Spoštovane kolegice in kolegi, gospe in gospodje! Nadaljujemo s prekinjeno 36. točko dnevnega reda – Poročilo o delu Komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb za leto 2021 (javni del) Prehajamo na razpravo o predlogu sklepa, ki ga je Državnemu zboru predložila Komisija za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb. Amandmaji k predlogu sklepa niso bili vloženi. Razpravo o predlogu sklepa bomo opravili v okviru preostanka časa vseh udeležencev seje in na podlagi sprotne prijave k razpravi. Želi kdo razpravljati? Kolega Rudi Medved, imate besedo.
Hvala lepa, predsednik. V Poslanski skupini LMŠ bomo predlog sklepa podprli. Govori namreč o vlogi Komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb predvsem v tistem delu, kjer je poudarek na varovanju človekovih pravic. Bi pa vseeno rad poudaril, da je bila Komisija za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb v letu 2021 pa tudi že leto prej izjemno omejena pri svojem delovanju. Glede na situacijo, v kakršni je delovala, je pravzaprav velik dosežek, da je uspela pripraviti korektno poročilo in da je večino nalog, ki smo si jih v komisiji zastavili, vendarle tudi izpeljala. Dejstvo namreč je – in to se je zgodilo prvič v zgodovini slovenskega parlamenta – da Komisija za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb, ki že po osnovi služi kot orodje opozicije za nadzor nad represivnimi organi v tej državi, ni imela in še vedno nima večine. Logično in normalno je, če hoče opravljati svojo vlogo, da ima pri tem tudi večino. Formalno pa si je vladajoča koalicija pač prisvojila oziroma dobesedno ugrabila tudi to komisijo s tem, ko so v komisijo inštalirali predstavnika Slovenske nacionalne stranke, ki se deklarira kot opozicija, v resnici pa ves čas vzdržuje na oblasti to vladajočo koalicijo in temu primerno deluje tudi v sami komisiji. Če je morda kdaj manjkal koaliciji glas, so pač počakali, poklicali in pritekel je predstavnik Slovenske nacionalne stranke poslanec Jelinčič in koalicija si je lahko izglasovala tisto, kar je želela. Tisto, kar pa je pri vsem skupaj še posebej zaskrbljujoče, pa je, da predstavnike vladajoče koalicije v tej komisiji skrbi, da se je Komisija za nadzor nad obveščevalno-varnostnimi službami v letu 2021 prvenstveno in v glavnem ukvarjala z delovanjem policije v razmerah, ko so v Sloveniji potekali protivladni protesti. Njih skrbi, da smo želeli dobiti odgovore na vprašanja, ali je policija v vseh teh postopkih delovala zakonito, ali je v primeru protestov ukrepala sorazmerno, ali je kdaj prekoračila pristojnosti, ali na njeno postopanje vpliva politika, kar je izjemno pomembno vprašanje, ali je bila uporaba prisilnih sredstev, tudi tistih najhujših, proti državljanom strokovna. To so ključna vprašanja, ki so zaposlovala državljane te države v letu 2021. In sedaj vladajočo koalicijo skrbi, da so bila za komisijo to ključna vprašanja. Če jih skrbi, potem očitno se jim ne zdi potrebno, da bi ta vprašanja sploh odpirali. To pa nas vse skupaj lahko skrbi. Torej po njihovem je policija pod neposrednim vplivom politike nedotakljiva, po njihovem torej nihče ne bi smel nič vprašati, še posebej pa se ne na karkoli pritožiti. Je pa po drugi strani zanimivo, da so v vladajoči koaliciji znotraj komisije vse leto vlekli na dan neko njihovo izmišljeno afero, proslulo afero, ki je menda načela varnost te države, in sicer zaposlitev neke uslužbenke na Sovi. Šli so celo tako daleč, da so na koncu ugotovili, da je stvar zrela za naznanilo o storitvi suma kaznivega dejanja prejšnjega predsednika vlade Marjana Šarca, Damirja Črnca in prejšnjega direktorja Sove na podlagi pravzaprav ničesar. To pa se jim je zdelo pomembneje od vsega. In sedaj dajmo to na tehtnico, to, kar se je dogajalo vse leto 2021, kar je zaposlovalo celotno slovensko javnost, povzročalo izjemno skrb za človekove pravice v tej državi. To ni pomembno očitno za vladajočo koalicijo, se pa z napihovanjem te afere želijo sedaj v javnosti prikazati kot varuhi varnosti v tej državi. Torej tisti, ki dve leti brutalno kadrujejo ne samo v državni upravi, povsod, v vseh inštitucijah, posebej še v policiji, tisti vlečejo na dan sedaj kot afero zaposlitev neke uslužbenke na Sovi, ki so jo, mimogrede, s tem tudi degradirali in je verjetno na Sovi glede na razkritje njene identitete tudi neuporabna za kakršnokoli operativno delo. To je skrb vzbujajoče ob prebiranj tega poročila.
Hvala lepa. Še kdo? Kolega Primož Siter, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi, dober dan! Knovs je tisti organ, ki nadzoruje delo policije in obveščevalnih služb, ki navadno ne pridejo v javnost oziroma ki imajo opravka s tajnimi podatki in tajnim delovanjem policije s prikritimi metodami in tako naprej. Na tem seznamu aktivnosti, ki jih je Knovs v teh štirih letih v obeh svojih edicijah, torej pod desnim in levosredinskim vodenjem, nadzoroval, je kar nekaj zelo povednih podatkov o tem, kako še posebej ta aktualna vlada deluje. Če izpostavim štiri, ki sem jih predstavil tudi uvodoma v zaprtem delu seje v stališču poslanske skupine. Eno je gotovo, na kakšen način se je ta vlada lotila kadrovanja. Slišimo danes na dolgo in široko že debate o tem enem človeku, katerega zaposlovanje je problematizirala v času, ko je bila sama opozicijska, na drugi strani imamo pa tisoč in nekaj kadrovanj po celotnem zemljevidu, tudi na policiji, z naslova te vlade. Potem je tukaj seveda sodelovanje s skrajno desnimi skupinami. Ni samo novinar Erik Valenčič tisti, ki je prišel do teh zaključkov, javnosti so zdaj splošno znane te povezave. Pa sodelovanje političnega vrha v operativnem centru med protesti, ko je bilo najbolj kritično in brutalno nad protestniki. In seveda odnos do beguncev pri vladi Janeza Janše, ki problematizira begunce, ki prihajajo iz Afrike ali iz Bližnjega vzhoda, tistih, ki pa zdaj drvijo k nam iz Ukrajine, pa pač ne. Naj zaključim s trditvijo iz stališča. Ta vlada Janeza Janše ni zaskrbljena, ta vlada Janeza Janše je rasistična. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še predlagatelj.
Hvala lepa, predsednik. Dovolite mi, da še jaz na kratko predstavim del poročila na odprti seji. Mi smo v zadnjih dveh letih kot komisija delali v ekstremno težkih pogojih, začenši s sestavo Knovsa. Ta je bila prvič v zgodovini Republike Slovenije v manjšinskem številu, ko govorimo o vlogi opozicije, ki bi morala imeti večino pri tako pomembnem nadzornem organu kot je Komisija za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb. Naše delo je bilo izjemno otežkočeno tudi zaradi nenehnih pritiskov in groženj. Naj se ve za širšo javnost, da v svojstvu predsednika Komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb sem prvi predsednik te komisije, ki je bil preganjan in je preganjan s strani organov pregona. Praktično pri vsakem razkritju komisije sem bil deležen pogovorov s kriminalisti ali v obliki osumljenca ali v obliki priče. Ravno danes sem dobil zadnji klic. Gre za pet primerov, ki jih je obravnaval Knovs, za katere se zanima tudi policija. Zanima jih, od kod smo pridobili podatke, kakšne oblike podatkov, kaj smo govorili v javnosti, kako je možno, da smo prišli do teh podatkov, in tako naprej. pritiski na nas se izvajajo od prvega dne ne samo v obliki sestave vlade ampak tudi ob našem delu. Od nekaj odmevnih primerov, ki smo jih odkrili v prejšnjem letu, je bil to gotovo primer Farrokh, kako je Sova obveščala predsednika vlade o tem, ko je pripravila sum storitve kaznivega dejanja v primeru pranja denarja v NLB, torej Novi Ljubljanski banki. V letošnjem letu izstopajo primeri protestov in zlorabe le-teh. Odkrili smo mnoge stvari, kasneje smo jih komunicirali v javnost, kot je bilo že rečeno. Tudi obisk političnega vrha, v navednicah povedano, operativnih centrov v času same aktivnosti, kot je na primer odprto vprašanje, kaj so počeli na nekaj protestih zaposleni v Sovi na terenu. To je moč dokazati preprosto z nadurami, ki so jih izvajali zaposleni v Sovi v Ljubljani na dan nekaterih protestov. Torej sum je, da je Sova zlorabljala svoj položaj, ko je imela svoje ljudi v času protestov. Znan je primer, ko je direktor Sove obveščal predsednika vlade, da se Ivan Gale nahaja na enem od protestov. Obstaja še mnogo drugih primerov kot je tudi non-paper. Ali pa povezava kabineta predsednika vlade z ideologijo neonacizma, ki so nam ga predstavili nekateri preiskovalni novinarji. Ob tem primeru se predsednik vlade ni želel udeležiti seje. Kljub večkratnemu posredovanju in preložitvi nekaterih terminov predsednik vlade praktično niti odgovarjal ni na našo pošto. Želeli bi si, da nikdar več, ne glede na sestavo vlad, ki bodo, kdorkoli zlorabi na tak način organe pregona in onemogoča Komisijo za nadzor obveščevalnih in varnostih služb, kot je to naredila zadnja Janševa vlada. To je neodpustno, to je nedemokratično, to je predvsem zazrto v neke druge čase, katerim nismo več priča v naši državi in se z vzhoda približujejo ali ponovno generirajo in izpostavljajo naši družbi. Želel bi si, da bi tudi komisija v prihodnje imela nekatera pooblastila, ki jih danes nima, tukaj govorim predvsem o pooblastilih na področju uporabe prisilnih sredstev, kar se tiče policije. Mislim, da bi bilo to v tem primeru koristno, kajti bili smo priča izjemno agresivnim pristopom in zlorabam, tudi nasilju. Z omejenimi pristojnostmi komisija ni uspela obelodaniti čisto vsega, ampak smo vseeno uspeli sporočiti javnosti zadeve, ki jih predstavniki vlade nikdar ne bi želeli. Mi smo vseeno ponosni glede na opravljeno delo v zadnjih dveh letih, ampak z jasnim opozorilom, naj se nikdar več ne ponovi. Nikdar več naj se ne ponovi onemogočanje delovanja Komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih službe in nikdar več naj se ne dogajajo takšne oblike zlorab, kot smo jim bili priča v zadnjih dveh letih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še kdo? Ne. Zaključujem razpravo. Državni zbor bo glasovanje o predlogu sklepa opravil v sredo v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 33. TOČKO DNEVNEGA REDA – OBRAVNAVA PREDLOGA RESOLUCIJE O NACIONALNEM PROGRAMU IZOBRAŽEVANJA ODRASLIH V REPUBLIKI SLOVENIJI ZA OBDBOBJE 2022−2030. Predlog resolucije je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga resolucije dajem besedo predstavniku Vlade mag. Damirju Orehovcu, državnemu sekretarju na Ministrstvu za izobraževanje, znanost in šport.
Predsedujoči, hvala lepa za besedo. Spoštovan poslanke, spoštovani poslanci! Pred vami je Predlog resolucije o nacionalnem programu izobraževanja odraslih v Republiki Sloveniji za obdobje 2022−2030, ki ga je Vlada predala v sprejetje Državnemu zboru Republike Slovenije z namenom, da se določi javni interes na področju izobraževanja odraslih, torej na področju vseživljenjskega učenja do leta 2030, kar bo tudi omogočitveni pogoj za črpanje evropskih sredstev v naslednji perspektivi. Predlog, ki je pred vami, je pripravljen na podlagi državnih in mednarodnih dokumentov oziroma priporočil družbeno-gospodarskega položaja in vpliva na razvoj izobraževanja odraslih, torej demografski razvoj, tehnološki razvoj, potrebe trga dela, izobrazbene sestave in aktivnosti prebivalstva, doseganja ciljev in kazalnikov predhodnih resolucij o nacionalnem programu izobraževanja odraslih v Republiki Sloveniji, rezultatov mednarodne raziskave v spretnosti odraslih PIAAC in strokovnih podlag Andragoškega centra Slovenije. Besedilo resolucije je nastajalo v času pandemije covida-19, zato upošteva tudi okoliščine, ki poudarjajo krepitev odpornosti pred takimi in podobnimi družbenimi in gospodarskimi izzivi. Poleg digitalizacije je svetovni izziv tudi ohranjanje zdravega življenja na planetu in krepitev trajnosti ter krožnega gospodarstva, kar z eno besedo rečemo zeleni prehod. Cilji, ki jih resolucija zasleduje, so: povečati vključenost odraslih v vseživljenjsko učenje, zvišati raven temeljnih zmožnosti in izboljšati splošno izobraževanje odraslih, zvišati izobrazbeno raven odraslih, povečati usposobljenost prebivalstva za uspešno odzivanje na potrebe trga dela, okrepiti razvoj in raziskave na področju izobraževanja odraslih, izboljšati in okrepiti dejavnosti na področju izobraževanja odraslih. Pri vsakem od teh ciljev so navedeni tudi ustrezni ukrepi, ki sledijo temu, da se stanje na posameznem področju izboljša. Resolucija zajema na eni strani formalno izobraževanje in na drugi neformalno učenje odraslih, dejavnosti, ki so temu v podporo, in tudi razvojno raziskovalno delo. Namenjena je vsem, ki so izpolnili osnovnošolsko obveznost oziroma so stari vsaj 15 let. Pri pridobivanju javno veljavne izobrazbe se dokument omejuje na izobraževanje odraslih po programih osnovnošolskega, poklicnega, srednjega strokovnega, gimnazijskega in višjega strokovnega izobraževanja. Uresničevanje resolucije je v pristojnosti ministrstev, ki so odgovorna za izobraževanje odraslih in so jih za ta namen dodeljena tudi državna sredstva. Vlada Republike Slovenije vsako leto sprejme letni program izobraževanja odraslih in obseg sredstev na podlagi veljavne resolucije. V veliki meri pa se izobraževanje odraslih sofinancira tudi s sredstvi evropske kohezijske politike in drugih evropskih shem. Sofinancer je tudi lokalna skupnost in drugi viri. Za uresničevanje resolucije bo Vlada Republike Slovenije imenovala medresorsko delovno skupino, ki bo usklajevala ukrepe in aktivnosti, ki bodo vsako leto skozi letni program izobraževanja odraslih uresničevali resolucijo in vsekakor bo tudi bdela, da se bo ta resolucija uresničila. Hvala.
Hvala lepa. Predlog resolucije je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za izobraževanje, znanost, šport in mladino. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici Ivi Dimic.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Odbor za izobraževanje, znanost, šport in mladino je na 27. seji 25. februarja 2022 obravnaval Predlog resolucije o nacionalnem programu izobraževanja odraslih v Republiki Slovenije za obdobje 2022−2030, ki ga je v obravnavo in sprejetje Državnemu zboru predložila Vlada. Predstavnika predlagatelja sta predstavila predlog resolucije. Zakonodajno-pravna služba je predloženo resolucijo proučila z vidika njene skladnosti z ustavo, pravnim sistemom in z zakonodajno-tehničnega vidika. Njena predstavnica je povedala, da so bile pripombe s strani Zakonodajno-pravne službe pretežno vezane na nejasnosti nomotehnične narave. Oba dokumenta s predlogi za amandmaje odbora te pripombe v ustrezni meri odpravljata. Svoje mnenje je podala tudi Komisija Državnega sveta za kulturo, znanost, šolstvo in šport, ki je v svojem mnenju predlog resolucije podprla. Njihov predstavnik je izpostavil novo prednostno področje raziskav in razvoja, saj le-ta na podlagi različnih analiz lahko določa različne ciljne skupine, ki so jim namenjeni programi vseživljenjskega učenja. Sledila je razprava, v kateri so članice in člani odbora menili, da gre za kakovostno gradivo in pomemben dokument, ki bo prinesel pozitiven razvoj na področju izobraževanja odraslih in je rezultat daljše in širše razprave velikega števila deležnikov. Opozorjeno je bilo, da vključenost v vseživljenjsko izobraževanje v Sloveniji upada. Leta 2011 je bila vključenost 16 %, leta 2020 pa 8,4 %. Sistemski pogoji za izvajanje programa niso urejeni, prav tako ni zagotovljeno stabilno javno financiranje in javna mreža institucij, ki vseživljenjsko izobraževanje ponujajo. Pogosto je od lokalne skupnosti odvisno, kako je vseživljenjsko učenje dostopno njenim prebivalcem, to pa pogosto pomeni, da je del prebivalstva glede dostopa diskriminiran. Poudarjeno je bilo, da je ob sprejetju dokumenta nujno zagotoviti tudi njegovo izvajanje. Izobraževanje odraslih igra pomembno vlogo pri zmanjševanju strukturne brezposelnosti in prekvalifikacije brezposelnih. Leta 2020 zaradi epidemije ni primerljivo z ostalimi leti. Sama resolucija ne zagotavlja finančnih sredstev. To bo omogočila zakonodaja, ki je v pripravi. Resolucija je dobre odgovor na izziv starajoče se družbe. Vredna razmisleka je ideja, ali starejšim po 60. letu omogočiti šesturni delovnik, o čemer poteka širša razprava tudi znotraj Evropske unije. V prihodnosti se bo treba prilagoditi novim oblikam dela. Spremembe so že postale stalnica življenja vsakega posameznika, kot tudi vseživljenjsko učenje. Svoje stališče je podala tudi predstavnica Andragoškega centra. Odbor je sprejel predloge za amandmaje odbora ter v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o delih predloga resolucije in jih sprejel. Na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora je pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga resolucije.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati.
Ponovno en lep pozdrav vsem! Današnja resolucija o nacionalnem programu izobraževanja odraslih v Republiki Sloveniji 2022−2030 je nastajala daljše obdobje, to je nekaj let. Široka zastopanost in vključevanje vseh resornih ministrstev, zbornic, socialnih partnerjev, občin, zavodov je zajeta v dobri in strateško usmerjeni resoluciji. Resolucija o nacionalnem programu izobraževanja odraslih je pomemben dokument, ki bo prinesel podlago za razvoj izobraževanja odraslih v Sloveniji, kar nujno potrebujemo, saj je vključenost v vseživljenjsko izobraževanje odraslih v Sloveniji v trendu upadanja. Leta 2011 je bila vključenost odraslih 16- odstotna, leta 2020 pa samo 8,4-odstotna. Zato je vseživljenjsko učenje danes bolj pomembno kot kadarkoli prej. Tudi starejši morajo biti del skupne digitalne prihodnosti. V Novi Sloveniji smo na strani pravice do izbire. Ob ohranjanju visoke kakovosti javnega šolstva podpiramo tudi razvoj zasebnega šolstva in tudi to na področju vseživljenjskega učenja in izobraževanja odraslih. Večkrat slišimo besedo vseživljenjsko učenje, pridobivanje kompetenc in znanja in res smo v času, ko le-ta terja, da smo sami proaktivni v pridobivanju novih veščin in znanj. Nova Slovenija in minister za digitalno preobrazbo Mark Boris Andrijanič sta prepoznala potrebo po digitalnem opismenjevanju odraslih. Zato je na našo skupno pobudo Državni zbor sprejel prvi sistemski zakon, ki celovito ureja področje pridobivanja digitalnih veščin pri nas in je poleg šolajočih otrok zadnje triade, dijakov in študentov namenjen tudi vsem odraslim nad 55 let, ki potrebujejo dodatno znanje s področja digitalnih veščin. Izobraževanje odraslih, pridobivanje novih znanj in kompetenc ima pomembno vlogo pri zmanjševanju strukturne brezposelnosti in prekvalifikacije brezposelnosti, še posebej pri starejših od 55 let. Podpiramo ministra Marka Borisa Andrijaniča, ki si je zastavil ambiciozen cilj, in sicer da do leta 2030 vsaj 80 % odraslih Slovencev pridobi najmanj osnovna digitalna znanja in veščine. V Novi Sloveniji se zavedamo, da se človek uči skozi vse življenje, zato je skrb za izobraževanje odraslih ena od naših prioritet. To dokazujemo z dejanji in povezovanjem sodobne tehnologije z načinom življenja. Star slovenski pregovor pravi, da edina stalnica v življenju so spremembe. Verjamem, da bosta za našo družbo, ki je znotraj evropskih držav ena najhitreje starajočih se, ta resolucija in Ministrstvo za digitalizacijo omogočila kvalitetnejše življenje in varnejšo starost. Poslanci Nove Slovenije bomo resolucijo podprli.
Hvala lepa. Mojca Žnidarič bo predstavila stališče Poslanske skupine Konkretno.
Hvala za besedo, predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim, posebej državnemu sekretarju! Teoretična spoznanja in izsledki o izobraževanju odraslih ter vseživljenjskem učenju segajo skoraj na začetek 20. stoletja, a šele decembra 2020 se je zgodila prelomnica v obstoju ljudskih univerz na Slovenskem. Objavljen je bil namreč pravilnik o standardih in normativih za financiranje in izvajanje javne službe na področju izobraževanja odraslih. Po dolgih letih truda na področju izobraževanja odraslih smo v tem mandatu v času ministrovanja dr. Simone Kustec končno dobili pravno podlago za izvajanje dejavnosti javne službe. Gre za izjemen dosežek in pečat na področju izobraževanja odraslih v smislu enakovrednosti z drugimi subjekti v slovenskem izobraževalnem sistemu. Tudi sredstva, ki so namenjena temu področju, kažejo, kako pomembno je izobraževanje odraslih v naši družbi. V letu 2021 je skupna vrednost sredstev, vključno z evropskimi sredstvi vseh ministrstev, namenjenih uresničevanju programov izobraževanja odraslih, znašala dobrih 87,5 milijona evrov. Letni program izobraževanja odraslih za leto 2022 sicer predvideva nekoliko nižja sredstva v primerjavi z letom 2021, vendar zaradi izteka večletnega finančnega okvira za obdobje do leta 2020. Sredstva se bodo z začetkom črpanja iz aktualnega večletnega okvira evropske kohezijske politike, ki se zaključi predvidoma leta 2027, postopno večala. Obravnavana resolucija o nacionalnem programu izobraževanja odrastlih izpostavlja pomen demografskega in tehnološkega razvoja ter potreb trga dela. V ospredje postavlja družbeno-gospodarski položaj. Poseben pomen daje izobrazbeni strukturi in aktivnosti prebivalstva, doseganju ciljev in kazalnikov predhodne resolucije o nacionalnem programu izobraževanja odraslih in rezultatov mednarodne raziskave o spretnostih odraslih. Programski cilji so z ukrepi usmerjeni v odpravo razvojnih zaostankov na področju pismenosti in poklicnih zmožnostih odraslih, izobrazbene ravni in vključenosti v vseživljenjsko učenje. Poleg tega so v obravnavani resoluciji opredeljeni še cilji, kot so: povečanje usposobljenosti prebivalstva za uspešno odzivanje na trg dela, okrepljene raziskave in razvoj ter druge dejavnosti na področju izobraževanja odraslih. Posebna pozornost je namenjena ukrepom, ki se navezujejo na odrasle z nizko razvitimi temeljnimi zmožnostmi, ki potrebujejo bodisi izboljšanje splošne izobraženosti za osebne potrebe, bodisi nadaljnje poklicno oziroma strokovno izpopolnjevanje ali usposabljanje v skladu s potrebami trga dela. Ukrepi targetirajo odrasle, ki zgodaj opustijo šolanje, starejše od 65 let in odrasle z omejenimi zmožnostmi dostopa do družbenih, gospodarskih in izobraževalnih dobrin. Posledično je poseben poudarek na naslednjih prednostnih področjih: splošno neformalno izobraževanje odraslih, pridobivanje široko prenosljivih kvalifikacij za večjo stabilnost ohranjanja delovne aktivnosti in zaposljivosti posameznikov, strokovno usposabljanje in izpopolnjevanje za potrebe trga dela, raziskave in razvoj pomembna za vodenje učinkovite politike ter dejavnosti na področju izobraževanja odraslih. Izzivov na področju izobraževanja odraslih je veliko. Slovenija bo lahko napredovala in se razvijala, če bo vlagala tudi v vseživljenjsko učenje vseh prebivalcev, torej tudi v izobraževanje odraslih. Menimo, da Predlog resolucije o nacionalnem programu izobraževanja odraslih v Republiki Sloveniji za obdobje 2022−do 2030 zagotavlja realizacijo tega cilja. V Poslanski skupini Konkretno jo bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Mojca Škrinjar bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa za besedo, predsednik. Pozdravljeni kolegice in kolegi in vsi, ki nas spremljate! Leta 2012 smo se v državi ukvarjali s tem, kako preprečiti zlom javnih financ v obči svetovni krizi, ki ni obšla Slovenije. V tem času je bilo treba varčevati na vseh področjih. Nekateri ukrepi so bili zelo boleči, od znižanja plač do zmanjšanja polne subvencije za drugega in naslednje otroke v vrtcu. Kljub temu pa je ekipa dr. Žige Turka, takratnega ministra, ki je vodil veliko Ministrstvo za izobraževanje, znanost, kulturo in šport, razumela, da mora varčevanju slediti razvoj, zato so namenili neokrnjena sredstva tako za članarine v različnih svetovnih znanstvenih društvih, raziskovalnih projektih, sredstva za ljudi, Slovenke in Slovence, ki so delali v takih organizacijah. Primeroma navajam pospeševalnik CERN v Švici in podobno. Ravno v času pa je ekipa prvič namenila tudi sredstva za sodelovanje v mednarodni raziskavi PIAAC, to je o pismenosti odraslih. Raziskava je že takoj v prvi izvedbi pokazala, da v Sloveniji v tem ne blestimo. Nasprotno, informacija je bila boleča, toda koristna. Odgovor na ta problem je intenzivno ukvarjanje z izobraževanjem odraslih. Tokratna resolucija o nacionalnem programu izobraževanja odraslih v Republiki Sloveniji za obdobje 2022−2030 izhaja iz Zakona o izobraževanju odraslih ter upošteva tudi mednarodne dokumente, kot so Agenda 2030, Evropski zeleni dogovor, Program znanj in spretnosti za Evropo za trajnostno konkurenčnost, Priporočila Sveta o mostu do delovnih mest, Okrepitev jamstva za mlade in podobno. Resolucija zajema vse odrasle po stopnji izobrazbe in si kot glavne cilje postavi: povečati stopnjo vključenosti v vseživljenjsko izobraževanje, učenje, povečati splošno izobraženost odraslih, povečati izobrazbeno raven odraslih ter povečati usposobljenost prebivalstva za uspešno odzivanje na potrebe trga dela ter okrepitev razvoja in raziskav na področju izobraževanja odraslih. Resolucija k tem ciljem vzporedi tudi nabor ustreznih ukrepov, ki zagotavljajo, da dokument ne bo sam sebi namen, temveč nudi operativnost. Poudarjamo, da je prav področje izobraževanja tisto področje, ki vodi k razvoju, tako tudi izobraževanje odraslih, in je eden najpomembnejših temeljev razvoja ter garant oziroma jamstvo Slovenije, da se prebije v svetovni vrh. Razumevanje, kritično mišljenje in vseživljenjsko učenje so tisti deli, ki bodo lahko pomagali k temu cilju. Resolucijo o izobraževanju odraslih bomo v Slovenski demokratski stranki soglasno podprli. Hvala.
Hvala lepa. Zadnji bo stališče Poslanske skupine SD predstavil gospod Željko Cigler.
Predsedujoča, hvala za besedo. Kolegice in kolegi! Izobraževanje odraslih po podatkih, ki so dostopni v dokumentu, ki ga danes obravnavamo, neodgovorno pada v Republiki Sloveniji. Vse manj je sredstev in tudi organizacijskih enot, ki to obliko izobraževanja omogočajo. Resolucija na to sicer opozarja, povem pa, da ko govorimo o podatkih, da število izobraževanja odraslih upada, le-to upada že od leta 2012 naprej. Vzrok tega zagotovo ni covid kriza, in to je treba vzeti v obzir pri nadaljnjih ukrepih, ko se bo izobraževanje odraslih ob vseh pozitivnih funkcijah, ki jih ima, pospeševalo in se bo vlagalo v to. Predlog resolucije o nacionalnem programu izobraževanja odraslih v Republiki Sloveniji za obdobje 2022−2030 je zadnji v sklopu treh resolucij s področja Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport, ki je podobno kot področje za izobraževanje odraslih bil žal deležen najmanj zanimanja javnosti, in to kljub temu, da gre za izjemno pomembno področje. Kar imamo pred sabo, je najlažje opisati kot tehnični dokument, resolucija zaradi resolucije, saj je prejšnja potekla in je potrebna nova, da lahko črpamo evropska sredstva. A žal je področje izobraževanja odraslih prepomembno, da bi ga prepustili zgolj, kot rečemo, tekočim poslom. Seveda se zavedamo, da je prioriteta trenutnega vodstva ministrstva predvsem usmerjena na lastne interese in še zadnjih nekaj dni do volitev kar se da pravih velikih uslug za prijatelje vlade, ampak žal to ni izgovor, da po načelu »Kako ćemo? Lako ćemo« pred nas pridejo s takšnim dokumentom, ki je, kot pravim, tehnično in tudi v vsebini dober, vendar ne piše nič v resoluciji, kaj vse bi bilo treba narediti, da se problemi, ki so ugotovljeni, odpravijo. Vidi se, da so strokovne službe na resornem ministrstvu svoje delo opravile korektno in odgovorno, za kaj več pa bi rabili politično vodstvo Ministrstva za izobraževanje, ki bi imelo vizijo za kaj več kot za še teh nekaj zadnjih prijateljskih projektov, ki sem jih prej omenil, pa če so le-ti še tako škodljivi za področje izobraževanja in znanosti. Vprašanja, kot so digitalizacija in predvsem digitalna emancipacija odraslih v naši družbi tako razen fototerminov digitalnega ministrstva niso prav naslovljena. Žal. Potrebne veščine za življenje in tudi delo v 21. stoletju, kjer je zaradi tehnološkega razvoja vse izjemno hitro se spreminjajoče, tudi niso zadostno naslovljene. Vseživljenjsko učenje ostaja všečna besedna zveza, a žal zgolj to. Spoštovani! Ko se pogovarjamo o prihodnosti izobraževanja, se moramo zavedati, da se svet spreminja in z njim se pospešeno spreminja tudi slovenska družba. Vse te spremembe, od okoljskih, gospodarskih, socialnih, tehnoloških in poslovnih, zahtevajo od nas, da jih znamo predvideti in vključiti v svoj izobraževalni sistem. Kakšna znanja, veščine in kompetence bomo potrebovali jutri, sprašujem. Kakšna je prihodnost dela jutri? Kam nas bodo umestili umetna inteligenca, roboti, kje pa bo človek z drugačnim naborom znanj in veščin ostal en nepogrešljiv dejavnik? Na strateški ravni je treba resno definirati te izzive in se vprašati, s kakšnim izobraževalnim sistemom lahko dosežemo, da bomo vsem zagotovili znanja, veščine in kompetence, ki jih bomo potrebovali za doseganje posamičnih in skupnih ambicij. Tehničnemu dokumentu sicer ne gre nasprotovati, kot sem že povedal, je pa jasno, da tej vladi manjka strateški razmislek, ki vidi dlje od madžarskega razvojnega modela. Tudi zato se mora 24. april zgoditi čim prej. Upajmo, da bo po tem dnevu drugače tudi na področju izobraževanja. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Amandmaji k dopolnjenemu predlogu resolucije niso bili vloženi, zato bomo odločanje o resoluciji opravili v skladu s časovnim potekom seje zbora v sredo, 23. marca, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 35. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA RESOLUCIJE O NACIONALNEM PROGRAMU SOCIALNEGA VARSTVA ZA OBDOBJE 2022−2030. Predlog resolucije je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga resolucije dajem besedo predstavniku Vlade mag. Cvetu Uršiču, državnemu sekretarju na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, spoštovane poslanke in poslanci! Resolucija o nacionalnem programu socialnega varstva do leta 2030 predstavlja kontinuiteto razvoja socialnega varstva od osamosvojitve Slovenije dalje. Ob tem pa upošteva dejstva, ki se dogajajo sedaj oziroma se bodo, tako domnevamo, do leta 2030. To so med drugimi: vpliv epidemije covida-19 na trg dela, pospešeno staranje prebivalstva, posebej v Sloveniji, ki je ena najhitreje starajočih se družb v Evropi, in s tem posledično tudi zmanjševanje delovno sposobnega prebivalstva, digitalizacija in robotizacija ter seveda prehod na zeleno gospodarstvo. Spremenjena družbena razmerja tako zahtevajo razvoj in prilagajanje socialnovarstvenega sistema, tako da bo le-ta omogočal hiter in učinkovit odziv na spremenjene potrebe ljudi ter ob tem zagotavljal močno varnostno mrežo za posameznike in družine v ranljivih situacijah. Resolucija tako določa osnovna izhodišča za delovanje in razvoj sistema socialnega varstva, določa cilje in aktivnosti za dosego teh ciljev, nadalje način izvajanja in spremljanja izvajanja resolucije ter kadrovske in finančne vire za doseganje ciljev tega predloga resolucije. Resolucija ima tri ključne cilje, ki so enaki kot v predhodni resoluciji, ki je veljala do leta 2021. Prvi cilj je zmanjševanje tveganja revščine in povečevanje socialne vključenosti. Cilj je zmanjšati število oseb, ki tvegajo socialno izključenost oziroma živijo pod pragom revščine. Drugi cilj je izboljšanje razpoložljivosti in pestrosti ter zagotavljanje dostopnosti in dosegljivosti storitev in programov. Če povem samo en primer. Odnos med uporabniki skupnostnih storitev, torej storitve, ki jih dobim doma, v domačem okolju, in v institucionalnem varstvu naj bi bil postopoma ena proti ena. Temu je namenjen tudi Zakon o dolgotrajni oskrbi. Tretji tak splošen cilj je vzpostavljanje pogojev za delovanje izvajalskih organizacij ter krepitev kakovosti in razvoja na področju socialnega varstva. Tako se načrtuje prenos nastanitvenih socialnovarstvenih programov v javno mrežo, kjer se do sedaj sofinancirajo v višini 80 %, da bi se financirali v višini 100 %. To pomeni tudi podpiranje razvoja nevladnih organizacij, ki izvajajo različne storitve in programe na tem področju in so zelo zelo pomembne za dopolnitev javnih izvajalcev. Vsak cilj ima potem podrobno razdeljene naloge. Pri vsaki nalogi so tudi kazalniki, kakšno je stanje ta trenutek in kakšen je cilj do leta 2030. Ti kazalniki so kvantificirani v deležu, torej v procentih, ali v absolutnih številkah. Ob koncu v drugem delu programa pa je tudi posebno poglavje o izvajanju in spremljanju uresničevanje programa. Brez rednega letnega spremljanja brez rednih letnih evalvacij se tak program ne more izvajati. Morda čisto za konec, ta program predstavlja kot sem rekel na začetku, kontinuiteto razvoja socialnega varstva od osamosvojitve Slovenije dalje oziroma kontinuiteto tudi že od razvoja socialnega varstva v Socialistični republiki Sloveniji. Sociala je področje, ki ne prenese hitrih in velikih sprememb, ampak ljudje potrebujemo varnost in sistem socialnega varstva zagotavlja varnost tem najbolj ranljivih ljudem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog resolucije je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsednici gospe Tadeji Šuštar Zalar. Izvolite
Hvala za besedo. Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je na 39. seji 1. 3. 2022 obravnaval Predlog resolucije o nacionalnem programu socialnega varstva za obdobje 2022−2030, ki ga je v obravnavo in sprejetje Državnemu zboru predložila Vlada. Zakonodajno-pravna služba je predlog resolucije preučila z vidika njene skladnosti z ustavo, pravnim sistemom in zakonodajno-tehničnega vidika. Njena predstavnica je menila, da bi bilo treba pri določanju vsebin oziroma opisovanju predvidenih ravnanj v besedilu opustiti uporabo glagolov v prvi osebi množine ter da Zakon za uravnoteženje javnih financ formalno še vedno velja, le večina njegovih posameznih določb se je s potekom časa in z ukinitvijo pogojev izčrpala, kar bi bilo treba v besedilu ustrezno upoštevati. Pojasnila je še, da bi bilo treba v besedilu dosledno upoštevati, da je bil decembra 2021 sprejet in uveljavljen sistemski zakon o dolgotrajni oskrbi. Svoje mnenje je podala tudi Komisija Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide, ki je predlog resolucije podprla. Uvodoma je predlog resolucije predstavil predstavnik Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Sledila je razprava, v kateri so članice in člani odbora menili, da je predlog resolucije v veliki meri nadgradnja prejšnje, dopolnjena z zakonskimi spremembami. Pojasnili so, da resolucija ustrezno naslavlja izzive na področju socialnega varstva v prihodnosti, premalo pa je ambiciozna pri naslavljanju zmanjševanja revščine in povečevanja socialne vključenosti. Menili so, da bo v prihodnje treba zagotoviti dostopnost in dosegljivost storitev, saj bo dolgotrajna oskrba starejših v prihodnje aktualna, Zakon o dolgotrajni oskrbi pa veliko problemov, kot so finančna sredstva, pomanjkanje kadrov in problem razmerja med javnim in zasebno, ne naslavlja. Opozorili so, da prihajamo v obdobje, ko bo spet kmalu aktualno fiskalno pravilo ter pozdravili predvideno povečanje števila ljudi v domovih za ostarele. Nekateri pa so bili kritični do predloga resolucije in so menili, da je ta le spisek dobrih želja, saj ne vsebuje projektov, merljivih ciljev, časovnice in evalvacij, kot bi jih resen program moral. Pojasnili so, da je predvideno ocenjevanje potrebe uporabnikov socialnega varstva škodljivo, da pri dostopnosti do domske oskrbe pomembno vlogo še vedno igrajo zasebniki s koncesijami, kar se je izkazalo za slabo prakso, da je predvidena deinstitucionalizacija težko izvedljiva in da bi bilo treba s predlogom resolucije počakati in v njeno oblikovanje vključiti vso strokovno javnost. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o delih predloga resolucije in jih sprejel. Ker k predlogu resolucije na matičnem delovnem telesu niso bili sprejeti amandmaji, Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide Državnemu zboru predlaga, da predlog resolucije o nacionalnem programu socialnega varstva za obdobje 2022 do 2030 sprejme v predloženem besedilu. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Ponovno vabim kolegico Tadejo Šuštar Zalar, da predstavi stališče Poslanske skupine NSi. Izvolite.
Resolucija o nacionalnem programu socialnega varstva za obdobje 2022−2030 določa usmeritve za delovanje in razvoj sistema socialnega varstva do leta 2030. Trije ključni cilji, ki se nanašajo na razvoj sistema socialnega varstva, so: zmanjšanje tveganja revščine in povečevanje socialne vključenosti, izboljšanje razpoložljivosti in pestrosti ter zagotavljanje dostopnosti in dosegljivosti storitev in programov, vzpostavljanje pogojev za delovanje izvajalskih organizacij ter krepitev kakovosti in razvoja na področju socialnega varstva. Bistvene storitve na področju socialnega varstva so storitve informiranja, svetovanja in podpore, ki jih izvajajo centri za socialno delo kot javno službo, storitve za ohranjanje samostojnega, neodvisnega življenja doma in aktivno vključevanje v skupnost ter storitve nastanitve z oskrbo. Zelo pomembno je sprejetje Zakona o dolgotrajni oskrbi, s katerim se vzpostavlja nov steber socialne varnosti. Dopolnitev ali alternativo socialnovarstvenim storitvam in ukrepom predstavljajo socialnovarstveni programi, ki se sofinancirajo na podlagi javnih razpisov. Potrebe uporabnikov se spreminjajo in postajajo vedno bolj kompleksne, zato je potrebna posodobitev področja v smeri zagotavljanja celovite in kontinuirane pomoči uporabnikom ter zagotavljanje regijske dostopnosti programov. Izvajalci socialnovarstvenih programov so pomemben steber uresničevanja socialnovarstvene politike, ker so v stalnem in v tesnem stiku z uporabniki v njihovem okolju in se lahko hitro odzovejo na vsakokratne potrebe uporabnikov. Na področju dela izvajalcev socialnovarstvenih storitev in programov bo treba kakovostno izvajanje storitev zagotavljati z nadaljnjim izobraževanjem in usposabljanjem, z uvajanjem novih tehnologij kot podpore za izvajanje in razvoj storitev in programov, z razvojem informacijskega sistema, ki bi omogočal enoten način vodenja in evalvacijo storitev ter z večjo stabilnostjo financiranja socialnovarstvenih programov. Na področju plačne politike je treba zagotoviti primerljivo plačilo za primerljivo delo pri izvajalcih socialnovarstvenih storitev in programov. Zaradi demografskih sprememb in ranljivosti določenih skupin ter posledic covida-19 bo potrebna širitev mrež na področju socialnovarstvenih programov ter nove zaposlitve na področju socialnega varstva, kar bo pomembno prispevalo k ustvarjanju novih delovnih mest tako v javnem kot v zasebnem sektorju ter v nevladnih organizacijah. Socialna varnost temelji na osnovni ideji solidarnosti. Skupnost zameji tveganja, ki jih posameznik sam nikoli ne bo zmogel razrešiti. Osnovne oblike solidarnosti so pomoč in podpora v najožjem življenjskem krogu, družini, med prijatelji, med sosedi in v zasebnih skupnostih. Družba mora zagotoviti, da noben posameznik ali skupina ne živi pod mejo socialne varnosti. Spodbujamo zavest o osebni odgovornosti posameznika za lastni socialni položaj predvsem v starosti. Za socialno varnost vsakega posameznika je zato odgovornih več dejavnikov. Najprej vsak posameznik sam, nato njegova družina, njegovo delovno in bivalno okolje in na zadnje država z učinkovito zakonodajo in primernimi finančnimi viri. Zavedamo se tudi prispevka in podpiramo delovanje prostovoljskih nevladnih organizacij, ki s svojo inovativnostjo, fleksibilnostjo in prilaganjem storitev ter programov potrebam uporabnikov predstavljajo dopolnitev javnemu sektorju in pomembno prispevajo k družbeni blaginji in večji socialni varnosti. Država ne bo dajala miloščine, prav tako ne bo omogočala brezplačnega življenja, omogočala pa bo življenje v socialni varnosti. Kdor je solidaren, se je pripravljen čemu odreči, kdor se zanaša na solidarnost države, ima dolžnost državi nekaj doprinesti. Solidarnost prepoveduje izkoriščati sistem socialne varnosti. Solidarnost potrebuje subsidiarnost, subsidiarnost pa potrebuje odgovornost. Država mora državljanom takšno delovanje omogočiti in olajšati. Resolucijo bom v Novi Sloveniji − krščanskih demokratih podprli. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Vojko Starović, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine SAB. Izvolite.
