Janez Janša. O predlogu poslanca mag. Cvikla, da državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za finance na njegovo poslansko vprašanje, bo pa državni zbor odločal v okviru jutrišnjih glasovanj. S tem prekinjam 6. sejo državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Želim vam prijeten večer. Prosim?
Oprostite, ste pozabili na zahtevo gospoda poslanca Pečeta.
Se opravičujem, medtem se bil že opozorjen. Torej, gre za dva predloga, predlog mag. Cvikla in gospoda Pečeta. Želim vam lep večer. Izkoristite slehernega v trenutek in se dobro naspite ter spočijte in se čili in zdravi vrnite.