Spoštovane kolegice in kolegi! Nadaljujemo prekinjeno 8. sejo Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: mag. Melita Župevc, Janja Klasinc, Jasmina Opec po 15. uri, Borut Pahor, Matjaž Han od 16.30 naprej, Samo Bevk med 13.30 in 18.30 uro in Peter Vilfan. Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O ELEKTRONSKIH KOMUNIKACIJAH. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada, skupina 10 poslank in poslancev s prvopodpisanim Jankom Vebrom pa je zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Pozdravljam tudi ministra dr. Žiga Turka in sodelavca. Ministru Turku dajem besedo za dopolnilno obrazložitev predloga zakona.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Poglavitni cilj in namen predloga zakona je celostni prenos spremenjenih določb evropskega regulativnega okvira s področja elektronskih komunikacij, ki sta jih prinesli tako imenovana direktiva o boljši regulaciji in direktiva o pravicah državljanov v pravni red Republike Slovenije. Zaradi nepopolnega prenosa spremenjenih direktiv s področja elektronskih komunikacij že potekata sodna postopka pred Sodiščem Evropske unije v tožbi Evropske komisije zoper Republiko Slovenijo s predlagano dnevno kaznijo v skupni višini 13 tisoč 63 evrov, če zakonodaja ne bo sprejeta do izreka sodbe sodišča EU. Glede na navedeno se s čimprejšnjim sprejetjem tega zakona zelo mudi, saj bi lahko nadaljnja zamuda pomenila znatno oškodovanje državnega proračuna. Glede na obseg sprememb smo pripravili nov zakon, ki v splošnem vzpostavlja prenovljeno regulativno okolje za delovanje operaterjev, primerljivo z okoljem v drugih državah Evropske unije, kar bo izboljšalo konkurenčnost operaterjev in tudi spodbudilo nov investicijski cikel v elektronske komunikacije, predvsem v mobilno telefonijo nove generacije in v hitrejši širokopasovni internet. Predlog zakona hkrati izboljšuje obstoječe rešitve za lažji in hitrejši razvoj širokopasovnih omrežij. V tem okviru se povečujejo pristojnosti in aktivnosti nacionalnega regulativnega organa, ki se bo skladno s predlogom zakona imenoval Agencija za komunikacijska omrežja in storitve – doslej je bila to Agencije za pošto in elektronsko komunikacije – v zvezi s skupno gradnjo, dodelane pa so tudi določbe o skupni uporabi omrežij in objektov, kar stremi k izboljšanju skupne rabe komunikacijske infrastrukture. Predlog zakona nadalje posredno odpira možnost za vključitev širokopasovnega dostopa v univerzalnost storitev preko določitve ustrezne prenosne hitrosti, primerne za funkcionalen dostop do interneta, ki jo določi Agencija ob upoštevanju zakonsko določenih meril. Zakon zagotavlja tudi učinkovitejše upravljanje in lažji dostop do radijskega spektra z zmanjšanjem administrativnih ovir ter uvedbo načel tehnološke in storitvene nevtralnosti. Krepi se varstvo pravic potrošnikov in uporabnikov, vključno z uporabniki invalidi in uporabniki s posebnimi socialnimi potrebami. Določene izboljšave so tako predvidene pri sklepanju naročniških pogodb in zagotavljanju preglednosti in objave informacij za končne uporabnike. V korist uporabnikov je tudi določena obveznost izvedbe prenosa telefonske številke k drugemu operaterju v enem samem delavnem dnevu. Z namenom preprečevanja prepogostega menjavanja mest televizijskih programov s strani operaterjev v kabelskih omrežjih predlog zakona vsebuje tudi določbo, ki Agenciji daje podlago za izdajo navodil za razvrstitev teh programov. Pri tem se zasleduje interes, ki ga določa medijska zakonodaja in seveda tudi interese končnih uporabnikov, torej državljanov. Zvišuje se tudi varstvo zasebnosti in osebnih podatkov končnih uporabnikov. To bo okrepilo zaupanje v uporabo elektronskih komunikacij. V tem okviru se na primer uvajajo strožji pogoji za poseganje v terminalsko opremo naročnika ali uporabnika, gre za tako imenovane cookije oziroma piškotke, katerih raba je bistveno bolj omejena. Predlog zakona uvaja načelo nevtralnosti interneta, v skladu s katerim se vsak internetni promet skozi javno komunikacijsko omrežje obravnava enakovredno, torej neodvisno od vsebine, neodvisno od aplikacije, od storitev, od naprave, od vira ali od cilja komunikacije. Spoštovane poslanke in poslanci, sprejetje tega zakona je nujno potreben, kot sem rekel, zaradi uskladitve z evropskim pravnim redom in hkrati preprečitve škode zaradi finančnih kazni, ki nam grozijo s strani Sodišča EU, če zakon ne bo sprejet do izreka sodbe. Predvsem pa je sprejetje tega zakona potreben zaradi nadaljnjega razvoja elektronskih komunikacij. S strani Vlade zato predlagamo, da obravnavani zakon po splošni razpravi podprete in omogočite njegovo nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Najprej gospod Mihael Prevc v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani minister, spoštovani kolegice in kolegi! Materija, ki jo obravnavamo v tem predlogu novega zakona o elektronskih komunikacijah, je nedvomno ena izmed najobširnejših in tudi najbolj strokovnih, ki jo obravnavamo poslanci, hkrati pa ta materija zadeva vse naše državljana, saj v današnjem času praktično ni posameznika, ki ne bi uporabljal stacionarnega in mobilnega telefona ali interneta ter gledal televizije ali poslušal radia. Zato tudi ne preseneča, da se je postopek priprave tega zakona začel že v začetku leta 2011, sredi tega leta pa je bilo gradivo posredovano zainteresirani javnosti, odziv deležnikov pa je bil izjemen, zaradi česar se je postopek priprave zakona podaljšal več, kot je bilo pričakovano. K nadaljnjemu zapletu je prispeval še padec vlade v septembru 2011, ki je postopek priprave zakona samo še podaljšal. Po nastopu zdajšnje vlade sta bila opravljena še dva kroga pogajanj z zainteresirano javnostjo in mnenja vseh deležnikov so bila upoštevana v največji meri. Seveda pa je pri tako obširni vsebini in izjemnemu številu deležnikov težko upoštevati vse njihove pripombe, ki neposredno trčijo ob določbe evropskega regulativnega okvira s področja elektronskih komunikacij, zaradi česar se novi zakon v največji meri sploh sprejema. Seveda pa so razlogi za sprejetje zakona tudi drugi, predvsem vzpostavljanje večje konkurence na področju elektronskih komunikacij, izboljšanje varstva pravic uporabnikov in varstvo zasebnosti ter podatkov. Novi zakon o elektronskih komunikacijah torej v slovenski pravni red dokončno prinaša dve evropski direktivi, sprejeti leta 2009, katerih glavni cilji so bili: vzpostavitev notranjega trga za elektronske komunikacije, zagotavljanje čim višje ravni varstva osebnih podatkov, pa tudi varnosti javnih komunikacijskih omrežij. Omenjeni direktivi sta bili v slovenski pravni red že delno preneseni z zadnjo novelo zdaj veljavnega Zakona o elektronskih komunikacijah, ki je zdaj vključena v predlog novega zakona, delno z vladno Uredbo o ukrepih za končne uporabnike za invalide, v tem mandatu pa smo parcialni prenos direktiv sprejeli v noveli Zakona o digitalni radiodifuziji in noveli Zakona o medijih. Rok za popolno implementacijo direktiv je potekel že 25. maja 2011, torej s sprejetjem nacionalnih predpisov zamujamo za več kot leto in pol, seveda ne brez posledic. Letošnjega maja je namreč Evropska komisija sprožila postopek proti Sloveniji pred Sodiščem Evropske unije zaradi neupoštevanja rokov pri implementaciji direktiv s področja telekomunikacij. Sodišču pa je tudi predlagala dnevno kazen v višini nekaj več kot 13 tisoč evrov, če Slovenija do njegove odločitve ne bo ukrepala. Torej s Sodiščem Evropske unije bijemo nekakšno bitko o tem, kdo bo prej sprejel odločitev in kdo ter koliko bo komu kaj plačal. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke se bojimo, da bo v tem dvoboju kratko potegnila Slovenija oziroma naš proračun, upamo pa, da se naši strahovi na koncu ne bodo uresničili. Bistvene novosti, opredeljene v predlaganem Zakonu o elektronskih komunikacijah, so na primer preimenovanje Agencije za pošto in elektronske komunikacije, tako imenovani Apek, v Agencijo za komunikacijska omrežja in storitve Republike Slovenije, ki pa se ji povečujejo tudi nekatere pristojnosti. Za gledalce televizije bo na primer dobrodošlo povečanje pristojnosti Agencije pri razvrščanju programov, pri čemer bo morala upoštevati javni interes. To pomeni, da bodo programi nacionalnega interesa in slovenski programi na prvih programskih mestih, kar po mnenju naše poslanske skupine predstavlja dobro rešitev. S predlaganim zakonom se vzpostavlja tudi možnost uvajanja naslednje generacije mobilnih omrežij, to so tako imenovana LTE omrežja, ki bodo omogočala še hitrejše brezžične storitve. Pri zagotavljanju širokopasovnega interneta velja omeniti še obveznost telekomunikacijskega operaterja, ki je bil izbran za izvajalca univerzalne telefonske storitve, da ta omogoči funkcionalen dostop do interneta za vse uporabnike po nizkih cenah. S tem se po našem prepričanju vzpostavljajo boljši pogoji za izboljšanje pokritosti države s širokopasovnim internetom ter pokrivanje tako imenovanih sivih lis, kjer je dostop do kakovostne internetne povezave še vedno zelo otežen. Nekoliko bi se ustavil še pri spornem sedmem odstavku 166. člena, ki določa obveznost operaterja za posredovanje hranjenih podatkov o naročniku pristojnemu organu na podlagi njegove pisne zahteve, na katerega že nekaj časa opozarja informacijska pooblaščenka. Tudi v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke se zavedamo, da je tovrsten poseg v komunikacijsko zasebnost posameznika brez sodne odločbe lahko problematičen z vidika varstva ustavnih pravic. V poslanski skupini ocenjujemo, da je besedilo novega Zakona o elektronskih komunikacijah zelo dovršeno, ki pa se še lahko malenkost izboljša, zato bomo predlagani zakon v prvi obravnavi tudi podprli. Hvala.
V imenu Poslanske skupine DeSUS gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdravljeni, minister s sodelavcem in poslanke in poslanci! Cilj predloga novele Zakona o elektronskih komunikacijah je, kot vemo, predvsem uskladitev nacionalne zakonodaje z evropsko, saj Republika Slovenija z implementacijo direktiv o regulaciji telekomunikacij že precej zamuja. Vloženi tožbi s strani Evropske komisije proti naši državi ter predlagana dnevna denarna kazen v višini 13 tisoč evrov so dovolj tehten argument za sprejete predloga zakona po nujnem postopku. S prenosom direktiv bomo spodbudili nov val investicij na področju elektronskih komunikacij, predvsem mobilnih omrežij in interneta. Pospešili bomo razvoj informacijske družbe, zagotovili učinkovito konkurenco na trgu elektronskih komunikacij in univerzalno storitev. Kar je še najpomembneje, zagotovljeno bo učinkovito varstvo pravic uporabnikov, vključno z uporabniki invalidi in uporabniki s posebnimi socialnimi potrebami. Zagotovljene pa bodo tudi pravice do komunikacijske zasebnosti uporabnikov javnih komunikacijskih storitev. Na eni strani se bo tako okrepila varnost potrošnika, na drugi pa se bo krepila tudi konkurenca na trgu. Kljub vsem izboljšavam, ki jih prinaša novela, pa moram povedati, da smo v Poslanski skupini DeSUS zaskrbljeni glede določil sedmega odstavka 166. člena. Ta namreč predvideva, da je za pridobitev podatkov o naročniku elektronskega priključka dovolj pisna zahteva državnega organa in ne sodna odredba, kot to določa veljavni zakon. V Poslanski skupini DeSUS se bojimo, da se z omenjenimi določbami niža raven varstva temeljnih človekovih pravic in se v tej točki strinjamo z informacijsko pooblaščenko, ki pravi, da se demokratičnost in svoboda državljanov merita po tem, kako so v odnosu do policije varovane njihove človekove pravice in svoboščine: višja je stopnja nadzora, nižja je raven demokracije v neki družbi. Slovenija ima, kar se tiče komunikacijske zasebnosti, eno najstrožjih ustavnih ureditev v Evropski uniji, kar priča o visoki stopnji demokratičnosti v naši družbi. V Poslanski skupini DeSUS bomo predlog zakona podprli, ob pogoju, da bodo določila iz sedmega odstavka 166. člena spremenjena oziroma črtana. Hvala lepa.
V imenu Poslanske skupine Nove Slovenije gospa Iva Dimic.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik, spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi! Predlog zakona o elektronskih komunikacijah sledi dvema glavnima ciljema: prvič, posodobitev nacionalne zakonodaje s prenosom spremenjenih določb evropskih direktiv s področja elektronskih komunikacij, in drugič, pospeševanje razvoja elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev v naši državi. Po domače bi lahko rekli, da bo ta zakon med drugim omogočil nov ciklus investicij v elektronska omrežja v Slovenije po evropsko primerljivih standardih in bo torej prispeval svoj del k zagonu gospodarske rasti. Elektronski mediji omogočajo več pluralnosti in so pomembni prinašalci informacij, zato v Novi Sloveniji menimo, da je treba bolje izrabiti njihov potencial, dejstvo pa je, da moramo uporabniki pridobiti kompetence v informacijski in komunikacijski tehnologiji, ki vključujejo samozavestno in kritično uporabo informacijske tehnologije pri svojem delu v prostem času in pri komunikaciji. Žal še vedno lahko govorimo o nepokritosti in sivih lisah glede širokopasovnega omrežja, kar onemogoča nadaljnje korake razvoja storitev, tudi javnih. Trenutno je povsem nemogoče, da bi javna uprava v celoti prišla v elektronsko poslovanje, ker je pokritost Slovenije s širokopasovnim omrežjem neenakomerna oziroma je ponekod sploh ni. V Novi Sloveniji podpiramo izgradnjo in razvoj sodobnih elektronskih komunikacijskih omrežij s pripadajočo infrastrukturo, ob tem pa pozdravljamo dejstvo, da zakon na sodoben način ureja zagotavljanje učinkovite konkurence na trgu elektronskih komunikacij, učinkovite uporabe radiofrekvenčnega spektra, varstvo pravic uporabnikov, vključno z uporabniki invalidi in uporabniki s posebnimi socialnimi potrebami, ter pravico do komunikacijske zasebnosti uporabnikov javnih komunikacijskih sredstev. Poslanci Nove Slovenije bomo zakon, ki bo celovito uredil področje, podprli.
V imenu Poslanske skupine italijanske in madžarske narodne skupnosti dr. László Göncz.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister, spoštovane kolegice in kolegi! Menimo, da je Predlog zakona o elektronski komunikaciji materija, ki z vidika moderne informacijske družbe sistemsko dokaj celovito ureja to pomembno vsebino. Kot je danes bilo nekajkrat poudarjeno, je novi zakon o elektronskih komunikacijah poleg prenosa določb evropskega regulanitvnega okvira v nacionalno zakonodajo potreben predvsem zaradi pospeševanja razvoja elektronskih komunikacijskih omrežij in storitev v državi in s tem gospodarskega in družbenega razvoja v njej, kot tudi zaradi razvijanja notranjega trga Evropske unije. Zelo se nam zdi pomembno, da so bili predlogi in stališča Slovenske oglaševalske zbornice, kot v pretežni meri tudi urada informacijskega pooblaščenca in Medijske zbornice pri Gospodarski zbornici v veliki meri vključeni v besedilo predloga. Sicer imajo omenjene ustanove oziroma združenja še nekatere zelo utemeljene pripombe, za katere upamo, vsaj v določeni meri oziroma predvsem najpomembnejše, dale v fazi obravnave s pomočjo amandmajev upoštevati oziroma s tem nagraditi. Predlog zakona neposredno ne posega v model varstva avtohtonih narodnih skupnosti v Republiki Sloveniji, zato smatramo, da bodo določbe o javni in uradni rabi jezika avtohtonih narodnih skupnosti ter medijskih dejavnosti in informiranju omenjenih skupnosti urejene na tem področju tako, kot so opredeljene s področnimi zakoni o javni rabi slovenščine, o medijih in o RTV Slovenija. Pravilno je naravnava določba v 4. točki drugega odstavka 29. člena, ki predvideva, da Agencija lahko s splošnim aktom iz 27. člena tega zakona predpiše zagotavljanje določene elektronske komunikacijske storitve v posameznem radiofrekvenčnem pasu, če oceni, da je to treba tudi zaradi spodbujanja kulturne in jezikovne raznolikosti ter medijskega pluralizma z dodeljevanjem radijske frekvence za radiofuzijo. Kljub tej ugotovitvi oziroma kljub naši splošni ugotovitvi, da predlog zakona neposredno ne posega na področje tovrstnih vsebin, ker pa gre za prvo branje zakona, predlagatelju predlagamo v premislek naslednja vprašanja oziroma dileme. Predlog zakona se dotika tudi dodelitve radijskih frekvenc, distribucije programov in podobno, kar pa vsaj posredno posega na področje medijskih dejavnosti in informiranja avtohtonih narodnih skupnosti. Sprašujemo se, ali bi na določenih mestih oziroma v določenih določbah predloga zakona veljalo bolj precizno in nedvoumno zapisati povezavo z določbami Zakona o medijih in Zakona o RTV v zvezi s to vsebino. Menimo tudi, da v 56. členu ni dovolj opredeljeno, kdo je zainteresirana javnost, kar morda s splošnega vidika ni toliko pomembno, z vidika narodne skupnosti pa ima lahko nedorečenost določene posledice. Sprašujemo se, kar je sicer za nas logično, ali bi lahko bile to – torej tako imenovana zainteresirana javnost – tudi narodne skupnosti oziroma samoupravne narodne skupnosti. Pri tem je predvsem pomembno in z vidika našega morebitnega vključevanja v nadaljnji postopek sprejemanja zakona tudi odločilno, kako to razume predlagatelj zakona. Omenjene dileme bomo bolj konkretno predstavili tudi na matičnem delovnem odboru, ko bomo po potrebi predlagali tudi morebitne dopolnitve, če do takrat s strani predlagatelja ne bomo dobili jasnih stališč v zvezi z njimi. Ne glede na izpostavljena vprašanja in v upanju, da bodo najvažnejše pripombe, prej omenjene pripombe, in tudi pripombe ostalih pomembnih dejavnikov upoštevane, bova predlog v okviru prvega branja podprla. Hvala lepa.
V imenu Poslanske skupine Pozitivna Slovenija gospa Maja Dimitrovski.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Predlog Zakona o elektronskih komunikacijah je tipičen predlog zakona, ki je izredno tehnične narave in vsebuje veliko dobrih rešitev, namenjenih predvsem večji zaščiti potrošnikov kot uporabnikov elektronskih komunikacij. Gre za kompleksno materijo, ki v veliki meri prenaša določbe dveh evropskih direktiv, ki predstavljata evropski regulatorni okvir na področju telekomunikacij. Predlog zakona je bil dolgo časa usklajevan. Posredovan je bil v vladno proceduro s podporo celotne strokovne javnosti, s katero je bil usklajevan skoraj dve leti. A kljub vsemu temu usklajevanju si je minister dr. Žiga Turk v procesu privoščil vnos dodatne neusklajene določbe, ki ima lahko po opozorilih informacijske pooblaščenke daljnosežne posledice za varovanje zasebnosti državljanov. V Poslanski skupini Pozitivna Slovenija smo ogorčeni nad tem pritlehnim poskusom Vlade, da omogoči policiji in nekaterim drugim varnostnim organom, tudi Sovi, da lahko brez odredbe sodišča in le s pisno zahtevo od mobilnih operaterjev zahteva podatke o lastniku komunikacijskega priključka, torej mobilnega telefona, internetne povezave. Določba pomeni hudo kršitev osnovnih človekovih pravic oziroma kršitev 37. člena Ustave, ki določa, da je zagotovljena tajnost komuniciranja in da lahko samo zakon predpiše, da se na podlagi odločbe sodišča za določen čas ne upošteva nedotakljivost človekove zasebnosti, če je to nujno za uvedbo ali za potek kazenskega postopka ali za varnost države. Poseg v svobodo komuniciranja ni dovoljen brez predhodnega dovoljenja sodišča, na kar je opozorilo tudi Ustavno sodišče. Pridobivanje podatkov o identiteti komunikacijskih uporabnikov zgolj na podlagi pisne zahteve policije je zaskrbljujoč predlog Vlade, ki očitno želi uveljaviti policijsko državo in nadzirati državljane v maniri velikega brata. Težnja Vlade po obvladovanju in nadzorovanju vseh por družbe torej očitno nima meja. Kljub besedičenju o tem, kako gre za protikrizno koalicijo, so se prioritete te koalicije izkristalizirale že na prvi seji Vlade, ko je kot najpomembnejši protikrizni ukrep izvedla zamenjavo direktorja Sove. Še vedno si ne znam predstavljati, zakaj ima direktor obveščevalne službe tako pomembno vlogo pri ponovnem zagonu slovenskega gospodarstva. Sledil je brutalni kadrovski cunami, katerega glavni cilj je bil na čim več položajev postaviti koaliciji lojalne ljudi, tudi na položaj generalnega direktorja policije. Za lažje nadziranje državljanov je bilo treba pod isto šibo združiti še policijo in tožilstvo kljub nasprotovanju stroke in enega izmed koalicijskih partnerjev. Predlagana rešitev v tem zakonu dokazuje, da ta koalicija tega niti ne skriva več. Če nas pri največji vladni stranki to niti ne preseneča, smo toliko bolj zaskrbljeni, ker na to pristajajo tudi ostali koalicijski partnerji; tudi tisti, ki temeljne človekove pravice in temeljno svoboščino vsaj deklarativno postavljajo na visoko mesto prioritet. V Poslanski skupini Pozitivna Slovenija se bomo proti takšnim poskusom zlorabe oblasti borili in nanje ne bomo pristajali tudi pod grožnjo kazni, zaradi neimplementacije evropske zakonodaje. Ker je zakon večinoma korekten in plod strokovnega dela ter usklajevanja, mu v tej fazi obravnave ne bomo nasprotovali. Pričakujemo pa, da bo tudi koalicijo srečala pamet in ne bo pristala na neusklajene ministrove politične interesne vstavke, ki se jih s solo akcijo privoščil minister Turk, ter sporno določilo umaknila. Če bo na njem vztrajala, bomo v nadaljevanju postopka v Poslanski skupini Pozitivna Slovenija sprejetju zakona ostro nasprotovali. Hvala.
V imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke mag. Branko Grims.
Spoštovani! Vsem tudi v imenu Slovenske demokratske stranke in njene poslanske skupine prav lep pozdrav. Ob besedah spoštovane predgovornice sem za hip pomislil, kako bi bilo lepo, če bi se med seboj v tem parlamentu tudi poslušali in hoteli slišati. Kajti Poslanska skupina SDS je že pred več tedni objavila izjavo, v kateri je povedala, da bo seveda tisti člen, ki je bil predmet polemik, letel ven iz zakona, napovedala njegovo črtanje v celoti in danes je bilo to že kar nekajkrat povedno tudi v uvodnih predstavitvah. Zaradi tega gre seveda za nepotrebno izgubljanje besed, za govorjenje o nečemu, kar je že praktično odšlo v zgodovino, in za izogibanje tem, ki so pa pomembne. Kajti ta zakon, ki je danes pred nami, je pomemben iz več razlogov. Prvič, ker gre za uveljavljanje evropske direktive. Gre za to, da stvari uredimo, da odpravimo zamude prejšnje vlade, ki tukaj ni pravočasno ukrepala, in da preprečimo za Slovenijo škodljive posledice, tudi finančne kazni, ki bi sledile, če ne bi po že prejetih opozorilih pravočasno implementirali evropskih direktiv v našo zakonodajo. Drugo, kar pa sam osebno, ker se pač dolgo že ukvarjam z računalniki, vidim kot posebno kvaliteto tega zakona, pa je ostalo ob vseh teh razpravah povsem ob strani, pa je določilo, ki bo zahtevalo, da se ves promet na internetu obravnava enakopravno in enakovredno. Tisti, ki se z internetom ne ukvarjajo, morda v tem niti ne vidijo nič posebnega. Toda treba je vedeti, da v nekaterih državah, tudi v tisti, ki je začetnica interneta, tam še posebej, premlevajo možnosti, da bi promet na internetu v prihodnje obravnavali neenakopravno, bi to celo uzakonili oziroma opredelili s posebnimi pravili. To bi seveda pomenilo konec interneta kot prostora svobode. To bi imelo izjemno negativne dolgoročne posledice, če bi prišlo do kakršne koli uveljavitve tovrstnih rešitev za internet kot prostor, kjer je svoboda duha in svoboda človeka, svoboda informacije, dostopa do informacije na prvem mestu. Trdim, da mora vedno tako tudi ostati. Iz tega razloga je ta zakon izjemno pomemben in je korak naprej, je korak pred ostalimi in bo, upam, za zgled tudi drugim državam. Zaradi te posebne kvalitete in zato, ker moramo storiti vse, da bi pravočasno popravili posledice zimskega spanja minulih treh let prejšnje vlade na tem področju, bomo v Poslanski skupini SDS zakon enotno podprli in storili tudi vse, da bo čim prej sprejet.
V imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov gospod Matevž Frangež.
