Mødet er åbnet. I dag er der følgende anmeldelser: Finansministeren (Kristian Jensen): Lovforslag nr. L 142 (Forslag til lov om tillægsbevilling for finansåret 2018). Miljø- og fødevareministeren (Jakob Ellemann-Jensen): Lovforslag nr. L 147 (Forslag til lov om jordbrugets anvendelse af gødning og om næringsstofreducerende tiltag). Ældreministeren (Thyra Frank): Lovforslag nr. L 148 (Forslag til lov om ændring af lov om social service. Titler på de anmeldte sager vil fremgå af www.folketingstidende.dk (jf. ovenfor).
Forhandlingen er sluttet, og vi går til afstemning om de fremsatte forslag til vedtagelse. Der foreligger to forslag. Der stemmes først om forslag til vedtagelse nr. V 60 af Martin Henriksen (DF), og der kan stemmes. Afstemningen slutter. For stemte 22 (DF), imod stemte 81 (S, V, EL, LA, ALT, RV, SF og KF), hverken for eller imod stemte 0. Forslag til vedtagelse nr. V 60 er forkastet. Der stemmes dernæst om forslag til vedtagelse nr. V 61 af Mattias Tesfaye (S), og der kan stemmes. Afstemningen slutter. For stemte 33 (S, RV og 1 SF), imod stemte 70 (DF, V, EL, LA, ALT, KF og 3 SF (ved en fejl) ), hverken for eller imod stemte 0. Forslag til vedtagelse nr. V 61 er forkastet. Hermed er forespørgslen afsluttet.
Forhandlingen er sluttet, og vi går til afstemning om de fremsatte forslag til vedtagelse. Her er der fire forslag. Der stemmes først om forslag til vedtagelse nr. V 64 af Thomas Danielsen (V), Carsten Bach (LA) og Erik Lund (KF), og der kan stemmes. Afstemningen slutter. For stemte 30 (V, LA og KF), imod stemte 51 (S, EL, ALT, RV og SF), hverken for eller imod stemte 22 (DF). Forslag til vedtagelse nr. V 64 er forkastet. Der stemmes om forslag til vedtagelse nr. V 62 af Jens Joel (S), Søren Egge Rasmussen (EL), Ida Auken (RV) og Trine Torp (SF), og der kan stemmes. Afstemningen slutter. For stemte 51 (S, EL, ALT, RV og SF), imod stemte 52 (DF, V, LA og KF), hverken for eller imod stemte 0. Forslag til vedtagelse nr. V 62 er forkastet. Herefter stemmes der om forslag til vedtagelse nr. V 63 af Mikkel Dencker (DF), og der kan stemmes. Afstemningen slutter. For stemte 22 (DF), imod stemte 80 (S, V, EL, LA, ALT, RV, SF og KF), hverken for eller imod stemte 0. Forslag til vedtagelse nr. V 63 er forkastet. Endelig stemmes om forslag til vedtagelse nr. V 65 af Rasmus Nordqvist (ALT), og der kan stemmes. Afstemningen slutter. For stemte 24 (EL, ALT, RV og SF), imod stemte 79 (S, DF, V, LA og KF), hverken for eller imod stemte 0. Forslag til vedtagelse nr. V 65 er forkastet. Hermed er forespørgslen afsluttet.
Der er ikke stillet ændringsforslag Ønsker nogen at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse. Afstemningen slutter. For stemte 102 (S, DF, V, EL, LA, ALT, RV, SF og KF), imod stemte 0, hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er enstemmigt vedtaget og vil blive sendt til statsministeren.
Der er ikke stillet ændringsforslag. Ønsker nogen at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse. Afstemningen slutter. Lovforslaget er vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.
Ønsker nogen at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Der stemmes om forslagets endelige vedtagelse. Afstemningen slutter. For stemte 105 (S, DF, V, EL, LA, ALT, RV, SF og KF), imod stemte 0, hverken for eller imod stemte 0. Forslaget til folketingsbeslutning er enstemmigt vedtaget og vil nu blive sendt til udenrigsministeren.
Ønsker nogen at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.
Ønskes afstemning om ændringsforslag nr. 1, tiltrådt af udvalget, om, at lovforslaget deles i tre lovforslag? Delingen i tre lovforslag er vedtaget. Der stemmes herefter om det under A nævnte lovforslag [Forslag til lov om kommunal adgang til at begrænse sejlads med visse hurtigtsejlende fartøjer ved udlagte badeområder]: Ønskes afstemning om ændringsforslag nr. 2, tiltrådt af udvalget? Det er vedtaget. Der stemmes herefter om det under C nævnte lovforslag [Forslag til lov om strafskærpelse for visse overtrædelser af CITES-regler]: Ønskes afstemning om ændringsforslag nr. 3, tiltrådt af udvalget? Det er vedtaget. Jeg foreslår, at lovforslagene går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.
Forhandlingen er åbnet. Miljø- og fødevareministeren.
Tak for det, formand. Lad mig starte med at slå fast, at dyretransporter selvfølgelig skal ske på en dyrevelfærdsmæssig forsvarlig måde. Området er reguleret af en EU-forordning, som indeholder en lang række bestemmelser, som har til formål at beskytte dyrenes velfærd under de lange transporter. Transportforordningen indeholder regler om bl.a. arealkrav, transporttid og krav til indretning af transportmidlerne. Det følger af EU-lovgivningen, at det er muligt at fastsætte regler for dyretransporter, som er strammere end EU-lovgivningen. Det forudsætter så, at transporterne afvikles fuldt ud i Danmark, og herved forstås, at transporten både påbegyndes og afsluttes i Danmark. Fødevarestyrelsen oplyser, at der praktisk talt ikke udføres transporter af mere end 8 timers varighed inden for Danmarks grænser, så indførelsen af en national regel giver derfor ikke rigtig mening. Det vil derimod være i strid med transportforordningen at indføre et generelt forbud mod lange dyretransporter ud af Danmark. Det vurderes, at Kommissionen vil indlede en traktatkrænkelsessag mod Danmark, hvis vi indfører et generelt forbud mod lange transporter. Som bekræftet i veterinærforlig III arbejder regeringen fortsat for, at transportforordningen bliver revideret. Kommissionen har trods mange opfordringer afvist at iværksætte en revision af transportforordningen, med henvisning til at der først skal være en bedre implementering og mere ensartet håndhævelse af de eksisterende regler, inden det bliver relevant at udarbejde nye regler. Det er et interessant synspunkt, og regeringen vil derfor fortsat ved enhver relevant lejlighed rejse emnet over for Europa-Kommissionen. Som sagt lægger regeringen vægt på god dyrevelfærd, også under transporten af dyr. Derfor er der allerede igangsat mange initiativer på området. Danmark har f.eks. udnyttet muligheden for nationale regler for transporter, der fuldt ud afvikles i Danmark, bl.a. krav om ekstra strøelse ved transport af tilskadekomne dyr og et krav om, at kvæg ikke er transportegnet 14 dage efter kælvning. Derudover har Danmark fortolket transportforordningens bestemmelser, således at det fremgår af de danske regler, at udsættersøer ikke er egnet til transport over 8 timer. Det statslige dyrevelfærdsmærke blev lanceret i 2016 i samarbejde med en række engros- og detailvirksomheder inden for fødevarebranchen, Landbrug & Fødevarer og Dyreværnsforeningernes Samarbejdsorganisation . For at grisekød kan bære dyrevelfærdsmærket er det et krav, at dyrene maksimalt må transporteres i 8 timer, og efterfølgende er aftalen udvidet med fjerkræ, som maksimalt må transporteres i 6 timer. Og for så vidt angår undersøgelser af dyrs transportegnethed, kan jeg nævne, at der under EU-dyrevelfærdsplatformen, som blev etableret på dansk initiativ, i 2018 er etableret en undergruppe vedrørende transport af ikkefravænnede kalve. Regeringen indgik i december 2018 en politisk aftale med Dansk Folkeparti om et nyt kontrolkoncept, som på en lang række punkter styrker kontrollen med lange transporter af dyr. Der skal i sidste halvår af 2019 udføres 250 indladningskontroller om måneden, således at hver 10. af alle transporter, som fører grise ud af Danmark, bliver kontrolleret. Det er en af de mest markante skærpelser af kontrollen med dyrevelfærd ved transport af dyr under nogen regering. Herudover indeholder aftalen bl.a. et generelt løft af kvaliteten af kontrollen med bedre tid til syn af det enkelte dyr, øget anvendelse af GPS-data, valg af ruteberegningssystem og strengere kontrol med arealkrav. Der vil ske en evaluering af indsatserne i december 2019 og derefter en drøftelse af den fremtidige kontrol. Da et generelt forbud mod lange transporter af dyr ud af Danmark vil være i strid med den gældende EU-lovgivning på området, afviser regeringen beslutningsforslaget. Jeg tænker, at vi i stedet skal arbejde sammen for at nå målet inden for de gældende juridiske rammer – dem, der gælder – i stedet for at skulle håndtere en lang, smertefuld og ressourcekrævende traktatkrænkelsessag. Tak for ordet.
Tak til ministeren. Der er en kort bemærkning fra hr. Rasmus Vestergaard Madsen. Værsgo.
Tak. Vi ved, det er en stor belastning for dyrene at blive sendt ud på lange dyretransporter. Når det handler om slagtesvin, ved vi, at dødeligheden stiger med op til fem gange. Vi har jo senest i sidste uge hørt om sager med op til 9.000 grise, som bliver erklæret ikketransportegnede eller er døde, når de kommer til samlestederne. Det store spørgsmål er, hvor mange grise der så egentlig er døde, når de kommer frem til det land eller den stald, som de skal ende i i sidste ende. Jeg spurgte ministeren helt tilbage i oktober i et skriftligt spørgsmål og har endnu ikke fået svar på, hvilke indberetninger Fødevarestyrelsen får ude fra der, hvor man modtager grisene, altså hvor mange døde og skadede grise der er dér. Men det kan være, at ministeren kan fortælle mig det nu i stedet.
Ministeren.
Jeg skal først og fremmest beklage, at spørgeren ikke har fået svar på sit spørgsmål, som er sendt over for længe siden. Det vil jeg sørge for at der kommer et svar på. Hvad svaret indeholder, kan jeg ikke sådan lige på stående fod stå og sige så meget om. Jeg må holde mig til det og love et skriftligt svar på det pågældende spørgsmål.
Hr. Rasmus Vestergaard Madsen.
Jeg venter stadig i spænding på svaret, men forhåbentlig kommer det snart. Det har ministeren jo lovet. Tilbage i foråret havde Enhedslisten også ministeren i samråd om lige præcis det eksplosive antal af lange dyretransporter ud af landet. Da sagde ministeren igen, at han i EU ville arbejde for at begrænse de lange dyretransporter. Det er sådan set også det, der står i transportforordningen fra EU, nemlig at man skal arbejde på at begrænse dem mest muligt. Jeg vil bare gerne høre, hvad ministeren helt konkret har gjort for at begrænse antallet af lange dyretransporter.
Ministeren.
Det her er jo et emne, som jeg nævnte i min ordførertale, nej, min minister tale – ny titel – som jeg ved enhver hensigtsmæssig lejlighed skal bringe op. Og jeg gjorde mig måske lidt lystig i min tale med hensyn til det, men jeg synes, det er en lidt besynderlig argumentation fra Kommissionens side, at man vil vente med at ændre reglerne, til alle efterlever de gældende regler. Jeg tænker, det måske ville være nemmere at ændre dem inden. Men det her er jo noget, vi arbejder på fra dansk side, for jeg er sådan set enig i, at vi skal begrænse længden af de her transporter. Men det giver ikke meget mening kun at gøre det i Danmark, for som jeg også sagde, er det vanskeligt at få transporter på mere end 8 timer, medmindre vi starter i Nordjylland og slutter på Bornholm.
Så er det hr. Christian Poll.
Tak. Jeg glæder mig over, at ministeren lige fremhæver det frivillige dyrevelfærdsmærke, som regeringen har indført, og at der i den sammenhæng er et krav om maks. 8 timers transport. Det må jo være et udtryk for, at man faktisk mener, at transport over 8 timer er problematisk, for ellers havde man vel ikke lagt det ind. Er det rigtigt forstået, at ministeren faktisk synes, at transporter over 8 timer er et problem for dyr?
Ministeren.