Podpredsednica, hvala za besedo. Pred nami je obravnava še ene resolucije, še enega strateškega dokumenta, pri katerem gre predvsem za podajanje splošnih usmeritev javnih politik, v tem primeru na področju socialnega varstva. Socialna država, kar Slovenija je že po sami ustavi, je dolžna poskrbeti za to, da imajo vsi tisti državljani, ki za to ne zmorejo poskrbeti sami, zagotovljena najnujnejša sredstva za življenje, vredno človekovega dostojanstva. Prav tako je država dolžna skrbeti za zmanjšanje socialnih razlik in družbenih neenakosti ter nasprotij, tako da je vsem dano živeti solidno življenje. V SAB si želimo ustvarjati solidarno Slovenijo. Največ solidarnosti je med državljani, ki so si vedno pripravljeni pomagati. To je naša velika prednost in moralno visoka zadeva. Ko pa govorimo o solidarnosti s strani države, pa velikokrat dejansko pripelje do neadekvatnih odgovorov. Za socialo je najpomembnejše, da delovnosposobnim ljudem omogočamo delo, kajti delo ustvarja novo vrednost in vsak, ki je sposoben delati, bi moral v tej Sloveniji dobiti delo. Tisti, ki pa je delovno sposoben, pa noče, pa tudi socialne podpore ne more dobivati. Resolucija obravnava eno najbolj občutljivih področij in se tiče najranljivejših skupin. Glede na to smo v Poslanski skupini SAB prepričani, da bi morali med vsemi deležniki, ki so z njo neposredno povezani, uživati najširšo podporo. Pa vendar temu ni ravno tako. V združenju Srebrna nit denimo opozarjajo, da vsebinsko ne gre za dovolj konkreten dokument in da v njem ni merljivih ciljev terminskega ali finančnega načrta glede predlaganih ukrepov. V SAB se z navedenimi očitki strinjamo in imamo ob tem občutek déjŕ vu. Vse skupaj preveč spominja na že videne zaplete v zakonu, ki se v svoji vsebini in marsikateri točki prepleta s pričujočo resolucijo in ki bi moral glede na pomembnost in občutljivost obravnavanega področja prav tako biti deležen široke podpore. Govorimo o Zakonu o dolgotrajni oskrbi. Tam je več vprašanj kot odgovorov. Posebej problematična je podobnost glede finančnega vidika. Pri Zakonu o dolgotrajni oskrbi smo bili priča nejasni finančni konstrukciji, ki je bila nedorečena in neusklajena. Oglejmo si resolucijo vsebinsko. Glavni cilji, opredeljeni v resoluciji, so: zmanjševanje tveganja revščine in povečevanje socialne vključenosti, izboljšanje razpoložljivosti in pestrosti ter zagotavljanje dostopnosti in dosegljivosti storitev in programov in vzpostavljanje pogojev za delovanje izvajalskih organizacij ter krepitev kakovosti in razvoja na področju socialnega varstva. Nobenih težav ni s pritrditvijo tem ciljem. Lepo rečeno, na načelni ravni je najlažje, uresničevanje pa je nekaj drugega. Glede na pripombe se zdi, da pri preveč vprašanjih ni pravih temeljev za resnično možnost udejanjanja zapisanega, saj resolucija pogosto ne vsebuje dovolj konkretnih rešitev in usmeritev. To se nam zdi neodgovorno. Ne gre le za občutljivost področja, gre tudi za občutljivost obdobja, v katerem smo. Ne le epidemija covida-19, ki najbolj izstopa, tu so še pospešeno staranje prebivalstva, zmanjševanje delovne sposobnosti in delovno aktivnih prebivalcev, tehnološka revolucija in z njo digitalizacija. In še bi lahko naštevali. Vse navedeno terja več predlogov, ki bi jih resolucija preprosto morala vsebovati. Kljub strinjanju s cilji in nedvomno željo, da pride do njihove uresničitve, smo v SAB zaradi vsega navedenega do predlagane resolucije zadržani in je v skladu s tem pri glasovanju ne moremo podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Konkretno bo predstavila gospa Mojca Žnidarič. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Socialna varnost v Sloveniji mora biti v ospredju vsake politike in vlade. Je področje, ki zahteva visoko stopnjo konsenza, da bi se lahko dogovorili, kako z ustreznimi ukrepi na zdravstvenem, delovnopravnem in stanovanjskem področju zagotoviti pogoje za varno starost ter socialno vključenost deprivilegiranih in odrinjenih družbenih skupin oziroma posameznikov. Ukrepi, ki temeljijo na ustavnih vrednotah in stremijo k zagotavljanju socialne pravičnosti, solidarnosti in enakih možnosti, bi morali uživati široko politično in družbeno podporo. Ukrepi iz obravnavane resolucije, namenjeni izboljšanju razpoložljivosti, pestrosti ter zagotavljanju dostopnosti storitev in programov, dajejo velik poudarek skupnostnim oblikam socialnega varstva, ki sledijo tudi usmeritvam deinstitucionalizacije in dolgotrajne oskrbe. V ospredje so postavljene osebe, ki potrebujejo pomoč, vendar z namenom, da čim dlje časa ostanejo v domači oskrbi. Seveda pa je to težko doseči brez sodelovanja z lokalnim okolje, ki mora nuditi ustrezne podporne socialne storitve, da pomoči potrebnim omogočimo čim daljše bivanje oziroma oskrbo v domačem okolju. Za dosego zmanjšanja tveganja za socialno izključenost in posledično povečanje socialne vključenosti so predvideni ukrepi za krepitev trga dela in posodobitev pokojninskega sistema, s poudarkom na povečanju stopnje aktivnosti oseb, starih od 55 do 64 let. Predlog resolucije opredeljuje številne druge ukrepe in cilje. Ključni socialnovarstveni ukrepi še vedno slonijo na širokem naboru socialnovarstvenih storitev ter programov, vključno z dajatvami. Pomembno je, da se njihov obseg in vsebina prilagajata potrebam prebivalstva in spremembam v družbi. Poleg sredstev državnega proračuna se tudi v prihodnje predvideva intenzivno črpanje evropskih sredstev, in sicer iz evropskega strukturnega in investicijskega sklada. Nekatere ukrepe bomo lahko podaljšali in jih izvajali s pomočjo sredstev iz omenjenega sklada tudi v prihodnjem večletnem finančnem okviru. Za nekatere nove programe, kot je integracija in povezovanje izvajalcev socialnega varstva s poudarkom na usposabljanju in razvoju storitev na področju starševskih kompetenc ter kadrovski krepitvi centrov za socialno delo, pa je predvideno tudi črpanje sredstev iz omenjenega evropskega sklada. Eden večjih izzivov, ki je bil izpostavljen tudi v času sprejemanja zakona o dolgotrajni oskrbi, je ureditev zavarovanja za dolgotrajno oskrbo. Temu sledi izziv doseganja nadaljnjega povezovanja socialnovarstvenih programov, ki v pomembni meri dopolnjujejo mrežo socialnovarstvenih storitev. Eden pomembnejših korakov, ki ga uvaja resolucija, je prenos nastanitvenih socialnovarstvenih programov v javno mrežo in zagotovitev njihovega stoprocentnega financiranja iz državnega proračuna. Tukaj govorimo o materinskih domovih, zavetiščih za brezdomce, varnih hišah, ki pa se iz državnega proračuna financirajo v višini 80 %. Na tak način bi zagotovili stabilnost izvajanja programov za najbolj ranljive družbene skupine: otroke, matere ter posameznike, ki se zaradi osebnih stisk znajdejo brez strehe nad glavo. Nenazadnje pa se moramo zavedati, da eden zahtevnejših ciljev ostaja dvig kakovosti storitev in programov, ki se odražajo predvsem v potrebi po spremembi standardov in normativov, posodobitvi informacijskega sistema, vlaganju v izobraževanja ter usposabljanja zaposlenih in zagotavljanju boljšega plačila za njihovo delo. Brez ustreznega financiranja iz državnega proračuna pa težko pričakujemo drastične premike, če breme za dosego tega cilja sloni predvsem na izvajalcih samih. V Poslanski skupini Konkretno bomo Predlog resolucije o nacionalnem programu socialnega varstva za obdobje 2022−2030 podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine SDS bo predstavil gospod Jožef Lenart. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoča. Lep pozdrav vsem, še posebej gostom iz ministrstva! Obravnavamo Predlog resolucije o nacionalnem programu socialnega varstva za obdobje 2022−2030, ki ga je v Državni zbor vložila Vlada Republike Slovenije. Predlog zajema obdobje, ki ga bodo zaznamovali pomembni socialni in gospodarski izzivi. Epidemija covida-19 je vplivala na trg dela − spremenjene so oblike dela ter povečanje dela od doma. Pospešuje se staranje prebivalstva, zmanjšuje število delovno sposobnega prebivalstva, aktivni stadij digitalizacija in robotizacija. Med gospodarskimi izzivi pa bosta pomembni tako globalizacija kot zunanjetrgovinska dinamika ter prehod na zeleno gospodarstvo. Splošni cilj, ki ga omenja resolucija, zasleduje izboljšanje kakovosti življenja posameznikov in družin ter krepitev družbene povezanosti, medsebojne solidarnosti in socialne vključenosti vseh skupin prebivalstva. Zaradi pospešenega staranja prebivalstva in podaljševanja življenjske dobe je vedno bolj pomembno, da posameznik ostane čim dlje zdrav ter tako ostane čim dlje vključen na trg dela. S starostjo in daljšo življenjsko dobo se zdravje posameznika zaradi kroničnih bolezni poslabšuje, poleg tega pa jih ima vedno več tudi duševne težave. Pričakujemo lahko, da bodo le-te kot posledica epidemije covida-19 še pogostejše, zato je treba okrepiti tudi preventivno delovanje oziroma vseživljenjski pristop k staranju. Velik izziv v kontekstu staranja prebivalstva je tudi naraščajoče število oseb z demenco in drugimi kognitivnimi motnjami. Predvideva se, da se bo v naslednjih 20 letih število oseb z demenco močno povečalo. Tako je treba pozornost nameniti razvoju in prilagoditvam storitev za osebe z demenco, na primer krepitev dnevnih oblik varstva pa tudi razvoj oblik pomoči svojcem oseb z demenco in neformalnih oskrbovalcem v lokalnem okolju. Zelo pomembna je tudi vzpostavitev zavarovanja za dolgotrajno oskrbo, saj raven pomoči, ki jo posameznik prejema, ni vedno v skladu z njegovimi dejanskimi potrebami. Pomemben prispevek k ureditvi tega področja je sprejetje Zakona o dolgotrajni oskrbi, ki smo ga sprejeli v lanskem letu, in sicer kot krovnega zakona in podlage za to, da bo za starostnike in tudi druge ranljive skupine oseb dobro poskrbljeno in bo ljudem čim dlje omogočeno samostojno in varno življenje v svojih domačih okoljih. Vsi skupaj nekako ugotavljamo, da je vedno več oseb starostnikov, ki želijo ostati takrat, ko več ne morejo sami poskrbeti zase, v domačem okolju. Iz tega naslova se je potem tudi sprejel Zakon o dolgotrajni oskrbi, za katerega verjamem, da bo v prihodnosti imel dobre in dolgoročne učinke, da bodo dejansko lahko naši starostniki živeli dobro, dostojno na starost. Zaradi tega je tudi več tipov oskrbe, od institucionalne pa do oskrbe na domu. V Sloveniji imajo pri oskrbi starejše osebe v domačem okolju veliko vlogo neformalni oskrbovalci, ki jih okrog 10 %. To pomeni, da okoli 200 tisoč prebivalcev Slovenije redno pomaga družinskemu članu, znancu ali sosedu pri opravljanju vsakdanjih opravil. Zato se bo v obdobju izvajanja resolucije razbremenilo in podprlo tudi njih. Okrepljena bo tudi paliativna oskrba kot celostna oblika pomoči uporabnikom socialnovarstvenih storitev v zadnjem obdobju življenja in podpora družini v času bolezni in žalovanja. V programu Slovenske demokratske stranke je tudi zapisano, da bomo odgovorno poskrbeli za naše državljane v njihovi starosti, kar s to uspešno vlado in s to koalicijo tudi udejanjamo. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke menimo, da je Predlog resolucije o nacionalnem programu socialnega varstva za obdobje 2022−2030 dober, zato bomo resolucijo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine SD bo predstavil gospod Željko Cigler.
Predsedujoča, hvala za besedo. Gospod državni sekretar, kolegice in kolegi! Resolucija o nacionalnem programu socialnega varstva predstavlja v Sloveniji razvojni dokument na področju sistema socialnega varstva, ki predstavlja osnovna izhodišča in načela razvoja sistema sociale, ključne cilje na tem področju, mrežo za izvajanje socialnih storitev, predvsem pa odgovornost posameznih akterjev na tem področju. In tu je odgovornost države zelo velika, prenesena pa je v izvajanje Ministrstva za delo. Socialni demokrati ocenjujemo, da tokratni predlog resolucije, ki podaja usmeritve delovanja socialnega sistema za prihodnje desetletje, v veliki meri sledi predhodni resoluciji, predvsem pa njeni vsebini in strukturi. V predlogu so določeni enaki cilji razvoja sistema socialnega varstva do leta 2030, ki so: zmanjševanje tveganja revščine in povečanje socialne vključenosti ogroženih ter ranljivih skupin prebivalstva in izboljšanje razpoložljivosti, pestrosti in dostopnosti socialnih storitev ter izboljšanje njihove kakovosti in izvajanja. V prihodnjih letih torej lahko pričakujemo največ zahtev po različnih programih in storitvah socialnega varstva na področju dolgotrajne oskrbe starejših, kar praktično mislim, da ponavljamo zdaj vse stranke in se tega zavedamo. Pri tem pa Socialni demokrati še vedno opozarjamo, da trenutno veljavni zakon o dolgotrajni oskrbi, ki ga je po hitrem postopku sprejela vladajoča koalicija konec lanskega leta, ne predstavlja ustrezne podlage za ureditev sistema dolgotrajne oskrbe, še posebej zato ker nimamo urejenega stabilnega financiranja dolgotrajne oskrbe v obliki solidarnostnega socialnega zavarovanja. Ob sprejemanju zakona smo jasno opozorili, da se zaradi tega lahko zgodi, da bodo stroški izvajanja prevaljeni na rame uporabnikov in njihovih svojcev. Na žalost se sedaj naše napovedi uresničujejo. To pa je za Slovenijo, v ustavi zapisano socialno državo, nesprejemljivo. V petek, 18. marca, je potekel rok za sprejetje pravilnikov, v katerih se bodo dokončno opredelile pravice in storitve, do katerih bodo upravičeni uporabniki dolgotrajne oskrbe, čeprav bi to moralo biti urejeno že z zakonom. Stroka ter civilna združenja zdaj opozarjajo, da predlagani pravilniki nižajo kakovost življenja in raven starejših oseb, saj bodo morali uporabniki storitev dolgotrajne oskrbe, predvsem pa stanovalci v domovih za starejše, ogromno nujnih storitev, brez katerih ne morejo živeti, plačati iz svojega žepa. Če ne bodo imeli denarja, do teh storitev ne bodo prišli. Kakšna bo takšna dolgotrajna oskrba, sprašujem. Krajša se namreč čas za izvajanje neposredne pomoči starostnikom, kot so na primer pomoči pri hranjenju, umivanju in negi telesa. Problematični pa naj bi bili tudi izredno strogi kriteriji za ocenjevanje upravičenosti iz storitev dolgotrajne oskrbe. Na področju starejših bo v prihodnjem desetletju predstavljal velik izziv tudi boj proti revščini in socialni izključenosti zlasti med starejšimi ženskami. Zato nas preseneča neambicioznost pristojnega ministrstva pri prvem cilju, to je zmanjšanju tveganja socialne izključenosti, še posebej starejših žensk, še enkrat poudarjam. Če smo že leta 2019 uspeli zmanjšati število oseb, ki tvegajo socialno izključenost, na 293 tisoč, leta 2019, poudarjam, potem bi pričakovali, da bo nov cilj zmanjšanja tveganja socialne izključenosti postavljen vsaj na tej ravni ali celo nekoliko nižje. Po zadnjih podatkih iz leta 2020 je bila namreč socialna izključenost tvegana za 309 tisoč ljudi v Slovenji, cilj v resolucije pa je, da se to število zmanjša zgolj za 9 tisoč, torej na 300 tisoč. S tako nizko postavljenim ciljem se zdi, da smo se kar nekako zadovoljili s doseženim rezultatom, saj je bil cilj prejšnje resolucije, zmanjšati število oseb, ki tvegajo socialno izključenost, s 361 tisoč v letu 2008 na 321 tisoč oseb v letu 2020, dosežen. Opozarjamo, da nimamo posebnih načrtov, kako se spoprijeti s tem primerom revščine in socialne izključenosti. Pri nadaljnjem zmanjševanju revščine bo še naprej treba imeti pomembno vlogo tudi na centrih za socialno delo. Zato je nujno krepiti strokovno avtonomijo socialnih delavcev in delavk na teh centrih, zmanjšati njihovo administrativno obremenitev in povečati njihovo prisotnost na terenu, da se ukvarjajo in posvetijo ljudem in nudijo pomoč tistim, ki socialno pomoč potreujejo. Predlog resolucije predstavlja nadgradnjo predhodne resolucije, katere veljavnost se je iztekla v letu 2020. Načeloma resolucija na vsebinski ravni ustrezno naslavlja ključne izzive na področju socialnega varstva. Težave pa se bodo pojavile pri njeni izvedbi, predvsem pri zagotavljanju dovolj velikih finančnih sredstev ter kadrov za izvajanje socialnovarstvenih storitev in programov na področju večje socialne vključenosti, varstva in nege oseb s posebnimi potrebami in pa dolgotrajne oskrbe starejših. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zadnji bo stališče Poslanske skupine Levica predstavil gospod Primož Siter. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi, predstavnik ministra, pozdravljeni! Pričujoči dokument torej Predlog resolucije o nacionalnem programu socialnega varstva za obdobje 2022−2030 črta krovno strateško smer za razvoj socialnega varstva torej ključnega elementa socialne države. Tega vlada tukaj ne počne. Resolucija servira napačne opredelitve in škodljive ukrepe, ki niso niti smiselni niti iskreno združljivi s programom Levice, zato ji bomo nasprotovali. Naj pojasnim. Na konceptualni ravni je socialna politika še vedno sredstvo prisile slabše izobraženih in slabše situiranih, da sprejmemo podplačano delo v slabih delovnih pogojih. Socialna politika tudi v tej resoluciji ostaja na ravni tako imenovane work fair države, torej države, katere namen ni odprava revščine kot take, ampak zagotavljanje poceni delovne sile. Na področju socialnega dela nam sistem socialne države dobesedno razpada, izobraženi in strokovno usposobljeni delavci odhajajo, centri za socialno delo se spreminjajo v institucije nadzora in imajo vse manj stika z uporabniki in njihovimi potrebami. Socialno delo se politično centralizira, namesto da bi delo socialnih služb določali in vodili usposobljeni zaposleni, ki poznajo socialne težave v lokalnih okoljih. Ta resolucija teh težav niti ne prepozna niti jih ne odpravlja. V njej najdemo neposredno podporo škodljivi dohodninski reformi, ki naj bi odgovorila na domnevno preveliko razliko med plačami in socialnimi prejemki, neutemeljeno poudarja pomembnost ukrepov za preprečevanje neupravičeno pridobljenih socialnih transferjev, v navednicah, in izvajanje nadzora nad namensko porabo sredstev iz proračuna, kar pomeni zgolj še več nadzora in več represije nad revnimi. Govori o finančnem opismenjevanju prezadolženih posameznikov in revnih družin, kot da bi bila finančna nepismenost, ne pa brutalno izkoriščenje za mizerna plačila tisti vzrok revščine v Sloveniji. Najbolj škodljiv ukrep pa je vzpostavitev sistema ocenjevanja potreb uporabnikov na področju socialnega varstva. To je v praksi socialnovarstvena triaža, triaža pred pogovorom s socialnim delavcem. Opozorjeni smo bili, da je to izredno škodljivo, saj naj bi bil namen tega ukrepa izvajanje vprašalnikov in dodelitev ocen uporabnikov, še preden bi ti lahko prišli dejansko do stika s socialno delavko oziroma socialnim delavcem, ki bi jih osebno obravnaval, se njihovemu primeru posvetil in sam ugotovil njihove potrebe. Torej več birokracije, več algoritma, manj človeškega stika. Ena največjih napak pričujočega dokumenta pa je gotovo dejstvo, da med tremi ključnimi kazalniki za sprejemanje uspešnosti socialne politike sploh ni števila oseb, ki živijo pod pragom tveganja revščine, kar je popoln absurd, glede na to da je namen socialnega varstva ravno zmanjševanje družbenih neenakosti. Pomembno vlogo še vedno igrajo zasebniki s koncesijo tudi in predvsem na ravni institucionalne dolgotrajne oskrbe, torej domov za starejše, kar je za Levico nesprejemljivo, dražja oskrba, prevlada trga, dobiček nad potrebami ljudi. To so stvari, od katerih se kot družba moramo obračati stran. V Levici zagovarjamo popolnoma drugačne koncepte socialne države, države, ki dejansko pomaga ljudem v stiski, pomaga, države, ki odpravlja revščino in razume, da revščina in socialna izključenost nista individualni, ampak družbeni problem. Odprava revščine, kolegice in kolegi, odprava socialne izključenosti je stvar politične odločitve. Ta resolucija tega ne ponuja, zato ji bomo v Levici nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala lepa. S tem smo zaključili s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. K predlogu resolucije matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, zato bomo odločanje o predlogu resolucije v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili v sredo, 23. marca, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 37. TOČKO DNEVNEGA REDA, NA OBRAVNAVO VMESNEGA POROČILA O POTEKU PARLAMENTARNE PREISKAVE ZA UGOTOVITEV DEJANSKEGA STANJA IN MOREBITNE POLITIČNE ODGOVORNOSTI NOSILCEV JAVNIH FUNKCIJ PRI IZVAJANJU UKREPOV, POVEZANIH Z EPIDEMIJO COVID-19, IN Z BLAŽENJEM NJENIH POSLEDIC ZARADI SUMA NEUSTREZNE PORABE JAVNIH SREDSTEV TER NEUPRAVIČENEGA OMEJEVANJA PRAVIC IN SVOBOŠČIN, ZA OBDOBJE OD 13. MARCA 2020 DO DNEVA ODREDITVE PREDMETNE PARLAMENTARNE PREISKAVE IN ZA MOREBITNO SPREMEMBO VELJAVNE ZAKONODAJE, KI UREJA UKREPANJE DRŽAVE PRI SPOPADANJU Z EPIDEMIJO NALEZLJIVE BOLEZNI OZIROMA Z NJENIMI POSLEDICAMI. Vmesno poročilo je v obravnavo zboru predložila Preiskovalna komisija o ugotavljanju morebitne politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij za finančno neustrezne ukrepe in sum neupravičenega omejevanja pravic pri izvajanju ukrepov, povezanih z epidemijo nalezljive bolezni covida-19. Za dopolnilno obrazložitev dajem besedo predstavniku predlagatelja, predsedniku preiskovalne komisije gospodu Robertu Pavšiču. Izvolite.
Hvala, predsedujoča. Nekaterim je važna vsebina, nekaterim pa samo forma. Najprej se vprašajmo, kako se je vse skupaj začelo. Spomnimo se nočne ustanovne seje Vlade 13. marca 2020 in znamenitega fototermina z zaščitnimi maskami. Samo za formo, samo za piar učinek, ki pa je bil zastrašujoč. Samo zato da bi izpadli pomembni, v času, ko trdite, da ni bilo ničesar, nobene opreme, ste uničili 30 kakovostnih in uporabnih mask FFP3, samo za formo, ker se vam je to zdelo zelo pomembno na simbolni ravni. Vi pa ste bili tiho. Ko govorim o vas, mislim na vlado, mislim na vas, na vse ministrice, ministre, državne sekretarje in predvsem na predsednika vlade. Prepričan sem, da se je sam osebno in zavestno odločil za to manifestacijo. Vi ste bili tiho, ker on je reševalec, odrešitelj, brez katerega bi se ta država po njegovem mnenju in mnenju vseh pomagačev že davno iztirila. Daleč od resnice. To vidimo danes. Še bolj pa smo to videli v minulih dveh letih. Ne samo videli, tudi doživeli. Če ta trenutek pustimo ob strani zapiranje občine, policijsko uro, onemogočanje izobraževanja otrokom s posebnimi potrebami, prepoved zbiranja in izražanja mnenj pa še celo vrsto prepovedi, mimogrede, večina teh je bila protizakonita ali celo protiustavna, moramo pogledati v ozadje, poiskati motiv in posledice tega motiva. Medtem ko so ljudje umirali, je Janševa elita bogatela na račun daljšanja čakalnih vrst, na račun omejevanja dostopnosti do zdravstva, na račun zdravja ljudi, ki bomo za to vaše početje zdaj plačevali davek. Za polovico manj odkritih rakavih obolenj bo imelo tragične in katastrofalne posledice samo zato, ker ta vlada, s podporo svoje servilne stroke, ni zmogla organizirati zdravstvenega sistema, raje se je ukvarjala z marginalnimi vprašanji, mikroupravljanjem in piar spini. Vi ste bili tiho. Očitno je, da so za vladajoče davkoplačevalski milijoni vredni več od življenj ljudi. Kako naj torej zaupamo vladi, sistemu, politiki, vaši stroki, ki vam je kimala? V vmesnem poročilu preiskovalne komisije vam pojasnjujemo metodologijo dokaznega postopka in ključne ugotovitve. Komisija je dokazala, da politično odgovornost za posledice neustreznega obravnavanja in obvladovanja epidemije covida 19 predvsem pa za presežne smrti nosi 14. vlada Republike Slovenije in še posebej njen predsednik Janez (Ivan) Janša, ki je brez zakonske podlage neposredno in osebno posegel v strokovne procese odločanja ter jih prilagodil svojim interesom, motivom. Komisija je ugotovila, da je bil odziv na prvi val epidemije hiter in učinkovit, kar pa ne velja za drugi val in vse nadaljnje. Da je bilo obravnavanje in upravljanje prvega vala učinkovito, potrjujejo pričanja zaslišanih strokovnjakov in vladnih predstavnikov. Potrjuje pa ga tudi 14. vlada Republike Slovenije, ki je zmago nad epidemijo proslavila s slovesnim preletom letal 1. junija leta 2020. Takrat smo zmagali in proslavljali zmago, čeprav bi se morali pripravljati na drugi val, ker je nanj in njegovo razsežnost, neizbežnost opozarjala stroka, tista prava stroka ne vaša. Z vladne strani pa nič. Zato so povsem drugačne ugotovitve komisije glede drugega in vseh nadaljnjih valov epidemije. Odzivi vlade že v času preleta letal so bili absolutno prepozni, čeprav je stroka, celo vladna strokovna skupina kot tudi inštitut Jožef Stefan, konstantno opozarjala na slabšanje kazalnikov. Ne. Namesto da bi se pripravljali, ste vi sporadično, nehomogeno, slabšalno komunicirali vedno bolj nelogične ukrepe, ki so bili pozneje predmet presoje Ustavnega sodišča. Vmes ste ljudem žugali, celo grozili, snovali in uzakonjali globe ter jih tudi izrekali. Vaša komunikacija predvsem pa vaše neukrepanje sta povzročila, da je bil drugi val neizbežen ter hujši kot prvi, kar potrjuje zlasti število presežnih smrti. Številk ni mogoče izkrivljati. Po poročanju sledilnika.org presežne smrti merijo odstopanje letnega števila vseh smrti od večletnega povprečja in so zato tisti zadnji najbolj žalosten in hkrati tudi najbolj celovit kazalec neposrednih in posrednih posledic epidemije pri nas in po svetu. Navajam: »V letu 2020 smo imeli v Sloveniji več kot 3 tisoč 600 smrti nad običajnim povprečjem. V določenih mesecih je bila umrljivost celo za več kot 80 % višja kot običajno. Toliko več ljudi je v letu 2020 umrlo zaradi epidemije. To je več kot tisoč 700 dodatnih smrti na milijon prebivalcev.« Konec navedka. Po podatkih raziskovalcev je bila od evropskih držav slabša samo Rusija, kjer je bilo 18 % presežnih smrti, sledi Slovenija 17,3 %, Belgija 16,2 %, Anglija in Wells 14 %, Srbija 13,9 %, Francija, Nizozemska in Portugalska z 10 %, Hrvaška z 8,3 %, Švedska 7,9 % in Nemčija s 5,3 %. Pa to niso le številke, vsak odstotek, vsak promil v teh številkah ima za sabo ime in priimek človeka, ki bi mu življenje lahko rešili. Ampak ne! Bili so bolj pomembni drugi rezultati in drugi bolj pritlehni motivi. In kaj je najbolj pomenljivo? kaj je ugotovila stroka? Navajam: »Glede na skupno število presežnih smrti lahko z gotovostjo trdimo, da je v letu 2020 covid-19 posredno in neposredno zvišal umrljivost bolj, kot pa so jo uspeli ukrepi znižati posredno in neposredno. Rezultat pa je presežek smrti.« Konec navedka. To meni stroka. In ko stroka uporabi besedo »z gotovostjo« to drži. Te besedne zveze stroka ne uporablja pogosto, zato je gotovost zelo pomenljiva. Lahko se sklicujete na ne vem kaj, lahko to opravičujete z manipulacijami, lažmi, lahko si zatiskate oči, tudi nam skušate natakniti plašnice. Za vsako izmed teh žrtev so krivi neustrezni ukrepi. Odgovornost za te pa nosijo Janez (Ivan) Janša, celotna vlada, politični funkcionarji in z njim vsi, ki ste to podpirali. Razlogi za neustrezno upravljanje zdravstvene krize so kompleksni, kažejo pa na zavestno prirejanje procesov odločanja z zavestnim zanemarjanjem stroke, predvsem tiste, ki je imela drugačna mnenja kot vlada in je njenim odločitvam nasprotovala. Kdor je bil proti, je bil diskreditiran kot človek in kot strokovnjak. Vi ste bili ob tem ravnanju tiho. Kako pa ste oblikovali strokovno podporo? Da bi se Vlada lahko oprala odgovornosti, je – to je na zaslišanju potrdil celo Janez (Ivan) Janša sam osebno – imenovala sebi servilno strokovno skupino. Vsakega posameznika v tej skupini je predlagal sam osebno, nekatere je celo sam poklical. Vi ste bili tiho. Tako je predsednik vlade mimo takrat veljavnega zakona o nalezljivih boleznih in državnega načrta zaščite in reševanja ob pojavu epidemije, ki je predpisoval ravnanje ob takih pojavih, imenoval svojo strokovno skupino, njeno sestavo izbral sam, s tem pa je prevzel tudi vso odgovornost. Politično seveda. Ostale odgovornosti: kršenje etičnih in moralnih načel ter sume kaznivih dejanj preiskujejo drugi. Ampak tudi člani te strokovne skupine bodo morali svoje odločitve pojasnjevati najmanj sami sebi, če že ne javnosti in kolegom v stroki. Takrat veljavna zakonodaja in načrti so predvidevali, da upravljanje epidemije nalezljive bolezni prevzamejo Ministrstvo za zdravje ter Nacionalni inštitut za javno zdravje, ker je ravno tovrstna problematika njegovo osnovno poslanstvo. Gre namreč za javno zdravje. Treba pa je bilo ustvariti sistem, ki bi prikrival in prekrival za to že imenovano usposobljeno in izobraženo stroko. Vi ste bili tiho. Popolnoma jasno je, da je javno zdravje bilo potisnjeno na stran zaradi vzpostavljanja novih elit, da bo dovolj denarja za politično prihodnost in obiske lobistov na domovih vodilnih politikov, za obiske na luksuznih jahtah, za možnosti treti jajca, ker nikoli ni pomemben posameznik, kaj šele zdravje ljudi, ampak je pomembno biti na vrhu, da lahko omogočaš klientelizem in korupcijo, seveda z javnimi sredstvi. Denar bo mogoče nadomestiti, izgubljenih življenj pa nikoli več. V bistvu je bolje, da bi bili tudi danes tiho, ker laži smo se že naposlušali.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Prvi dobi besedo gospod Marko Bandelli, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine SAB.
Spoštovane kolegice in kolegi! Preiskovalna komisija je na podlagi tretjega odstavka 23. člena Poslovnika o parlamentarni preiskavi sprejela vmesno poročilo o poteku parlamentarne preiskave za ugotovitev dejanskega stanja in morebitne politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij pri izvajanju ukrepov, povezanih z epidemijo covid-19, in z blaženjem njenih posledic zaradi suma neustrezne porabe javnih sredstev ter neupravičenega omejevanja pravic in svoboščin, za obdobje od 13. marca 2020 do dneva odreditve predmetne parlamentarne preiskave in za morebitno spremembo veljavne zakonodaje, ki ureja ukrepanje države pri spopadanju z epidemijo nalezljive bolezni oziroma z njenimi posledicami. Kot smo ugotovili v preiskovalni komisiji, je bil odziv na prvi val epidemije hiter in učinkovit, to pa ne velja za drugi val in vse nadaljnje vale. Da je bil prvi val učinkovit, potrjuje tako izvedeniško mnenje kot tudi pričanja zaslišanih strokovnjakov in vladnih predstavnikov. Ugotovitvam pa smo pritrdili tudi člani preiskovalne komisije. Izpostaviti pa je treba nasprotujoča si priporočila strokovne skupine v zvezi z nošenjem mask, uporabo mask med zdravo populacijo na prostem, predvsem pa v zvezi z uporabo mask pri otrocih. Upravljanje zdravstvene krize ocenjujemo kot neustrezno. Prav tako sta bila po našem mnenju neustrezna komuniciranje in ravnanje vladnih predstavnikov. Izsledki preiskave kažejo na zavestno prirejanje procesov odločanja z zavestnim zanemarjanjem stroke. Ugotovili smo, da je imela stroka večkrat nasprotna mnenja z vladnimi odločitvami. Ugotovili smo, da je sam predsednik vlade mimo takrat veljavnega zakona o nalezljivih boleznih in državnega načrta zaščite in reševanja ob pojavu epidemije imenoval svojo ad hoc strokovno skupino, njemu servilno, in izbral sam njeno sestavo ter tako prevzel vso subjektivno in objektivno odgovornost. Glede na vse izvedene dokaze komisija sklepa, da so bili ukrepi v času mandata parlamentarne preiskovalne komisije tudi neustavni in večkrat v nasprotju s stroko. To smo ugotovili v verifikaciji hitrih antigenskih testov, saj sum zlorabe uradnega položaja in oškodovanje javnih sredstev pri izvedbi javnega naročila preiskuje NPU. Komisija ugotavlja, da se je vlada na drugi val epidemije odzvala prepozno. Prav tako je, ko je prišlo do prelomnih kritičnih točk, ukrepe zaostrovala hitro in krepko ter brez utemeljitve posegla v osnovne človekove pravice, kar je v več primerih ugotovilo tudi Ustavno sodišče. Politično odgovornost za posledice neustreznega obravnavanja in obvladovanja epidemije covida-19 kot za presežne smrti, nezakonito omejevanje človekovih pravic, neupoštevanje stroke nosi kot kolektivni organ v Sloveniji izključno 14. vlada Republike Slovenije in predsednik Janez (Ivan) Janša, saj je posegel v strokovne procese odločanja in jih prilagodil svojim interesom. V SAB bomo predlagane sklepe preiskovalne komisije potrdili.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Konkretno bo predstavila gospa Monika Gregorčič. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica. Spoštovane poslanske kolegice in kolegi! Pred letom in pol smo v naši poslanski skupini verjeli v dober namen te parlamentarne preiskave. Ob njeni ustanovitvi smo jasno povedali, da se zavedamo razsežnosti posledic epidemije covida-19, ki je močno zaznamovala naša življenja, naše gospodarstvo, izobraževalni sistem, predvsem pa je zelo hudo bremenila naše zdravstvo. Zdravstveno varstvo oziroma zmogljiv ter vsem dostopen zdravstveni sistem pa je ustavno varovana kategorija. Temu ustavnemu načelo so sledili ukrepi, ki jih je za zajezitev epidemije in omilitev njenih posledic sprejemala vlada. Več kot dveletno obdobje je bilo zaznamovano s številnimi pobudami za oceno ustavnosti nekaterih vladnih odlokov. Njihov skupni imenovalec so bili predvsem politično motivirani očitki o neupravičenem omejevanju pravic in svoboščin, ki jim Ustavno sodišče praviloma ni pritrdilo. Tako je v odločitvi avgusta 2020 presodilo, da je bil z uvedbo omejitve gibanja na občino prebivališča zasledovan ustavno dopusten cilj, to je zajezitev in obvladovanje širjenja nalezljive bolezni ter s tem varstvo zdravja in življenja ljudi. Leto kasneje je Ustavno sodišče ugotovilo ustavno neskladnost določil zakona o nalezljivih boleznih glede ureditve omejitev gibanja in zbiranja, vendar te zakonske podlage za vladne odloke ni odpravilo, zato da bi ustrezno zavarovalo zdravje in življenja ljudi. Na Ustavnem sodišču je bil nato izpodbijan tudi tako imenovan PCT pogoj, a tudi ta neuspešno. Te primere navajamo zato, ker je že Ustavno sodišče potrdilo, da je bil cilj vladnih ukrepov vedno usmerjen k obvladovanju in zamejevanju širjenja epidemije, v okviru katerih ni bilo neupravičenega omejevanja pravic in svoboščin. S tem je evidentno ovržena ena od glavnih hipotez te preiskovalne komisije. Ob tem pa velja poudariti, da Državni zbor kot zakonodajalec oziroma preiskovalna komisija kot instrument za ugotavljanje politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij nista pristojna za presojo ustreznosti in sorazmernosti ukrepov. To je naloga Ustavnega sodišča kot varuha ustavnih kategorij človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Podobno je za področje ugotavljanja morebitne neustrezne porabe javnofinančnih sredstev pristojno Računsko sodišče. Računsko sodišče namreč smotrnost in učinkovitost porabe javnega denarja ugotavlja na podlagi kriterijev revizijske stroke. Ta preiskovalna komisija pa je že od ustanovitve imela očiten namen, kar izhaja že iz njenega samega imena, da tudi o tej domnevi presoja na podlagi političnih in ne strokovno-revizijskih kriterijev. Zaman smo upali, da te preiskovalne komisije njeni pobudniki oziroma njen predsednik ne bodo uporabili kot sredstvo političnega boja, a potek preiskovalnih dejanj in zaslišanja prič bi skorajda lahko opisali kot politično-medijski šov z zasledovanjem cilja utrditi svojo verzijo resnice. V tem duhu je zapisano tudi vmesno poročilo, ki ga danes obravnavamo. Zapisane ugotovitve so netočne, zavajajoče, vrhunec pa predstavljajo predlagani sklepi, ki so mestoma neustrezni, nepotrebni oziroma nesprejemljivi ter celo presegajo pristojnosti preiskovalne komisije. Eden takšnih je na primer kar predlog sklepa za izboljšanje medijske zakonodaje. Javna RTV bi seveda morala biti v službi vseh državljanov in zagotavljati objektivno informiranje. Nestrinjanje javnih oseb in politikov z določenimi objavami pa še niso poseg v novinarsko oziroma uredniško svobodo in avtonomijo. Vsaka izražena kritika še ne pomeni nedovoljenega pritiska. Še posebej, ker je bil v luči najširšega družbenega interesa za premagovanje epidemije tedaj ključen ravno ustrezen in hiter medijski odziv. Glede vsebine tega vmesnega poročila pa je zelo opazna tudi želja ponovno pod drobnogled vzeti predlog neke druge preiskovalne komisije, to je preiskovalne komisije o zagotavljanju zaščitne opreme ter ukrepih institucij in nosilcev javnih funkcij za zajezitev širjenja bolezni covid od 1. februarja 2020 do odreditve predmetne parlamentarne preiskave. V omenjeni zadevi je koalicija s pobudo za ustanovitev preiskovalne komisije sicer prehitela opozicijo, a ta se s tem več kot očitno ni sprijaznila. Spomnimo se odstopa nekdanjega predsednika vlade ravno v času začetka pandemije, ki se danes z dveletne časovne distance morda celo bolj kot tedaj kaže kot neresno in neodgovorno dejanje. Tudi to zavedanje in želja po prikritju te izjemne politične napake je lahko razlog, da njegova stranka, odkar je v opoziciji, iz nje pa izhaja tudi predsednik te preiskovalne komisije, svojo politično zgodbo temelji prav na skonstruirani aferi nabav medicinske zaščitne opreme. To vmesno poročilo, ki ga obravnavamo danes, zato po naši oceni predstavlja bojno polje za tiste, ki v ključnih trenutkih niso bili dorasli resnosti funkcije, ki niso znali najprej ponuditi, nato pa v neki drugi vlogi tudi sprejeti roke sodelovanja. Namesto tega so raje odpirali nove fronte in hromili aktivnosti nove vlade za zajezitev posledic epidemije. In to je vsa in edina rdeča nit tega vmesnega poročila, ki ga tudi časovno umeščeno obravnavamo tik pred rednimi parlamentarnimi volitvami. Zato ne pozabimo, kdo je nečastno in predčasno zapustil bojno polje in ima − paradoksalno in patetično − sedaj največ očitati ravno svojim naslednikom. Naša pričakovanja, da bo preiskovalna komisija svoje delo opravljala profesionalno in neoporečno, se žal niso uresničila. V Poslanski skupini Konkretno zato v celoti zavračamo bistvene ugotovitve tega vmesnega poročila s predloženimi sklepi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Janja Sluga bo predstavila stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Izvolite.