Spoštovane in spoštovani! Predlog Zakona o elektronskih komunikacijah v slovenski pravni red vnaša novi evropski direktivi, ker pa s prenosom že zelo zamujamo, nam grozijo visoke denarne kazni. Evropska komisija je namreč konec maja letos na Sodišču Evropske unije sprožila sodni spor proti Sloveniji, ker zamujamo z uveljavitvijo predpisov o telekomunikacijah, zakonodajo bi morali spremeniti že pred letom in pol, zato je sodišču predlagana denarna kazen v višini 13 tisoč evrov na dan. Tožba je bila Republiki Sloveniji vročena v začetku septembra. Zakon se je pripravljal že v mandatu prejšnje vlade in je danes končno pred nami. Večina rešitev je z vidika stroke dobrih in potrebnih, če ne celo nujnih. Predlog prinaša višjo raven pravic za končne uporabnike s posebnim poudarkom pri skrbi za pravice uporabnikov invalidov. Zagotavlja se več konkurence med mobilnimi operaterji in daje potrošnikom dodane pravice, kot na primer zamenjava telefonskega operaterja v enem dnevu brez spremenjene številke in takojšnje obveščanje o kraji osebnih podatkov na spletu. Med drugim se uvaja načelo tehnološke in storitvene nevtralnosti, pa novo poglavje o varnosti omrežij in delovanje omrežij v izjemnih stanjih. Odpirajo se možnosti za uvajanje naslednje generacije mobilnih omrežij, tako imenovanih long-term evolution [[LTE]] omrežij. Določba o nevtralnosti interneta je tudi po mnenju Sveta za elektronske komunikacije pomemben korak pri urejanju trga elektronskih komunikacij in varstva pravic uporabnikov. Z uveljavitvijo pa bi se Slovenija uvrstila med vodilne evropske države pri zagotavljanju nevtralnosti interneta. Veliko stvari v tem zakonu je torej dobrodošlih. Tudi Socialni demokrati pa imamo težave z nekaterimi določili zakona, ki so se v predlogu znašla brez posvetovanj, niso usklajena in utegnejo biti celo ustavno sporna. Danes torej ne govorimo o predlogu zakona, ki ga bo koalicija v nadaljnji fazi še popravljala, danes govorimo o točno konkretnem besedilu in do tega konkretnega besedila, ki še vedno vključuje tudi ustavno sporna določila, se opredeljujemo. In načelo previdnosti, ker tej vladi ne zaupamo in ker v naših očeh nima prav prida veliko verodostojnosti, se opredeljujemo do točno tega besedila, ki je danes pred nami. Informacijska pooblaščenka tako opozarja, da je določba zakona v nasprotju s 37. členom Ustave. Policija in nekateri drugi varnostni organi, tudi Sova, namreč po določilih tega zakona pridobivajo možnost, da brez odredbe sodišča, zgolj s pisno zahtevo od mobilnih operaterjev zahtevajo podatke o lastniku komunikacijskega priključka, recimo, mobilnega telefona ali internetne povezave. Obrazložitev Vlade ne vzdrži, saj se zavajajoče sklicuje na potrebe iz prakse, ko operaterji v primerih gostovanja tujega telefonske priključka v mobilnem omrežju slovenskega operaterja obveznosti posredovanja določenih podatkov o uporabniku, ki že sedaj ne zahtevajo odredbe sodišča, niso mogli izvršiti brez vpogleda v bazo hranjenih podatkov. Dejstvo pa je, da naši operaterji podatkov o lastniku komunikacijskega priključka, če ni njihova stranka, sploh ne hranijo niti jih ne morejo hraniti. Glede na navedeno se upravičeno postavlja vprašanje, kakšen je torej pravi namen te spremembe. Na to je opozorila informacijska pooblaščenka; opozorila je, da je navedena določba v nasprotju s 37. členom Ustave, ki zagotavlja tajnost pisem in drugih občil. Določba je po mnenju njenega urada neprimeren in neusklajen poskus policije, da bi kljub strogim, a jasnim zahtevam ustave legalizirala pridobivanje podatkov o identiteti komunicirajočih uporabnikov zgolj na podlagi pisne zahteve in ne na podlagi sodišča. Torej, situacija je primerljiva: – da bi lahko policija vstopila v vaše stanovanje brez ustrezne odredbe sodišča, zgolj na podlagi pisne zahteve. To je nevzdržno, to ni spoštovanje varstva zasebnosti in zato Socialni demokrati temu ostro nasprotujemo. Veseli nas sicer, da tudi koalicijski predstavniki napovedujejo spremembo, zato se bomo mi o podpori zakona opredeljevali takrat, ko bo ta sprememba dosežena na samih delovnih telesih. Ni pa samo informacijska pooblaščenka tista, ki ima glede predlaganega zakona utemeljene pomisleke. Širša strokovna javnost, med njimi tudi Piratska stranka Slovenije, opozarja na druga sporna določila. Tako so tudi na področju elektronske pošte sporne določbe o vsebinskih podatkih z višjenivojskih protokolov, tako imenovanih "Deep Packet Inspections", ki se jih ne bi smelo analizirati in beležiti, novela pa to dopušča. Menimo, da je vsakršno zbiranje in hranjenje podatkov brez dobro utemeljenih razlogov nesprejemljivo, saj predstavlja poseg v posameznikovo zasebnost. Tudi sam čas hrambe podatkov je potrebno skrajšati na minimum, to je na 6 mesecev ali manj. Gotovo je še veliko takih določb, ki bi jih veljalo ob tej obravnavi izpostaviti, zaenkrat velja, dokler omenjeni in še nekatera druga sporna določila ostajajo del besedila, Socialni demokrati predloga zakona ne moremo podpreti, zato bomo glasovali proti sklepu, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
In še v imenu Poslanske skupine Državljanske liste gospa Polonca Komar.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister, poslanke in poslanci! Kaj sploh pomenijo elektronske komunikacije v Sloveniji? Poglejmo nekatere kazalnike razvoja v letu 2011. Ob koncu leta je bilo na slovenskem trgu 61 ponudnikov kabelskih in satelitskih storitev, 58 ponudnikov internetnih storitev, 11 operaterjev fiksnega telefonskega omrežja, 6 operaterjev mobilnega telefonskega omrežja ter kar 505 tisoč širokopasovnih priključkov do interneta. Ti podatki kažejo na širok spekter deležnikov, ki jih zadeva Predlog zakona o elektronskih komunikacijah. Povod za pripravo tega zakona je prenos petih direktiv Evropske unije v nacionalno zakonodajo. To so direktive, ki po eni strani krepijo varstvo potrošnika, po drugi pa tudi konkurenco na trgu. Zaradi visokih grozečih kazni je bil predlog zakona tako hitro pripravljen, hkrati pa z njim izboljšujemo veljavno zakonsko ureditev, ki je pomembna za razvoj telekomunikacije v Sloveniji. Zakonski predlog uresničuje načela, ki izhajajo iz samih direktiv, to pa so objektivnost, nediskriminacija, preglednost in sorazmernost. V Državljanski listi pozdravljamo, da bo zakon zagotavljal učinkovito konkurenco na trgu elektronskih komunikacij, učinkovito uporabo radiofrekvenčnega spektra in elementov oštevilčenja, univerzalne storitve in varstvo pravic uporabnikov, vključno z uporabniki invalidi in uporabniki s posebnimi socialnimi potrebami. S predlogom zakona se odpira možnost za vključitev širokopasovnega dostopa v univerzalno storitev, s tem pa tudi možnost za to, da povečamo pokritost Slovenije s širokopasovnim internetom. Med spremembami naj omenimo povečanje pristojnosti in aktivnosti Apeka na področju gradnje omrežij in pripadajoče infrastrukture, spreminja pa se tudi njegovo ime. Uvaja se nov organ agencije, in sicer svet agencije, ki bo nekoliko povečal nadzorstveno vlogo in prevzel določene naloge nadzornega organa, ne bo pa sodeloval pri vsebinskem odločanju s področja dela agencije. Nadalje se spreminja režim določanja letnega plačila, ki so ga operaterji dolžni plačati agenciji. Uvaja se novo poglavje o gradnji elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajoče infrastrukture. Na ta način se povečuje preglednost. Ob tem se izpušča sklicevanje na dolžnosti, ki za to področje izhajajo iz druge področne zakonodaje. Ugotovljeno je bilo namreč, da takšno sklicevanje vnaša le nepotrebno zmedo. Z namenom olajšanja umeščanja v prostor se po novem za potrebe prostorskega načrtovanja javno komunikacijsko omrežje s pripadajočo infrastrukturo šteje za gospodarsko javno infrastrukturo. Novost glede na obstoječo ureditev je tudi neodplačna služnost v primeru gradnje javnih komunikacijskih omrežij, ki se financirajo iz javnih sredstev, na nepremičninah lasti države ali samoupravne lokalne skupnosti. Za dodelitev radijskih frekvenc za zagotavljanje javnih komunikacijskih storitev končnim uporabnikom je določena obvezna izvedba javnega razpisa brez izvedbe postopka posvetovanja z zainteresirano javnostjo. Uvaja pa se možnost izvedbe javne dražbe za podelitev radijskih frekvenc v primerih, ko je edino merilo za izbiro cena. V prihodnje ne bo več mogoče podaljšanje odločb o dodelitvi radijskih frekvenc za zagotavljanje javnih komunikacijskih storitev končnim uporabnikom. Predvideva pa se odplačno podaljšanje odločb o dodelitvi radijskih frekvenc, ki so bile prvotno podeljene preko javnega razpisa, razen radijskih frekvenc za zagotavljanje analogne radiodifuzije. Med proceduro sprejemanja zakona se bomo v Državljanski listi posebej zavzemali za pravico do komunikacijske zasebnosti uporabnikov javnih komunikacijskih storitev in varovanje potrošnika. Izjemno bomo pozorni na ohranjanje sodnega nadzora pri varovanju osebnih podatkov, predvsem na 166. člen predloga zakona, kjer predlagana določba za zdaj predvideva, da je za pridobitev podatkov o identiteti komunicirajočih posameznikov dovolj le pisna zahteva državnega organa in ne sodna odredba, kot to določa veljavni zakon. 37. člen Ustave Republike Slovenije namreč določa, da je zagotovljena tajnost pisem in drugih občil in da samo zakon lahko predpiše, da se na podlagi odločbe sodišča za določen čas ne upošteva varstvo tajnosti pisem in drugih občil in nedotakljivost človekove zasebnosti, če je to nujno za uvedbo ali potek kazenskega postopka ali celo za varnost države. Ustava Republike Slovenije tako za posege v komunikacijsko zasebnost zahteva stroge pogoje, med katerimi je tudi sodni nadzor. Določba 166. člena pa posega v to komunikacijsko zasebnost, zato se bomo v Državljanski listi zavzemali, da se sporna določba črta in da se ohrani standard sodnega nadzora, torej odredba sodišča. V naši poslanski skupini menimo, da s tem predlogom dobivamo sodoben zakon, ki bo Sloveniji omogočal še hitrejši razvoj področja telekomunikacije, zato ga bomo v tej obravnavi podprli. Hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev. Najprej pa se je k besedi prijavil minister Turk. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Hvala za večinoma dobre razprave. Pravzaprav je bila samo ena takšna, zaradi katere se zdaj priglašam k besedi. Razumem, da poslanci oziroma poslanka iščejo možnost, da povedo kaj sočnega, da se bodo pojavili v medijih, na televiziji, pa ne glede na to, ali je ta sočna beseda resnična ali ni. Protestirati moram proti razpravi gospe Dimitrovske, da je bilo ravnanje ministrstva v tem primeru pritlehno, da je šlo za solo akcijo ministra Turka, brutalni kadrovski cunami seveda nima s tem prav nobene zveze. Naj pojasnim, če bi bil zakon usklajen, potem bi seveda šel usklajen na Vlado in z Vlade naprej v parlament. Zakon ni bil usklajen, nekateri vladni resorji so imeli pripombe in grozilo je, da bo zakon Vlada sprejela šele nekaj tednov kasneje, kar bi pomenilo še kakšno sejo parlamenta kasneje zamuditi in ob kazni 13 tisoč evrov na dan se nam je zdelo pomembno, da zakon v parlament pride čim prej. Protestirati moram proti izjavam, da gre za zmanjševanje zasebnosti pisem in človekovih pravic. Sedmi odstavek 166. člena ne manjša komunikacijske zasebnosti ter v ta zakon samo vnaša identične rešitve, kot so v zakonu o Sovi oziroma v Zakonu o kazenskem postopku. Zakon o kazenskem postopku je bil nazadnje spremenjen leta 2011, takrat je bila priložnost za kakšne stvari tam urediti in v tretjem odstavku 149. člena piše naslednje: "Če so podani razlogi za sum, da je bilo storjeno oziroma da se pripravlja kaznivo dejanje, za katero se storilec preganja po uradni dolžnosti, in je za odkritje tega kaznivega dejanja ali storilca treba pridobiti podatke o lastniku ali uporabniku določenega komunikacijskega sredstva za elektronski komunikacijski promet, ki niso objavljeni v naročniških imenikih, in o času, v katerem je takšno sredstvo bilo oziroma je v uporabi, lahko policija od operaterja elektronskega komunikacijskega omrežja zahteva, da ji na njeno pisno zahtevo tudi brez privolitve posameznika, na katerega se ti podatki nanašajo, sporoči te podatke." Skratka, v zakon smo napisali nekaj, kar je bistveno manj od tega, kar piše v obstoječi zakonodaji, ki je bila, kot pravim, nazadnje popravljena leta 2011. Tega ne govorim zato, da bi branil sedmi odstavek 166. člena. To sem prebral zato, da protestiram proti temu, da se naše ministrstvo obtožuje, da smo v kateri koli točki ožili varovanje človekovih pravic in zasebnost komuniciranja v tej državi. Gospod Frangež je dal neko primerjavo, da je potrebna odločitev sodišča, da nam organi pregona lahko preiščejo stanovanje. Primerjava, ki bi bila na tej točki bolj na mestu, je, da če policist ugotavlja, da se pripravlja kaznivo dejanje v fizičnem prostoru, vas seveda lahko na cesti legitimira. Nekaj podobnega je ta tretji odstavek 149. člena iz Kazenskega zakonika, ki nekakšno legitimiranje uvaja na internetu. In ker je stvar urejena v področni zakonodaji, se tudi našemu ministrstvu ne zdi smiselno, da bi stvari ponavljali v tem zakonu, zato se strinjamo s predlogom koalicije oziroma s predlogom SDS, da se ta sporni člen umakne. Ampak ponavljam, k besedi se oglašam zato, ker so obtožbe, da smo mi ožili zasebnost, da je šlo za neko solo akcijo ministra Turka, pritlehno in ne vem kakšno še, to je treba odločno zavrniti. Še dve kratki zadevi. V zvezi z razpravo poslanca Göncza – zainteresirana javnost vključuje vse. To je zelo širok pojem, vključuje tudi seveda manjšine. In še glede "Deep Packet Inspection"; zakon eksplicitno tega ne omenja. Zelo omejuje tovrstne možnosti, in sicer na potrebo operaterjev, da nadzorujejo svoja omrežja po popolnoma tehnični, ne pa po vsebinski plati.
Na vrsti je razprava poslank in poslancev. Prvi ima besedo gospod Jerko Čehovin, za njim mag. Matej Tonin. Če prav vidim, gospoda Čehovina ni v dvorani. Torej ima besedo mag. Matej Tonin, za njim mag. Majda Potrata.
Spoštovani kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Mogoče bo moja razprava rahlo nenavadna, ampak danes vsi v en glas zatrjujete in pritrjujete temu, kako sporen naj bi bil ta sedmi odstavek 166. člena, ki govori o tem, da mora nek operater na zahtevo državnega organa razkriti identiteto lastnika tega priključka. Kot član Komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb na nek način čutim dolžnost, da pojasnim tudi drugo plat te zgodbe, da se ne bo v parlamentu pojavljala samo ena plat, pa tudi zaradi duha demokratičnosti. Ko govorimo o človekovih pravicah in varnosti, ti dve stvari vedno trčita med sabo, tako ali drugače. Če si želimo več varnosti, na drugi strani to najverjetneje pomeni manj človekovih pravic; če pa imamo na drugi strani več človekovih pravic, je pa manj varnosti, tako ali drugače. In ko smo se včeraj vsi čudili nad razsodbo v primeru Balkanski bojevnik, je prav to eden izmed takšnih primerov, ki kaže, če se včasih s človekovimi pravicami pretirava, da gredo lahko zadeve tudi v neproduktivno smer. Kaj hočem povedati? Zame osebno še ne pomeni, da če je operater dolžan razkriti lastnika priključka, da je to razkritje neke komunikacije oziroma da je to poseg v neko komunikacijo, vsaj jaz osebno tega ne razumem tako. Bi pa ta določba lahko vsem našim varnostnim službam zelo veliko pomagala – pa lahko kar na konkretnem primeru razložim. Če sumijo nekega človeka, da povzroča neke kriminalne aktivnosti, lahko s to določbo vsaj ustvarijo mrežo, s kom ta posameznik komunicira. Ne morejo ugotoviti, kaj komunicira, ne morejo ugotoviti vsebine komunikacije, lahko pa ustvarijo mrežo, s kom določeni posameznik komunicira. Najbrž se boste strinjali na tej točki, da je lahko to v nekem procesu, ko lovijo nekega kriminalca, odločilnega pomena. Zato, kot sem rekel, za primerjavo od vseh ostalih, ki ste danes razpravljali, tudi koalicija je razpravljala v to smer, vsaj jaz osebno ne vidim tukaj tako velikega posega v človekove pravice, da bi bila ta zadeva tako dramatična, da bi jo bilo treba nemudoma izključiti iz zakona, še posebej, ker bi lahko na ta način kakšnega kriminalca ujeli več. Dotaknil se bom še 154. člena. 154. člen govori, po domačen povedano, o prikazovanju identitete, se pravi, če kličemo na neko telefonsko številko ali pa z neke mobilne telefonske številke, da se identiteta prikazuje. Na tej točki bi vendar opozoril, da v Sloveniji obstajajo določeni operaterji, ki omogočajo spletne aplikacije oziroma programe, s katerimi lahko ti vpišeš neko poljubno telefonsko številko in s te poljubne telefonske številke pošiljaš SMS sporočila. V čem je problem? En takšen problem se je zgodil našim fantom na stranki oziroma mojim kolegom, ko je nekdo ukradel identiteto nekih telefonskih številk in z nekega telefonskega priključka pošiljal lažna SMS sporočila z grozilno vsebino. Mislim, da bi bilo treba v ta 154. člen vključiti tudi kakšen odstavek, ki bi vsaj slovenskim operaterjem prepovedal uporabo programov in aplikacij, ki bi omogočali poljubno vnašanje telefonskih številk, s katerih se pošilja SMS sporočila. Meni je popolnoma jasno, da s tem zakonom ne moremo tega preprečiti za vse ponudnike izven meja, izven Slovenije, ker tega se enostavno ne da, ampak vsaj za slovenske operaterje bi pa to morali storiti. Naslednja stvar, ki se jo bom lotil je 124. člen. 124. člen govori o povprečnem prenosu hitrosti oziroma da naj bi določili, kakšna mora biti hitrost interneta na podlagi obstoječih priključkov, na podlagi obstoječih uporabnikov. Kaj to teoretično pomeni? Na eni strani imamo ruralna območja, na drugi strani imamo urbana območja. Veste, da na so ruralnih območjih internetne povezave slabe, skoraj jih ni, na urbanih so te internetne povezave dobre. Ko določamo neko povprečno prenosno hitrost, bi to najverjetneje pomenilo oziroma bo pomenilo, da bi s takšnim določilom največ pridobilo podeželje, ker bi s tem zakonom določili neko hitrost, ki jo je operater dolžan zagotoviti. Ker prihajam s podeželja, mi je takšna določba zelo všeč, ker bo to pomenilo neko zavezo, neko zahtevo operaterjem, da bodo komunikacijsko omrežje gradili tudi na podeželju, ampak hkrati sem pa dolžan opozoriti tudi na drugi vidik oziroma na drugo posledico tega, to pa je, da gradnja omrežja terja denar in sredstva. Veste pa, kdo večji del omrežij v Sloveniji gradi – prav to našo državno podjetje, ki se mu reče Telekom. Nikogar ne zagovarjam, kot sem rekel, pa 124. člen se mi zdi zlasti v interesu podeželja – in je dober –, seveda pa bo imel določene finančne posledice za vse operaterje, ki v Sloveniji delujejo. Toliko na kratko. Hvala lepa.
Mag. Majda Potrata. Za njo gospa Kristina Valenčič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister s sodelavcem, poslanke in poslanci! Ko se lotevamo Zakona o elektronskih komunikacijah, tega izredno obsežnega teksta, s katerim se, moram priznati, zelo težko spopadam zaradi tega, ker je to zakon tehnične narave, pa moram na nekaj svojih uvodnih pomislekov vendar opozoriti. Govora je bilo o tem, da je, čeprav je bilo sprva videti, da je zakon popolnoma usklajen, zaradi grožnje, ki visi nad njim, s plačilom kazni šel na vlado neusklajen. Mislim, da se zakonu to poznam. Moram priznati, da nisem pozabila na to, da je največja vladna stranka v prejšnjem mandatu marsikdaj pozabila na takšno grožnjo in je tudi zavirala ali ni soglašala s sprejetjem kakšnega zakona, četudi je, kot rečeno, bila nad njim nevarnost, ki je prihajala iz odločitev Evropske unije zaradi nespoštovanja evropskih direktiv. Pri prenosu evropskih direktiv pa bi rekla, da bi morali biti malo bolj pozorni, kot smo, in je včasih kakšna zadeva, ki je na hitro prenesena, lahko tudi slaba. Včasih se z nekaterimi rečmi ravno zaradi obsežnosti in zahtevnosti materije premalo spopademo in potem se nam lahko zgodi kakšna taka stvar, kot je bila ACTA, ali pa, recimo, kot kakšna takšna stvar, kot je bila nedavna obravnava novih direktiv o širokopasovnih omrežjih, ko Slovenija ni izrekla zadržka, čeprav smo potem v razpravi, ker sem se drznila nekaj vprašati, vendar ugotovili, da vse stvari niso tako natančno določene in bi bilo prav, da bi Slovenija kdaj tudi kakšen pridržek izrekla. Toliko glede tega na tej načelni ravni, kar zadeva razmerje Slovenija – Evropska unija. Zdaj pa k drugemu, tudi splošnemu mnenju. 128 različnih svetov agencij in še česa drugega je bilo ali razpuščenih, zamenjanih, kadrovsko prenovljeno – kakor koli že [[...]]Ta zakona pa vpeljuje – kot posebno kakovost je tukaj videti v temu zakonu – novo poglavje o agenciji, ki jo na novo imenuje, ki jo ureja, ampak tu se pa meni zastavljajo neka druga vprašanja. V vsem tem silnem naporu varčevanja bomo zdaj agencijo preimenovali, to pomeni tudi nove papirje, nove organizacijske spremembe, nove organe in tako naprej. Tukaj konkretno postavljam vprašanje ministru, [[nerazumljivo]] ministru sem zadnjič nekje prebrala, kaj meni o pripombah Sveta za elektronske komunikacije, ki opozarja na to, da ta zakon z rešitvami, ki jih prinaša, ne zagotavlja v zadostni meri nevtralnosti in neodvisnosti agencije, tako kot bi jo moral po direktivi in po nalogah, ki jih opravlja. Zakaj to posebej sprašujem? Zaradi tega, ker ugotavljam, da kadar koli moramo zagotavljati nekemu organu s pomembnimi pooblastili neodvisnost, nevtralnost, strogo strokovnost in še kaj drugega, imamo v zdajšnjem mandatu vedno težave. Zato me zanima, kaj misli minister o pripombah Sveta za elektronske komunikacije, ki ima nekatere, tudi čisto konkretne predloge, kaj bi morali v zakonu spremeniti, če bi hoteli izboljšati delo agencije. Namreč, to poglavje, mislim, da je štirinajsto poglavje v zakonu, ki se ukvarja z delom agencije, naj bi – zaradi tega ker se je kot poglavje s številom členom zelo razraslo – podrobneje prinašalo številne izboljšave in novosti. Sama bi torej le rada slišala odgovor na to vprašanje, enako kot bi rada slišala opredelitev ministra do tudi drugih pripomb, s katerimi se je strokovna in zainteresirana javnost obrnila na poslanke in poslance po tistem, ko je ta zakon nastajal dve leti, ko je bil, menda, ne vem kolikokrat prediskutiran z zainteresirano in strokovno javnostjo, ostajajo pa vprašanja še vedno odprta. Seveda tudi sama mislim, da je za mnenje Poslanske skupine Socialnih demokratov pri opredeljevanju do tega, ali menimo, da je zakon, tak kakršnega smo dobili v obravnavo, primeren za nadaljnjo obravnavo, da je prav, da smo rekli, da po našem ni; zaradi tega ker vsebuje tisto sporno določilo, na katerega opozarja tudi informacijska pooblaščenka, in je zastonj govoriti o tem, da saj je največja poslanska skupina, vladna, pa tako opozorila in napovedala, da bo to izločila. Ampak oprostite, ravnokar smo v predhodni razpravi, v prejšnji razpravi, tudi iz vladne stranke, slišali, da se jim pa ne zdi nič spornega pri tem. Kaj bo sedaj obveljalo? Še posebej postanem občutljiva, ko mi nekdo govori, da imamo vsi eno mnenje, pa jaz vidim stvari drugačne, ker vem, da so bili dokazi izločeni, zato ker jih je varnostno-obveščevalna služba pridobivala v neki drugi državi – je tudi ta detajl zelo pomemben! Mene bolj zanima, kako funkcionira pravna država – ali res dovolj kakovostno in imamo vse tako postavljeno, da je pravnost in pravičnost zagotovljena? Posebej pa ne morem soglašati s tem, da mi nekdo govori v Državnem zboru, da pretiravamo s človekovimi pravicami. Kdo bo tisti, ki bo odločal, kje se pretiravanje s človekovimi pravicami začne? Ne želim si, da bi o tem, kdaj se s človekovimi pravicami pretirava, odločala politika. Zlasti ne politika tiste stranke, ki se je v svojih javnih izjavah do sedaj že marsikdaj izkazala, da človekovih pravic ne jemlje kot nekega zavezujočega dejstva in ne spoštuje določil ustave, ki govore o enakosti pred zakonom. Sama bom ravnala torej enako kot poslanska skupina. Hvala.
Gospa Kristina Valenčič, za njo gospod Samo Bevk.
Hvala za besedo. Predlog zakona je uspešna nadgradnja trenutno veljavnega Zakona o elektronskih komunikacijah, ki zaradi izredno intenzivnega in hitrega razvoja informacijskih tehnologij zahteva nove spremembe, nove prilagoditve. Te spremembe so potrebne tako zaradi implementacije EU direktiv, zlasti pa še zaradi novih možnosti za nadaljnji razvoj informacijskih tehnologij. Tehnologije so tiste, ki poganjajo svet, razširjajo meje predstavljivega in nas spremljajo na vsakem koraku. Danes si težko predstavljamo, kako bi preživeli dan brez uporabe mobilnega telefona, televizije, interneta, socialnih omrežij, kopico spletnih storitev, ki jih imamo na voljo. Verjetno smo si pri tem vsi enotni, da prav področje elektronskih komunikacij ponuja številne priložnosti za nove storitve, nov razvoj, nova delovna mesta z veliko uporabno vrednostjo kot tudi priložnost za dvig konkurenčnosti slovenskega gospodarstva. Osnova za vse to pa je seveda kakovostno širokopasovno omrežje po celotni Sloveniji, ki bo omogočalo uvajanje vseh teh sodobnih tehnologij. Na tem segmentu se projekti intenzivno izvajajo, tudi ob pomoči evropskih sredstev. Cilj strategije razvoja širokopasovnih omrežij v Sloveniji, ki je bila sprejeta že leta 2008 in se zaključuje v letošnjem letu, je do leta 2013 zagotoviti širokopasovne povezave za vse državljane po celotnem ozemlju naše države. In v to je treba resnično usmeriti vse napore, tako s strani države kot lokalnih skupnosti. Sama pa bi se rada dotaknila še nekoliko področja elektronskega poslovanja. Prepričana sem, da smo v javni upravi na tem področju zaspali. Velik napredek je bil storjen v letih 2007 do 2009, ko so bili izvedeni številni uspešni projekti: portal e-uprave, ISPO, e-vem itn. Če pa se ozremo na bančni sektor, tam lahko dejansko vidimo pravi napredek, saj v bistvu praktično ni storitve, ki je ne bi mogli opravljati s pomočjo sodobnih elektronskih tehnologij. Sama vidim področje elektronskega poslovanja, informatike v javni upravi tudi kot veliko priložnost za racionalizacijo poslovanja in priložnost, da stopimo korak bližje k našim državljanom, končnim uporabnikom. Žal pa se razvoj e-uprave in elektronskih javnih storitev, kot sem že rekla, praktično ustavil. Že več let čakamo na nadgradnjo državnega portala e-uprave v smeri podpore postopkov, življenjskih dogodkov, interaktivnih obrazcev, pa vse do danes se to še ni zgodilo. Še več, postavljamo nove birokratske ovire z zakompliciranimi vlogami, kot se je na primer nam to zgodilo z uveljavljanjem pravic iz javnih sredstev. Naj spomnim, že leta 2000 je bil sprejet zakon o elektronskem poslovanju, elektronskem podpisu, ki je izenačil fizični podpis z elektronskim. 12 let po sprejetju tega zakona je javna uprava še zelo daleč od celovitega elektronskega poslovanja. Tako kot na drugih področjih, tudi na področju elektronskih komunikacij in elektronskega poslovanja ni težava v neustrezni zakonodaji, temveč v izvajanju le-te. Imamo sodobno zakonodajo. S tem predlogom zakona to še nadgrajujemo. Zato je skrajni čas, da to tudi izkoristimo v praksi. Predlog zakona bom seveda podprla.
Replika mag. Matej Tonin.
Repliciral bi rad kolegici gospe Majdi Potrata, ker mislim, da je popolnoma narobe razumela mojo razpravo in iz tega naredila celo dramo, češ, kako lahko nekdo v parlamentu govori, da se včasih s človekovimi pravicami pretirava. Zelo jasno sem povedal, da ko govorimo o človekovih pravicah, imamo na eni strani človekove pravice, na drugi strani pa zagotavljanje varnosti. Ti dve stvari sta medsebojno neposredno povezani in ena v drugo posegata – tako ali drugače. Pa da bo zadeva zelo jasna, bom na konkretnem primeru razložil. Če vam ukradejo mobilni telefon in če vi zahtevate od policije, da naj ta mobilni telefon poiščejo tako, da ga izsledijo, da ga locirajo, vam bodo rekli, da je to nesorazmeren in pretiran poseg v zasebnost posameznika. Torej, da je človekova pravica tistega, ki vam je ukradel mobilni telefon, nad vašo človekovo pravico, ki vam je bil telefon ukraden. O takih primerih jaz govorim, da včasih gremo s temi stvarmi predaleč. O tem sem govoril in čisto o ničemer drugem. Mislim, da so bile se tiste navedbe o naši stranki, kakšna naj bi bila, popolnoma nepotrebne, gospa Potrata.
Gospod Samo Bevk ima besedo, za njim gospa Tamara Vonta.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! V Resolucijo o normativni dejavnosti smo zapisali, da je jasen in konsistenten pravni red države pogoj za njeno dobro delovanje; državljanom razumljivi, brez težav izvršljivi in čim bolj trajni predpisi pa krepijo zaupanje v pravni red in zagotavljajo spoštovanje in varstvo človekovih pravic in svoboščin. Zavzemam se za to, da bi v naši državi sprejemali dobre zakone ter da bi jih čim manjkrat spreminjali. Žal je praksa povsem drugačna. Zakone spreminjamo in dopolnjujemo kot po tekočem traku. Skoraj v vsakem mandatu smo – ne samo enkrat, tudi po večkrat – spreminjali določeno zakonsko materijo. Zakon o elektronskih komunikacijah ni nobena izjema. Moj ideal je, da bi sprejemali zakone, ki bi veljali vsaj deset ali dvajset let. Tako bi imeli v državi pregledno in jasno zakonodajo. Včeraj se je na ljubljanskem sodišču zgodilo celo to, da niti tožilci več ne morejo slediti stalnim spremembam zakonodaje, kaj šele državljanke in državljani. Mimogrede se spremeni oziroma se spregleda kakšna določba v nekem pomembnem zakonu, ki šteje več sto ali tisoč členov. Če stalno spreminjamo to zakonodajo, potem niti strokovnjaki tega ne morejo več slediti. Poglejmo ta Zakon o elektronskih komunikacijah. Sprejet je bil leta 2004, potem pa smo ga spreminjali leta 2006, leta 2009 tretjič, zdaj imamo cel kup teh direktiv Evropske unije in na koncu koncev je Evropska komisija v maju letos na Sodišču Evropske unije sprožila sodni spor proti Sloveniji, ker v svojo zakonodajo še vedno ni sprejela novega regulatornega okvira na področju telekomunikacij, kar bi morala storiti že pred letom in pol. Tožba je bila, kot rečeno, Sloveniji vročena 10. septembra letos, zaradi zamude pa Sloveniji grozi dnevna kazen v višini več kot 13 tisoč evrov. Ta Resolucija o normativni dejavnosti bi morala veljati tudi za organe Evropske unije, kajti tudi direktive Evropske unije si sledijo iz meseca v mesec iz leta v leto in države težko sledijo vsem tem številnim spremembam. Sprašujem pa se, ali so res vse tako življenjsko pomembne. In ko potem usklajujemo našo nacionalno zakonodajo z evropskimi direktivami, mimogrede spremenimo še nekaj za naše domače dnevne potrebe, in to je prav 166. člen oziroma sedmi odstavek, ko policija in nekateri drugi varnostni organi, tudi Sova, lahko brez odredbe sodišča in le s pisno zahtevo od mobilnih operaterjev zahtevajo podatke o lastniku telekomunikacijskega priključka, kar je v nasprotju s 37. členom Ustave, ki govori o varstvu tajnosti pisem in drugih, na kar je opozorila tudi informacijska pooblaščenka. Seveda je težko slediti vsem tem številnim spremembam. Jaz se bom pri tem zakonu najbrž vzdržal. Hvala lepa.
Postopkovno mag. Majda Potrata.
Hvala, gospod predsednik. Vem, da mora po 70. členu Poslovnika tisti, ki prosi za repliko, dobiti besedo takoj. Se pa ne spomnim iz dosedanje parlamentarne prakse, da bi besedo za repliko dobil kdo po naslednji razpravi in še zlasti takrat, kadar ni bil navzoč v dvorani. Besedilo poslovnika na tem mestu sicer ni natančno do te mere, da bi to definiralo. Ampak poglejte, mislim, da bi morali definirati, ker gospod, ki mi je repliciral, je v dvorano pritekel, repliciral in potem po repliki tudi odšel. Sama sicer menim, da ni v ničemer dokazal, da sem ga napak razumela, zaradi tega ker je bil kontekst zelo širok in sobesedilo je bilo povezano tudi z odločitvijo sodišča včeraj, kar se da raztegniti na marsikaj. Ampak, kakor koli že: vendar bi opozorila, da dosedanja parlamentarna praksa replike v takšnih okoliščinah ni dovoljevala. Nisem hotela histerično reagirati takoj po tistem, ampak mislim pa, da bi bilo dobro opozoriti vas, da je to nenavadna praksa. Hvala.
Hvala. Tudi sam sem bil v rahli dilemi, je pa res, da 70. člen nič ne govori o tem, da bi morala replika neposredno slediti razpravi, na katero poslanec replicira. Pravi samo, da ima vsak razpravljavec pravico do odgovora na razpravo drugega razpravljavca in da mu predsedujoči da besedo takoj, ko jo zahteva. Nekoliko neobičajno je, ja, če so vmes tudi še druge razprave, tako da se bomo o tem morali še malo pogovoriti. Hvala za opozorilo. Gremo naprej. Gospa Tamara Vonta ima besedo, potem mag. Ivan Vogrin.
Hvala lepa. Še dobro, da mi ni treba kaj replicirati na včerajšnjo debato. Mislim, da je tukaj res treba malo doreči. Skratka, noben zakon ni večen in zakoni, ki urejajo to izjemno dinamično področje, ki je polno sprememb, pa še toliko manj. Zato tudi menim, da se je zgodilo že toliko sprememb in verjetno se jih še bo. Ampak to seveda ne pomeni, da moramo te spremembe oziroma ves ta razvoj, ki zahteva spremembo določenih določb zakonodaje razumeti kot možnost za kakršno koli zlorabo. Torej, predlog vsebuje številne dobre rešitve, predvsem za zaščito uporabnikov elektronskih komunikacij, to je treba priznati. Usklajevanja so bila dolga, smo že nekajkrat slišali, dve leti. Ministru oziroma tistim, ki ste ta zakon, da rečem, spravili v življenje do te točke, kjer živi zdaj, zamerim le to, da so – verjamem, da se je to zgodilo po nesreči tako mogoče kot pri kakšnem drugem zakonu kaj drugega, ampak da ste v zakon stisnili določbo, ki je niste uskladili, je niste usklajevali in ni bila predmet široke razprave, to se mi sicer ne zdi najboljše. Seveda vsi vemo in danes bomo še nekajkrat slišali, da gre za določbo sedmega odstavka 166. člena. Niti ga ne bom še enkrat brala, saj vsi vemo, o čem govorimo. Namreč, v temu primeru gre dejansko za hude posege v komunikacijsko zasebnost posameznika oziroma, kot smo že slišali, za nižanje kriterijev za ustavno varovano pravico do komunikacijske zasebnosti. Zelo enostavno vprašanje imam. Debat je že bilo nekaj o tem pa verjetno jih bo še – da se tukaj zdaj še nekako naslonim na medije, čeprav bi se potem rajši na nekaj drugega, ampak iz medijev je bilo slišati, da boste to določbo umaknili. Potem pa me zanima, če se boste tudi držali dogovora, da to določbo umaknete, tako kot ste menda zagotovili informacijski pooblaščenki. Namreč, vrata v zasebni prostor vsakega posameznika, tega se verjetno vsi zavedamo, so že tako ali tako odprta na stežaj. Resnično ne vidim potrebe, da bi morali na ta vrata nalepiti še vabilo: Izvolite, vstopite, kakor vam drago! Hvala lepa.
Besedo ima mag. Ivan Vogrin, za njim gospod Srečko Meh. Gospoda Vogrina ni v dvorani. Gospod Meh, potem gospod Jožef Horvat.