Ja, altså det her dyrevelfærdsmærke har jo de her forskellige gradueringer, hvor man kan vælge et, to eller tre hjerter, og så kan man som forbruger stå nede ved køledisken og sige: Hvad byder min samvittighed mig? Det har altså en god effekt. En af de ting, der spiller ind, er selvfølgelig transporttiden, og der skal da ikke være nogen tvivl om, at jeg helst ser en så kort transporttid som muligt. Men som jeg også nævnte før for hr. Rasmus Vestergaard Madsen, er der altså grænser for, hvor meget over 8 timer man kan køre inden for Danmarks grænser. Og der er en transportforordning, som altså giver os nogle udfordringer her. Men selvfølgelig betyder det noget for dyrevelfærden, hvor lang transporttiden er. Det ved alle, der har siddet i en bil i mere end 8 timer, noget om.
Hr. Christian Poll.
Det er jeg glad for at høre, for det er jo en anerkendelse af, at vi har et problem her. Så håber jeg bare, at ministeren vil arbejde på, at det ikke bare er en frivillig ordning, men at der rent faktisk på et tidspunkt kommer til at blive faste krav om, at transporttiden i EU må være maks. 8 timer. Er det noget, ministeren vil arbejde for?
Ministeren.
Det var egentlig en del af mit budskab før, det her med, at det er noget, vi skal arbejde sammen med vores europæiske kollegaer om af flere grunde. Det skal vi, dels fordi, som jeg siger, at transporttiderne inden for Danmark sjældent kommer op over 8 timer, dels fordi det ikke er svært at forestille sig, hvor lukrativt det vil være at oprette et samlested umiddelbart syd for vildsvinehegnet, og så dér fastsætte transporter videre ud i Europa, som er på over 8 timer, hvis vi fastsætter ensidige krav herfra.
Vi siger tak til ministeren. Der er ikke flere korte bemærkninger. Vi går videre i ordførerrækken til hr. Simon Kollerup, Socialdemokratiet.
Først og fremmest tak til Enhedslisten for endnu en gang at sætte fokus på dyretransporter. Det er jo et emne, vi har diskuteret en hel del, og jeg tror da også godt, at jeg tør driste mig til at love, at det nok heller ikke bliver den sidste gang, selvfølgelig fordi det er et vigtigt emne. Med forslaget, som vi behandler, ønsker Enhedslisten, at der skal fastsættes en dansk særregel om, at dyr maksimalt må transporteres i 8 timer. Jeg forstår godt intentionen bag det, og jeg synes sådan set også, den er god. Der er behov for, at vi både får begrænset antallet af og længden på de dyretransporter, der kører ud af landet. Jeg er også enig med forslagsstillerne i, at der er tale om en sag, hvor EU har svigtet i forhold til at sikre dyrevelfærden, men jeg må samtidig sige, at Socialdemokratiet er skeptisk over for en dansk særregel, for hvordan skal en dansk særregel håndhæves i det øjeblik, en dyretransport har krydset grænsen? Skal tysk politi så sørge for, at Danmarks særregler bliver overholdt? Og hvad så, hvis Tyskland vedtager deres egne særregler, der siger noget andet eller det modsatte? Jeg har svært ved at se, hvordan det skal kunne lade sig gøre, og jeg er sikker på, at de brodne kar i branchen så let som ingenting vil kunne sno sig uden om en eventuel dansk særregel. Derfor risikerer forslaget her også at ende som et slag i luften – et slag i luften, som i øvrigt, som ministeren også var inde på, kan bringe Danmark for EU-Domstolen og i sidste instans kan komme til at koste Danmark mange penge. Man må ikke misforstå mig. Jeg synes, det her er et område, hvor der skal gøres mere, og jeg synes også, at vi i udvalget skal se på, om vi ikke kan finde en måde, hvor vi fra dansk side kan lægge et større pres på EU-systemet for at få nogle ordentlige fælles regler på området. Jeg synes grundlæggende, at Europa-Kommissionen har en dårlig sag, når ministeren i dag kan fortælle, at man ikke vil ændre de gældende regler, fordi de ikke bliver overholdt alle steder. Det er da en falliterklæring. Så fra Socialdemokratiets side er der ikke opbakning til en dansk særregel og dermed heller ikke til beslutningsforslaget.
Der er en kort bemærkning til hr. Rasmus Vestergaard Madsen. Værsgo.
Tak. Hr. Simon Kollerups partikollega, hr. Dan Jørgensen, udtalte til Nordjyske tilbage i 2009: »Vi bør gå forrest og forbyde dyretransporter, der varer længere end tre timer. Vi kan ikke være andet bekendt. Den tilværelse vi efterhånden tilbyder vores landbrugsdyr er kummerlig, og vi ser dem kun som maskiner, der skal producere kød og mælk.« Er ordføreren enig med sin partikollega?
Ordføreren.
Jeg tror, at når man kender hr. Dan Jørgensen godt, ved man også, at han om nogen er en person, hvis ikke den person, der har løftet det her forslag allermest i netop EU-systemet. Han har samlet underskrifter i rigt mål for at få løftet dagsordenen i EU-systemet. Og det er stadig væk der, vi i Socialdemokratiet mener at den her dagsorden klogest skal løftes, hvis man vil lave en dansk særregel med 8 timers transport. Så er vi i Socialdemokratiet i øvrigt altid indstillet på at drøfte, hvordan den danske fødevareproduktion bliver bedre, bliver mere bæredygtig, hvordan vi højner dyrevelfærden, og også hvordan vi kan holde flere grise hjemme på danske slagterier, for det giver i sidste ende også arbejde til slagteriarbejderne på de danske slagterier. Så vi ser ens på ønsket om at løfte den danske fødevarebranche, og jeg tror også, vi ser ens på, at lige præcis forslaget i dag bedst løftes i en EU-sammenhæng.
Hr. Rasmus Vestergaard Madsen.
Nu ved jeg, at hr. Simon Kollerup er en tålmodig nordjyde, men jeg synes, det kunne være interessant at vide, hvor tålmodig Socialdemokratiet egentlig er. For 14 år siden sagde et enigt Folketing, at man skulle arbejde for i EU at have en begrænsning på maks. 8 timer, når det handler om dyretransport – 14 år – og vi er ikke kommet et eneste skridt videre. Hvornår når vi Socialdemokratiets smertegrænse for at lade dyrene transportere utrolig langt på de europæiske motorveje, når vi samtidig kan se, at antallet af dyr, som bliver sendt ud, er eksploderet i de seneste 14 år?
Ordføreren.
Man skal ikke tage fejl af, at vi sådan set er utålmodige efter, at der skal ske noget på den her dagsorden. Det er også derfor, vi har givet udtryk for synspunktet igennem længere tid. Det ændrer bare ikke ved, at jeg mener, at EU-arenaen er den rigtige at løfte dagsordenen om begrænsning på køretiden i. Det er derfor, jeg mener, at vi skal skubbe dagsordenen derhen. Det skal vi hjælpe hinanden med, og jeg tror faktisk, at udvalgsbehandlingen kan blive en relevant anledning. Så skal vi samtidig bruge vores utålmodighed til at løfte kvaliteten af dansk fødevareproduktion, også griseproduktionen. Og det gør vi jo heldigvis løbende, og vi stiller hele tiden krav til den siddende regering, som den har svært ved at indfri. Det kan vi jo så se på, når der forhåbentlig kommer en ny regering i Danmark.
Hr. Christian Poll.
Når nu der er gået så mange år, uden der er sket det store i EU, kunne det så ikke være interessant at lave en sag i Danmark, hvor vi siger: Nej, nu har vi mistet tålmodigheden, vi prøver at indføre det her og på den måde skubbe på EU? Det har vi jo gjort før med andre sager.
Ordføreren.
Der er jeg nødt til at sige, at jeg aldrig synes, det er interessant at lave en traktatkrænkelsessag i Danmark. Jeg synes faktisk, vi skal tage det ret alvorligt, når vi kommer dertil. Men jeg synes også, som jeg også siger i min tale, at EU-systemet har en dårlig sag, når man stiller sig på bagbenene i forhold til at ændre reglerne med henvisning til, at de ikke bliver overholdt tilstrækkeligt alle steder. Det var sådan, jeg forstod ministeren. Så nej, det er jeg nok nødt til at sige jeg ikke synes er interessant. Jeg synes, det er interessant at løfte dagsordenen løbende, og det skal vi hjælpe hinanden med.
Hr. Christian Poll.
Nu nævnte ordføreren også den her positive sidegevinst, der kunne være ved det, nemlig at vi så faktisk får slagtet vores dyr i Danmark. På den måde kunne det være et plus ved det her forsøg, nemlig at man rent faktisk sørger for at sige, at dér er der en gård, dér er der et slagteri, og så er det naturligt at køre dyrene derover i stedet for at køre dem til Polen.
Ordføreren.
Vi skal gøre, hvad vi kan, for at flest mulige grise kun bliver kørt fra stalden og hen til det hjemlige slagteri. Det er en rigtig god idé. Jeg forstod på hr. Christian Poll, at midlet til at opnå det mål skulle være, at vi fremprovokerede en traktatkrænkelsessag i EU-systemet, men det synes jeg er en alt for risikabel vej. Vi har mulighed for at presse EU-systemet, og det skal vi gøre, og så har vi også i Danmark nogle værktøjer i værktøjskassen, og dem skal vi kigge på.
Tak til hr. Simon Kollerup. Der er ikke flere korte bemærkninger. Vi går videre i ordførerrækken til fru Karina Due, Dansk Folkeparti.
Tak for det. Allerførst tak til Enhedslisten for at have rejst debatten om dyretransporter igen. I Dansk Folkeparti har vi den grundholdning, at produktionsdyr skal slagtes så tæt på det sted, hvor de er født og opfedet, som overhovedet muligt. Fragt af dyr skal begrænses mest muligt af hensyn til dyrene. Nu er det sådan, at Danmark er et lille land, et rigtig, rigtig dejligt land, men trods alt et lille land, og det er altså næsten umuligt at fragte dyr rundt i mere end 8 timer i Danmark. Derfor giver beslutningsforslaget simpelt hen ikke nogen mening. Lige så snart vi er ude over Danmarks grænser, gælder EU-lovgivningen, og den kan vi ikke lave om på herindefra – gid det dog var så vel, at vi kunne. Vi kan altså kun lave en særregel for transporter til og med den danske grænse. Jeg kan ikke lade være med at tænke på, hvad der ville ske, hvis det var sådan, at vi lavede det her forbud mod dyretransporter på over 8 timer. Det ville jo blive eftertragtet at lave en forfærdelig masse samlesteder lige syd for grænsen, og det ville jo så betyde, at samlesteder i Danmark ville lukke. I Danmark ville vi ikke længere have mulighed for at holde øje med dyrevelfærden på samlestederne; vi ville ikke længere have mulighed for at sætte ind med den øgede kontrol på samlesteder, som der netop bliver igangsat nu. Er det virkelig det, man ønsker? Det tror jeg faktisk ikke. Der er slet ikke nogen tvivl om, at hvis det var sådan, at vi selv kunne bestemme fuldt ud, så skulle alle dyr, der er født i Danmark, opvokse og slagtes i Danmark, og så kunne man for min skyld fragte de slagtede dyr så langt, som man overhovedet ønskede. Men, altså, det her er et beslutningsforslag, som man risikerer ville kunne give den modsatte effekt af det, man rent faktisk går efter – vi kunne få en ringere dyrevelfærd i forhold til det niveau, vi har i Danmark i dag. Og det kan vi jo ikke bakke op om. Men kan man komme med noget, hvor vi kan hæve dyrevelfærden i EU – og vi går også meget ind for at udfordre EU på det her område, for der har EU nok spillet fallit – så er vi med.
Der er en kort bemærkning fra hr. Rasmus Vestergaard Madsen. Værsgo.
Jamen jeg vil da lige starte med at tage fat i det sidste, som ordføreren siger, nemlig at man gerne vil udfordre EU på det her. Hvad betyder det så helt konkret? Man bør stemme for Enhedslistens beslutningsforslag, som jo lige præcis gør op med den måde, som EU ser på dyr på, hvor EU ser dyr som en vare, som man jo i princippet ifølge transportforordningen må transportere rundt til evig tid, så længe man indlægger hvil. Altså, hvad er det konkret, Dansk Folkeparti vil gøre?
Ordføreren.