Številke ne lažejo. Še posebej ne tiste, ki jih ni mogoče reinterpretirati na več različnih načinov. V času epidemije covida-19 je v Slovenijiumrlo 3 tisoč 600 ljudi več kot v letih, ko epidemije ni bilo. 3 tisoč 600. Slovenija je torej izgubila skoraj tolikšno število prebivalcev, kot jih ima na primer Občina Trzin. To je tragičen rezultat boja te vlade in njenega predsednika z epidemijo. Skupno število umrlih zaradi covida-19 presega število 6 tisoč 400. Vmesno poročilo preiskovalne komisije nam zelo jasno kaže, na kakšen način se je ta vlada, na kakšen način se ta predsednik vlade loteval tega zahtevnega projekta. Ena prvih potez je bila koncertiranje moči odločanja v eni sami osebi. Stroki, ki ima več kot kompetentna znanja za soočanje in upravljanje z epidemijami, je namenil zgolj posvetovalno, simbolično vlogo. Dejansko je odločanje s pristojnega ministrstva in s strokovnih institucij, ki delujejo v okviru tega ministrstva, prenesel na vlado, kjer je imel on sam očitno prvo, zadnjo in edino besedo. Torej nekako tako, kot je to običajno v izrednih oziroma vojnih razmerah, pa še takrat so generali pogosto pomembnejši od vrhovnega poveljnika. Ta predsednik vlade očitno na drug način ne zna, noče ali, bolje rečeno, ni sposoben na drugačen način voditi vlade. Morda od samega začetka epidemije ni dojel, da na drugi strani nima do zob oboroženega sovražnika, ampak da so na drugi strani zaskrbljeni, včasih tudi prestrašeni ljudje, ki so bolj kot nenehen pritisk in podcenjevalno komunikacijo ter nelogične in dobesedno dnevno spreminjajoče se odločitve vlade v zvezi s proti epidemičnimi ukrepi potrebovali razumevanje, temeljita, racionalna pojasnila in predvsem vključevanje v poskuse doseganja čim širšega družbenega konsenza za vse potrebne korake. Ljudje v Sloveniji nismo prav nič drugačni od tistih v drugih evropskih državah, ki pa so se s krizo soočale popolnoma drugače: premišljeno, mirno, učinkovito in predvsem manj agresivno. Na žalost pa smo imeli v Sloveniji vlado, ki je upravljala s to krizo v popolnem nasprotju od teh držav, ki bi nam morale biti za zgled. Ne. V Sloveniji smo se v času največje zdravstvene krize soočali z zaostreno retoriko, strašenjem državljank in državljanov in vse prej kot dajanjem zgledov. Spomnimo se vladnih funkcionarjev brez mask pa prleških sendvičev pa poskusov prestopov meje in podobno. Da o sagi s hitrimi testi niti ne izgubljamo besed. Naj spomnim še na eno tistih potez, ki je po našem mnenju najbolj zaznamovala zgrešeno politiko te vlade in njenega predsednika. Že junija 2020 je Evropska komisija sprejela evropsko strategijo za cepiva in si nato s sporazumi o vnaprejšnjem nakupu s posameznimi proizvajalci cepiv zagotovila pravico do nakupa določenega števila odmerkov v določenem časovnem obdobju in po določeni ceni. Slovenija je v novembru in decembru tistega leta sprejela Nacionalni program cepljenja in strategijo cepljenja proti COVID-19 ter kmalu za tem podpisala pogodbe z vsemi proizvajalci cepiv. Razdelitev cepiv med članicami EU je potekala po ključu deleža prebivalcev. Prvo pogodbo o dobavi okrog 1,4 milijona odmerkov cepiva je sedaj že predlani decembra z družbo AstraZeneca podpisal tedanji minister za zdravje Tomaž Gantar. Pogodbo s Pfizer-BioNTech pa je podpisala državna sekretarka Marija Magajne. Slovenija bi po njej morala prejeti okrog 900 tisoč odmerkov cepiv. Slovenija je tako kot ostale države članice Evropske unije konec decembra prejela le približno 16 tisoč odmerkov cepiva Pfizer, do večjih zamud pri dobavi cepiv pa je prišlo pri proizvajalcu AstraZeneca. Poudariti velja tudi, da je bil takrat, torej v začetku leta 2021, interes za cepljenje med ljudmi v Sloveniji izjemno visok. Pomladi 2021 pa so nekatere članice Evropske unije začasno prekinile cepljenje z AstraZeneco zaradi primerov stranskih učinkov po cepljenju, torej zaradi pojava krvnih strdkov. Danska je bila celo prva evropska država, ki je cepivi AstraZenice in Johnson&Johnson za dalj časa umaknila iz svoje strategije cepljenja. Takrat je prišlo do prvega večjega zastoja pri cepljenju v Sloveniji, saj se ljudje zaradi strahu niso želeli več cepiti s cepivom AstraZeneca, drugega cepiva, s katerim bi lahko tega nadomestili, vsaj ne v večjih količinah, pa takrat Slovenija ni imela. Ampak šele pozneje smo izvedeli, zakaj. Slovenija namreč konec decembra 2020 ni naročila vseh možnih količin cepiv, ki so ji bile takrat na razpolago po dogovoru s komisijo. Slovenija se je odrekla skoraj milijonu dodatnih odmerkov cepiv. Odrekla. Šlo je za odločitev ministra za zdravje, ki je bil takrat gospod Janša. Zakaj? Zakaj se je gospod Janša tako odločil? Za en odmerek cepiva AstraZeneca je takrat Slovenija plačala okrog 1,8 evra. En odmerek cepiva Pfizer pa je stal okrog 12 evrov. Preprosta matematika. Kot se kaže danes, je Slovenija vse svoje upe ali, boje rečeno, vse upe predsednika vlade polagala v cenejše cepivo. To pa se je izkazalo za eno ključnih napak, zaradi katere je prišlo do nizke precepljenosti prebivalstva ter preveč nepotrebnih in v vsakem primeru tragičnih smrti. A da ne bi ostalo pozabljeno − predsednik vlade je na zaslišanju pred člani parlamentarne preiskovalne komisije dejal, da je za nizko precepljenost v Sloveniji kriv enopartijski režim iz preteklosti. To je njegova izjava. Tako globoko smo zabredli. Vmesno poročilo preiskovalne komisije ugotavlja še številne druge, napačne, protizakonite in tudi protiustavne odločitve te vlade in njenega predsednika, o katerih bomo danes govorili. Poročilo tudi zelo jasno opredeljuje in poimenuje vse, ki so politično odgovorni za neuspešno soočenje z epidemijo covida-19 v Sloveniji. Prvi in najbolj odgovoren je predsednik te vlade. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev in poslanke smo mnenja, da je vmesno poročilo preiskovalne komisije več kot utemeljeno. Predlagane sklepe in bistvene ugotovitve bomo soglasno podprli.
Hvala lepa. Naslednja je na vrsti gospa Mojca Škrinjar, ki bo predstavila stališče Poslanske skupine SDS. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Pozdravljene kolegice in kolegi in vsi, ki nas spremljate! Vsebina poglavja politična odgovornost nosilcev javnih funkcij v naslovnem poročilu je netočna in zavajajoča. To pa zaradi naslednjih dejstev. Vlada Republike Slovenije pod vodstvom predsednika Vlade Janeza Janše je uspešno obvladala epidemijo covida-19 v celoti, kar dokazujejo mednarodno primerljivi rezultati. Slovenija je druga najboljša država v OECD po gospodarskem odzivu na epidemijo, je peta najboljša država po varnosti in deveta po trajnostnem razvoju na svetu. Rast BDP je bila 7,4-procentna v prvih devetih mesecih leta 2021 glede na enako obdobje v letu 2020. Trenutno beležimo 8-procentno rast. Stopnja nezaposlenosti je najmanjša v zgodovini Slovenije, decembra 2021 je bila 6,7 %, v drugem četrtletju 2021 pa ima Slovenija najvišjo stopnjo zaposlenosti v Evropski uniji. V času epidemije se je vlada spopadla s problemom premajhnega števila zdravstvenih kapacitet, tako bolniških postelj kot medicinske opreme ter kadra, in uspešno zagotovila vse to že v času med 13. 3. 2020 in 18. 10. 2020, in sicer dodatne bolniške neintenzivne in intenzivne postelje, dodatno medicinsko opremo ter kadre. Vlada je ves čas spremljala stanje v Sloveniji, Evropski uniji in svetu, se ravnala po smernicah Svetovne zdravstvene organizacije in ustrezno ukrepala, tako je v skladu s 16. členom Zakona o državni upravi ustanovila posebno posvetovalno skupino, ki je imela nalogo koordinirati vire podatkov ter svetovati. Strokovna skupina je bila sestavljena iz vrhunskih strokovnjakov s področja medicine, infektologije, epidemiologije, matematike, naravoslovja, informacijskih znanosti in imela naloge koordinirati vire podatkov in svetovati tako na področju strokovnih virov kot na področju organizacije kapacitet in kadrov. Vlada je zagotovila dodatne zdravstvene kapacitete, in sicer z dodatno gradnjo in reorganizacijo prostorov. Zagotovila je nabavo dodatne medicinske opreme, zlasti ventilatorjev in zaščitnih mask, rokavic in tako dalje. Zagotovila je dodatne kadre za delo v povezavi z epidemijo covida-19, in sicer z reorganizacijo kadrov in dodatnim zaposlovanjem. Vlada je sprejemala ukrepe, ki so imeli namen omejiti širjenje epidemije in obvarovati javno zdravje, ukrepi pa so bili primerljivi ukrepom drugod po svetu in zlasti v Evropski uniji. Med njimi je bil tudi ukrep omejevanja gibanja na občino stalnega prebivališča z upravičenimi izjemami, kar je zagotavljalo, da je družba lahko funkcionirala. Ukrep je bil primerljivo blažji kot ukrepi v nekaterih evropskih državah ali po svetu, kjer je bilo gibanje omejeno na stalni naslov z nekaterimi izjemami. Vlada je med drugim omejila tudi gibanje po 21. uri, razen upravičenih izjem, ki so zagotavljale funkcioniranje družbe, ter izdala odlok o omejitvi časa delovanja storitvenih dejavnosti, nekatere pa je popolnoma omejila, denimo nočne klube. Vlada je izdala tudi odlok o nošenju mask v zaprtih prostorih, javnih prostorih ter javnem prometu in na javnih mestih z veliko gostoto, na primer avtobusnih postajah. Naložila je storitvenim dejavnostim ter uradom razkuževanje rok. Vse to je onemogočilo hitre preskoke virusa, ki je bil zlasti v svojih prvih valovih ob odsotnosti cepiv in zdravil izjemno nevaren za vse ljudi, zlasti pa za tiste nad 65 let. Vlada je redno spremljala stanje v domovih starejših občanov. Pristojno ministrstvo je obveščalo vodstva domov starejših občanov ter dajalo navodila o organizaciji dela; minister sam je obiskoval posamične DSO. Vlada je uspešno organizirala pouk na daljavo, rezultati zdaj že dve leti zapored pa v obliki nacionalnega preverjanja znanja in mature kažejo, da se raven znanja ni poslabšala, nasprotno, problem se je spremenil v izziv in šole so se pospešeno digitalizirale, učitelji so dobili dodatne aktualne kompetence, tako na področju IT kot na področju novih pedagoških pristopov. Dolžina fizičnega zaprtja šol je bila v povprečju v Evropski uniji, kar izkazuje tudi Unescov sledilnik izobraževanja v času covida-19. Vlada je tekoče sledila problemom in pripravljala ukrepe za blaženje krize v obliki interventne zakonodaje, tako imenovanih PKP zakonov, ki jih je izdala desetkrat. Z njimi je poleg zakonskih podlag za začasno in nujno omejevanje svoboščin in pravic zaradi omejevanja širjenja smrtonosne bolezni naslovila tudi socialne probleme, ki so nastali zaradi omejevanja dela. Dala je spodbude gospodarstvu in zato ni prišlo do gospodarskega zloma. Nasprotno, prišlo je do pospešenega razvoja. Vlada je redno komunicirala z javnostjo prek rednih dnevnih tiskovnih konferenc s svojim govorcem in prispevki vodje strokovne skupine ter pojasnjevala ukrepe. Ministrstva so komunicirala z uporabniki področij, ki jih urejajo, prek pisnih obvestil. Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport, ki zajema številčno največji obseg poslovanja z ljudmi, je poleg okrožnic javnim zavodom redno vodilo dialog s predstavniki združenj vodstev javnih zavodov. Vlada je delovala ustavno in zakonito, saj je podlago za svoje ukrepe, izražene v odlokih, črpala iz Zakona o nalezljivih boleznih, sprejetega 1995. leta, ki je bila nesporna in nedvoumna podlaga, saj drugega zakona ni bilo s tega področja. Vlada je vodila bitko z epidemijo uspešno, kljub temu da ji je opozicija v sestavi KUL koalicije srdito nasprotovala tudi za ceno človeških življenj, podpihovala tako imenovane civilnodružbene proteste, ki so bili nekateri tudi nasilni. Žal pa tudi v Državnem zboru niso bili sprejeti vsi ukrepi, ki bi lahko omilili situacijo. Vmesno poročilo temelji na izvedenskem mnenju izvedenca dr. Ivana Eržena, ki je v konfliktu interesov in je zato neverodostojno. Dr. Ivan Eržen je bil v času 17. 2. 2014 do 6. 3. 2018 direktor Nacionalnega inštituta za javno zdravje NIJZ ter od 20. 3. 2020 do 1. 5. 2020 vršilec dolžnosti direktorja NIJZ. Ivan Eržen zaradi tega dejstva ne more objektivno presojati delovanja NIJZ in drugih inštitucij, saj ni mogoče izključiti, da bo presojal subjektivno v prid delovanja NIJZ in drugih institucij, povezanih z njim v času, ko je vodil NIJZ. Strokovna skupina, sestavljena iz vrhunskih znanstvenikov iz vrst najboljših, ki jih premore Slovenija, je bila imenovana na podlagi 16. člena Zakona o državni upravi, njeno imenovanje pa ni v ničemer v nasprotju z Zakonom o nalezljivih boleznih, zato je trditev v poročilu napačna. Strokovna skupina s svojim delovanjem v ničemer ni ovirala delovanja NIJZ. Nasprotno, iz pričevanja vodje strokovne skupine dr. Beovićeve izhaja, da je skupina ves čas sodelovala z NIJZ. Posebej je izpostavila, da se je skupina ukvarjala tako z ustavljanjem epidemije kot tudi z organizacijo v zdravstvu in v podporo glavnemu cilju. Skupina je tako oblikovala strokovna stališča, ki so bila v pomoč Vladi Republike Slovenije. Iz pričevanja dr. Beovićeve izhaja, da se center za nalezljive bolezni in mnenje strokovne skupine nista vedno skladala v mnenjih, kar priča smatra za legitimno. Vlada Republike Slovenije se je odločala na temelju vseh stališč. Iz pričevanja dr. Fafangla je moč razbrati primer nestrinjanja glede poteka pouka v šolah, kar je razumljivo, saj ni strokovnjak za to področje in je tako izkazal popolno nerazumevanje poteka pedagoškega procesa. To je dokaz, da epidemija takih razsežnosti zahteva multidisciplinaren pristop vseh strok: medicine, zlasti infektologije in epidemiologije, naravoslovja, varnostnih ved, pedagoško-andragoških ved, organizacije dela, organizacije prometa, informacijskih ved in matematike, ekonomije, kurtulogije. Iz tega sledi, da je bilo osnovanje in delovaje multidisciplinarne strokovne skupine več kot potrebno. Iz dokumenta Komisije za medicinsko etiko Republike Slovenije z dne 29. 5. 2020 lahko razberemo, citiram: »Napori strokovne skupine za omejevanje širjenja epidemije so bili usklajeni z veljavnimi, strokovnimi in etičnimi načeli. Vsi ukrepi so bili javnosti sprotno in razumljivo pojasnjeni. Komisija za medicinsko etiko Republike Slovenije želi izreči svoje spoštovanje strokovni skupini.« Podpisan dr. Božidar Volč. Vlada Republike Slovenije, katere odgovornost v epidemiji covida-19 preučuje naslovna komisija, je sprejemala ukrepe, pristojno ministrstvo za domove starejših občanov je redno sodelovalo z vodstvi DSO. Težava pa je bila, da so domovi za starejše občane večinoma dotrajani in slabo vzdrževani, saj se v zadnjem desetletju ni namenjalo sredstev niti za osnovno vzdrževanje in pa tudi premalo mest je. Tako je prej imenovana Komisija za medicinsko etiko v zgoraj omenjenem mnenju tudi zapisala: »Komisija ocenjuje, da odgovorni resorji niso izpolnili svojih dolžnosti kljub opozorilom Evropske unije in niso zgradili niti enega doma za starejše občane v desetih letih.« Imenovana komisija pa izpostavlja tudi naslednje mnenje. Ob vprašanju, komu omogočiti bolnišnično zdravljenje, komisija ponavlja svoje stališče, da starost bolnikov ne sme biti razlog za odklonitev potrebnega zdravljenja. Med starimi so razlike v zdravju največje. Odločilno je funkcionalno stanje prizadetih. V primeru ko ga nobeno zdravstveno ukrepanje ne more več izboljšati, je njegovo instrumentalno vzdrževanje le še etično neprimerno mučenje odhajajočih, ki pa jim je namesto tega treba zagotoviti vso potrebno paliativno oskrbo. Ni prav, če umirajoče v bolnišnico odpeljemo le zato, da tam umrejo. Tega si večina med njimi tudi ne želi. Vlada je zagotovila dodatne zdravstvene kapacitete, in sicer z dodatno gradnjo in reorganizacijo prostorov, in s tem omogočila zdravljenje, oskrbo bistveno več ljudem, kot bi jim lahko, ko bo uporabila zgolj kapacitete, ki jih zapustila vlada Marjana Šarca in ki jih je zagotavljal državni načrt zaščite in reševanja ob pojavu epidemije. Slednji se je v epidemiji izkazal za neustreznega, za kar mora prevzeti odgovornost vlada Marjana Šarce. To potrjuje tudi pričanje dr. Bojane Beović, ki je odgovorila na vprašanje o ustreznosti državnega načrta za obvladovanje epidemije, da so v svoji vlogi izhajali iz obstoječega načrta, da pa so kasneje člani strokovne skupine svetovali pri izboljšavah tega ter bili tudi recenzenti besedila. Iz povedanega je torej moč sklepati, da je bil državni načrt neustrezen. Če tak ne bi bil, ne bi bilo tudi nobene potrebe po njegovem spreminjanju. Tako pa je novelacijo državnega načrta zaščite in reševanja ob pojavu epidemije sprejela vlada 23. 7., kar je bila tudi ustrezna priprava na drugi val epidemije. Poleg gradnje novih kapacitet, reorganizacije kadrov, priprav nabave medicinske opreme poleti 2020 je tudi Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport pripravilo izhodišča za organizacijo vzgoje in izobraževalnega dela na vseh nivojih, od predšolske vzgoje do univerzitetnega izobraževanja. Glede na obilico neznank je pripravilo več variant organizacije dela, merilo pa je bila intenzivnost ponovnega izbruha. Ob tem je izdalo tudi publikacijo, ki so jo bili deležni vsi vzgojno-izobraževalni zavodi. Enako je ministerstvo ravnalo naslednje leto, poleti 2021, ter pripravilo nabor ukrepov in z njimi seznanilo vzgojno-izobraževalne zavode. Vlada se je še v času svojega konstituiranja, še preden jo je izvolil državni zbor, srečala z nasprotovanji, kar kaže prvi organizirani protest, ki se je zgodil proti vladi, ko je šele nastajala, 28. februarja 2020. Javno znano je, da so se protesti nato tedensko nadaljevali, tudi s podporo opozicije, ki je prispevala k širjenju epidemije s svojo podporo kršenju ukrepov. Tako je stranka Socialnih demokratov – SD pozivala za šolo brez mas, SD proti maskam v šolah, v medijih in socialnih omrežjih. Vlada je po prvem valu pripravila dodatne kapacitete, reorganizirala kadre in delo, pripravila ukrepe na področju izobraževalnega procesa, delovnih procesov v podjetjih in storitvenih dejavnostih primerljivo z drugimi državami v Evropski uniji. Omejitve gibanja so bile po celi EU. Nekje so bile mnogo bolj striktne kot v Sloveniji, recimo v Španiji, Franciji, nekje pa manj, v Skandinaviji. Vladi ni moč očitati slabe komunikacije z javnostjo. Organizirala je redne dnevne tiskovne konference, kjer so mediji dobili vse informacije, ki so jih lahko nato širili med ljudmi. Javna RTV je tiskovne konference redno prenašala na svojem tretjem kanalu, tako da je vsak državljan, ki ima električni priključek, lahko bil prek TV seznanjen s stanjem in navodili v zvezi z obvladovanjem epidemije covida-19. Poleg tega je vlada pripravila tudi spletno stran z navodili in ukrepi. Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport je redno komuniciralo z vrtci, šolami, fakultetami prek njihovih predstavnikov združenj. Vladi Republike Slovenije in Ministrstvu za zdravje ni moč očitati neracionalne nabave medicinske opreme zaradi neustreznih odločitev odločevalcev. To zadeva tudi hitre teste. Ministrstvo za zdravje je v skladu z Zakonom o javnem naročanju povsem zakonito in pravilno izpeljalo postopek javnega naročanja, ki je sledil strokovnim standardom Svetovne zdravstvene organizacije ter usmeritvam strokovne skupine. Svetovna zdravstvena organizacije je zahtevala standard občutljivosti hitrega antigenskega testa v višini 80 % občutljivosti in 95 % specifičnosti. Občutljivost pomeni odnos med pozitivnim hitrim testom in pozitivnim PCR testom, ki deluje kot referenčno merilo za hitri test. V tem primeru PCR test potrdi, da je izid pozitivnega hitrega testa pravilen. Specifičnost pomeni, da PCR test potrdi, da je bil negativen hitri test res negativen. Strokovna skupina je v svojem mnenju kot usmeritvi pri določanju za nabavo hitrih testov, za kar je bila naprošena s strani ministra za zdravje Tomaža Gantarja, dejala, da je specifičnost večjega pomena kot občutljivost testa. Nacionalni laboratorij za zdravje, okolje in hrano je v svojem poročilu o verifikaciji hitrih testov, ki jih je nabavil s pogodbo minister Tomaž Gantar v postopku javnega naročanja − izbral je dobavitelja hitrih testov kitajske proizvajalca Majbert Pharm Shenzhen, ki je ponudil teste, ki so bili skladni z merili razpisa, ter 17. 12. 2020 podpisal pogodbo z izbranim dobaviteljem za nabavo testov v višini cene 905 tisoč in dobava je stekla, ko so bili verificirani, preverjeni vzorci testa − ugotovil, da odgovarjajo merilom iz javnega razpisa. Zato je tudi novi minister Poklukar 30. 3. 2021 podpisal še dodatno pogodbo za dodatno količino testov. Iz citiranega v naslovnem poročilu komisije, ki jo vodi gospod Pavšič, pa citirana navedba dr. Metke Paragi, da je bilo v posameznih skupinah tudi do 40 odstotkov lažno negativnih testov, ne drži. Zaradi verodostojnosti podatkov o odstotkih, ki jih naj bi ta imenovana gospa navajala, priporočam tudi branje oziroma ogled njenega pričanja. Žal drugega dela pričanja televizija ni predvajala, bil je pa toliko bolj zanimiv. Obstaja pa magnetogram in predlagam, da si ga preberete. Dobava hitrih testov je nemoteno tekla tudi po odstopu ministra Gantarja, v času, ko je začasno vodenje prevzel predsednik Vlade in v času novega ministra Janeza Poklukarja, ki je podpisal dodatne nabave istega testa s pogodbo 30. 3. 2021. Med drugim pa je Nacionalni laboratorij izdal zaključno mnenje o teh testih ter dejal, da test dosega specifikacije proizvajalca glede občutljivosti testa v skupini simptomatskih preiskovancev s CT vrednosti do 30, glede specifičnosti pa so v skupini brezsimptomnih preiskovancev. V zaključnem mnenju je povedal, da test zadošča kriterijem nacionalnih smernic za uporabo hitrih testov, ko gre za rezultate neodvisnih verifikacij glede občutljivosti v skupini preiskovancev s CT vrednosti do 33, glede specifičnosti pa tako v celotni skupini preiskovancev kot v skupini simptomatskih in brezsimptomatskih preiskovancev. Kot sledi iz poročila Nacionalnega laboratorija za zdravje, okolje in hrano, so poročilo pripravili člani delovne skupine za verifikacijo prim. doc. dr. Irena Grmek Košnik, doktorica medicine, specialistka klinične mikrobiologije, specialistka javnega zdravja, vodja skupine; dr. Urška Drmota, univerzitetna diplomirana mikrobiologinja; mag. Tjaša Žohar Čretnik, doktorica medicine, specialistka klinične mikrobiologije; Barbara Zdolšek, doktorica medicine, specialistka klinične mikrobiologije; dr. Andrej Golle, doktor medicine, specialist klinične mikrobiologije; mag. Iztok Štrumbelj, doktor medicine, specialist klinične mikrobiologije; Helena Ribič, doktorica medicine, specialistka klinične mikrobiologije. Iz navedenih podatkov strokovnjakov, ki so sodelovali pri pripravi poročila Nacionalnega laboratorija za zdravje, okolje in hrano, ter ob skrbnem branju pričanja dr. Metke Paragi lahko sklepamo, da je izdelek navedenih strokovnjakov neprimerno bolj relevanten kot strokovno mnenje dr. Paragijeve. Neustavnosti in nezakonitosti dela vladi ni mogoče očitati, saj v času pojava epidemije covida-19 ni imela nobene druge zakonske podlage kot Zakon o nalezljivih boleznih, sprejet leta 1995, z začetkom veljavnosti 16. 12. 1995. Ustavno sodišče je po koncu najhujšega in najbolj tveganega obdobja sicer presojalo obstoječi zakon ter ugotovilo neskladnost z ustavo. Na žalost je to storilo prepozno. To bi moralo storiti pred pojavom epidemije covida-19, tako da bi pristojno ministrstvo pripravilo ustrezno zakonsko podlago, Državni zbor pa bi lahko o njem pravočasno razpravljal, ga po potrebi dopolnil in zakon sprejel. Tako pa je Ustavno sodišče nalogo presojati ustavnost zakonodaje v Sloveniji na tako pomembnem področju, kot je varnost, zdravje, pravice in svoboščine ljudi, zamudilo ter prepozno izdalo sodbo, ko je bila epidemija na vrhuncu. Ko bi se presojala ustavnost Zakona o nalezljivih boleznih ob napovedih izbruha epidemije, bi lahko Državni zbor sprejel novelo zakona, skladnega z ustavo, še pred tem, ko se je epidemija povsem razbohotila. Ker pa predlagateljev ob presoji ustavnosti ni zanimala sama ustavnost, če bi jih, bi bili podali predlog ob prvem ukrepu Šarčeve vlade, ki je zaprla šole 13. marca 2020, so ti to storili, ko je bila epidemija v polnem razmahu, s tem pa v resnici prispevali k sicer večkrat citirani zmedi v komuniciranju z javnostjo. Žal pa tudi niso bili sprejeti vsi ukrepi, ki bi lahko omilili situacijo. Stališče evropske stroke je bilo, da nas pred hudim jesenskim valom oziroma ponovitvijo vala lahko reši samo elektronska aplikacija, ki bi opozarjala na stike z okužbami. Nekatere države, ki so to uvedle, so se izognile valu. Aplikacija bi omogočila, da se Slovenija izogne številnim ukrepom, ki jih je bilo treba uvajati, vendar je bil to po mnenju Državnega zbora prehud poseg v človekove pravice. Poročilo vključuje tudi sklepe, kjer je že prvi sklep nepotrebno preobširen, saj bi bilo moč bistvo, da Državni zbor poziva Vlado Republike Slovenije, da pristopi k oblikovanju zakona, ki bo v slovensko zakonodajo prinesel direktivo Evropske unije 2019/1937, povedati v enem stavku. Pravni red Republike Slovenije namreč že vsebuje obstoj neodvisnega organa, in sicer je to Varuh človekovih pravic, ki ščiti vse človekove pravice, zato je v smislu zaščite občih pravic žvižgačev to že integrirano. Ne drži, da bi moral Državni zbor Republike Slovenije pozvati Vlado Republike Slovenije, da pristopi k pripravi ustreznih zakonskih sprememb za izboljšanje medijske zakonodaje s ciljem ohranjevanja sedanjega neustreznega stanja, temveč povečanja medijske svobode izražanja, obveščanja in krepitve profesionalnega novinarstva ter objektivnega poročanja. Na javni RTV Slovenija smo bili večino časa priča neuravnoteženemu poročanju. Več časa je bilo posvečenega poročanju o vsebini protestov kot pa prikazovanju nujnosti upoštevanja ukrepov in cepljenja. V Sloveniji so trenutno mediji pod vplivom strank tranzicije, levih strank, tudi njihovega podpornika, zasebnega lastnika, ki ima 40 radijskih postaj, kar je sicer tudi v nasprotju z zakonom, zato je bilo poročanje neobjektivno v tako imenovanih mainstream medijih, kot je javna RTV Slovenija in tudi Pop TV s Kanalom A ter medijih zasebnika, zato je treba povečati medijsko svobodo. Na ta način je sklep št. 2 v poročilu, tako kot je pripravljen, povsem neustrezen in nepotreben. Vlada objavlja zapisnike svojih sej ter delovnih teles, ki jih je imenovala na svoji spletni strani. Prav tako so javni zapisniki občinskih svetov v delih, ki ne zadevajo objave osebnih podatkov. Obstaja tudi portal javnih naročil, ki je na spletu dostopen vsakomur. Zato je tudi sklep št. 3 nepotreben. Trditev, da je potrebno ponovno vzpostaviti neodvisnost in avtonomnost Nacionalnega preiskovalnega urada, je neustrezna. Nobenega dokaza ni, da bi bil NPU odvisen in neavtonomen, saj deluje v skladu z zakonom. Vlada Republike Slovenije prav tako zagotavlja ustrezna proračunska sredstva za delo državnih tožilcev, zato je sklep št. 4 v poročilu neustrezen in nepotreben. Pogodbe, ki jih sklepa Vlada Republike Slovenije že vsebujejo klavzulo o nekaznovanosti na področju pravic zaposlenih, kršenju zakona z zaposlovanjem na črno ali kršenju okoljske zakonodaje, zato je sklep št. 5 nepotreben. Nedvomno je Računsko sodišče pristojno za pregled učinkovitosti ravnanja z javnimi sredstvi, torej tudi nabave hitrih antigenskih testov. Računsko sodišče pa je v vlogi, ko samo pripravlja načrt preiskav, ki jih bo naredilo. Nedvomno bo predmet, ki ga preučuje naslovna komisija, preučilo, zato je sklep št. 6 nepotreben. Komisija ni razkrila in dokazala nobene nepravilnosti pri nobenem članu 14. Vlade Republike Slovenije ali njenem predsedniku, zato ni nobene potrebe k pozivanju k njenemu odstopu in je zato sklep št. 7 neustrezen in nepotreben. Prav tako ni nobene potrebe pošiljati poročila specializiranemu državnemu tožilstvu, ker v poročilu ni izkazan in dokazan niti en sum kaznivega dejanja. Sklep št. 8 je zato nepotreben. Poročilo naslovne komisije je sestavljeno površno, netočno, zavajajoče, zato ga je treba zavrniti skupaj z vsemi sklepi. Komisija je odločala, kot je sestavljena. In pretežno je sestavljena iz članov opozicije. Člani koalicije smo glasovali proti vmesnemu poročilu in tudi proti vsem sklepom, saj menimo, da so neustrezni in neverodostojni. Sama sem tudi pripravila ločeno mnenje, ki ugotavlja neverodostojnost tega vmesnega poročila. Iz vseh teh razlogov bomo seveda vmesno poročilo skupaj z vsemi njenimi sklepi v Slovenski demokratski stranki soglasno zavrnili. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Željko Cigler. Predstavil bo stališče Poslanske skupine SD. Izvolite.
Hvala za besedo. Takoj na začetku bi rad povedal, da bomo Socialni demokrati vmesno poročilo preiskovalne parlamentarne komisije z njenimi zaključki podprli. Nenazadnje nas v to prepričuje tudi dejstvo, da praktično pri svojem preiskovalnem delu neodvisni preiskovalni ustanovi, kot sta protikorupcijska komisija in računsko sodišče, kar sta na predmetni zadevi že naredili, praktično potrjujeta in utemeljujeta vse sklepe in ugotovljena dejstva, ki jih vmesno poročilo preiskovalke daje na plan. Poglejte, stopnja kaosa, korupcije in tudi konflikta, ki smo ji bili priča v času mandata odhajajoče vlade, je brez primere vse od časa trgovine z orožjem. A kljub temu po dveh letih od zaprisege aktualne vlade, da bodo upoštevali in spoštovali ustavni red in skrbeli za blaginjo prebivalstva, torej tudi za zdravstveno varnost, ponovno velja spomniti na rokohitrsko in gostilniško logiko delovanja od začetka epidemije in te vlade. Velja ponovno ponoviti in spomniti, kako so nam razlagali, da so, v narekovaju govorim in citiram, »reševali so življenja«, dobili smo golfe, zdravniki so si želeli mercedese, se je govorilo, potem smo celo lahko prebrali, da nekateri pravijo, da to ni golf, ampak jugo, ampak potem so potrdili, da s to opremo so dejansko dobili passate. Kot Socialni demokrati že nekaj časa opozarjamo, nas je ta gostilniška logika in pristop Kako ćemo? Lako ćemo, kjer nič ni potrebno ne razumeti, kakor tudi ne upoštevati pravil, pripeljal do tega, da je v času prvega vala epidemije vladal popoln kaos, žal tudi korupcija, zadevo pa so ljudje plačevali s svojim zdravjem in tudi v velikem številu z življenji. Presežne smrti, kot smo danes ugotovili, so ogromne. Kot smo že pred časom ugotovili, ste z epidemijo vse ostalo spolitizirali od prvega dne dalje. To je nepravilen pristop. Delali ste po domače, po strankarskih in prijateljskih zvezah in nekateri so pri tem lepo zaslužili. Kdo, upajmo, da bo uspelo pokazati preiskovalnim organom. Vse dogajanje je tudi pokazalo, da bomo v Sloveniji morali takoj zagotoviti zaščito žvižgačev, da bodo domačijski politiki vsaj malo lahko zatrepetali pred nepridipravščinami, ki jih ima javnost v Sloveniji pravico izvedeti. Verjamemo tudi, da bo revizija Računskega sodišča poleg tega, kar je to sodišče že do zdaj kot neodvisna preiskovalna ustanova raziskala, dokazala porabo, pravilno ali nepravilno, javnih sredstev. Žal se bojimo, da bo tu ugotovljenih ogromno nepravilnosti, ki bodo dokumentirane in utemeljene z dokumentacijo. Je pa res, da je Komisija za preprečevanje korupcije že ugotovila, da je eden od ministrov kršil Zakon o integriteti in preprečevanju korupcije, ko je dajal navodila direktorju blagovnih rezerv, naj privilegiranemu podjetju za določen del zaščitne opreme plača vnaprej. In »nikome ništa«, bi rekli na Balkanu, kamor nas pelje aktualni režim. Kot sem že prej povedal, Socialni demokrati bomo vmesno poročilo in sklepe potrdili. Vas pa, upamo, bodo posledice dejanj pričakale v nedeljo, 24. aprila, ko boste imeli možnost z oblasti spraviti vlado, ki na tak način nepravilno rešuje epidemijsko situacijo v državi. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji bo stališče Poslanske skupine Levica predstavil gospod Boštjan Koražija.