Gospod predsednik, spoštovani poslanke in poslanci! Morda moja razprava komu ne bo všeč in je tudi morda ne bo razumel, pa vendar, moram tudi v imenu podpredsednika Komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb, čeprav se nobene od teh funkcij nisem želel, povedati tudi nekaj stvari o tem, kar smo razpravljali na Komisiji za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb. Najprej, tožba Evropske komisije naj ne vpliva na kvaliteto rešitev zakona. Mislim, da je prav, da gre v proceduro in da sprejmemo dobre rešitve. Prav tako naj ne bi 166. člen prevladal nad vsemi ostalimi razpravami o temu zakonu, ker o tem se bo treba odločiti: ali svoboščina ali na nek način vendar nadzor, o katerem bi morali govoriti. Mislim, da bi danes govoril pravzaprav samo o dveh nalogah komisije in seveda tudi varnostno-obveščevalnih služb. Najprej: Ali varnostno-obveščevalne službe in policija in seveda vsi skupaj uspešno opravljajo naloge varovanja države in kaj moramo za to storiti? In drugo: Ali varnostno-obveščevalne službe spoštujejo zakonodajo, ustavo in ali so kršene človekove pravice? Naloga komisije je oboje, naloga komisije je, da mora pogledati ali lahko varnostno-obveščevalne službe delajo in ali kršijo človekove pravice. Zaradi tega smo v Komisiji za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb kot zainteresiranem delovnem telesu obravnavali Predlog zakona o elektronskih komunikacijah v predobravnavi, preden se je ta obravnava začela, predvsem 12. in 13. poglavja, torej Zakona o elektronskih komunikacijah. Želeli smo to opraviti pred obravnavo tega zakona na seji Državnega zbora. Na komisijo smo povabili tudi vse bodoče uporabnike teh določb, torej predstavnike Vlade in vseh ostalih, ki bodo po tem zakonu morali delati. Gre za obdelavo osebnih podatkov in hrambo, kamor sodi tudi ta tako opevani 166. člen. Naj posebej opozorim, gospe in gospodje, da posredovanje podatkov o naročniku elektronskega komunikacijskega priključka na podlagi pisne zahteve državnega organa, torej skladno z določbami 149. člena tega zakona, se ne šteje za posredovanje hranjenja prometnih podatkov, da to piše že v dveh zakonih, in sicer v Zakonu o kazenskem postopku, v drugem odstavku 24.b člena, in Zakonu o Slovenski obveščevalno-varnostni agenciji. Torej se ti dve določbi zakona, ki že obstajata, danes samo pojavljata tudi v Zakonu o elektronskih komunikacijah. Zaradi tega je moje osebno mnenje – stališča komisije seveda še nimam –, da bi bilo prav, da bi bilo prav, da je ta sedmi odstavek 166. člena v zakonu, saj bi podatek o lastniku olajšal delo policiji, in tudi drugim, ki ta zakon uporabljajo, da bi lažje prišli do podatkov, ki jih potrebujejo pri svojih preiskavah in tudi pri tem, da opravijo svojo nalogo. Danes lahko veliko in na dolgo govorimo o tem, ali so s tem sedmim odstavkom kršene človekove pravice ali ne. Seveda gre za vprašanje o tem, ali zaupamo varnostno-obveščevalnim službam in policiji, ki to uporabljajo, in ali imamo uspešen nadzor. Če uspešnega nadzora nimamo, potem je vse skupaj zastonj in kakršna koli določba bi že bila, če tega nadzora ni, potem bi morali skrbeti izključno za to, da ne bi prišlo do kršenja človekovih pravic. Naj pa ponovno opozorim tudi na to, kar so sodelavci oziroma prisotni na komisiji še posebej opozorili. Zgodilo se je, ne enkrat, da niso dobili od tožilstva dovoljenja za nadzor in za opravljanje svojega dela. Tako svojega dela ne morejo opraviti, da bi nadzirali nekoga, ki lahko v končni fazi ogrozi varnost države, varnost državljank in državljanov, in v končni fazi lahko pride tudi do ekscesov, ki smo jim bili priče v daljni ali širši okolici. Zato bi bilo prav, da zaupamo policiji in varnostno-obveščevalnim službam in da jih nadziramo, zelo uspešno, in to nalogo bi morala opraviti v celoti Komisija za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb in še kdo. Zato bi morali članice in člani Komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb sodelovati na komisiji in ta komisija bi morala imeti še posebno nalogo, da bi lahko potem z gotovostjo trdili dvoje: da imamo ustrezno zaščito naše države ter državljank in državljanov pred tistimi, ki ubijajo, kradejo in delajo kar koli drugega, in da pri tem niso kršene človekove pravice. V tistem trenutku, ko se nam nekaj zgodi, ko se nam osebno nekaj zgodi, ko so v naši neposredni bližini nekomu nekaj naredili, takrat rečemo, da je policija delala slabo, in govorimo, da so lahko tudi druge službe delale slabo. Seveda pa pred tem nismo zagotovili vsega, kar bi bilo treba, da bi lahko te naše službe tudi delale. Še pripomba na 168. člen predloga zakona, in sicer, da bi bilo prav, da bi poročilo, ki ga vsi posredujejo Ministrstvu za pravosodje oziroma pristojnemu ministrstvu, ta ga pa nemudoma pošlje Evropski komisiji, morala dobiti tudi komisija za nadzor varnostno-obveščevalnih služb. Seveda ne morem podpreti stališča naše poslanske skupine, kar zadeva sedmi odstavek 166. člena, zato ker mislim, da je primeren, da omogoča operativno delo vsem organom, ki skrbijo za našo varnost, in je zaradi tega tudi napisan v tem zakonu, ki zagotavlja, ki naroča operaterjem, da to morajo narediti. Operaterji so namreč v nekaterih primerih odklonili, da bi dali podatke o lastniku elektronskega naslova oziroma naslovniku, pa bi ga, recimo, organi potrebovali. Zato mislim, da bi bilo prav, da se v to smer tudi nadaljuje. Hvala lepa.
Gospod Jožef Horvat, potem pa gospa Maša Kociper.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani gospod minister s sodelavcem! Moram reči, da bo moja razprava zelo splošna, saj obravnavamo novi zakon o elektronskih komunikacijah v prvi obravnavi. Verjamem, da bo v procesu parlamentarne procedure zakon doživel izboljšave – o nekaterih so moji kolegi in kolegica iz poslanske skupine že govorili –, mene tudi ne moti, da se ta zakon pogosto spreminja, saj prav na tem področju doživljamo nesluten razvoj. Kakšne bodo elektronske komunikacije čez 10 let, kaj vse bomo takrat imeli tudi na področju aplikacij, o tem da danes gotovo nihče ne upa razpravljati oziroma dati eksaktnih odgovorov. Zakon je dober, je potreben predvsem iz dveh razlogov; prvič ga potrebujemo za nadaljnji razvoj elektronskih komunikacij, predvsem pa tudi zato, da na področju elektronskih komunikacij spodbudi investicije na tem področju. Na podeželju, bolj točno v Prekmurju, so slovenske vasi dobile elektriko v drugi polovici 50. let prejšnjega stoletja. To v tem trenutku ni toliko pomembno, bolj pomembno je, da smo v nekem krogu tehničnih ljudi, ki se morda je nekoliko spoznal na IKT, na informacijske in komunikacijske tehnologije, v 90. letih postavili neko tezo; namreč, da takšen pomen, kot ga je imela elektrifikacija podeželja v 50. letih prejšnjega stoletja, imajo danes informacijsko-komunikacijske tehnologije. Morda se bo komu to zdelo za lase privlečeno, ampak rahel razmislek potrjuje to tezo. Vesel sem – in tudi danes smo že veliko govorili o tem, da smo v evropskem prostoru – in pričakujem, da bo tudi novi finančni okvir, novi sedemletni finančni okvir 2014–2020 Evropske zveze namenjal dodatna sredstva v instrumentu za povezovanje Evrope. Tu ne gre samo za prometno infrastrukturo v klasičnem smislu, ampak tudi za prometno infrastrukturo, po kateri se pretakajo informacije oziroma bolj točno "biti" oziroma "bajti". V tem pogledu ne morem mimo tega, da izrazim ponovno razočaranje nad ravnanjem prejšnjega ministra Golobiča, ki je iz nepojasnjenih, nikomur pojasnjenih razlogov v prejšnjem mandatu brutalno zavrnil razpis konzorcija šestih prekmurskih občin, ki so kandidirale za investicijo širokopasovnega omrežja. V tem pogledu si želim, da bi tudi v Sloveniji našli dobre investitorje, da bi to področje bistveno izboljšali. Ko sem govoril že o evropskem finančnem okviru za naslednje sedemletno obdobje, dovolite nekaj misli samo o Digitalni agendi za Evropo, katere cilj je poskrbeti, da bo enotni evropski digitalni trg, ki se opira na hitre in ultrahitre internetne povezave ter interoperabilne aplikacije, prinesel trajne gospodarske in družbene koristi. Marca 2010 je Evropska komisija, da bi omogočila izhod iz krize in gospodarstvo Evropske zveze pripravila na izzive naslednjega desetletja, začela s strategijo Evropa 2020 – strategija za pametno, trajnostno in vključujočo rast, ki velja kot neka naslednica Lizbonske pogodbe. V sklopu te strategije je digitalna agenda ena izmed sedmih vodilnih pobud strategije Evropa 2020 in je namenjena določitvi ključne vloge, ki jo bo morala igrati uporaba informacijskih in komunikacijskih tehnologij, če želi Evropa doseči svoje cilje za leto 2020 – seveda, ko govorim o Evropi imam seveda v mislih tudi Slovenijo. Morda na temu mestu smo en podatek, ki potrjuje izjemno pomembnost elektronskih komunikacij, in ta je, da se globalne informacije vsake dve leti podvojijo. To niso podatki, to so informacije! Vsaki dve leti se podvojijo [[...]]Iz učbenikov beremo, da je informacija bistveni element v procesu človekovega odločanja. Digitalna agenda postavlja visoke cilje glede širokopasovnih povezav, vsi državljani Evropske zveze naj bi imeli do leta 2013 osnovni širokopasovni dostop do interneta, do leta 2020 pa širokopasovni dostop s hitrostjo trideset megabitov na sekundo. Od tega pa naj bi bila vsaj polovica evropskih gospodinjstev naročena na hitrost sto megabitov na sekundo – vsaj polovica evropskih gospodinjstev! Navedene ukrepe morajo spremljati tudi enotni regulatorni pristopi in njihovo učinkovito izvajanje. To naj bi močno prispevalo h gospodarski rasti Evropske unije, koristi digitalne dobe pa naj bi uživala celotna družba. Morda še samo beseda o varnosti. V poslanski skupini smo prepričani, kar zadeva varnost predvsem internetnih aplikacij oziroma dostopanja do internetnih aplikacij, da se tukaj zadeva začne pri vzgoji in izobraževanju. Internetne aplikacije so danes dostopne praktično vsem uporabnikom in mislimo, da je treba, da se prav pri vzgoji, prav pri družini se moramo začeti pogovarjati o škodljivih internetnih aplikacijah, ki so, kot vemo vsi, dostopne mladoletnikom, otrokom. To se preprosto programsko ali softwarsko, vsaj v temu trenutku, kaj dosti ne da omejevati, razen seveda, če plačamo ta račun, da se bomo vedno predstavili, kdo smo, ko bomo pristopali do internetnih aplikacij. Vladi oziroma – tukaj moram posebej povedati – ministru dr. Žigi Turku zaupam. Zaupam tej zakonski materiji, ne nazadnje je to minister, ki se s temi elektronskimi komunikacijami in tudi internetnimi aplikacijami ukvarja praktično od svoje rosne mladosti in prepričan sem, da bodo na koncu prave rešitve za Slovenijo. Hvala lepa.
Mag. Borut Ambrožič, potem gospa Maša Kociper.
Hvala za besedo, predsedujoči. Pozdravljeni vsi prisotni! Osnovno vprašanje, ki ga je danes izpostavilo že kar nekaj predgovorcev, je, ali je s tem odstavkom, torej sedmim odstavkom 166. člena predlaganega zakona, mogoče tudi kršenje temeljnih človekovih pravic. Govorimo o pridobivanju identitete uporabnih komunikacijskih informacij zgolj na podlagi pisne zahteve policije. Osnovno vprašanje, ki je bilo danes izpostavljeno, je tudi, ali lahko zaupamo, ali želimo zaupati državnim organom, ki jim zaupamo sicer našo varnost – osebno bi rad pritrdil, da raje verjamem v dobro kot v slabo. Relevantni so tudi pomisleki informacijske pooblaščenke, ki jih je izrazila ob pregledu predlaganega zakona. Ne smemo pa spregledati tudi dejstva, da je v pripravi evropska uredba, ki bo pa sicer celovito urejala to področje. Sicer pa je zakon zaradi ogromno vloženega strokovnega dela in usklajevanja v tej fazi primeren, zato ga načelno podpiram. Hvala.
Gospa Maša Kociper ima besedo, potem gospa Polonca Komar.
Hvala lepa. Tudi jaz bi se v svoji razpravi, tudi glede na pomanjkanje časa za našo poslansko skupino, dotaknila zlasti tega spornega člena. Kajti, glede vsebine je pač jasno, da gre za prenos spremenjenih določb evropskega reda v domač pravni red in tukaj veliko ni mogoče razpravljati. Bi pa povedala, da ta zakon, za razliko od mnogih zakonov, ki jih dobivamo v Državni zbor v tem mandatu, odlikuje skoraj vzorno opravljena procedura, ki je upoštevala praktično vse zahteve, tudi Resolucijo o normativni dejavnosti, in se je res na primeren način v zakonodajnem postopku na Vladi oziroma pred tem opravila razprava, celo javna razprava z deležniki, kar je vsekakor pohvalno. Kar je v tem kontekstu še posebej zaskrbljujoče za Poslansko skupino Pozitivne Slovenije, pa je, da je ta sporna določba, o kateri govorimo, prišla v ta dolgo usklajevani in pripravljeni zakon zadnji trenutek, in to – kot iz gradiva tudi jasno izhaja – na pobudo Ministrstva za notranje zadeve in Sove. Očitki pooblaščenke gospe Nataše Pirc in njenega urada definitivno morajo biti vzeti resno. Tukaj ne gre za očitke, ki jih je ta urad oziroma ona sama postavila izven okvira njenih pristojnosti. Tu gre za to, da je gospa Pirc in njena služba vzorno opravila svoje delo in opozorila na neko določbo, neko ureditev, ki se je čudno in v zadnjem trenutku prikradla v, kot sem rekla, precej dobro pripravljen zakon. Mislim, da je predvsem pohvalno to, da imamo v Sloveniji službe, ki opravljajo svoje delo prav na ta način, da na ustrezen način, kot rečeno, v okviru svojih pristojnosti opozorijo, kadar opazijo anomalije, ki sodijo v njihova delovna področja. Da je ta določba za pooblaščenko, ki pokriva to področje, sporna, je jasno iz vseh dopisov in vseh razprav, ki smo jih bili z njene strani do sedaj deležni. Na resnost njenih očitkov in na to, kako pomembna se ji zdi ta problematika, kaže tudi dejstvo, da bo pooblaščenka v primeru, da bo zakon sprejet v sedanji obliki, sprožila upravni spor. Zato mislim, da moramo vendar tudi poslanci v tej razpravi dati določeno težo temu, ne pa kar tako, pavšalno razpravljati o tem, ali je varnost pred človekovimi pravicami ali za njimi, in pri tem delati še neke čudne vzporednice z nekim kazenskim postopkom, ki v tem smislu nima nobene povezave. Namreč, Zakon o elektronskih komunikacijah pač, res žal, ni namenjen lovljenju kriminalcev. In tu vidim še en problem tega zakona. Če je podobna določba, kot so opozorili predhodni razpravljavci, vsebovana v Zakonu o kazenskem postopku in Zakonu o Slovenski obveščevalno-varnostni agenciji, je to seveda pravilno. To je zakonodaja, kjer morajo biti zbrani posegi v človekove pravice, in to na način, da so pregledni in da vsak, ki se želi o tem področju seznaniti, lahko pogleda v zakonodajo, ki po logiki pokriva to področje, in se o tem pouči. Zato se mi zdi tudi to, da tako pomembna določba tako na hitro pride v zakon, sporno tudi s tega gledišča. Zakaj so elektronske komunikacije pomembne, je bilo že veliko povedanega. Poudarila bi še to, da praktično živimo v času, ko vsa in večina naše komunikacije poteka po tej poti. Zato je tukaj potrebna še posebna previdnost in zato je tukaj treba paziti, da vsa ureditev v različnih zakonih ne poseže preveč v človekove pravice. To je še zadnja poanta, ki bi jo želela izpostaviti in ki jo je Pozitivna Slovenija v preteklih razpravah, vezano na različne zakone, že velikokrat izpostavila. Ne gre za to, da so posamezne rešitve, ki jih predlaga ta vlada, sporne same po sebi. Velikokrat je tako, da temu ni tako. Ko pa pogledaš celoto reguliranja v različnih zakonih – Zakon o policiji, ureditev v zvezi z NPU, potem ureditev zakona o elektronski komunikaciji –, pa se človeku lahko porodi misel, da gre pa za neke tendence, ki so pa mogoče v nasprotju s človekovimi pravicami, ker preveč posegajo v določene standarde, ki so se v preteklosti skozi zgodovino uveljavili. In seveda se lahko strinjamo vsi, da moramo policiji in Slovenski obveščevalno-varnostni agenciji zagotoviti možnosti za svoje delo. Vendar v preteklosti so se – ne v Sloveniji, to govorimo generalno, v Evropi, po svetu – vzpostavili standardi o tem, kdo najpomembnejše posege dovoli; in to pač ne more biti policija sama. Policija sama pač ne more odločati o tem, da se tako pomembni posegi v elektronsko komunikacijo, bodisi da gre v tem primeru za ugotavljanje lastnika, v drugem primeru branju vsebine itn., da dela to policija sama na podlagi neke pisne določbe. To je preširok poseg, ki preveč široko odpira vrata v našo zasebnost. Zato tudi v Pozitivni Sloveniji verjamemo besedam največje vladne stranke, da bo ta določba v nadaljevanju umaknjena, se čudimo besedam druge koalicijske partnerke, ki kljub tem zagotovitvam in tudi zagotovitvam Državljanske liste, da te določbe ne podpirajo, vzpostavljal dvom v to, da bi bila ta določba umaknjena, in se nadejamo, da upravni spor, ki ga bo sprožila pooblaščenka glede te določbe, ne bo potreben. Hvala lepa.
Gospa Polonca Komar, potem gospod Jožef Jerovšek.
Hvala lepa za besedo. Pravzaprav bi želela poudariti za svojo razpravo, kako pomembno področje našega življenja pa ureja ta zakon, o katerem se danes pogovarjamo. Namreč, kazalniki razvoja elektronskih komunikacij v Sloveniji kažejo sledeče. Število poslanih SMS sporočil v letu 2011 je doseglo skoraj milijardo in pol. Poslanih je bilo skoraj 4 milijone SMS sporočil na dan. En uporabnik je poslal v povprečju 693 SMS sporočil. Število teh sporočil se je v primerjavi z letom 2010 povečalo za 18 %, v primerjavi z letom 2009 pa kar za 51 %. V letu 2011 je bilo poslanih 32 milijonov MMS sporočil. Število teh sporočil se je v primerjavi z letom 2010 povečalo za 16 %, v primerjavi z letom 2009 pa za 56 %. Zabeleženih je bilo več kot 2 milijardi odhodnih klicev z mobilnega telefonskega omrežja. Uporabniki mobilne telefonije so govorili na dan več kot 10 milijonov minut. To pomeni, vsak povprečno 29 ur. Uporabniki fiksne telefonije so govorili na dan več kot 3 milijone minut. To je le del podatkov, ki nam kažejo, kako pomemben del življenja so elektronske komunikacije in kaj pravzaprav ta zakon prinaša nam, potrošnikom. Predvsem nam prinaša tudi neke nove pravice, kot je na primer možnost zamenjave telefonskega operaterja v enem dnevu brez spreminjanja telefonske številke ali takojšnje obveščanje o kraji osebnih podatkov na spletu. Na novo se določa minimalen nabor sestavin, ki jih mora vsebovati vsaka naročniška pogodba, ki jo z operaterjem sklepa potrošnik. Določena pa je tudi maksimalno začetno obdobje vezave pri sklepanju naročniških pogodb. Naj omenim še, da je med številke za klice v sili uvrščena enotna evropska telefonska števila za prijavo pogrešanih otrok – 116 000. Na področju digitalne radijske in televizijske distribucije bo pa s splošnim aktom določeno navodilo za razvrstitev programov. To bo za gledalce televizije uporabna ureditev, ki bo naredila nekaj reda pri razvrščanju programov znotraj kabelskih omrežij. Predlog prinaša kar nekaj ali zelo veliko pozitivnih sprememb za razvoj telekomunikacijskega omrežja v Sloveniji, zato ga bom v tej obravnavi tudi podprla. Hvala.
Gospod Jožef Jerovšek, potem gospa Maja Dimitrovski.
Hvala lepa, gospod predsednik. Gospod minister, spoštovani kolegice in kolegi! Pred seboj imamo zelo obširen, zelo težavno, težko materijo Zakona o elektronskih komunikacijah. Mislim, da ima 316 členov ali koliko, če sem prav prišel do konca, in čeprav sem naravoslovec po profesiji pa izobrazbi, je tudi za mene to težavna materija. To samo po sebi priča, mislim, da je dobro zato v vednost, ker vas je večina takšnih, ki z recimo neko neposredno proizvodnjo, z nekim razvojem nekih produktov niste nikoli imeli nobene povezave – sam sem v tem bil dvajset let –, da vidite, koliko znanja je potrebnega, da pridete do rekapitulacije, ki je tako težavna, koliko morajo ti inženirji znati in vedeti. Če bi hotel nek poslanec, ki je družboslovec po izobrazbi, se pretolči na silo skozi, bi to bila dva letnika FDV – samo za ta zakon obvladati. Tako moram reči, da gre za izjemno pomembno področje, vendar se danes ta razprava koncentrira v dva člena: eden je sedmi odstavek 166. čelna, kjer je bilo že večkrat zagotovljeno in povedano, da bo letel iz zakona. Kajti, ko smo kot koalicija prvič sedeli na sestanku, smo se praktično zelo enotno odločili, da te materije v tem zakonu ne bo in da smo proti širitvi kakšnih koli pristojnosti, se pravi kriminalistične službe, pa Sove, ki bi lahko na ta način prišla do teh zadev, ki jih pa moramo včasih gledati tudi z drugega vidika. Povem vam, da sem bil predsednik komisije za nadzor obveščevalnih služb v letih 2000–2004. Ravno takrat je tudi bila ena sprememba tega ZKP, Zakona o kazenskem postopku, ki je bil, kot je prej minister povedal, nazadnje spremenjen leta 2011 pod prejšnjo vlado. Takrat se je spreminjal in ravno ta 149. člen – mislim, da tudi 150. člen –, v povezavi s tako imenovanimi "pomsi", to so posebne metode in sredstva, ki jih policija pa obveščevalne službe lahko uporabljajo. Takrat so v pripravi sprememb zakona takratna SOVA in takratna kriminalistična služba in takratne službe imele tudi bistveno večje ambicije. To je vedno na sporedu, te službe se čutijo tudi profesionalno omejene, zagotavljajo, da bi lahko več naredile pri pregonu kriminala in vsega tega. Seveda je pa tukaj vedno potrebno lovljenje ravnotežja med dejanskim zagotavljanjem človekovih pravic – vsaj v naši stranki smo se vedno odločali restriktivno in smo bili takrat takšni, ko smo bili v opoziciji. Takratna pozicija, nekateri kolegi so takrat sedeli v parlamentu, gospod Jakič, gospod Kavtičnik, v stranki oziroma vladi, ki je predlagala širitve tega. Strinjam se tudi, da moramo imeti restriktivno, kajti te službe vedno srbijo prsti. Nekateri posamezniki so taki, da bi jih lahko zasrbeli prsti in bi zlorabili določbe, tudi če bi bilo zelo jasno napisano, in bi šlo preko meja čuvanja zasebnosti in tistega, kar je dovoljeno. Tako pozivam, da ne natolcujete, kako bo sedanja oblast vse zlorabila križem in kražem. To, da je nek resor znotraj oblasti nakazal takšno težnjo, ni nič novega. To je stalno prisotno. Hkrati pa smo mi tudi dosledni pri tem, da tega na takšen način ne dovolimo, tudi za ceno tega, da so včasih naše službe manj učinkovite in manj operativne. Kajti, za mene je problem, še posebej po včerajšnjem dnevu, predvsem naše sodstvo, ker niti ne zna in ne želi predlagati takšnih določil, s katerimi bi mi lahko učinkovito preganjali kriminal, in potem sodstvo ne bi bilo omejeno na takšen način. Te intence tam znotraj ni in mi smo včeraj na nek način legalizirali narkomafijo v Sloveniji. Drugi deli tega zakona so tudi izjemno pomembni, kajti komunikacijska nevtralnost veča konkurenco in ne vem kaj vse na tem obširnem področju elektronskih komunikacij, ki so vsakdanji del slehernega državljana, slehernega opravilno sposobnega človeka. Zaradi tega je treba, da ta zakon pripeljemo do konca, da ne bomo deležni teh silnih kazni iz Evropske unije. Moram pa tukaj reči, ko je prej kolegica iz SD rekla, da sedanja oblast v prejšnjem mandatu kot opozicijska stranka ni spoštovala stvari, ko je kaj podobnega grozilo. Mislim, da to ni res. Mi smo bili zelo kooperativni, seveda nas pa prejšnja vlada ni hotela v tem partnerstvu, da bi lahko že znotraj partnerstva opozicija tudi razpravljala in koristno svetovala tedanji oblasti ter je prekinila to prakso, ki je bila iz prejšnjega mandata. Kolegica Potrata je rekla, da smo mi nagajali, ona je proti temu protestirala, hkrati je pa njen predstavnik povedal, da bodo zakonu nasprotovali in da bodo nagajali. Torej, oni kritizirajo nagajanje, bodo pa nagajali še naprej z vso vnemo, z vso ihto, z vsemi posledicami so pripravljeni nagajati, namesto da bi zakon šel skozi prvo obravnavo, potem pa skušajmo s tistimi spremembami, dopolnitvami, ki so še potrebne, ker je to ogromna materija, nekatere stvari je še treba spreminjati, ampak te politične volje, očitno, pri kolegici ni, ampak domnevam, da je kolegica bolj stara levica in da ni celotna levica takšna. Hvala.
Replika, mag. Potrata.
Hvala. Res sem stara 64 let in za vsako leto svojega življenja sem se morala zelo potruditi in sem s tem zelo zadovoljna, da mi je bilo dano živeti toliko. Upam, glede na genski material, ki ga imam, da bom pa še kar nekaj časa živela. Zdaj pa, če bi bila dr. Turk, potem bi imela kar nekaj pripomb na besedišče spoštovanega gospoda Jerovška, ampak se s tem ne kaže ukvarjati, ampak bom zdaj povedala konkreten primer. Jaz ne nagajam, jaz samo skušam, za tistim, kar govorim, imeti tudi dejstva. V prejšnjem mandatu smo sprejeli zakon o medijih, ki ni prestal prve obravnave, pustimo zdaj, zakaj in kako, pa je bil zvezan tudi z uvajanjem ali sprejemanjem direktiv, upoštevanjem direktiv. Potem smo na hitro spreminjali Zakon o radiodifuziji. Spoštovanemu kolegu Jerovšku predlagam, da gre pogledat izpis glasovanja, pa bo videl, o čem govorim. Proti ste glasovali! Pa je šlo tudi za evropsko kazen. Hvala.
Besedo ima kolegica Maja Dimitrovski. Potem gospod Janez Ribič.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister! V predstavitvi stališča nisem bila žaljiva, bila pa sem odločna in ostra, da opozorim na sporno določbo, ki ima po opozorilih informacijske pooblaščenke lahko daljnosežne posledice glede zavarovanja zasebnosti državljanov. V tem trenutku govorimo o predlogu zakona, ki še vedno vsebuje to sporno določbo, zato v Poslanski skupini Pozitivna Slovenija menimo, da državljanke in državljani morajo biti seznanjeni, kakšne škodljive posledice lahko ima sprejetje takšnega zakona. Po našem mnenju človekove pravice nimajo in ne smejo imeti cene. Hvala.
Gospoda Tanka ni v dvorani. Gospod Mihael Prevc ima besedo. Potem pa mag. Branko Grims.
Hvala lepa za besedo. Še enkrat lepo pozdravljeni! Tako kot ste ugotovili številni govorniki pred mano, gre za zelo pomembno materijo, ki jo sprejemamo, tudi ne nazadnje zelo obsežno materijo s številnimi členi. Vesel sem, da je prevladujoče mnenje več ali manj vseh poslanskih skupin, da je to tako pomembna zadeva, da jo je treba sprejeti, in to čim prej, in da pravzaprav vsi ugotavljamo, da s sprejetjem tega zakona že krepko zamujamo in da zaradi tega tudi lahko nosimo določene finančne posledice, čeprav upamo, da se to slednje ne bo zgodilo. Veseli me tudi to, da kar je bilo povedano, da je Zakon o elektronskih komunikacijah, bom rekel, najširše usklajen tako s strokovno javnostjo, tako s številnimi deležniki, ki so vključeni v ta zakon. Prepričan sem, da je minister, sedanji minister in ne nazadnje tudi prejšnji, ki je že začel s to zakonodajo, s svojimi strokovnimi sodelavci vložil veliko energije v pripravo tega zakona. Zato se mi zdi, da bi takšne in drugačne opazke, ki jih je danes v stališču ene od kolegic moral poslušati o neki samovolji, o neki pritlehnosti, o nekem kadrovskem cunamiju, da bi se takšnih žaljivk lahko v tem primeru izognili. Sploh me osebno moti, če v tem državnem zboru, v tej hiši, tako se mi zdi, vse preveč takšnih žaljivk uporabljamo. V tem primeru pa sigurno niso bile na mestu. Mogoče še nekaj; sam prihajam s podeželja, kjer je še vedno veliko tako imenovanih sivih lis, kjer dobro vemo, da je na teh tako imenovanih sivih lisah pokritost s širokopasovnim internetom še vedno zelo slaba. Iz zakona vidim, da zakon tudi to situacijo izboljšuje, kajti zakon obvezuje operaterja, ki je bil izbran za izvajalca te univerzalne telefonske storitve, da omogoči funkcionalen dostop do interneta za vse uporabnike po nekih nizkih cenah. S tem se po mojem prepričanju vzpostavijo bistveno boljši pogoji za izboljšanje pokritosti države s širokopasovnim internetom. In mogoče še zadnje. Prej sem v samem stališču tudi sam, tako kot večina poslanskih skupin pred menoj, nakazal, da se tudi nam zdi sporen ta sedmi odstavek 166. člena. Osebno menim, da je treba opozorila, ki jih dajejo določene državne institucije, poslušati in ne nazadnje tudi upoštevati. Zato je tudi moje mnenje in tudi mnenje v poslanski skupini – ne nazadnje se s tem strinja tudi pristojni minister –, da se ta določba črta. Še enkrat, podprl bom ta zakon, zdi se mi zelo pomemben in prepričan sem, da mu lahko v nadaljevanju sprejemanja dodamo še kakšno dodano vrednost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Na vrsti je mag. Branko Grims in nato še minister. Prosim.
Hvala še enkrat za besedo. Kot sem povedal že na začetku, bomo v Poslanski skupini SDS zakon enotno podprli. Razlogi za to so številni. Prvi, ki je zagotovo zanimiv za davkoplačevalce, saj pomeni prihranek njihovega denarja, da bomo s tem popravili zamujen čas, izgubljeni čas prejšnje vlade, ki ni pravočasno ukrepala, ki ni pravočasno pripravila zakonskih sprememb na tem področju, da bi v našo zakonodajo sprejeli ustrezne evropske direktive in smo se zaradi tega že srečali tudi z zelo jasnimi zahtevami in tudi z opozorili, kaj to v praksi pomeni, če ne bomo nemudoma sprejeli ustreznega zakona. Zakon je s tega vidika dober, je evropsko primerljiv in v celoti pomeni uresničitev zahtev Evropske unije, da se njena temeljna pravna načela na tem področju prelijejo tudi v našo notranjo zakonodajo. S tega razloga je torej treba z zakonom tudi pohiteti. Ne gre samo za to, da ga je nujno sprejeti, ampak treba je tudi pohiteti, da se preprečijo škodljive posledice – veste, da kazni Evropske unije, če se zamudi ali se iz drugih razlogov ne sprejmejo stvari pravočasno, dosegajo na dan vrednost kakšnega avtomobila srednjega razreda. To se pravi, treba je glasovati za zakon že iz odgovornosti do davkoplačevalcev. Drugi razlog, ki ga sam osebno štejem kot posebno vrednoto, je to, da je zakon korak pred ostalimi, da je na nek način lahko Slovenija po dolgem času na enem področju za zgled drugim državam, to pa je to, da v zakon uveljavlja določilo, po katerem bo ves promet, ne glede na to, kdo ga ima, kaj vsebuje, na internetu izenačen. Da torej s tega vidika ohranja internet kot prostor popolnost svobode, kot prostor prostega pretoka znanja, idej, kot tisti prostor, na katerem so področja svobode in drugih človekovih pravic dosledno spoštovana in upoštevana. Mislim, da je že to razlog, ki bi moral pretehtati pred vsemi drugimi, tudi pri tistih, ki še oklevate, da bi glasovali za ta zakon. Kot posebno kvaliteto tega zakona je prav to določbo, ta določila podprla v svojem dopisu tudi Piratska stranka Slovenije. S tega vidika bi predlagal, da ponovno pretehtate svoje odločitve. Zanimivo je, da je v velikem delu, na srečo ne vseh, ampak nekaterih poslanskih skupinah opozicije, razprava potekala približno tako, kot če bi peljal otroka v supermarket in bi on prej videl reklamo za neko igračo in potem, ko bi mu razložili, da tista igrača sploh ni več v prodaji, ker je umaknjena iz proizvodnje, bi se on vrgel na tla in še kar tolkel s pestmi po tleh, da ravno to igračo hoče imeti, ker bi s tistim bobenčkom tako rad razbijal – ampak hudirja, ker je ta bobenček že šel! Mislim, da je škoda, da razprava poteka na tak način pa tudi nobenega opravičila ni za to. Zakon je pomemben z mnogih vidikov, nekatere sem že naštel, po drugi strani pa se s tem, ko se daje prevelika teža nekemu določilu, ki je v resnici samo določilo nekega drugega zakona, prenaša še v ta zakon, daje preveliko težo. Zakaj pravim, da ni opravičila? Zaradi tega, ker tukaj ne gre za to, da bi se danes tukaj nekaj razkrilo, spremenilo mnenja. V Poslanski skupini SDS smo že kar precejšnje število dni nazaj dali obvestilo javnosti, da bomo pač to določilo v celoti črtali. Itak je jasno, da je že iz sistemskih razlogov boljše, da so te stvari urejene v tistem zakonu, ki ureja področje Sove oziroma teh služb, ki se s tem ukvarjajo, da so te stvari res sistemsko urejene. Tega določila praktično ni več, zato je vsa ta silna razprava precej podobna tistemu otroku, ki se v trgovini meče po tleh in tolče po tleh, ker hoče ravno tisto igračo, ki ni več naprodaj. So pa še nekateri drugi razlogi, zaradi katerih je vredno sprejeti ta zakon. Kot sem dejal, v tem določilu, ko odpira prostor interneta, ko posebej določa, da so enaki vsi protokoli, da so enake vse vsebine, da morajo biti enakopravno obravnavane znotraj interneta, da torej ni dovoljeno spreminjati hitrosti posameznih stvari, je ta zakon za zgled drugim, v nečem pa tudi sledi drugim zgledom in jih prenaša v naš prostor. Mislim, da je to zelo dobro. V Združenih državah Amerike, pa tudi nekaterih evropskih državah, že dolgo velja zakonodaja, ki onemogoča ponudnikom storitev kabelske televizije oziroma ponudnikom dostopa preko kabla, da bi prosto spreminjali položaj posameznih televizijskih postaj na kablu vsak dan in kakor se jim kadar koli zazdi. Ne samo, da je to za uporabnike – mimogrede, ker Slovenke in Slovenci občutijo vsak dan na lastni koži, ker se to pri nas žal še vedno dogaja –, ne samo da je to za uporabnike zelo neprijetno, na ta način se lahko tudi bistveno vpliva na gledanost posameznih televizij ali pa celo na njihov obstoj. Konec koncev če so ljudje vajeni, da je neka televizija na nekem položaju, ona pa je odvisna od prihodkov, ki izhajajo iz gledanosti, potem pa se ta položaj nonstop spreminja, gledanost seveda upade, s tem se zaradi meritev znižajo tudi prihodki te televizije in se na ta način lahko celo ogrozi obstoj posameznega medija v določenem prostoru, zlasti v Sloveniji, kjer se že itak soočamo s problemom, da je sorazmerno majhen prostor. Tukaj se vsak medij bori za preživetje, tukaj se vsak nov medij izjemno težko uveljavi, ker je ta prostor sorazmerno majhen. Zaradi tega je pri teh zadevah treba biti še toliko bolj pazljiv. Tudi to je razlog, zaradi katerega trdim, da je vredno glasovati za ta zakon, ker je to v interesu uporabnikov in je tudi v interesu bogatenja medijskega prostora; da se omogoči poštena tekma, da se omogoči prost pretok informacij, da se omogoči, da bo res informacija o katerem koli področju družbenega življenja, katera koli relevantna informacija, osvetljena z različnih vrednostnih zornih kotov, dostopna vsakomur na enostaven način. In šele takrat bodo ustavne določbe, iz katerih izhaja ustavna pravica do informiranosti vsakega posameznika in s tem tudi njegove možnosti za sodelovanje pri upravljanju javnih zadev, v celoti spoštovane.