Hvis det var sådan, at jeg vidste, hvad det var, vi kunne gøre lige nøjagtig med et knips med fingrene, så vi kunne få løst problemerne i EU, så tror jeg nok, at jeg ville have en anden stilling end at være medlem af det danske Folketing. Jeg tror ikke, der er nogle, der har fundet den hellige gral endnu, desværre, fordi det er så komplekst, som det er. Men der er ikke nogen tvivl om, at vi vil gøre, hvad vi kan, for at hæve dyrevelfærden. Men som jeg lige forklarede i min ordførertale, risikerer vi, at det her kunne give bagslag med ringere dyrevelfærd til følge, og det kan vi jo ikke stå inde for.
Hr. Rasmus Vestergaard Madsen.
Vi skal i Danmark selvfølgelig tage ansvar for de dyr, som bliver født her, og som bliver opdrættet i Danmark – det skal der ikke herske nogen tvivl om. At andre så måske ikke er lige så gode til det, er jo svært for os at tage ansvaret for. Men Dansk Folkeparti bryster sig så tit af at være dyrenes parti – der er kattekillinger på bussernes Dansk Folkeparti-reklamer, men jeg synes ærlig talt, at det klinger lidt hult. Her får Dansk Folkeparti mulighed for at vælge mellem EU's syn på dyr, hvor man ser dyr som varer, og at begrænse det og sætte en grænse for, hvor langt vi må transportere dyr. Altså, mener Dansk Folkepartis ordfører stadig, at man er dyrenes parti, når man her vælger EU til og vælger dyrenes rettigheder fra - og den belastning, de udsættes for?
Ordføreren.
Ja, så absolut, og det er jo det, jeg prøver på at forklare hr. Rasmus Vestergaard Madsen, altså, at konsekvenserne af det her beslutningsforslag jo netop kunne blive en ringere dyrevelfærd, fordi vi ikke længere vil have styr på det i Danmark, da det så er ude af vores hænder, lige så snart det er ude over grænsen. Det kan vi jo ikke leve med. Vi vil sørge for, at vi selv kan sætte ind, hvis der er noget at komme efter.
Vi siger tak til fru Karina Due og går videre til hr. Erling Bonnesen, Venstre.
Tak for det. God dyrevelfærd ligger også os i Venstre meget på sinde. Når vi har med dyr at gøre, har vi et ansvar for at sikre, at de bliver behandlet ordentligt og får opfyldt deres behov. Det er den danske fødevaresektor en af de bedste til, og i udlandet er danske fødevarer bl.a. kendt for at være produceret under en meget høj dyrevelfærd. Danmark er som bekendt et stort eksportland. Alene i 2018 eksporterede vi over 14 millioner levende svin, og mange af dem transporteres til andre lande i det indre marked. Derfor giver det god mening, at reglerne for dyretransporter er underlagt EU-lovgivning, så vi sikrer, at transportforholdene for dyrene er i orden, også når de har krydset den danske grænse. Vi har allerede i dag omfattende krav til transport af dyr, bl.a. skal dyr ved transport af længere varighed fodres med passende mellemrum, have adgang til vand og tilstrækkeligt med strøelse, ligesom der stilles krav til bl.a. ventilation, areal pr. dyr og temperatur. Forslaget her om nationalt at indføre et maksimum for, hvor længe dyr må transporteres over grænser, vil, som det allerede er fremgået af debatten, være i strid med EU-lov og det indre markeds frie bevægelighed, så derfor afviser Venstre forslaget. Så skulle jeg hilse fra Konservative Folkeparti og sige, at de også afviser forslaget.
Tak for det. Der er lige en kort bemærkning fra hr. Rasmus Vestergaard Madsen.
Det er rigtigt, som ordføreren siger, at vi også transporterer andre dyr end grise ud af landet, deriblandt mange, mange tusinde spædekalve til Holland. Det er spædekalve, som er helt ned til 10 dage gamle. I selv samme land, Holland, forbød man faktisk i 2015 selv at eksportere spædekalve ud af landet. Det gjorde man, fordi der sådan set i transportforordningen er mulighed for det, hvis der er en særlig dyregruppe, man skal tage en ekstra vare på, ligesom vi har en særregel i forhold til udsættersøer i Danmark, og der brugte man den samme i Holland i forhold til spædekalvene. Hvorfor skulle Danmark ikke følge Hollands eksempel?
Ordføreren.
Som jeg umiddelbart husker det – nu er det ikke en del af det her specifikke forslag – så har vi jo også i Danmark taget skridt til at give nogle bedre incitamenter til, at knap så mange spædekalve bliver eksporteret.
Hr. Rasmus Vestergaard Madsen.
Antallet af spædekalve, der bliver kørt ud af landet, er faktisk voksende, kan jeg oplyse ordføreren om. Men jeg vil godt lige prøve at botanisere lidt videre. Synes ordføreren ikke, at det er paradoksalt, at Holland selv har forbudt at eksportere spædekalve, men på grund af EU ikke kan begrænse importen af spædekalve til en horribel produktion, og at vi ikke følger op og siger, at vi ikke vil eksportere små spædekalve, som ikke kan spise og som ikke kan drikke på dyretransporterne, fordi de simpelt hen ikke har lært det?
Ordføreren.
Det, vi skal sikre, og det er også det, som er fremgået tidligere, er, at når dyr skal transporteres, skal det foregå under ordentlige og betryggende forhold.
Tak til hr. Erling Bonnesen. Så går vi videre til hr. Carsten Bach, Liberal Alliance.
Mange tak for det. Det er ikke, fordi jeg vil sige voldsomt meget om det nærværende beslutningsforslag, men jeg vil dog sige, at jeg selvfølgelig har meget, meget stor sympati for baggrunden for beslutningsforslaget, for vi skal selvfølgelig passe på de dyr, vi transporterer rundt i vores land, og vi skal selvfølgelig ikke acceptere det, hvis der er mennesker, som ikke overholder de regler, vi nu engang har lavet på området. Når det så er sagt, kommer det måske heller ikke så meget bag på forslagsstillerne, at Liberal Alliance desværre ikke kan støtte beslutningsforslaget. Det kan vi for det første ikke, fordi jeg synes, at de regler, vi har i Danmark på området i dag, faktisk beskytter dyrene ganske tilstrækkeligt. Vi stiller allerede enormt store krav til dyrevelfærden, og det gælder også på de her lange transporter. Derudover er det jo et faktum, at de transporter, som forslagsstillerne helt sikkert primært sigter imod med beslutningsforslaget, stort set altid går ud over landets grænser, og derfor er det også at foretrække, at den her diskussion bliver taget i EU-regi. Det giver for mig at se ikke rigtig nogen mening at lave danske særregler på netop dyretransportområdet for de lange transporter, og derfor støtter Liberal Alliance heller ikke beslutningsforslaget.
Der er en kort bemærkning fra hr. Rasmus Vestergaard Madsen, værsgo.
Som jeg også nævnte for Venstres ordfører, har vi i dag et forbud mod at transportere udsættersøer i mere end 8 timer, når de rejser fra Danmark. Kan ordføreren ikke lige prøve at forklare mig, hvilket belæg ordføreren har for, at eksempelvis spædekalve eller smågrise bedre skulle kunne klare en lang transport end udsættersøer?
Ordføreren.
Nej, det kan jeg faktisk ikke forklare. Det er der helt sikkert nogle mennesker med meget stor forstand på dyrevelfærd og, kan man sige, sundhed og omsorg for dyr, som har nogle gode begrundelser for, og det vil jeg sige med meget stor sandsynlighed er det, der er lagt til grund for, at der er en differentiering i reglerne på det her område.
Hr. Rasmus Vestergaard Madsen.
Den seneste forskning, der er lavet om transport af dyr, er helt tilbage fra 2008 – den er altså over 10 år gammel – og de præmisser, som bl.a. er bygget ind der, handler om, at man sådan set godt kan transportere dyr med en mindre grad af belastning, vil jeg sige, så længe de i transporten er i deres vante hierarkier. Det er sjældent tilfældet, når det handler om transport af grise, hvor man stuver rigtig mange sammen. Den forskning siger også, at det vil være i transporter, hvor der maks. er to eller tre lag af grise. Langt de fleste transporter i dag er på fire eller fem. Jeg vil bare høre, om ordføreren vil være med til at se på, om vi skal have lavet ny forskning på det her område, og se, om det faktisk lever op til god dyrevelfærd.
Ordføreren.
Tak. Det er nogle meget velfunderede spørgsmål, forslagsstilleren har. Jeg skal igen ikke gøre mig klog på grises hierarki osv., men hvis der er mangel i forskningen, vil jeg da opfordre de danske universitetsmiljøer, der beskæftiger sig med det her område, til måske at fokusere på et område, som måske trænger til en opdatering.
Vi siger tak til hr. Carsten Bach og går videre i ordførerrækken til hr. Christian Poll, Alternativet.
Tak for det. Jeg vil gerne starte med at takke Enhedslisten for at komme med det her forslag, for det er jo sindssyg vigtigt, at vi tager den her dagsorden alvorligt. Vi har med regeringens dyrevelfærdsmærke faktisk en klar markering af, at lange dyretransporter på over 8 timer er et problem. Der har man nemlig på frivillig basis indført kravet om, at transporttiden skal være maks. 8 timer. Så der er altså en generel opfattelse her i salen af, at en transporttid på mere end 8 timer er problematisk, og at det er noget, vi skal forsøge at begrænse. I Alternativet er vi meget bekymret for situationen her, og vi er meget positive over for Enhedslistens forslag. Vi mener, det er vigtigt at udfordre EU's regelværk, og som jeg hører ordføreren for forslagsstillerne, som har sat sig dybt ind i mulighederne her, så er der faktisk muligheder i transportforordningen for at begrænse transporttiden, altså at man kan gå ind og arbejde med særlige forhold, dispensationer, eller hvordan det nu kan skrues sammen. Det synes jeg vil være rigtig konstruktivt. Vi kan sådan set godt støtte ideen om et egentligt forbud mod transporter på mere end 8 timer, men vi ved også, at det som sådan vil give problemer i forhold til EU, og at Danmark kunne få en sag på nakken. Så måske er en mere konstruktiv tilgang at forsøge at trække reglerne i transportforordningen så langt, som det overhovedet er muligt, med reference til eksemplerne fra Holland, som ordføreren for forslagsstillerne har nævnt. For os er der flere aspekter i den her sag, som jeg mener man skal tænke sammen. For det er jo også sådan, at vi står over for en verdensomspændende klimakrise, som vi skal arbejde med også i Danmark, og Danmark har en meget høj kødproduktion. Vi kan sådan set se en logik i at prøve at tænke og finde løsninger, der handler om, at når vi alligevel skal nedsætte kødproduktionen i Danmark, ligesom man skal i så mange andre lande, som jo har meldt sig til Parisaftalen i FN-regi, så kunne det være naturligt at slå to fluer med et smæk og sige: Jamen så er det de dyr, vi transporterer langt, som vi skærer ned på først. På den måde beholder vi arbejdspladser i Danmark og får langt færre dyr, der transporteres langt. Så på den måde kunne man tænke kreativt og tværgående i den her indsats. For os er det indlysende idiotisk, at man transporterer dyr så langt. Det handler alene om at spare penge, for vi har slagterier, og vi har alle typer af stalde i Danmark. Tingene ligger inden for måske 100 eller 200 km og vil kunne klares med kortere transporter. De lange dyretransporter er alene udtryk for spekulation i, hvor billigt man kan gøre det her. Så hvis vi løfter blikket og tænker både klima og transport og går ind og kigger kreativt på transportforordningen, tror jeg måske, vi kan finde gode løsninger. Men som udgangspunkt støtter Alternativet forslaget.
Der er ikke nogen korte bemærkninger. Så vi siger tak til hr. Christian Poll og går videre i ordførerrækken til hr. Rasmus Helveg Petersen, Radikale Venstre.
Tak for det, og tak til Enhedslisten for at komme med dette udmærkede beslutningsforslag. Jeg er selvfølgelig enig i hensigten. Det er Radikale Venstre i det hele taget. Vi skal have en så kort transporttid som muligt. Jeg er også enig i betragtningen om, at over 8 timers transport ikke er i orden. Jeg er glad for ministerens forsikringer om at ville arbejde på EU-niveau for at begrænse transporttiden til de 8 timer generelt for bl.a. slagtesvin. Jeg bed selvfølgelig også mærke i ministerens ord om, at vi med forslaget ville kunne få en traktatkrænkelsessag på halsen øjeblikkeligt, hvilket jeg synes er problematisk. Ikke desto mindre vil vi i lyset af det, der er kommet frem, selvfølgelig fra radikal side støtte Enhedslistens forslag, men vi vil også have en fornyet drøftelse før den endelige afstemning. Tak.