Lep pozdrav! Spoštovana predsedujoča, najlepša hvala za besedo. Na začetku bom poskušal v nekaj stavkih opisati način upravljanja trenutne 14. vlade z epidemijo. Ta vlada se je že v prvem valu epidemije virusa covida-19 odzvala izrazito slabo. Iz podatkov je razvidno, da med majem 2020 in januarjem 2021 niso bili sprejeti primarni ukrepi niti na področju zagotavljanja zdravstvenega kadra kot infrastrukture. Omejevalni ukrepi so bili zgrešeni in neučinkoviti ter niso posegli na področje, kjer je bilo prenosa okužb največ, torej na področje delovnih mest. Navkljub rigoroznim ukrepom, kot sta omejitev gibanja na občine in policijska ura, se mobilnost populacije v drugem valu ni zmanjšala. Edino, kar je vlada v resnici uspela zmanjšati, je zaupanje v ukrepe, s čimer je zrušila tudi temeljno premiso, na podlagi katere se spopada z epidemijami nalezljivih bolezni. V drugem in vseh naslednjih valih je po nesmiselnem preletu letal po prvem valu sledil zelo trd in grd pristanek na tleh realnosti, ki je razgalil vso, žal, neefektivnost in tudi nesposobnost vladajoče garniture. To bi najlažje opisali zgolj s tremi besedami: kaos, kaos, kaos. Presežek smrti, izgubljeni tovornjaki, kopica neuporabnih respiratorjev, ki so pristali v bolnišnicah ali pa kje drugje, odvisno od dobaviteljev, dejansko spominjajo na simonijo in nepotizem iz visokega fevdalizma. Kasneje se je temu pridružila še neustrezna, nestrokovna in zavajajoča verifikacija testov, med katerimi je bilo tudi do 40 % lažno negativnih testov. Odzivi vlade so vse bolj kasnili in prihajali veliko prepozno, čeprav je stroka, tako strokovna skupina za zajezitev in obvladovanje epidemije covida-19 kot tudi Institut Jožef Stefan, konstantno opozarjala na slabšanje kazalnikov. Tudi strokovna skupina, ki si jo je vlada nastavila kar sama in tudi po svojem okusu oziroma predsednik vlade si jo je v bistvu sestavil, je dejansko imela precej in, žal, pomembno vlogo pri tej medi in kaosu, ki se je dogajal v tistih dneh, sploh drugega vala epidemije in potem še naslednjega vala epidemije, saj so se dejansko večkrat sami negirali v odgovorih oziroma tudi v priporočilih. Za nameček, kar je najbolj grozno, se ta vlada iz prvega vala epidemije ni čisto nič naučila in, žal, tudi na popravnem izpitu je spet padla. Zapoznele odločitve so potem spremljale tudi panične reakcije, nelogični ukrepi, ki so služili samo dominacijsko-militantnim vzgibom nekaterih posameznikov, ki jim je življenje v resničnosti preveč dolgočasno in se jim kolca po diktaturi – prepovedi zbiranja, policijske ure, omejitve gibanja na statistične regije in omejevanje ponujanja blaga in storitev, prikrajšanje učencev in dijakov za po ustavi zagotovljeno pravico do šolanja. Ko pa so prizadeti na to opozorili, pa jih je vlada prek represivnega aparata žal tudi preganjala, namesto da bi jim v bistvu zagotovila in tudi omogočila varstvo človekovih pravic in udejanjanje demokracije. Vsemu konglomeratu odločevalskih napak pa je vlada dodala še popolnoma neustrezno komuniciranje, ki je še ena od oblik tega dominacijskega sistema. Po poročanju sledilnik.org. pri dejanskih statistikah teh presežnih smrti zaznavajo odstopanje od večletnega povprečja in so tisti zadnji najbolj žalostni in hkrati tudi najbolj celovit kazalec neposrednih in posrednih posledic epidemije pri nas in v svetu. Pri nas je bilo v letu 2020 kar 3 tisoč 600 presežnih smrti in v določenih mesecih je bila umrljivost celo za več kot 80 % višja kot običajno. To je razlog za zelo globok in konkreten razmislek in pomislek. Dejansko so tudi ti razlogi za neustrezno upravljanje zdravstvene krize kompleksni, kažejo pa na zavestno prirejanje procesov odločanja z zavestnim zanemarjanjem stroke, kot je bilo že prej omenjeno, predvsem tiste, ki se z vladnimi odločitvami ni strinjala. Predsednik vlade dejansko nima zakona o nalezljivih boleznih in državnega načrta zaščite in reševanja, ob pojavi epidemije je imenoval svojo tako imenovano strokovno skupino. Njeno sestavo pa je tudi izbral sam in s tem se mora zavedati, da je prevzel subjektivno in objektivno odgovornost za vodenje in reševanje epidemije. Predsednik vlade je na enem izmed zaslišanj izjavil, da je bila skupina brez pooblastil in ni mogla sprejetih nobenih ukrepov. Le-to je delala vlada. Dejansko je bila vlada tista, ki je v teh časih epidemije namerno, se bojim, prevzela vlogo strokovnega odločevalca, kar je nedopustno, s tem pa je tudi prevzela to osebno in objektivno politično odgovornost za vodenje oziroma tudi za slabo vodenje zajezitve epidemije. Predsednik vlade je tudi po lastnih navedbah sam usmerjal oblikovanje strategije cepljenja, kot je bilo prej omenjeno v ostalih stališčih. Ko je človek od zunaj spremljal to dogajanje, ki se je dogajalo pri nas v Sloveniji, je imel občutek, da je v bistvu samo on in edini tisti, ki odloča o vsem, saj so vsi drugi samo potrjevali tiste njegove teze in strokovne odločitve, ki si jih je on zamislil oziroma tudi priporočal. Za prepozno reakcijo in vse posledice, vključno s presežnimi smrtmi, nosi izključno politično odgovornost celotna 14. vlada Republike Slovenije skupaj in še posebno njen predsednik. Ravnala je v nasprotju z zakonom in tudi ustavo, ko je s svojimi odloki krepko, brez utemeljitve in nesorazmerno posegala v osnovne človekove pravice. Že prej omenjena zaščita žvižgačev, strokovnjakov z visoko mero integritete, ki jim žvenket denarcev in pohvale velikih vodij ne pomenijo nič, je tisto, kar moramo nujno storiti po tej krizi vodenja, ob seveda ustreznem in poštenem plačilu v zdravstvu tistih, ki nosijo večinsko breme, dejansko reševanje in vodenje zajezitve epidemije. To so medicinske sestre, medicinski bratje, se pravi vsi, ki so vključeni v nego bolnikov oziroma tudi v pomoč. Še enkrat, upam da bodo tudi uradne institucije, ki so že začele postopke na svojih področjih, te pravočasno dokončale in da bodo imele srečno roko pri dvigovanju pošte. V Levici bomo to vmesno poročilo podprli, kakor tudi sklepe in se nadejamo, da bomo tudi s te komisije prišli do nekih zaključkov, ker tudi ljudje ne da želijo, ampak zahtevajo od te komisije tudi jasne zaključke oziroma da tisti, ki so odgovorni za slabo vodenje epidemije, tako in drugače, sploh pa v tem primeru politično odgovarjajo.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija − krščanski demokrati bo predstavila Tadeja Šuštar Zalar. Izvolite.
Hvala za besedo. Vmesnega poročila preiskovalne komisije o ugotavljanju morebitne politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij za finančno neustrezne ukrepe in sum neupravičenega omejevanja pravic pri izvajanju ukrepov, povezanih epidemijo nalezljive bolezni covid-19 v Poslanski skupini Nova Slovenija − krščanski demokrati ne bomo podprli. Glavni argument je enostransko prikazovanje dejstev, ki so izvzeta iz konteksta. Situacija je bila ob nastopu takrat še neznanega virusa covida-19 izjemno nepredvidljiva, informacij pa je bilo malo. Države po svetu so se znašle pred veliko preizkušnjo. Za razliko od prejšnje vlade, ki tej očita napake v odzivu na epidemijo, nismo bežali pred izzivom. Nasprotno, s prihajajočimi težkimi časi smo se soočili z željo po zagotovitvi varnosti in blaginji državljanov ter gospodarstva. Nova vlada, ki je prisegla na dan po razglasitvi epidemije, se je morala soočiti s praznimi skladišči zaščitne opreme Zavoda za blagovne rezerve, pomanjkanjem nujne medicinske opreme, aparatov za predihavanje, premajhno količino zaščitnih mask vseh tipov, zaščitnih rokavic in druge opreme ter nezadostnimi kapacitetami za urgentne bolnike. Kljub velikim težavam smo uspešno zagotovili nujno potrebno zaščitno opremo, ventilatorje za predihavanje bolnikov in dodatne bolnišnične kapacitete. Vlada je sprejemala ukrepe v želji obvarovanja zdravja čim večjega števila oseb. Pri tem je treba poudariti, da so bili podobni ukrepi sprejeti tudi v drugih evropskih državah, s to razliko, da so bili v tujini strožji kot pri nas tako pri izvajanju, trajanju kot tudi pri preverjanju ukrepov. Dodatno pa je bilo treba pri sprejemanju ukrepov biti pozoren na zasedenost bolnišnic in gospodarsko aktivnost. Slovenija je izvozno naravnano gospodarstvo, ki mora ohranjati svoj izvozni potencial. V poslanski skupini se prav tako ne moremo strinjati z izvedenskim mnenjem prof. dr. Ivana Eržena. V njem naj bi izvedenec podal neobjektivno mnenje. Glede na njegovo preteklo vodenje NIJZ, kjer je bil vršilec dolžnosti direktorja, bi se moral po izvedenski etiki izločiti od izdelave takšnega mnenja. Nasprotno pa je v svojem subjektivnem mnenju ocenjeval svoje preteklo delo in delo svojih kolegov. Največji dokaz uspešnosti vodenja epidemije pa so sedanji makroekonomski kazalniki. V PKP zakonih smo uspešno in učinkovito sprejeli nujne pomoči upokojencem, velikim družinam, gospodarstvu in ostalim pomoči potrebnim. Podpora gospodarstvu, trgu dela in turizmu se je izkazala kot izjemno učinkovita. Posledično imamo v Sloveniji rekordno nizko brezposelnost in izjemno visoko gospodarsko rast. Glede na vse zgoraj našteto se v Poslanski skupini Nove Sloveniji− krščanskih demokratih ne moremo strinjati s predlaganim poročilom preiskovalne komisije in ga zaradi neobjektivnosti in enostranskosti ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev o vmesnem poročilu o bistvenih ugotovitvah ter o predlogih sklepov. Najprej pa je za besedo zaprosil predlagatelj Robert Pavšič oziroma predsednik tudi preiskovalne komisije. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Treba se je odzvati na nekaj navedb, insinuacij in tako naprej, saj popolnoma pričakovano, nobenega presenečenja v tem iskanju možnosti in nezmožnosti, kako se oprati odgovornosti. V decembru leta 2020 je ta država izgubila za en avtobus ljudi na dan, za en avtobus ljudi na dan. In zdaj govoriti, kako je država dejansko uspešno prestala to epidemijo pa nametati neke za lase privlečene razloge, kot so OECD, ko je ta država zavajala OECD in tistega, ki je to raziskavo delal, se sklicevati na varnost, na trajnostni razvoj, na BDP, na brezposelnost. Kje so tukaj ljudje, ki so umrli? Na to pa ni odgovora. Seveda je poslanstvo preiskovalne komisije politično, saj ugotavljamo politično odgovornost. Jaz ne vem, kaj vam tukaj ni jasno. In kar je najbolj pomembno in kar vam je tudi zavrnila Zakonodajno-pravna služba v mnenju, je to konstantno navajanje nekega konflikta interesov sodnega izvedenca. Tega ne more ugotoviti Državni zbor. To je bil tudi edini vsebinski prispevek koalicijskih članov komisije v delu preiskovalne komisije. Edini vsebinski prispevek. Niti enega predloga v okviru pripravljalnih preiskovalnih dejanj, niti ene pripombe, niti enega predloga v dokaznih sklepih, niti ene pripombe. Tudi komisija je kolektivni organ. In celo pripravljalna dejanja in dokazne sklepe ste podprli tudi koalicijski poslanci. Sedaj pa kar naenkrat postane težava ali kaj?! Nekredibilno, popolnoma nekredibilno z vaše strani. Edina vsebinska zadeva, ki ste jo zmogli, je bila nezakonita zahteva po izločitvi sodnega izvedenca. Seveda, potem pa v stališču oziroma v ločenem mnenju priče, ki vam niso všeč, strokovno diskreditirate. Ne bom niti seciral tega poročila, ampak dajte prosim pogledati, kje ste se v poročilu sklicevali na dokumentacijo in pričanja iz preiskovalne komisije. Ker samo to je relevantno, kar je bilo sprejeto in obravnavano v dokaznem postopku. Vi navajate kot vire podatke Vlade Republike Slovenije na socialnih omrežjih. To je res kredibilen vir. Ne pa dokumentacijo, zbrano v okviru preiskovalne komisije. Smo pa sploh v zadnjih dneh dobili nekaj zelo zanimive dokumentacije. V petek sem umaknil vse stopnje varovanja podatkov iz raziskav, ki jih je navajal na zaslišanju nekdanji minister gospod Gantar, tako da bo zelo zanimivo. Naj si javnost pogleda, kaj je ta vlada vedela v decembru leta 2020, pa niso odreagirala. Vse bom povedal, vse bom povedal, kolegica. Kolikokrat smo poslušali, kdo je vse kriv za epidemično stanje v Sloveniji: ljudje ne upoštevajo ukrepov. To je premier nenehno izpostavljal. Kriva je opozicija. Na pričanju je celo rekel, da je kriva komunistična partija. Vsi so krivi − razen te vlade. Pa veste, kaj pravijo? 97 % anketiranih v anketi, ki jo je naročilo Ministrstvo za zdravje, je v celoti upoštevalo ali pa v večji meri upoštevalo vse ukrepe. Tisti 3 % pa so rekli, da ukrepov ne upoštevajo, ker so politične narave, nesmiselni, škodljivi, nespametni, protiustavni, pretirani, neučinkoviti, nepotrebni, neupoštevani s strani vlade ali pa, da virus ne obstaja in gre za navaden prehlad oziroma gripo. To so bili razlogi. Gremo naprej. Kar nekaj materiala se je nabralo. Kar se tiče zaupanja in vaše trditve, kako je vlada redno komunicirala učinkovito sporočila ukrepe. V času merjenja v tej raziskavi, torej od 21. avgusta do 20. decembra, je najvišja stopnja zaupanja aktualni vladi Janeza Janše − veste koliko? 37 %. Najvišja. Najnižja pa 29 %. Približno 70 % ljudi v času epidemije tej vladi ni zaupalo. In to je ta vlada vedela. Če pa gremo poimensko, komu so ljudje zaupali oziroma komu niso zaupali. Gospodu Gantarju, 53 % mu ne zaupa, Tini Bregant, takratni državni sekretarki na Ministrstvu za zdravje, 57 % ji ne zaupa, Milanu Kreku, 67 % mu ne zaupa, Jelku Kacinu, glavnemu govorcu, 72 % mu ne zaupa, Simoni Kustec, 73 % ji ne zaupa, Janezu Janši ne zaupa 76 %. Veste, komu pa najmanj zaupa, pa je bil največkrat na televiziji? Alešu Hojsu, 81 % ljudi mu ni zaupalo. Na drugi strani pa imamo strokovnjake in med njimi po zaupanju najbolj izstopa Mario Fafangel, ki je dvakrat izstopil iz strokovne skupine, ko je opozarjal na napake. Dvakrat je izstopil. 84 % ljudi mu je zaupalo. Ampak ne, vlada je kljub temu, da je to vedela, vztrajala na lastnem komuniciranju. Ker vam je vse jasno, vse znano. Ampak ko mi govorimo o zaupanju, govorimo o spoštovanju ukrepov, govorimo o promociji preventive pred širjenjem, govorimo o drugih zaščitnih ukrepih. Vlada je očitno vedela, da ni tako nezmotljiva in da pri ljudeh, pri veliki večininima zaupanja. Pa še nekaj je zelo zanimivo v tej raziskavi. Veste, kaj je bilo zadnje anketno vprašanje? Kdo je po vašem mnenju odgovoren, da ima Slovenija eno od najslabših epidemioloških slik v svetu? Že anketno vprašanje je priznanje, da ste upravljanje epidemije zavozili. Eno od najslabših epidemioloških slik v svetu. Vlada to sprašuje svoj narod in hkrati priznava in ljudje nazaj povedo, kdo je najbolj odgovoren. Vlada 38 %, ljudje na splošno 56 %, politika kot celota 30 %, mediji 18 %, strokovna svetovalna skupina 22 %, nihče posebej, to je pač virus, 17 %, opozicija 9 %, drugo 3 %. Toliko o tem, kaj je ta vlada vedela in kaj je na koncu v tem dokumentu tudi priznala. Če se ne bi slučajno nekdanji minister zagovoril na zaslišanju na preiskovalni komisiji, da ti dokumenti sploh obstajajo, ne bi za njih nikoli vedeli, bi jih skrili. Od danes naprej so javno dostopni tistemu, ki želijo. Toliko o jasnem, javnem in razumljivem komuniciranju sploh z ljudmi, ki jim ljudje tako ali tako niso verjeli. Kar se domov starejših občanov tiče, lahko vi relativizirate to zgodbo, kolikor želite. Spomnimo se dveh ključnih sporočil iz DSO. Ko je sekretarka na Ministrstvu za zdravje, tudi zdravnica, Tina Bregant rekla: »Ljudje, ki so okuženi, pa ne kažejo simptomov, lahko delajo v domovih starejših občanov.« To je bilo navodilo.Čez nekaj dni pa sledi še komunike, sporočilo, recite temu, kakor hočete, z vladne strani, da ljudi iz DSO tako ali tako ne bodo vozili v bolnišnice, ker so itak stari in je verjetnost, da bodo umrli, toliko večja. Pa dobro, pa kje je tu pieteta?! Kje je tu nek normalen odnos do življenja, spoštovanje življenja? O hitrem testiranju se bom raje kasneje oglasil, ker je zdaj to dosti bolj pomembno. Važno je, da danes na plenarnem zasedanju ta stran dvorane ugotovi, Janša ni kriv, ker tako mislijo tri poslanke, članice komisije: Mojca Škrinjar, Monika Gregorčič in Tadeja Šuštar Zalar. Zato on ni kriv. Jaz kongratuliram, res, tej bravurozni argumentaciji. Zdaj na spisek tega, kdo je odgovoren za nastalo stanje v Sloveniji, lahko dodate še mene, pa sodnega izvedenca, ki vam je tak velik trn v peti, gre pa za vrhunskega evropskega in svetovnega strokovnjaka s področja epidemiologije, ki je, by the way, multidisciplinarna. Zato ne rabi politika ustanavljati svojih vzporednih svetovalnih skupin, ker epidemiolog že v svojem osnovnem poslanstvu ravna točno tako − zdravi družbo, ne zdravi posameznika in upošteva tako gospodarske kot družbene učinke potencialnih ukrepov. Ampak ne! Jaz vam res čestitam ob tej bravurozni argumentaciji. Zelo ste bile prepričljive, vse tri, ampak dejstva pa kažejo obratno sliko. Vse, kar je tu v vmesnem poročilu napisano, je zasnovano na dokazih, ki smo jih zbrali v preiskovalni komisiji. Ni nekega sklicevanja na neke članke v oblakih, iz Ukoma, socialnih omrežij, Vlade, iz mnenja te ali one organizacije. Vsa zbrana dokumentacija, ki ste jo potrdili, vsi dokazni postopki in dokazni sklepi, ki ste jih potrdili, in pričanja, ki smo jih izvedli skupaj. Niste ugovarjali niti enemu vsebinskemu sklopu, razen zaključkom dela komisije, ki je kolektivni organ in je to vmesno poročilo sprejela Komisija ga je potrdila. Ne dvomim, da bo rezultat na plenarnem zasedanju drugačen, ampak to meni osebno popolnoma nič ne pomeni. Jaz sem vso dokumentacijo, ki je prispela v to komisijo, pa še tisto naslednjo, ki jo bomo še obravnavali pri naslednji točki, pogledal, videl marsikaj. In samo še čakam, kdaj bodo zaključki Nacionalnega preiskovalnega urada s preiskavo suma kaznivih dejanj in kdaj bodo obtožnice pravnomočne. Ker, verjemite mi, zelo hitro bo to šlo. Samo tisto, kar sem sam videl, je totalna potrditev kriminala – kriminala brez kakršnekoli možnosti razmisleka o posledicah. Ni važno, važno je, da vi dobite svoje evrčke, koliko ljudi pa za to umre in koliko jih še bo, to pa sploh ni pomembno.
Hvala lepa. Nadaljujemo razpravo. Besedo bi moral dobiti Željko Cigler, pa ga ni. Naslednji je na vrsti Rudi Medved.
Hvala za besedo, podpredsednik. Če bi strnili v en stavek slišana stališča koalicijskih poslanskih skupin, potem je Marjan Šarec kriv za epidemijo, za posledice epidemije najbrž zato, ker preden je odstopil, ni cepil ali pa vsaj testiral prebivalcev države. Tako si je to pač mogoče razlagati. Ker tukaj slišimo trditev, da je Marjan Šarec odstopil na začetku epidemije. Marjan Šarec je odstopil 27. januarja 2020. Sedaj vas jaz vprašam, kaj ste takrat vedeli o covidu. Kaj ste vedeli o epidemiji? Od kod je bila takrat epidemija v Sloveniji oziroma je bil to začetek epidemije? Nihče od vas, od nas, nihče pojma ni imel in niti sanjalo se mu ni takrat, kaj vse nas čaka. Niste vedeli. Ampak to je kar tako z rokava streseno, odstopil je na začetku epidemije. Ni res. 27. januarja. Vlada je do nastopa nove vlade delovala, funkcionirala. 4. 3., torej 4. marca je bila v Sloveniji prva okužba. Govoriti o tem, da takratna vlada ni ukrepala, je popolno zavajanje in je preprosto čista laž. Že po zaznavi prve okužbe je vlada ukrepala. 6. marca je dalo Ministrstvo za zdravje, seveda s pooblastilom vlade, jasna navodila domovom za starejše občane, kako naj ravnajo v primeru širjenja okužbe oziroma za preprečitev širjenja okužbe. Vlada je potem nekaj dni pozneje zaprla mejo z Italijo in Hrvaško ob ogorčenem nasprotovanju velikega reševalca življenj, pozneje, gospodarskega ministra Počivalška, ki je bil odločno proti temu ukrepu. To sem slišal na lastna ušesa, ker sem bil na tisti seji vlade. Ta ukrep je bil usmerjen v to, da se prepreči množično vnašanje virusa v državo. Vmes so bili ukrepi. 12. marca, dan pred zamenjavo vlade, je minister za zdravje na podlagi 7. člena Zakona o nalezljivih boleznih, veljavnega 7. člena, razglasil epidemijo covida-19 v Sloveniji. 12. marca. Takrat je bilo v Sloveniji 96 okužb. Minister za zdravje je razglasil epidemijo. Kasneje, ko je bila drugič razglašena epidemija, se bomo spomnili, koliko je bilo takrat okužb in kako se je mečkalo z razglasitvijo epidemije v drugo. Ampak tisto, kjer prihajate v popolno nasprotje sami s seboj, je pa, da je bil načrt za obvladovanje epidemije ob nastopu vlade Janeza Janše neustrezen. Kako je bil neustrezen, če po drugi strani razlagate, kako je bila vlada Janeza Janše pri obvladovanju epidemije v prvem valu uspešna in deloma lahko temu tudi pritrdimo? Na podlagi tega načrta, za katerega pravite, da je bil popolnoma neustrezen, so se sprejemali in izvajali očitno učinkoviti ukrepi. Če je bil tako neustrezen ta načrt, zakaj ga je potem vlada spreminjala šele 23. julija? Če je bil tako neustrezen in tako urgentno bi ga bilo treba spreminjati, pa je ukrepanje v prvem valu na podlagi tega načrta vendarle delo neke rezultate. Trditev, kako ste se neizmerno posvetili razmeram v domovih za starejše občane, ta trditev pa je za lase privlečena. Na podlagi podatkov seveda, na podlagi podatkov. 6. marca, kot sem rekel, je minister za zdravje po pooblastilu vlade odredil zaprtje domov za starejše občane za obiskovalce zaradi nevarnosti vnosa virusa v domove za starejše občane. Ukrepi in navodila so sledili takoj za tem. V domovih za starejše občane so imeli jasna navodila. Ampak ne glede na to smo imeli sliko 4. maja, na primer, to je bilo nekje na vrhuncu prvega vala: 78 umrlih stanovalcev v domovih za starejše občane. To je bilo 80 % vseh smrti zaradi epidemije v Sloveniji. Samo 10 ljudi, stanovalcev v domovih za starejše občane, je umrlo v bolnišnici. Vsi ostali v samih domovih, in to kljub podatku iz tistega časa, da so bili intenzivni oddelki v bolnišnicah na vrhuncu prvega vala zasedeni 35-odstotno, v domovih za starejše pa je umrla večina tistih, ki so sploh umrli, stanovalcev v domovih za starejše, torej ne v bolnišnicah, v domovih za starejše. Seveda to niti ne preseneča. Da je bil odnos aktualne oblasti do problema covida v domovih za starejše očitno popolnoma napačen, kažejo zdaj tudi podatki, je pa to vladno sporočilo s 27. maja 2020, to je bilo objavljeno na vladni strani. Pri tem se moramo soočiti z dejstvom, da med starostniki, zlasti med oskrbovanci domov za starejše občane, živi veliki ljudi, ki se jim življenje počasi izteka. To piše vlada. Tudi pri njih premeščanje v bolnišnico samo zato, ker so okuženi z novim koronavirusom, ni smiselno. Ja seveda, ob taki doktrini reševanja problema v domovih za starejše te številke, o katerih sem pravkar govoril, ne čudijo. In potem je stekla, v narekovajih, v resnici pa očitno ne, velika akcija za pripravo celotne države na prihajajoči drugi val. Kako so tekle te priprave, vemo, kaj se je dogajalo v drugem valu, tudi vemo, da ne ponavljamo vseh številk. Ampak epidemijo je ta vlada ob drugem valu razglasila šele 18. oktobra pri 726 okužbah. Ob prvem valu na začetku epidemije, takrat niti še ne moremo govoriti o valu, na začetku epidemije je vlada Marjana Šarca razglasila epidemijo ob manj kot sto okuženih. 96 okužb je bilo ob razglasitvi epidemije. Tu poslušamo neko mantro, da je ta vlada uspešno obvladala epidemijo. Ja, tega pa res ne morete trditi! Marsikaj lahko relativizirate, ampak tega, da je ta vlada uspešno obvladala epidemijo, tega pa res ne morete trditi. In ne govoriti o gospodarski rasti, pa ne vem vse o čem še. Gre za smrti. Gre za smrti. Zakaj je bila Slovenija v nekem obdobju v svetovnem vrhu po smrtnosti zaradi covida-19, o tem govorimo. O tem govorimo. Gospodarska rast in vse ostalo. Ja, ampak za kakšno ceno? Za kakšno ceno? [[oglašanje iz dvorane]] Ja, za kakšno ceno?
Prosim za mir v dvorani.
Ukrepi, da virus ni preskakoval, sem slišal prej. Da so bili ves čas v ospredju ukrepi, da virus ni preskakoval. Ja, pa še kako je preskakoval! Saj številke to jasno povedo. In da strokovna skupina, ki jo je ustanovil predsednik vlade, ni ovirala Nacionalnega inštituta za javno zdravje. Ja, jaz bi celo verjel, da ga res ni ovirala, ampak politika je ovirala strokovno skupino, ko razlagate, kako neizmerno dobro je bilo komuniciranje, zato ker je vlada vsak dan sklicala tiskovno konferenco. Vidite, ravno v tem je pravzaprav srčika tega problema. Redno komuniciranje še ne pomeni dobro komuniciranje. V dveh, treh informativnih oddajah vsak dan smo lahko slišali nekaj, kar je trdila vlada, predpisovala vlada, na drugi strani iz te strokovne skupine o posameznih ukrepih niso nič vedeli ali pa so jim nasprotovali, pa jih je politika vseeno uveljavila. In temu pravite dobro komuniciranje. Ne, saj ravno v tem je problem. Slabo komuniciranje, motnje, šumi v komunikacijah. Šumi v komunikacijah. To, če vse skupaj zdaj povežete v en paket, je povzročilo, da smo imeli epidemiološko sliko v Sloveniji takšno in tako porazno, kot smo jo imeli. V tem trenutku samo še tole. Ko smo slišali, kako neizmerno dobro se je vlada skupaj s stroko pripravljala na uničujoči drugi val, kot se je pozneje izkazalo, vaš vladni govorec, ta komunikator, je konec poletja 2020 v eni izmed oddaj na javni televiziji jasno povedal, da so odgovorni za pripravo na drugi val poleti hibernirali. Pojdite si pogledat ta posnetek. Nihče se takrat ni očitno veliko sekiral, kaj je povedal, ampak to je bilo očitno uradno stališče vlade. Saj se ni verjetno tega sam izmislil. Hibernirali, torej spali, niso delali. Posledica tega je uničujoči drugi val in prepozna, bistveno prepozna razglasitev epidemije, šele 18. oktobra. Ker se je gledalo po drugi strani tudi, da se ljudi morda ne bi jezilo, če še niso vsi z dopusta in podobno. Torej se ni gledalo v prvi vrsti na javno zdravje, ampak na vse druge možne interese. Vse druge možne interese je pri tem vlada mimo strokovne skupine upoštevala, da je odreagirala tako pozno. In smo padli potem v ta drugi val. Zdaj se pa čudite, da komisija ugotavlja odgovornost tistih, ki so zakrivili to situacijo. Najprej je očitno čudno, da sploh komisija to ugotavlja, da ugotavlja politično odgovornost. Ja, katero pa? Preiskovalne komisije ugotavljajo v prvi vrsti politično odgovornost. Seveda tudi kazensko, takšne so pristojnosti preiskovalnih komisij. Ampak v prvi vrsti politično odgovornost. Vse, kar gre v to smer, potem vi poimenujete politični boj opozicije, vse, kar je bilo v okviru te komisije ugotovljeno, zrelativizirate in zreducirate na očitke o političnem boju. Ampak dejstva pričajo sama zase. Poročilo samo je dovolj zgovorno. Če vi ne vidite globine tega sporočila, ga slovenska javnost zanesljivo vidi. V LMŠ bomo vsekakor predlagane sklepe in bistvene ugotovitve te preiskovalne komisije podprli, ker smo spremljali delo komisije. Delo komisije je bilo javno, ljudje so si lahko ob teh pričanjih ali pa nepričanjih ustvarili svoje mnenje.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti Jožef Lenart. Izvolite, imate besedo.
Lepa hvala za besedo, podpredsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Parlamentarna komisija, ki poskuša ugotoviti odgovornost o tem, ali so nosilci političnih funkcij delali v redu ali tudi kaj narobe, ali so morda delali celo namerno narobe ob tako imenovani covid krizi, ali so neupravičeno jemali svobodo državljanom. Torej imamo neke namige, imamo tudi poskuse sodb in nekateri bi želeli tudi obsodbe. Moje stališče je, da je ta vlada spremljala stanje v Sloveniji okoli covid situacije in potem je spremljala tudi situacijo v Evropski uniji in tudi v svetu in pa tudi ravnala s smernicami Svetovne zdravstvene organizacije oziroma WHO. Bodimo realni −, kdo je pa bil uspešen v boju z epidemijo? Takšne sodbe moram reči, da so precej subjektivne, nerealne, kajti dejansko tudi poslanci sami, ki smo tukaj sprejemali nekatere zakone, ki jih je predlagala vlada, smo bili v tistem momentu včasih v dilemi, ali bo zadeva prijela ali ne bo prijela. Se pravi vsi, cel svet, cela Evropska unija, tudi Slovenija je dejansko poskušala reševati, kakor je pač kdo znal, ampak v skladu s smernicami Svetovne zdravstvene organizacij. To vmesno poročilo je bolj kot ne pristransko, seveda politično. To je čisto normalno in je tudi pravica vsake opozicije, da na nek način poskuša osporavati kvalitetno, uspešno delo vlade. Ampak verjamem, da je bila že ustanovljena v tej smeri ta komisija, da bi zameglila tudi uspešnost. Če smo tako nekako prišli do tega, da je bilo preveč smrti zaradi covidne bolezni, potem tudi moramo biti realni, da vse pa le ni bilo narobe. Bila je kriva za te smrti tudi brezbrižnost in neodgovornost do soljudi. Tukaj imam en zapis prof. dr. Mira Hačeka, pa bom prebral, ker se mi zdi strašansko aktualen, da se potem tudi nekako ta krivda, ki bi jo radi obesili sedaj tej vladi malo porazdeli. In sicer piše takole: »Žal živimo v družbi, kjer so pravice posameznika povsem zasenčile odgovornost do skupnosti. Glasna agresivna in ne ravno inteligentna manjšina noče razumeti, da je njihova pravica omejena s pravicami drugih ljudi in seveda ni neomejena. Vsakdo se ima pravico ne cepiti in zboleti ter nenazadnje tudi umreti. Če pa pri tem ogroža še desetine drugih, od katerih potem ima kdo dolgotrajne posledice in celo umre, tu pa se pravice posameznika nehajo. Pravica mene do svobodne izbire je omejena s pravicami ljudi, ki so okoli mene. In če kljub izbiri necepljenja želim ostati del družbe, moram sprejeti pravila te družbe, s katerimi želi družba zaščititi ranljive. Za tiste, ki težje sledijo argumentaciji, preprost primer: omejitev hitrosti v naselju je 50 kilometrov na uro, vsak ima pravico voziti tudi 100, ampak ne ubiti nekoga.« Tako je torej pojasnil prof. dr. Miro Haček. Moram reči, da se do določene mere mora vsak strinjati s tem, da smo imeli poskuse in tudi uvajali primere dobre prakse in ukrepe, pa niso prijeli zaradi nekaterih neodgovornih, ki so skozi vse mogoče kanale poskušali dejansko biti proti temu, kar je vlada naredila, samo zaradi tega, ker so bili politično na drugi strani. To pa seveda ni bilo v redu. Kar se tiče števila umrlih, smo tudi v Evropski uniji na 12. mestu, kar je visoko, in moram reči, tudi meni žalostno, ampak smo pa tudi šele na 12. mestu po precepljenosti. In iz tega naslova je bilo veliko več smrti, kot bi jih morda bilo, če bi se bolj držali priporočil, da se cepimo. Cepljenje je bilo prostovoljno ves čas, in še zdaj je, ampak dotaknil se bom tudi tistih, ki so na nek način gledali stran, ko smo imeli zunaj pred parlamentom cele gruče anticepilcev, se pravi pravih aktivistov, ki so nagovarjali proti temu, da se ljudje cepijo, in kako bo to škodljivo vplivalo na vse slovenske državljane. Omeniti moram tudi, da vsi vemo, da ni res, da bi ta vlada bil Janez Janša, da bi Slovenska demokratska stranka sama odrejala skupine in tako naprej. Ne vem, zakaj se ne pokliče ministra Poklukarja in se ga vpraša v obraz, ali je on resnično bil samo minister na papirju, pa tudi prejšnjega, Gantarja, ali so vsi ti ljudje bili na papirju. Ja, vraga, to so zdravniki! Če so zdaj ministri, vsekakor niso pozabili tistega, kar znajo o zdravstveni etiki, in tudi svojega strokovnega znanja ne morejo čez noč pozabiti. Sekretarka je zdravnica, vodja svetovalne skupine je zdravnica, še enkrat, minister je zdravnik. Tu je veliko, veliko, kako naj rečem, nekih namigovanj na popolnoma nerealni osnovi. Sam pa tudi v Poslanski skupini SDS v celoti zavračamo te ugotovitve in teh predlaganih sklepov ne moremo podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo želi predlagatelj Robert Pavšič.
Hvala, predsedujoči. Ne vem, ali ne želite slišati ali ne vem kaj. Nismo poslanci ugotavljali presežnih smrti, kolega poslanec. Nismo poslanci ugotavljali presežnih smrti, ampak jih je za to poklicana stroka. 3 tisoč 600 presežnih smrti, kar z gotovostjo pripišejo posrednim in neposrednim neučinkovitim ukrepom. Ko se stroka sklicuje na gotovost, je moralo biti nekaj zelo zelo narobe, veste. Vsi argumenti so pač neslišani. In ko ste navajali mnenje, ste govorili o cepljenju. Pa vam povem, kaj je šlo s cepljenjem narobe. In to je tudi vlada vedela. Decembra je bila naklonjenost cepljenju 63-odstotna. Tisti, ki pa se niso želeli cepiti, so pa želeli − veste kaj? Samo informacije. Ne verjamem tako novemu cepivu, dokler se s časom ne izkaže, da je varno. In kaj je vlada naredila? Od decembra 2020 še do danes nosimo maske. Torej so še danes ukrepi v veljavi. Kaj je naredila? Kdaj se je začela promocija z razlaganjem, strokovnim pristopom? Mnogo prepozno. Pa veste zakaj? Ker je Janez (Ivan) Janša osebno, to je priznal na zaslišanju, to je potrdil tudi nekdanji minister gospod Gantar, osebno naročil spremembo cepilne strategije. Osebno je naročil. Očitno je bil najboljši zdravnik leta 2020 Janez (Ivan) Janša, ker on je vedel vse, kar se cepilne strategije tiče. In seveda, kolesarji bodo zdaj krivi. Ne vem, če ste prej slišali, stopnje zaupanja vladi iz raziskave, do katere je imela vlada dostop, mi jo pa imamo šele danes. Nekdanji minister je videl veliko nevarnost v tej stopnji nezaupanja in je sam odstopil. Odstop je predlagal tudi vladi z mnenjem, naj pride nekdo, ki mu bodo ljudje verjeli. Zdaj naprej je lahko samo moja špekulacija. Kaj je v tebi takšnega, da se oklepaš oblasti za vsako ceno? Tudi za ceno avtobusa mrtvih na dan. Ko govorimo o milijonih evrov, človek to lahko še nekako sprejme. Ko pa govorimo o človeških življenjih, tukaj pa kompromisov ne bo. Niti enega argumenta, niti enega dokumenta, niti enega pričanja ni, ki bi potrdil to, da je bilo ukvarjanje, upravljanje epidemije v drugem valu uspešno. Niti enega. Ne, mi smo poslušali, kako ste zagotavljali opremo. Kakšno opremo? Maske iz toaletnega papirja z elastičnimi gumicami, za katere je vlada kasneje sprejela sklep, da so prepovedane, ne moremo jih uporabljati. To je bila oprema. O predihovalnikih pa raje ne bi, ker je šlo, in za tem suvereno stojim, za kriminalno dejanje, in to najvišjih oblasti. Najvišjih izvršnih oblasti v tej državi. Najlažje je vzeti papir, prebrati nekaj, kar vam napišejo. Ko sem želel pokazati dokumente, ste glasovali proti in se smejali, kako vam je uspelo preglasovati možnost se seznaniti s kriminalom. Če nečesa ne vidiš, potem to ne obstaja ali kaj? Me na eno knjigo spominja o najbolj krvoločni živali v tem vesolju, za katero nobeden ne ve, kako pravzaprav izgleda. Pa veste, zakaj ne? Ker je toliko neumna, da je prepričana, da če ti nje ne vidiš, ona tudi tebe ne. In ko jo enkrat zagledaš, je že prepozno.
Hvala lepa. Vidim, da ta razprava nekako teče mimo celo naslova preiskovalne komisije. Morda bi bilo dobro, da bi predsednik preiskovalne komisije kaj povedal o neustrezni porabi javnih sredstev in o neupravičenem omejevanju svoboščin, govori pa o anketah in podobnih stvareh. Čez mesec in tri dni bo anketa. Predlagam, da se tudi ustrezno koncentrirate na to, kar ste zahtevali za odreditev preiskovalne komisije. Besedo ima Mojca Škrinjar [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Postopkovno? Predlagatelj, izvolite, imate besedo.
Veste, gospod Tanko, lahko bi se usedli tja, pa debatirali z mano. Ankete je naročilo Ministrstvo za zdravje decembra 2020 ko smo imeli tam dva ministra. Najprej je bil to gospod Gantar, potem je bil pa to Janez (Ivan) Janša. Glede na to, kakšni podatki so v teh anketah, ki so neposredno v povezavi z vsem, kar je preiskovala parlamentarna komisija, ne morete kot podpredsednik subjektivno odločati o tem, ali kot predsednik komisije iztirjam to razpravo v vode, ki se ne tičejo vmesnega poročila. Ta raziskava, pa ta raziskava, tri so, vse tri so v neposredni povezavi z aktom o odreditvi parlamentarne preiskave, neposredno, sodijo celo časovno v akt o odreditvi parlamentarne preiskave. Zanimivo, vam bom še enkrat prebral zadnje vprašanje. Vlada naroči raziskavo javnega mnenja, v katerem je vprašanje: Kdo je po vašem mnenju odgovoren, da ima Slovenija eno od najslabših epidemioloških slik v svetu? To je priznanje, da se je nekdo zavedal, da je zavozil upravljanje epidemije. Samo to.
Hvala lepa. Jaz bi rad samo spomnil, gospod predlagatelj, da imate vi vmesno poročilo za ugotovitev dejanskega stanja in morebitne politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij zaradi neustrezne porabe javnih sredstev ter neupravičenega omejevanja pravic in svoboščin v obdobju od do. To ste vi zahtevali. Če ste že to zahtevali, potem bi od vas pričakoval, da boste v tem vmesnem poročilu tudi o tem govorili. Ne o anketah pa kdo je kakšno raziskavo naročil. O dejstvih, o rezultatih bi bilo treba kaj povedati. Ne pa o vsem drugem, o tistem, ki nima nobene neposredne povezave z neustrezno porabo javnih sredstev ali pa za neupravičeno oziroma neustrezno omejevanje pravic in svoboščin. Besedo ima Mojca Škrinjar. Izvolite. [[oglašanje iz dvorane]] Predlagatelj, izvolite.
Očitno je, gospod Tanko, da niste prebrali vmesnega poročila. Če bi ga prebrali, bi vedeli, da te ankete v vmesnem poročilu ni, ker je prišla dokumentacija šele kasneje. Samo to.
Hvala lepa. Jaz vam samo govorim o tem, kaj ste zahtevali z odreditvijo preiskovalne komisije, in ta je bila odrejena na vašo zahtevo. Povedal sem vam, kaj v naslovu te preiskovalne komisije piše, lahko si še enkrat preberete. Rad bi, če že poslušam razpravo, da poveste kaj o teh dejstvih glede neupravičene porabe javnih sredstev oziroma neustrezne porabe ter neupravičenega omejevanja pravic in svoboščin. To je bila tema vaše preiskovalne komisije, ne ankete in kdo je ankete naročil in kdo jih je izvajal. To nas ne zanima. Izvolite, imate besedo.
Zelo selektivna interpretacija že naslova parlamentarne komisije: odgovornosti nosilcev javnih funkcij pri izvajanju ukrepov, povezanih z epidemijo covida-19 in z blaženjem njenih posledic. Izvajanje ukrepov, blaženje posledic, jaz ne vem v čem je sedaj problem, da se morava midva tukaj [[…]]Popolnoma vsaka beseda, ki sem jo danes izrekel, je v skladu z aktom o odreditvi parlamentarne preiskave in je v skladu z vmesnim poročilom. S tem tudi zaključujem tole debato z moje strani.