Hvala lepa. Besedo ima minister dr. Žiga Turk. Replika gospa Maša Kociper. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Gospod Grims je našo razpravo, mene in še nekaterih, narobe razumel kot cepetanje otroka v zvezi s to sporno določbo. Samo razložila bi vam, gospod Grims, da je vaš najbolj zvesti koalicijskih partner v razpravi pred vami, žal niste bili prisotni, izrazil mnenje, da naj ta določba ostane, kar nas je nekoliko zmotilo, glede na vaše zatrjevanje, da te določbe praktično več ni. Upam, da razumete težave nas, na tej strani, ki smo že večkrat dobili zagotovila s strani vaše stranke in vaših partnerjev, da bo kaj umaknjeno, celo pri prenosu tožilstva je bilo obljubljeno, da bo amandma, pa se to ni zgodilo. Zato nam dovolite, da razpravljamo o dilemah, ki se nam porajajo v zvezi z določeno ureditvijo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima minister dr. Žiga Turk. Prosim.
Hvala lepa. Poskušal bom odgovoriti na nekaj vsebinskih vprašanj, ki so se pojavila; vendarle z zadovoljstvom ugotavljam, da je bilo konkretnih vsebinskih pripomb malo, to jemljem tudi kot priznanje našemu ministrstvu, tudi Direktoratu za informacijsko družbo, ki ga vodi kolega Marjan Turk, ki je tukaj z mano in se mu ob tej priložnosti tudi zahvaljujem za dobro opravljeno delo in za, je bilo pohvaljeno, zgledno opravljeno tudi javno razpravo o tem zakonu. Ob tej priložnosti naj se zahvalim tudi Svetu za elektronske komunikacije in informacijski pooblaščenki, ki sta v procesu priprave tega zakona konstruktivno sodelovala z zelo dobrimi pripombami. V zvezi z neodvisnostjo agencije Apek je njena neodvisnost vendarle bila zagotovljena ob zadnjem popravku tega zakona ZEKom-C. Ta neodvisnost ni sporna, tudi neodvisnost neke agencije ima svoje slabe plati. Mi smo včeraj dobili na primer statistične podatke, iz katerih izhaja, da je Slovenija predzadnja v Evropi po izkoriščanju omejene naravne dobrine, ki se ji reče elektromagnetni spekter. Tudi v veliki meri zaradi tega, ker Apek ne razpiše frekvenc, da bi se na teh frekvencah dogajali internet, telefonija, televizija in tako naprej. Tako mi kot vlada kot vi kot parlament imate pravzaprav zelo omejene možnosti, imamo omejene možnosti, da Apek motiviramo za to, da bi to naravno dobrino postavil v službo gospodarstva oziroma državljanov. Pripombe so se nanašale tudi na to, da bi zaposleni v Apeku zapustili sistem plač v javnem sektorju, kar pravzaprav ni dopustno, agencije so tako kot vsaka druga. Tudi finančno ministrstvo, Ministrstvo za javno upravo je temu nasprotovalo. Strahovi o tem, da krepimo neko agencijo, da ta agencija postaja večja – naš Apek je med najmanjšimi, če ne najmanjša podobna agencija med takšnimi agencijami v Evropi, financira se pa ne iz državnega proračuna, ampak jo financira industrija, tako da stroški iz tega ne bodo nastali. Gospod Tonin je govoril o 154. oziroma 155. členu. Mislim, da 155. člen, ki govori o sledenju zlonamernih klicev, rešuje nekaj te problematike, o kateri vi govorite. Gospodu Mehu se zahvaljujem za zelo trezno razpravo. Tudi sedmi odstavek 166. člena in to iskanje ravnotežja med pravicami in varnostjo je zapletena tema, ne da se je kar na hitro odpraviti v eno in v drugo smer. Prepričan sem, da bo to razpravo Državni izbor kvalitetno opravil, tako razprave koalicije kot nekatere razprave iz opozicije me v temu prepričanju utrjujejo. Zelo sem bil kot inženir vesel tudi razprave kolega Jerovška, ki je opozoril, kako pomembno je tudi inženirsko znanje na tem področju in kako velik del je inženirska oziroma tehnična, ne toliko pravniška tematika. Na marsikakšno drugo vprašanje je bilo odgovorjeno bodisi v moji prejšnji razpravi bodisi s strani drugih poslancev, zato se ne bi ponavljal. Gospodu Horvatu bi se zahvalil za zaupanje. Mi smo se res trudili, da pripravimo moderen zakon, zakon ki bo moderen s stališča razvoja storitev. Na internetu so stališča vedno višjih hitrosti, tako na žičnem kot na brezžičnem omrežju, ki bo vključeval sodobne koncepte, ki se tičejo nevtralnosti interneta, ki se tičejo piškotkov, ki se tičejo zasebnosti. Ponavljam, v vaših razpravah, tudi s strani opozicije, nisem zasledil večjih konceptualnih problemov v zvezi s tem zakonom, opozorili ste na nekaj stvari, ki se jih da urediti v postopku z amandmaji, zato vam še enkrat predlagam, da ocenite, da je ta zakon primerna osnova za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Replika. Kdo želi repliko? Mag. Majda Potrata. Prosim.
Hvala gospodu ministru za odgovor. Saj vem, da je njegov odgovor šel tudi predvsem na to, kako delo opravlja Apek, jaz sem ga pa pravzaprav prosila do mnenja, ki ga je posredoval Svet za elektronske komunikacije. Tam se mi zdi zlasti pomembno tisto določilo, ki govori o javnosti oziroma o javnem posvetovanju o programu dela agencije in misli, da bi potem najini stališči bili bližje, kot je videti na prvi pogled, ker je govora ravno o tem, da z zdajšnjim zapisom in z zdajšnjimi rešitvami tega pravzaprav ne bi mogli opravljati. Res pa je, da je pri SEK mogoče zaznati splošno pripombo, da zakon premalo pozornosti posveča neodvisnosti agencije in je potem tudi zapisan predlog, kako bi individualni organ upravljanja bil nadomeščen s kolektivnim. To so pa čisto konkretni predlogi, o katerih bi bilo tudi mogoče govoriti. Te svoje razprave sploh nisem umeščala tako, da bi kakor koli vrednotila delo Apeka, tega nisem nameralava, gospod minister, da bi se opredeljevala do tega, kako Apek zdaj opravlja svojo funkcijo, ampak samo do tega, kako je to predlagano v teh pripombah, ker se meni, kolikor vidim, zdijo pripombe argumentirane tudi s stališči mednarodnih institucij. Saj razumem, da imate lahko čisto drugačno stališče do tega, ampak še enkrat povem, morebiti sva se narobe razumela v tem, jaz nisem vrednotila sedanjega dela Apeka. Hvala.
Hvala lepa. S tem smo izčrpali seznam razpravljavcev. Sprašujem, če na podlagi 71. člena Poslovnika želi še kdo razpravljati, glede na to, da je čas še na razpolago. Ugotavljam, da ja, zato odpiram listo razpravljavcev. Prosim, da se prijavite. Predstavnik Vlade ali želi še [[...]]Minister, želite tudi v tem delu razpravljati? Potem dvignite roko. V redu. Vsak razpravljavec ima na razpolago 5 minut. Gospod Matevž Frangež, prosim.
V tem delu razprave vendarle želim reagirati na nekatere opazke iz največje vladne stranke, ki je po mojem mnenju neprimerno okarakterizirala razprave opozicijskih poslancev. Moram reči, da je bila ta razprava v celoti zelo kulturna in zelo na nivoju in če je mogoče od tega povprečja izločiti kakšne vsadke, so to prav vsadki predstavnikov največje koalicijske stranke; tukaj velja izpostaviti gospoda Grimsa in gospoda Jerovška. Mislim, da je pomembno, da z zakonom urejamo tehnično plat stvari, ampak v mnogih določilih tega zakona ne vidim samo tehnične, ampak zelo etične plati. Internet je s svojim pojavom, internet je kot fenomen odprl povsem novo polje razprav o etičnosti, o zasebnosti, o pravicah, o internetu kot prostoru svobode, kot nekateri zelo radi povedo. Jaz v ta internet kot prostor svobode resnično verjamem. Že danes vam bodo nekateri ponudniki internetnih storitev – in recimo, Google – spremljali vaše navade, vaše izbire, vaša iskalna gesla in v tem pogledu bodo avtomatsko prilagodili tudi obnašanje vašega brskalnika in ta isti Google vam bo v naslednjem koraku ponujal vsebine, ki vas sicer glede na iskalna gesla in podobno zanima. To pomeni – kako naj se izrazim: "that we are being tracked". Torej, nekdo nas že spremlja, četudi to poteka zelo avtomatizirano in upajmo brez slabih namer, vendar to se že dogaja. Seveda je pomembno, da mi s političnega vidika, z vidika ideje o internetu kot prostoru svobode razpravljamo o političnem pogledu, ne zgolj tehničnem in inženirskem. Mislim pa, da je bila povsem nerazumljena naša napoved, da bomo glasovali proti primernosti tega zakona v tej fazi. Resnično ne verjamem Slovenski demokratski stranki. Če misli Branko Grims, da nekaj pove in je to jutri zakon, se moti: v mojih očeh ne! Jaz vam ne zaupam, gospod Grims, ne zaupam vaši stranki in sodeč po javnomnenjskih anketah, svoj čas ste se radi sklicevali na njih, vam ne zaupa tudi večinski del slovenske javnosti. Vašega dopolnila bom vesel, vesel bom strinjanja, da je treba nekatera določila v tem zakonu izbrisati, ampak verjel vam bom v to namero takrat, ko bomo to storili in takrat bomo to storili družno. Do takrat pa se jaz danes opredeljujemo o zakonu, kot je napisan, in kljub prenekateri dobrodošli stvari, kljub prenekateremu napredku in koraku naprej, ki je nesporen, na katerega nespornost je opozorila tudi današnja razprava, pa vendarle moram ugotoviti, da zakon, kot je tak, ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Vem, da bo vladajoča koalicija ta zakon izglasovala in da ga bomo v nadaljnji fazi imeli priložnost popravljati, ampak tak kot je danes, pač nima mojega glasu. Ne bi želel, da kdor koli razume to držo kot nekonstruktivno, kakor se izraža gospod Jerovšek, kot uničevalsko ali kaj podobnega. Ne! Meni taka politična držav ni blizu, se je ne poslužujem, z veseljem podprem dobre predloge te vlade, ampak je pa res, da imam težave pri tem, da jih zelo težko najdem. Tako gospod minister, kljub korektni vlogi, ki ste jo opravili pri večini določil novele, moram ugotoviti, da me kakšna določba moti tako zelo, da pač tega zakona ne morem potrditi. Tudi pri Apeku, ki je vsebinska sprememba, verjamem, sodeč po ministrovih besedah, da kdaj pa kdaj moti tudi neodvisnost institucij. Tudi to smo že v kakšnem drugem postopku te vlade opazili in nas moti, da vas moti. Mi pač verjamemo, da je neodvisnost institucij treba dograjevati, spoštovati, utrjevati, ker samo to pripelje do ustreznega uravnoteženja demokratične oblasti in različnih vej oblasti. Sam v to verjamem. Glede na to, da naj bi bili demokrat, upam, da verjamete v to tudi vi.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek, ni replike. Opozarjam vas, da koristimo preostanek časa in da v tem času ne polemizirate z drugimi kolegi poslanci in kolegicami poslankami, glede na to, da vam nihče ne more niti replicirati niti kako drugače odgovarjati. Zato opozarjam vse, da se tega tudi držimo. Na vrsti je mag. Branko Grims. Prosim.
Hvala. Prepričan sem, da se je zdaj spoštovani predgovornik počutil božansko. Mea West je nekoč dejala: "Motiti se je človeško, ampak pri tem počutiš se pa božansko." Upam, da boste zmogli, ko bo v drugi fazi obravnave to določilo letelo ven iz zakona, tako kot sem povedal, takrat tudi vi toliko človeške etike, ker ste imeli zdaj o tem toliko povedati, da se boste opravičili, zato ker ste bili zdaj pač v zmoti in niste hoteli verjeti nečemu, kar bi morali verjetni, ker to ni samo odločitev mene osebno, kot ste dejali, ampak je odločitev poslanske skupine, ki je bila potem tudi predmet koalicijskega usklajevanja in je sklep koalicije, da to določbo črta iz zakona. To se pravi, da je vsa razprava v tem delu bila točno na tistem nivoju, o katerem sem govoril prej. Na začetku sem pa poudaril, da bi bilo dobro, ne samo da se med seboj poslušamo, ampak da bi se tudi hoteli slišati, kajti zdaj se je ogromno časa porabilo za govor o nekem členu, ki je že a priori brezpredmeten glede na te opredelitve, o katerih sem govoril, vse ostalo se je pa pustilo ob strani. Pa sem trdno prepričan, da je pri tako pomembnem zakonu tudi glede na njegov obseg zagotovo še nekaj prostora za dodatne izboljšave. In verjetno, če bi se vsi temu posvetili, da bi še našli kakšno možnost za izboljšavo. Seveda pa moramo imeti pri tem tudi ustrezna znanja. Nekateri ste sedaj govorili kot odkritje, da se že dogaja, če citiram, da obstajajo tako imenovani piškotki ali pa sledilni piškotki, kot se jim tudi popularno reče. Ampak veste, to obstaja v resnici že debelih 20 let. Obstajajo sistemi, iskanja, sistemi sledenja sorodnih strani in tako dalje in tako dalje, nekateri iskalniki, kot ste sami dejali, sedaj to uporabljajo kot posebno dodatno tehnologijo. Skratka, to ni nič novega pod soncem. Ampak do sedaj se na to ni ustrezno reagiralo. Ta zakon pa ustrezno reagira in tudi to je razlog, zaradi katerega je ta zakon vredno podprt – če se seveda hočemo poslušati in se tudi slišimo, kaj govori eden in kaj govori drugi. Tukaj sta že dva razloga, ki govorita v prid svobode interneta, ki je vrednota, zaradi katerih je sprejem tega zakona izjemno pozitiven in je lahko za zgled drugim državam in je tudi nujen; eden je vprašanje urejanje teh piškotkov, kot ste sami sedaj opozorili, in drugi je tisti, ki sem ga navedel že na začetku, v izhodišču, da izenačuje na zakonski ravni vse protokole, da izenačuje ves promet na internetu in da torej vnaprej izključuje možnost, da bi nekdo, odvisno bodisi od količine denarja ali pa od nekih drugih kriterijev, dajal prednost določenemu prometu na internetu, vse ostalo pa bi moralo čakati oziroma bi bilo oškodovano. To, kot rečeno, bi bil konec svobode interneta v tistem najbolj pozitivnem pomenu besede, ki ga nekateri, ki smo pri računalništvu bili od začetka zraven, sprejemamo kot vrednoto. In smo v tem tudi dosledni, gospod Frangež, kajti če ste kdaj sledili mojim razpravam, veste, da sem se vedno zavzemal tudi za to, da se to uredi na ustavnopravni ravni, da bi to imelo izjemno težo tudi za pogajanja, kadar se je za te stvari treba boriti tudi v mednarodnem prostoru. Kajti trdno sem prepričan, da so apetiti, ko gre za področje interneta, tako veliki, apetiti posameznikov, vplivnih ljudi, določenih politik, različnih multinacionalk –, da bo to vedno prostor, znotraj katerega bo treba veliko pozornosti, da se ohranijo tiste izvorne kvalitete, ki jih sprejemamo vsi in za katere se, kot ste dejali, borite tudi vi. In takrat bi tu, mislim, lahko iskali področje konsenza. Tako kot trdim, da bi morala biti zunanja politika področje konsenza in temeljna razvojna vprašanja države Slovenije tudi področje konsenza, če želimo storiti tisti korak, ki bi pomenil neke nove možnosti za naprej. Ena majhna možnost, vendar ne nepomembna, je danes pred nami –, da skupaj podpremo ta zakon, zaradi tega ker brani svobodo interneta, ker je dober, ker je odlično izhodišče in je vsaj v dveh točkah lahko celo drugim državam za zgled, čemur v Sloveniji že dolgo dolgo nismo bili priče, in s tega vidika predlagateljem lahko samo čestitam.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rihard Braniselj. Prosim.
Hvala, podpredsednik. Kot je bilo že iz predstavitve stališča razvidno, v Državljanski listi podpiramo oziroma želimo, da v nadaljevanju zakonodajnega postopka te sporne določbe v 166. členu ne bo več. To smo se dogovorili v koaliciji in na tem bomo tudi kasneje vztrajali. Vendar pa bi želel zadevo osvetliti tudi na nek drug način, bolj vsebinsko. Osebno se strinjam, da ta določba ne sodi v Zakon o elektronskih komunikacijah, pač pa sodi nekam drugam, kjer je ta določba že zapisana. Če dovolite, vam bom prebral 149. člen, in sicer tretji odstavek Zakona o kazenskem postopku: "Če so podani razlogi za sum, da je bilo storjeno oziroma da se pripravlja kaznivo dejanje, za katero se storilca preganja po uradni dolžnosti, in je za odkritje tega kaznivega dejanja ali storilca potrebno pridobiti podatke o lastniku ali uporabniku določenega komunikacijskega sredstva za elektronski komunikacijski promet, ki niso objavljeni v naročniških imenikih, in o času, v katerem je bilo sredstvo oziroma je v uporabi, lahko policija od operaterja zahteva, da ji na njeno pisno zahtevo tudi brez privolitve posameznika, na katerega se ti podatki nanašajo, sporoči te podatke." Veste, kar na počez ugibati, opozarjati, da nekaj ni ustavno, je mogoče malo preuranjeno. Mnenje informacijske pooblaščenke, kolikor je spoštovanja vredno, pa vendar v tej državi ni pravni vir. Pravni vir so zakoni in pravna praksa, ustava in tako dalje. Je pa res, da je dobrodošlo, zaželeno in nujno, da smo izjemno pazljivi, da ne sprejmemo protiustavnega zakona. Vendar o tej protiustavnosti je bilo v Državnem zboru že marsikdaj rečeno in marsikaj tudi blefirano. Malo sem se poglobil in sem našel sodbo Vrhovnega sodišča Republike Slovenije, objavljeno 6. 10. 2011, opravilna številka I-IPS-46/2011, ki pravi tako, in iz te sodbe je razvidno, da takšna rešitev, kot je v Zakonu o kazenskem postopku, ni sporna in ni proti ustavi. Citiram: "Ni mogoče sprejeti razlogovanja zahteve, da bi bilo odredbo mogoče izdati le ob izpolnitvi vseh pogojev iz 150. člena ZKP, saj pri pridobitvi podatkov o prometu telefonskih komunikacij sploh kot tudi v obravnavnem primeru ne gre za enoten invaziven poseg v zasebnost. Ukrep po 150. členu ZKP prav iz razloga intenzivnosti posega v zasebnost določa strožje pogoje, kot jih sicer zahteva manj globok poseg le v promet komunikacije." Vrhovno sodišče tukaj ločuje. Nadalje, na strani tri: "Stopnja poseganja v zasebnost pa je pri zbiranju podatkov o telefonskih klicih nedvomno nižja kot pri prisluškovanju telefonskih pogovorov." Opozarjam samo na to, da bodimo pri teh zadevah pazljivi in mislim, da nam ni cilj, da ustvarimo neko policijo, nek represiven organ, ki bo ostal brez zob, brez mehanizmov, in da v to smer pravzaprav izjemno pazljivo uravnotežimo, kaj so posegi v človekove pravice in kaj je naš nacionalni interes in javna korist. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Meh.
Naj ponovno opozorim na delo Komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb in na to, da so nas odgovorni, ki vodijo te varnostno-obveščevalne službe, opozorili, da imajo z določili v zakonu o kazenskem postopku pa tudi pri zakonu o slovenski obveščevalno-varnostni službi, o tem je gospod Braniselj govoril, težave ter operaterji ne dajo podatkov, ki jih policija in vsi ostali zahtevajo pisno, tako kot v teh zakonih piše. To je za nas predstavljalo neko signalno luč, ki opozarja, da to, kar je v teh dveh zakonih zapisano, ni dovolj, da bi lahko operativno delali. S tega vidika je vprašanje sedmega odstavka 166. člena lahko – ne sporno, ampak je lahko tudi dodatna težava pri delu in zaradi tega bi bilo prav poslušati tudi poročilo o tem, kaj pa lahko mi kot zakonodajno telo naredimo za to, da bodo lahko varnostno-obveščevalne službe delale, tako kot morajo delati. Torej, nobene dileme ni o tem, ali človekove pravice ali ne človekove pravice: človekove pravice – da. Verjamem pa, da se tistemu, ki se mu upravičeno poseže v njegovo zasebnost, zato ker je sum nekega kaznivega dejanja ali dejanja proti varnosti te države, da se posega v njegovo osebno pravico oziroma da se mu dela z njegovega osebnega stališča krivica. Ampak, v temu primeru mi verujemo v državo, verujemo v to, kar je za to našo državo pomembno. Na drugi strani bi morali mi, to se pravi Komisija za nadzor obveščevalnih in varnostno služb, skrbeti za to, da dejansko niso kršene človekove pravice. Na komisiji smo že pogledali kar nekaj teh dokumentov, s katerimi te službe nadzirajo, recimo, posameznike ali skupine. Vsi ti dokumenti so imeli vse, kar je potrebno za to in kar piše v zakonu in po naši presoji do zdaj – kar smo naredili – niso bile kršene človekove pravice. Seveda pa je problem v tem, da mi še vedno govorimo o sedmemu odstavku, ki v zakonu je, in o napovedi, da tega 7. člena v zakonu ne bo v naslednji proceduri in ta trenutek je lahko zaveza o tem, kar je bilo danes tudi govorjeno, takšna, da jo mi sprejemamo – tisti, ki mislijo, da tega sedmega odstavka ne sme biti. Osebno pa mislim, da sedmi odstavek ne moti, če je v tem zakonu, in preprosto sprašujem to, kar je gospod Braniselj začel; če smo lahko v obeh zakonih, zakonu o Sovi in onem drugem zakonu, zapisali isto materijo, kaj je narobe vizavi ustavnosti tega v tem zakonu, v čem je tu sporno, kaj je tu narobe in tudi, kaj pa narediti, da bodo operaterji operativno dali podatke, ki jih potrebuje nekdo, ki na tem področju dela. Če povem morda še eno prispodobo, pa zelo nerad o tem delam, se pravi, da bi policisti ne smeli povedati, kdo stanuje v neki hiši, ki jo bodo kasneje preiskali zaradi sumljivega kaznivega dejanja. To je približno tako. Mi dobivamo samo naslov, na osnovi katerega poiščemo tistega naročnika in potem od Vrhovnega sodišča, tožilstva dobimo dovoljenje, da lahko posežemo v njegovo zasebnost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospo Roman Jakič.
Hvala za besedo, podpredsednik. Res je največja dilema, ki je pri obravnavi tega zakona, seveda dilema okoli pristojnosti organa po sedmem odstavku tega 166. člena. Veseli me, da je bilo danes s strani največje koalicijske stranke in koalicijskega partnerja rečeno, da v naslednji obravnavi tega sedmega odstavka 166. člena ne bo, bi si pa želel, da bi to jasno tudi minister povedal, da bo vlada pripravila tak amandma, če ga ne bo pripravila koalicija. Vrtimo se okoli zelo pomembnega vprašanja, ki zadeva človekove pravice, in je vprašanje, ali lahko pristojni organ, se pravi v tem primeru policija oziroma obveščevalno-varnostna služba, pridobi podatke o naročniku elektronskega komunikacijskega priključka. In tukaj je razlika. Vlada in Sova trdita, da je ta del pred ugotovitvijo vsebin komunikacije, da ne podleže 37. členu Ustave Republike Slovenije, dočim informacijska pooblaščenka, sklicujoč se tudi na sodbo Ustavnega sodišča, pravi, da ni varovana zgolj vsebina komunikacij, temveč tudi okoliščina in dejstva, povezana s komunikacijo. Informacijska pooblaščenka – z njo se strinjam – pravi, da je glede tega pridobivanja IP vse, kar se nanaša na komunikacijo, predmet varovanja z ustavo, se pravi s 37. členom Ustave. Zakaj to govorim? Kar je kolega Braniselj povedal, seveda drži v ZKP; ampak v ZKP mora pristojni organ dobiti – se pravi, celotni postopek po ZKP z izdajo odredbe pristojnega sodišča, se pravi pristojno sodišče mora odločiti oziroma pri obveščevalno-varnostnih službah s sodno odločbo predsednika Vrhovnega sodišča. Govorimo za tisti del komunikacije, ko se govori o vsebini, ampak problem, ki ga tudi jaz vidim, je v tem, ali lahko brez odločbe sodišča ali pri Sovi brez odločbe predsednika Vrhovnega sodišča policija oziroma Sova ve, ali sem jaz včeraj klical ministra Turka in ali je minister Turk klical mene. Na tej točki je mogoča manipulacija in na tej točki je problematičen sedmi odstavek 166. člena – in če sem prav razumel in upam, da bo Ustavno sodišče kaj hitro odgovorilo na zahtevo informacijske pooblaščenke, ki je v bistvu želela dobiti zaprosilo oziroma je zaprosila Ustavno sodišče, da obrazloži vsebino tega 37. člena Ustave, da vidimo, ali je ta – ne prisluh, ampak, ali lahko zazna policija ali varnostno-obveščevalna služba IP od začetka ali samo od tistega dela, ko začnemo govoriti o vsebini samega telefonskega pogovora, ki sva ga včeraj imela oziroma ga nisva imela z ministrom Turkom. Zato se mi zdi prav, da o tem še kakšno rečemo. Zato tudi Pozitivna Slovenija v resnici v nastopu ni rekla, da ni primerna podlaga; upam, da je primerna, trdim, da je primerna podlaga, ker zakon o elektronskih komunikacijah potrebujemo, ampak je to treba razčistiti. Na drugi strani pa bomo tudi s črtanjem tega sedmega odstavka 166. člena to zakonodajo naredili bolj transparentno. O tem je govorila kolegica Maša, ko je govorila o tem, da je treba tovrstne določbe imeti na enem mestu, ne pa jih skrivati skozi druge različne zakonodaje. Meni je čisto prav, da je to v zakonu o kazenskem postopku, kjer je to nedvoumno jasno; ampak tam je zahteva, da tega ne naredi samo policija, ampak mora dobiti potrdilo pristojnega sodišča oziroma odločbo predsednika Vrhovnega sodišča.
Hvala lepa. Besedo ima še minister dr. Žiga Turk.
Hvala lepa. Nekaj zelo kratkih odgovorov. Gospa Potrata, generalna zahteva po javnosti dela Apeka seveda je v zakonu. Svet agencije, ki smo ga uvedli, je neka srednja rešitev med obstoječo rešitvijo in med, bom rekel, večosebnim upravljavskim organom. V zvezi z razpravami gospoda Meha, tudi gospoda Jakiča sedaj; mi se na ministrstvu strinjamo s tem, da naj bodo stvari urejene na enem mestu. Zakon o kazenskem postopku je glede tega zelo jasen. Nam ni znano, da bi bil predmet sporov oziroma kakšnih odločitev Ustavnega sodišča. Amandmaje boste pa na ta zakon dajali poslanci, tako kot je postopek za to predviden. Ponavljam, mislim, da se je v tej razpravi tudi pokazalo, da zakon je primeren za nadaljnjo obravnavo. Ni vsaka vejica in pika verjetno še idealna, se pa da temu idealu v procesu še približati.
Hvala lepa. S tem zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, in sicer pol ure po prekinjeni 7. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O USMERJANJU OTROK S POSEBNIMI POTREBAMI V OKVIRU SKRAJŠANEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, državi sekretarki gospe Mojci Škrinjar.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, spoštovani poslanke in poslanci! Novela Zakona o usmerjanju otrok s posebnimi potrebami prinaša zamik roka začetke uporabe zakona na kasnejši datum, in sicer 1. september 2013. Obstoječi zakon, ki je bil sprejet 22. 7. 2011, je določil vrsto novosti, ki jih nemogoče uresničiti, ne da bi posegli v druge zakonske in podzakonske predpise. Poleg tega novosti niso bile finančno ovrednotene. Po nekaterih izračunih naj bi šlo kar za nekaj manj kot 20 milijonov dodatnih sredstev. Zakon naj bi se sicer začel uporabljati 1. 9. 2012, Zakon o uravnoteženju javnih financ pa je prolongiral njegovo porabo do 1. 12. 2012. Cilji predlagane spremembe zakona oziroma zamika datuma so neposredno povezani z učinkovitim izvajanjem zakona, predvsem pa za določbo 20. člena tega zakona, ki določa zavode, ki izvajajo strokovne naloge iz drugega odstavka istega člena. Poleg tega je za nemoteno izvajanje zakona treba izvršiti naslednje spremembe in dopolnitve določenih programov in organizacijske prilagoditve za izvedbo pouka, kot so: določba 1. člena, ki se nanaša na možnost podaljšanega izobraževanja oseb z zmerno, težjo in težko motnjo v duševnem razvoju do 21. leta. Ta zahteva posega v mrežo šol in spremembo posebnega programa vzgoje in izobraževanja. Nadalje, dopolnitev definicije otrok s posebnimi potrebami. Skupina otrok z avtističnimi motnjami zahteva predhodno odločitev o načinu njihovega izobraževanja in morebitno pripravo novega, prilagojenega izobraževalnega programa oziroma dopolnitev obstoječih. Dodatna strokovna pomoč je v zakonu drugače opredeljena kot tudi način njenega izvajanja, kar zahteva posege v organizacijo pouka in zagotavljanje izvajalcev navedene oblike pomoči. Naj na koncu dodam, da je obstoječi sistem dober, potreben pa je le nekaterih korekcij, ki so že v pripravi. Poslancem predlagam, da predlagane spremembe podprejo. Hvala za besedo.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za izobraževanje, znanost, kulturo, šport in mladino kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku mag. Branku Grimsu. Prosim.