Der er en kort bemærkning til hr. Rasmus Vestergaard Madsen.
Det her område har vi længe ventet på at få lagt en begrænsning på. Jeg vil blot også høre den radikale ordfører om, hvor længe vi skal vente på EU. Har De Radikale en tålmodighedsgrænse? Skal vi vente 5 år mere, 10 år mere? Skal vi op på 14 år mere? Hvornår er bægeret fuldt?
Ordføreren.
Tak. Jeg må lige gentage, at vi faktisk agter at støtte forslaget. Med hensyn til vores tålmodighedsgrænse: Allerede i 2004 syntes vi, at de her regler burde indføres på EU-niveau. Vi vil også gerne arbejde for det aldeles øjeblikkeligt. Det skal selvfølgelig som sagt holdes op imod risikoen for en traktatkrænkelsessag, men vores tålmodighedsgrænse er vi forbi. Vi synes ikke, at dyr skal transporteres i så lang tid, som det er tilfældet i dag.
Hr. Rasmus Vestergaard Madsen.
Jeg beklager, at jeg ikke hørte med begge ører. Ordføreren skal have tak for at ville støtte forslaget.
Så er det hr. Erling Bonnesen.
Tak for det. Det Radikale Venstre plejer jo sådan at have en god respekt for EU som helhed, selv om der selvfølgelig altid kan være nogle ting, der skal diskuteres. Derfor undrer det mig sådan set også, at ordføreren for De Radikale her – i hvert fald sådan som jeg opfatter det – prøver sådan lidt både at blæse og have mel i munden. For på den ene side siger man, at man vil støtte det beslutningsforslag, som ligger nu, og på den anden side er man vidende om, at der jo så kommer en traktatkrænkelsessag. Og så prøver ordføreren ligesom at forklare det med, at så vil man have en ny drøftelse. Hvad ligger der egentlig i det? Hvordan har De Radikale tænkt sig at håndtere den situation? Det er sådan set nyt, at Det Radikale Venstre vil gå hen og stemme for et forslag, så man kører lige ind i en traktatkrænkelsessag. Det er ikke hver dag, man ser det fra Det Radikale Venstre.
Ordføreren.
Tak for det. Jeg er meget enig i, at det ikke er hver dag, vi gør det her. Når jeg snakker om en fornyet drøftelse, mener jeg en fornyet drøftelse i den radikale gruppe, før vi kommer til anden og sidste behandling af dette forslag i salen, hvor vi vil overveje ministerens betragtninger.
Hr. Erling Bonnesen.
Skal jeg forstå det sådan, at det var lidt en fortalelse i ordførertalen, at man fra Det Radikale Venstres side ikke med sikkerhed har til hensigt at stemme for det forslag, der nu er kommet fra Enhedslisten? Er det sådan, det skal forstås, altså at man lige skal have snakket lidt, og så tager man senere endelig stilling til, om man vil stemme på anden måde, eventuelt afstå fra at stemme eller stemme blankt?
Ordføreren.
Vi støtter forslaget nu her ved førstebehandlingen. Vi kommer til at have en fornyet drøftelse på basis af de oplysninger, jeg bl.a. har fået fra ministeren her under behandlingen. Og så kommer vi selvfølgelig med vores endelige stillingtagen.
Med det således præciseret vil jeg sige tak til hr. Rasmus Helveg Petersen, og så er det fru Trine Torp, SF.
Tak til Enhedslisten for at have fremsat det her forslag. Problemet med lange dyretransporter er ikke nyt, men den kraftige stigning i antallet af lange dyretransporter og de stadig længere transporter, som kan vare op til 4 døgn, gør det endnu mere aktuelt at diskutere, hvad vi kan gøre ved det. I SF syntes vi, det er meget vanskeligt at forsvare de lange dyretransporter. Ja, jeg er faktisk fristet til at kalde det for noget svineri. Når nu man ved, at dyrene lider, og at mange dyr dør under transporten, bør vi stille os selv spørgsmålet, om vi kan leve med, at dyrevelfærden sættes over styr på den måde. Det er ikke, fordi der ikke har været gjort forsøg på at gøre noget ved det, og Danmark har da også arbejdet på at få ændret de EU-regler, som i dag tillader de lange dyretransporter, men indtil videre uden held. Så der skal Først og fremmest bør man gøre et ihærdigt forsøg på at lave en aftale med landbruget om at reducere de lange transporter af dyr, men hvis det ikke kan lykkes, mener vi i SF, at der er grund til, at Danmark går forrest i EU af hensyn til dyrevelfærden. Man kan godt transportere dyrene i kortere tid, og man kan lave regler i de enkelte medlemslande. En begrænsning af lange transporter kan ske ved at lave en aftale med Tyskland om fælles lokale regler om transporttider og en aftale med dyreproducenter og transportører om det samme. Det kan man gøre inden for transportforordningen, som den ser ud i dag. På den måde får Tyskland lavet regler, der ligner de danske, eller omvendt, kan man sige, så danskproducerede dyr ikke behandles dårligere i Tyskland. Det betyder, at regeringen må forhandle med Tyskland om ens regler, og at Danmark og Tyskland hver især laver aftaler med transportører og dyreproducenter. Jeg tænker, at hvis der er politisk vilje i Tyskland og Danmark, vil der også være vilje til at presse Tysklands nabolande, og dermed er det en start på at få de europæiske regler ændret. Hvis Kommissionen laver åbningsskrivelser og i sidste ende rejser en sag, kræver det, at Danmark ikke står alene, men at regeringen aktivt arbejder på at få flere lande med. Så bliver det jo et valg for Kommissionen, om den vil forsøge at straffe et, to, tre eller flere medlemslande til at finde på plads eller få ændret de fælles regler i EU. Hvis der er en reel vilje i regeringen eller blandt et flertal af Folketingets partier, skal muligheden for sådan en forhandling og aftaleløsning ikke på forhånd afvises med, at der er EU-regler på området. Det er simpelt hen for sløjt. Vi er i hvert fald i SF indstillet på at arbejde på at få begrænset transporten til de maks. 8 timer og støtter dermed også den intention, der ligger i forslaget.
Tak for det, og det gav ikke anledning til korte bemærkninger. Så er det ordføreren for forslagsstillerne, hr. Rasmus Vestergaard Madsen, Enhedslisten.
Lastbiler tæt pakket med op til 900 levende smågrise – ja, nogle gange er der faktisk op til 800 grise i lastbilerne. De lastes i op til fem lag og sendes enten fra samlestedet i Padborg eller et af de 25 andre steder, vi har i Danmark, ud på meget lange rejser gennem Europa. Nogle af grisene ender i Rumænien, nogle ender i Polen, nogle i Tyskland og sågar også nogle i Italien og Grækenland. I maj 2018 kunne Dyrenes Beskyttelse afsløre, at antallet af disse lange transporter med levende svin ud af Danmark var eksploderet. I 1990 – lidt før jeg blev født – eksporterede danske svineproducenter knap 9.000 levende grise til udlandet. I 2017 var det tal steget til 14,4 millioner levende grise, og vi er i dag EU's suverænt største eksportør af levende smågrise. Af de 14,4 millioner levende grise blev der i 2017 sendt 9,4 millioner grise ud på lange dyretransporter. Det er altså transporter af mere end 8 timers varighed. Kigger vi bare 10 år tilbage, kan vi se, at der er sket en stigning fra 1,9 millioner grise i 2007 til nu de 9,4 millioner grise. Det er altså et vanvittig stort antal levende dyr, som vi årligt sender ud på urimelig lange og udmattende transporter. Efter at afsløringen af den eksplosive vækst i de lange transporter af grise kom frem, kaldte vi sammen med Socialdemokratiet miljø- og fødevareministeren i samråd for at få afklaret problemets omfang. Samrådet viste dengang, at ministeren ikke var villig til at gøre noget i forhold til at begrænse antallet af de lange dyretransporter. Siden samrådet i foråret 2018 har der derudover rullet en række sager i pressen omkring netop transport af grise. Den 13. juni kom det frem, at der var problemer med kontrollen af dyretransporter ud af landet. Det viste sig, at Fødevarestyrelsens kontrol af svinetransporterne var håbløst mangelfuld. I årevis havde Fødevarestyrelsen ikke gjort noget ved overtrædelser af reglerne for dyretransport af både danske såvel som udenlandske vognmænd. Det udløste så endnu et samråd, hvorefter ministeren bestilte en krævende redegørelse fra Fødevarestyrelsen. I sidste uge kom det så frem, at Fødevarestyrelsen i deres årlige rapport om dyrevelfærd tegner et skønmaleri og bl.a. har misinformeret Folketinget om antallet af politianmeldelser i grove dyreværnssager i forbindelse med svinetransporter til samlestederne. Det kom også samtidig frem, at op imod 9.000 grise hvert år enten dør eller bliver aflivet på samlestederne i forbindelse med eksport til udlandet. Det voldsomme tal vidner altså om, hvor utrolig barske forhold man udsætter dyrene for, når de læsses på lastbiler og transporteres rundt i Europa. At op til 9.000 eksportgrise hvert år dør eller aflives, allerede inden de har forladt landet, er dybt bekymrende, og det må jo unægtelig rejse spørgsmålet om, hvordan det ser ud for de mange millioner af grise, som den danske svinebranche hvert år sender ud på lastbiler til udlandet. Det spørgsmål stillede jeg for længe siden. Ministeren har lovet mig i dag, at der kommer svar inden så længe, og jeg glæder mig meget til at se det. Men altså, afsløring på afsløring har vist, at det ikke kun sejler med kontrollen i Fødevarestyrelsen, men også med sanktionering af lovovertrædelser. Og villigheden hos Fødevarestyrelsen til at oplyse om antallet af døde grise ligger åbenbart på et lille sted. Derfor har Enhedslisten og Socialdemokratiet også endnu en gang kaldt miljø- og fødevareministeren i samråd, så vi kan komme til bunds i, hvad der foregår i Fødevarestyrelsen, og hvorfor så mange grise dør og aflives på samlestederne hvert år. Der tegner sig et billede af, hvordan en myndighed, Fødevarestyrelsen, der ellers burde være en ansvarlig myndighed, og som jo egentlig har til opgave at sikre en vis form for dyrevelfærd på transporterne, fuldkommen har svigtet de mange millioner levende dyr, der hvert år transporteres ud af Danmark, og at der på ingen måder er styr på svineeksportindustrien, der de seneste år er vokset eksplosivt. Men hvilke forhold er det så egentlig, vi udsætter smågrise for? Ja, smågrisene er typisk 12 uger gamle, vejer omkring 30 kg, når de eksporteres. Smågrisene bliver som sagt transporteret på lastvogne med op til 800 grise på hver. De læsses i fem lag, og der findes ingen helt specifikke højdekrav for transport af smågrise, og pladskravene er meget vagt formuleret. Det betyder, at det enkelte rum i lastbilen nemt kan blive overfyldt, og at smågrisene kan have meget svært ved at få adgang til drikkevand, få plads til at lægge sig ned eller få reguleret deres kropstemperatur. Det sker altså under trange forhold i al slags vejr fra den hårdeste frost til den varmeste hedebølge. Ja, der sendes millioner og atter millioner danske dyr ud på urimelig lange transporter. Det er uden tvivl en voldsom belastning for dyrene. Dokumentationen viser jo bl.a., at dødeligheden stiger markant ved transporter på over 8 timer. Med hensyn til slagtesvin er der, som jeg også sagde tidligere, en femdobling af dødeligheden. Men det her problem handler heller ikke kun om grise. Danmark sender også hvert år tusindvis af spædekalve ud af Danmark. Blot 10 dage gamle stuves spædekalve sammen i lastbiler og transporteres i op til 18 timer med en enkelt pause. Kalvene er så små – ja, de er stort set kun lige taget fra deres mor – at deres ben fortsat er meget svage. De har svært ved at holde balancen under transporterne, og de kommer ofte til tørste i timevis, fordi de kun er vant til at drikke mælk hos deres mor og ikke vand fra et trug. Det siger sig selv, at sådan en transport er et mareridt for en spædekalv. Der er også lange transporter af fjerkræ. Niveauet har de sidste år konstant ligget ekstremt højt på ca. 20 millioner primært høns og kyllinger, som køres ud på de europæiske motorveje. I EU's transportdirektiv er der i dag ingen øvre grænse for, hvor længe dyr må transporteres, og der er eksempler på dyretransporter på helt op til 4 døgn. Der sker altså en systematisk dyremishandling hver dag, når grise, kvæg og fjerkræ sendes ud på enormt lange transporter. Det handler om millioner og atter millioner af dyr hvert år. Svaret har indtil videre været masser af flotte politiske hensigter, men indtil videre er der ikke blevet gjort noget for at stoppe den alvorlige dyremishandling. Miljø- og fødevareministeren sagde ved samrådet i foråret omkring de lange dyretransporter, at den, der har evnen, har pligten. Vi skal gå forrest for at få ændret reglerne på europæisk niveau. Det er sådan set noget af det samme, som jeg hører fra ministeren i dag, altså at han vil arbejde for ændringer i EU, men at vi må vente, til der bliver fundet et fælles fodslag i EU omkring den her sag. Og ja, vente kan man rolig sige vi har gjort – det har vi gjort siden 2004. Vi har nu ventet i 14 år, uden at der er sket noget. Tværtimod er problemet vokset. Vi har set en eksplosiv vækst i antallet af transporter med levende dyr. Spørgsmålet er jo, hvor længe vi skal blive ved med at vente. Er det 5 år mere? Er det 10 år mere? Er det 14 år mere? Hvor går grænsen for regeringen, hvor går grænsen for det danske Folketing? Enhedslisten mener ikke, at vi kan vente længere. For hver dag vi venter, sendes tusindvis af dyr ud på urimelig lange transporter. Danske landmænd er de suverænt største eksportører af smågrise i EU, og som nation har vi derfor, selvfølgelig, et særligt ansvar. Men vi har ikke bare et særligt ansvar, når det gælder svinetransporter – det har vi for alle lange dyretransporter. Enhedslisten ønsker derfor med dette forslag at lægge politisk pres på regeringen, for at Danmark skal indføre et nationalt forbud mod dyretransporter på over 8 timer. Vi mener, at Danmark skal turde gå foran EU i den her sag. Sæt dyrene foran – vi kan simpelt hen ikke være andet bekendt. Det er beklageligt, at der ikke er flertal i Folketinget for at støtte Enhedslistens beslutningsforslag i dag, men jeg vil gerne sige tak til både Alternativet og til SF og til Det Radikale Venstre for at støtte forslaget. Og jeg håber da også, at vi i den videre udvalgsbehandling måske kan blive enige om at se på de muligheder, som der faktisk er i transportforordningen, i forhold til om der er nogen særlig udsatte dyregrupper – eksempelvis spædekalvene, måske også smågrisene – og måske også finde en grænse for, hvor længe vi fra det danske Folketings side vil vente på, at vi får begrænset de lange dyretransporter og sat et maks. på 8 timer. Tak for ordet.