Hvala lepa. Zaradi javnosti bom prebral naslov: obravnava Vmesnega poročila o poteku parlamentarne preiskave za ugotovitev dejanskega stanja in morebitne politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij pri izvajanju ukrepov, povezanih z epidemijo COVID-19, in z blaženjem njenih posledic zaradi suma neustrezne porabe javnih sredstev ter neupravičenega omejevanja pravic in svoboščin za obdobje od 13. marca 2020 do dneva odreditve predmetne parlamentarne preiskave in za morebitno spremembo veljavne zakonodaje, ki ureja ukrepanje države pri spopadanju z epidemijo nalezljive bolezni oziroma njenimi posledicami. Ankete niso bile predmet preiskave parlamentarne komisije, ampak predvsem posledice, ki sem jih v naslovu navedel. O tem nismo slišali še nič. − Mojca Škrinjar, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Najprej mislim, da smo vsi v tej dvorani in kjerkoli drugje prepričani in se zavedamo tega, da je vsaka presežna smrt tragična izguba za Slovenijo. To najprej. Kdo je pa temu kriv, o tem smo se pa pogovarjali. Gospod predsednik Robert Pavšič, noben dramaturški tenorski vložek ne bo pomagal, da bi zakrili tisto, kar poročilo razkriva – nobenih številk, nobenih dokazov, nič, kar ste želeli dokazati. Preprosto nič nimate. Komisija za medicinsko etiko je povedala, da niti en dom ni bil zgrajen v desetih letih. Domovi so bili neustrezni. Dejstvo je, da je tudi to pomagalo pri tem, da je bila kakšna smrt preveč, ko se je začela epidemija razraščati. Poleg tega je predsednik vlade v pričevanju in tudi javno povedal, ko je gospod Pavšič dvomil v njegovo cepilno strategijo v času, ko je še opravljal funkcijo ministra za zdravje po odstopu gospoda Gantarja, da je naročil cepivo ne glede na ceno, vso razpoložljivo cepivo. S katerim cepivom pa bo kdo koga cepil, o tem pa predsednik vlade ne odloča, o tem odločajo zdravniki. To je jasno. Da se zdaj pogovarjamo o nekih anketah, ki jih zdaj navaja gospod Pavšič, je bizarno. Kako so ljudje zaupali, so zaupali tudi glede na to, kako poročali so mediji. Sama sem v ločenem mnenju poudarila in pri tem vztrajam, da je bilo pristransko poročanje tako RTV Slovenija kot POP TV in Kanala A o epidemiji. Pristransko. In če pristransko poročate, potem tudi lahko preverite zaupanje po tem pristranskem poročanju. To ni bilo fer in mislim, da imajo tudi mediji določeno mero odgovornosti. O tem pa še nismo nič govorili v tej preiskovalni komisiji. To, kar je dejal gospod Rudi Medved, o praznih skladiščih ni pa nič govoril. Potrjuje pa špekulacijo gospoda Marjana Šarca, ki je raje tvegal vse in postavil vse na kocko samo zato, da bi bil izvoljen. Odstopil je, ker je računal na to, da bo dobil toliko glasov, da bo imel več kot 13 %. Saj je rekel, da s 13 % se ne da vladati, in s to Levico, ki jo ima ob vladi. To je resnično bilo nesramno, kar je bilo storjeno. Potem pa povezava, ki jo je naredil gospod Rudi Medved in dejansko povezal, češ, da je gospodarska rast bila zaradi tega, ker je bilo toliko presežnih smrti. To je pa grozljiv zaključek. To je pa grozljiv zaključek, in to kaže na sprevrženost stranke LMŠ, oprostite, do gnusa. In vi govorite o komuniciranju, komunicirate pa na tak način, ker je bilo toliko smrti, je tudi gospodarska rast večja. Lepo vas prosim, to je sramotno, kar govorite. Lahko rečem samo to, da je v ločenem mnenju napisano vse zelo natančno, veliko bolj kot sem sama povedala v stališču. Predlagam, da si ga tudi preberete vsi, ki to želite, ki se želite prepričati tudi o vseh pričanjih. Potem boste videli dejansko izzive strokovnosti, pa tudi odnosa, kako se je vodilo delo te komisije in proti kateremu smo marsikdaj člani komisije protestirali. Hvala.
Hvala lepa. Replika, Rudi Medved. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz ne vem, pa sem prebral to poročilo, eden izmed redkih, kje se to poročilo ukvarja z motivi odstopa Marjana Šarca z mesta predsednika vlade. Tega jaz nisem zasledil. Kompletne analize, zakaj je odstopil, kako je odstopil. Očitno še vedno špekulirate s tem, da je Marjan Šarec kriv za epidemijo, ker je odstopil. Pravite pa, da je to podlo dejanje. Me čudi, saj ste vi prevzeli oblast za njim. Nenavadna kvalifikacija tega dejanja. Kar zadeva pa povezovanje nekaterih kazalcev, tudi gospodarske rasti in smrti, to je pa sploh popolna insinuacija, kako ste vi obrnili moje besede. Jaz vam govorim o tem, da se hvaliti, kako neizmerno uspešno je vlada obvladala epidemijo, hkrati pa navajati podatke, ki s temeljnim kazalcem epidemije, to so pa smrti, nimajo nobene zveze, potem pa na koncu postavim vprašanje, da seveda je cel kup kazalcev med to epidemijo ugodnih, toda za kakšno ceno. To je to, kar sem povedal. Seveda vi to obrnete samo zato, da napadate ponovno in poskušate diskreditirati vsakogar iz opozicije, ki se oglasi v tej dvorani.
Hvala lepa. Prehajamo v sklepni del razprave, v katerem dobi besedo še predsednik predlagatelja Robert Pavšič. Izvolite, imate besedo.
Hvala. Dejansko sem pričakoval, da bi vsaj tisti, ki so v dvorani, poročilo prebrali. Očitno pa je, da sem ga prebral sam, pa strokovne službe, pa še kateri od strokovnih sodelavcev, ki je sodeloval v postopku nastajanja tega vmesnega poročilo. Pa imeli ste možnost predlagati tudi kakšnega svojega. Te možnosti niste izkoristili. Niste niti želeli sodelovati pri nastajanju tega vmesnega poročila, razen potem na koncu z nekimi za lase privlečenimi amandmaji, sklepi, sklicevanjem na podatke, ki sploh niso v dokumentaciji preiskovalne komisije. Veste, to ne gre tako. Preiskovalna komisija je zelo resno delo. Ima za osnovo številne dokumente in mora svoje delo opraviti korektno. Jaz sem prepričan, da smo ga opravili zelo korektno, izvedli pripravljalna preiskovalna dejanja, realizirali dokazne sklepe in na metodološki in zakonit način prišli do vmesnega poročila. Če pa želite dejstva – veste, kdaj so letala preletela parlament? 1. junija. Že 16. junija prihajajo opozorila iz Instituta Jožef Stefan, da je efektivni R, reprodukcijski faktor, narasel nad 1, kar pomeni zelo močan signal o tem, da se nekaj kuha, nekaj dogaja. Že 23. 6. Institut Jožef Stefan opozori, da nam grozi drugi val. V štirinajstih dneh je reprodukcijski faktor, s katerim se meri hitrost širjenja virusa med populacijo, narasel na 2,4. Kaj pa odzivi vlade? Jih ni bilo do 18. oktobra. Pa gremo na avgust, da preskočim en košček − to vse piše v poročilu. 13. avgusta je prišlo opozorilo, da epidemija narašča s podvojenim časom približno 15 dni. Na vsakih 15 dni se torej podvoji število okuženih, kar pomeni, da sproščanje ukrepov ni več smiselno. Vlada ni spremenila nič, vztrajala je na že sprejetih ukrepih. Tako se je delalo, zelo selektivno, seveda zase, da se je lahko očistilo bazene na Krku, da se je lahko preverjalo, kako delujejo varnostne službe na mejah. Vse samo zato, da se ne bi ukvarjali s tistim, s čimer bi se morali ukvarjati. Saj so bila priznanja, da se je drugi val podcenjeval, da je nekdo hiberniral čez poletje, to smo danes že slišali. Nekdo je spal čez poletje. Minister za gospodarstvo je celo priznal, da so bili ukrepi zgrešeni. Nekdanji minister za gospodarstvo in aktualni minister za gospodarstvo je to priznal. Na tej komisiji ga sicer nismo zaslišali, bi ga pa z velikim veseljem na komisiji, ki jo bomo obravnavali pri naslednji točki dnevnega reda, ampak tudi to verjetno ne bo tako lahek postopek. Zanimivo je predvsem to, kaj vse se je vedelo, kaj vse se je pričakovalo, kaj vse se je imelo, česar nismo imeli, in kaj se je naredilo. Če je politika sprejemala ukrepe, je potem tu zelo jasna politična odgovornost. Zato tudi skladno z Aktom o odreditvi parlamentarne preiskave predlagamo morebitno spremembo veljavne zakonodaje, ki ureja ukrepanje države pri spopadanju z epidemijo nalezljive bolezni oziroma njenimi posledicami. Pa tudi to je očitno pri vas nesprejemljivo. Pa vam bom prebral vse sklepe, ki jih predlagamo kot komisija in o katerih bomo glasovali v sredo. Predlagamo osem sklepov. Prvi sklep: Državni zbor poziva Vlado Republike Slovenije, da v sodelovanju s strokovnimi deležniki nemudoma pristopi k nadaljnjemu oblikovanju predloga zakona, ki bo v slovensko zakonodajo prenesel evropsko direktivo«, ne bom niti govoril, katero, »o zaščiti prijaviteljev. Predlog zakona mora prijaviteljem nepravilnosti, tako imenovanim žvižgačem, zagotoviti ustrezno celostno zaščito. Državni zbor ob tem predlaga Vladi Republike Slovenije, da preuči možnost uvedbe neodvisnega organa, ki bo odgovoren za nadzor in izvrševanje zakonodaje, ki ureja prijavo nepravilnosti.« Kaj je s tem sklepom narobe, meni ni jasno. Za vas je pač nepotreben, zato ker tisti, ki pove, da se nekaj narobe dogaja, je v trenutku diskreditiran ali pa celo odpuščen, na njegovo mesto − kar pa je bilo izpričano na pričanju − pa je imenovan nekdo iz vaše stranke. Drugi sklep: Državni zbor poziva Vlado Republike Slovenije, da pristopi k pripravi ustreznih zakonskih sprememb za izboljšanje medijske zakonodaje in Zakona o Radioteleviziji Slovenija, s ciljem ohranitve svobode izražanja, obveščanja in krepitve neodvisnega novinarstva. Zakonodaja mora novinarjem nuditi ustrezno zaščito pred nedovoljenimi pritiski. V času epidemije smo teh nedovoljenih pritiskov, diskreditacij javne medijske hiše bili priča vsakodnevno. V smislu nekega verodostojnega posredovanja informacij je treba to zagotoviti tudi zakonsko, ker očitno zgleda, da na nekem moralnem nivoju ne bomo šli. Če se vrnem na stopnjo zaupanja, zelo zanimivo tudi ugotovitev, za katero so v vladi vedeli. Ah, ja, veste, toliko je tega že, da je kar težko poiskati in zelo na hitro najti. Zaupanje medijem. 57 %, sicer ne vem, kaj dela NIJZ med mediji, 57 % ljudi je zaupalo v NIJZ, 56 % je zaupalo televizijskim oddajam na RTV, 51 % jih je zaupalo internetni strani, Multimedijskemu centru RTV, 50 % oddajam na Pop TV in Kanalu A, 49 % 24ur.com, 46 % Sledilniku COVID-19, 36 % Siolu, 30 % jih je pa samo zaupalo Ukomu. Torej tisti, ki bi moral biti najbolj kredibilen, je v populaciji zaupanja dosegel samo 30 %. Če to ni alarm, a očitno ni, in če to ni potrebno neke zakonodajne korekcije, prav, saj boste vi glasovali, verjetno proti. Tretji sklep: Državni zbor predlaga Vladi Republike Slovenije, da prouči potrebe po spremembah zakonodaje s področja dostopa do informacij javnega značaja z namenom zagotavljanja večje preglednosti oseb javnega prava. Zakonske spremembe bi morale osebe javnega prava zavezati k doslednemu zagotavljanju informacij na lastno pobudo. Torej da se to proaktivno objavlja in s tem, ko je zaključen posel, objavi vse, tudi tisto, kar je bilo v postopku označeno z nekimi stopnjami tajnosti. Četrti sklep: Državni zbor poziva Vlado Republike Slovenije, da na podlagi ugotovljenih pomanjkljivosti normativne ureditve pripravi ustrezne zakonske spremembe za večjo učinkovitost preprečevanja korupcije in pregona kriminala ter ponovno vzpostavi neodvisnost in avtonomnost Nacionalnega preiskovalnega urada. Državni zbor prav tako poziva Vlado Republike Slovenije, da se vzdrži selektivnega imenovanja državnih tožilcev in zagotovi ustrezna proračunska sredstva za njihovo delovanje. To je v bistvu samo prošnja Vladi, da omogoči delovanje tretje veje oblasti. Pa tudi to bo verjetno težava, ker NPU je baje neodvisen, pa vidimo iz še ene preiskovalne komisije, da temu niti približno ni tako. Peti sklep: Državni zbor poziva Vlado Republike Slovenije, da se pri poslovanju države z gospodarskimi družbami izogiba konfliktu interesov in ne posluje s pravnimi subjekti, katerih člani organov vodenja in ali nadzora so v predkazenskem ali kazenskem postopku za kazniva dejanja s področja gospodarskega kriminala. To bi moralo bit samoumevno. Pa bo očitno tudi tukaj težava. Šesti sklep: Komisija predlaga, da Državni zbor na podlagi Zakona o računskem sodišču predlaga Računskemu sodišču Republike Slovenije, da revidira nakupe hitrih antigenskih testov v času epidemije nalezljive bolezni covid-19. Če je Računsko sodišče opravilo pregled nabav zaščitne opreme, jaz ne vidim nobene težave, da bi Računskemu sodišču v skladu s pristojnostmi predlagali, da izvede revizijo tudi tega, ker bo verjetno odločitev hitrejša, kot je odločitev Nacionalnega preiskovalnega urada, ki preiskuje tukaj sum kaznivega dejanja ravno na tem področju. Ampak tudi tukaj bodo zagotovo pomisleki. Sedmi sklep: Državni zbor poziva vse člane 14. vlade Republike Slovenije, pri katerih je preiskovalna komisija razkrila in dokazala subjektivno ali objektivno odgovornost za nepravilnosti, da nemudoma odstopijo s položaja ministrice oziroma ministra, vključno s predsednikom Vlade. To se bo zgodilo, če ne prej, po volitvah. Bi pa vsaj nek simbolni sklep lahko sprejeli in pozvali odgovorne, da sprejmejo svojo odgovornost. In še osmi sklep: Državni zbor bo vso zbrano dokumentacijo, ki jo je v okviru te parlamentarne preiskave pridobila preiskovalna komisija, posredoval Policiji, Državnemu tožilstvu, Računskemu sodišču in Komisiji za preprečevanje korupcije. Državni zbor od predstojnikov vseh navedenih inštitucij pričakuje ustrezno ukrepanje. To bi bilo pričakovano tudi od teh inštitucij, da bi se odzvale in raziskali tisto, kar je raziskav potrebno. Sicer sem vmes ne kot predsednik komisije, ne v imenu komisije, ampak v lastnem imenu naznanil kar nekaj sumov kaznivih dejanj, in to Državnemu tožilstvu, ki zdaj bdi nad temi. Vidim, da je bilo nekaj tudi pozitivnih reakcij, in to je pravzaprav za spodbujati, da se poleg politične odgovornosti, ki jo ugotavlja ta komisija, rešijo še vsi ostali sumi, potrdijo, zavržejo ali da zastarajo, kot je bil tudi predlog v Državnem zboru. Prepričan sem, da je komisija svoje delo v času od ustanovitve do izdaje tega vmesnega poročila opravila zelo korektno, ne glede na to, kaj mislijo koalicijske poslanke o pristranskem vodenju in ne vem kaj še vse. Ljudje so si lahko sami ustvarili vtis, ne glede na tenorske vložke ali pa pomanjkanje jogurta. Ja, če ste začeli, potem boste tudi poslušali. Sami ste načeli to temo. Sklep pa je, da je ta vlada skupaj z vsemi ministri in s predsednikom vlade odgovorna za neustrezne, neučinkovite ukrepe, ki so povzročili ne samo finančno škodo, ampak tudi škodo, ki se je ne da izmeriti. Delo komisije zagotovo še ni zaključeno. Že čez nekaj tednov bomo nadaljevali zaslišanje in raziskali še zadeve, ki so bile odprte in za katere smo najprej samo domnevali, glede na zbrano dokumentacijo pa lahko že ugotovim, da so sumi potrjeni, nekateri celo dokazani. Ampak ker se ti sumi obravnavajo in izrekajo v Državnem zboru, izgubijo na svoji kredibilnosti. Zato pa so tudi predani ostalim, za to usposobljenim organom. In najmanj posledica obravnave tega vmesnega poročila bi moral biti dvig zaupanja v izvršno vejo oblasti, v zakonodajo vejo oblasti in v sodno vejo oblasti. Hvala.
Hvala lepa. Jaz sem tudi malo pogledal te sklepe pa tudi poslušal, niti en sklep se ne nanaša na neustrezno porabo javnih sredstev in na neupravičeno omejevanje svoboščin, to, kar ste imeli v naslovu oziroma v aktu o odreditvi parlamentarne preiskave. Jaz bi vseeno, če že take zaključke delate in s sumi nadaljujete, da to uprete na sklepe, ki jih imate v poročilu. Tega ni v poročilu. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi 71. člena Poslovnika zbora še kdo razpravljati. Vidim, da ni želje za razpravo, zato jo zaključujem. Amandmaji k predlogom sklepov niso bili vloženi. Ugotavljam, da se je Državni zbor seznanil z Vmesnim poročilom o poteku parlamentarne preiskave za ugotovitev dejanskega stanja in morebitne političnega odgovornosti nosilcev javnih funkcij pri izvajanju ukrepov, povezanih z epidemijo COVID-19, in z blaženjem njenih posledic, zaradi suma neustrezne porabe javnih sredstev ter neupravičenega omejevanja pravic in svoboščin za obdobje od 13. marca 2020 do dneva odreditve predmetne parlamentarne preiskave in za morebitno spremembo veljavne zakonodaje, ki ureja ukrepanje države pri spopadanju z epidemijo nalezljive bolezni oziroma z njenimi posledicami. Zbor bo odločanje o bistvenih ugotovitvah ter o predlogih sklepov opravil v sredo, 23. marca, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 38. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO VMESNEGA POROČILA O OPRAVLJENI PARLAMENTARNI PREISKAVI PREISKOVALNE KOMISIJE O ZAGOTAVLJANJU ZAŠČITNE OPREME TER UKREPIH INSTITUCIJ IN NOSILCEV JAVNIH FUNKCIJ ZA ZAJEZITEV ŠIRJENJA BOLEZNI COVID-19 OD 1. 2. 2020 DO ODREDITVE PREDMETNE PARLAMENTARNE PREISKAVE. Vmesno poročilo je v obravnavo zboru predložila Preiskovalna komisija o zagotavljanju zaščitne opreme ter ukrepih institucij in nosilcev javnih funkcij za zajezitev širjenja bolezni COVID-19 od 1. februarja 2020 do odreditve predmetne parlamentarne preiskave. Za dopolnilno obrazložitev dajem besedo predstavnici predlagatelja, predsednici preiskovalne komisije Suzani Lep Šimenko. Izvolite.
Najlepša hvala, predsedujoči, za dano besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, lepo pozdravljeni! 14. julija 2020 je Državni zbor odredil parlamentarno preiskavo za ugotovitev dejanskega stanja in morebitne politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij o stanju, ravnanju, zalogah, naročilih, nabavah, hrambi ter drugih načinih pridobitve ali razpolaganja z osebno zaščitno in kritično medicinsko opremo za učinkovito zoperstavljanje okužbam z nalezljivimi boleznimi ter delovanju institucij in nosilcev javnih funkcij v zvezi s pravočasno zajezitvijo epidemije COVID-19 in zaradi sumov opustitve ustreznih ukrepov v zvezi s pravočasno zajezitvijo epidemije COVID-19 za obdobje od 1. 2. 2020 do odreditve predmetne parlamentarne preiskave. Sama sem predsednica te preiskovalne komisije postala 17. decembra 2020. Namen in obseg parlamentarne preiskave sta opredeljena v zahtevi skupine poslank in poslancev za odreditev parlamentarne preiskave in v Aktu Državnega zbora o odreditvi parlamentarne preiskave, čemur smo pri delu preiskovalne komisije tudi sledili. Preiskovalna komisija je dne 16. 3. 2021 z dokaznim sklepom odločila, da se z namenom zagotavljanja preglednejše in podrobnejše preiskave delo parlamentarne preiskovalne komisije smiselno razdeli na dva dela. Prvi del predstavlja ugotavljanje dejstev in okoliščin pred razglasitvijo epidemije dne 12. 3. 2020, drugi del pa ugotavljanje dejstev in okoliščin po razglasitvi epidemije do dneva odreditve predmetne parlamentarne preiskave. V prvem delu se je komisija tako osredotočila na 1., 2., 3. in 4. točko akta o odreditvi predmetne parlamentarne preiskave, torej na prve štiri od skupno petih točk. Vmesno poročilo, ki ga obravnavamo danes, se nanaša na prvi del dela preiskovalne komisije. Preiskovalna komisija je zaslišala 19 prič, ki so takrat opravljale ključne funkcije v zdravstvenih in drugih ustanovah, na ministrstvih ter direktorja Sove in takratnega predsednika vlade. V drugi točki vmesnega poročila je komisija preučila razvoj epidemije in odločitve pristojnih organov kot le-te izhajajo iz komisiji dostopne dokumentacije. Tako je razvidno, da so bili ob pojavu novega koronavirusa na NIJZ sprva seznanjeni prek sistema hitrega obveščanja in zaznavanja EVRS 31. 12. 2019 ter da je vlada imela pripravljena dva scenarija, kako odreagirati v primeru množičnega izbruha. Vlada je v poročilu za javnost po 62. redni seji dne 27. 2. 2020 navedla: »V primeru množičnega izbruha, ki pomeni kompleksno krizo, bo koordinacijo prevzel Sekretariat Sveta za nacionalno varnost ali pa se bo aktiviral državni načrt, ki ureja ukrepe v primerih epidemije nalezljivih bolezni.« Kljub zaslišanju takratnega predsednika vlade komisija ni uspela ugotoviti, katere so bile prednosti posamičnega načrta, ugotovili pa smo, da predsednik vlade gospod Marjan Šarec ni prebral državnega načrta zaščite in reševanja ob pojavu epidemije oziroma pandemije nalezljive bolezni pri ljudeh. Preiskovalna komisija je ocenila, da glede na neizbežnost pojava epidemije, ki jo je nato še vlada, pod vodstvom Marjana Šarca, tudi razglasila, je gospod Marjan Šarec z neseznanitvijo z državnim načrtom zaščite in reševanja ob pojavu epidemije oziroma pandemije nalezljive bolezni pri ljudeh opustil dolžno skrbnost. Preiskovalna komisija je ugotovila, da so bile javne zdravstvene ustanove soočene z motnjami na trgu pri dobavi zaščitne opreme že v mesecu januarju 2020 oziroma najkasneje februarja 2020. Pri tem preiskovalna komisija ugotavlja, da je hiter porast novega koronavirusa, nepripravljenost zdravstvenega sistema na epidemijo tovrstne razsežnosti ter težave na trgu s preskrbo osebne varovalne opreme ob posledično nezadostnih zalogah za spopadanje z epidemijo takšnega obsega v nadaljevanju izrazito zaznamovalo javno zdravstvo ter poseglo v kakovost življenja ljudi. Preiskovalna komisija je ugotovila, da so zaloge zaščitne opreme pomembno vplivale na priprave na epidemijo, kot izhaja iz 4. točke poročila, v katerem smo popisali stanje zalog zaščitne opreme. Večina bolnišnic je imela velike težave pri dobavah zaščitne opreme. Prav tako so imeli majhne lastne zaloge zaščitne opreme. Enega izmed razlogov za manjše zaloge zaščitne opreme je glede na izjave zaslišanih prič mogoče iskati tudi v usmeritvah sanacijskega programa za zagotavljanje večje likvidnosti, ki je načrtno predvidel manjše zaloge, kar se je v primeru epidemije izkazalo za izrazito slabost, vendar kljub dejstvu ni moč izključiti objektivne odgovornosti 13. vlade, ki bi morala zaznati motnje na trgu in zoper njih odločno postopati. Pa ni. 13. vlada ni bila učinkovita pri sprejemanju ukrepov in zagotovitvi zadostnih zalog zaščitne opreme, saj je vlada z zaščitnimi ukrepi odlašala in jih uvedla kasneje kot druge bližnje članice Evropske unije. Medtem ko je Italija razglasila izredne razmere že 31. januarja in so se zdravstveni zavodi soočali s pomanjkanjem zaščitne opreme in motnjami nabave v februarju, je vlada Marjana Šarca komaj konec februarja, dne 27. 2. 2020, na 62. redni seji potrdila sprostitev blagovnih rezerv ter sprejela sklep, da se manjkajoče zaloge nadomestijo do 31. 12. 2020. Ja, prav ste slišali. Sklep je bil, da se manjkajoče zaloge nadomestijo do 31. 12. 2020. Preiskovalna komisija je ugotovila, da je bil rok za nadomestitev zalog glede na vsesplošno pomanjkanje zaščitne opreme bistveno predolg, čemur je na zaslišanju pritrdil tudi takratni minister za zdravje gospod Aleš Šabeder. Preiskovalna komisija je v zvezi z dobavo zaščitne opreme ugotovila, da je bila zaradi vsesplošnega pomanjkanja zaščitne opreme na trgu, s čimer se je soočala večina držav Evropske unije, centralizacija nabave ključnega pomena za reševanje krize. 13. vlada je s svojim pristopom, ki je temeljil na prepričanju, da bodo bolnišnice same zmogle zagotoviti zaščitno opremo, objektivno pripomogla k skoraj ničelnim zalogam zaščitne opreme in k potencialnemu ogrožanju nacionalne varnosti Slovenije. Preiskovalna komisija je ugotovila, da je 13. vlada 13. 2. 2020 Kitajski odpremila pomoč v obliki 1,2 milijona zaščitnih mask, kljub takrat že znanemu dejstvu, da se soočamo z motnjami pri dobavi zaščitnih mask in da jih je takrat v Sloveniji že primanjkovalo. Maske je sicer doniralo podjetje kot poziv Ministrstva za zunanje zadeve kot uradno humanitarno pomoč. A podobnega poziva k donacijam za potrebe Slovenije takrat ni bilo, saj je takratni predsednik vlade gospod Marjan Šarec smatral, da si morajo slovenske bolnišnice pomagati same. Preiskovalna komisija je tudi ugotovila, da je takratna slovenska vlada podcenjevala nevarnost širjenja koronavirusa in napačno ocenila potrebo po zaščitni opremi ter se v času prihajajoče zdravstvene krize spuščala v konflikt z zdravniki in zdravstvenimi delavci, kar je negativno vplivalo na zaupanje v učinkovitost zdravstvenega odziva vlade. Vmesno poročilo je bilo sprejeto na 5. nujni seji dne 24. 2. 2022 s 4 glasovi za, 2 glasovoma proti in 1 vzdržanim glasovom.
Hvala lepa. Na vrsti je predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Konkretno bo predstavil mag. Dušan Verbič. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik Državnega zbora. Spoštovane kolegice in kolegi, prav lep pozdrav! Ni tako dolgo nazaj, ko smo v naših in tujih medijih lahko prebirali o tonah izgubljene opreme, o preplačanih naročilih, o milijonskih nakazilih, ki jim nikoli ni sledilo tudi naročeno blago, o pošiljanju letal s kovčki denarja na Kitajsko. Ves svet se je soočal s težavami nabave in bil ujetnik trga zaščitne opreme, ki se je pod težo pandemije zlomil. To so okoliščine, s katerimi je bila 14. vlada, vlada Janeza Janše soočena že na samem začetku in v katerih je bila primorana poskrbeti za varnost svojih državljanov s čim hitrejšo nabavo zaščitne opreme. Zavedati se moramo, da nihče od nas, nobena država ni bila pripravljena na to epidemijo. Celoten svet se je lovil, eni bolj, drugi manj uspešno. Tempo pa je narekoval virus in z zaskrbljenostjo smo spremljali, kaj se dogaja v sosednjih državah. Za Slovenijo je še posebno težavo predstavljal 10-letni kaos v organizaciji zdravstvenega sistema. Za piko na i se je nova vlada znašla pred vrati praznih skladišč brez zaščitne opreme in z državljani, ki so se znašli v strahu in paniki. To so bili časi, ko je bilo treba ukrepati hitro, ne jutri, ampak takoj, čeprav bi morali že včeraj. Dejstvo je, in to ugotavlja tudi preiskovalna komisija, da javni zdravstveni zavodi niso imeli zadostnih zalog za soočenje z epidemijo takšnega obsega. Takratno Ministrstvo za zdravje pod vodstvom ministra Šabedra je prvič sprožilo postopek o preverjanju stanja zalog zaščitne opreme konec januarja, medtem ko so pričeli z zbiranjem podatkov o potrebah in stanju zaščitne opreme pri izvajalcih zdravstvenih storitev šele 3. februarja 2020. Še isti dan pa je minister za zdravje ocenjeval, da je zaloga zaščitne opreme po bolnišnicah v Sloveniji zadostna, ob tem pa je bilo ministrstvo že od samega začetka s strani bolnišnic in drugih inštitucij ter organizacij obveščeno, da prihaja do težav z nabavo zalog zaščitne opreme, do katere so bolnišnice in institucije poskušale sicer neuspešno priti same. Ne moremo zanikati dejstva, da so s svojim pristopom, ki je temeljil na prepričanju, da bodo bolnišnice same zmogle zagotoviti zaščitno opremo, odgovorni pripomogli k skoraj ničelnim zalogam zaščitne opreme v državnih skladiščih. Še 25. februarja, ko so ponekod v Evropi že bile razglašene izredne razmere, so se slovenski mediji spraševali, zakaj ob trenutnem pomanjkanju zaščitne opreme v zdravstvenih zavodih Zavod za blagovne rezerve ne sprosti zalog zaščitne opreme. Dejstvo, da je bila 13. vlada Republike Slovenije v odhodu, na kar se je takratni predsednik vlade Marjan Šarec večkrat skliceval, ne razbremeni objektivne odgovornosti reševanja zdravstvene krize. Vladanje je predal šele 13. 3. 2020, odstopno izjavo pa je dal že 27. 1. 2020. Iz dokumentacije je tudi razvidno. da je Vlada oziroma Ministrstvo za zdravje z zaščitnimi ukrepi odlašala ter jih uvedla kasneje kot druge, bližnje članice Evropske unije. Za primer, Italija je razglasila izredne razmere že 31. januarja 2020. Neizpodbitno dejstvo je, da so posamezniki podcenjevali nevarnost širjenja koronavirusa. Še več. Nekdanji predsednik vlade je na zaslišanju izkazal močno nepoznavanje državnega načrta zaščite in reševanje ob pojavu epidemije oziroma pandemije nalezljive bolezni pri ljudeh. Na vprašaje, ali je prebral poročilo, je odgovoril, da ni minister za zdravje, kar pa je glede na takratno neizbežnost pojava epidemije po našem mnenju neustrezen protiargument. Nekdanji minister za zdravje Aleš Šabeder je razglasil epidemijo prav na dan, ko se je z mesta predsednika vlade poslovil Marjan Šarec in za seboj pustil prazna skladišča brez kakršnegakoli načrta za dopolnitev zalog. Težko rečemo, da gre za naključje dogodkov in datumov. Lahko pa rečemo, da se je resnično poslovil v stilu, v stilu osebe, ki vrže puško v koruzo, pusti na cedilu ljudi in se v času največjega strahu želi odpraviti na volišče. Vendar se trenutna vlada izziva ni ustrašila. Hiter porast okužb virusa covid-19 je od nas terjal še hitrejše ukrepanje. Zavedamo se, da v procesu nabave zaščitne opreme so bile storjene napake, ampak treba se je zavedati, da danes ocenjujemo stanje, o katerem smo imeli v začetku leta 2020 na razpolago zelo malo informacij. Vendar pa je bil končni cilj, dobava ustrezne količine zaščitne opreme, vseeno dosežen. Za to gredo zasluge tudi tistim, ki so v Sloveniji pomagali pri organizaciji in dobavi zaščitne opreme. Tudi po njihovi zaslugi je zdravstveni sistem vzdržal težak pritisk, da so drugi, za državo pomembni, sistemi lahko delovali. In če nadaljujem. Seveda je po bitki najlažje biti general. Ampak tisti, ki ste z nastopom vlade Janeza Janše 13. marca 2020 odšli z bojišč virusa covida, ali imate pravico soditi o tem, na kakšen način se je reševala krizna situacija? Z današnjega vidika, s trenutnim poznavanjem virusa covid-19 ne moremo soditi naglih odločitev, katerih poglavitni cilj v boju z epidemijo je bil preprečiti človeške žrtve. Lahko pa obsojamo pomanjkanje odločitev in pasivnost pri snovanju ukrepov, nujnih za ohranitev javnega zdravja, na kar nakazujejo tudi ugotovitve te preiskovalne komisije. Z današnjim dnem se vsaj delno zaključuje saga, ki je bila toliko časa izkoriščena za nabiranje političnih točk trenutne opozicije, kar je ironično glede na ugotovitve dotične preiskovalne komisije. V času, ko lahko upamo, da bo epidemija koronavirusa kmalu stvar preteklosti, je naša želja, da za sabo pustimo tudi politična obračunavanja in ne gledamo ne levo in ne desno, temveč zgolj samo naprej. V Poslanski skupini Konkretno bomo sklep in vmesno poročilo o opravljeni parlamentarni preiskavi podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavila mag. Karmen Furman. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani navzoči! Prihod takrat še relativno neznanega koronavirusa je v prvih mesecih 2020 močno zaznamoval tako Kitajsko, od koder je virus izviral, kot tudi Evropo in z njo Slovenijo ter celoten svet. Virus nove koronavirusne bolezni se je prvič pojavil decembra 2019 v Vuhanu, glavnem mestu province Hubei v osrednji Kitajski ter se nato razširil širom sveta. Mesec dni kasneje je Svetovna zdravstvena organizacija na dan 30. 1. 2020 razglasila globalno nevarnost za javno zdravje zaradi širjenja takrat še relativno malo poznanega koronavirusa. V Evropi smo prvi primer okužbe s covidom-19 zaznali 24. januarja 2020 v Franciji. Kot je razvidno iz vmesnega poročila preiskovalne komisije, so se posamezne evropske države na bolezen covida-19 odzvale z različno hitrostjo. Sloveniji sosednja Italija je že 31. januarja 2020 razglasila izredne razmere. Hrvaško predsedstvo Sveta Evropske unije se je 28. januarja 2020 odločilo za aktiviranje prve stopnje integriranega političnega kriznega odziva, tako imenovanega ICPR, izmenjave informacij ter nato 5. marca 2020 razglasilo nevarnost pred epidemijo. Avstrija je izdala uredbo o izvajanju zakona o epidemiji 29. februarja 2020, Slovenija pa je epidemijo razglasila 12. marca 2020. Preiskovalna komisija o zagotavljanju zaščitne opreme ter ukrepih institucij nosilcev javnih funkcij za zajezitev širjenja bolezni COVID-19 od 1. februarja 2020 do odreditve predmetne parlamentarne preiskave je dne 24. februarja 2022 na svoji peti nujni seji sprejela vmesno poročilo, v katerem ugotavljajo dejansko stanje zalog zaščitne opreme in morebitno politično odgovornost članov 13. vlade Republike Slovenije. Preiskovalna komisija je skladno z zakonom o parlamentarni preiskavi in upoštevajoč Poslovnik o parlamentarni preiskavi odločila, da bo preiskavo razdelila na dva vsebinsko ločena dela, in sicer se bo v prvem delu osredotočila na ugotavljanje dejstev, kot to izhaja iz prvih štirih točk Akta o odreditvi parlamentarne preiskave, in sicer od 1. februarja 2020 do razglasitve epidemije 12. marca 2020, v drugem delu pa na 5. točko Akta o odreditvi parlamentarne preiskave. Zaradi hitrega širjenja virusa so države primorane, da bi omejile hitrost širjenja virusa in zagotovile varnost zdravstvenega osebja in posledično najranljivejših skupin, zagotoviti zadostno količino zaščitne opreme, kar je v času globalnih motenj na trgu zaščitne opreme predstavljalo velike izzive. Kot vemo, se je zaradi pomanjkanja ustreznih zaščitnih sredstev tako na Kitajskem kot tudi v Italiji okužilo veliko število zdravstvenega osebja, zato je bila bistvenega pomena za obvladovanje epidemije zadostna zaloga zaščite opreme, ki je bila ob razglasitvi epidemije, kot ugotavlja preiskovalna komisija, nezadostna. V skladiščih Zavoda Republike Slovenije za blagovne rezerve se je nahajalo 3 tisoč 210 mask FFP3, 76 tisoč 700 razkužilnih različnih kirurških mask, milijon 725 tisoč 190 različnih vrst rokavic, 3 tisoč 630 kombinezonov in 4 tisoč 900 kilogramov dezinfekcijskih sredstev v različnih pakiranjih, kar je sodeč po zaslišanju trenutnega predsednika vlade gospoda Janeza Janše pred eno izmed preiskovalnih komisij zadostovalo za natanko 8 ur. Razlog za nezadostne zaloge zaščitne opreme je med drugim treba iskati tudi v prepuščanju nabave posameznim bolnišnicam, ki so že v mesecu januarju začele zaznavati težave pri dobavah. V SDS smo prepričani, da brez centralizacije nabave, kot jo je izvedla 14. vlada, Slovenija ne bi bila zmožna zagotoviti zadostne količine zaščitne opreme za obvladovanje epidemije ter preprečevanje nadaljnjega širjenja koronavirusa. To je ugotovila tudi preiskovalna komisija z zaslišanjem direktorjev bolnišnic, ki so med drugim izpovedali, da brez pomoči države ne bi bili zmožni zagotoviti zadostne količine zaščitne opreme za svoje zaposlene. Pri tem gre izpostaviti tudi izčrpano dejstvo, da so se zdravniki v času, ko so vidni predstavniki vlade Zdravniško zbornico obtoževali širjenja panike v strahu pred virusom, iz bolnišnic odnašali make in razkužila, zaradi česar so zaščitne maske nekatere bolnišnice morale celo zakleniti v omare. Preiskovalna komisije je velik del dela namenila pregledu poteka dogodkov, ki so zaznamovale pripravo na epidemijo ter v okviru preiskave zaslišala 19 prič, ki so v časovnem obdobju od 1. februarja 2020 do 12. marca 2020 zasedale ključna mesta, povezana z upravljanjem epidemije tako v javnih zdravstvenih zavodih, [[nerazumljivo]]takratnega ministra za zdravje ter takratnega predsednika vlade. Med ugotovitvami bode v oči izpričano dejstvo, da je minister za zdravje Aleš Šabeder opozarjal, da je rok za dopolnitev zalog zaščitne opreme, ki ga je vlada Marjana Šarca postavila na 31. december 2020, občutno predolg. Vendar je bil pri svojih opozorilih preslišan. Prav tako je zaskrbljujoče ugotovljeno dejstvo, da se takratni predsednik vlade ni zadostno poglobil v priprave na epidemijo ter tudi ni prebral državnega načrta zaščite in reševanja ob pojavu epidemije oziroma pandemije nalezljive bolezni pri ljudeh. Takratna vlada pod vodstvom Marjana Šarca za zagotavljanje zalog potrebne zaščitne opreme ni naredila praktično nič. Vso nabavo so prepustili vodstvu bolnišnic. Prav pomanjkanje zaščitne opreme in opustitev sprejetja ustreznih ukrepov je imelo za posledico, da je do prvih okužb prišlo prav v zdravstvenih ustanovah in domovih za starejše. V Slovenski demokratski stranki bomo vmesno poročilo preiskovalne komisije tudi soglasno podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca bo predstavil Robert Pavšič. Izvolite.