Še enkrat lep pozdrav. Odbor za izobraževanje, znanost, kulturo, šport in mladino je Predlog zakona o spremembi Zakona o usmerjanju otrok s posebnimi potrebami obravnaval na svoji 5. redni seji 8. novembra 2012. Seznanil se je s pripombami pravne službe k 2. členu in z dejstvom, da so na tej osnovi koalicijske poslanske skupine vložile amandma k temu členu, ter s stališčem Vlade, ki ga je predstavila državna sekretarka gospa Škrinjar, da je potreben ustrezen čas za implementacijo zakonskih določil za prilagoditev programov in za eventualno podaljšanje programov za posamezne skupine, kar pa bi zahtevalo tudi poseg v obstoječo mrežo šol oziroma v program vzgoje in izobraževanja. Iz vseh teh razlogov je bil potem sprejet amandma k 2. členu, ki omogoča, da zakon začne veljati že naslednji dan po objavi, in potrjen predlog zakona, in to brez enega glasu proti. Predlagamo tudi Državnemu zboru, da takšen zakon sprejme.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospa Marjana Kotnik Poropat v imenu Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Prosim.
Lep pozdrav gospe državni sekretarki in ponovno pozdravljam tudi vse kolege in kolegice! Ni prvič, ko v parlamentu podaljšujemo oziroma zamikamo čas pričetka izvajanja oziroma uporabe nekega zakona. Tokrat gre za zamik izvedbe v prejšnjem mandatu sprejetih sprememb Zakona o usmerjanju otrok s posebnimi potrebami. Novela zakona o usmerjanju otrok s posebnimi potrebami je začela veljati 6. 8. 2011, uporabljati pa naj bi se začela 1. 9. 2012. Zakon za uravnoteženje javnih financ je uporabo določil novele premaknil za tri mesece, torej na 1. 12. 2012, s tem zakonom danes pa bomo naredili še en zamik, in sicer začetek uporabe določamo na začetek naslednjega šolskega leta. Ker novelacija Zakona o usmerjanju otrok s posebnimi potrebami iz leta 2011 zahteva posege v obstoječe mreže šol, v spremembe posebnega programa vzgoje in izobraževanja in druge organizacijske spremembe, ki terjajo posege tudi v druge zakone, je smotrno, da se pripravijo spremembe temeljito in strokovno ter da se uveljavijo z začetkom in ne na sredini šolskega leta. V Poslanski skupini DeSUS se strinjamo s to spremembo in zakonski predlog podpiramo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Iva Dimic v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala. Spoštovani! Zakon o usmerjanju otrok s posebnimi potrebami je zelo pomemben za širok krog otrok, upravičenih do posebne skrbi in spremljanja v času njihovega šolanja. S tokratnim predlogom se začetek uporabe njegovih sprememb zamika na 1. september 2013. Za učinkovito izvajanje usmerjanja otrok s posebnimi potrebami je namreč treba izvršiti številne spremembe in dopolnitve določenih programov ter organizacijske prilagoditve za izvedbo pouka, ki jih ministrstvo, žal, do prvotno določenega datuma zaradi obsega in kompleksnosti še ni uspelo uveljaviti. Ker v Novi Sloveniji želimo, da se zakon izvaja po najvišjih standardih, bomo ta zamik podprli z željo, da se v slabem letu dni izvedejo vsi zgoraj navedeni posegi. Naj na temu mestu še izrazimo podporo nekaterim določbam Zakona o usmerjanju otrok s posebnimi potrebami. Vsekakor ne govorimo samo o eni skupini otrok s posebnimi potrebami, saj zakon zajema širše področje potreb, ki jih pri otrocih razpoznamo: otroci z motnjam v duševnem razvoju, gluhi in naglušni otroci, slepi in slabovidni otroci, otroci z govorno-jezikovnimi motnjami, gibalno ovirani otroci, otroci s primanjkljaji na posameznih področjih učenja, dolgotrajno bolni otroci in otroci s čustvenimi in vedenjskimi motnjami in otroci z avtističnimi motnjami. Vsi ti otroci potrebujejo posebno skrb in razumevanje ne samo domačega okolja, ampak širšega, socialno-družbenega okolja. Prav je, da se pri spremembi tega zakona upoštevajo vsi dejavniki, ki lahko kvalitetno vplivajo na samo izvajanje zakona. Čim hitrejši začetek uporabe zakona so podprle tudi številne civilne družbene organizacije, ki delujejo na temu področju. Kot že rečeno, bomo poslanci Nove Slovenije predlagani zakon podprli.
Hvala lepa. Gospod Roman Jakič v imenu Poslanske skupine Pozitivna Slovenija. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, državna sekretarka, kolegice in kolegi! Uveljavitev Zakona o usmerjanju otrok s posebnimi potrebami, ki je bil sprejet leta 2011, danes v drugo prestavljamo. To ni dobro. Tokratni zamik izvajanja zakona, ki predvideva uvajanje tudi določenih, za nekatere otroke življenjsko pomembnih novosti, obrazlagate z naslednjimi besedami, citiram: "Zaradi nujno potrebne predhodne spremembe Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanje in prilagoditve oziroma sprememb posameznih programov ali posegov v organizacijo pouka je potrebno začetek uporabe zakona prestaviti na 1. september 2013, torej na začetek šolskega leta." Konec citata. Sprašujem se, zakaj tega niste storili do sedaj, ko ste to napovedovali ob prvem posegu v zakon o sprejemanju Zakona o uravnoteženju javnih financ. Po besedah državne sekretarke na seji matičnega delovnega telesa sprememb ni bilo mogoče do danes pripraviti, ker je treba urediti možnost podaljšanja izobraževanja oseb z zmerno, težjo in težko motnjo v duševnem razvoju do 21. leta. Za skupino otrok z avtističnimi motnjami je treba oblikovati nov ali dopolnjen obstoječi program in določiti način njihovega izobraževanja. Seveda je pohvalno in tukaj je treba pohvalo dati, da pri tem sodelujete s strokovno javnostjo in seveda to vzame čas. Ampak slovenski pregovor pravi: minuta izgubljena, ne vrne se nobena. Zato bo prestavljanje izvajanja zakona v naslednje šolsko leto predvsem za tiste, ki bodo uveljavili te pravice iz tega zakona, hudo razočaranje, saj so upravičeno pričakovali takojšnjo uveljavitev zakona. Za otroka avtista je eno leto ali celo več let brez pomoči, strokovne podpore, izobraževalnega procesa čas oziroma obdobje, ki se ga nikakor ne da nadoknaditi. To lahko odločno vpliva na njegovo prihodnost in zmožnost kolikor toliko normalne vključitve v družbo, v življenje ter izobraževalne ter ostale procese. Opozarjam, da se igramo že z drugo generacijo avtističnih otrok in da že druga generacija avtističnih otrok ne bo deležna tega, kar zakon sicer nudi. Zato bi pričakoval od Vlade, ki po tekočem traku pripravlja in v Državni zbor pošilja predloge zakonov po nujnem postopku, pa tudi na vseh ostalih področjih, da spozna, da je k spremembam zakonodaje treba pristopiti temeljito, sistematično in v sodelovanju s strokovno javnostjo, kot to počne sicer pri tem zakonu, pa četudi gre – kot je minister v ponedeljkovem odgovoru na poslansko vprašanje kolegu Petru Vilfanu odgovoril, da gre za manj zahtevno uskladitev zakona. Težko je potrditi to prestavljanje uveljavitve rešitve zakona, vendar pa z nasprotovanjem ne bomo pomagali otrokom, zato Pozitivna Slovenija predlogu zakona ne bo nasprotovala, bomo pa vas držali za besedo, da boste na ministrstvu naredili vse, da bo ta zakon v resnici zaživel z naslednjim šolskim letom. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Mateja Pučnik v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani podpredsednik, spoštovani poslanke in poslanci, spoštovana državna sekretarka! Zakon o usmerjanju otrok s posebnimi potrebami je začel veljati avgusta 2011, torej tik pred koncem prejšnje vlade in pred odprtim izbruhom gospodarske in finančne krize, kar je vsekakor povzročilo posledice tudi glede uveljavitve tega zakona. Zakon naj bi se začel uporabljati 1. septembra 2012, vendar je Zakon o uravnoteženju javnih financ začetek uporabe tega zakona prestavil na 1. december 2012. Ker pa je treba za izvajanje kar nekaj členov Zakona o usmerjanju otrok s posebnimi potrebami izvesti določene posege v mrežo šol, spremembe programa in različne organizacijske spremembe, ki se vežejo izključno na začetek šolskega leta, in ker je treba spremeniti oziroma dopolniti tudi Zakon o financiranju vzgoje in izobraževanja, se predlaga ponoven zamik uporabe dotičnega zakona na 1. september 2013, torej na začetek naslednjega šolskega leta. V Slovenski demokratski stranki se močno zavedamo, kako občutljivo področje ureja ta zakon. Dotika se skupine otrok in mladostnikov, ki so najbolj ranljivi in jih je treba še posebej zaščititi in jim pomagati. Zakon vsekakor prinaša mnoge pozitivne spremembe, tako uvaja center za posebne strokovne naloge, organizacijsko ureja možnost podaljšanja izobraževanja oseb z zmerno, težjo in težko motnjo v duševnem razvoju do njihovega 21. leta, kar pa zahteva posege v mrežo šol in posledično tudi spremembo posebnega programa vzgoje in izobraževanja. Zakon prinaša tudi dopolnitev definicije otrok s posebnimi potrebami s skupino otrok, ki imajo avtistične motnje, in to zahteva predhodno odločitev o njihovem izobraževanju in eventualno pripravo novega prilagojenega programa za ta način izvajanja. V zakonu je dodatna strokovna pomoč na novo opredeljena, prav tako tudi način izvajanja pomoči, kar zahteva tudi posege v organizacijo pouka in zagotavljanje izvajalcev navedene oblike pomoči. Vse te spremembe pa je sredi šolskega leta, žal, nemogoče vpeti v vzgojno-izobraževalni proces. V Slovenski demokratski stranki želimo poudariti, da v tem šolskem letu za vse otroke s posebnimi potrebami tečejo pravice po zakonu nemoteno, otroci s posebnimi potrebami so deležni vse pomoči in skrbi, ki jim pripada, njihove pravice, njihovo delo, učenje in življenje so povsem urejeni, tako da se lahko po svojih zmožnostih vključujejo v vzgojno-izobraževalni proces. Z željo, da se do začetka naslednjega šolskega leta področje dela za otroke s posebnimi potrebami celovito in sistematično uredi, bomo v Slovenski demokratski stranki ta zamik začetka uporabe zakona na 1. september 2013 tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Majda Potrta v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik! Gospa državna sekretarka, ponovili ste utemeljitev, zakaj je treba začetek uveljavljanja Zakona o usmerjanju otrok s posebnimi potrebami prestaviti na 1. september 2013; utemeljili s tem, da je treba to uskladiti z začetkom šolskega leta. V Poslanski skupini Socialnih demokratov domnevamo, da ste to vedeli že, ko ste začetek uveljavljanja zakona z Zakonom za uravnoteženje javnih financ prestavljali na 1. december, kajti nemogoče je spregledati, da govorite o tem, koliko členov je takšnih, da se povezujejo z začetkom šolskega leta. Tisto, kar bolj skrbi, je to, da se sklicujete tudi na koalicijsko pogodbo, v skladu s katero je treba sprejeti zakon tudi spreminjati. In enako stališče veje tudi iz mnenja največje poslanske skupine. Če izhajam iz izkušenj, ki jih imamo že s spremembo Zakona o usmerjanju otrok iz leta 2006, ko so se uveljavljeni standardi bistveno znižali, je potem mogoče pričakovati, da je v tem zakonu – ki je bil sprejet avgusta leta 2011 in je bilo eno leto namenjeno temu, da se v šolah vse pripravi za izvajanje zakona, dovolj časa za prilagoditev, da ste vse to v svoji želji po varčevanju pač skušali zaobjeti z Zakonom za uravnoteženje javnih financ in tako prikriti dejansko namen. Socialni demokrati s tem ne soglašamo, zato predlaganega podaljšanja ne bomo podprli zaradi tega, ker je zvezano tudi z napovedanimi spremembami zakona. Na to posebej opozarjam. Socialni demokrati smo že pri Zakonu za uravnoteženje javnih financ z amandmajem predlagali črtanje 91. člena, ki je napovedoval prestavitev. Takrat smo že povedali, da se na tej skupini otrok ne sme varčevati. In tisto kar je treba dodati, Socialni demokrati se spomnimo, kako dolga usklajevanja z zainteresirano javnostjo so bila potrebna in koliko časa se je zakon pripravljal, da je dosegel zakon obliko, s katero je bilo velika večina deležnikov zadovoljna; pa še vsega nismo mogli uresničiti tako, kot so si želeli! Rada bi videla tiste skupine zainteresirane javnosti, ki soglašajo z zamikom dogovora. Sama namreč imam elektronsko sporočilo ene od takšnih skupin, ki se je posebej odzvala na izjavo mag. Andreja Vizjaka, ki je ob 20. novembru ob 53. obletnici sprejetja Deklaracije Organizacije združenih narodovo o otrokovih pravicah in 30-letnice sprejema Konvencije o otrokovih pravicah v svoji izjavi za javnost kot tretjo temeljno izhodišče pri pripravi programa za izboljšanje položaja otrok in mladine tudi napisal, "finančno in organizacijsko lajšati družinam, posebej z otroki s posebnimi potrebami ali z večjim številom otrok, usklajevanje poklicnega in družinskega življenja". To naj bi bila tudi skrb za naše otroke, ker je to skrb za prihodnost. V tej skupini, gre za civilno združenje otrok Društvo za avtizem, to čutijo – to izjavo – kot poseben cinizem, potem ko danes sprejemamo zakon, ki začetek uveljavljanja Zakona o usmerjanju otrok s posebnimi potrebami zamika za eno leto. Gre za preprosto nepredstavljive težave, s katerimi se starši takšnih otrok srečujejo, saj gre tudi za določanje spremstva, gre za drugačno obravnavo, za upoštevanje otrokovih koristi bolj celostno. Zato bomo v poslanski skupini, kot rečeno, temu zakonu nasprotovali. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Truda Pepelnik v imenu Poslanske skupine Državljanske liste. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani! S predlagano novelo se predlaga zamik uporabe Zakona o usmerjanju otrok s posebnimi potrebami na 1. september 2013. S tem se ne posega v temeljna načela, ki so bila upoštevana že ob pripravi osnovnega zakona, ki je začel veljati avgusta 2011, uporabljati pa naj bi se začel s 1. septembrom 2012. Ta rok smo z Zakonom o uravnoteženju javnih financ prestavili na 1. december 2012. V Poslanski skupini Državljanske liste se strinjamo s predlaganim zamikom začetka uporabe zakona na kasnejši datum, kajti zavedamo se potrebe po urejenosti tega področja. V primeru začetka zamika izvajanja zakona gre le za formalne in ne vsebinske spremembe. Cilj predlagane spremembe je neposredno povezan z učinkovitim izvajanjem zakona in nima nobenih finančnih posledic, kajti s preložitvijo uporabe zakona se zgolj ohranja sedanja ureditev. Prav tako bo omogočil sprejetje kakovostnejših rešitev; v mislih imamo optimizacijo modela usmerjanja otrok s posebnimi potrebami v Sloveniji. V svojem nagovoru želim izpostaviti nekatere konkretnejše utemeljitve, zakaj se strinjamo s preložitvijo uporabe zakona. Za izvajanje zakona niso izpolnjeni vsi pogoji, poleg tega se spremembe v izobraževanju nujno vežejo na začetek šolskega leta. Nedopustno je, da bi bili v istem šolskem letu nekateri posamezniki usmerjeni po eni zakonodaji in bi zato zanje veljala drugačna pravila kot po drugi zakonodaji za druge posameznike. To bi pomenilo težave pri organizaciji izobraževanja. Potrebne so predhodne spremembe Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja in prilagoditve oziroma spremembe posameznih programov oziroma organizacijske prilagoditve za izvedbo pouka. Skratka, v Poslanski skupini Državljanska lista spremembe podpiramo, ne le zato, ker v tem trenutku pravzaprav pogoji za izvajanje zakona niso zagotovljeni, pač pa tudi zato, ker sodimo, da je v času priprave zakonodaje tega področja, ki bo začela veljati s šolskim letom 2013/2014, treba sprejeti tudi določene strokovne pomisleke o urejenosti področja. Če pa želimo, da bodo le-ti kakovostni, seveda zahtevajo svoj čas. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Mihael Prevc v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana državna sekretarka, spoštovane kolegice in kolegi! Vsak otrok, tako kot vsak odrasel človek, je edinstven, vsak s svojim značajem, posebnostmi in tudi potrebami. Kadar pa govorimo o otrocih s posebnimi potrebami, mislimo v glavnem na vse tiste, ki imajo posebne potrebe zaradi svoje bolezni ali druge motnje v razvoju. Ob tej definiciji pa pogosto pozabimo na otroke in mladino, ki imajo tudi svoje posebne potrebe zaradi nadpovprečne sposobnosti znanja in zahtev za napredek v razvoju. Spoštovani! Kadar odločamo in razpravljamo o pravicah otrok s posebnimi potrebami, moramo še bolj pazljivo uvajati spremembe, ki se tičejo prav njih. V razpravah ob zakonu, ki je pred nami, nam je bilo obrazloženo, da uveljavitev novele tega zakona ni mogoča in je potreben dodaten zamik oziroma podaljšanje roka uveljavitve te novele. Nemoteno izvajanje Zakona o usmerjanju otrok s posebnimi potrebami po besedah ministrstva zahteva določene spremembe in dopolnitve nekaterih programov in organizacijske prilagoditve za izvedbo pouka. Pojasnjeno je bilo tudi na primer, da določba, ki se nanaša na možnost podaljšanja izobraževanja oseb z zmerno, težjo in težko motnjo v duševnem razvoju do 21. leta, zahteva posege v mrežo šol in spremembo posebnega programa vzgoje in izobraževanja. Zaradi dopolnitve definicije otrok s posebnimi potrebami bo potrebna predhodna odločitev o načinu izobraževanja skupine otrok z avtističnimi motnjami, zaradi dodatne strokovne pomoči pa bodo potrebni tudi posegi v organizacijo pouka in zagotavljanje izvajalcev. Poslanci in poslanka Slovenske ljudske stranke bomo zakon, ki določa podaljšanje časa za uresničitev določb, podprli, saj je očitno, da ga ni mogoče začeti izvajati niti 1. decembra letos, kot je določil Zakon o uravnoteženju javnih financ. Zato pa želimo, poslanka in poslanci Slovenske ljudske stranke, zagotovilo, da bodo otroci s posebnimi potrebami v tem vmesnem času do uveljavitve zakona, to je do 1. septembra 2013, vendarle imeli na voljo vse tisto, kar jim pripada, in da bodo otroci in njihovi starši o svojih pravicah kljub vsemu dobro obveščeni. Zato v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke pričakujemo, da bo vse za uveljavitev zakona res pripravljeno pravočasno in bo zakon lahko začel veljati v novem, podaljšanem roku. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 7. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA – PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VARSTVU KULTURNE DEDIŠČINE, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, državnemu sekretarju gospodu Aleksandru Zornu.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani poslanci! Varstvo kulturne dediščine na ozemlju Republike Slovenije ureja zakon, ki je začel veljati 1. marca 2008. V 135. členu, ki opredeljuje tako imenovano abolicijo, je zakon predvidel zavarovanje javnega interesa varstva arheoloških najdb tako, da je bil tistim posestnikom arheoloških najdb, ki o njih niso imeli potrdila o izvoru, omogočen enoletni rok za prijavo. Na podlagi pobude za presojo ustavnosti, ki sta jo podala Vojni muzej Logatec in Numizmatično društvo Slovenije, je Ustavno sodišče določilo odpravo neskladij, ki se tičejo lastništva arheoloških ostalin in obveznosti posedovanja dokazil o izvoru. Predlog novele zakona sledi odločbi Ustavnega sodišča in določa, da je arheološka najdba, ki jo kdor koli najde ali drugače pridobi s površja zemlje, iz zemlje ali vode na ozemlju Republike Slovenije, lastnina države, vendar samo, če je v enem od navedenih postopkov identificirana kot dediščina. Najdbe s posebnim zgodovinskim, arheološkim in znanstvenim pomenom so kot državna lastnina opredeljene v večini evropskih zakonodaj. Predlagana definicija dokazila o izvoru je dovolj široka, da zagotavlja ustrezno pravno varnost posestniku arheoloških najdb ali zbirk, ki imajo katero koli od naštetih oblik dokazil o okoliščinah pridobitve. Novela zakona, ki jo je pripravilo resorno ministrstvo, je bila poslana v parlamentarno obravnavo, v okviru katere so bili ministrstvu predloženi predlogi amandmajev poslanskih skupin koalicije, ki jih je ministrstvo v celoti sprejelo, saj zagotavljajo ustrezno varovanje javnega interesa in v največji mogoči meri odpravljajo pomisleke pobudnikov ustavne presoje. Ministrstvo je na seji pristojnega odbora sprejelo tudi predlog opozicije, ki zagotavlja jasnejšo opredelitev dokazila o izvoru. Pri predlagani spremembi zakona iz 5. člena pa gre za uskladitev zakonskih in podzakonskih določb ter določitev finančnega okvira državnega financiranja predhodnih raziskav arheoloških najdišč na višino letno zagotovljenih proračunskih sredstev in s tem za upoštevanje sklepa Vlade o varčevalnih ukrepih. Z dopolnitvijo 40. člena se predlaga, da lahko minister izjemoma izda sklep o financiranju določenega ukrepa varstva brez javnega poziva oziroma javnega razpisa, če je zaradi hude ogroženosti kulturne dediščine nujno, da se k financiranju pristopi nemudoma. Višina interventnih sredstev se določi s sklepom ministra, pristojnega za kulturo, v okviru proračunskih sredstev, namenjenih za obnovo kulturne dediščine. Tako predlog sprememb zakona zato uveljavlja možnost za javno interventno sofinanciranje kulturne dediščine v primeru, ko se zaradi ogroženosti zahteva takojšnje ukrepanje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je v obravnaval Odbor za izobraževanje, znanost, kulturo, šport in mladino kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem predsedniku mag. Branku Grimsu. Izvolite.
Še enkrat vsem lep pozdrav. Odbor za izobraževanje, znanost, kulturo, šport in mladino je tudi ta predlog zakona obravnaval 8. novembra 2012. Seznanil se je s pripombami Zakonodajno-pravne službe, in sicer k 2., 4., 7., 8. in 9. členu, ter z dejstvom, da so v poslovniškem roku amandmaje k tem členom vložile poslanske skupine koalicije, in z oceno pravne službe, da se s temi amandmaji eventualne pravne nejasnosti urejene. Komisija Državnega sveta je v svojem mnenju predlog zakona sicer podprla, opozorila je le na nekatere, po njenem mnenju restriktivne ukrepe, ko gre za rešitve v tem zakonu. Na koncu so bili sprejeti vsi amandmaji koalicije, sprejet pa je bil tudi dodaten amandma odbora, in sicer na predlog opozicije, da se črta besedna zveza "in podobno", in sicer je bil ta amandma sprejet povsem soglasno, na osnovi ocene, da bo na ta način besedilo pravno jasnejše in da ne bo kasneje potrebnih kakršnih koli pojasnil oziroma interpretacij zakona v tej zvezi. S tem je bil v drugi fazi obravnave predlog zakona z večino glasov potem tudi na seji odbora izglasovan in predlagamo Državnemu zboru, da ta zakon tudi sprejme.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospa Iva Dimic v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo. Za učinkovito varovanje nepremične kulturne dediščine so potrebne takšne spremembe Zakona o varovanju kulturne dediščine in spremembe drugih zakonov, s katerimi bomo spodbujali vlaganja v kulturno dediščino. Zaostriti je treba odgovornost pri izdajanju soglasij za gradbene in druge posege v spomeniško varstvo. Financiranje arheoloških raziskav iz državnega proračuna je omejeno z višino razpoložljivih sredstev, da pa so ta sredstva nižja, je v teh kriznih časih razumljivo. V Novi Sloveniji vidimo na tem področju problem oživljanja starih mestnih jeder, kot so Ptuj, Koper, Celje, Ljubljana, ki so po pravilu tudi vsa arheološka najdišča, obenem pa se vsebinsko in populacijsko praznijo. Tukaj gre predvsem za težavo, da Zavod za spomeniško varstvo s svojimi zakonsko sicer povsem utemeljenimi zahtevami po izvedbi predhodnih arheoloških raziskav bremeni zgolj investitorja in posledično ovira in zmanjšuje investicije v kulturno dediščino. Nekateri tudi očitajo, da so zadnje čase varovana arheološka območja postala posebej priljubljena za gradnjo, saj arheologi z državnimi sredstvi lepo in skrbno izkopljejo gradbeno jamo in s tem prihranijo le del stroškov investitorju. To je ena od posledic obstoječega sistema. Predlagano je, da državno financiranje predhodnih raziskav arheoloških najdišč ne bo več obveznost, temveč možnost v okviru razpoložljivih proračunskih sredstev. S popravki členov glede lastništva in uporabe pojmov glede arheoloških najdb oziroma zbirk se bo zaradi odločbe Ustavnega sodišča Republike Slovenje področje v veliki meri uredilo in jih v Poslanski skupini Nove Slovenije podpiramo. Podprli bomo tudi predlog zakona.
Hvala lepa. Gospa Tamara Vonta v imenu Poslanske skupine Pozitivna Slovenija. Izvolite.
Hvala lepa. Predlog novele zakona sledi odločbi Ustavnega sodišča, kar pozdravljamo. Določa, da je arheološka najdba, ki jo kdor koli najde ali drugače pridobi s površja zemlje, iz zemlje ali vode na ozemlju Republike Slovenije, lastnina države, vendar samo, če je v enem od navedenih postopkov identificirana kot dediščina. Novela zakona odpravlja ustavna neskladja – pozdravljamo! Predlagana novela Zakona o varstvu kulturne dediščine pa je mestoma nekonsistentna oziroma prinaša neustrezne rešitve v zvezi s predlagano definicijo dokazila o izvoru. Kot je videti iz 7. člena novele, je eden od ciljev predlagatelja zakona, da definira namen dokazila o izvoru, to je, da lahko oseba, ki je pridobila najdbo ali zbirko najdb, z dokazilom izkaže lastninsko pravico ali pravico do hrambe. Če pogledamo, kako predlagatelj novele definira dokazilo o izvoru, hitro ugotovimo, da je med seboj pomešal nekatere listine, ki dejansko lahko izkazujejo pravico do lastnine oziroma do posesti – sklep o dedovanju, dovoljenje o izvozu, oporoka, pogodbe in tako naprej – s tistimi dokumenti, ki so za dokazovanje lastništva oziroma pravice do posesti, hrambe predmeta vprašljivi ali celo povsem irelevantni. Tega pač ne moremo pozdravljati. Na trhlih nogah je zato nekaj pojmov, ki so pogosto uporabljeni: izvedensko mnenje, ki je na splošno strokovno mnenje o dejanskem stanju nekega predmeta, ki lahko opredeljuje njegovo starost, izvor, namen in podobno, za katerega se je ta predmet uporabljal, sam po sebi pa neposredno nima vpliva na pravico do lastnine oziroma posesti. Potem je tu izvaja prejšnjega lastnika, ki tudi nima žlahtne vrednosti v tem smislu. Fotografija ali posnetek, to da je nek predmet fotografiran v določenem objektu ali določenem prostoru, tudi nekako ne pomeni dosti za dokazovanje lastništva, recimo. En tak primer bi bil amfora v dnevni sobi. S tem posnetkom ali s to fotografijo bi si malce težko pomagali pri dokazovanju lastništva. Podobno velja tudi za objavo publikacije, ki sama po sebi tudi ni noben dokaz o lastništvu ali upravičeni posesti. Seveda se tudi ta zakon ni mogel izogniti varčevalni noti, ki nima nobene povezave z odločbo Ustavnega sodišča. Po novem državno financiranje predhodnih raziskav arheoloških najdišč ne bo več obveznost, temveč možnost. To dejansko pomeni, da v primeru, da sredstev ni, predhodnih raziskav ne bo. Temu pač nasprotujemo. Ker pa za razliko od koalicije spoštujemo ustavo in odločbe Ustavnega sodišča, bomo v Pozitivni Sloveniji zakon podprli. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Janja Napast v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Predsedujoči, najlepša hvala za besedo. Spoštovani poslanke in poslanci in ostali prisotni, lepo pozdravljeni! Novela Zakona o varstvu kulturne dediščine odpravlja neskladja zakona – 6., 53., 127. in 135. člena z Ustavo Republike Slovenije v skladu z določbo Ustavnega sodišča. Iz 5. in 6. člena tega zakona izhaja, da so lahko premične in nepremične arheološke najdbe iz izkopavanj na kopnem ali pod vodo z ozemlja Republike Slovenije, ki so bile odkrite po letu 1945, v zasebni ali javni lasti. Sprememba prvega odstavka, 6. člena, kjer je urejena lastninska pravica kulturne dediščine, ureja lastninsko pravico države, ki so arheološkega značaja. Ta določba se lahko nanaša le na tiste tovrstne predmete, ki so najdeni po uveljavljeni zakonodaji o varstvu kulturne dediščine. Po predlagani spremembi zakona gre v 5. členu za določitev finančnega okvirja državnega financiranja raziskav arheoloških najdišč na višino letno zagotovljenih proračunskih sredstev, kar pa je v času varčevalne koalicije in vlade prioritetnega pomena. Najditelj oziroma lastnik oziroma kdor hrani arheološko najdbo bo moral imeti po 53. členu zakona dokazilo o izvoru, to je ustrezen dokument ali drugo verodostojno listino, iz katere izhaja, da je oseba arheološko najdbo ali zbirko takšnih najdb pridobila v last ali hrambo. Kot dokazilo o izvoru se šteje tudi prijava o najdbi ali prijava o hrambi na podlagi tega zakona. Treba je poudariti, da sprememba obsega arheoloških najdb ali premičnih arheoloških ostalin sama po sebi še ne pomeni posega v lastninsko pravico, če se ne nanaša na arheološko najdbo ali premično arheološko ostalino po uveljavitvi zakonskih sprememb. Torej sprememba zakonodajalca ne dopušča poseganja v obstoječa lastninskopravna razmerja. S predlagano dopolnitvijo desete alineje 127. člena se spreminja tisti del, ki določuje prekršek za pravno osebo ali posameznika oziroma odgovorno osebo pravne osebe državnega, pokrajinskega ali občinskega organa ter posameznika, ki ne poseduje dokazila o izvoru v skladu s 53. členom tega zakona. Poleg varčevalne politike je naloga Državnega zbora, da pri zakonskem urejanju te spremembe upošteva in ustrezno zavaruje slovenske dragocenosti, ki jih je treba zavarovati. S tem na nek način zakonodaja takoj zagotavlja učinkovito varstvo predmetov kulturne dediščine arheoloških ostalin in najdb s posebnimi značilnostmi. Država prevzema tudi posebne obveznosti ob najdbi arheološke ostaline in njenemu ohranjanju ter skrbi za njen čim daljši obstoj v čim boljšem možnem stanju. Del posebnih obveznosti ob najdbi se nalaga tudi najditelju predmeta oziroma lastniku zemljišča, v primeru graditve pa tudi investitorju in odgovornemu vodji del. Z vlaganji javnih sredstev v kulturne spomenike se poskuša pokriti razlika med sredstvi, ki jih je predvidel lastnik z zavarovanjem v skladu s svojimi zmožnostmi, in celotnim zneskom za izvedbo ukrepov varovanja in vzdrževanja spomenika. Nadalje je s spremenjenim zakonom v 135. členu predvidena prijava arheološke najdbe, ki jo hrani oseba, ne da bi imela potrdilo o izvoru, odpustitev kazenskega pregona za predhodna kazniva ravnanja v zvezi z arheološko najdbo, izdaja dokazila o izvoru z navodili za hrambo, priprava predloga za razglasitev prijavljene arheološke najdbe za spomenik ali spomeniško zbirko ter upravičenost do hrambe arheološke najdbe in nadomestilo za stroške hrambe, pri čemer o nadomestilu odloča pristojno ministrstvo. Predlog spremembe zakona uveljavlja možnost za javno interventno sofinanciranje kulturne dediščine v primeru, ko se zaradi ogroženosti zahteva takojšnje ukrepanje. Z dopolnitvijo 40. člena lahko minister izjemoma izda sklep o financiranju določenega ukrepa varstva brez javnega poziva oziroma razpisa, če je zaradi ogroženosti kulturne dediščine nujno, da se k financiranju pristopi nemudoma. Prav tako se odpravljajo zastoji pri izvedbi obnove in boljša odzivnost pri ukrepih varovanja in ohranjanja. Izboljšanje sistemskih rešitev na področju vlaganja javnih sredstev, varovanje in ohranjanje kulturne dediščine bo omogočilo hitrejše ukrepanje ob morebitni ogroženosti kulturne dediščine. Namen posameznih predlaganih sprememb zakona je torej zmanjševanje izdatkov proračuna države, poudarjam pa, da se opredelitev lastništva državo omejuje na predmet, za katerega se po postopku, določenem po zakonu, ugotovi, da ima predmet lastnosti dediščine. Slovenska demokratska stranka bo spremembo Zakona o varstvu kulturne dediščine podprla.