Tak til ordføreren. Der er ikke flere, der har bedt om ordet, så forhandlingen er sluttet. Jeg foreslår, at forslaget henvises til Miljø- og Fødevareudvalget. Og hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.
Forhandlingen er åbnet. Miljø- og fødevareministeren, værsgo.
Tak for det, formand. I beslutningsforslaget her peges der på, at minkproduktionen sker på bekostning af dyrevelfærden. Til det vil jeg gerne understrege, at dyrevelfærd prioriteres højt af mig, at den prioriteres højt i Danmark, og at det er vigtigt, at vi sørger for at holde vores dyr under dyrevelfærdsmæssigt forsvarlige forhold. Det mener jeg også er tilfældet, når vi taler om minkproduktionen, hvor vi i Danmark har et omfattende regelsæt, som skal være med til at sikre dyrevelfærden og dyresundheden i minkbesætninger. Der er ingen tvivl om, at det, ligesom det gælder for andre dyrearter, kræver specifik viden og også en opmærksomhed at holde mink, og derfor er der også taget en række initiativer og fastsat regler med henblik på at sikre minks velfærd. De danske regler om beskyttelse af pelsdyr gennemfører Europarådets anbefalinger vedrørende pelsdyr, så vores regler opfylder således de fælleseuropæiske velfærdsnormer for pelsdyr. Derudover blev det i 2011 obligatorisk, at minkbesætninger skulle have en sundhedsrådgivningsaftale. Det indebærer, at der fire gange om året kommer en besætningsdyrlæge på rådgivningsbesøg med fokus på minks sundhed og velfærd. Endvidere har der siden 2012 været fastsat konkrete uddannelseskrav til den driftsansvarlige. Branchen har også selv taget initiativer. Den har bl.a. udarbejdet en branchekode for god farmpraksis på minkfarme. Branchekoden fungerer som en vejledning med hensyn til dyrevelfærd på minkfarme, og den dækker både lovgivningen og yderligere anbefalinger fra Dansk Pelsdyravlerforening. Der udføres regelmæssigt velfærdskontrol i et antal minkbesætninger hvert år i lighed med dyrevelfærdskontrollen af andre husdyrbesætninger. Der er også blevet gennemført særlige kontrolkampagner med fokus på behandling af syge og tilskadekomne mink. Og på baggrund af resultaterne fra velfærdskontrollen i minkbesætninger vurderer Fødevarestyrelsen, at regelefterlevelsen er blevet markant bedre i de senere år. Det ser med andre ord ud til, at initiativerne, som jeg lige omtalte, har haft en positiv effekt. I 2009 blev der vedtaget en lov om forbud mod hold af ræve, og baggrunden for det her forbud var, at ræve efter at have været holdt i fangenskab i ca. 70 år – der er altså ikke tale om den samme ræv, vil jeg nævne – stadig ikke havde tilpasset sig de forhold, som de blev opdrættet under, og fortsat var meget frygtsomme. Denne frygtsomhed medførte, at farmræven havde vanskeligt ved at tilpasse sig fangenskab. Derimod har man altså fremavlet mink, som er bedre i stand til at tilpasse sig. Rævehold og minkhold kan derfor ikke sammenlignes umiddelbart, altså fordi mink i langt højere grad er blevet tilpasset til et liv i fangenskab. Dansk minkavl har et betydeligt omfang. Danmark er jo faktisk en af verdens førende producenter af minkskind, og der produceres årligt ca. 16 millioner skind. 99 pct. af skindene eksporteres, og minkskind er ifølge Landbrug & Fødevarer Danmarks tredjestørste animalske eksportvare. Det er således en ganske stor produktion, som beskæftiger ganske mange mennesker, og som har en ikke uvæsentlig samfundsøkonomisk betydning. Regeringen lægger vægt på, at minkproduktionen i dag er underlagt detaljerede regler, som tager sigte på at sikre minken dyrevelfærdsmæssigt forsvarlige forhold. Herudover vil et forbud mod minkavl få betydelige negative samfundsøkonomiske konsekvenser, og på den baggrund mener regeringen ikke, at der er behov for et forbud mod minkavl i Danmark. På den baggrund afviser regeringen således beslutningsforslaget. Tak for ordet.
Tak. Der er en kort bemærkning. Hr. Rasmus Vestergaard Madsen, Enhedslisten. Værsgo.
Tak. Der er ikke en eneste dyreværnsorganisation i hele Europa, som siger, at man kan lave minkproduktion og samtidig have en ordentlig dyrevelfærd. Kan ministeren måske sætte et par ord på, hvordan ministeren kan mene, at der er god dyrevelfærd, når der ikke er en eneste dyrevelfærdsorganisation, der gør det? Vi kan tage de udtalelser, vores egen Dyrenes Beskyttelse kommer med, når det gælder alle andre produktionsgrene. De siger f.eks.: Vi kan sagtens lave ordentlig dyrevelfærd for grise. De har eksempelvis deres eget mærke til det. Men der er ikke en eneste dyrevelfærdsorganisation i hele Europa, som siger: Mink i bure kan få god dyrevelfærd. Hvordan vil ministeren forklare det?
Værsgo til ministeren.
Selvfølgelig er der divergerende holdninger til det her, og selvfølgelig har de dyreværnsorganisationer en anden indstilling end dem, der er opdrætter mink. Det burde ikke komme som et lyn fra en klar himmel, og det gør det næppe heller. Det, jeg egentlig fremhæver i min tale og som jeg synes er vigtigt, er, at vi lever op til de vilkår, som er rimelige, til de regler for dyrevelfærd, som er rimelige og som er internationalt fastsat, og at vi har en løbende opmærksomhed på den dyrevelfærd, at vi har en løbende kontrol af den dyrevelfærd – vi har jo set historiske eksempler på, at det har haltet med den – og at vi så får det rettet op og retter vores opmærksomhed og vores kontrol imod den. Jeg nævnte i min tale her før nogle initiativer, og det er vel egentlig dem, som spørgeren spørger til. Dem kan man læse i resuméet af i min tale.
Tak. Hr. Rasmus Vestergaard Madsen.
Ja, det, som ministeren nok snakker om, er det her WelFur-system, som man bruger i pelsbranchen. Det er bare vigtigt at få med, at når vi snakker om WelFur-systemet, så snakker man altså om dyrevelfærd med udgangspunkt i de eksisterende systemer. Det vil altså også sige, at man ikke bruger en referenceramme, hvor man ser på, hvordan mink i det virkelige liv ude i naturen ville leve, men på, hvordan man kan sikre bedst mulige forhold inde i et bur. Så siger ministeren, at ræven ikke ville kunne tilpasse sig i et bur, men det kunne minken. Det er en voldsom måde at have dyr på, at de lige skal tilpasses, men jeg vil spørge ministeren helt kort: Man har også et WelFur-system for ræve, som er godkendt, som siger, at man kan lave god dyrevelfærd. Men alligevel stemte ministerens eget parti jo for at forbyde ræveavl tilbage i 2009. Hvordan kan det hænge sammen?
Værsgo, ministeren.
Ja, det svar har spørgeren jo sådan set svaret på i sit spørgsmål, nemlig at ræven ikke tilvænner sig et liv i fangenskab. Og så er det en interessant betragtning, at det er voldsomt, at dyr skal tilpasses et liv i fangenskab. Jeg tror, at der bliver lidt skrig og skrål på landets børneværelser, hvis vi kommer ud med kaninernes befrielsesfront og åbner alle burene og får alle undulater og kaniner og hamstere og marsvin ud igen. Altså, der er dyr, som er bedre egnet til fangenskab end andre, og det skal man tage hensyn til. Og det var derfor, at vi stemte for et forbud mod ræve i fangenskab på den måde, som man havde tidligere. Det er, fordi der er forskel på dyr.
Hr. Christian Poll, Alternativet.
Tak for det. Jeg vil også gerne lige tage lidt fat i det her med dyrevelfærdsorganisationerne i Europa, herunder også i Danmark, som jo mener, at den måde, vi holder mink på, er problematisk, og at det kan være svært at finde en løsning, der er i overensstemmelse med de ønsker, der kan være til dyrevelfærd. Ministeren siger, at hvis man spørger dem, der holder dyrene, så mener de noget andet, men kan ministeren ikke bekræfte, at dem, der holder dyrene, jo har en stor økonomisk interesse i det synspunkt, de fremlægger, mens dyrevelfærdsorganisationerne har et almennyttigt formål, nemlig at de med udgangspunkt i forskning i og viden om dyrevelfærd og dyrs adfærd arbejder for, at dyrevelfærden bliver bedst mulig?
Værsgo til ministeren.
Selv om det er virkelig fristende, skal jeg ikke stå her og gisne om, hvilke personlige præferencer, baggrunde og forhold der gør, at man melder sig ind i forskellige organisationer. Jeg sætter pris på, at folk gør det; jeg er selv medlem af en række foreninger, herunder Venstre, Danmarks Liberale Parti, og det sætter jeg stor pris på. Men jeg skal ikke gå ind i en debat om, hvorvidt det skyldes forskningsbaserede holdninger til dyrevelfærd, eller om det skyldes andet. Men der er jo ikke nogen tvivl om, at der selvfølgelig er en økonomisk interesse for dem, der holder mink – det er der i øvrigt for os alle sammen.
Hr. Christian Poll.