Pričujoča preiskovalna komisija in pričujoče vmesno mnenje je eno najbolj politično sprevrženih konstruktov za prikrivanje popolne lastne nesposobnosti, klientelizma in korupcije. Medtem ko so ljudje umirali, je Janševa elita bogatela na račun daljšanja čakalnih vrst, na račun omejevanja dostopnosti do zdravstva, na račun zdravja ljudi, ki bomo za to vaše početje sedaj plačevali davek. Epidemija za vladajoče ni bila zdravstveni izziv, ampak poslovna priložnost. In ta komisija je način, kako prikriti, skriti ali pa celo poneveriti dejansko stanje, zato da bi se oprali. Kljub obglavljanju in politizaciji policije, sodstva in tožilstva vem in zahtevam, da se raziščejo, obravnavajo in obsodijo vsi nosilci tega kriminalnega dejanja. Priložnost za dokaz iskrenih namenov po popolni transparentnosti koronskega dogajanja imate danes oziroma boste imeli v sredo tudi poslanke in poslanci. Kot član komisije in kot poslanec vam predlagam sklep, s katerim bi omogočili vpogled javnosti v vso zbrano dokumentacijo preiskovalne komisije, ki si lahko tako sama ustvari svoje mnenje. Dovolj je prikrivanja, skrivanja, laganja. Za vse našteto imamo v komisiji dokaze. Tudi za poneverjanje dokumentov, tudi za nezakonito državno financiranje zasebnih družb, tudi za laganje najvišjih nosilcev javnih in poslovnih funkcij. Pa nič. Prej obratno. Predsednica komisije iz vrst SDS aktivno ovira in preprečuje preiskavo ter izvedbo teh dokazov. Javnost pa do njih ne more pod krinko tajnosti in zaščite podatkov, namesto zaščite resnice in pravice. Akt o odreditvi parlamentarne preiskave o zagotavljanju zaščitne opreme ter ukrepih inštitucij nosilcev javnih funkcij za zajezitev širjenja bolezni covid-19 je bil sprejet v Državnem zboru 14. julija 2020. Fokus dela celotne komisije je bil v vsem tem času, leto dni in pol, usmerjen izključno v preiskovanje obdobja med 1. februarjem in 12. marcem 2020, kjer pa je seveda tudi predsednica selektivno usmerjala preiskavo v naprej pripravljena politična stališča, s katerimi bi oblatili in okrivili 13. vlado Republike Slovenije, vlado Marjana Šarca, in razrešili vse odgovornosti 14. vlado Republike Slovenije, vlado Janeza (Ivana) Janše. Pri tem je predsednica zavestno in aktivno zanemarjala, preprečila zaslišanje ključnih prič in tako v vmesnem poročilu, ki ga obravnavamo, Državnemu zboru, torej nam kolegom poslankam in poslancem, predložila skrajno izkrivljene ugotovitve, ki v dokaznem postopku niti približno niso bile deležne celostne obravnave. Zaključki vmesnega poročila komisije so tako le popoln konstrukt. Ta izdelek je posledica skrajne površnosti, selektivnosti celo amaterizma. Kot takšna, tako kot še kakšna preiskovalna komisija v tem sklicu parlamenta, meče slabo luč na ostale komisije in derogira parlament kot inštitucijo. Kako je namreč moč zaključiti karkoli, če ni bila zaslišana niti ena ključna priča in zanemarjena ključna dokumentacija, in to kljub dejstvu, da smo sprejeli dopolnjene, seveda s strani opozicijskih članov komisije, sklepe o pripravljalnih dejanjih in da smo opozicijski poslanci skladno s Poslovnikom zahtevali izvedbo določenih dokazov že 17. marca 2021? V letu dni ta komisija, ta predsednica teh dokazov ni bila sposobna izvesti. S tem je preprečila kredibilno delo komisije, preprečila je delo komisije. Argument, da komisijo veže sklep o najprej obravnavanju obdobja od 1. februarja do 12. marca, tudi v luči slednjega sklepa ne zdrži nobene presoje, saj je bil minister, pod katerega sodi Zavod za blagovne rezerve, o katerem smo in še bomo danes ogromno poslušali in ki naj bi zagotavljal osebno varovalno opremo, ena ista oseba. Torej bi morali najmanj za celostno sliko zaslišati to osebo – Zdravka Počivalška. Dodatna utemeljitev razlogov za to zaslišanje je tudi poročilo Računskega sodišča, imamo ga v dokumentaciji, in tudi aktualna ugotovitev Komisije za preprečevanje korupcije, ki je v ravnanju takratnega in aktualnega ministra v okviru preiskav, povezanih z nabavami zaščitne opreme pri dobavitelju GenePlanet, kar tudi naj bi preiskovala ta komisija, ugotovila kršitev integritete. Politična odgovornost. Abusus non est usus, sed corruptela Veste kaj to pomeni? Zloraba ni uporaba, ampak je pokvarjenost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil dr. Franc Trček. Izvolite.
Hvala za besedo. Če bi ta elipsa bil hram demokracije, kot ga nekateri radi imenujete, če bi slovenska politika bila javna raba uma, potem bi imeli eno preiskovalno komisijo in praviloma v ustavnih parlamentarnih demokracijah ne preiskuješ samega sebe. Ko pa imamo neko zgodbo pa ta današnji dan, ko je večina poslancev odsotnih, ko mi najprej pride na misel znan stavek iz Nooteboomovega romana Rituali: Vsaka priča laže svoje resnico. Pika. Poznamo zgodbo, kako je do te komisije prišlo. Nova koalicija je prehitela opozicijo in tako naprej in tukaj je bilo bolj vprašanje, kako se bo to odigralo. Govorec pred mano je povedal, da smo tudi predlagali neke sklepe, da bi zgodba vseeno ohranila obraz, kaj naj bi preiskovalne komisije bile, ampak dejstvo je, da temu ni bilo tako. Kakorkoli že obračamo virus iz 12. na 13. ali če hočete, 13. zvečer tistega nesrečnega petka pred dvema letoma in še malo, 10 dni, ni bistveno mutiral, ni bistveno spremenil svojega agregatnega stanja. Zelo dolgo se tu govori, pa ropota o teh blagovnih rezervah, kako so bile blagovne rezerve pod Šarcem prazne. Jaz nisem advokat ne Šarca, ne Janše. Ve se, kaj je naloga preiskovalnih komisij. Če bi se nam nekaj takega zgodilo v prvi polovici prve Janševe vlade, bi z grozo ugotovili, da je bilo takrat v blagovnih rezervah zero, nič tozadevne zaščitne opreme. Pojdite pogledat moje poslansko vprašanje, ko sem hotel imeti podatke od leta 2000, koliko je bilo zaščitne opreme, in so rekli, da do leta 2006 ni bilo nič, potem je bilo, zdaj ne vem, ali parafraziram Janšo ali ne, za 8 ur ali za 10 ur, odvisno od virusa, potem se je nekaj malega nabavilo med begunsko krizo 2015 in potem je bila spet neka mizerija za nek ne prevelik zdravstveni dom. To je neko dejstvo. Dejstvo je tudi, da so mreže slovenskih bolnišnic, sekundarja in terciarja, na knjigovodstveni način prikazovale, da so manjše zgube tudi z manjšimi zalogami. To je tudi neko dejstvo, ki smo ga nekako podedovali. Dejstvo je tudi, da je bila naša zakonodaja, podobno kot zakonodaja večine evropskih držav, tozadevno zastarela. Dejstvo je bilo, da se je to nekako podcenjevalo. Ker sem navsezadnje predsedoval v tistem zahtevnem, vedno zahtevnem, Odboru za zdravstvo, lahko rečem, da je verjetno, če zdaj gledamo za nazaj, januarja Šarčeva vlada nekoliko podcenjevala, kaj nas čaka, podobno kot velika večina ostalih evropskih vlad. Ko so potem nekako prišle informacije tudi zaradi slovenskih zdravstvenih delavcev, ki delujejo v tujini, konec januarja, začetka februarja, kako je zadeva resna, so se zadeve začele odvijati v pravo pot. Neka bistvena razlika, ker vsi se tukaj nekako potem ujamete in ne govorite samo o enem delu, govorite o obeh vladah, za časa 13. vlade si jaz kot predsedujoči odbora nisem dovolil, da bi se to ceneno politiziralo. Veste, da tisto znano zadnjo resno sejo smo imeli 25. 2., sklicala sva jo predsedujoči in sopredsedujoči odbora. Glede vsake točke za časa Šarčeve vlade na področju zdravstva sem se posvetoval še z Bojano iz SD, z Ivi iz NSi, bi se tudi s kom drugim, ampak druge to nekako ni zanimalo. Pod to vlado smo dobil predsedujočo odbora, ki vmes hodi tvitat o KUL luzerjih, ki o meni tu laže, da jaz ogrožam njo in družino, vnaprej pošilja tam neke pripravljene objave, kako bo mene policija vlekla iz parlamenta. To pač ste. In potem reče, to je politika. To ni politika, to je skrajno neodgovorna primitivnost, arogantnost, pritlehnost, neumnost, ki nas je pripeljala, kamor nas je pripeljala. Po trenutnih podatkih Sledilnika covid-19, ki ga ni bila sposobna narediti vlada, naredila ga je civilna družba, je 6 tisoč 449 umrlih s covidom ali zaradi covida. Še malo, pa bomo na številu, ko bosta dve tretjini slovenskih občin imeli manj prebivalcev. Za to bo treba prevzeti odgovornost. Vsaka vlada tozadevno odgovarja. Mi se bomo moral šele soočiti, jaz se opravičujem, s to zame pošastno številko. To je več, kot ima Občina Kungota prebivalcev, to je več, kot ima Občina Moravče prebivalcev in še bi lahko naštel kar nekaj občin. Navsezadnje sem prostorski sociolog. Na srečo je velika večina državljank in državljanov premogla več pameti in odgovornosti kot vlada, ki je nasledila 13. vlado, ki je šla zlorabljat to zadevo. Žvižgač Gale je zelo lepo povedal, četrt milijarde plusa, ki je ostalo od Šarčeve vlade, bi dodali še četrt milijarde pa prevrteli pol milijarde penez. Tam je Janša tudi lepo potunkal Počivalška, ki verjetno zaradi tega tudi zdaj kandidira, da se bo skliceval na poslansko imuniteto, če bo izvoljen, ko bo treba skozi neke kazenske preiskovalne postopke tej zadevi priti do konca. To je nekako to. Ne moremo se slepiti, da se nam to ni zgodilo. Jaz sem podal ločeno mnenje temu faznemu poročilu preiskovalne skupine, v šali lahko rečem, da ne dvomim, da ste ga vsi prebrali, pa ne vem, če je prebralo od 89 poslancev, verjetno sta oba predsedujoča obeh preiskovalk prebrala, potem pa mogoče še kdo in je temu dejansko konec. Jaz osebno menim, pa tudi Socialni demokrati menimo, da ne potrebujemo več preiskovalnih komisij na to temo. Potrebujemo očiščenje in pomlajenje, če parafraziram Cankarja, resornega ministrstva, potrebujemo, da tožilstvo počne, kar mora početi, potrebujemo, da sodna veja oblasti − strinjam se z nekim vrhovnim sodnikom, ki je rekel, da jim rečemo tretja veja, kot da so tretje ali ne vem katero kolo − odigra svoje in da tisti, ki morajo kazensko odgovarjati, tudi kazensko odgovarjajo. Za konec bi rekel, ko vlečete primerjave gor in dol. Slovenija ni gosto naseljena. Mi dokaj razpršeno živimo in je potem težko vleči primerjavo že s katerokoli sosednjo državo, ki ima milijonska mesta. Če že Zagreb gledate, Dugo selo in tako naprej, imate tam že tretjino Hrvaške. Nimam iluzij, tudi SD jih nimajo, čeprav je mogoče kakšen kolega kdaj to rekel, da ne rečem bleknil, da bi lahko skozi covid šli brez nekih žrtev. Če bi bila 14. vlada tako razumna, kot je bila velika večina državljank in državljanov, bi morale te grozljive številke biti vsaj za polovico nižje. Vsaka priča laže svojo resnico oziroma odhajajoča koalicija laže svoje resnico. Poročila ne bomo podprli, verjetno bom pa še v razpravi kaj povedal. Hvala.
Hvala lepa. Stališča Poslanske skupine Levica bo predstavil Boštjan Koražija. Izvolite.
Spoštovani! Najlepša hvala za besedo. Dejansko ta koalicija in tudi ta vlada, namesto da bi se ukvarjala z rešitvami oziroma tudi s samim reševanjem te epidemije oziroma covidne krize, se dejansko ukvarja s tem, kaj in kdo je kaj počel nekje v razponu meseca in pol, in še to samo zaradi tega da se obrani lik njihovega predsednika stranke oziroma zdaj tudi trenutno predsednika vlade. Z esdeesove strani smo teh manevrov zamegljevanja prostora že vajeni oziroma smo jih tudi že doživeli na različne načine. Kar se tiče samega poročila, ga seveda v Levici ne bomo podprli. Podprli bomo sklep gospoda Pavšiča, ki ga je dodal, žal vaših sklepov pa ne bomo podprli. Zadeva je sledeča. Ko je prišlo do tega tekmovanja, kdo bo prej ustanovil komisijo, ki se bo ukvarjala s samim problemov epidemije oziroma tudi nabave opreme v času te epidemije, je bilo s pogleda državljank in državljanov to tudi precej neokusna zadeva. Saj sami veste, kakšna je vloga opozicije in koalicije. Koalicija naj ne bi odpirala oziroma tudi naj ne bi takšnih komisij ustanavljala v času, ko dejansko morate vi razumeti, da je opozicija tista, ki vam gleda pod prste oziroma ki vas tudi, v narekovajih, nadzoruje oziroma tudi pregleduje. Kot rečeno, ljudje res niso in nikoli ne smejo biti številke. Z ustanovitvijo te komisije je dejansko postalo evidentno, da želite tehnično in tudi statistično poseči v sam razplet te zgodbe, ki pa je, še enkrat rečeno, samo namenjen temu, kako zamegliti prostor oziroma tudi kako zaščititi določene akterje v teh zgodbah. Še enkrat bom priporočil vladi in predsedniku vlade in koaliciji, ukvarjajte se z zadevami, ki jih je treba reševati, ker žal naših predlogov iz opozicije večinoma niste nikoli upoštevali oziroma niste prisluhnili našim rešitvam. Imamo kar dobre rešitve, ampak žal jih ne sprejemate. V takšnih situacijah bi bilo prav, da tudi poslušate opozicijo, ne pa, da samo hočete in želite imeti svoj prav, ki pa dostikrat ni v redu oziroma ni za ljudi, ampak je proti ljudem. Hvala.
Hvala tudi vam. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija − krščanski demokrati bo predstavila Tadeja Šuštar. Izvolite.
Hvala, še enkrat, za besedo. Danes obravnavamo vmesno poročilo preiskovalne komisije o zagotavljanju zaščitne opreme ter ukrepih institucij in nosilcev javnih funkcij za zajezitev širjenja bolezni covid-19 od 1. februarja 2020 do odreditve parlamentarne preiskave. Najprej smo opravili parlamentarno preiskavo za obdobje od 1. 2. 2020 do razglasitve epidemije covid-19 dne 12. marec 2020. Preiskovalna komisija je ugotovila, da javni zdravstveni zavodi niso imeli zadostnih zalog za spopadanje z epidemijo. Zaradi obsežnega pojava okužb s koronavirusom so bili zdravstveni zavodi primorani povečati svoje zaloge, kar pa je bilo zaradi pomanjkanja opreme na svetovnem trgu izjemno težka naloga. Zaradi usmeritev sanacijskega programa za zagotavljanje večje likvidnosti zdravstvenih zavodov so bile zaloge načrtno manjše. V primeru epidemije je bila to velika slabost, saj smo bili vsi priča, kakšne razmere so se pojavile v času iskanja zaščitne opreme, ko bolnišnice niso mogle priti do nje. Vendar to ne izključuje objektivne odgovornosti vlade Marjana Šarca, ki bi morala zaznati motnje na trgu in zoper njih odločno postopati. Prav tako prejšnja vlada ni bila učinkovita pri sprejemanju ukrepov in zagotovitvi zadostnih zalog zaščitne opreme. Iz dokumentacije je razvidno, da je vlada Marjana Šarca z zaščitnimi ukrepi odlašala in jih uvedla kasneje kot druge bližnje članice Evropske unije. Kljub temu da je bila takrat vlada v odhodu, je to ne razbremenjuje objektivne odgovornosti za reševanje zdravstvene krize. Takratna vlada je podcenjevala nevarnost širjenja koronavirusa in napačno ocenila potrebo po zaščitni opremi ter se spuščala v konflikt z zdravniki in zdravstvenimi delavci, kar je negativno vplivalo na zaupanje in učinkovitost zdravstvenega odziva vlade. Iz poročila preiskovalne komisije tudi izhaja, da je bila zaradi vsesplošnega pomanjkanja zaščitne opreme na trgu centralizacija nabave ključnega pomena za reševanje krize. 13. vlada Republike Slovenije je s svojim pristopom, ki je temeljil predvsem na prepričanju, da bodo bolnišnica seme zmogle zagotoviti zaščitno opremo, objektivno pripomogla k skoraj ničelnim zalogam zaščitne opreme v državnih skladiščih. Takratna vlada je odreagirala prepozno, saj je bilo pomanjkanje zaščitne opreme vidno že v mesecu januarju oziroma najkasneje v začetku februarja. Nadalje preiskovalna komisija ugotavlja, da je vlada Marjana Šarca 13. 2. 2020 odpremila Kitajski materialno pomoč v obliki 1,2 milijona zaščitnih mask, kljub temu da je bilo v tistem času že zaznati težave s pomanjkanjem zaščitnih mask, kot je to razvidno tudi iz izjave generalnega direktorja Uprave Republike Slovenije za zaščito in reševanje Stanislava Lotriča. Takratna slovenska vlada je pozivala slovenske podjetnike k donaciji opreme kot uradne humanitarne pomoči za Kitajsko, vendar pa takega poziva za slovenske bolnišnice ni bilo, saj naj bi le-te za zaščitno opremo morale poskrbeti same, kljub temu da je bila nabava že otežena. Iz preiskovalni komisiji dostopnih informacij je razvidno, da je 13. vlada Republike Slovenije dne 27. februarja 2020 na 62. redni seji potrdila sprostitev blagovnih rezerv ter sprejela sklep, da se manjkajoče zaloge nadomestijo do 31. decembra 2020. Rok za nadomestitev zalog je bil glede na vsesplošno pomanjkanje zaščitne opreme bistveno predolg, čemur je pritrdil tudi takratni minister za zdravje Aleš Šabeder. Marjan Šarec kot takratni predsednik vlade ni zahteval skrajšanja roka nadomestila zalog zaščitne opreme, s čimer je subjektivno odgovoren za počasno dopolnjevanje zalog medicinske zaščitne opreme. Vlada Marjana Šarca je šele 11. marca 2020, to je en dan pred razglašeno epidemijo, naložila Ministrstvu za zdravje, naj izvede vse aktivnosti za pridobitev nujno potrebne opreme za ustrezno izvedbo ukrepov zaščite pred virusom covid-19. V Poslanski skupini Nove Slovenije − krščanskih demokratov menimo, da je vmesno poročilo ustrezno in ga bomo podprli. Hvala.
Hvala tudi vam. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev o vmesnem poročilu, o bistvenih ugotovitvah ter o amandmaju Poslanske skupine LMŠ za predlog sklepa. Besedo ima predstavnica predlagateljev. Izvolite.
Najlepša hvala za dano besedo. Zdi se mi prav, da se odzovem na nekatere navedbe, ki smo jih slišali tukaj v predstavitvi stališč. Najprej stranka Levica. Naj povem, da niso bili člani, niso imeli člana in nimajo člana v preiskovalni komisiji, kar se seveda več kot očitno tudi pozna, ker ne vedo niti tega, da v poročilu kot preiskovalna komisija nismo predlagali nobenih sklepov. Tako ne bodo rabili o njih glasovati. Vidim, da tudi poročila niso niti prebrali. Kar se tiče samega vmesnega poročila, lahko povem, da so ga v osnovi v glavni večini pripravili naši strokovni svetovalci preiskovalne komisije, ki so bili imenovani na pobudo, enega sem imela jaz kot predsednica komisije, drugi je bil na pobudo stranke SD in ena zunanja strokovna svetovalka je bila na pobudo Poslanske skupine LMŠ. Vsi ti strokovni svetovalci so v bistvu skupaj pripravili to vmesno poročilo, o katerem danes tukaj tudi govorimo. Tako me čudijo nekatere navedbe s strani opozicije o neprimerni vsebini tega vmesnega poročila. Gospod Pavšič, kaj naj rečem. Res ste sposobni laži in tudi pokvarjenosti več kot očitno. Rekli ste danes, in to ste tudi v vašem ločenem mnenju zapisali, da sem jaz kot predsednica selektivno usmerjala preiskavo v vnaprej pripravljena politična stališča. No, to me pa res zanima, na kakšen način sem to delala. Oprostite, ampak takrat, ko smo 16. marca 2021 delo preiskovalne komisije razdelili na dva dela, smo to naredili kot preiskovalna komisija, kot kolektivni organ. Tega nisem naredila jaz kot predsednica Suzana Lep Šimenko, skupaj smo to naredili, večina je takrat na seji to odločila. Ravnali smo se v nadaljevanju seveda skladno s tem sklepom, kar sem tudi dolžna upoštevati, ker smo ga skupaj sprejeli. Ta sklep o razdelitvi dela je seveda smiseln ravno zaradi lažjega pregleda same preiskave. Jaz pa verjamem, da vam ni pogodu, da smo vpogledovali v obdobje vaše vlade. In to je seveda več kot očitno največji problem, ki ga vi tukaj imate. Normalno je, da smo tudi vsa zaslišanja peljali po tej poti. In kaj naj rečem, dobrota je sirota. Tudi to se je izkazalo na tej preiskovalni komisiji. Kot že rečeno, imeli smo strokovne svetovalce s strani opozicije, ki smo jih potrdili na preiskovalni komisiji kot člani, vsi, enotno, pa jih ne bi rabili, pa smo jih, ker se nam je zdelo to prav. Upoštevali smo popolnoma vse vaše zahteve, ki ste jih dali glede sklepov o izvedbi pripravljalnih preiskovalnih dejanj, čisto vse, tudi tiste, ki ste jih vložili mimo našega dogovora in poslovnika, ki smo jih dobili na mizo, pa smo vmes kdaj kakšno sejo prekinili. Na razpolago vam je bil sekretar preiskovalne komisije in tudi moj zunanji sodelavec, da ste skupaj oblikovali sklep v pravi obliki, ker vložen ni bil v pravi obliki, in smo to tudi upoštevali. Čisto vse, kar ste predlagali, čisto vse vaše zahteve za vso dokumentacijo. Niti ene stvari mi kot preiskovalna komisija nismo zavrnili. Niti ene. Čisto vse smo upoštevali. Isto je bilo z imenovanjem vaše strokovne svetovalke. Ni bilo pravočasno vloženo, prekinjali smo sejo, da ste nam na mizo prinesli življenjepis in da smo se potem verodostojno na osnovi tega odločili. Jaz mislim, da smo delovali zelo korektno in se mi zdijo vse te vaše navedbe res neprimerne in tudi resnično nepoštene. Tisti sklep glede tretjinske zahteve, glede vseh prič, koga bi naj zaslišali, tisti se pa ni nanašal na prvo obdobje dela preiskovalne komisije. Mi smo takrat sprejeli dokazni sklep, ki se je nanašal izključno na obdobje do 12. 3., vi ste pa prišli s seznamom prič in ste želeli, da se vključi tam zraven. In tudi ni bil vložen v skladu s poslovnikom. Ampak ne glede na to, tudi nekatere priče s tistega seznama so bile zaslišane. Smo pa sledili temu, da smo se najprej osredotočili na prvo obdobje, kot je to sprejela preiskovalna komisija in ne Suzana Lep Šimenko, kot predsednica te preiskovalne komisije. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima dr. Franc Trček, pripravi naj se Rudi Medved. Izvolite.
Hvala za besedo. Uvodoma bom čisto tako rekel. Vaša, naša vlada, katerakoli vlada, je vlada vseh nas. Tudi če jo vodi nekdo, s katerim se osebno ne strinjaš. Kot smo tudi poslanci predstavniki vsega ljudstva. V najbolj radikalni obliki to pomeni, da jaz tudi predstavljam Janeza Janšo, in če bi on tu sedel, tudi on predstavlja mene. Tako da boste vsi razumeli. Zdaj bo spet nekdo ponorel po kakšnih twitterjih in podobno. Tudi preiskovalne komisije niso naše, vaše. Preiskovalne komisije so preiskovalne komisije Državnega zbora. Tudi strokovni sodelavci niso moji, tvoji, njihovi. Praviloma res potem preiskovalne komisije imenujemo po imenih, priimkih tistih, ki jih vodijo, ki jim predsedujejo, verjetno tudi zaradi tega, ker je uradni naziv preiskovalnih komisij taka žlobudra, da ne vem, če še predsedujoča obeh znata to na izust povedati, na pamet. Robi odmiguje, da ne. Verjetno tudi sam ne bi znal. To so v bistvu neka dejstva. Dejstvo je, ne glede na to, kdo predlaga strokovce in strokovke, ki jih praviloma potrdimo, tudi v kakšnih drugih preiskovalnih komisijah sem že deloval v Državnem zboru, v veliki meri usmerjajo tisti, ki vodijo preiskovalke. Tu ni neka bistvena razlika med tem, kar je delala kolegica, kot tisto komisijo, ki smo jo imenovali Janijeva, pa Jelkina, pa Logarjeva, pa tako naprej. Jaz se zdaj v to neko prepucavanje LMŠ, SDS ne bom vključeval, ker sem pač menil, da določene zadeve niso v tem poročilu nekako podane, kot bi morale ustrezno biti podane. Ker sem tudi, ko se je ta zgodba začela kuhati, predsedoval zahtevnemu odboru, sem tudi vsebinsko napisal, kaj je na stvari. Odkrito povedano, takrat sem bil celo službeno odsoten, pa je bil nadomestni član, pa bi v osnovi tudi predsedujoča lahko, če bi hotela, me tam strikirala pa tega ločenega mnenja niti ne bi bilo. To moram odkrito povedati. Ne morem da ne bi bil malo oseben. S to problematiko sem se sam začel ukvarjati v bistvu že takoj, ko so prišle prve informacije, da se nekaj na Kitajskem dogaja. Nekako konec januarja, kot sem že prej omenil, sem bil deležen nekih določenih mailov, ki so mi jih prepošiljali slovenski zdravnice, zdravniki, delujoči v Italiji, delujoči v Angliji, delujoči še kje drugje. V začetku februarja je bila definitivno jasno, da to ne bo zgolj neka malo drugačna gripa. Zdaj lahko odkrito povem, da v nekih prvih komunikacijah, ki sem jih takrat imel s Šarcem pa Šabedrom, sta imela neko stališče, da nekoliko pretiravam. To lahko tudi sama priznata. Ampak ju zaradi tega nič ne krivim, tudi ne opravičujem, ker verjetno je tudi v kakšni drugi evropski vladi bilo nekoliko podcenjujoče. Do sredine februarja je bilo že zelo jasno, ko se je začela dogajati zgodba v Italiji, kaj nas verjetno čaka. Takrat smo imeli, meni se zdi 25. februarja, tisto sejo matičnega delovnega telesa, na katero sem povabil tako italijanskega veleposlanika kot avstrijsko veleposlanico. Italijanski veleposlanik se je odzval, avstrijska veleposlanica je poslala svojo sodelavko. Še dandanes me je sram, kaj je tam na tistem odboru izvajala predstavnica Nove Slovenije, kolegica Iva Dimic, ki je nekako trdila, da veleposlanik laže. To so v bistvu neka dejstva. Ker vsi preskakujete to neko umetno oviro, ki smo jo pač sprejeli, ja, za prvofazno poročilo, se je vedelo, v katero smer bo tudi to šlo. Dejstvo je, da lahko najdemo neke nerodnosti pri Šarčevi vladi ukvarjanja s to problematiko. Dejstvo je, pa da je vlada, ki jo je nasledila, zgodbo radikalno zavozila. Radikalno jo je pa zavozila − veste zakaj? Zato ker je epidemijo vzela, izhajajoč iz neke obramboslovne logike Janše pa Kacina, ki sta se izšolala za to, verjetno v istih časih, kot se je Putin izšolal za agenta, kot neko vojno. Ukvarjanje z epidemijo pa je v bistvu, če hočete, skoraj malo več sociologija kot zgolj medicina. In tukaj je ta vlada zavozila. Veste, jaz živim v Mariboru, pa sem gledal, kako je bilo to na avstrijski strani. Pa sem bil potem prisiljen zaradi lock downa kupit avto, ker javnega potniškega prometa ni bilo. In potem se voziš in v uri in pol, ne divjam, ko se voziš v Ljubljano, iz Ljubljane, si vsaj štirikrat slišal te cifre. Toliko jih je, gor, dol. Ker ste vzeli to kot vojno stanje. Ker je bilo treba vsak dan organizirati neko novinarsko konferenco, ste se vsak dan morali nekaj spomniti. Saj je ta virus zelo mutirajoč, ampak tako hitro spet ni mutiral. In potem se nam je dogajala vsa ta grozna komunikacijska in drugačna, ne morem drugega reči, bedastoča, ki je posledično privedla do toliko in tolik, če ostanem vljuden v izrekih, presežnih smrti. In to so neka dejstva. Jaz sem že večkrat povedal na primeru, kako se je s tem ukvarjalo. Upam, da bo nastal neki učbenik, kako se ne vodijo epidemiološki ukrepi. Veste, cela ta zgodba, v kateri se vrtimo, nabava, nenabava opreme, ustrezna, neustrezna oprema, prazna skladišča, polna skladišča. Pa dajmo biti odkriti! Blagovne rezerve so bile bolj SDS fevd. To se ve. Zdravko Počivalšek je zaporedoma že v tretji vladi resorni minister za to področje. Sicer se je pustil, da ga je Janez namočil glede te zgodbe pa bo verjetno moral hoditi po sodiščih kot kakšen Karl Erjavec glede Patrie. Ampak to so v bistvu neka dejstva. Vi se lahko na trepalnice postavljate. Covid sledilnik je tudi neko dejstvo. Verjetno smo pozabili ali ste pozabili, jaz nisem, da je ta vlada izvedla prvo menjavo, ki je nobena vlada pred tem ni izvedla. Menjala je prvo osebo statističnega urada. Zakaj že? Ker neki gospod profesor z ekonomskega faksa ni dobil surovih podatkov, ki jih tudi ne sme dobiti, ker so poslovna tajnost s področja gospodarstva. To so zgodbe, dejstva, neka zgodba, ki ste si jo spisali sami. Pet let pa pol pred tem smo poslušali, kako nas je Janša skoraj sam − kot tista skojevka, ki se vrže na tank − osvobodil, kako je najboljši krizni menedžer gor in dol. Ja, ni! To je neko dejstvo. Tudi Šarec je stopil v prevelike čevlje, definitivno, pa še nekdo pred njim. Vem, da je to neljubo poslušati, ampak to so neka dejstva. Privleči nekoga po 30 letih, ki je tam odigral neko vlogo, da bo komunikator [[…]]Prosim vas lepo! To sem že večkrat poslansko vprašanje, pa pokličite ljudi, ki se razumejo na način komuniciranja 21. stoletja. Ne, iz inata vztrajati z onim »Krk bazeni, uživajte, dokler lahko«. Ali pa, ko ljudje že malo začnejo izgubljati voljo in razsodnost, ti predsednik vlade reče, da kaj vi nekaj gušite, kot bi rekli v Mariboru, saj itak sedite na kavču in gledate televizijo. To so neka dejstva. Pa verjetno, če bi Šarčeva vlada ostala, se mi zdi, da bi Šarec tudi kakšne šarcizme stresel, nad katerimi jaz ne bi bil pretirano zadovoljen. Kar se moramo iz te zgodbe naučiti, se moramo naučiti, ker so volitve pred nami in večina nas ima pasivno volilno pravico, ni pa vsak še za poslanca ali poslanko, kaj šele za predsedovanje na zahtevnem odboru, ni vsak za v vlado, kaj šele, da bi bili številni za predsednika ali predsednice vlad. To so neka dejstva. Pa vsi imamo neki rok trajanja. Tako Janši kot Pahorju je rok trajanja že zdavnaj potekel.
Hvala lepa. Besedo ima Rudi Medved. Pripravi naj se Robert Pavšič.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Sedaj smo pri nadaljevanju zgodbe in smo pri drugem delu, part two, vsega je kriv Marjana Šarec. Vi v SDS bi Marjana Šarca obtožili tudi, da je kriv za podnebno krizo. Ampak k sreči podnebne krize vi ne priznavate pa ga potem tudi ne morete okriviti za kaj takega. Ampak ni bistvo v tem, ali je ali ni kriv vsega Marjan Šarec, kot mu želite sedaj s tem poročilom preiskovalne komisije naprtiti. Temeljno vprašanje je, kdaj in zakaj je bila ta preiskovalna komisija ustanovljena in zakaj ste tako pohiteli, da ste prehiteli opozicijo, ki bi s to preiskovalno komisijo dokazovala povsem nekaj drugega. Tisto, kar se sedaj do volitev niti ne bo dalo dokazati, bom v nadaljevanju povedal, zakaj ne. Pravite, da v opoziciji vidimo problem v tem, da ste pri delu preiskovalne komisije vpogledovali v delo prejšnje vlade. Ne, to seveda ni problem. Saj je popolnoma normalno, da če je časovno obdobje zastavljeno tako, kot je, je delo komisije pač možno opraviti v tem času in vpogledovati tudi v delo prejšnje vlade. Veste, v čem je problem? Da niste vpogledovali v delo sedanje vlade. Zato ste tako pohiteli s to preiskovalno komisijo, jo speljali drugam, ker ste natančno vedeli, kakšen je bil prvotni cilj opozicije, če bi ustanovila to preiskovalno komisijo – da bi vpogledovala v delo sedanje vlade v teh konkretnih zadevah. Takrat, ko ste to ustanavljali, je bilo pa že precej jasno in precej dobro znano, da pri sumljivih nabavah medicinske opreme smrdi do neba. Vsi indici so kazali na to, kako klientelistično, pajdaško je šla ta vlada v to, kot pravite, centralizirano nabavljanje medicinske in zaščitne opreme. Vsi indici. Da bi se vse to uspešno zakrilo, prikrilo, ste ost uperili v tisto obdobje februar-marec 2020, češ, da prejšnja vlada ni nič naredila, kar veste, da je popolna laž. Jaz sem že pri obravnavi poročila prejšnje parlamentarne komisije danes naštel, kaj vse je prejšnja vlada pod vodstvom Marjana Šarca sprejela kot ukrepe za preprečevanje širjenja koronavirusa in preprečevanje vnosa ali pa omejevanje vnosa koronavirusa v državo. Med drugim tudi zelo zgodnje, eno prvih zaprtij meja v Evropi. Spomnite se, kakšno je takrat zganjal gospodarski minister Počivalšek, kako odločno je bil proti, da se zapre meja z Italijo in Hrvaško. To je tisti reševalec življenj, ki je že zdaj skoraj dve leti v kriminalistični preiskavi. Tukaj bi rad izpostavil pojasnilo ali dve. Namreč popolnoma jasno je bilo, da s to preiskovalno komisijo ne boste niti blizu šli tem sumljivim, napol kriminalnim, morda se bo izkazalo, da tudi kar čisto kriminalnim poslom v zvezi z nabavo medicinske in zaščitne opreme, da se seveda niti slučajno tega ne boste dotaknili. Očitno pa, glede na to, kako ste si brutalno podredili policijo, vsaj do volitev ne bo nič tudi z epilogom kriminalistične preiskave, v središču katere, kot veste, je gospodarski minister Počivalšek. Zakaj ne bo po vsej verjetnosti nobenega epiloga, torej nobene morebitne vložitve kazenske ovadbe ali naznanila? Zaradi tega ker je vodstvo policije, politično nastavljeno in politično vodeno, doslej storilo vse, da se to ne zgodi. Kar poglejte, kako je tekla sama preiskava. Tako, da so nenehno menjali kriminaliste vodje preiskave v tej zadevi. Začelo se je pa dokaj hitro po tisti famozni hišni preiskavi pri ministru Počivalšku, za katero trdi, da ni bil vnaprej obveščen, pa je kriminalist, ki je takrat vodil preiskavo, na preiskovalni komisiji jasno in glasno povedal, da je popolnoma evidentno, da je bil vnaprej obveščen o hišni preiskavi in da so pri njem našli tudi plonk cegelc, kako se ravna v primeru hišne preiskave. Pa potem tista zgodba z zaklenjenim telefonom pa tisto PIN-kodo, ki jo je menda gospodarski minister pač dal napačno pa se je telefon zaklenil, da se ni prišlo do podatkov. Skratka, takrat se je vse naredilo, da bi se ta preiskava diskreditirala. Tudi dan prej je eden izmed portalov, ne bom rekel medijev, ki je v lasti SDS, to tudi uspešno objavil vnaprej in še dodatno diskreditiral to preiskavo. Ampak tu seveda še ni bilo konec, potem so se šele začenjale menjave kriminalistov na tej zadevi, tako da ne vem, kateri že po vrsti sedaj vodi to preiskavo. Vmes se je zgodila tudi ena taka luštna podrobnost, da je kriminalista, ki so ga umaknili iz te preiskave, zamenjal kriminalist kot vodja preiskave, ki je prišel iz Celja, kjer je skupaj z njim še ne tako dolgo nazaj delala najtesnejša sodelavka ministra Počivalška, in je ta kriminalist prevzel vodenje te preiskave, pri čemer je trdil, da je sicer vodja preiskave, ampak da s preiskavo samo nima nič in tako dalje in tako naprej. Zdaj smo seveda tik pred tem, da bodo volitve in bo treba samo še malo stisniti, pa zadeva ne bo dobila epiloga, kljub temu da je preiskava bolj ali manj končana, kot se da izvedeti, in da je seveda ta epilog nekje v predalu na Nacionalnem preiskovalnem uradu, nekje v predalu nekje blizu vodstva Nacionalnega preiskovalnega urada in tam varno čaka, varno čaka, da bodo volitve mimo. In jaz nič ne prejudiciram, kaj je kriminalistična preiskava pokazala, seveda tega ne vem, ampak očitno ni bilo vse skupaj tako nedolžno, kar verjemite, če bi bilo, bi bilo to že davno obešeno na veliki zvon, kako so reševalci življenj takrat resnično samo reševali življenja, ne pa tudi delali za žepe svojih političnih somišljenikov ali pajdašev. To je epilog vsega tega. Uspeli ste seveda po eni strani prikriti s to preiskovalno komisijo vse te rabote, ki so se dogajale okoli nabav zaščitne in medicinske opreme, po drugi strani pa seveda tako uspešno in učinkovito obvladati policijo, da tudi organi, v katere moramo imeti zaupanje, da bodo opravili svoje delo, da tudi ti organi seveda uspešno bremzajo in čakajo, da bo mimo ta 24. april. Potem pa bo, kot pač bo, ampak važno je, da so mimo volitve. Veste, tale preiskovalna komisija, tako kot ste se jo lotili, glede na to, da ste se seveda bali, da bi opozicija prišla blizu tem sumljivim poslom, preiskovalna komisija pač boluje za sindromom vrtnarjevega psa. To pa pomeni, da vrtnarjev pes sam zelja ne je, ampak drugim ga pa tudi ne pusti.