Hvala lepa. Gospod Samo Bevk v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Zaradi kulturne, znanstvene in splošno človeške vrednosti sta varstvo in ohranjanje kulturne dediščine v državnem interesu. 5. člen Ustave Republike Slovenije celo izrecno nalaga državi, da skrbi za ohranjanje naravnega bogastva in kulturne dediščine ter da skrbi in ustvarja možnosti za skladen civilizacijski in kulturni razvoj Slovenije. Skrb za kulturno dediščino je torej zelo pomembna ustavna kategorija, zapisana v splošnih določbah naše ustave. V muzejski in konservatorski stroki ter Skupnosti muzejev Slovenije in v drugih strokovnih organizacijah je originalni predlog zakona izpred dobrih štirih let naletel na različne odzive. Tukaj imamo stališče slovenskih muzealcev in njihove strokovne organizacija, da bi potrebovali poseben samostojen muzejski zakon, tako kot sta na primer knjižničarski in arhivski zakon. Podobne rešitve imajo seveda tudi nekatere druge evropske države. Ministrstvu, pristojnemu za kulturo, Socialni demokrati predlagamo, da bi bilo po dobrih štirih letih treba narediti temeljito analizo izvajanja tega zakona in ugotoviti, kaj so bile pomanjkljivosti in kaj prednosti te zakonske ureditve. Žal se je v tem času pokazalo, da so nekateri členi zakona celo v nasprotju z ustavo, kar je na pobudo nekaterih privatnih zbiralcev in slovenskega numizmatičnega društva v svoji odločbi ugotovilo tudi Ustavno sodišča. Z novelo zakona se ta neskladja odpravljajo. Kolikor sem se posvetoval z nekaterimi strokovnjaki s področja premične kulturne dediščine, ta zakon podpirajo. Dejstvo je, da je bil originalni zakon, vsaj tako je pokazala praksa, in o tem govori končno tudi ta ustavna odločba, skrajno neprijazen do privatnih zbiralcev. Zakon je namreč v 135. členu vseboval tako imenovano abolicijo za privatne zbiralce. Zbiratelji, ki so na dan uveljavitve tega zakona leta 2008 hranili arheološke najdbe brez potrdila o izvoru, so morali najkasneje v enem letu od uveljavitve tega zakona o tem obvestiti državni oziroma pooblaščeni muzej ter prijaviti svoje zbirke in predmete. Velika večina privatnih zbiralcev na nesebičen način ohranja in vzdržuje nepregledno množico predmetov z zgodovinsko in kulturno vrednostjo. Mnogi izmed njih jih na lastne stroške postavijo tudi na ogled za javnost. Zakonska ureditev in praksa morata med muzejskimi institucijami in privatnimi zbiralci spodbujati sodelovanje in ustvariti zaupanje, postati morajo zavezniki pri varovanju in prezentaciji svojih zbirk. Samo sankcije in zelo malo spodbud so kar opazen del privatnih zbiralcev odvrnile od sodelovanja. Nekaj v tej smeri rešuje tudi ta novela, je pa v samem zakonu odprtih še veliko drugih vprašanj, na primer 50-letna starost za arheološke najdbe oziroma arheološko ostalino vojaškega materiala, ko za druge arheološke ostaline velja 100-letni rok, in tako dalje. Sporen je tudi 31. člen oziroma pristojnost ministra v zvezi z odstranitvijo dediščine in tako dalje. Na pristojnem odboru smo zelo natančno podali pripombe na 1. člen, ki govori o dokazilih glede izvora. Zelo jasna dokazila za izvor so, recimo, sklep o dedovanju, dovoljenja o izvozu, oporoka in druge verodostojne listine, da je bila ta najdba pridobljena v last oziroma hrambo. Druga dokazila, kot na primer izjava prejšnjega lastnika, fotografija ali posnetek predmeta, objava v publikaciji in na koncu celo dokazilo in podobno, pa so zelo problematična. Tako smo kriterij "in podobno" uspeli z amandmajem odbora črtati iz zakona. Problematičen je tudi peti, tako imenovani varčevalni člen, saj državno financiranje predhodnih raziskav arheoloških najdišč ni več obveznost države, temveč je prepuščena presoji ministra oziroma razpoložljivim proračunskim sredstvom. Dejstvo je bilo namreč, da za te raziskave smo letno imeli na razpolago od 400 do 600 tisoč evrov. Ta sredstva pa so bila v maniri vsesplošnega varčevanja bistveno okrnjena. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo zakon podprli oziroma mu ne bomo nasprotovali, saj v prvi vrsti odpravlja neskladje z Ustavo Republike Slovenije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Truda Pepelnik v imenu Poslanske skupine Državljanske liste. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu kulturne dediščine odpravlja neskladja in izboljšuje sistemske rešitve na področju vlaganja javnih sredstev, varovanja in ohranjanja kulturne dediščine, ki bodo omogočale hitrejše ukrepanje ob morebitni ogroženosti kulturne dediščine ter dodatno varčuje pri uporabi javnih sredstev. V manjši meri se v okviru proračunskih možnosti spreminjajo tudi členi glede državnega financiranja predhodnih arheoloških raziskav. Dopolnitev zakona v delu, kjer lahko minister izjemoma izda sklep o financiranju določenega ukrepa varstva brez javnega poziva oziroma razpisa, je nujna, saj do sedaj ni bilo določbe, ki bi to izrecno omogočala. Tudi v praksi se je dogajalo prelaganje odgovornosti glede pristojnosti med zavodom in inšpektoratom. To se je dogajalo tudi zato, ker ni bilo jasno, kdo bo te ukrepe financiral, saj lastniki po navadi opustijo skrb nad spomenikom ravno zato, ker nimajo denarja za vzdrževanje. Zato je intervencija države v teh primerih nujna, določba pa ustrezna. Zakon tudi določa postopke dokazovanja izvora. V teh postopkih je pomembno ugotavljanje, ali so predpisi, ki so veljali v času najdbe, takšno najdbo tudi opredeljevali kot last države. Če je niso, se določbe ZVKD ne nanašajo na posestnika najdbe. Zakon torej ne avtomatizira lastništva države tudi za obdobje pred veljavnostjo ZVKD iz leta 2008. Lastništvo države se v postopku posebej ugotavlja in zakon tudi izrecno določa, da se to ugotavlja na podlagi pregleda predpisov, ali so ti tedaj določali, da je neka najdba last države. Glede postopkov ugotavljanja, ali gre pri najdeni premičnini za kulturno dediščino, niso zadovoljivi kriteriji. Kriteriji bi morali biti jasno določeni, vendar ne gre za stvar, ki je ne bi bilo mogoče popraviti oziroma izvesti tudi navkljub takšni dikciji v zakonu. Rešitev je mogoča v skladu s 74. členom Zakona o državni upravi, ki določa, da za izvrševanje zakonov, drugih predpisov Državnega zbora, predpisov Vlade ter predpisov Evropske unije ministri izdajo pravilnike, odredbe in navodila. Pravilnik, odredba ali navodilo se izda, če tako določa zakon ali uredba, izdana za izvrševanje zakona, ali če minister oceni, da je to potrebno za izvrševanje zakona ali predpisa Evropske unije. Kar pa zadeva konkretne zadrege in mogoče zlorabe v zvezi z izdajo kulturnovarstvenih pogojev in kulturnovarstvenega soglasja kot pogoj za izdajo gradbenega dovoljenja na spornih območjih najdb, pa je to stvar pravilnosti individualnega postopka. Izboljšanje na tem področju je že prinesla novela Zakona o graditvi objektov, ki je uvedla tudi posebej pritožbe zoper kulturnovarstvene pogoje. Prej je bila pritožba mogoča samo zoper kulturnovarstveno soglasje oziroma zavrnitev izdaje kulturnovarstvenega soglasja, zato sprememba v temu segmentu vsaj zaenkrat ni nujna. Poslanska skupina Državljanske liste meni, da na podlagi vsega navedenega večjih zadržkov za sprejem zakona ali uzakonitev, ki bi bile nato v praksi nerešljive, ni. Zato sprejetje zakona podpiramo.
Hvala lepa. Na vrsti je gospod Mihael Prevc v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Izvolite.
Hvala za besedo še enkrat. Naj uvodoma povem, da varstvo naravne in kulturne dediščine pove veliko o sami državi in o tem, v kolikšni meri se država zaveda svoje zgodovine ter na kakšen način želi le-to ohraniti oziroma negovati. Področje varovanja kulturne dediščine je zaradi svoje specifične funkcije predmet številnih interesov, v največji meri interesa kapitala, ki se ne ozira na zgodovinsko in kulturno vrednost posameznega objekta ali predmeta, pač pa je njegova primarna funkcija ustvarjanje kapitala. Zato je vloga države pred posegi kapitala na področje kulturne dediščine izjemno pomembna. Pri predlagani noveli Zakona o varstvu kulturne dediščine so v ospredju ostale zadeve, ki pa so prav tako pomembne za učinkovito varstvo kulturne dediščine. Predvideva se uskladitev nekaterih členov zakona z odločbo Ustavnega sodišča, ki je posledica pobud za oceno ustavnosti s strani Numizmatičnega društva Slovenije in nekaterih posameznikov. Z zakonom se tako določa nova definicija dokazila o izvoru, nedvoumno pa se tudi določa lastninska pravica na predmetih, ki jih na podlagi zakona lahko opredelimo kot arheološke najdbe. Prav tako se s predlagano novelo dinamika in obseg arheoloških izkopavanj prilagajata trenutnim proračunskim možnostim, saj financiranje predhodnih arheoloških raziskav s strani države ne bo več obvezno, kar pa ne pomeni, da bo odslej država dvignila roke od vseh arheoloških raziskav. Nikakor ne! Zmanjšal se bo le obseg sofinanciranja za nekatere objekte, ki jih gradijo zasebni investitorji. Pomembna določba pa se po mnenju poslancev Slovenske ljudske stranke skriva v 6. členu oziroma spremenjenemu 40. členu osnovnega zakona, ki pristojnemu ministru podeljuje diskrecijsko pravico pri izdajanju sklepov o financiranju določenih interventnih ukrepov varstva kulturne dediščine brez javnega poziva oziroma razpisa. Tako se bo k financiranju pristopilo nemudoma, s čimer bo mogoče preprečiti nepopravljivo škodo. Poslanci Slovenske ljudske stranke menimo, da predlagana novela Zakona o varstvu kulturne dediščine popolnoma sledi ustavni odločbi, zato jo bomo tudi soglasno podprli. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Marjana Kotnik Poropat v imenu Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lepo pozdravljeni, državni sekretar gospod Zorn, lepo pozdravljeni poslanke in poslanci! Predlagane spremembe in dopolnitve predloga zakona ne posegajo v temeljna načela, cilje in temeljne rešitve osnovnega zakona, tako da vsebinsko niso zahtevne in zato tudi opravičujejo skrajšani zakonodajni postopek. Spremembe so predlagane na treh področjih. Najpomembnejša sprememba v Zakonu o varstvu kulturne dediščine se nanaša na odpravo ugotovljenega neskladja nekaterih določil veljavnega zakona z Ustavo Republike Slovenije v njenem 33. členu. Cilj te spremembe je jasna in nedvoumna pravna podlaga za tolmačenje, po katerem so arheološke najdbe iz izkopavanj ali najdišč na kopnem in pod vodo z ozemlja Republike Slovenije, ki so bile odkrite po letu 1945, za katere se v predpisanih postopkih ugotovi, da imajo lastnosti dediščine, last države. Ne posega pa se v lastninske pravice zasebnikov, ki so predmete z lastnostmi dediščine z ozemlja Republike Slovenije veljavno pridobili v last. V manjši meri se spreminjajo še členi glede državnega financiranja predhodnih arheoloških raziskovanj. Gre za uskladitev zakonskih in podzakonskih aktov. Obseg in dinamika zagotavljanja sredstev za financiranje arheoloških izkopavanj se bo določala v okviru letno zagotovljenih proračunskih možnosti, izbor arheoloških izkopavanj pa se bo izvedel po postopku javnega poziva. Na podlagi predlaganih rešitev v tej noveli bo mogoče tudi takojšnje interventno financiranje tiste dediščine, ki je ogrožena. Minister ima v takšnih primerih pristojnost izdaje sklepa o financiranju določenega ukrepa varstva kulturne dediščine tudi brez javnega poziva. Zakonodajno-pravna služba je ocenila, da so s spremembami, ki jih vsebujejo te spremembe in dopolnitve zakona, nejasnosti v zakonu odpravljene. V Poslanski skupini DeSUS bomo novelo Zakona o varstvu naravne in kulturne dediščine podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Tako smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovni potekom seje Državnega zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 7. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ZAVAROVALNIŠTVU V OKVIRU SKRAJŠANEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade državnemu sekretarju dr. Dejanju Krušcu. Prosim.
Lep pozdrav vsem skupaj. Spoštovani poslanke in poslanci! Na kratko o tej noveli zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zavarovalništvu, ki ste ga prejeli v skrajšani postopek, in sicer so cilji te novele predvsem prilagoditi slovensko zakonodajo sodbi Sodišča Evropske unije, vzpostaviti omejitve za naložbe v izdajatelje, ki so povezane osebe, in celovitejši prenos evropske direktive o življenjskem zavarovanju. Glede sodbe, kot veste, je sodišče Evropske unije odločilo, da je drugi odstavek 5. člena direktive Sveta o izvajanju načela enakega obravnavanja moških in žensk pri dostopu do blaga in storitev neveljaven. V skladu s to sodbo je treba do 21. decembra tega leta spremeniti Zakon o zavarovalništvu tako, da pri določanju premij in zavarovalnin zavarovalnice ne smejo upoštevati osebne okoliščine spola zavarovanca. Kar se tiče direktive, Direktiva Evropskega sveta o življenjskem zavarovanju določa, da za naložbe, ki krijejo upravičenja iz naslova zavarovalnih pogodb, ne vključujejo zajamčenega donosa, se pravi, ta novela, ki vam jo predlagamo, za take naložbe predpisuje uporabo 121. člena zakona, ki določa vrste dovoljenih naložb. Nadaljnji poglavitni rešitvi novele pred vami sta pa tudi, da zavarovalni zastopnik oziroma posrednik zavarovalcu vseskozi posluje tako, da je v vsakem trenutku mogoča njegova identifikacija in da direktor AZN izvršuje naloge iz pristojnosti AZN, če ni v zakonu določeno, da je za izvrševanje teh nalog pristojen drug organ. Glede na vse navedeno, ker gre za tehnično novelo, predlagam, da to novelo Zakona o zavarovalništvu podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo članici gospe Patriciji Šulin.
Predsedujoči, hvala za besedo. Pozdrav sem prisotnim! Odbor za finance in monetarno politiko je na 9. seji 7. novembra letos kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zavarovalništvu, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje po skrajšanem postopku predložila Vlada. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je predloženi zakon proučila z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter zakonodajno-tehničnega vidika. Služba je v svojem mnenju podala konkretne pripombe, in sicer k 1., 3., 6., 8. in 9. členu predloga zakona. V skladu s 129. členom Poslovnika Državnega zbora so amandmaje k predlogu zakona vložila poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, Državljanske liste, Slovenske ljudske stranke, DeSUS in Nove Slovenije, in sicer k 1., 3., 6., 8., 9. in 10. členu predloga zakona, ter iste poslanske skupine k 1. in 9. členu predloga zakona. Seji odbora so prisostvovali predstavnice in predstavniki Ministrstva za finance in Zakonodajno-pravne službe. V uvodni dopolnitvi obrazložitve je državni sekretar na Ministrstvu za finance pojasnil, da je glavni namen predloga zakona prilagoditi slovensko zakonodajo sodbi Sodišča Evropske unije do 21. 12. 2012, s katero je bilo določeno, da spol kot aktuarski dejavnik ne sme vplivati na višino individualnih premij in zavarovalnin. Rešitve v predlogu novele sledijo smernicam Evropske komisije. Namen novele je tudi vzpostaviti omejitve za naložbe v izdajatelje, ki so povezane osebe, in celovitejši prenos 25. člena direktive o življenjskem zavarovanju. Nadaljnji poglavitni rešitvi novele Zakona o zavarovalništvu sta, da zavarovalni zastopnik oziroma posrednik nasproti zavarovalnici in zavarovancu vseskozi posluje tako, da je v vsakem trenutku mogoča njegova enolična identiteta, in da direktor AZN izvršuje naloge in pristojnosti AZN, če ni v zakonu določeno, da za izvrševanje teh nalog pristojen drug organ AZN. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je povedala, da so o predlogu zakona podali pisno mnenje, v katerem so predlagali dodatno preučitev in dopolnitev nekaterih določb predvsem z vsebinskega vidika glede na določbo Sodišča Evropske unije. Predstavnica je tudi povedala, da je predlagatelj upošteval njihove pripombe ter vložil amandmaje, h katerim nimajo pripomb. Odbor je v skladu z drugim odstavkom 130. člena Poslovnika Državnega zbora sprejel amandmaje prej omenjenih poslanskih skupin k 1., 3., 6., 8., 9. in 10. členu predloga zakona. V skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora je odbor glasoval še o vseh členih predlogih zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerem so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjen predlog zakona je sestavni del tega poročila.
Hvala lepa. Sledi prestavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Alojzij Potočnik v imenu Poslanske skupine Pozitivna Slovenija. Izvolite.
Spoštovani! Rešitve predlogov novele sledijo smernicam Evropske komisije oziroma Unije. V zvezi z eno od direktiv je Sodišče Evropske unije v sodbi odločilo, da je drugi odstavek 5. člena direktive Sveta o izvajanju načela enakega obravnavanja moških in žensk pri dostopu do blaga in storitev ter oskrbi z njimi neveljaven. Sodba bo vplivala na pravno ureditev v vseh državah članica, saj je v vseh trenutno dovoljeno pri določanju premij in zavarovalnin na individualni ravni upoštevati osebno okoliščino spola. Predvsem je diferenciacija na podlagi spola dovoljena na področju življenjskih zavarovanj. V skladu s sodbo v slovenski pravni red prenašamo drugi odstavek 5. člena direktive. Predlog zakona uvaja načela uskladitve pravnega reda, enake obravnave po spolu in načelo varnosti zavarovancev. Pozitivna Slovenija podpira poglavitne rešitve predloga zakona, da zavarovalnice ne smejo upoštevati osebne okoliščine spola, da lahko zavarovalnice z obdelovanjem osebnih podatkov oblikujejo rezervacije in določajo cene z oceno tveganja pri življenjskem in zdravstvenem zavarovanju ter da skupna vrednost naložb zavarovalnice v naložbe istega izdajatelja, to je dolžnika, in z njim povezanih oseb ne sme presegati 10 % zavarovalno-tehničnih rezervacij. V Poslanski skupini Pozitivna Slovenija Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zavarovalništvu podpiramo. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Marko Pogačnik v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Spoštovani predsedujoči, kolegice, kolegi! Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o zavarovalništvu bomo v Poslanski skupini SDS podprli. Ocenjujemo, da gre tukaj za napredek in da bosta dopolnitev in uskladitev z evropskim pravnim redom prinesli dodano vrednost, predvsem pa tukaj večjo varnost tudi za zavarovance, predvsem pa za preglednejše poslovanje zavarovalnih družb. Zaradi vsega tega bomo predlagani zakon podprli. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Matevž Frangež v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Po prepričanju Socialnih demokratov gre za dobrodošlo spremembo Zakona o zavarovalništvu, ki sledi evropski ureditvi in tudi sodbi evropskega sodišča, ki je določil, da spol ne sme biti diskriminacijski faktor pri določanju zavarovalniških premij. Menimo, da zakon oziroma njegova novela odpravlja tudi nekatere druge nejasnosti, recimo glede pristojnosti posameznega organa, kadar pristojnost organa znotraj Agencije za zavarovalni nadzor ni natančneje določena, in druge spremembe, ki jih bomo Socialni demokrati v temu postopku podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Bojan Starman v imenu Poslanske skupine Državljanske liste. Izvolite.
Hvala za besedo in lep pozdrav sem skupaj! K že povedanemu ni kaj dodati, razen tega da bo tudi Državljanska lista ta zakon podprla. Tudi sodba evropskega sodišča, ki nam nalaga, da svojo zakonodajo prilagodimo smislu te sodbe do 21. 12. 2012, se nam zdi pravilna, da spol ne vpliva na izračun premij. Še enkrat, poslanci Državljanske liste bomo predlog sprememb zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Roman Žveglič v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Kolegi in kolegice, vsem skupaj lep dober dan! Spoštovani! Nekoliko dopolnjena evropska zakonodaja in sodba sodišča Evropske skupnosti sta bistvena razloga za pričujoče spremembe Zakona o zavarovalništvu. Rok, ki ga je določila Evropska komisija za sprejetje teh dopolnil, poteče že naslednji mesec. Kot smo že slišali, gre v prvi vrsti za spremembo, da lahko zavarovalnice pri oblikovanju premije na skupni ravni sicer upoštevajo osebne okoliščine posameznega spola, vendar nikakor v smislu individualne obravnave. Torej ocena tveganja je lahko opravljena glede na razlikovanje po spolu, vendar nikakor to ne sme preiti na individualno obravnavo, šlo bi namreč za diskriminacijo na podlagi osebnih okoliščin. Omeniti velja še povečan nadzor nad izpostavljenostjo naložbenega portfelja zavarovalnic, za katere tveganja prevzamejo tudi zavarovanci. Do sedaj ni bilo nobene omejitve v tem, kolikšen delež naložb je imela zavarovalnica pri eni ali več med seboj povezanih družbah. Zdaj ta delež omejujemo na 10 % zavarovalno-tehniških rezervacij, kar povečuje razpršenost in zmanjšuje tveganje za končnega uporabnika zavarovalne storitve. Vlada je v zakonu tudi podala nekoliko daljši rok za uskladitev zavarovalnic s to določbo, do 1. januarja leta 2014, tako da ne bodo potrebne nujne prodaje premoženja po morebitno trenutno neugodnih cenah. V poplavi zavarovalnih agentov, ki si podajajo kljuke od vrat do vrat, je za ljudi tudi zelo pomembna določba, ki zavarovalnega zastopnika obvezuje, da je v vsakem trenutku mogoča njegova enolična identifikacija. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo seveda navedene spremembe podprli. Hvala.
Hvala lepa. Na vrsti je gospa Marija Plevčak v imenu Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije, prosim. Če mi dovolite, najprej gospa Marija, prosim trenutek, da na balkonu pozdravim delegacijo vojaških atašejev v Republiki Sloveniji. Pozdravljeni! / aplavz/
Hvala za besedo in prav prisrčen pozdrav vsem prisotnim! Predlog novele Zakona o zavarovalništvu prinaša rešitve, ki so po mnenju Demokratične stranke upokojencev dovolj sprejemljive, da bomo predlog zakona lahko podprli. Tako se z novelo določa, da pri določanju premij in zavarovalnin na individualni ravni zavarovalnice ne smejo upoštevati osebne okoliščine spola. Zavarovalnice lahko obdelujejo podatke glede spola za namen oblikovanja rezervacij in interno določanje cen, za določanje cen pozavarovanja, za trženje in oglaševanje ter za oceno tveganja pri življenjskem in zdravstvenem zavarovanju. Skupna vrednost naložb zavarovalnice v naložbe istega izdajatelja, to se pravi dolžnika, in z njim povezanih oseb ne sme presegati 10 % zavarovalno-tehničnih rezervacij. Za naložbe iz zavarovanj, pri katerih zavarovanec prevzema naložbeno tveganje, se uporablja 121. člen Zakona o zavarovalništvu, ki določa vrsto dovoljenih naložb. Zavarovalni zastopnik oziroma posrednik mora nasproti zavarovalnici in zavarovancu vseskozi poslovati tako, da je v vsakem trenutku mogoča njegova enolična identifikacija. Predlog novele še določa, da direktor Agencije za zavarovalni nadzor izvršuje naloge iz pristojnosti Agencije za zavarovalni nadzor, če ni v Zakonu o zavarovalništvu določeno, da je za izvrševanje teh nalog pristojen drug organ Agencije. Kot rečno, bomo v Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Kolegice in kolegi, spoštovani gospod državni sekretar s sodelavci! Zavarovalništvo kot gospodarska dejavnost ima poseben pomen za gospodarstvo in prebivalstvo, saj je njegova glavna funkcija ustvarjanje varnosti. Pomen zavarovalništva se z razvojem povečuje, kar kaže tudi naraščajoči delež zavarovalne premije v bruto družbenem proizvodu. V Poslanski skupini Nove Slovenije ocenjujemo, da moramo biti do zavarovalniške branže zelo pozorni, torej še bolj pozorno, država bi morala še bolj stimulirati in spodbujati državljane in organizacije predvsem za zavarovanje premoženja – klimatske spremembe nam žal prinašajo vse več uničevalnih ujm – in za zavarovanje tega, kar nam je najdragocenejše in imamo eno samo, to je za zavarovanje življenja. Prav vidik večjega zagotavljanja varnosti zavarovalcev je eden izmed ključnih razlogov za noveliranje tega zakona, hkrati pa usklajujemo pravni red Republike Slovenije s pravnim redom Evropske unije. Na podlagi evropske direktive o izvajanju načela enakega obravnavanja moških in žensk pri dostopu do blaga in storitev ter oskrbi z njimi je Sodišče Evropske unije s sodbo prepovedalo nastajanje razlik v zavarovalnih premijah in drugih dajatvah zaradi spola zavarovane osebe. V skladu s sodbo Sodišča Evropske unije sedaj prilagajamo našo nacionalno zakonodajo, torej Zakon o zavarovalništvu. Osebna okoliščina spola odslej ne bo smela biti razlikovalni dejavnik pri določitvi premij in izplačilu zavarovalnin. Zavarovalnice bodo sicer še naprej lahko obdelovale podatke glede spola za oblikovanje rezervacij in tudi za trženje zavarovalnih produktov življenjskega in zdravstvenega zavarovanja, ne bodo pa smele zavarovalnice določiti različne višine premij in drugih dajatev za ženske in moške v individualnih pogodbah. Večje zavarovanje varnosti zavarovancev bo doseženo z obrazcem, ki ga bo predpisala Agencija za zavarovani nadzor za življenjska, nezgodna ter zdravstvena zavarovanja. S tem obrazcem bo dosežena večja transparentnost za zavarovalca, saj bodo iz njegove vsebine razvidni stroški sklenitve teh zavarovanj, predvsem pa bodo razvidne vse ključne informacije lastnosti zavarovalnega produkta. Te informacije so bile doslej razpršene po različnih mestih v ponudbi, prilogi k ponudbi, polici, prilogi k polici, splošnih pogojih, dodatki k splošnim pogojem in še kje. Tako zavarovalec doslej ni mogel imeti celovitega vpogleda v vsebino zavarovalne pogodbe, ki jo je podpisal. Zato sedaj to pomanjkljivost zakonodaje odpravljamo. Novela zakona o zavarovalništvu bo pomembno prispevala k zmanjšanju rizikov zavarovalcev pri sklepanju zavarovalnih pogodb na področju življenjskih, nezgodnih in zdravstvenih zavarovanj ter povečala njihovo pravno varnost, zato bomo poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona v zavarovalništvu podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 7. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O JAVNEM NAROČANJU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, ki bo poleg Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnem naročanju predstavil tudi predlog sprememb in dopolnitev Zakona o javnem naročanju na vodnem, energetskem, transportnem področju in področju poštnih storitev ter Predlog zakona o javnem naročanju na področju obrambe in varnosti. Besedo ima dr. Dejan Krušec, državni sekretar na Ministrstvu za finance.