Det var sådan set ikke den personlige præference, jeg spurgte til. Det, jeg tænker er relevant, er jo, at når en branche eller sammenslutning af producenter udtaler sig om forholdene i deres egen branche, så har de selvfølgelig en direkte økonomisk interesse i det – det, man kunne kalde inhabilitet i nogle sammenhænge – mens når f.eks. en dyreværnsforening, som jo arbejder ud fra et formål, udtaler sig om et emne, har de ikke en direkte økonomisk interesse i at sige det, de siger, fordi der er tale om en almennyttig forening. Er det ikke korrekt?
Værsgo til ministeren.
Jo, der ville i voldsom grad være tale om inhabilitet, hvis det var minkavlerne selv eller dyreværnsforeningerne, som med den kasket på skulle udfolde reglerne på det her område, men det er jo hverken den ene eller den anden af de her parter, der skal det – det er os, der sidder her, og det er på baggrund af Europarådets rekommandation om pelsdyr, at vi gør det. Så habiliteten i de her to grupper er vel sådan set ikke super relevant, al den stund det er hr. Christian Poll, undertegnede og resten af vores 177 kolleger, som udfolder reglerne om det her. Men vi lytter – vi lytter til dyreværnsorganisationerne, og vi lytter til producenterne.
Tak til ministeren. Vi begynder med ordførerrækken. Hr. Simon Kollerup, Socialdemokratiet. Værsgo.
Tak for det. Med beslutningsforslaget her ønsker Enhedslisten over en 5-årig periode at forbyde minkavl i Danmark. Og lad mig sige med det samme, at det mener vi er at gå for vidt. For det første tror jeg ikke på, at det vil føre til en bedre dyrevelfærd, hvis Danmark lukker produktionen ned. Jeg tror, at en så værdifuld produktion vil dukke op et andet sted i verden, og der tror jeg ikke nødvendigvis, at dyrevelfærden bliver på samme niveau, nærmest uanset hvor det så måtte være, snarere tværtimod, for i Danmark er der – trods politiske ønsker om mere – visse tiltag, der sikrer, at der tages hånd om dyrevelfærden. Der er krav om uddannelse for nye minkavlere, efteruddannelse af alle driftsansvarlige og obligatoriske sundhedsrådgivningsaftaler med fire årlige dyrlægebesøg af en dyrlæge. Derudover udfører Fødevarestyrelsen selv kontrol med dyrevelfærden i minkbesætninger, og branchen har løbende sin egen kontrol. Det er jeg ikke sikker på at andre lande ville kunne leve op til. Endelig er der selvfølgelig også som omtalt branchens egen WelFur-certificering, som er en europæisk mærkningsordning for dyrevelfærd på minkfarme. Det vidner under alle omstændigheder om, at branchen er opmærksom på, hvad forbrugerne efterspørger, og Copenhagen Fur tager kun imod certificerede skind, sådan som jeg er oplyst. Derudover mener jeg også, at der nødvendigvis må holdes et øje på de samfundsøkonomiske konsekvenser af at sløjfe minkproduktionen i Danmark. Pelsbranchen yder et væsentligt bidrag til eksporten og beskæftiger, som jeg har kunne læse mig frem til, op mod 6.000 mennesker. Jeg synes, det er voldsomt, hvis de alle sammen skal have en fyreseddel, særlig hvis resultatet er, at produktionen og dermed også arbejdspladserne bare flytter et andet sted hen i verden, hvor dyrevelfærden har det endnu værre. Når alt det er sagt, er det selvfølgelig også Socialdemokratiets ambition, at dyrevelfærden forbedres i Danmark, og det gælder også, når det kommer til minkavl. Derudover deler vi også Enhedslistens bekymring for udviklingen af MRSA på minkfarme, og vi går derfor også meget gerne i dialog om, hvordan vi konkret kan gøre det, hvis vi skal forbedre dyrevelfærden og styrke MRSA-indsatsen i forhold til minkavl. Vi er jo en kreds af partier omkring vores veterinærforlig. Det er en meget bred kreds, som forslagsstillerne også er en del af, og her kan vi jo passende tage emnet op. Så med de ord håber jeg, at vi får en god og konstruktiv behandling af forslaget i udvalget, selv om Socialdemokratiet altså ikke kan støtte det konkrete forslag.
Tak. Hr. Rasmus Vestergaard Madsen, Enhedslisten.
Jeg vil bare gerne høre ordføreren, om Socialdemokratiet mener, at mink kan få god dyrevelfærd i et trådbur.
Værsgo.
Jeg mener i hvert fald, at mink kan få bedre dyrevelfærd, og det mener jeg vi hele tiden skal arbejde for. Det mener jeg også at veterinærforliget er udtryk for. Og jeg mener også, at branchens egen bevidsthed om emnet skubber tingene i den retning. Så jeg mener godt, at vi kan forbedre dyrevelfærden. Hvis ikke vi havde ambitioner om det, ville vi være ilde stedt. Men det har vi.
Hr. Rasmus Vestergaard Madsen.
Det tager jeg som et ja. Om det bliver godt nok, kan man så være i tvivl om. Endnu en gang skal vi så også høre argumentet om, at så rykker produktionen bare til udlandet, og det er nærliggende at tro – i hvert fald i henhold til, hvad der bliver snakket om i pressen – til Kina. Jeg synes bare, det er vigtigt at nævne for ordføreren, hvis han ikke ved det, at de produktionssystemer, som man i langt overvejende grad bruger til minkproduktion i Kina, sådan set følger danske standarder, det er danske staldsystemer. Så jeg vil bare høre, om ordføreren har belæg for, at dyrene skulle få dårligere dyrevelfærd af, at produktionen eventuelt skulle rykke ud, når vi samtidig kan se, at markedet er presset, og at den danske produktion kommer til at falde med 30 pct. det næste år.
Værsgo.
Altså, jeg har ikke belæg for at kunne sige, at det hele rykker til Kina. Jeg kan også finde på andre steder, hvor der produceres mink. Men hvis vi antager, at det blev Kina, ville man jo så i spørgerens logik få en sidestilling af dyrevelfærden og dermed ikke nogen forværring, hvad jeg antyder kan blive tilfældet, hvis produktionen rykker andre steder hen. Men bundlinjen bliver jo for de danske lønmodtagere på Vestegnen og i produktionsleddene et klokkeklart tab af arbejdspladser. Det bliver en fyreseddel. Det bliver lønmodtagere i Danmark, der tjener til deres daglige brød i den her branche, som skal vinke farvel til det her arbejde, uanset om det bliver Kina, Polen, Ungarn eller et andet sted.
Tak til ordføreren. Den næste ordfører er fru Karina Due, Dansk Folkeparti. Værsgo.
Da jeg blev dyrevelfærdsordfører, havde jeg ét syn på minkbranchen. Jeg havde som mange andre set nogle forfærdelige klip på internettet og troede, at det var virkeligheden. Nu tager jeg mit arbejde som dyrevelfærdsordfører meget alvorligt, så naturligvis har jeg undersøgt, hvordan det hele egentlig hænger sammen. Jeg har brugt en del tid på at besøge minkfarme, ikke bare én gang, men flere gange, både på besøg, hvor jeg er inviteret, og på uanmeldte besøg, og jeg har også været med på sidelinjen, når der er blevet certificeret til konceptet WelFur. Jeg regnede jo med, at jeg skulle ind i nogle stalde, hvor dyrene skreg og måske led. I stedet blev jeg mødt af nogle mink i burene, som enten legede eller lå og hyggede sig med en lur og bare lå og gassede sig. Overalt var der roligt, og dyrene så ud til at have det rigtig godt. Det var jo noget af en øjenåbner. Derfor har jeg undersøgt en masse ting, for jeg synes faktisk, det er ret interessant, det her. WelFur er en certificering, som kun godkender de minkavlere, der lever op til nogle meget, meget høje krav om dyrevelfærd, faktisk meget højere end dem, vi sætter som regler herhjemme. De kontrollerer en masse aspekter, og ud over de helt åbenlyse parametre som dokumentation, foder, bure osv., kontrollerer de også minkenes mentale tilstand, altså hvor trygge minkene er, hvor legesyge de er, om de er aggressive og sådan noget. Det er det eneste sted, jeg, når jeg har været ude, har oplevet, at man har kontrolleret nogle dyrs mentale sundhed, og det må jeg indrømme at jeg faktisk var lidt betaget af. Hvis man havde det niveau inden for opdræt af alle dyrearter, ville jeg ikke have ret meget at lave som dyrevelfærdsordfører. Så en gang imellem er det faktisk en rigtig, rigtig god investering at bruge noget tid på at tage ud i Produktionsdanmark og se, hvordan virkeligheden er. Vi skal være meget efter dem, der gør det skidt, men vi skal altså ikke drive en hetz mod dem, der gør det rigtig godt. Jeg tror faktisk, vi kan være stolte af det niveau, minkbranchen har i Danmark. Så kunne man så igen vende spørgsmålet om og spørge, hvad der ville ske, hvis vi forbød minkavl i Danmark. For det første ville der jo være mange tusinde mennesker, der blev arbejdsløse. Det er den første umiddelbare konsekvens af et forbud. Og så tror jeg faktisk ikke, at folk rundtomkring i verden ville stoppe med at købe pels. Farmene ville flytte til lande, hvor vi ikke ville have nogen mulighed for at have indvirkning på dyrevelfærden, og vi ville heller ikke have nogen mulighed for at holde øje med dem. Der er slet ikke nogen tvivl om, at dyrene ville få det betydelig anderledes, end de har her i Danmark, for vi er trods alt et land, der værner om dyrevelfærden, og det skal vi blive ved med. Vi kan derfor ikke støtte et forbud mod minkproduktion i Danmark.
Tak. Hr. Rasmus Vestergaard Madsen.
Dansk Folkepartis dyrevelfærdsordfører plejer ikke at være bleg for at lytte til de rigtig mange fornuftige dyreværnsorganisationer, som vi har i Danmark. Når der ikke er en eneste dyreværnsorganisation i hele Europa, som siger, at man kan lave god dyrevelfærd for mink i bure, sætter det så ikke nogle tanker i gang hos ordføreren? Mink er til forskel fra de andre husdyr, vi har, rovdyr. De er solitære dyr; det betyder, at de lever alene. De er også territoriale dyr, hvilket betyder, at de forsøger at opretholde deres territorium. Vi kan altså ikke sammenligne dem med en ko eller en gris eller en kylling. Men undrer det ikke ordføreren, eller bliver ordføreren ikke lidt forvirret, når ordførerens egen holdning er anderledes end den, som alle – alle
Ordføreren.
Som jeg sagde i min ordførertale, tager jeg faktisk mit arbejde som dyrevelfærdsordfører meget, meget alvorligt. Derfor lytter jeg til alle de dyreværnsorganisationer. Mange gange er det en ideologisk holdning, om man er for eller imod det ene eller det andet. Jeg er ikke på minkfarmernes side, og jeg er heller ikke på dyrevelfærdsorganisationernes side; jeg er på minkenes side. Når jeg tager ud i virkeligheden og ser, at der ikke er noget at sætte en finger på – jo, det er et dyr i bur, og det er en hamster også – så er det jo faktisk gode forhold. Så svaret er nej.
Hr. Rasmus Vestergaard Madsen.
Jeg må ærlig talt indrømme, at jeg synes, det klinger utrolig hult, og jeg synes, at det ligefrem er hyklerisk fra ordførerens side at sige, at hun er på minkens side, men erkender, at mink skal leve i bur, når vi ved – og jeg har lige forklaret ordføreren det – hvad der ville være almindelig dyreadfærd for en mink. Men så vil jeg godt stille et andet spørgsmål. Kopenhagen Fur gav ved sidste valg partistøtte til en række partier. Under folkemødet i sommers var ordførerens partikollega fru Pia Adelsteen bl.a. med til sådan et arrangement hos Kopenhagen Fur. Har Dansk Folkeparti fået partistøtte fra Kopenhagen Fur, og har det eventuelt haft indflydelse på Dansk Folkepartis holdning?
Ordføreren.
Ved du hvad, det aner jeg ikke noget som helst om! Jeg har aldrig nogen sinde fået så meget som fem flade øre fra Kopenhagen Fur. Det kan jeg stå og sige fuldstændig ærligt. Og så kan jeg slet ikke se, at det har noget med det her emne at gøre.