Hvala lepa. Robert Pavšič ima besedo, pripravi naj se mag. Dušan Verbič. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. No, dajmo malo stopiti v preteklost. Zakaj smo kot opozicija takrat napovedali ustanovitev preiskovalne komisije, pa nas je potem v tej naši naivnosti prehitela koalicija? Zaradi objavljenega telefonskega klica aktualnega ministra za gospodarstvo na Zavod za blagovne rezerve: »Vi to plačajte, Bitenc pa mora ta posel dobiti.« Zato smo želeli, da se preišče politična odgovornost, ker kaj pa je drugo kot politična odgovornost, če aktualni minister pokliče na državni javni zavod in direktorju, ki je avtonomen, bi moral biti, naroči, vi plačajte, ker neko zasebno podjetje ta posel mora dobiti. In potem takratni direktor vpraša: »Aha, imamo še druga. Druga dva tudi?« »Ne, ne, druga dva pa ne.« Še dodaten znak za alarm. In zdaj postaja ta komisija, je postala, saj smo vedeli, tisti trenutek, ko je bila vložena zahteva za ustanovitev te komisije, smo takoj vedeli, kam pes taco moli – prikriti svoja lastna kriminalna dejanja s tem, da se bomo ukvarjali z, kot temu rečejo v zahodnem svetu, monkey biznisom. In točno to počnemo. Svojo preiskovalno komisijo ste ustanovili za preiskavo svojih kriminalnih dejanj, svojih ljudi, ki imajo doma na dan hišne preiskave listke z navodili, kako ravnati v primeru hišne preiskave. In tudi danes ste šli tako daleč, da ste se že v stališču vse debelo in bogato zlagali. Malce bolj subtilno pri tako imenovani donaciji Kitajski. Pa to zadevo smo že milijardokrat pojasnili. Sedem tisoč mask je bilo nabavljenih v Sloveniji od 1,2 milijona mask. Sedem tisoč teh mask je bilo nabavljenih v Sloveniji, na trgu, ni jih dala država. Država pa je subvencionirala oziroma dodala 25 % transportnih stroškov te opreme na Kitajsko, ki jo je takrat potrebovala nujno. In Kitajska država je bila tako hvaležna Sloveniji, da je ponudila neposredno sodelovanje država državi za nakup zaščitne opreme, ki smo jo takrat tudi rabili. Ampak ne, ta vlada je pa rekla: Ne, država državi pa ne, mi rabimo zasebne posrednike.« Točno tiste, za katere je potem urgiral aktualni minister za gospodarstvo. Dobro je sirota, sem slišal danes. Dobrota. Vam preberem 12. člen poslovnika preiskovalne komisije, dobro ga poznate, pa ga bom prebral, da ga bodo tudi ostali slišali. Prvi odstavek: »Preiskovalna komisija sprejema sklepe z večino glasov navzočih članov, če ta poslovnik ne določa drugače.« In glej ga zlomka, v drugem odstavku določa drugače: »Preiskovalna komisija mora opraviti pripravljalna preiskovalna dejanja, obvestiti javnost o opravljenih pripravljalnih preiskovalnih dejanjih, postaviti vprašanja državnim organov v zvezi s parlamentarno preiskavo in sprejeti in izvesti dokaze, če to zahteva najmanj tretjina članov preiskovalne komisije.« Mora izvesti. Mi smo to vložili. Tretjina članov je bila podpisana. Preiskovalna komisija pa tega ne izvede. Kakšna dobrota je zdaj to? V enem letu! V ločenem mnenju so vsi ti predlagani sklepi notri in predlagana lista prič, tako da si lahko vsak pogleda in ustvari svoje mnenje. Kar se tiče strokovnih svetovalcev. Tukaj pa tako resnično zavajate, to so strokovni svetovalci komisije, niso ne moji, ne od kolega dr. Trčka, najbolj so še vaši, predsednica. Zato ker – kaj? Predsednik usmerja delo strokovnih svetovalcev. In kot jaz vem, so imeli eksplicitno prepoved vpogleda v dokumentacijo po 12. marcu. Eksplicitno prepoved, pa vam nisem nikoli tega očital. In danes obravnavamo vmesno poročilo. Torej smo prvi del preiskave zaključili. Jaz sem vam že pred štirinajstimi dnevi posredoval tretjinsko zahtevo za sklic izredne seje, malce nerodno zapisano, zato smo še pred nekaj dnevi vložili zadevo še enkrat. A ste sklicali naslednjo sejo? Ker kot pravi 12. člen Poslovnika o parlamentarni preiskavi: »Preiskovalna komisija mora izvesti dokaze, zaslišanje prič pa je izvedba dokaza.« Seveda, najlaže se bo zdaj izogibati za časovno stisko, iskanjem ustreznih terminov, potem z opravičili teh potencialnih prič in zadeva bo do 24. poniknila zaradi pasivnosti oziroma zaradi aktivne pasivnosti vodenja te parlamentarne preiskave. Ker poročilo ne navaja ene od glavnih odgovornih oseb v tem postopku, ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo Zdravka Počivalška, niti se ga kot ključno osebo pri pripravah na epidemijo ni zaslišalo, kljub temu da Zavod za blagovne rezerve, tako imenovana famozna prazna skladišča, sodi neposredno v ingerenco Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo, ki ga je v času 13. vlade, torej vmesnega poročila, ki ga danes obravnavamo, in 14. vlade vodil isti človek. [[oglašanje iz dvorane]] Pa 12. tudi, ja. In mi ga ne zaslišimo, pa je stalno ista oseba na vrhu v politiki in mi ga ne zaslišimo in damo ven sodbo kot komisija, da je bilo vse katastrofalno, kar se tiče 13. vlade, pa isti minister je bil. Lahko bi marsikaj pojasnil. Ne jamrajte, kolega Verbič, boste imeli čas za mano govoriti, jaz imam pa še nekaj minut časa. Slišal sem sklepne vmesne ugotovitve, da so prazna skladišča, pa ne vem kaj še vse. Kako potem lahko sprejmemo tak sklep, če nismo zaslišali ne takratnega direktorja Zavoda za blagovne rezerve ne pristojnega ministra? In gremo na drugo laž, ki sem jo slišal danes v stališču stranke SDS pri obravnavi tega poročila, da je Šabeder, nekdanji minister za zdravje, opozoril, da je rok prekratek. Jaz priporočam, da preberete magnetogram zaslišanja, ker minister je takrat rekel: »Nihče ni temu roku ugovarjal, sklep pa je pripravilo Ministrstvo za gospodarstvo.« Spet taisti človek. In tisti, ki si drzne tako trditev zapisati, prebrati, nima pojma o tem, kako deluje Zavod za blagovne rezerve. Nima pojma. Nikoli ni bil namenjen ne skladiščenju ne distribuciji varovalne opreme, kaj šele medicinske opreme, razen tistih nujnih zdravil, ki jih pač mora imeti. In deluje na osnovi dveh zelo jasnih, znanih dokumentov – na osnovi petletnega plana, ki se ga sprejme za obdobje petih let, in operativnega letnega plana, ki velja od 1. 1. do 31. 12., je določeno, do kdaj velja, vmes ga pa Vlada spreminja. Samo spremeni se letni načrt nabav za Zavod za blagovne rezerve. Vi pa iz tega naredite tako zgodbo, s tem da ste Zavod za blagovne rezerve vi sami oziroma ta vlada ga je imenovala za centralni del nabave zaščitne in varnostne opreme, čeprav temu nikoli ni bil namenjen. In Računsko sodišče opozarja s točno takšno argumentacijo: »Postopki določeni v Zavodu za blagovne rezerve in drugih obstoječih predpisih oziroma strateških ali izvedbenih dokumentih niso določeni tako, da bi bili uporabljivi za učinkovito ocenjevanje potreb po opremi, ki naj se v izrednih okoliščinah nabavi in nemudoma razdeli relevantnim uporabnikom.« Ta Vlada se je sama odločila, da bo inštitucijo, ki ni bila za to imenovana, usposobljena, uporabila za centralizirane nabave zaščitne opreme. Seveda, da lahko potem Zdravko Počivalšek dvigne telefon pa reče: »Poslušaj, Zakrajšek, plačajte vi v celoti ta račun, 100 % avans, ker Bitenc mora ta posel dobiti.« To je edini razlog. In to, kar je rekel kolega Trček, še prekleto velja. Zavod za blagovne rezerve je v celotni zgodovini fevd vaše stranke. Ampak so tudi gospodje na Zavodu za blagovne rezerve spoznali, kako nevarno je to njihovo početje oziroma kako nevarna je sprega z vlado. Spoznali so do te mere, da je ta posnetek potem prišel na plano in da se je izpostavil eden izmed pravnikov Zavoda za blagovne rezerve Ivan Gale in povedal, da ta zadeva ni dobra, je protizakonita. Ampak ker ta komisija v letu in pol ni bila sposobna sprocesirati zaslišanja štirih ključnih prič – tudi dve izmed teh, ki smo jih predlagali, bi bili dovolj –, bo ta zgodba poniknila in kriminal se bo prikrival zato, da bo v naslednjem mandatu iz tega nastala spet politična zarota. Ne, kriminal je bil. In to lahko trdim suvereno, ker marsikaj sem vam že povedal, sem v varovanem območju videl, je ogromno dokumentacije s podpisi, s korespondenco, z vsem. Jaz samo upam, da NPU te dokumente ima in da se bo odzval in zaključil svojo preiskavo, ne pa da se bo zadeva vlekla toliko časa, da bo na koncu še zastarala.
Hvala lepa. Besedo ima predstavnica predlagatelja. Izvolite, Suzana Lep Šimenko.
Najlepša hvala za dano besedo. Da pojasnim nekatere stvari. Zunanji svetovalci preiskovalne komisije so predlagani na predlog poslanskih skupin. In ta preiskovalna komisija je imela zunanje svetovalce na predlog strank SD, LMŠ in tudi SAB, ki je pač v vmesnem času potem odstopil, in enega sem imela jaz kot predsednica, edino tisti ni bil imenovan na predlog poslanske skupine. In naj povem, to je velika laž. Naši zunanji svetovalci niso imeli nobene prepovedi, da v katero gradivo naše preiskovalke ne bi smeli vpogledovati, v popolnoma vse so lahko vpogledovali. In tudi so. Ko pa smo se pripravljali na zaslišanje, pa seveda, da so se osredotočali na gradivo, ki se je nanašalo na tisto obdobje, o katerem smo tudi zaslišali priče, kar je pa seveda popolnoma logično. In verjetno so tudi vam bili v korist. Citirali ste mi 12. člen Poslovnika: »Preiskovalna komisija mora opraviti pripravljalna preiskovalna dejanja.« Res je, dokazi, vse to se mora izvesti pred koncem preiskave. Mi danes obravnavamo vmesno poročilo preiskovalne komisije. To ni končno poročilo in ne morete govoriti, da mi vaših tretjinskih zahtev nismo upoštevali. In ta vaša tretjinska zahteva, ko govorite o dolgem seznamu prič, je bila dana na dokazni sklep, ki se je nanašal izključno na obdobje 1. 2. 2020 do 12. 3. 2020. Če ste vi malo nerodni pri tem vlaganju, je to vaša težava in vaš problem. Sama pa vem, da smo vedno ravnali v skladu z dogovorom naše preiskovalne komisije in v skladu s poslovnikom. Drugače pa 10. člen Poslovnika določa tudi, da je predsednik tisti, ki določa vrstni red zaslišanj preiskovalcev, prič in izvedencev. Predsednikova naloga je to. Samo toliko v pojasnilo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Dušan Verbič. Izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Vsem skupaj prav lep pozdrav! Moram priznati, da mi je kar močno žal, da spoštovani kolega Pavšič ni več v dvorani. Verjamem, da se je mogoče malce zakalkuliral, ker ne bi mogel več replicirati, ampak bom začel kar pri njem. Dejstvo je, da v prvi vrsti v določenem delu svoje razprave, lahko rečem, zavaja sebe, javnost kot tudi nas tukaj prisotne, ko je govoril, kako je minister za gospodarstvo po telefonu nekako naročil direktorju za blagovne rezerve, da nakaže avans in podobno. To je popolno zavajanje, neresnica. Res je, da je minister za gospodarstvo opravil telefonski razgovor, ki je javnosti znan, z dotičnim, recimo temu, naročilom za avans določenemu podjetju, vendar je to podjetje že sklenilo pogodbo o dobavi zaščitne opreme z Zavodom za blagovno rezervo. In zakaj smo potem tako podli v tej politični strasti razprave, ko želimo prikazovati drugi pol, drugo stran, vse samo tako, da je drugače in da bi javnost na tak ali drugačen način dobila oceno, res, kot je spoštovani kolega Rudi Medved rekel, »nabava zaščitne opreme je bila izvedena na način, ki smrdi do neba«. V bistvu sta usklajena v prikazovanju popolne neresnice. Bodite odkriti in povejte pošteno. Jaz zamerim kolegu Pavšiču, da ni povedal tako, kot je. Tisti, ki smo bili v preteklosti v poslovnem svetu, preden smo prišli v javni sektor ali v ta parlament, smo se zavedali v izrednih razmerah, če je podjetje ali kakorkoli, ki se je zgodila ta epidemija, se ukrepa per takoj. Absolutno se strinjam s tem, da se najverjetneje v takih okoliščinah, ki so se zgodile s to epidemijo ali covidom, da so na trgu dobesedno lovci, če temu lahko tako rečem, ki želijo izkoristiti situacijo. Ampak bistvo je ohranjanje življenja, ohranjanje zdravja. Ampak v teh razpravah ni bilo nobene besede okoli tega. In tisto, kar sem želel spoštovanemu kolegu Pavšiču reči, če ne verjamem meni ali komerkoli, ki razpravlja o objektivnih dejstvih, potem naj verjame vsaj svojemu predsedniku gospod Šarcu in tudi takratnemu ministru za zdravje gospod Šabedru, ki v zapisnikih in gradivih te preiskovalne komisije zelo jasno govori nekaj. Oba sta izjavila in to je evidentno vsem, da Zavod za blagovne rezerve ni bil dolžan zagotavljati zaščitnih sredstev v tistem času. Da ne bo napačno razumljeno, res je, da je tedanja Šarčeva vlada 27. 2. 2020 sprejela sklep, da se zagotovi potom Zavoda za blagovne rezerve ob sodelovanju z Ministrstvom za gospodarski razvoj ter Ministrstvom za zdravje, kar se tiče blaga za zaščito in reševanje, preko logističnega centra v Ljubljani. Vendar ponovno nobeden od imenovanih kolegov ni omenil, da je bil to sklep Vlade, ki je zavezal tedanjo garnituro do 31. 12. 2020. Ampak to je druga zgodba. Preprosto ne želimo tudi v političnih razpravah biti objektivni, ker se želi črniti ali zamegljevati pomembna dejstva, da so bili za takratna zaščitna sredstva izključno zavezani pristojnostim bolnišnic, zdravstvenih zavodov, domov ostarelih in podobno. O tem raje ne bi kakorkoli več v nadaljevanju razpravljal. Res je, da v teh tako imenovanih razpravah parlamentarnih preiskovalnih komisij vsaj v prejšnji točki in sedanji ni bilo nobenega govora tudi o gorečem razpravljanju, da imamo tukaj individualno pa kolektivno odgovornost pa da imamo subjektivno in objektivno odgovornost. In dejstvo je, kot je znano, in tisti, ki se je želel to gradivo pogledati, je ta komisija obravnavala praktično dva časovna obdobja. 1. 2. do 12. 3., kajti s 13. 3. je nastopila nova vlada, in od 12. 3. do 29. 9., ko je pač Državni zbor sprejel odločitev, da se ta parlamentarna preiskovalna komisija tudi formira. Tisto, kar je sila pomembno in tudi v uvodni predstavitvi stališča naše poslanske skupine je bilo zelo jasno rečeno, da se v obdobju ob začetku leta 2020 preprosto na strani izvršilne veje oblasti, katero je vodil predsednik Vlade gospod Marjana Šarec, ni zavedalo, s polno odgovornostjo se je šlo v akcijo, da se zagotovi že v tistem turbulentnem času na svetovnem trgu večjo aktivnost za zagotavljanje zaščitne opreme. In sedaj se išče vse mogoče druge razloge, kako je kriv ta minister, samo da ni bil kriv ali odgovoren minister za zdravje, ki skoraj ni bil omenjen, da ne bom govoril tudi predsednik Vlade. Žal je treba priznati, da je predsednik Vlade tisti, ki je prvi človek izvršilne oblasti in je zadolžen in je dolžan skrbeti tudi za svoje ljudi. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Repliko ima dr. Franc Trček.
Hvala. Imam dvodelno repliko. V prvem delu replike − predsedujoča te komisije je prej jasno povedala, saj v bistvu vi predlagate sodelavce, ampak logično, kot si rekla, nekako kot predsedujoča usmerjam, v kaj se bomo dejansko bolj pikirali. Drugi del zgodbe, ko je govoril kolega iz – kaj je – bivši SMC, sedaj Konkretno. Vsaj dvakrat si se logično zaštrikal. Najprej si se zaštrikal na ta način, da vi sedaj napade iz sedanje koalicije, ker ste prestopili, kako je za vse kriva Šarčeva vlada pa kako je imelo ministrstvo, ki ga je vodil Počivalšek, prazne blagovne rezerve, po drugi strani trdiš, da v bistvu minister ni odgovoren za to. In še ena zgodba. 114. člen Ustave zelo jasno piše, kaj je naloga predsednika Vlade in kaj je naloga in avtonomija resornih ministrov. Resorni minister za gospodarski razvoj in tehnologijo je, dajmo reči, ob financministru tisti, ki mora gledati, kakšna so dogajanja na globalnih trgih, in o tem seveda obvestiti vlado, ki je kolektivni organ. Zgolj to na kratko. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo v sklepni del razprave, v katerem dobi besedo še predstavnica predlagatelja Suzana Lep Šimenko. Izvolite, imate besedo.
Hvala za dano besedo. Naj uvodoma pojasnim to, kar je bilo očitano še s strani kolega Pavšiča. Zdaj imam pred seboj magnetogram glede izjave bivšega ministra gospoda Šabedra. Gospod Šabeder je takrat, govorimo o seji Vladi 27. 2., ko se je sproščalo blagovne rezerve, in takrat, ko se je sprejel sklep, da je potrebno zaloge nadomestiti do 31. 12. 2020. Gospod Šabeder je na zaslišanju dejal: »Poglejte, sklep je takrat pripravilo Ministrstvo za gospodarstvo. Če sem prav spomnim, sem na tej seji Vlade povedal, da je rok predolg in je treba opremo nabaviti prej. Verjetno mora biti kje v kakšnem magnetogramu te vladne seje.« sledilo je moje vprašanje: »Se vam je ta sklep zdel ustrezen ali ne?«. Odgovor gospoda Šabedra: »Rok zagotovo ne, ker sem takrat že zelo dobro vedel, da bo potrebno opremo nabaviti bistveno prej, saj je v sosednjih državah pravzaprav epidemija že bila oziroma je bilo število okuženih v sosednjih državah že sorazmerno veliko.« Tako da ne vem, kaj je bilo narobe zapisano v samem stališču. Jaz se bi na tem mestu zahvalila vsem članom preiskovalne komisije za dosedanje delo, vsem, ki ste danes razpravljali, eni bolj, drugi manj konstruktivno. Tisto, kar je pa ključno, je pa to, da glede na naše poročilo preiskovalne komisije javni zavodi niso imeli zadostnih zalog zaščitne opreme. 13. vlada, vlada Marjana Šarca je pričakovala, da seveda javni zavodi za zaloge poskrbijo sami. Glede na razmere, ki so takrat veljale na trgu, bi pa ta vlada morala takrat ukrepati drugače, ampak ni ukrepala. In to je tisto, kar se ji očita. Posledice pa vsi vemo, kakšne so bile. In zaradi nekaterih prepozno sprejetih ukrepih tudi vemo, kje so se okužbe najprej začele širiti in kdo jih je v Slovenijo pripeljal. Kot že rečeno, jaz se za dosedanje delo vsem zahvaljujem, naša preiskovalna komisija pa seveda s svojim delom še ni zaključila. Zgolj z vmesnim poročilom.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel sprašujem, ali želi na podlagi 71. člena Poslovnika zbora še kdo razpravljati? Ugotavljam, da je interes. Če želi razpravljati tudi predstavnica predlagatelja Suzana Lep Šimenko, prosim, da se prav tako prijavi s pritiskom tipke za vklop mikrofona. V tem primeru dobi besedo kot zadnja. Prosim za prijavo. Prijava poteka. Robert Pavšič ima besedo. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Kakšne so bile posledice prvega vala? Bistveno boljše kot posledice drugega vala, spoštovana predsednica. To pomeni, da je bil sistem za prvi val relativno dobro pripravljen in se je dobro odzval na vse skupaj. Pol leta časa do drugega vala pa je nekdo prespal, hiberniral, vmes malce posloval, omogočal bajne zaslužke svojim prijateljem z nabavo zaščitne opreme, z nabavo medicinske opreme, vse do konca leta, ko se je zadeva nadaljevala še s hitrimi testi in tako naprej. Delo bomo nadaljevali, pravite. Ali ste že sklicali naslednjo sejo? Skladno s Poslovnikom Državnega zbora imate 14 dni časa, da jo skličete in izvedete. Ste vsaj termin našli? Saj bom pogledal, če je vaš strokovni sodelavec gor, ki bi vam lahko dal informacijo, če ste že našli termin. Niste ga. Ne zavajati. Bodite vsaj toliko pošteni do nas kolegov, pa nam povejte po resnici, da teh zaslišanj, ki jih zahtevamo opozicijski člani, v preiskovalni komisiji ne boste izvedli. Zdaj ni nobenih, ne vsebinskih ne formalnih zadržkov več, da bi vsaj sklicali sejo. Ampak jaz vabila še nisem dobil. Glede na to, da gre za zaslišanja, verjetno jih niso dobili niti tisti, ki naj bi bili zaslišani. Pa sem vas dvakrat eksplicitno v razpravi vprašal, ali ste sklicali naslednjo sejo. Veste, ni vse samo v dobri volji, veliko je tudi v nekem osebnem pristopu, osebni integriteti, osebni želji po pravici, po resnici. Mi vas nismo postopkovno nikoli ovirali, prej obratno, prej dajali podporo. Potem pa res dobrota postane sirota. Saj ne pričakujem nič, nič takšnega, da to ne bi bilo izvedljivo, če seveda obstaja za to osebna volja in pa politična volja, ki je v tem trenutku mnogo bolj izpostavljena. Ni v redu, veste, ni v redu, da zadeve nikoli v tej državi ne dobijo epiloga. Ni v redu. Ker potem ni zaupanja ne v vas ne v nas, v kogarkoli, ne v sodišča, ne v policijo, ne v NPU, ne v specializirano državno tožilstvo. Zato se je dobro včasih spomniti, da smo pravzaprav tudi poslanci samo ljudje in kot taki v prvi vrsti odgovarjamo sami sebi. Odgovarjamo sami sebi, da smo resnicoljubni, delovni, aktivni in da iščemo skladno s svojimi prepričanji potrebne rešitve, ne pa da onemogočamo politične nasprotnike. Pa res ne bi rad bil tako brutalen ta trenutek, ampak drugače ne gre, ker preveč stvari sem videl, preveč stvari sem slišal od zanesljivih ljudi, da bi to lahko potisnil ob stran pa rekel, obstaja samo sum. Ne, ni samo sum, spoštovana kolegica, ni sum. Med dokumenti so tudi dejstva. Ponarejanje dokumentov je bilo vmes, da ne govorim o političnih pritiskih na tiste, ki so delili milijone.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Dušan Verbič. Izvolite.
Hvala lepa še enkrat, spoštovani podpredsednik. Moram priznat, da se v enem delčku mojega predhodnika celo zelo strinjam z njim, ko je nekako rekel, da organi pregona v Republiki Sloveniji ali delajo ali ne delajo oziroma sploh ne delajo. Ampak sem se dolžan ob tej priliki, glede na to, da so razpravljavci pred mano imeli tudi marsikatero širšo debato, dotakniti, zakaj organi pregona niso učinkoviti, še vedno odprto: 5 milijardna bančna luknja, milijarda evrov pranja iranskega denarja pa TEŠ6, da ne bom še naprej našteval. Zdaj, ko se pogovarjamo pa o tej zadevi, bo pa to čez noč. Sam sem trdno na stališču, da organi pregona morajo učinkovito ugotavljati in izvajati pregon kaznivih dejanj, zlorab z obtožnicami. V tem kontekstu moram še dodat, ko je bilo tudi v prejšnji razpravi rečeno, kako bo NPU potrjeval obtožnice, to ne drži, tožilstvo je tisto, ki bo te zadeve procesiralo. Dolžan sem še neke zadeve, ki jih v moji razpravi nisem uspel, zaradi bolj objektivnih dejstev, ki se v politični razpravi nasprotne politične opcije, ki nas javno tako ali drugače prikazujejo v nekem zavajanju in podobno v tem postopku. Prebral bom samo en del ugotovitve iz tega poročila in verjamem, da smo ga vsi prebrali, vsaj tisti, ki smo v tej dvorani. In kaj pravi? Težave z dobavo zaščitne opreme v tistem obdobju so na različne načine opisovali tudi direktorji slovenskih bolnišnic v okviru zaslišanj na predmetni preiskovalni komisiji, saj so bolnišnice oziroma zdravstveni zavodi odgovorni za nakup potrebne in ustrezne varnostne opreme. To je izpostavil na zaslišanju tudi tedanji predsednik Vlade Marjan Šarec, ki je dejal: »Za nakupe, večje nakupe in za zaščitno opremo po posameznih zavodih so bili, kot rečeno, odgovorni zavodi sami.« In v nadaljevanju še dodal: »Blagovne rezerve nikoli niso bile v času naše vlade predvidene za te nakupe.« Zdaj pa ne vem, moji kolegi iz te iste poslanske skupine, katere predsednik stranke je tedanji predsednik Marjan Šarec, dajte se nekako med sabo uskladiti. Tega ni nihče zanikal in je prav, da je v tej razpravi tudi to [omenjeno]. In še eno zadevo sem dolžan pa besede tedanjega ministra Aleša Šabedra. »6. marca 2020 so se razmere na trgu preskrbe z zaščitno opremo vse bolj zaostrovale, na kar je v izjavi opozoril tudi minister za zdravje, imenovan Aleš Šabeder. In pravi, opažamo, da so cene ekstremno narasle, ne samo zaščitnih mask, temveč tudi druge zaščitne opreme. Porast teh cen je večkratnih prejšnjih cen, tako da določeni proizvajalci ali trgovci ta trenutek zelo izkoriščajo položaj oziroma potrebe, ki so na trgu.« In spoštovani, to je obdobje, če temu lahko tako rečem, ko je sedanja vlada prevzela vlado ali mesto predsednika Vlade, hočem reči pred 13. 3. In ko je bilo govora tudi o Računskem sodišču. Računsko sodišče je ugotovilo, da kljub slabi sistemski ureditvi nekateri revidiranci, in tukaj jih poimenuje Ministrstvo za zdravje kot tudi Nacionalni inštitut za javno zdravje, ki so se ali se niso aktivirali, vendar je Računsko sodišče ugotovilo, da pri nabavi opreme nekako sploh niso bili organizirani, bili so nesistematični in sam proces je potekal neenotno. In za zaključek, priporočilo za Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo je v svoji ugotovitvi zgolj v eni točki dalo priporočilo, kako naj se zapišejo pogoji in kriteriji pri izbiri proizvajalcev. Tako da je bila marsikatera zadeva v tej debati zavajajoča. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Iva Dimic ima besedo. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik Državnega zbora. Kolegice in kolegi! Poslušala sem današnjo razpravo, pa se mi zdi, da se moram odzvati na nekatere besede, ki so bile izrečene, pa ne prvič, zato mislim, da je prav, da ob tej temi, ki jo seveda tudi naglaša, da spregovorim. Kolega Trček je rekel, da sem na laž spravila veleposlanika Italije Carla Campanileja, kar seveda ni res. Imam magnetogram s te nujne seje Odbora za zdravstvo s 25. februarja 2020, ko smo dejansko spremljali, kaj se dogaja v sosednji Italiji, in je bil takrat povabljen tudi veleposlanik na to sejo in sem ga samo vprašala na to, kar je bilo prikazano v naših medijih. Tudi, ko si odprl Google, da želiš potovati v Italijo, je bilo, da so okrog Milana ceste zaprte. In jaz sem samo to želela vprašati veleposlanika, ali je res tako, da Italija ima poostren nadzor nad vstopom v določena mesta. Seveda je potem rekel, da v Milanu ne, da pa so podeželje, 11 občin, ki so bile v to področje zaprte. Jaz res moram, to sem želela poudariti, da nisem želela in da ni res, da sem kakšnega veleposlanika postavljala tukaj v Državnem zboru na laž. Je pa dejstvo in zdaj, ko berem magnetogram, ko je slika jasnejša, da so bila naša vprašanja takrat na to temo pravilna. Že takrat, že 25. februarja 2020, pa pustimo zdaj tistih milijon 200 zaščitnih mask za Kitajsko, ampak že takrat je bila informacija, se pravi 24. 2. 2020, da je Lekarni Ljubljana zmanjkalo zaščitnih mask, da je zmanjkalo razkužil, se pravi, da je že takrat, 24. februarja, pred razglasitvijo je že vsega zmanjkalo. To je dejstvo in zdaj ko gledamo nazaj, točno to je bilo. Skladišča so bila prazna. Italija, ko berem magnetogram, ko berem tudi magnetogram veleposlanika, oni so se že pripravljali. Ali se spomnite njihovega centra, da bo v Miljah, to je tik ob Sloveniji, da bodo naredili eden tak center za obolele? Tudi takrat, jaz verjamem, je rekel veleposlanik, da ni taka velika okužba v Italiji, v tistih dneh jih je, mislim da, sedem umrlo po njegovih besedah, tukaj pa točno vemo, kako so se stvari odvijale. Zdi se mi, da je tudi s te strani treba pogledati. Ali veste, kaj vse se je še zgodilo od 25. 2. 2020? Zmanjkalo cepiva za normalno gripo. Še tega nam je zmanjkalo. Še cepiva za normalno gripo je zmanjkalo. Jaz mislim, da mogoče so stvari 2020, tisti prvi tedni, da so mogoče že odmaknjeni, ampak ko pa pogledaš magnetograme pa si rečeš, poglejte, saj smo že takrat na vse to opozarjali, pa vendarle še vedno nekatere zadeve se vlečejo. Dejstvo je, da Slovenija ni bila pripravljena. Tudi Calpola za otroke, za zbijanje vročine je zmanjkalo. Ali si predstavljate v kakšni situaciji smo bili? Da so v Sežani praznili trgovine. To je bilo pred uradno razglasitvijo pandemije. Zadeve so bile resne in tukaj potem poslušam, kaj je kdo kaj narobe naredil. Reševalo se je ljudi. Reševalo se je situacije, v kateri smo se znašli, zaradi neodgovornega ravnanja in seveda tudi zato, ker ni bil pripravljen pandemični načrt za rizične skupine, kot so srčni bolniki, onkološki bolniki, diabetiki in te rizične skupine, ki so najbolj utrpele in med katerimi je bilo največ žrtev. To je tisto, kar je dokaz, da smo dovolj zgodaj opozarjali in da nismo bili pripravljeni. Hvala.
Hvala tudi vam. Besedo ima predstavnica predlagatelja Suzana Lep Šimenko. Izvolite.
Najlepša hvalaza dano besedo. Naj še enkrat ponovim, da smo 16. marca 2021 sprejeli sklep, da se delo preiskovalne komisije razdeli na dva dela in da je preiskovalna komisija temu tudi sledila. Danes obravnavamo vmesno poročilo, v sredo bomo o njem glasovali in Državni zbor bo odločil, ali bo to vmesno poročilo potrdil ali ne. Zdi se mi popolnoma neumestno, kaj izvajajo posamezni člani iz te preiskovalne komisije. Želijo uvesti neko nenavadno prakso ali morda kopirajo kakšno drugo preiskovalno komisijo in na vso silo izsiliti določena zaslišanja. Poglejte, mi smo takrat večinsko odločili, da najprej končamo s prvim delom, ko je ta del zaključen, se nadaljuje drugi del preiskovalne komisije. Vsi se strinjamo, da je to področje potrebno raziskati in da ima slovenska javnost pravico izvedeti vso resnico glede tega in ne zgolj neka natolcevanja, ki smo jih tudi danes lahko slišali pri obravnavi tega poročila. In tako bomo tudi ravnali. V sredo bo znano, ali bo vmesno poročilo potrjeno ali ne. V nadaljevanju se seveda moramo seznaniti z vso dokumentacijo, s tisto, ki se še nismo uspeli, tega ni malo. In seveda potem sledijo zaslišanja. Če je preiskovalna komisija v tem mandatu s svojim delom ne bo končala, lahko nadaljuje oziroma se ponovno sproži preiskovalna komisija z isto vsebino. Jaz verjamem, da vsi, ki smo člani v tej preiskovalni komisiji, smo tako dobri poslanci, da bomo ponovno izvoljeni v Državni zbor in bomo lahko s tem delom mirno nadaljevali. Še enkrat se zahvaljujem vsem za korektno delo in opravljeno seveda dosedanje delo in lep popoldan.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo in ugotavljam, da se je Državni zbor seznanil z Vmesnim poročilom o opravljeni parlamentarni preiskavi Preiskovalne komisije o zagotavljanju zaščitne opreme ter ukrepih institucij in nosilcev javnih funkcij za zajezitev širjenja bolezni covid-19 od 1. 2. 2020 do odreditve parlamentarne preiskave. Zbor bo odločanje o bistvenih ugotovitvah ter o amandmaju Poslanske skupine LMŠ za predlog sklepa opravil v sredo, 23. marca 2022, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 39. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO POROČILA O POTEKU IN UGOTOVITVAH ODGOVORNOSTI NOSILCEV JAVNIH FUNKCIJ NA PODROČJU NABAV IN UPRAVLJANJA Z MEDICINSKO OPREMO IN ZDRAVSTVENIM MATERIALOM TER O RAZLOGIH ZA NEDOKONČANO PARLAMENTARNO PREISKAVO. Poročilo je v obravnavo zboru predložila Preiskovalna komisija o ugotavljanju odgovornosti nosilcev javnih funkcij na programu otroške kardiologij ter področju nabav in upravljanja z medicinsko opremo in zdravstvenim materialom. Za dopolnilno obrazložitev dajem besedo predstavnici predlagatelja, predsednici preiskovalne komisije mag. Karmen Furman. Izvolite.
Spoštovani! Predstavitev dela, ki ga je opravila Parlamentarna preiskovalna komisija o ugotavljanju odgovornosti nosilcev javnih funkcij na programu otroške kardiologije ter področju nabav in upravljanja z medinsko opremo in zdravstvenim materialom, bom začela z navedbami ene od zaslišanih prič. Citiram: »Očitno smo taka država, kjer so stvari možne. Torej, če so gradbinci malodane pred televizijskimi kamerami dogovarjali, kdo bo kje gradil, kaj pa je to drugega kot kartelni dogovor? Zakaj pa mislite, da se v zdravstvu taki kartelni dogovori ne bi dogajali v manjšem obsegu v neki gostilni?« Konec citata. Te navedbe jasno pokažejo stanje, ki smo mu bili priča člani Komisije o preiskavi slovenskih bolnišnic na področju javnega naročanja v obdobju med 1. 1. 2007 in 21. 12. 2018. Slednje pomeni, da se pri javnem naročanju v preiskovanih bolnišnicah ni zasledovalo načel, ki jih določa Zakon o javnem naročanju, torej načelo gospodarnosti, učinkovitosti, uspešnosti, zagotavljanja konkurence med ponudniki, transparentnosti, sorazmernosti in enakopravne obravnave ponudnikov, ampak je načeloma veljal dogovor med dobavitelji in ustanovami, kdo bo kakšen posel v katerem izmed bolnišnic dobil. Zato je bila predlagana in sprejeta sprememba Zakona o javnem naročanju, s katerim se tovrstna praksa naj ne bi več ponavljala in je bila nujno potrebna. Komisija je v tem drugem delu preiskave, pri kateri smo se ukvarjali s področjem nabave in upravljanja z medicinsko opremo in zdravstvenim materialom v slovenskih bolnišnicah, pregledala številna gradiva, opravila veliko analiz ter zaslišanj prič. Vseh izsledkov, do katerih smo prišli, zaradi pomanjkanja časa, ko se trenutni mandat izteka, javnosti žal ne bo mogoče predstaviti. Prepričani smo, da je zato v okviru predmetne preiskave ostalo še veliko odprtih zadev, primernih za nadaljnje delo. Komisija je Državnemu zboru že predstavila vmesno poročilo, ki je podrobno predstavilo dogajanje na področju nabave in upravljanja z medicinsko opremo v Splošni bolnišnici dr. Franca Derganca Nova Gorica. Današnje poročilo komisije pa zajema tudi ugotovitve stanja na področju javnih naročil v Ortopedski bolnišnici Valdoltra ter primerjavo praks na področju nabave in upravljanja z medicinsko opremo ter zdravstvenim materialom v slovenskih bolnišnicah. Izsledki preiskave, ki jih je komisija prikazala na področju nabave in upravljanja z medicinsko opremo v bolnišnici Nova Gorica, so bili dovolj trdna podlaga, da je lahko komisija predlagala spremembe Zakona o javnem naročanju, kar ste spoznali tudi poslanci, ki ste predlagane spremembe podprli. V poročilu, ki ga imate danes pred seboj in povzema ugotovitve preiskave nabav v Ortopedski bolnišnici Valdoltra, smo prišli do zelo podobnih ugotovitev kot v primeru preiskave javnih naročil v bolnišnici Nova Gorica. Slednje zato podkrepi dejstvo, da so bile naše predlagane spremembe zakonodaje na tem področju povsem upravičene, pri čemer pa upamo, da bodo tudi učinkovite, kot smo si zastavili. Če boste podprli današnji sklep komisije, bomo to skozi čas lahko tudi dejansko ugotovili. V poročilu, ki ga imate danes pred sabo, je komisija tako pokazala, kako je tudi v primeru Ortopedske bolnišnice Valdoltra prihaja do preferiranja posameznih dobaviteljev ortopedskega medicinskega materiala, medtem ko so bile v primeru Nove Gorice strokovne zahteve napisane oziroma celo prepisane iz kataloga proizvajalca Lima in so vsebovale kataloške številke, kar je bilo v prid dobavitelju podjetju Primsell. V primeru Ortopedske bolnišnice Valdoltra smo se srečevali s prakso, da so bile strokovne zahteve v primeru nakupa ortopedskega materiala pisane zelo podrobno ali celo prepisane iz katalogov, s katerimi pa je razpolagalo podjetje Mark Medical. Zaradi teh navedenih dejstev se je dogajalo, da so bili ostali ponudniki, ki so bili praviloma cenejši, zaradi domnevno neustreznih ponudb zavrnjeni in tako izločeni iz postopka. Na tem mestu naj poudarim, da analize, ki so bile opravljene, za nadaljnje delo nakazujejo, da je bila to stalna praksa v slovenskih bolnišnicah, kar smo izpostavili tudi v zaključnih sklepnih ugotovitvah danes obravnavanega poročila. Tako kot pri vmesnem poročilu za bolnišnico v Novi Gorici moramo tudi v tem primeru izpostaviti težavo pri izvedbi javnih naročil. Določeni zdravniki so tovrstnim praksam nasprotovali in zahtevali korigiranje javnih naročil, saj so bili prepričani, da gre za preferiranje posameznih ponudnikov. Takšna praksa je pripeljala do zamud pri izvedbah javnih naročil, hkrati pa tudi preplačil vrednosti javnih naročil, ki so bile določene s sklepi o začetku javnega naročila. V tem delu komisija ne more mimo vodij bolnišničnih lekarn, ki so imele v postopkih javnih naročil sicer v nasprotju z veljavno zakonodajo odločilno vlogo, in direktorjev bolnišnic, ki so takšna ravnanja odobravali. Pri sklepih o začetku javnih naročil je bilo v obeh analiziranih bolnišnicah mogoče zaznati dejstvo, da so bili okvirni sporazumi, ki so jih bolnišnice podpisovale z izbranimi dobavitelji, v posameznih primerih višji, kot je bila določena vrednost s sklepom. Za takšno prakso so odgovorni direktorji bolnišnic, saj so bili na tovrstne sporne prakse v preteklosti že večkrat opozorjeni in so dopustili, da se nadaljujejo. Predhodno predstavljena praksa je tako posledično pripeljala do dveh ugotovitev, ki jih je komisija skozi svoje delo predstavila v poročilih. In sicer, prvič, da smo bili v slovenskih bolnišnicah priča popolnoma različnim cenam za enak medicinski material. Tukaj je potrebno povedati, da so pridobljene cene temeljile na medicinskem materialu z enakimi kataloškimi številkami. Tako smo skozi svoje delo prišli do zaključkov, da je bolnišnica, denimo v Novi Gorici, za enak medicinski material plačala 75 % več kot bolnišnica v Valdoltri, ker je bil vmes posrednik. Ni pa to edino odstopanje v ceni. Komisija je ugotovila, da so ponudniki cene prilagajali tudi glede na velikost bolnišnic oziroma njihovega operacijskega programa. Tako so denimo v Valdoltri, ki je specializirana ortopedska bolnišnica, za enak medicinski material plačali 63 % manj kot v Brežicah, kjer ortopedijo opravljajo v manjšem obsegu, šlo je pa za istega dobavitelja, to je podjetje Lima. Na podlagi izračunov komisije bi lahko bolnišnica Nova Gorica v primeru, da bi za kolčne proteze plačevala enako ceno kot v bolnišnici Valdoltra, v devetih letih privarčevala toliko, da bi pokrila enoletno izgubo, ki jo je bolnišnica pridelala, denimo, v letu 2012. Kot drugo ugotovitev pa je potrebno izpostaviti prevladujoč položaj posameznih dobaviteljev. Tako je denimo v Novi Gorici imelo podjetje Primsell večinski delež dobave ortopedskega medicinskega materiala, v bolnišnici Valdoltra pa podjetje Mark Medical. Mark Medical je denimo v primeru bolnišnice Valdoltra dosegel tržni delež v obsegu od 49 do 53 % glede na posamezno leto, ostali zbrani ponudniki pa v povprečju zgolj 7 %. Prevladujočega položaja pri dobavi medicinske opreme v slovenskih bolnišnicah nismo zaznali samo v primeru ortopedskega medicinskega materiala, ampak tudi na splošno. Tako je komisija prišla do ugotovitev, da je, denimo, v bolnišnici Nova Gorica imelo podjetje Gopharm izrazit prevladujoč položaj oziroma je bolnišnici dobavljalo za 10 do tudi 40 % več medicinske opreme kot drugi primerljivi bolnišnici Izola. Po navedbah prič naj bi bilo to zaradi same logistike, a komisija pri tem ni mogla mimo dejstva, da sta bili v bolnišnici zaposleni mama in sestra direktorice tega podjetja. Po ugotovitvah komisije sta omenjeni osebi podpisovali dokumente, na podlagi katerih je podjetje Gopharm medicinski material dobavljalo bolnišnici. V tem primeru gre za očiten sum konflikta interesov. V primeru bolnišnice Valdoltra je komisija ugotovila prevladujoč položaj pri dobavi medicinske opreme in medicinskega materiala podjetja Mark Medical. To podjetje je bolnišnici v obdobju, za katerega preiskavo je bila naša komisija pristojna, dobavilo več medicinskega materiala kot drugi in tretji največji dobavitelj skupaj. Pri predstavitvi dela, ki ga je opravila komisija, se vsekakor ne moremo izogniti dejstvu, da je v primeru javnih naročil v slovenskih bolnišnicah prihajalo do velikih preplačil vrednosti javnega naročila glede na predpisane vrednosti okvirnih sporazumov. Komisija je tako na primeru obeh preiskovanih bolnišnic ugotovila, da je prihajalo do velikih prekoračitev vrednosti okvirnih sporazumov. V primeru bolnišnice Valdoltra smo zato pri dveh javnih naročilih za skupno obdobje štirih let ugotovili za približno 4,5 milijona evrov preplačil. Tukaj je potrebno izpostaviti, da nekatere analize, ki so bile opravljene za morebitno nadaljnje delo, nakazuje na takšno prakso tudi pri ostalih slovenskih bolnišnicah, in to ne zgolj na področju ortopedskega medicinskega materiala. Tako lahko hitro opazimo, koliko milijonov bi se lahko s transparentnimi javnimi naročili tudi privarčevalo. Vsekakor pa je pri današnji obravnavi poročila ne moremo mimo ugotovitev, da so slovenske bolnišnice v primeru javnih naročil podpisovale anekse o podaljšanju pogodb v okvirnem sporazumu, kljub temu da tega sklepi o začetku javnega naročila niso dopuščali. Ti sklenjeni aneksi so bili tudi brez vrednosti količin, kar pomeni, da je prihajalo do nenadzorovane dobave ortopedskega medicinskega materiala v bolnišnice. Vse naštete anomalije kažejo, da je v slovenskih bolnišnicah prihajalo do sistemskega kršenja 9. člena ZJN-2 in 7. člena ZJN-3, ki govorita o načelu enakopravne obravnave ponudnikov, 91. člena ZJN-3, ki govori o preprečevanju nasprotja interesov, 48. člena ZJN-2, ki govori o merilih za izbiro ponudnikov, 95. člena ZJN-3, ki govori o spremembah pogodb o izvedbi javnega naročila med njihovo vrednostjo. Poleg tega pa smo zaznali tudi kršenje Zakona o integriteti in preprečevanju korupcije, in to 37. člena, ki govori o dolžnosti izogibanja se nasprotju interesov. Zaradi vsega naštetega lahko kot predsednica preiskovalne komisije danes potrdim, da se je skozi naše delo za več kot nujno izkazalo sprejetje predlaganih sprememb zakonodaje na področju javnega naročanja v slovenskih bolnišnicah. Želimo pa, da zakonodajno telo v nadaljevanju tudi spremlja, kako bodo te sprejete spremembe zakonodaje v praksi tudi učinkovale. V poročilu komisije je zato predlagan sklep, da se o dosežkih sprejete zakonodaje čez leto in pol poroča matičnemu odboru Državnega zbora. In še čisto na koncu mi dovolite, da svojo zahvalo izrečem tudi vsem članom komisije. Vesela sem, da naše delo ni zaznamovalo politično preigravanje, ampak konstruktivno delovanje in sodelovanje vseh članov komisije v luči izboljšanja stanja na področju nabav in upravljanja z medicinsko opremo in zdravstvenim materialom ter s tem transparentne porabe javnih sredstev. Hvala.