Hvala lepa. Spoštovani poslanke in poslanci! Rad bi predstavil spremembe in dopolnitve Zakona o javnem naročanju pod točko 5, ki je pred vami, in prav tako tudi novelo zakona o javnem naročanju na tako imenovanem infrastrukturnem področju, se pravi, na vodnem, energetskem ter transportnem področju in področju poštnih storitev, ter pod točko 7 Predlog zakona o javnem naročanju na področju obrambe in varnosti. Vse te tri zakone boste obravnavali v nadaljevanju. Z navedenimi zakoni vzpostavljamo preglednejši, enostavnejši, debirokratiziran in informacijsko podprt sistem javnega naročanja. S temi zakoni se v naš pravni red prenaša Direktiva o obrambnem in varnostnem naročanju, vendar se poglavitni del sprememb v novelah nanaša na izboljšanje sistema javnega naročanja. Se pravi, ti trije zakoni predstavljajo prvi korak v širši reformi tega sistema. Reforma tega sistema pa bo sledila nemudoma po zaključku modernizacije evropskih direktiv o javnem naročanju. Ključne rešitve, ki so v teh treh zakonih, so naslednje. Z novelami teh zakonov se omogoča naknadna predložitev dokazil, ki niso bistvena za razvrstitev ponudb. S tem se zagotavlja vsebinsko odločanje o ponudbah, hkrati pa se znižujejo stroški ponudnikov za sodelovanje v postopkih javnega naročanja, zaradi česar se poenostavlja postopek naročanja. Naročniki bodo namreč od ponudnikov v fazi oddaje ponudb lahko zahtevali le tiste elemente, ki se nanašajo na tehnične specifikacije predmeta naročanja. Z zakoni se vzpostavlja tudi tako imenovani enotni informacijski sistem, kjer bo mogoče na enem mestu preveriti, ali ponudnik oziroma njegova ponudba izpolnjuje naročnikove zahteve, tako imenovani e-dosje. Ta dosje ponudnika bo zajemal osnovne podatke, z njegovo vzpostavitvijo pa bodo nepotrebnega administriranja razbremenjeni ponudniki, naročniki in tudi organi, ki vodijo uradne evidence. Glede na gospodarske razmere se nekatere zahteve glede osnovne usposobljenosti ponudnika, ki so bile v prejšnjem letu opredeljene kot obvezne, ponovno opredeljujejo kot dopustne v teh novelah. Torej, naročniki bodo sami glede na predmet naročanja, razmere na trgu in druge okoliščine presodili, katere izločitvene pogoje upoštevati pri oddaji naročila. Z novelami se uvaja tudi nadzor nad sklepanjem aneksov, s katerimi se povečuje obseg predmeta oziroma vrednosti pogodbe. To seveda pomeni več preudarnosti pri rabi javnih sredstev. S tem pa se zmanjšujejo tudi korupcijska tveganja, saj se zagotavlja večja transparentnost glede morebitne povezave ponudnika in oseb, ki pri oddaji naročila sodelujejo na strani naročnika. Zaradi vse pogostejših dampinških cen se opredeljujejo tudi dodatni kriteriji za preverjanja neobičajno nizkih ponudb, ki so povzeti iz predloga novih direktiv EU. Na ta način se zagotavlja doslednejše preverjanje neobičajno nizkih ponudb, zmanjšuje pa se tudi možnost kartelnih dogovorov med ponudniki. Ministrstvo za finance in Vlada na podlagi predlaganih sprememb javnonaročniške zakonodaje pričakujeta več transparentnosti, konkurenčnosti, gospodarnosti in predvsem večjo težo pri vsebinskem odločanju v postopkih javnega naročanja. Zdaj pa še posebnost pri zakonu o javnem naročanju na področju obrambe in varnosti. S tem zakonom se v naš pravni red prenaša direktiva, ki ureja obrambno javno naročanje. Obramba in zaupna naročila, na podlagi katerih so morali naročniki pred izvedbo javnega naročila pridobiti soglasje posebne medresorske komisije, konkurenčnega postopka javnega naročanja pa jim ni bilo treba izvesti. S spremembo tega zakona se tovrstno naročanje ureja na podoben način kot običajno javno naročanje, upoštevaje pri tem posebnosti področja. Upoštevaje vse navedeno Vlada predlaga, da Državni zbor predmetne zakone podpre. Hkrati predlagamo, da po opravljeni drugi obravnavi, če bodo izpolnjeni poslovniški pogoji, Državni zbor že na tej seji opravi tudi tretjo obravnavo predloga. Zaradi prenosa direktive o obrambnem in varnostnem področju je namreč potrebno zagotoviti hkratno uveljavitev teh treh zakonov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku mag. Andreju Širclju.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovani državni sekretar, kolegi in kolegice! Kot je podpredsednica že povedala, je Odbor za finance in monetarno politiko 7. novembra obravnaval ta predlog zakona. Tudi ta predlog zakona, kot je bilo že povedano, je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. Ob tem je odbor sprejel mnenje Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora s pripombami k nekaterim določbam predloga ter mnenje informacijskega pooblaščenca. Odbor je bil seznanjen tudi s predlogi za amandmaje odbora Obrtno-podjetniške zbornice Slovenije. Na podlagi obeh mnenj so koalicijske poslanske skupine vložile amandmaje k 5., 7., 12. in k 13. členu zakonskega predloga. Iz predstavitve noveliranih členov je razvidno prizadevanje predlagatelja, se pravi Vlade, po vzpostavitvi preglednejšega, enostavnejšega in informacijsko podprtega sistema, ki bo urejal javno naročanje. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je v predstavitvi mnenja poudarila, da amandmaji koalicijskih poslanskih skupin k 5., 7. in k 13. členu sledijo spremembam te službe. Tematsko bogata razprava na odboru se je med ostalim dotaknila tako imenovanih zelenih "in-house" javnih naročil v zvezi z dodelitvijo evropskih sredstev, finančnih posledic uvedbe informacijskega sistema, ustreznejše obravnave malih podjetij ter utemeljenosti neselektivne izvedbe strokovnih izpitov vseh zaposlenih na področju javnega naročanja. Hkrati je razpravljavce zanimala ocena vlade glede trenutne ureditve sistema javnega naročanja in pričakovane izvedbe sistemskih sprememb izpostavljenega področja. Odbor se je tudi seznanil, da je v pripravi nova evropska direktiva za sistemsko ureditev javnega naročanja v Evropski uniji. Na tej podlagi bo predvidoma v letu in pol pripravljena korenita pravna reforma celotnega področja javnega naročanja v Sloveniji. Ob tem je bilo tudi pojasnjeno, da bo delež tako imenovanih zelenih naročil tudi v Sloveniji v kratkem lahko dosegel evropsko povprečje, ki znaša 12 %. Ob obravnavi je odbor na podlagi osmega odstavka 131. člena Poslovnika Državnega zbora sprejel še amandma k 13. členu. V nadaljevanju se je odbor v skladu s 130. členom Poslovnika Državnega zbora opredelil do vloženih amandmajev in pri tem sprejel amandmaje koalicijskih poslanskih skupin k 5., 7. in 12. členu predloga. V nadaljevanju je odbor v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka, 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona kot sestavni del poročila odbora. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke – gospa Romana Tomc.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica, državni sekretar z ekipo, kolegice in kolegi! Velik pomen javnih naročil pri delovanju in razvoja gospodarstva je seveda nesporen. V Evropski uniji znaša obseg javnih naročil okoli 11 % bruto domačega proizvoda, žal za Slovenijo teh podatkov nimamo. Zadnje poročilo, ki ga lahko najdemo na spletnih straneh Ministrstva za finance, daje podatke, koliko je bilo teh naročil v letu 2007. Ne glede na to pa obstajajo neke ocene. Te ocene so, da pri nas znaša delež javnega naročanja tam nekje okoli 7 % bruto domačega proizvoda in da, recimo, tam nekje okoli 25 % vseh odhodkov iz proračuna gre na račun javnega naročanja. To pomeni okoli 2 milijardi 200 tisoč, 2 milijardi 500 tisoč evrov, kar je zelo velika pogača, ki jo je treba razdeliti, in seveda apetiti, kdo bo to pogačo dobil, kdo bo dobil več od nje, so zelo veliki. Jasno pa so pravila javnega naročanja tista, ki morajo biti dobro napisana, da te pretirane apetite omejijo v neke zakonske dobre okvire. Ta pravila morajo zagotoviti, da bo javno naročanje gospodarno, da bo učinkovito in da bo transparentno. Sprememba zakona, ki jo danes obravnavamo, je ena izmed mnogih v zadnjih letih. To, da se zakoni spreminjajo na tem področju tako hitro, seveda ni dobro in vnaša nek nemir in neko negotovost tako med ponudnike kot med naročnike. Kot smo slišali, pa se nam kmalu obetajo nove spremembe. Od teh novih sprememb pričakujemo, ko jih bomo enkrat obravnavali, da bomo to obveznost prenosa direktiv v našo zakonodajo opravili bolj skrbno, kot smo jo opravili leta 2006, ko smo to prvič počeli. Namreč, takrat smo podlegli tem zahtevam, da v naš pravni okvir prenesemo vse tisto, kar direktive od nas zahtevajo, za vsak slučaj pa še malo več. Tako smo si naredili ta sistem grozno zakompliciran in nepregleden in to ne pripomore k neki transparentnosti in bolj učinkovitemu gospodarjenju. Kdo pa je zaradi tega plačal najvišjo ceno? Najvišjo ceno tega zapletenega netransparentnega sistema so pri nas plačala manjša, mala in srednja podjetja. Trg javnih naročil so obvladovali in verjetno še obvladujejo veliki ponudniki, ki so zelo spretno izkoriščali vse slabosti in pomanjkljivosti zakona. Na ta račun je bilo verjetno porabljenega veliko več javnega denarja kot bi ga bilo lahko porabljenega, in številni podizvajalci so v boju za preživetje, zato da bodo prišli do posla, seveda pristali na vse mogoče in nemogoče zahteve glavnih izvajalcev, na koncu pa zelo pogosto ostali tudi brez zasluženih plačil. Gospodarstvo, posebej malo, zato seveda še posebej pozorno spremlja to področje in že dolga leta opozarja na te nepravilnosti. Ta sprememba, ki jo imamo danes pred nami, prinaša nekaj popravkov na tem področju, zato jo podpiramo in menimo, da bo zaradi tega trg javnega naročanja tudi za mala podjetja bolj dostopen in bolj enakopraven. Pozdravljamo tudi opustitev strokovnega izpita za javne uslužbence, ki sodelujejo v postopkih javnega naročanja. Menimo namreč, da izpit sam po sebi še ne pomeni kvalitete. Mi moramo delati na kvaliteti, na izobraževanju, seveda pa ti izpiti prinašajo neko dodatno administrativno oviro, ne nazadnje pa tudi dodatno finančno breme za državo. Še nekaj! Glede na izkušnje, ki jih imamo v Sloveniji z delovanjem informacijskih sistemov, opozarjamo na veliko previdnost pri vzpostavitvi podatkovne zbirke, v kateri bodo na enem mestu zbrane informacije o izpolnjevanju najpogostejših pogojev glede usposobljenosti ponudnika. To je dobra rešitev, vendar naj bo to podlaga za poenostavitev in za večjo preglednost sistema, ne pa priložnost za lahek in hiter zaslužek nekoga, ki bo državi prodal programsko opremo. V EU imajo te podlage že pripravljene. Pričakujemo, da bomo v naslednjem letu razpravljali o bistveno širši vsebini. To, kar imamo danes pred seboj, pa pozdravljamo, ker vendarle menimo, da vnaša neke spremembe v pozitivni smeri na trg javnih naročil. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov – gospod Matevž Frangež.
Gospa podpredsednica, najlepša hvala za besedo! Naj že na temu mestu povem, da bomo v tej razpravi združil vsa stališča ob zakonu o javnem naročanju kot tudi njegovih dveh dvojčkih zakon o javnem naročanju na področju vodne, energetskega, transportnega področja in področja poštnih storitev kot tudi na področju obrambe. Naj spomnim na besede Janeza Janše, ki je še kot vodja opozicije obljubljal, da je mogoče pri javnem naročanju prihraniti 200 milijonov evrov letno. Iz predlogov proračunov pa tudi iz predlaganih rešitev realizacije, te obljube ni mogoče zaznati. Seveda pa je treba poudariti, da za Socialne demokrate cena pri javnem naročanju ne more biti edini kriterij. Vemo, kaj se je dogajalo v preteklosti z dampinškimi cenami nekaterih ponudnikov velikih, recimo, gradbenih poslov in potem z veriženjem aneksov, ki so na koncu povzročili predvsem to, da je bila cena opravljene javne storitve, cena naročenega gradbenega posla na koncu bistveno večja, kot če bi preudarneje na osnovi ustreznih garancij odločali o postopkih javnega naročanja takrat, ko smo javna naročila oddajali. Ob tem pa velja kot posebej zanimivo področje, ki zasleduje ob finančnih še druge učinke, omeniti področje zelenega javnega naročanja, kjer prav tako pričakujemo, da bo Vlada v nadaljnjih spremembah postregla tudi s tovrstnimi rešitvami. Socialni demokrati menimo, da je treba izboljšati sistem javnega naročanja, seveda pa se ne moremo izogniti očitku, da je Vlada z ukinitvijo enotne agencije za javno naročanje že naredila korak nazaj pri učinkovitosti javnega naročanja. Javna naročila ostajajo pomemben generator gospodarske rasti, že prej omenjeno leto 2007 in dejstvo, da je takrat Slovenija z oddajo javnih naročil ustvarila ekvivalent 13 % bruto domačega proizvoda. V vsakem primeru je to področje pomembno, ker moramo skozi te postopke zagotoviti pravično in transparentno oddajo naročil, transfer javnega denarja za opravljanje določenih poslov k zasebnemu in tukaj mora biti v sistemu vgrajenih dovolj varovalk, zato da je takšno početje nesporno pregledno in odgovarja interesu javnosti. Socialni demokrati pri tem opozarjamo, da se še vedno pojavljajo primeri, ko se prevečkrat zavlačuje s postopki javnega naročanja s pritožbami Državni revizijski komisiji. Obenem pa je mogoče opaziti pomanjkanje nadzora nad javnim naročanjem, kot je morda dober in aktualen primer – primer mariborskih radarjev. Glede pravnega varstva javnega naročanja obžalujemo, da Vlada ni naredila popravkov ustrezne zakonodaje. Kot veste, je prejšnja vlada sprejela Zakon o pravnem varstvu v postopkih javnega naročanja in iz kakšnih aktualnih primerov je mogoče ugotoviti, da bi bilo treba razširiti podlago za uveljavljanje ničnosti v tistih pravnih poslih, kjer prihaja do očitnih nezakonitosti ali bistvenih kršitev zakonodaje. Seveda pa je treba urediti področje javnega naročanja tudi z vidika izboljšanja črpanja evropskih sredstev. Kot ugotavlja Evropsko računsko sodišče, se v primeru Slovenije pojavlja vse preveč napak pri porabi evropskih sredstev. Po mnenju Socialnih demokratov bi morali povezati nadzor nad javnim naročanjem in nadzor nad porabo evropskih sredstev. S tem bi dosegli manj napak pri črpanju evropskih sredstev ter hitrejše črpanje, kar je pomembno z vidika spodbujanja gospodarstva. Naj zaključim s pričakovanjem, da bomo v nadaljnjem postopku uveljavili enotno in obvezno prakso; enotno obveznost pri oddaji vseh vrst javnih naročil, da bodo vsi posli sklenjeni na podlagi javnega naročanja ustrezno opremljeni tudi s protikorupcijskimi klavzulami in da bo torej mogoče razdrtje pogodb, ki realizirajo takšna javna naročila ob ugotovljeni korupciji in klientelizmu. Izkušnje iz preteklosti kažejo, da je to področje nujno narediti, kajti še vedno obstaja [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]takšni ali drugačni oblasti vrsta možnosti za zlorabe javnega denarja.
Hvala lepa. Poslanska skupina Državljanske liste – gospod Bojan Starman.
Še enkrat lep pozdrav! Najprej, govoril bom o vseh teh treh zakonih hkrati in vse tri bomo v Državljanski listi podprli. Ti zakoni prinašajo debirokratizacijo, poenostavitev postopkov pri javnem naročanju, s tem seveda tudi manjše stroške tistih, ki se prijavljajo na javna naročila, kot tistih, ki jih izvajajo. To seveda pozdravljamo. Prav je tudi, da se naredi dodatna kontrola pri dodatnih pogodbah po javnih naročilih, tako imenovanih aneksih, in seveda vse te stvari, tudi uvedba evropske direktive o naročanju na obrambnem področju, ki na nek način demistificira to področje naročil in jih približuje rednemu postopku. Tukaj se je lahko dogajalo marsikaj, ker je bilo vse tajno. Sedaj pa se deli na to, da so res samo izjemne stvari tiste, predvsem na varnostnem področju, ki se še lahko vodijo po posebnih postopkih. Ostale stvari se pa vodijo pač podobno kot pri vseh javnih naročilih. Osebno, kot sem rekel, pozdravljamo te spremembe, seveda si pa ne predstavljamo, da bomo s kakršno koli zakonodajo rešili problem javnega naročanja. Moje osebno mnenje je, da bi morali biti ti postopki veliko veliko bolj poenostavljeni. Velikokrat sem že rekel, kaj je bistvo javnega naročanja in zakona s tega področja – da pripeljemo čim bolj ugodne nakupe v potrošnjo države, čim cenejše, kar pomeni, da je treba odpreti prostor konkurenci, poiskati več ponudb za vsako stvar in izbrati najbolj ugodno. Rekel sem tudi, da če bi znali tak zakon napisati na dveh straneh, bi bilo to najbolje, najlažje in najbolj učinkovito in tudi najlažje bi take stvari nadzirali. Ko sem gledal po teh naših proračunih, na vseh postavkah ocenjujem sam, da imamo okoli štiri do štiri in pol milijarde porabe sredstev na tak način. To je že kar nekaj več kot 10 % našega BDP. Velikokrat sem v svojih razpravah o varčevanju povedal, da je to en segment, ki je zelo pomemben, in da bi pri tem segmentu lahko privarčevali vsaj milijardo evrov na leto. Tukaj sem mislil na 25 odstotkov, kar se mi zdi, da če gledamo stvari, ki so se dogajale v preteklosti, bi verjetno bilo to mogoče narediti. Poglejmo si cestne programe, poglejmo si elektrarno, poglejmo si zdravila [[...]]Poglejmo samo primer, če se spomnimo, kako smo kupovali operacijske mize, kakšne so bile te razlike, koliko je tukaj teh zadev. Če bi bila zadeva zelo enostavna, zelo pregledna in jasno nadzorovana, se take stvari ne bi dogajale. Da bi pa z zakonom in zapisanim v zakonu uspeli preprečiti korupcije na tem področju, vemo, da je za štiri milijarde kar veliko tistih, ki so zainteresirani za posle in dobiti čim več denarja od države za izvedbo teh poslov. Tukaj pa mislim, da bomo to težko dosegli, ker ne glede na to, kaj bomo napisali, bodo zviti ljudje znali poiskati luknje v zakonu in priti do ugodnih in dobrih naročil v podjetju. Tukaj je potreben drug pristop in druge stvari. Mislim, da je ena od velikih stvari, ki se je naredila čisto drugje kot v Zakonu o javnem naročanju; to je nek supervizijski sistem, ki sta ga uvedla gospod Klemenčič in Agencija za preprečevanje korupcije, ki sta javno pokazala, da jo vsak lahko vidi, tako novinarji, tako konkurenca, ki se je javila na razpise, kdo dobiva posle, pod kakšnimi pogoji jih dobiva, kdo opravlja največje stvari. Mislim, da je to navidezno popolnoma nepomembna zadeva, pa je veliko več naredila/naredil na javnih naročanju. Tudi takoj se je pokazalo, katere stvari so tukaj politično dogovorjeni posli med prijatelji in kateri so resni posli med poslovnimi ponudniki, ki so vsi upoštevani na enak način. Skratka, na tak način bi bilo treba iskati večjo kontrolo nad tem. Mislim pa in upam, da bomo tukaj bolj dosledni in da bomo uspeli poiskati v naslednjih letih to milijardo rezerv, ne samo 200 milijonov, toliko jih je brez skrbi na vseh področjih mogoče prihraniti. Seveda, zdaj ko smo v krizi, malo manj investiramo, jutri bo pa mogoče bolje. Še enkrat, podprli bomo vse tri spremembe zakona.
Hvala lepa. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke – gospod Roman Žveglič.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Kolegi, kolegice, dober dan! Pred nami je prvi izmed dveh noveliranih zakonov o spremembah in dopolnitvah zakonov o javnem naročanju tako na splošnem kot tudi na vodnem, energetskem, transportnem področju in na področju poštnih storitev. Kot smo slišali, z novelama sledimo uskladitvi slovenskega pravnega reda z evropskim, zlasti nove evropske ureditve javnega naročanja na področju obrambe in varnosti. Ob tem se v zakonodajo s področja javnega naročanja uvaja še nekaj manjših, vendar potrebnih sprememb s ciljem bolj učinkovitega sistema javnega naročanja. Med njimi je zlasti pomembna vzpostavitev enotnega informacijskega sistema, v katerem bodo naročniki na enem mestu preverjali podatke o ponudnikih, zbranih iz uradnih evidenc. Vzpostavitev informacijskega sistema v okviru projekta e-naročanje sledi sprejetemu akcijskemu načrtu e-poslovanja javne uprave in, kar je posebej pohvalno, se v 85 % financira iz Evropskega socialnega sklada. V okviru tega projekta bo javno naročanje v celoti podprto elektronsko in bo na voljo vsem institucijam v javni upravi. Ukinjamo tudi obveznost opravljanja strokovnega izpita iz javnega naročanja, saj so na tem področju, kot vemo, spremembe edina stalnica in opravljeni izpit le krajši čas dokazuje poznavanje zakonodaje. Osebe, ki vodijo in odločajo o postopkih javnega naročanja, takih je kar okoli 6 tisoč 500, bi v skladu z veljavnim zakonom morala ta izpit opraviti do konca leta 2012. Vendar, bistveno je njihovo znanje, ne pa, da imajo papir, da znajo. Večja učinkovitost postopkov javnega naročanja bo po novem zagotovljena tudi z opustitvijo nekaterih zahtev glede osnovne usposobljenosti ponudnikov, ki so bili s spremembami leta 2011 opredeljene, kot obvezne. Po novem bo tudi naročnik zahteval predložitev dokazil, ki niso potrebna za ocenjevanje ponudb, le od najugodnejšega ponudnika. Tako se bodo zmanjšali stroški ponudnikov, ki sodelujejo v postopkih javnega naročanja. Z novelo zakonodaje na področju javnega naročanja se spreminjajo tudi obvezni izločitveni pogoji ponudnikov, ki smo jih z zanjo novelo v letu 2011 opredelili dosti strožje, kot nam to nalaga evropska zakonodaja in kot to pogosto počnemo – postali smo bolj papeški od papeža. Še naprej bo obvezen izločitveni pogoj povezan z dokazilom ponudnika, da ima poravnane vse davčne obveznosti in vse prispevke za socialno varnost; s to izjemo, da smo to določbo naredili nekoliko bolj življenjsko, in v primeru, da gre za resnično nizke dolžniške zneske, govorimo o nekaj 10 evrih, to še ne pomeni popolnoma avtomatizirane birokratske izločitve. Kot je bilo povedano na začetku, so v tej noveli zakona kot tudi pri tistih, ki jih bomo obravnavali takoj v nadaljevanju, spremembe na več področjih praktično identične, zato bomo v Slovenski ljudski stranki zakone podprli in v nadaljevanju še podali nekaj stališč. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Möderndorfer, proceduralno.
Spoštovana predsedujoča! Prosim, če najmanj za eno uro prekinete delo Državnega zbora. V hiši imamo kriminaliste in več kot ena tretjina mojih poslancev ne more več sodelovati pri delu Državnega zbora in za to, da jaz sploh vidim, za kaj gre, da omogočimo vsaj normalne pogoje dela. Živimo v državi, kjer, izgleda, policija zelo rada hodi po Državnem zboru. Mislim, da je treba najprej razčistiti osnovne stvari, zato da bomo vedeli sploh, kaj delamo v tem državnem zboru. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glede na vaš proceduralni predlog in glede na to, da kot podpredsednica Državnega zbora, ki sedaj vodim sejo, s tem nisem bila seznanjena, bom vašemu proceduralnemu predlogu ugodila. Torej nadaljujemo sejo ob 14.35 oziroma ob 14.40, ker je ura 13.37. Prekinjam sejo Državnega zbora v skladu s 1. točko 73. člena Poslovnika Državnega zbora, ki opredeljuje, da predsedujoči lahko med sejo prekine delo Državnega zbora in določi, kdaj se bo nadaljevalo. Torej ob 14.40 nadaljujemo sejo Državnega zbora.
Spoštovani, nadaljujemo prekinjeno sejo Državnega zbora. Seznanim vas lahko, da me je vodja Poslanske skupine Pozitivna Slovenija gospod Jani Möderndorfer seznanil, da je prejel telefonski klic s strani kriminalistov in o tem je obvestil predsednika Državnega zbora, zato je tudi proceduralno predlagal prekinitev seje. Seveda pa mi je to prejeto informacijo potrdil tudi predsednik Državnega zbora dr. Gregor Virant. Nadaljujemo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Besedo ima poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije – gospa Marija Plevčak.
Hvala za besedo. S predlogom zakona se urejajo le najnujnejše spremembe, potrebne zaradi uskladitve s pravnim redom Evropske unije in zagotavljanja lažjega dostopa do trga javnih naročil slovenskim gospodarskim subjektom. Omogočena bo večja konkurenčnost, s tem pa tudi gospodarnejša raba javnih sredstev. S predlagano novelo bodo odpravljene pomanjkljivosti, ki so se pokazale v praksi in zaradi katerih je bilo do sedaj onemogočeno čezmejno sodelovanje naročnikov pri oddaji javnih naročil. Zasleduje se večja učinkovitost postopka javnega naročanja, predvidena pa je tudi vzpostavitev enotnega informacijskega sistema, v katerem bodo naročniki na enem mestu preverjali tiste podatke o ponudniku, za katere se vodi uradna evidenca. Predlog spodbuja uveljavitev načela kratkih verig, kar pomeni, da želimo zagotoviti, da tudi lokalna oskrba pod pogoji evropske zakonodaje postane del prakse pri slovenskih javnih naročilih. Pri predlogu zakona velja izpostaviti odpravo oziroma omejitev korupcijskih tveganj pri javnih naročilih. Na predlog Komisije za preprečevanje korupcije ja namreč v predlogu zakona določeno, da mora uslužbenec ali druga oseba, ki vodi, sodeluje ali odloča o kateri koli fazi postopka javnega naročanja, svojega predstojnika oziroma naročnika nemudoma obvestiti o morebitnem nasprotju interesov. V Poslanski skupini DeSUS se zavzemamo za hitrejše in učinkovitejše postopke javnega naročanja in zaradi tega bomo predlog zakona tudi podprli.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani! Prepričan sem, da ni nikogar, ki se je v preteklosti kakor koli ukvarjal s postopki javnega naročanja, ki ne bi z menoj delil mnenja, da so postopki javnih naročil pri nas prezahtevni, prezapleteni in prenormirani. V preteklosti smo v želji, da bi prav vsak korak v postopku javnega naročanja dosledno uredili in definirali, v našo zakonodajo ne le prevzeli vse evropske direktive, pač pa smo natančno predpisali tudi podrobna postopkovna in materialna določila, ki bi jih bilo sicer mnogo bolje prepustiti v odločanje javnim naročnikom ob oddaji vsakokratnega javnega naročila. Tako smo dobili zares obsežen in zapleten zakonodajni okvir, ki ga bo treba v bodoče res temeljito prenoviti. V Novi Sloveniji se zavzemamo za poenostavitev postopkov javnih naročil, to smo dejansko na nek način uspeli integrirati tudi v našo koalicijsko zavezo, ta pa je, da se sistem javnih naročil poenostavi in debirokratizira. Izbor ponudnika mora temeljiti na najbolj gospodarni odločitvi in ne nujno na najnižji ceni, kot se je v praksi to pogosto dogajalo sedaj in zakonodaja s področja javnega naročanja ni dosegala svojega cilja. S sedanjimi spremembami zakonodaje na področju javnega naročanja si prizadevamo vzpostaviti bolj pregleden in enostavnejši, debirokratiziran in informacijsko podprt sistem javnega naročanja, kar bo doseženo predvsem z naslednjimi ukrepi oziroma s sklopi novostmi. Prvič. Naročnik ob oddaji javnega naročila lahko zahteva, da ponudniki predložijo le predračun in elemente, ki se nanašajo na tehnične specifikacije predmeta naročanj. Drugič. Pomembna novost, ki se uvaja z novelo Zakona o javnem naročanju, je tudi odprava obveznega usposabljanja in obveznega strokovnega izpita iz javnega naročanja za tiste javne uslužbence, ki sodelujejo v postopkih oddaje javnih naročil. In tretjič, bi posebej izpostavili pomen uvedbe enotnega informacijskega sistema. Sistem e-naročanja bo namreč odpravil obsežno administriranje v postopkih javnega naročanja, naročnikom ne bo treba vsakokrat prilagati obsežene dokumentacije zahtevanih dokazil. Z uvedbo enotnega informacijskega sistema bodo namreč javni naročniki na enem mestu lahko preverjali podatke o ponudniku, za katere se vodi uradna evidenca, pa tudi nekatere podatke, če bo ponudnik za njihovo objavo zainteresiran in bo podal svoje soglasje, to je predvsem za reference ponudnika. Če govorimo o e-naročanju, se pravi o informacijski podpori javnega naročanja, naj spomnim, da smo tudi na odboru bili pozorni do relativno visoke številke oziroma vrednosti tega sistema, ta je predvidena približno v višini 2,2 milijona evrov, obenem pa smo opozorili vlado, da naj bo pri izdelavi aplikacije oziroma softwarske rešitve izjemno pazljiva, obenem pa tudi od Ministrstva za finance zahtevali – kar je ministrstvo tudi obljubilo in se za to zahvaljujem –, da člani Odbora za finance dobimo pregled vseh stroškov vzdrževanja aplikacij, se pravi softwarskih rešitev kakor tudi vzdrževanja strojne opreme, mrež in tako dalje. Namreč ocenjujemo, da so ti stroški izjemno izjemno visoki, govorimo za ministrstva in za organe v sestavi, in da imamo tu najbrž še veliko rezerve. Poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije bomo novelo Zakona o javnem naročanju podprli, zavedamo pa se, da bo treba zakonodajo s področja javnega naročanja v bodoče še nadalje temeljito nadgrajevati. Trenutno so namreč v fazi sprejemanja nove direktive Evropske unije na tem področju, ki jih bo treba implementirati v našo nacionalno zakonodajo, kar bo dodatno poenostavilo postopke javnega naročanja. Ker so zakonodajne rešitve identične tudi na področju Zakona o javnem naročanju na vodnem, energetskem, transportnem področju in področju poštnih storitev, napovedujem podporo poslancev Poslanske skupine Nove Slovenije tudi noveli tega zakona. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Pozitivna Slovenija – gospod Jerko Čehovin.
Hvala lepa, gospa podpredsednica! Najprej naj povem, da tukaj stoji Jerko Čehovin, ne pa njegov klon. Še to moram reči, da se to stališče nanaša tudi na 6. točko, tako da ne bomo posebej podajali stališča. Sam sistem javnega naročanja naj bi bil hiter in transparenten. V Sloveniji ni nič od tega. V Pozitivni Sloveniji se zavzemamo za celovito reformo javnih naročil v Sloveniji. Tu mislimo na sistemsko urejenost celotnega področja, in sicer tako, da se bodo naročniki lahko bolje in kvalitetnejše posvečali vsebini in ne tako, kot je to do sedaj, samo formi. Še vedno menimo, da je odstop od obveznega izobraževanja uslužbencev, ki sodelujejo v postopkih javnega naročanja, napaka. Kot ste tudi sami ugotavljali, je pogosto praksa tista, ki odreja, kako se postopek vodi. Tu mislim na celoten postopek: od priprave objave javnega naročila do same oddaje javnega naročila. Praksa, ki se je uveljavila, je žal takšna, da uslužbenci v strahu pred formalnimi napakami vsebino predmeta javnega naročila obravnavajo v podredni povezavi in tako se vrtimo v začaranem krogu aneksov, krogu pretiranih zahtev po nepotrebnih ali prekomernih zahtevah s strani naročnikov. Po drugi strani pa vsi skupaj lahko ugotavljamo preko mnenj Komisije za preprečevanje korupcije do mnenj Računskega sodišča, da se pogosto že v sami vsebini naročila preferira določenega ponudnika. Tako je pri javnih naročilih moč zaslediti zahtevo po točno določenih blagovnih znamkah, vsebinske zahteve, ki že v startu izločijo primernejše ponudnike in ponudbe. Tako mislimo, da se ne zasleduje primarnega cilja javnega naročanja, in sicer to, da se ob vzpostavitvi najostrejše konkurence med ponudniki doseže najboljše razmere med kakovostjo in ceno. Vsi poznamo kartelna dogovarjanja gradbincev, nikoli končanih zgodb z aneksi. Tukaj bi povzel misel dr. Šoltesa, ki je podobne in slabe povezave ugotavljal tudi pri ponudnikih informacijskih storitev. Pomembno razliko med gradbenimi in informacijskim sektorjem pri izvedbi javnih naročil je našel le v prisotnosti aneksov. Teh IT ponudniki ne sklepajo, ampak se kar poročijo z naročnikom z nadgradnjami in licencami. To je poroka, razveza pa navadno zelo veliko stane. Na področju informacijskih tehnologij odločitev za določenega ponudnika najpogosteje pomeni tudi poznejšo dolgoletno partnerstvo, povezano z vzdrževanjem, nadgradnjami, izobraževanjem in obnavljanjem morebitnih licenc, in zopet se vrtimo v spirali omejene konkurence in vprašljivih cen. Vsekakor lahko na vseh področjih javnega naročanja ugotavljamo, da imamo težave in zato se Pozitivna Slovenija zavzema za celovito reformo sistema javnega naročanja. Ta reforma mora vzpostaviti učinkovite mehanizme za preprečevanje nepoštenih poslovnih praks. To lahko dosežemo le tako, da so postopki pregledni, in to v vseh fazah. Reforma mora prav tako vključevati strateške usmeritve in javno naročanje povezati s strateško usmerjenostjo Slovenije ter preko kupne moči javnega sektorja spodbujati nabavo dobrin z višjo družbeno vrednostjo; torej spodbujati inovacije, javno zdravje, zaposlovanje, podpirati boj s podnebnimi spremembami. Tu naj omenim tudi zelena javna naročila, po katerih naj bi bilo vsaj 50 % vseh javnih naročil zelenih – torej v skladu z merili, ki jih določa Evropa. Če tukaj omenim še nekaj primerov dobre prakse uporabnih in inovativnih rešitev, ki obenem podpirajo boj s podnebnimi spremembami, hkrati pa tudi pomenijo določen prihranek javnih sredstev, bomo vsi vedeli, o čem govorim – primer mesta Dunaj, ki tako z zelo preprostim ukrepom, kot je namestitev naprav za varčevanje vode v javnih zgradbah, šolah in vrtcih, na leto ustvari za 1,5 milijona evrov prihranka. Sam strošek namestitve pa je seveda veliko nižji. V Grčiji, na katero gledamo dostikrat s posmehom, so z nakupom recikliranega papirja za potrebe javnega sektorja dosegli nižjo ceno, kot jo ima navadni papir. Mesto Kolding na Danskem je z nabavno politiko, ki popolnoma upošteva okoljske vidike, doseglo znižanje proračuna, namenjenega za javno naročanje, za 10 %. Takih primerov je še in še. Opozoril pa bi tudi na kriterij najnižje cene, ki se žal ohranja tudi naprej [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]je postal predmet manipulativnega ravnanja. Zdi se, kot da to merilo javnim naročnikom olajšuje utemeljitev, da so z njimi izpolnjena načela učinkovite porabe javnih sredstev. Poleg tega pa se jim v razpisnih pogojih in ob izbiri izvajalca ni treba truditi z merili za ekonomsko najugodnejše ponudbe, ki ni nujno najcenejša. Široka uporaba merila najnižje cene spodbuja nelojalno konkurenco med ponudniki in njihovo nezmožnost kritja poslovnih stroškov. S tem so prizadeti zlasti podizvajalci in zaposleni, čas izvedbe naročila se podaljšuje, na koncu pa je projekt znatno dražji od pričakovanj. Ključna težava izbora izvajalcev po načelu najnižje cene je povezana tudi s pomanjkljivo pripravljeno razpisno dokumentacijo. Torej, če zaključim, Pozitivna Slovenija bo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnem naročanju podprla. Od Ministrstva za finance pa pričakujemo, da bodo svojo napoved skorajšnje celovite reforme javnega naročanja predstavili v čim krajšem času. Reforma mora zasledovati cilje učinkovitega javnega naročanja, preglednega javnega naročanja in sistem, ki bo prijazen tako naročnikom kot ponudnikom. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 7. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O JAVNEM NAROČANJU NA VODNEM, ENERGETSKEM, TRANSPORTNEM PODROČJU IN PODROČJU POŠTNIH STORITEV V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Stališče Vlade je bilo že predstavljeno. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo članici mag. Damjani Petavar Dobovšek.