Det må jeg give ordføreren ret i. Jeg tror, vi skal holde os til selve forslaget. Tak til ordføreren. Så er det hr. Erling Bonnesen, Venstre. Værsgo.
Tak for det. Danske mink er i verdensklasse, danske minkavlere producerer verdens bedste minkskind, kvaliteten er i top, og danske minkskind er efterspurgt i store dele af verden. Og i Danmark er vi blandt de bedste, når det kommer til dyrevelfærd. Det er også derfor, Danmark kan stå for godt 17 pct. af den samlede verdensproduktion af skind. Dyrevelfærden er høj, og derfor er skindkvaliteten også i orden og høj. Minkproducenterne har indført branchemæssige retningslinjer for god produktion, som det også er fremgået tidligere i debatten. Det er altså en branche, der tager dyrevelfærden alvorligt og gør noget ved det. Den danske minkproduktion tjener mange valutakroner hjem til Danmark. Eksporten er i milliardklassen og hjælper godt med til at finansiere vores velfærdssamfund, og vi skal sikre gode erhvervs- og udviklingsmuligheder til hele branchen, som forgrener sig langt ud i det danske samfund og skaber rigtig mange arbejdspladser i Danmark. Det er en fornøjelse at besøge de gode danske minkfarme, ligesom det er en glæde at se den udvikling, der foregår i branchen, ikke alene i produktionen på farmene, men også i den efterfølgende bearbejdning, det kreative design, salget osv. 99 pct. af produktionen eksporteres, så det er altså en central faktor for samfundsøkonomien, som Enhedslisten med det her forslag så vil lukke. Man skulle ikke tro, at Enhedslisten havde overvejet konsekvenserne af deres forslag. Enhedslistens forslag ville medføre, at produktionen flyttede ud af landet, og det ville jo ikke give bedre dyrevelfærd. Så Venstre afviser forslaget, og jeg skulle hilse fra Det Konservative Folkeparti og sige, at de også afviser det.
Hr. Rasmus Vestergaard Madsen.
Ministeren svarede ikke før på mit spørgsmål, så nu prøver jeg at spørge Venstres ordfører i stedet for. Der ligger et WelFur-program for mink, som er det, man hver gang henviser til skulle give god dyrevelfærd, til trods for at det kun måler dyrevelfærd inden for det eksisterende produktionssystem, altså i mink. Der findes også et WelFur-system, som skulle give god dyrevelfærd for ræve. Det findes i dag i de lande, hvor det stadig er lovligt at avle ræve. I Danmark har vi sammen, også ordførerens eget parti, stemt for at forbyde ræveavl. Kan ordføreren ikke se, at det virker underligt, at vi siger, at det ene WelFur-system – det, der handler om ræve – af dyreetiske grunde ikke er godt nok, men når det handler om mink, er det godt nok?
Værsgo.
Nej, det kan jeg ikke se nogen problemer i. Vi har lavet en aftale om det, og for så vidt angår svaret på det, kan jeg henvise til de svar, som ministeren allerede har givet tidligere i debatten.
Tak. Så er det den næste ordfører, hr. Carsten Bach, Liberal Alliance.
Mange tak for det. De danske minkavlere er bestemt under pres. Der er faldende priser på markedet, og det betyder en mindre omsætning, mindre vækst og færre arbejdspladser. Men den danske minkbranche er bestemt også under pres fra anden side med øget regulering, ønske om forbud osv. Og i den debat kan man faktisk godt glemme lidt, hvor dygtige de danske minkavlere i virkeligheden er. De producerer et af de mest efterspurgte produkter inden for skind i verden, og det gør de jo kun, fordi de passer meget godt på deres dyr. Gennem årtier er der blevet forsket i dyrevelfærd på de danske minkfarme, og globalt set er den danske branche bredt anerkendt for sine høje dyreetiske og dyrevelfærdsmæssige standarder. Men debatten i Danmark har måske nok været skæmmet af nogle ganske få billeder af syge dyr, som man formentlig ville kunne finde hos selv den mest, hvad skal jeg kalde det, økologiske avler af fritgående dyr i Danmark. Desværre er det alle de billeder, der sidder på nethinden og jo også på nethinden hos Enhedslistens forslagsstillere. Men virkeligheden er bare en helt anden, som fru Karina Due også tidligere rigtig fint har beskrevet det her fra talerstolen. Hvilken interesse skulle danske minkavlavlere i virkeligheden have i at mishandle dyrene og dermed også ødelægge de dyrebare skind. De billeder, vi har set, er bestemt ikke repræsentative for langt størstedelen af mink i de danske stalde. Der er brug for, at vi letter presset på et erhverv, som jo faktisk tjener milliarder af kroner til Danmark i eksport, og som skaber vækst og arbejdspladser, i særdeleshed i dele af landet, hvor den slags ikke umiddelbart hænger på træerne. Og derfor støtter Liberal Alliance heller ikke beslutningsforslaget.
Tak til ordføreren. Vi går videre til den næste ordfører, og det er hr. Christian Poll, Alternativet. Værsgo.
Tak for det. I Alternativet har vi ikke udviklet en samlet dyrevelfærdspolitik, og derfor har vi ikke i vores demokrati endnu forholdt os til minkavl. Så det, vi gør i Alternativet, er, at vi laver medlemsmandat på den her sag, og det vil sige, at jeg ikke i dag kan sige, hvad vores mandat er, men det finder vi ud af på mandag. Vi sender besked ud til vores medlemmer i dag, og så har de en frist til på mandag, og afhængig af hvad vores medlemmer siger, er det sådan, vores stillingtagen bliver til det her forslag. Noget af det, som vi vil sende ud, vil jeg lige ridse op her. Man kan jo på den ene side sige, at mink blot er et af mange husdyr i landbruget. Der har været minkhold og skindproduktion i mange generationer, og det er generelt accepteret, og det plejer vi. Så det kunne være et argument imod et forbud. Man kan også sige, at den danske minkbranche har gennemført en række forbedringer og derfor er foran en række andre lande med hensyn til dyrevelfærd og andre forhold. Så er der sammenligningen med det her med ræve, som har været oppe i debatten flere gange, og hvor vi jo altså har forbudt det samme med ræve, og man kan både have en holdning for og imod, om mink og ræve ligner hinanden, eller om de er grundlæggende forskellige. Man kan også tage den her diskussion, der handler om, om det er rimeligt at holde dyr alene på grund af tøjproduktion, pelsproduktion, eller bør man gøre det ved mere at have helheden for øje, altså både producere fødevarer og tøj af samme produkt. Det er med reference til, at vi jo går med lædertøj, som også er et skindprodukt. Endelig er der miljøaspekterne, hvor man kan sige, at et minkprodukt holder rigtig længe, ofte i flere generationer, og det kunne tale for det. På den negative side kan man sige, at mink jo i dag adskiller sig fra alle de andre husdyr, vi holder, ved at være et territorielt rovdyr, og det vil sige, at deres naturlige adfærd ligger meget langt fra små bure, som de holdes i i dag. Græssende flokdyr, som vi holder flest af, kan vi godt finde måder at holde på, som ligger forholdsvis tæt på deres naturlige leveformer, men det er mindre indlysende for mink, at det er muligt at lave noget, der ligner naturlige forhold. Og så kan man sige, at der er den her problemstilling med, om det er i orden at holde dyr alene til en tøjproduktion, og der kan man have nogle markedstilgange. F.eks. er det sådan, at der efterhånden er rigtig mange på markedet, altså modehuse og tøjkoncerner, som går ud og tager en aktiv stilling til mink, og som jo nok vil påvirke markedet i forhold til efterspørgslen, og der kunne man jo godt sige, at man fra dansk hold så skulle reagere på det. Endelig er der den forholdsvise høje miljøbelastning, der er ved at minkhold, som også påvirker Danmark. De her forskellige fordele og ulemper ved at stemme for eller imod det her forslag er altså noget, vores medlemmer tager direkte stilling til over de næste dage, og jeg vil derfor til andenbehandlingen, tredjebehandlingen vende tilbage med vores endelige stillingtagen.
Hr. Rasmus Vestergaard Madsen.
Jeg respekterer selvfølgelig, at man i Alternativet tager grundige diskussioner, når man skal finde sin holdning til konkrete politiske områder, men jeg vil stadig godt spørge ordføreren – bare lige for at finde ud af, hvor sådan en linje skal være: Mener ordføreren, at mink kan få god dyrevelfærd i et bur? Vi ved, at mink er rovdyr, som er anderledes end alle de andre dyr, vi holder, vi ved, at mink er territoriale dyr, der lever langs flodbredder, langs moser og har store arealer som de territoriale og solitære dyr, de er.
Værsgo.
Min rolle her lige nu i forhold til vores medlemmer i Alternativet er, at jeg skal forholde mig forholdsvis neutralt, men jeg kan jo bekræfte, at der ikke er dyrevelfærdsorganisationer, der peger på løsninger for mink i trådbure. Så ja, jeg vil bekræfte det, som forslagsstilleren fremhæver her, altså at det kan se ud, som om at i hvert fald de organisationer, der arbejder for dyrevelfærd, ikke lige kan se løsninger.
Tak til ordføreren. Hr. Rasmus Helveg Petersen, Radikale Venstre.
Tak for det. Vi er selvfølgelig fra radikal side optaget af både dyrevelfærd og bæredygtighed. Jeg er af det indtryk, at minkavlen herhjemme foregår på et betryggende niveau, reglerne bliver overholdt, minkene er, mener jeg, i betydelig grad tilpasset et liv i fangenskab, og så aflives de på stedet. Jeg har selv set aflivning sidste år på en minkfarm, og det er jo en kæmpe kontrast til den debat, vi havde tidligere i salen i dag om dyretransporter. Disse dyr transporteres ikke, de aflives på stedet. Desuden er det en ganske bæredygtig produktion. Foderet er affald fra slagte- og fiskeindustrien, og der er jo altså til overflod et meget veldokumenteret WelFur-program, som jo altså både er gennemskueligt, og som også bliver overholdt. Så alt i alt synes jeg, at man, industriens størrelse taget i betragtning, ikke skal forbyde minkavl herhjemme. Jeg synes, at det foregår på betryggende vilkår, og vi støtter ikke forslaget fra radikal side.
Tak til ordføreren. Der er ikke nogen kommentarer. Det er fru Trine Torp, Socialistisk Folkeparti.
SF støtter en udfasning af minkavl af sådan helt principielle grunde. Mink er et aktivt rovdyr, hvis natur er, at den færdes alene over store områder til lands og i vandet. At opdrætte dem i små bure uden mulighed for at løbe, springe, svømme og jage og i nærhed af mange andre mink er at gå stik imod deres naturlige behov som territoriale og solitære dyr. Så længe det er tilladt at have minkavl, arbejder vi i SF for forbedringer, både hvad angår dyrevelfærd, miljøbelastning og begrænsning af MRSA, og vi er ligesom resten af Folketinget med i veterinærforliget. På mange punkter anerkender vi også, at man i den danske minkproduktion har arbejdet for at forbedre forholdene, men det ændrer ikke ved, at det er svært at forestille sig, at der kan skabes en kommerciel produktion, som kan sikre minkene de forhold, som er nødvendige i forhold til deres naturlige behov, sådan som også dyreværnsorganisationerne har udtrykt det. Det er samtidig vigtigt at være opmærksom på, at et forbud i Danmark ikke så gerne skulle føre til et øget opdræt andre steder. Derfor er det vigtigt, at man i forbindelse med en udfasning pålægger regeringen at arbejde for en europæisk og global reduktion af opdræt af pelsdyr, som ikke er domesticerede, og som dermed har en naturlig adfærd, som ikke kan tilgodeses i bur. Rigtig mange europæiske lande, senest Norge, er allerede i gang med en udfasning af minkopdræt. Andre steder har man skærpet reglerne så meget, at det i praksis vil udfase minkproduktionen. Så udviklingen går den rette vej, nu skal Danmark bare med på vognen. Hr. Kristen Touborg, som var SF's dyrevelfærdsforkæmper, havde en aktiv rolle i, at det lykkedes at få udfaset rævehold og ville på samme måde have kæmpet for det samme i forhold til minkavl. Dengang vedtog man at udfase rævehold over 15 år, og om det er realistisk at gøre det for mink på 5 år, ved jeg ikke, men det må vi jo drøfte i udvalgsbehandlingen. Men når vi nu kunne opnå bred politisk enighed om af dyrevelfærdsmæssige årsager at stoppe for ræveopdræt, burde vi også kunne gøre det med mink. Så med de ord støtter vi forslaget om en udfasning af minkavl.