Hvala tudi vam. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine SDS bo predstavila Suzana Lep Šimenko. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. »Naročnik mora izvesti javno naročanje tako, da z njim zagotovi gospodarno in učinkovito porabo javnih sredstev in uspešno doseže cilje svojega delovanja, določene skladno s predpisi, ki urejajo porabo proračunskih in drugih javnih sredstev.« Zakaj smo v SDS izpostavili to načelo iz Zakona o javnem naročilu? Ker je ključno za transparentno porabo javnega denarja. Pa smo bili temu priča v slovenskih bolnišnicah? Preiskovalna komisija za ugotavljanje odgovornosti nosilcev javnih funkcij na programu otroške kardiologije ter področju nabav in upravljanja z medicinsko opremo in zdravstvenim materialom je v drugem delu preiskave tako namenila pozornost javnim naročilom, ki so se izvajala v slovenskih bolnišnicah. Člani komisije pod vodstvom mag. Karmen Furman so v drugem delu opravili 12 sej in zaslišali 24 prič. Kot izhaja iz poročila, ki ga je komisija predložila, so vsa zaslišanja prič temeljila na predhodnih analizah posameznih javnih naročil, ki so jih izvajali v slovenskih bolnišnicah. Če ste prebrali tako vmesno poročilo, vezano na splošno bolnišnico Nova Gorica, kot poročilo, ki ga danes obravnavamo, lahko vidite, da je komisija z zaslišanji prič svoje analize in ugotovitve samo še potrdila. Iz poročil komisije tako izhaja dejstvo, da v obdobju 2007 in 2018, za katerega je komisija imela pristojnost, ne moremo ravno govoriti o transparentni porabi javnih sredstev v slovenskih bolnišnica. Komisija nam je tako dala na v pogled dejstva, kako je v slovenskih bolnišnicah prihajalo do preferiranje posameznih dobavitelj s pomočjo prilagojenih razpisov, in to na način, da so se v strokovne zahteve vnašali izredno specifični vpisi in celo kataloške številke. Kljub temu, da so bolnišnice navajale v javnih razpisih in podobno, to ne omogoča posameznim ponudnikom, da bi se prijavili na razpise. Zaradi teh dejstev je komisija dokazala tudi, da so bili velikokrat cenejši ponudniki izločani iz javnega naročila, ker niso izpolnjevali strokovnih zahtev. Na tem mestu podajamo številko, da je imelo podjetje Mark Medical v enem od javnih naročil 53-odstotni delež. Na drugi strani je ostalih 7 izbranih ponudnikov doseglo 47-odstotni tržni delež v javnem naročilu. Transparentna pora javnih sredstev tudi pomeni, da enak medicinski material vse slovenske bolnišnice kupujejo po enakih cenah. Tudi v tem primeru nam je komisija skozi svoje delo prikazala, da smo bili v omenjenem obdobju priča enormnim odstopanjem v ceni enakega medicinskega materiala. Tako je, denimo, bolnišnica Nova Gorica plačevala za enake proteze 75 odstotkov več kot, denimo, bolnišnica v Valdoltri. In razlog tega je v tem, da je v eno bolnišnico material dobavlja proizvajalec v drugo pa posrednik. To je več kot očiten dokaz o potrebi uvedbe referenčnih cen. Skozi svoje delo nam je komisija predstavila tudi, da smo v slovenskih bolnišnicah priča prevladujočim položajem posameznih dobaviteljev. In kdo jim to omogoča? Vodstva bolnišnic in člani razpisnih komisij. Vodstva bolnišnic, ker podpišejo javna naročila, ki imajo strogo preferirane strokovne zahteve, in člani razpisnih komisij, ki takšne strokovne zahteve pripravijo. To v praksi pomeni tudi, da prihaja do prekoračitev samih vrednosti javnih razpisov, določenih s sklepi ob začetku javnega naročanja. In tukaj smo zopet pri transparentni porabi javnih sredstev. Komisija nam je skozi svoje delo pokazala tudi, kako brezbrižno in lahkomiselno so se v slovenskih bolnišnicah podpisovali aneksi o podaljšanju okvirnih sporazumov. Nerazumljivo je, da so lahko bili izdani aneksi, ki niso imeli določene količine in vrednosti medicinskega materiala, ki bo v določenem časovnem obdobju dobavljen bolnišnicam. Da je šlo za početje, ki ni v skladu z zakonodajo, nam je komisija pokazala na primeru sodb, ki so jih izdajala pristojna sodišča. Kako transparentno je bil porabljen javni denar, dodajamo samo nekaj številk, s katerim nam je postregla komisija. V primeru bolnišnice Nova Gorica bi lahko za zneske preplačil samo kolčnih protez v obdobju 2007 do 2016 pokrili enoletno izgubo bolnišnice. V drugem primeru povejmo, da je, denimo, v Valdoltri v dveh javnih naročilih samo področje ortopedije preseglo vrednost za okoli 4,5 milijona evrov. To je še en dokaz, kako se v slovenskih bolnišnicah porablja javni denar. Zaradi vsega naštetega si seveda v Slovenski demokratski stranki želimo, da naslednji sestav državnega zbora nadaljuje tukaj končano delo in se prakse, ki so jih imele ostale bolnišnice, tudi osvetli in se pokaže, kam in komu gre javni denar. Zato bomo v Slovenski demokratski stranki to poročilo in sklep, ki predvideva izdelavo poročila po enem letu uporabe noveliranega Zakona o javnih naročilih (ZJN-3), tudi podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca bo predstavil Jože Lenart. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Preiskovalna komisija je v svojem drugem delu o ugotavljanju odgovornosti nosilcev javnih funkcij na področju nabav in upravljanja z medicinsko opremo in zdravstvenim materialom v dveh slovenskih bolnišnicah za obdobje 2007−2018 ugotovila očitno negospodarno in netransparentno ravnanje z javnimi financami. Ugotovljene so škodljive prakse v postopkih javnega naročanja pri nakupih in opravljanju z medicinskim materialom in opremo. Javna naročila medicinskega materiala in medicinske opreme so zelo neurejena, kar je posledica neurejenega trga, nespoštovanja veljavne zakonodaje in pa neupoštevanja internih in zunanjih nadzornih organov. Samo pri preiskavi dveh bolnišnic smo v posameznih primerih na podlagi pregledane dokumentacije ugotavljali za več milijonov preplačanega materiala in opreme. Tako se postavlja vprašanje, ali je vzorec dveh bolnišnic tisti, ki nakazuje, da je podobno ravnanje tudi pri ostalih slovenskih bolnišnicah in zdravstvenih ustanovah. Več ali manj bo verjetno to držalo, saj imamo tudi še številne ostale podatke in pa opozorila na različnih področjih, ki na to nakazujejo. Niso pa tako neodgovorno ravnale vse bolnišnice. To je praktično nemogoče. Odgovornost ali kar krivdo ugotovljenega je tako mogoče pripisati vodstvu bolnišnic, strokovnim svetom, članom razpisnih komisij v sklopu javnih naročil, Ministrstvu za zdravje, tudi Vladi Republike Slovenije, seveda v vseh mandatih obravnavanega obdobja, in tudi organom pregona, ki niso znali preprečiti predvsem posameznikom in pa skupinam, ki jim je z leti takšno ravnanje, netransparentno, postalo kar običajna praksa. V vsem tem obdobju je bilo veliko povedanega, napisanega in javno se je govorilo, da v zdravstvu prihaja do netransparentnosti in korupcije, da bi tako v zdravstvu veliko prihranili, če bi to škodljivo prakso lahko odpravili. Seveda se moramo vprašati, zakaj je bilo vse to dovoljeno toliko let, kljub javnemu opozarjanju preko medijev, kljub opozorilom posameznikov, kljub kritičnim poročilom Računskega sodišča, ki je v celotnem obdobju v svojih poročilih velikokrat jasno nakazovalo na te nepravilnosti in nedoslednosti notranjih kontrol, ki bi lahko vse to preprečili, če bi samo njihova navodila, Računskega sodišča, upoštevali. Kljub zaposlenim na področju tudi notranjih revizij, tudi služb revizije, ki deluje na področju Ministrstva za zdravje, se pravi, vsi ti organi niso delovali oziroma so delovali zelo slabo. Postavljajo se številna vprašanja deležnikov v zdravstvenem sistem, od katerih bi pričakovali seveda zelo jasne odgovore. Odgovori so pa identični. Ni interesa, da se to področje uredil. Sprašujemo se, ali je tudi danes tako. Za področje zdravstva nimam učinkovitega informacijskega sistema, ki bi Ministrstvu za zdravje omogočil preglednost nabave, po posameznih bolnišnicah, izkoriščenosti te opreme glede na zmogljivosti in navsezadnje tudi za produktivnost zdravstvenih timov, ki s to opremo razpolagajo. Tako ne moremo učinkovito in hitro ukrepati v zdravstvu za dopolnitev opreme in potrebnega kadra. Transparentnost nad nabavo opreme bi nam omogočala vpogled, pregled nad cenami nabavljene opreme, četudi bi nabava ostali v pristojnosti posameznih bolnišnic. Računsko sodišče je v svojem poročilu že v letu 2002 in še večkrat v obdobju samega pregleda preiskovalne komisije jasno opozarjalo na to, da je potreben enoten pristop in preglednost za opremo kot za kadre za vse slovenske bolnišnice. Tako bi lahko dosegli cenejše nabave, z javnimi naročili in nacionalno pokrivali regijske bolnišnice s kadri in opremo. Ministrstvo za zdravje je v vmesnem obdobju po izdanih popravljalnih ukrepih Računskega sodišča celo pristopilo k vzpostavitvi informacijskega sistema, ki bi omogočil celovito preglednost in upravljanje za vse bolnišnice. Žal, ni bilo interesa in ob že porabljenih finančnih virih za to področje se je projekt zaustavil. Iz odgovora Ministrstva za zdravje je celo razbrati, da je bila pripravljenost in odzivnost v javnozdravstvenih zavodih zelo različna. Nekateri so stvari uredili in so jih vzdrževali, drugi se na pozive niso odzivali. Zelo jasno pa se je pokazalo v prvem valu epidemije, da vlada Janeza Janše v treh mesecih ni uspela prešteti niti ventilatorjev, predihovalnikov za covid-19, ker seveda to ni delovalo. Sicer kar veliko vlagamo v informacijske sisteme, preštevilne, razdrobljene, ki jih uporabljajo slovenske bolnišnice. Na Onkološkem inštitutu so v zadnjem obdobju namenjali kar milijon letno, žal pa programi niso delovali. Nekateri nikoli. Seveda so skrbniki in izvajalci za razvoj informacijskih sistemov zunanji zaposleni, na tem področju pa nimajo nobene pristojnosti. Preiskovalna komisija je v ožjem segmentu dveh bolnišnic opravila svoje delo in na podlagi pregleda dokumentacije prišla do zaskrbljujočih zaključkov. Spoštovane kolegice in kolegi, kdaj bo interes izvršne oblasti, da prekine to negativno prakso, uvede preglednost, transparentnost nad posameznimi bolnišnicami? Hvala.
Hvala tudi vam. Stališča Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil dr. Franc Trček. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Nadomeščam kolega Prednika. Slovensko zdravstvo ali, če hočete, slovensko javno zdravstvo je težko dobre štiri milijarde. In seveda, ko izrečeš to, metaforično rečeno bi lahko rekel, imaš štiri milijarde partikularnih interesov. Preiskovalna komisija s primerno dolgim imenom, ki ga ne bom ponavljal, je imela seveda jasno nalogo ugotoviti, kako potekajo javna naročila v slovenskih bolnišnicah, kaj so razlogi, da prihaja do številnih netransparentnih porab javnih sredstev. Mandat se končuje, končuje se tudi s poročilom na primeru bolnišnic. Vmes smo obravnavali že vmesno poročilo s 30 sklepi, sedanje ima 29 točk. Najdemo ugotovitve o morebitnih oziroma več kot morebitnih malomarnih dejanjih odgovornih oseb, vodstev bolnišnic, lekarn, ministrstev. Točke pa govorijo tudi o objektivni politični odgovornosti posameznikov. Preiskovalna komisija se je lotila zahtevnega dela, je posegla tudi po zelo občutljivih področjih. Vsekakor lahko rečemo, da se nepravilnosti žal dogajajo, so se dogajale in očitno se še vedno dogajajo. Trud, ki je potreben, da se nepravilnosti v zdravstvu odpravijo, bo ogromen. Vsak korak, ki gre v tej smeri, da se nepravilnosti odpravijo, je potreben. Socialni demokrati seveda menimo, da je potrebno zaščititi naš javni, vsem dostopen zdravstveni sistem, ki je na žalost v času pandemije covida-19 postal še bolj ranljiv in dovzetnejši za tozadevne nepravilnosti. Verjetno bo v naslednjem sklicu kakšna komisija ugotavljala, kako se je prek naročilnic na kakšnih UKC-jih in še kje nabavljala oprema, pa bomo žal ugotovili kaj podobnega. Komisija Državnemu zboru predlaga sklep, da se pač naredi analiza izvajanja Zakona o javnem naročanju, da matično delovno telo oblikuje neko stališče do te analize. Seveda Socialni demokrati temu sklepu, ki je predlagan, ne bomo nasprotovali, tako kot tudi nismo nasprotovali noveliranju omenjenega zakona. Skrb za kvalitetno javno zdravstvo ter dokončna odprava vseh nepravilnosti in kršitev na področju zdravstva mora biti prioriteta te in vsake naslednje vlade v Sloveniji. Sam pa osebno menim, da minister ali ministrica mora biti varovana oseba in da bomo dejansko te nepravilnosti, nedopustnosti izkoreninili, ko bodo na teh položajih ljudje, ki ne bodo prihajali iz tiste kvote Vrana vrani ne izkljuje oči. Sam prihajam iz Maribora. Avstrijski primerljivi KAGes je 40 milijonov dal za informacijski sistem, ki v neki presečni točki zelo jasno vidi, kaj in kako se dogaja v avstrijskem javnem zdravstvu. Skratka ni nobene potrebe po odkrivanju tople vode, mora pa končno politika prevzeti politiko slovenskega javnega zdravstva. Ne glede na vlade v zadnjih tridesetih letih, se to ni dogajalo. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavil gospod Boštjan Koražija. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, najlepša hvala za besedo. Že pri prejšnjem vmesnem poročilu sem ugotavljam in zdaj lahko samo še ponovim, vse ugotovitve so takrat še kritični mediji, danes si zaradi načinov utišanja, ki jih preko poslušnega kadra nastavlja država oziroma stranke, v bistvu več ne upajo poročati oziroma govoriti o tej temi, ki pa je zelo pereča in eden izmed večjih problemov, kar se tiče zdravstva oziroma medicinske opreme. Da so ravnanja tako uprav bolnišnic kakor posameznih zdravnikov ali drugih zadolženih, odgovornih oseb za nabavo medicinskih pripomočkov povsem in dejansko neustrezna v večini primerov. In to dejansko tudi vemo vsi. Tudi ko smo poslušali te priče, ki so prišle na našo komisijo, je prvo, kar človeka zbode v ušesa, to, da so konstantno problemi z držanjem se zakonodaje oziroma pravilnikov. In dejansko bo potrebno razmišljati v smeri, kakor sem že tudi v prejšnjem poročilu govoril, kako zadeve spreminjati. Saj neke stvari so že šle v pravo smer. Bo pa, mislim da, imela ta komisija, tudi če bo ostala v takšni sestavi, kot je, oziroma z namenom, tudi v naslednjem mandatu še pa še dela oziroma precej gradiva za obdelovati. Stanje bolnišnic, ki smo ju obravnavali, dejansko tudi nakazuje, da nekatere listine iz teh bolnišnic in pa glasovi iz terena in medijev, pa tudi v drugih bolnišnicah ni nič boljše, govori o tem, da so soodgovorni tudi in predvsem dostikrat vsi politični nosilci oblasti, objektivno, nekateri objektivno, nekateri pa tudi subjektivno, vse zato, ker so mižali, ko bi morali vpiti in presekati neetične prakse. Zgolj spremembe zakonodaje ne bodo pomagale, če ne bomo pri izbiri na delovna mesta uporabili tudi drugih meril kot zgolj pridobljeno izobrazbo in ali pripadnost politični opciji. Visoki etični standardi izbranega posameznika ob hkratnem neprestanem izobraževanju in praktičnih veščinah, rednem prevpraševanju, nekakšni stroki prilagojeni etični superviziji, ne bomo prišli daleč. Če se komisija osredotoča na trditev, ki jo je zastavila kot osnovo tega poročila, je treba povedati sledeče, da je prihajalo do netransparentne porabe javnih sredstev tudi iz razloga različnih cen enakega medicinskega materiala po slovenskih bolnišnicah. Naša komisija je tako ugotovila, da so bile cene enakega medicinskega materiala odvisne od dobavitelja in velikosti bolnišnice. Ugotovitve kažejo, da je bil enak medicinski material zaradi posredovanja določenega dobavitelja in velikosti bolnišnice v določenih primerih dražji tudi do 75 %. Edine težave na področju netransparentne porabe javnih sredstev v sklopu javnih naročil niso predstavljale samo cene posameznega medicinskega materiala, ampak tudi slabi poslovni načrti oziroma slab nadzor nad porabljenim medicinskim materialom. Predmetna parlamentarna preiskovalna komisija je namreč ugotovila, da so se v bolnišnicah izvajala enormna preplačila vrednosti javnih naročil, določenih s sklepom o začetku javnega naročila. V nadaljevanju lahko na tem področju izpostavimo tudi določbe okvirnih sporazumov, saj le-ti na podlagi sklepov o postopku javnega naročila niso vsebovali določb o možnosti podaljšanja časa trajanja okvirnega sporazuma z aneksi. Kljub vsemu je bila skoraj v večini primerov praksa, da se je čas trajanja okvirnega sporazuma podaljševal z aneksi, kar je v nasprotju z zakonodajo. Še večjo težavo pri tem povzroča tudi dejstvo, da so se aneksi podpisovali brez vrednosti in količin. Priče na zaslišanju so sicer zatrjevale, da to ni bilo potrebno, saj je bila cena določena z javnim naročilom. Kljub vsemu to dejstvo ne vzdrži, saj, kot je komisija dokazala tudi skozi sodbe sodišč, morajo aneksi vsebovati ta določila. Vsekakor predmetna parlamentarna preiskovalna komisija ne more pri ugotovitvah mimo pojava suma nedovoljenih praks sprejemanja in dajanja različnih nagrad ali daril zdravstvenemu osebju s strani dobaviteljev. Naše delo je pokazalo, da bi lahko takšna praksa v nadaljevanju vplivala tudi na izbiro posameznih dobaviteljev znotraj javnih naročil. Vendar je potrebno vseeno poudariti nekaj dejstev, ki se jih poročilo, ki ga obravnavamo, ne dotakne ali ne podčrta dovolj. Bom kar začel pri internih aktih. Seveda so pomembni ti interni akti. Potrebno jih je urediti, vendar to še ne pomeni, da akterji, ki so jim zaupane določene naloge, konkretno naloge javnega naročanja, ne bi mogli uspešno in zakonito opraviti naloge javnega naročanja in dejansko tudi zadev po zakonodajnem postopku tako, kot bi se jih morali držati, se pravi, tudi odgovarjati za svoja dejanja oziroma v tem primeru naročila. Ker poglejte, etičnega človeka, delavca z integriteto, ki razume, da je v službi vseh prebivalcev države, pač ne more nič prepričati, da bi delal v nasprotju s svojo vestjo in v nasprotju z zakonodajo. Razloge za kršenje gre torej iskati pri kadrih samih, po eni strani pri njihovih etičnih izbirah, po drugi strani pa bi lahko bil razlog tudi nezadostno poznavanje zakonodaje, kar smo tudi dostikrat na zaslišanju te komisije tudi sami spoznali. Kot rečeno, v Levici temu poročilu na bomo nasprotovali. Je pa res, kot je bilo že prej rečeno, da bo ta komisija, v narekovajih, žal morala biti stalnica v Državnemu zboru, saj vemo, da imamo z nabavo oziroma tudi s samim nakupom medicinske opreme in zdravstvenih pripomočkov več kot samo velik problem.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine NSi bo predstavila gospa Iva Dimic. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica Državnega zbora, kolegice in kolegi! Preiskovalna komisija o ugotavljanju odgovornosti nosilcev javnih funkcij na programu otroške kardiologije ter področju nabav in upravljanja z medicinsko opremo in zdravstvenim materialom je na prvi nujni seji, ki je bila 1. februarja 2019, soglasno sklenila, da se bo najprej opravila parlamentarna preiskava izvajanja programov otroške kardiologije, kar je bilo tudi že storjeno. Hkrati je bilo dogovorjeno, da bo v drugem delu potekala predmetna parlamentarna preiskava, in sicer na področju nabav in upravljanja z medicinsko opremo in zdravstvenim materialom. Preiskovalna komisija se je tako odločila, da zaradi obsežnega dela prične najprej s preiskavo nabav in upravljanja z medicinsko opremo in zdravstvenim materialom v Splošni bolnišnici dr. Franca Derganca Nova Gorica. Vmesno poročilo je Državni zbor obravnaval na 24. seji 13. julija 2021. Ugotovitve so bile pomembne za porabo javnih sredstev, neracionalno in nepravilno porabo le-teh, na kar je opozorilo tudi Računsko sodišče že leta 2004. Preiskovalna komisija je opravila zahtevno delo, saj je bilo potrebno pridobiti celotno dokumentacijo ter zaslišanje prič. S tem se je izpolnil poglavitni namen in razlog ustanavljanja preiskovalnih komisij, in sicer je namen preiskovalnih komisij ugotovitev ter ocena dejanskega stanja, ta pa je podlaga za spremembo zakonodaje na določenem področju. V drugem delu je komisija nadaljevala z delom in pregledom Ortopedske bolnišnice Valdoltra, saj se je to ime pogosto pojavljalo pri preiskavi bolnišnice Nova Gorica in je prihajalo do različnih cen medicinskih pripomočkov. Iz ugotovitev preiskovalne komisije tako jasno izhaja, da v Sloveniji na področju nabave in upravljanja z medicinsko opremo in zdravstveni materialom prihaja do netransparentne, se pravi do nepregledne porabe javnega denarja. Zato je smiselno, da se razmisli o nadaljnjih postopkih zagotovitve sistema skupnega javnega naročanja in regulacije cen ter uvedbe referenčnih cen, ki bodo preprečevale, da bo prihajalo do takih velikih razhajanj v cenah med posameznimi javnimi zavodi, kot smo jim priča pri analizi ortopedskega medicinskega materiala po posameznih bolnišnicah v Sloveniji. Neurejenost razmer v zvezi z nabavo medicinske opreme in nadzor posameznikov nad nabavo posameznega medicinskega materiala je komisijo spodbudilo, da je bil predlagan 13. januarja 2022 Zakon o javnem naročanju, ZJN-3C, in bil sprejet. Poslanci Nove Slovenije - krščanski demokrati bomo predlog današnjega poročila podprli, saj je opravljeno delo pokazalo šibke točke v našem zdravstvenem sistemu. Res je, ko slišimo, da je denarja za naš zdravstveni sistem dovolj, samo nadzor nad porabo je slab in ima veliko lukenj in interesov. Čas je, da se s to prakso izčrpavanja našega zdravstvenega sistema preseka. Opravljeno delo preiskovalne komisije je razkrilo te prakse in so navedene v današnjem poročilu, zato je sedaj vse odvisno od politične volje in želje po nadzoru porabe javnih sredstev. V Novi Sloveniji smo v volilni program pod učinkovito in gospodarno javno naročanje zapisali, da Zakon o javnem naročanju dobro opredeljuje postopke, ključna načela in da je pomembno, da je sistem ustrezno informacijsko podprt. Vodstvu zdravstvenih zavodov je potrebno dati pooblastila in odgovornost, da pod določenimi pogoji lahko vodijo postopke nabav zdravstvenega materiala tudi z neposrednimi pogajanji z dobavitelji. Današnja podpora poslancev sklepom preiskovalne komisije in poročilu bo zagotovo signal, če si res vsi želimo isto stvar, to je uspešno, kakovostno in delujoče zdravstvo, dostopno pod enakimi pogoji vsem. V Novi Sloveniji se zavzemamo za dostopen in sodoben sistem zdravstvenega varstva, v središče katerega postavljamo pacienta, njegovo hitro in kvalitetno obravnavo. Zato bomo sklep in poročilo podprli.
Hvala lepa. Mag. Andrej Rajh bo predstavil stališče Poslanske skupine SAB. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, kolegice poslanke in poslanca! Zdravje je stanje telesnega, duševnega in socialnega blagostanja in ne le odsotnost bolezni. Biti mora hitro prilagodljivo na spremembe, zaradi tega ne prehitro ranljivo. Naše zdravstvo pa mora tudi v prihodnosti temeljiti na načelih solidarnosti, pravičnosti in dostopnosti. Cilj sprememb je tako ohranitev široko dostopnega in kakovostnega javnega zdravstva, ki mora temeljiti na načelih solidarnosti, pravičnosti in dostopnosti. V tem mandatu je Državni zbor sprejel številne akte o ustanovitvi različnih parlamentarnih komisij. Predmetna preiskava se nanaša na obdobje od 1. januarja 2007 do dneva odreditve parlamentarne preiskave, to je do 20. decembra 2018. Začetek obdobja preiskave je torej od današnjega dne oddaljen več kot 15 let. Komisija je tako obravnavala v prvi fazi vzroke za razgradnjo in propad otroške srčne kirurgije, v drugi, ki jo zdaj obravnavamo, pa nepravilnosti pri nabavi medicinske in zdravstvene opreme. V prvem delu, ki se je tako nanašal na kaotične razmere in v končni fazi tudi propad otroške srčne kirurgije, na neustrezno malomarno zdravljenje in, milo rečeno, čuden način nabave medicinske opreme, zdravil in pripomočkov. Na zaslišanju smo bili tako v prvi fazi priča številnim čustvenim izpovedim vabljenih prič, ki so se nanašala na neustrezno zdravljenje pa tudi na številne arogance in sprenevedanja nadrejenih. Pričanja so potrdila neurejene in neprimerne odnose med zaposlenimi, pomanjkanje osebne integritete nekaterih zaposlenih in narcisoidne izpade posameznikov in, kar je najbolj alarmantno, očitno tudi popolno nezainteresiranost vodstev bolnišnic, svetov zavodov, predstojnikov oddelkov, ki so tako stanje dolgo tolerirali. Po ugotovitvah poročila, ki se nanaša na prvi del in strokovne komisije, je navkljub že na daleč razvidnemu pomanjkanju znanja zahtevno funkcijo vodje otroške srčne kirurgije vodil po obdobju 2007−2009 premalo izkušen specialist oziroma kirurg od leta 2013 dalje. Poslovanje kliničnega centra v tem obdobju je zaznamovalo domačinsko sklepanje pogodb in sprenevedanje o veljavnosti licenc tujih kirurgov. V nadaljevanju v drugem delu smo obravnavali in se fokusirali predvsem na nepravilnosti in preplačila pri nabavi zdravstvenega materiala in medicinskih pripomočkov v različnih slovenskih bolnišnicah. Sklepamo lahko, da je taka praksa žal razširjena po vsej državi. Težko sprejemamo pojasnila vodstev bolnišnic, da niso poznala družinskih povezav med dobavitelji naročniki kot tudi, da ni v njihovi domeni, da bi se morali ukvarjati z zaposlenimi, s stroški nabave, materiala in opreme. Tako stališče lahko razumemo edino, da se s tem niso želeli ukvarjati. Zavedati se moramo, da imajo bolnišnice zelo zahtevno poslovanje, zato zahtevajo profesionalno vodstvo, ki je organizacijsko, finančno in v strokovnem smislu v celoti predano bolnišnici. Vodstvo, ki se želi resno ukvarjati s poslovanjem in vodenjem bolnišnice, ne bi smelo imeti časa niti energije opravljati konkurenčne storitve v drugih javnih zavodih. Ima ga lahko samo, če se s problemi bolnišnice oziroma zavoda ne ukvarja oziroma je mnenje, da za razreševanje teh težav niso pristojni. Prav tako bi zdravstvena zavarovalnica morala kontrolirati, kaj v imenu bolnikov, torej zavarovancev, plačuje. Prav zato smo v Stranki AB prepričani, da moramo narediti v zdravstvu red in razmejiti delo v javnem in zasebnem sektorju tako, da bo njuno delovanje transparentno, ločnica med njima pa jasna. S centralizacijo in skupnimi nabavami v zdravstvu za vse javne zdravstvene zavode bomo lahko preprečili korupcijo in previsoke cene. Določili bomo standarde za uporabo materialov v vseh javnih zavodih v Sloveniji. Nedopustno dolge čakalne vrste je treba spraviti v normalne okvire, zato bo treba pripraviti in bomo pripravili potreben program skrajševanja čakalni vrst, zagotoviti bo treba potrebna sredstva in uporabiti vse razpoložljive resurse po kaskadnem sistemu. Absolutno prednost ima javno zdravstvo, sledijo koncesionarji, na koncu pa tudi zasebniki. V epidemiji covida samo tako bili priča pomena močnega javnega zdravstva, vendar se ne moremo znebiti občutka, da so se nekatere prakse ponovile in celo potencirale in so vodstva bolnišnic ukrepala po liniji najmanjšega odpora. Bolnišnice in zavodi so izplačevali koronske dodatke, ki so bili v kolektivni pogodbi predvideni predvsem za redke zahtevne primere prenosa bolezni z živali na človeka, kot je na primer vranični prisad. Če bi lahko razumeli, da so do dodatka upravičeni zdravstveni delavci, ki so bili direktno v stiku z okuženimi pacienti, so dodatke dobili tudi taki, ki niso delali. Pri tem poudarjamo, da so v Nemčiji dobili vsi enak letni dodatek v višini nekaj sto evrov, v Sloveniji pa so se ti gibali od nekaj sto pa tudi do več deset tisoč evrov. V Stranki AB zato poudarjamo, da je treba anomalije odpraviti in še enkrat v vse javne zavode imenovati profesionalna vodstva, ki se bodo ukvarjala izključno z izzivi bolnišnic, hkrati pa od zaposlenih zahtevati visoko stopnjo integritete in poštenosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še kot zadnja bo stališče Poslanske skupine Konkretno predstavila gospa Mojca Žnidarič. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednica. Lep pozdrav vsem prisotnim! Preiskovalna komisija o ugotavljanju odgovornosti nosilcev javnih funkcij na programu otroške kardiologije ter na področju nabav in upravljanja z medicinsko opremo in zdravstvenim materialom je bila odrejena decembra 2018, časovno pa zajema obdobje preiskav od leta 2007 do vključno 2018. V predlanskem in lanskem letu smo obravnavali že dve vmesni poročili. Poročilo, ki ga obravnavamo danes, pa se osredotoča na drugi del preiskave, v katerem je komisija namenila pozornost javnim naročilom, ki so se izvajala v slovenskih bolnišnicah. Zaradi obsežnosti tega področja se je osredotočila na javna naročila, vezana na nakup in dobavo ortopedskega medicinskega materiala, in sicer natančneje na nakup in dobavo kolčnih protez. Podrobna analiza javnih naročil je bila narejena za Splošno bolnišnico dr. Franca Drganca Nova Gorica in Ortopedsko bolnišnico Valdoltra. Namen in cilji te preiskovalne komisije so bili ugotoviti dejansko stanje oziroma prakso na področju nabav medicinske opreme in zdravstvenega materiala, oblikovanje predlogov za morebitne spremembe zakonodaje, ugotoviti morebitno politično odgovornost nosilcev javnih funkcij v zdravstvenih ustanovah in drugi. S pregledom gradiva, pridobljenega s strani dobaviteljev ortopedskega medicinskega materiala in s strani bolnišnic, je parlamentarna preiskovalna komisija pridobila vpogled v cene, po katerih se je enak ortopedski material dobavljal različnim slovenskim bolnišnicam. Ta ugotovitev je bila poleg ugotovitve, kako so se izvajala javna naročila v slovenskih bolnišnicah, ključni cilj, ki si ga je preiskovalna komisija zadala pri svojem delu. To ji je namreč omogočalo, da ob ugotovljenih nepravilnostih sprejme podlago, ki v nadaljevanju omogoča ureditev predmetnega področja, torej javnih naročil, da se le-ta v prihodnosti izvajajo v skladu z veljavno zakonodajo in se tako prepreči preplačila v slovenskem zdravstvenem sistemu in nezakonito odtekanje davkoplačevalskega denarja. Na podlagi pregledanega gradiva, analiz in opravljenih zaslišanj je komisija prišla do dokazov, ki neizpodbitno dokazujejo, da je prihajalo v letih od 2007 do vključno 2018 do izigravanja veljavne zakonodaje na področju javnih naročil in s tem preplačil ortopedskega medicinskega materiala, kar pomeni več denarja za dobavitelje in manj za paciente. Razmere v zdravstvu, kot vsi ugotavljamo že vrsto let, niso dobre. Posebej že več let izstopajo anomalije na področju javnega naročanja. Predmetna preiskovalna komisija je tako pri analizi izvedbe javnih naročil za nakup ortopedskega medicinskega materiala v Splošni bolnišnici dr. Franca Derganca Nova Gorica in v Ortopedski bolnišnici Valdoltra prišla do nekaterih ugotovitev, ki jih je potrebno izpostaviti kot prakso, ki ne predstavlja gospodarnega in transparentnega ravnanja z javnimi financami v slovenskih bolnišnicah in kaže na neurejenost javnega naročanja ter nakupa in upravljanja z medicinskim materialom in opremo. Iz sklepnih ugotovitev poročila preiskovalne komisije lahko razberemo, da so veliko težavo pri izvedbi javnih naročil v bolnišnicah med drugim povzročali tudi neustrezni notranji akti na področju javnih naročil ali pa je celo prihajalo do tega, da le-teh bolnišnice sploh niso imele. Posledično je prihajalo do neustrezne komunikacije med zaposlenimi in prekoračitve njihovih pooblastil. Eden izmed ciljev parlamentarne preiskovalne komisije je bil tudi oblikovanje predlogov za spremembe zakonodaje, če se pokaže, da je le-ta potrebna. In izkazalo se je tako. Junija lani je Državni zbor na svoji 24. redni seji obravnaval drugo vmesno poročilo te parlamentarne preiskovalne komisije in sprejel tako bistvene ugotovitve kot tudi sklep, ki je bil še kako pomemben za pripravo in kasnejše sprejetje novele Zakona o javnem naročanju, ZJN-3C. S tem se je neposredno izpolnil eden od razlogov, zaradi katerih se odredijo parlamentarne preiskave, to je, da se ugotovi in oceni dejansko stanje, ki je lahko podlaga za spremembe zakonodaje na določenem področju. V Poslanski skupini Konkretno nas veseli, da je predmetna komisija prišla do konkretnih predlogov in rešitev ter da je bil na podlagi tega sprejet zakona, ki bo izboljšal stanje na področju javnih naročil v zdravstvu. ZJN-3C, ki je bil letos prejet prav na podlagi zaključkov te preiskovalne komisije, je namreč uvedel pojem referenčne cene, kar bi moralo bistveno vplivati na znižanje cen v zdravstvu. Zakon torej prinaša regulacijo cen nabav medicinskih pripomočkov in medicinske opreme s sistemom referenčnih cen. S tem bomo dosegli znižanje cen medicinske opreme na slovenskem trgu in bolj transparentno poslovanje javnih zdravstvenih zavodov z izenačitvijo nabavnih cen v javni zavodih na vseh ravneh. Ker pa se vsak zakon najbolje pokaže v praksi, člani parlamentarne komisije predlagamo, da poslanci sprejmemo naslednji sklep: »Državni zbor predlaga, da po 18 mesecih izvajanja Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnem naročanju, ZJN-3C, ministrstvo, pri katerih deluje urad iz 9. člena ZJN-3C, pripravi analizo izvajanja ZJN-3C in na predmetni zakonski podlagi sprejetih podzakonskih aktov v praksi, s predlogi morebitnih potrebnih sprememb in dopolnitve ZJN in druge s predmetom vezane zakonodaje ter jo posreduje matičnemu delovnemu telesu Državnega zbora, ki oblikuje stališče do analize.« V Poslanski skupini Konkretno bomo ta predloga zakona kot tudi zaključne bistvene ugotovitve podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev o bistvenih ugotovitvah ter o predlogu sklepa. Ugotavljam, da je k razpravi prijavljena samo ena razpravljavka, to je gospa Mojca Žnidarič, zato ji dajem besedo. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Mogoče samo še nekaj besed dodam, sicer sem veliko v stališču že povedala. Veseli me, da je naša komisija delovala res zelo konstruktivno, apolitično, skorajda soglasno, predvsem v tem drugem delu preiskovanja, in sicer pod vodstvom gospe mag. Karmen Furman, tako da se ob tej priložnosti naši predsednici zahvaljujem za opravljeno delo in tudi tako vodenje komisije, ki je pripeljalo do takih rešitev in tudi konstruktivnih in tudi konkretnih predlogov, kot sem rekla. Na podlagi našega dela je bil pripravljen tudi zakon o spremembah javnega naročanja medicinske opreme v zdravstvo. Res smo iskali predvsem sistemske rešitve. Nismo se šli tega, da bi diskreditirali posameznike ali kadarkoli imensko izpostavljali v poročilih, ampak naš ključen cilj je bil, da najdemo sistemske rešitve, da se izboljšajo razmere v primeru naročanja v javnem zdravstvu. Tudi ta današnji sklep, ki je predlagan, o katerem bomo tudi v sredo glasovali, se mi tudi zdi zelo smiseln, da se po 18 mesecih, ko bo zakon zaživel, opravi analiza zakona in podzakonskih aktov in da vidimo, pri čem dejansko smo. Prepričana sem, da bo zakon prispeval k znižanju cen pri nabavi medicinskega materiala. Kaj na še rečem? Zadovoljna sem, da sem bila članica ravno te komisije, ki ima konkretne rezultate, ker gre pri drugih komisijah, kot smo danes videli, bolj za neko politično diskreditiranje enih ali drugih, ampak tukaj se mi pa zdi, da smo res delovali konstruktivno in tudi zato imeli realne in konkretne rezultate. Hvala predsednici in vsem ostalim članom. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Če ne, ugotavljam, da zaključujemo razpravo in da tudi ni želje po dodatni delitvi časa, ki je še ostal. Zato ugotavljam, da se je Državni zbor seznanil s Poročilom o poteku in ugotovitvah odgovornosti nosilcev javnih funkcij na področju nabav in upravljanja z medicinsko opremo in zdravstvenim materialom ter o razlogih za nedokončano parlamentarno preiskavo. Zbor bo odločanje o bistvenih ugotovitvah teh o predlogu sklepa opravil v sredo, 23. marca, v okviru glasovanj. S tem pa prekinjam to točko dnevnega reda in tudi 30. sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali v sredo ob 9. uri. Lep dan želim.