Tak for det. Og så er det ordføreren for forslagsstillerne, hr. Rasmus Vestergaard Madsen, Enhedslisten.
I Norge, Storbritannien, Holland, Østrig, Kroatien, Luxembourg, Belgien, Slovenien, Serbien, Tyrkiet, Makedonien og Bosnien-Hercegovina har man gjort det, som Enhedslisten i dag foreslår. Det er alle lande, hvor man allerede har indført et forbud mod eller er i gang med udfasning af minkavl. I Tyskland og Schweiz har man indført så skrappe regler for hold af dyr, at der i praksis allerede nu eller på sigt også vil komme et forbud mod minkavl. I Polen, Irland, Litauen og Estland diskuterer man lige nu kraftigt, om minkavl skal forbydes eller udfases. Så det er altså ikke taget ud af det blå, når vi i dag foreslår at forbyde minkavl i Danmark. I rigtig mange lande i Europa har man allerede taget vigtige skridt i forhold til at forbyde en produktionsform, som hører fortiden til. Forslaget, vi behandler i dag, er altså et forsøg på at få Danmark til at stå sammen med nogle af de mange lande i Europa, som allerede har forbudt eller er i gang med at udfase minkavl. Og historien viser jo lige præcis, som flere ordførere også har nævnt, at vi har kunnet tage det skridt før. I 2009 indførte Folketinget et forbud mod ræveavl. Mink er præcis ligesom ræve rovdyr, der ikke bør holdes i bure og aldrig vil kunne få ordentlig dyrevelfærd i et bur. Dengang, ligesom det bør være nu, var det også et dyreetisk hensyn, der vejede tungest, da et bredt politisk flertal satte en stopper for ræveavl. For minken og ræven er modsat vores andre husdyr et rovdyr. Mink er ikke domesticerede ligesom køer og grise, som i 1.000 år har været i menneskers varetægt. Mink er vilde dyr med alle deres instinkter intakt. Mink lever i naturen på meget store territorier, som strækker sig over flere kvadratkilometer, typisk langs floder og ved moser. Og minken er ikke kun et territorialt dyr, men også et solitært dyr. Det betyder, at minken i naturen færdes alene, og at det ligger i dens natur at forsvare store territorier på mange kvadratkilometer. Mink har heller ikke uden grund svømmehud. Det har de, fordi de fra naturens side er lavet til at jage under vand, og de dykker gerne ned til 6 m og kan svømme op til 35 m under vand. Men i Danmark holder vi disse territoriale dyr, der fra deres naturs side er skabt til at jage i floder og færdes over store områder, i små bure på, ja, hvad der svarer til størrelsen af en avis. Her holdes de uden mulighed for at kunne svømme, uden mulighed for at kunne jage, klatre i træer eller i det hele taget udvise bare et minimum af deres naturlige adfærd. Ud over at være territoriale er mink som nævnt også solitære. Det vil sige, at de færdes og trives alene. At mink er solitære dyr, gør det også yderst problematisk, at de opdrættes på store farme med mink i titusindvis i bure i lange rækker helt tæt op ad hinanden. De trange og helt unaturlige forhold for minkene både stresser dem og gør, at de også ofte udviser tvangsadfærd. Det kan de gøre, ved at de bider i deres egen pels, bider de andre mink i buret – altså decideret kannibalisme – eller faktisk bider deres egne unger ihjel. Mink i bure udviser også ofte stereotyp adfærd ved at vandre hvileløst rundt eller ved at være fuldkommen apatiske. Det er altså adfærd, som vi ikke ser i naturen, og det er det, som forskerne kalder mistrivsel. Ifølge dyreadfærdsforskere er territorialadfærd og aggression en naturlig egenskab for et rovdyr som minken. Det er derfor ikke dyrenes temperament, der er noget galt med, men de betingelser, hvorunder de huses af mennesker. På trods af at der er indført regler om det, man kalder miljøberigede bure, hvor der skal være hylder, halm og rør, finder vi stadig mange bidskader ude på farmene. Samtidig ser vi, at stadig flere mink holdes i såkaldt gruppeindhusning, hvor endnu flere mink er sammen end ved de traditionelle parvise indhusningsmetoder. I stedet for at udvikle sig i retning af bedre dyrevelfærd for mink udvikler produktionen sig på en måde endnu længere væk fra minkens natur som et solitært og territorialt dyr. Ligemeget hvor meget pelsbranchen taler om bæredygtig produktion med god dyrevelfærd, er og bliver det ikke muligt at indrette en kommerciel produktion, hvor mink kan trives, for det kan simpelt hen ikke lade sig gøre at miljøberige og kontrollere sig ud af det grundlæggende problem, at man ikke kan opdrætte territoriale og solitære rovdyr i små bure. Ud over at det rent dyrevelfærdsmæssigt er helt uacceptabelt at holde rovdyr i små bure, er der også en række alvorlige både sundheds- og miljøgener forbundet med minkavl – gener, som rigtig mange naboer til minkfarme rundtomkring i landet må leve med. I en tredjedel af de danske minkfarme er der også fundet den multiresistente MRSA-bakterie, og det er altså ikke kun minkene, der bærer rundt på MRSA-bakterien, det er også medarbejderne på minkfarmene. Sundhedsstyrelsen anser nu det at arbejde på en minkfarm eller det at bo i en husstand med en, som arbejder på en minkfarm, for at være en speciel risikosituation i forhold til MRSA. Læg så dertil problemerne med alvorlige lugtgener og fluer og ikke mindst den negative påvirkning, som minkfarmene har på naturen. Lidelserne hos minkene og den negative indvirkning på både miljø og sundhed virker jo helt tåbeligt, når man tænker over, hvad det egentlig er for et produkt, vi har med at gøre. Der er jo ikke tale om et livsnødvendigt produkt, som vi hver især har brug for. Der er tale om et produkt, som er ren og skær luksus. Der er ingen, der dør af kulde, hvis vi stopper med at producere minkskind, og der er intet til hinder for at erstatte minkskind med andre materialer. Mink kan erstattes med pels, der kommer fra jagt, og mink kan også erstattes med biprodukter fra fødevareproduktionen, eller man kan hoppe med på den nyeste trend og bruge kunstig pels af andre materialer, som efterhånden faktisk har både samme kvalitet og æstetiske værdi som pels fra mink. Der er altså masser af muligheder, der ikke indebærer, at rovdyr skal holdes i små bure. Armani, Gucci, Hugo Boss, Tommy Hilfiger, Calvin Klein og H&M – en masse modemærker, som jeg ikke kender så meget til – er blandt nogle af de modehuse, der af dyrevelfærdsmæssige årsager har fjernet pels fra mink og andre pelsprodukter fra deres kollektioner. Ligeså var London Fashion Week i 2018 helt pelsfri. Det viser jo, at også dele af modebranchen faktisk bakker op om at stoppe en dyreetisk uforsvarlig produktion. Danmark er verdens største producent af minkskind, og der er omkring 1.300 minkfarme tilbage i Danmark. De producerer årligt omkring 17 millioner skind. Og ja, selvfølgelig vil et forbud mod minkavl – hvad flere af ordførerne også har adresseret – gøre ondt på nogle af minkavlerne. Vi skal så også huske, at i forhold til en del af de minkavlere, der er der nu, vil det – hvis vi laver en udfasningstid på 5 år – passe med, at de rammer pensionsalderen. Selvfølgelig vil det gøre ondt på nogle minkavlere, men vi kan altså ikke blive ved med at lukke øjnene og sætte økonomien over fuldstændig basal dyrevelfærd for millioner af dyr. Selvfølgelig skal vi i Danmark i 2019 ikke have en produktion af helt unødvendige luksusprodukter, som indebærer, at 17 millioner rovdyr skal holdes i små bure. I Enhedslisten mener vi derfor, at det er på tide, at vi får afskaffet en produktionsform, der mildest talt hører fortiden til, og at minkavl derfor skal udfases over en 5-årig periode. Jeg vil gerne sige tak til SF for at støtte op om forslaget. Jeg glæder mig meget til at høre, hvad man finder ud af i Alternativet. Derudover er det jo trist, at der ikke kan findes et flertal i Folketinget, som det ser ud lige nu. Vi plejer ellers i Danmark at bryste os af, at vi har høj dyrevelfærd. Men når det lige præcis handler om minkene, er der jo en lang, lang række andre lande – lande, vi normalt sammenligner os med – som er gået forrest. Jeg synes, vi skal følge efter den lange række af lande. Tak for ordet.
Tak. Der er en kommentar fra fru Karina Due, Dansk Folkeparti.
Jeg kunne godt tænke mig at høre ordføreren, som hele tiden snakker om, at minken er et rovdyr, om ordføreren ikke er klar over det store avlsarbejde, der igennem hundreder af minkgenerationer har ligget bag den produktionsform, man har i dag. Det er dyr, som er domesticerede; det er dyr, som ikke har de samme drifter eller de samme instinkter, som et rovdyr har. Er ordføreren slet ikke klar over, hvad det er for et avlsarbejde, der har ligget bag? De mink, der bliver produceret i dag, ville aldrig kunne klare sig i naturen.
Værsgo.
Jamen tak for spørgsmålet fra DF's ordfører. Jeg vil bare starte med at slå fast: Mink er ikke domesticerede dyr. Og der er også lavet forskning, hvor man tager mink, der bliver brugt i den helt almindelige minkproduktion, og sætter dem ud i naturen. Og det, der faktisk sker, når man gør det, er, at man finder ud af, at lige præcis alle deres naturlige instinkter er intakte. De jager på præcis samme måde, som vilde mink gør. De svømmer på præcis samme måde, som vilde mink gør. De klatrer i træer på præcis samme måde, som vilde mink gør. Så jeg køber simpelt hen ikke den præmis, som ordføreren sætter op.
Ordføreren for en kort bemærkning. Værsgo.
Jeg har et ganske kort spørgsmål: Hvornår har hr. Rasmus Vestergaard Madsen sidst været ude at besøge en minkfarm?
Værsgo.
Det var jeg i 2013, da jeg gik på landbrugsskole. Da besøgte jeg minkfarmen på Foulum, som hører under Aarhus Universitet.
Christian Poll, Alternativet.
Jeg ville bare lige høre, om ikke ordføreren kan bekræfte, at det i forhold til dyrevelfærd kan være svært ved selvsyn at få et samlet indtryk af, om dyrevelfærden egentlig er i orden. Altså, f.eks. er der jo mange mennesker, der tror, at når en hund gaber, er den søvnig. Men når en hund gaber, er det jo typisk et udtryk for – når man kender hundes adfærdsmønster – at den vil dæmpe en konflikt. Og det kan være svært at regne den slags ud, så man har jo faktisk brug for saglig viden, hvis man skal vide, om dyrevelfærden er i orden.
Værsgo.
Det er fuldstændig korrekt, at dyrevelfærd ikke er så simpelt at læse sig til eller se sig til. Det er også korrekt, at dyrevelfærd ikke bare kan måles på en ydelse eller en produktivitet, for vi har dyr i det danske land, som er avlet til blot at skulle producere, uden at de nødvendigvis har god dyrevelfærd. Men jeg vil også lige knytte et par ord til, hvor det lige præcis er, det går galt. Det er jo det her WelFur-system, hvor man siger: Inden for de her produktionsrammer kan man lave god dyrevelfærd. Det er lidt det samme, som når man siger: Jo, det er da rigtig godt, at hos en konventionel svineproducent, som har fikserede søer, får søerne ikke skuldersår. Men det, at soen ikke får skuldersår, betyder jo ikke, at soen har god dyrevelfærd. Altså, det er den ramme, som man arbejder inden for i dag. Det er det bur, man arbejder inden for i dag. Og det kan man ikke sige giver god dyrevelfærd.
Tak. Der er ikke flere, der har bedt om ordet. Forhandlingen er sluttet. Jeg foreslår, at forslaget henvises til Miljø- og Fødevareudvalget. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.
Der er ikke mere at foretage i dette møde. Folketingets næste møde afholdes i morgen, fredag den 1. februar 2019, kl. 10.00. Jeg henviser til den dagsorden, der fremgår af Folketingets hjemmeside.