Hvala, predsedujoča za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Odbor za finance in monetarno politiko je na 9. seji 7. 11. 2012 obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnem naročanju na vodnem, energetskem, transportnem področju in področju poštnih storitev, ki ga je Državnemu zboru predložila Vlada. Odboru je bilo posredovano tudi mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je predlog zakona proučila z vidika skladnosti z ustavo, s pravnim sistemom in z zakonodajno-tehničnega vidika. V skladu s 129. členom Poslovnika Državnega zbora so dva amandmaja k predlogu zakona vložile koalicijske stranke. Odboru je bilo dodatno posredovano tudi gradivo, in sicer predlogi za amandmaje odbora Obrtno-podjetniške zbornice in mnenje informacijskega pooblaščenca. V uvodni dopolnilni obrazložitvi je državni sekretar na Ministrstvu za finance pojasnil, da je namen predloga zakona vzpostaviti bolj pregleden, bolj enostaven, manj zbirokratiziran in informacijsko podprt sistem javnega naročanja. V nadaljevanju je predstavil ključne rešitve predloga zakona, in sicer možnost naknadne predložitve dokazil, vzpostavitev enotnega informacijskega sistema, upoštevaje gospodarske razmere in likvidnostne težave slovenskih podjetij, uvedbo nadzora nad sklepanjem aneksov in opredelitev dodatnih kriterijev za preverjanje neobičajno nizkih ponudb. Spregovorila je tudi predstavnica Zakonodajno-pravne službe glede pripomb službe iz pisnega mnenja in je dodala neka opozorila v zvezi z obema amandmajema. Dodala je tudi pripombe službe v zvezi s prekrškovno določbo in je opozorila, da bi bilo nomotehnično bolj primerno opisati dejanski stan prekrška. Glede pripomb, ki jih je podala predstavnica službe na seji, je predstavnik Ministrstva za finance pojasnil, da je bil informacijski sistem zamišljen kot sistem, v katerega ponudnik sam predlaga dokazila, ki ne izhajajo iz uradnih evidenc. Glede načina ureditve je tudi pojasnil, da bo način urejen v posebnem pravilniku, ki bo usklajen z informacijskim pooblaščencem. Odbor je v skladu z drugim odstavkom 130. člena Poslovnika Državnega zbora obravnaval vložena amandmaja in ju sprejel. V skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora je odbor glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejeta amandmaja je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega sta vključena sprejeta amandmaja. Dopolnjeni predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala za besedo.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke in gospod Roman Žveglič.
Spoštovani, dober dan še enkrat! Naj nadaljujem, kjer sem prej končal. Sprememba zakonodaje na področju javnega naročanja uvaja tudi določilo, da ponudniki, kjer je sodišče pravnomočno potrdilo njihovo prisilno poravnavo in so tako pod sodnim nadzorom obvezani izpolnjevati vse obveznosti do strank, ne bodo več avtomatsko izločeni iz postopka javnega naročila. To je v skladu z željo, da pomagamo tistim podjetjem z zdravimi jedri v gospodarstvu, ki se trudijo preživeti, in ne bi bilo prav, da so že v osnovi izločeni zgolj zaradi neuspeha v preteklosti, če se izkaže, da lahko tekoče posle opravljajo povsem primerljivo z ostalimi. Novi predlog sprememb zakonodaje prinaša tudi odpravo neskladnosti s pravnim redom Evropske unije zaradi določbe, sprejete v letu 2011. V postopku javnega naročanja ne more sodelovati ponudnik, katerega član poslovodstva ali nadzornega organa oziroma več kot četrtinski lastnik je v zadnjih dveh letih opravljal eno takšnih funkcij pri podjetju, nad katerim je bil začetek postopka stečaja ali prisilne poravnave. Ustavno sodišče Republike Slovenije je namreč presodilo, da so bili ti razlogi za izločitev ponudnika diskriminatorni in nesorazmerni, s tem pa tudi protiustavni. Spoštovani! Za konec vseeno velja povedati naslednje. Ni treba biti ravno vrhunski strokovnjak s področja javnih naročil, da lahko na podlagi predhodnih izkušenj ugotovimo, da je zakonodaja v zvezi z javnimi naročili kot celota neustrezna. Ponovitve razpisov, številni pritožbeni postopki, zavrnitve, izločitve ponudnikov, neurejena razmerja, dampinške ponudbe, nerealna vrednotenja, dopuščanje številnih aneksov in tako naprej, vse to govori o tem, da je zakonodaja na področju javnih naročil preveč komplicirana in preveč nepregledna. Ker gre za tako obsežno zakonodajo, se dogaja, da si jo njeni uporabniki, spomnimo, več kot 6 tisoč 500 jih je samo na strani naročnikov, razlagajo zelo različno. Nekateri se držijo zelo dosledno praktično vsake vejice, drugi spet iščejo morebitne luknje, vse skupaj pa škodi našemu gospodarstvu, in to v časih, ko to najmanj potrebujemo. Spomnimo, koliko javnih projektov je vezanih na evropska sredstva, to je danes edini sveži denar, ki ga lahko pridobimo, ne da bi za to plačevali visoke obresti. Zakonska podlaga je tudi popolnoma nepripravljena za trenutne razmere v gospodarstvu, ker so nekatera podjetja zelo šibka. Imajo težave s financiranjem, vse preveč je zapletov, ker se v času izvajanja naročila soočamo s stečaji izvajalcev ali posameznih podizvajalcev. Tukaj je potem tudi problem tujih ponudnikov, za katere je videti, da smo pri preverjanju izpolnjevanja pogojev veliko manj dosledni kot pri domačih podjetjih, pa vendar morajo pravila zelo enoznačno veljati za vse. V Slovenski ljudski stranki zato pričakujemo, da se bo na tem področju pripravil popolnoma nov zakon: bolj poenostavljen, bolj konkreten in z zelo jasno določenimi pravili. Zavedamo se, da to ni lahek zalogaj, vendar smo prepričani, da je to ena izmed stvari, ki jih moramo izpeljati v tem vladnem mandatu. V pričujočih novelah, ki so pred nami, se sicer nahajajo poskusi popravkov določenih neustreznih določil, vendar po našem mnenju to ni in ne more biti dolgoročna rešitev. V Slovenski ljudski stranki bomo podprli predlagane spremembe zakonodaje s področja javnega naročanja, saj gredo v pravo smer, vendar, kot že rečeno, na tem področju potrebujemo več, veliko več.
Hvala lepa. Poslanska skupina DeSUS in gospa Marija Plevčak.
Lep pozdrav! Zaradi nove evropske ureditve javnih naročil na vodnem področju, področju obrambe in varnosti ter uveljavitve dodatnega razloga za izključitev gospodarskih subjektov iz postopkov javnih naročil je treba slovenski pravni red uskladiti z evropsko zakonodajo, kar je tudi cilj predlaganega zakona. Neskladje s pravnim redom Evropske unije je nastalo zaradi sprejetega amandmaja k 18. členu Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnem naročanju. Zoper to odločbo je bila vložena pobuda za presojo ustavnosti z vidika omejevanja svobodne gospodarske pobude, varstva pravice do dela ter pravice do sodnega in pravnega varstva. Ustavno sodišče je ugotovilo, da je omenjena določba protiustavna in jo je razveljavilo, saj je bilo razlikovanje, ki ga je uvajala določba, diskriminatorno in nesorazmerno, hkrati pa tudi razlogi za to razlikovanje niso bili stvarno utemeljeni. Cilj predlagane novele je odpraviti tudi pomanjkljivosti, ki so se pokazale v praksi in zaradi katerih je bilo do zdaj onemogočeno čezmejno sodelovanje naročnikov pri oddaji javnih naročil. Možnost dodelitve naročil slovenskim podjetjem, ki so zaradi gospodarskih razmer v likvidnostnih težavah, je bila do sedaj zelo omejena. V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev smo seznanjeni tudi s pomisleki informacijske pooblaščenke glede vodenja enotne uradne evidence. Ker zakon zasleduje večjo učinkovitost postopka javnega naročanja, ga v naši poslanski skupini podpiramo.
Hvala lepa. Še Patricija Šulin v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Pozdrav sem prisotnim! Predsedujoča, hvala za besedo. Javnonaročniška zakonodaja se je v zadnjih nekaj letih večkrat spreminjala, pogosto zaradi preprečitve izigravanja njenih določb v praksi tudi pri nas. Sistem javnega naročanja temelji na načelih, ki izhajajo iz pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti na načelu prostega pretoka blaga in storitev ter svobode ustanavljanja. Cilj predlaganega zakona je uskladitev slovenskega pravnega reda z evropskim. S predlogom zakona se zasleduje večja učinkovitost postopka javnega naročanja, zaradi česar se omogoča dopolnitev ponudbe z dokazili, ki za samo razvrstitev in ocenjevanje ponudb niso potrebna. K tovrstni dopolnitvi javni naročnik pozove le najugodnejšega ponudnika, saj preverjanje popolnosti vseh ponudb ni smiselno. Z možnostjo naknadne predložitve dokazil se zmanjšajo tudi stroški ponudnikov za sodelovanje v postopku javnega naročanja. Upoštevaje gospodarske razmere, sprejete in predvidene varčevalne ukrepe v javnem sektorju ter predvideni doprinos strokovnega izpita iz javnega naročanja, se z zakonom obveznost opravljanja tega izpita črta, namesto tega pa bo ministrstvo, pristojno za finance, v sodelovanju z ministrstvom, pristojnim za upravo, pogosteje izvajalo usposabljanja in izpopolnjevanja na področju javnega naročanja. Da bi odpravili oziroma omejili korupcijska tveganja pri javnem naročanju, se na predlog Komisije za preprečevanje korupcije določa, da mora uslužbenec ali druga oseba, ki vodi, sodeluje ali odloča o katerikoli fazi postopka javnega naročanja, svojega predstojnika oziroma naročnika nemudoma obvestiti o morebitnem nasprotju interesov. Šteje se, da obstaja neposredna ali posredna povezava s ponudnikom, če je oseba, ki vodi postopek javnega naročanja, ki sodeluje pri pripravi razpisne dokumentacije ali njenih delov ali v katerikoli fazi odloča o postopku javnega naročanja, neposredno ali posredno povezana z izbranim ponudnikom, v zakonski zvezi, zunajzakonski skupnosti, registrirani istospolni skupnosti, skupnem gospodinjstvu, krvnem sorodstvu v ravni vrsti, krvnem sorodstvu v stranski vrsti do vštetega tretjega kolena, sorodstvu po svaštvu do vštetega drugega kolena, posvojitelj, posvojenec, rejnik, rejenec, v zasebnem poslovnem ali delovnopravnem razmerju s ponudnikom, njegovim družbenikom z več kot 25-procentnim lastniškim deležem, z zakonitim zastopnikom ali prokuristom. Naročniki bodo morali preveriti ponudbe, če bodo neobičajno nizke, če se bo v zvezi z njimi porajal dvom o možnosti izpolnitve naročila ali če bodo za več kot 50 % odstopale od povprečne vrednosti pravočasnih oziroma popolnih ponudb in za več kot 20 % nižje od naslednje najugodnejše pravočasne oziroma popolne ponudbe, vendar le, če je prejel naročnik vsaj štiri pravočasne ponudbe. Ministrstvo za finance bo moralo tudi voditi evidenco o ponudnikih z negativnimi referencami. Ministrstvo za finance in Ministrstvo za upravo bosta morala vzpostaviti tudi enoten informacijski sistem, v katerem bodo na enem mestu zbrane ključne informacije iz uradnih evidenc o gospodarskih subjektih, ki v postopkih javnega naročanja nastopajo kot ponudniki. Kadar Državna revizijska komisija v skladu s tem zakonom ugotavlja pogoje za začetek postopka o prekršku zoper naročnika, ponudnika, podizvajalca in njegove odgovorne osebe ali zbira dodatne dokumente in dokaze o morebitnem prekršku naročnika, ponudnika, podizvajalca in njegovih odgovornih oseb, morajo naročnik, ponudnik, podizvajalec in njihove odgovorne osebe Državni revizijski komisiji najpozneje v treh delovnih dneh po sprejetju njenega pisnega poziva odstopiti vse dokumente in dokaze, na odstop katerih jih je Državna revizijska komisija pozvala. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke bo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnem naročanju na vodnem, energetskem, transportnem področju in področju poštnih storitev podprla.
Hvala lepa. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Proceduralno, izvolite gospod Meh.
Umikam.
Umikate? Hvala lepa. Gospod Veber, vi želite proceduralno?
Ja.
Izvolite.
Hvala za besedo. Proceduralno želim v skladu z 22. členom Poslovnika Državnega zbora. Preden bomo nadaljevali sejo z glasovanjem, bi predlagal, da se sestane Kolegij predsednika Državnega zbora in se pogovorimo o pogojih za delo poslanskih skupin. To je tudi sestavni del 22. člena Poslovnika, kajti še vedno je po teh informacijah, ki smo jih dobili, vsaj ena od poslanskih skupin, torej Poslanska skupina Pozitivna Slovenija, v položaju, ko ne more sodelovati pri delu Državnega zbora. Tudi na zadnjem kolegiju, ki smo ga imeli pri predsedniku Državnega zbora, vezanega na policijske preiskave v Državnem zboru, je dogovor, da nas bo predsednik kot vodja poslanskih skupin redno obveščal o tem, kaj se dogaja. Proceduralno bi predlagal, da v tej pavzi, ki jo imamo tudi na razpolago pred glasovanjem, predsednik skliče kolegij in nas informira o tem, za kaj gre v Državnem zboru in da se dogovorimo, pod kakšnimi pogoji bodo poslanske skupine lahko delale v Državnem zboru. Hvala.
Hvala lepa. Predsednik prihaja. Mislim, da bo on sam lahko, če bo želel, to obrazložil. Nimam nobenih posebnih informacij. Imamo pa, gospod Veber, na sporedu še eno kratko točko in potem prekinitev seje do glasovanja. Samo trenutek. Očitno se predsednik strinja z menoj. Tudi sam predlaga, da nadaljujemo še s to zadnjo točko. Imamo pravzaprav samo še predstavitev stališč poslanskih skupin, potem bo pa ravnal tako, kot misli, da je prav. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s 7. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O JAVNEM NAROČANJU NA PODROČJU OBRAMBE IN VARNOSTI. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Vlada je svoje stališče že obrazložila. Kot ostala dva na tem področju je predlog zakona obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko. Za predstavitev poročila dajem besedo mag. Marku Pogačniku. Lahko se tudi odpoveste temu poročilu, če ni nič posebnega in nadaljujemo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prvi ima besedo gospod Janez Ribič v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Spoštovana podpredsednica Državnega zbora, predstavniki Vlade, poslanke in poslanci! Tudi ta novela sledi uskladitvi slovenskega pravnega reda z evropskim redom, zlasti novelo evropske ureditve javnega naročanja na področju obrambe in varnosti. Pri tem pa ostaja pravilo, da nobena država članica ni dolžna dajati informacij, za katere meni, da bi bilo njihovo razkritje v nasprotju z bistvenimi interesi njene varnosti. Zakon o javnem naročanju je pomemben zakon, saj postavlja pravila, kako pravično izbrati ponudnika in s tem čim bolj racionalno in smotrno porabljati javna sredstva. Poslanka in poslanci Slovenske ljudske stranke upamo, da bodo novele pripomogle k izboljšanju postopkov. Vsaka sprememba pa zagotovo pomeni dodatne administrativne obremenitve vseh uporabnikov tega postopka, saj s številnimi spremembami zakon postaja nepregleden. Zato upamo, da bomo čim prej imeli možnost in sprejeli nov, bolj sodoben, predvsem pa pregleden in krajši zakon o javnem naročanju. V vsebinskem pogledu materija javnega naročanja ureja tako javna, kot zaupna naročila. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo podprli tudi to novelo zakona, ki se nanaša na javno naročanje na področju obrambe in varnosti, saj podpiramo transparentnost in nadzor izvajanja nabav iz javnih sredstev, še posebej pa menimo, da morajo ta načela veljati za naročila na obrambnem in varnostnem področju. Zato podpiramo določila, da bodo tudi takšna naročila objavljena na enak način, kot so javna naročila na tako imenovanem klasičnem področju, večja naročila od 5 milijonov tudi v Uradnem listu Evropske unije. Obenem pa je treba upoštevati, da določila vključujejo nekoliko strožja pravila za področje obrambe in varnosti, saj ureja zakon tudi del naročil zaupne narave, ki so bila doslej v domeni medresorske komisije. Kot rečeno, poslanka in poslanci Slovenske ljudske stranke bomo tudi to novelo zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Marija Plevčak in Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Še enkrat hvala za besedo in lep pozdrav! Med ukrepi, ki jih je Evropska komisija sprejela v preteklih letih zaradi preglednejšega in bolj odprtega trga obrambnih naročil med državami članicami Evropske unije v okviru 346. člena Pogodbe o delovanju Evropske unije, je ustanovitev Evropske obrambne agencije, skrajšano EDA, ki podpira zavzemanje po vzpostavitvi takšnega trga. Republika Slovenija je postala sodelujoča država, članica EDA, leta 2004. Napori Evropske obrambne agencije po vzpostavitvi konkurenčnega trga v okviru izvajanja naročil po 346. členu Pogodbe o Evropski uniji kažejo zelo pozitivne rezultate. Režim zagotavlja predvsem transparentnost objav obrambnih naročil, katerih vrednost presega milijon evrov in izpolnjujejo pogoje, po katerih se naročilo sploh lahko obravnava kot obrambno naročilo. Ugotovljeno je bilo, da je za oblikovanje trga Evropske unije za opremo na področju obrambe in varnostni treba vzpostaviti prilagojen zakonodajni okvir predvsem v smislu izpolnjevanja zahtev na področju varovanja informacij, zanesljivostjo oskrbe, zagotavljanja izpolnjevanja načela konkurenčnosti in načela transparentnosti. Te ugotovitve so pripeljale do oblikovanja nove direktive Evropske unije, ki ureja naročanje na obrambnem in varnostnem področju. Z zakonom o naročanju na področju obrambe in varnosti se prenaša omenjena direktiva, ki je bila sprejeta z namenom poenotenja in uvedbe poštenih in preglednih pravil za naročila na področju obrambe in varnosti za vse države članice. Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev bo predlog zakona podprla.
Hvala lepa. Jožef Horvat v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Kolegice in kolegi, spoštovani gospod državni sekretar s sodelavci! Nabave blaga in storitev na področju obrambe in varnosti so do leta 2009 države članice Evropske zveze izvajale zgolj v skladu z normativnim okvirom posamične države članice, saj na ravni Evropske zveze na tem področju ni bilo ustreznih predpisov. 21. avgusta 2009 je začela veljati nova direktiva o javnih naročilih na področju obrambe in varnosti. Gre za pomemben premik, saj je bila do sedaj velika večina občutljivih javnih naročil na področju obrambe in varnosti izvzeta iz pravil notranjega trga in tako prepuščena raznoliki zakonodaji držav članic. Direktiva, ki bo predstavljala steber evropskega obrambnega trga, uvaja pregledna in konkurenčna pravila skupnosti za oddajo javnih naročil za nakup orožja, streliva in vojne opreme ter za nevojaška naročila na področju zaščite proti terorizmu. Države članice imajo na voljo dve leti za prenos direktive v nacionalne zakonodaje. Z povsem mnogim zakonom o javnem naročanju na področju obrambe in javnosti se prenaša navedena direktiva v našo zakonodajo. Vsebuje številne novosti, prilagojene posebnim potrebam naročil na obrambnem in varnostnem področju, katere predmet so dobava vojaške opreme pa tudi njenih delov, komponent oziroma sklopov, dobava občutljive opreme, gradnje, blago in storitve, neposredno povezane z vojaško in občutljivo opremo, ter gradnje in storitve za specifične vojaške namene ali občutljive gradnje in občutljive storitve. Tako direktiva kot tudi ta zakon, ki ga danes obravnavamo, še vedno izločata posamezna naročila. Države članice bodo še vedno lahko koristile 346. člen Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti, če bodo za to izpolnjeni pogoji, to je zaščita bistvenih varnostnih interesov države članice. Gre za primere, v katerih so potrebne tako zelo stroge zahteve glede zanesljivosti oskrbe ali ki so tako zaupna oziroma pomembna za nacionalno suverenost, da tudi posebne določbe direktive ne zadostujejo za varovanje bistvenih varnostnih interesov držav članic. Postopek s pogajanji po predhodni objavi je predviden kot standardni postopek, ki naročnikom daje fleksibilnost za prilagoditev vseh podrobnosti naročila. Bistvena razlika v primerjavi z Zakonom o javnem naročanju je v tem, da se bodo lahko naročniki na področju obrambe in varnosti pri izvedbi postopka s pogajanji po predhodni objavi v vsakem primeru pogajali s ponudniki, ki bodo izpolnjevali minimalne pogoje naročnika. Nova zakonodaja na področju obrambe in varnosti bo omogočila lažji dostop gospodarskim družbam, ki se ukvarjajo z dejavnostmi na obrambnem področju, do obrambnih trgov na območju držav članic. Lahko ga razumemo kot enega izmed pomembnih podlag za spodbujanje gospodarske aktivnosti, saj bodo naša podjetja z dejavnostjo izdelave vojaške opreme ali izvajanja storitev na tem področju pod enakimi pogoji lahko konkurirala na javnih razpisih v državah članicah Evropske unije. Zakon o javnem naročanju na področju obrambe in varnosti prinaša potrebno zakonitost in transparentnost postopkov javnega naročanja pri nas na obrambnem in varnostnem področju in zato poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije ta zakon podpiramo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jerko Čehovin in Poslanska skupina Pozitivna Slovenija.
Hvala lepa, predsednica. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani državni sekretar! Bolj zaradi magnetograma sem prišel gor, kajti nisem prepričan, ali ta država sploh še potrebuje opozicijo ali nas čaka že kakšna deportacija naslednjič. Predlog zakona ki ga danes obravnavamo, v slovenski pravni red vnaša specifiko javnega naročanja na področju obrambe in varnosti, kar ureja na način, podoben običajnemu javnemu naročanju ZJN-2B. Gre za naročanje občutljive vojaške opreme ter izvajanje storitev in gradenj za vojaške namene kot za naročanje blaga, storitev ali gradenj, ki so neposredno povezane z vojaško ali občutljivo opremo. Pri tem bo lahko posamezen del razpisne dokumentacije označen s stopnjo tajnosti in bo posredovan porabnikom, ki izpolnjujejo varnostne zahteve po Zakonu o tajnih podatkih. Slovenija je iz Bruslja dobila drugi opomin za nespoštovanje evropskih pravil javnih naročil na področju obrambe. Direktiva 2009/81/ES Evropskega parlamenta in Sveta je bila namreč sprejeta že 13. julija 2009. Rok za uvedbo zadevne direktive v slovenski pravni red je bil 20. avgust 2011. Zakaj Slovenija do julija letos ni sporočila Evropski komisiji nobenih ukrepov o izvajanju te direktive, ni znano. Pozitivna Slovenija podpira dopolnitve zakonodaje, ki bodo omogočile bolj pregledno javno naročanje. Poudarjamo, da morajo biti javna naročila enakovredno dostopna vsem ponudnikom, torej malim in srednje velikim podjetjem, pod enakimi pogoji, pri katerih so točno znana vse tehnična in druga izhodišča, ki ne puščajo dvomov o količini in kvaliteti razpisa. Najnižja cena ne pomeni nujno tudi zadostitev kvalitativnih zahtev razpisa. Tako ne bo mogoče sklepati aneksov k podpisanim pogodbam in naknadno zviševati ponujene cene. V Sloveniji imamo vzpostavljen sistem javnega naročanja, ki je skoraj da samemu sebi namen in tehnično ter finančno zahtevan za ponudnike in izvajalce. Garancija mora biti skoraj za celotno življenjsko obdobje projekta. Poudarek je tako na proceduri in formalizmih ter zaradi svoje prezapletenosti vsebuje tudi korupcijska tveganja. V poslanski skupini Pozitivna Slovenija bomo predlog zakona podprli, kar pa seveda še ne pomeni, da dajemo karto bianko za nakup novih patrij.
Hvala lepa. Mag. Damjana Petavar v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Še enkrat vsem prav lep pozdrav! V preteklosti je naročila na obrambnem in varnostnem področju izvajala vsaka država članica Evropske unije po svoji lastni normativni ureditvi, ki ni bila usklajena na ravni Evropske unije in na tem področju je vsaka zase iskala nek zasilen izhod v uporabi direktive, ki ureja področje oddaje naročil gradenj, blaga in storitev na tem področju. Ta direktiva je bila v Sloveniji implementirana v določbe Zakona o javnem naročanju leta 2006. Izkazalo se je, da to ni dobro predvsem na področju obrambe in varnosti v smislu izpolnjevanja zahtev na področju varovanja informacij, zanesljivosti oskrbe, zagotavljanja transparentnosti in zagotavljanja načela konkurenčnosti. Ta spoznanja so pripeljala do oblikovanja nove direktive, ki ureja naročanja na obrambnem in varnostnem področju. In to direktivo sedaj prenašamo v povsem nov zakon o naročanju na področju obrambe in varnosti. V novem zakonu gre predvsem za naročila, ki so se do sedaj izvajala na podlagi uredbe o obrambnih in zaupnih naročilih. Novi zakon zagotavlja večjo pravno varnost ponudnikov v postopku oddaje naročil na področju obrambe in varnosti, kar je vezano na uvedbo revizijskega postopka, da bi se izognili marsikateri polemiki v javnosti v zvezi z nakupom vojaške opreme, ker bodo presojo o zakonitem in gospodarnem nakupu izrekle za to pooblaščene institucije, in sicer v enotnem zakonu o pravnem varstvu v postopku javnega naročanja. Novi zakon vključuje naročila, ki jih oddajajo naročniki na obrambnem in varnostnem področju, katere predmet naročanja so dobava vojaške opreme in njenih delov ter gradnje, blago in storitve, ki so neposredno povezane s tem področjem, in pa dobava občutljive opreme. Vrednostni limit, nad katerim je obvezna uporaba določb direktive, je 400 tisoč evrov brez DDV za naročilo blaga in storitev oziroma 5 milijonov evrov za naročila gradenj. Ključno v tem zakonu je, da protidobave po zakonu o javnem naročanju na področju obrambe in varnosti niso dopustne. In ker niso dopustne, imajo naročniki možnost, da zavežejo izvajalce, da oddajo del naročila podizvajalcem na konkurenčen način. Naročnik ima možnost, da od ponudnika celo zahteva, da se del naročila odda podizvajalcu kot tretji osebi in lahko izrazi minimalni delež, ki pa ne sme presegati 30 % vrednosti naročila in s tem se odprejo nove dobavne verige. S tem se ustvarjajo nove poslovne priložnosti za mala in srednja podjetja v sektorju obrambe in varnosti, kar je skladno s prioritetami te vlade in s koalicijsko pogodbo, zato v poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predlagani nov zakon podpiramo. Hvala za besedo.
Hvala. S tem smo končali s predstavitvijo poslanskih skupin. Amandmaji niso bili vloženi, zato zaključujemo tudi drugo obravnavo predloga zakona. V skladu s časovnim potekom bomo glasovanje o tem predlogu opravili čez pol ure v okviru glasovanj, to se pravi ob 16. uri. S tem prekinjamo to točko dnevnega reda. Kot rečeno, nadaljujemo čez pol ure, ob 16.uri. Posvet vodij poslanskih skupin pa bo čez 10 minut v sobi 217. Se pravi, posvet vodij poslanskih skupin ob 15.40. Nadaljujemo z glasovanjem ob 16.uri. Če bo prišlo do kakšnih sprememb pa boste obveščeni.
Spoštovani kolegice in kolegi, sejo prekinjam do 17. ure. Vam bom razložil, zakaj. Prvič, izražena je bila želja, da se na neformalnem posvetu sestanemo z vodji poslanskih skupin. Termin, ki smo ga uskladili, je ob 16.30. Drugič, obveščen sem bil, da bi v vsakem primeru Poslanska skupina Pozitivna Slovenija zahtevala 45 minut odmora pred glasovanjem, zato se mi je zdelo najboljše, da kar sam prekinem sejo do 17. ure. Ob 16.30 neformalni posvet vodij poslanskih skupin, ob 17.uri se dobimo na glasovanju.
Spoštovane kolegice in kolegi, nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Prehajamo na glasovanja o predlogih odločitev, zato vas prosim, če preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 11. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o elektronskih komunikacijah. Odločali bomo o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o elektronskih komunikacijah je primeren za nadaljnjo obravnavo. Proceduralno, gospa Romana Tomc.
Predlagam, spoštovani predsednik, da prekinete sejo za posvetovanje pred glasovanjem za 5 minut.
Prekinjam sejo za 5 minut. Nadaljevali jo bomo ob 17.10.
Nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Nadaljujemo s prekinjeno 11. točko dnevnega reda. Glasujemo o predlogu sklepa, da je predlog o elektronskih komunikacijah primeren za nadaljnjo obravnavo. Najprej obrazložitev glasu. V imenu poslanske skupine Pozitivna Slovenija bo glas obrazložila kolegica Maja Dimitrovski.
Hvala za besedo. V Poslanski skupini Pozitivna Slovenija bomo zakon v tej fazi podprli, pričakujemo pa, da bo Vlada sporno določilo umaknila. Če bo pri njem vztrajala, bomo v nadaljevanju postopka v Poslanski skupini Pozitivna Slovenija sprejetju zakona ostro nasprotovali. Po našem mnenju človekove pravice nimajo in ne smejo imeti cene. Hvala.
Hvala. Glasovali bomo torej o predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 66, proti 6. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, zato bo predlog zakona dodeljen v obravnavo matičnemu delovnemu telesu, to je Odboru za izobraževanje, znanost, kulturo, šport in mladino. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembi Zakona o usmerjanju otrok s posebnimi potrebami Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Samo to bi rad povedal, da v drugi obravnavi niso bili vloženi amandmaji, tako da bomo dejansko odločali o predlogu zakona. Tudi Zakonodajno-pravna službe in Vlada me nista obvestili o kakršnikoli neusklajenosti, zato bomo lahko glasovali o predlogu zakona v celoti. V imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov bo glas obrazložila mag. Majda Potrata.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Poslanska skupina Socialnih demokratov bo glasovala proti predlaganemu zakonu. Razlogi pa so naslednji. Že ko smo obravnavali zakon za uravnoteženje javnih financ, je poslanska skupina Socialnih demokratov predlagala črtanje 91. člena predlaganega zakona, s katerim bi se zamaknilo uveljavljanje zakona za tri mesece. Torej je predlagatelj, vlada in celotna koalicija vedela, da je vsebina zakona taka, da se lahko začne uveljavljati z začetkom šolskega leta. Gre potemtakem samo za spreten manever, po katerem je koalicija pridobila čas, v katerem pa ne namerava samo zamakniti začetek uveljavljenega zakona, ki, mimogrede, zmanjšuje stroške, toliko, da bi utemeljili, če smo že ravno pri varčevalnih ukrepih, ampak se bo v tem času lotila tudi celovitejše spremembe zakona, ki je bil sprejet v lanskem letu. Ta sprememba zakona iz lanskega leta v številnih pogledih izboljšuje zakon, ki ga je prva vlada Ivana Janše sprejela v letu 2006 in pomeni za otroke s posebnimi potrebami korak nazaj v primerjavi s poprej sprejetim zakonom o usmerjanju otrok s posebnimi potrebami. Podpore ne moremo dati zaradi tega, ker menimo, da so družine tistih, ki imajo otroke s posebnimi potrebami, zlasti pa otroci s posebnimi potrebami po nepotrebnem še eno leto prisiljeni uveljavljati svoje pravice in razumevanje družbe eno leto kasneje. Menimo, da bi se empatija do otrok in do družin, če ta v resnici obstaja, morala kazati tako, da ne bi minister za delo samo pisal posebnih izjav ob dnevu sprejetja deklaracije o otrokovih pravicah v Organizaciji združenih narodov, ampak da bi morali poskrbeti, da se tem otrokom v resnici izboljšajo življenjske možnosti. Gre tako za pravico do spremstva, ki je zdaj zagotovljena samo gibalno oviranim otrokom, gre za drugačno obravnavo avtistov in še bi lahko naštevala, kateri elementi vse so v zakonu, ki ga bomo zdaj za eno leto spet odmikali, boljše rešeni, kot so v zdaj veljavnem, po katerem usmerjanje poteka. Ne nazadnje v zvezi z njim obstaja tudi odločba Ustavnega sodišča. Hvala.
Obrazložitev v imenu Poslanske skupine Pozitivna Slovenija ima gospod Roman Jakič.
Hvala za besedo, predsednik. Pozitivna Slovenija je danes v predstavitvi svojih stališč že povedala, da jo zelo skrbi. Ta zakon ni ne politični zakon in ne ne vem kakšen, ampak je zakon, ki zadeva otroke, otroke s posebnimi potrebami. In otroci ne morejo kar naprej čakati, da se bo zakonodaja enkrat začela uresničevati. Jaz sem danes dopoldne že povedal, da v resnici zamuja že druga generacij avtističnih otrok neko skrb, ki bi jo ta država morala dati tem otrokom. Mi smo tudi v sami obrazložitvi svojih stališč povedali, da z nasprotovanjem temu podaljšanju ali pa prestavitvi tega ne bomo pomagali otrokom. Pozitivna Slovenija se bo vzdržala glasovanja, vsekakor bomo pa zelo budno spremljali, kaj se na tem področju dogaja. Že drugo generacijo otrok s posebnimi potrebami prikrajšujemo za nekaj, kar jim bi moralo pripadati in za kar ta država mora vedno skrbeti, se pravi za izobraževanje, za spremstvo, za skrb do teh otrok s posebnimi potrebami.
Še obrazložitev glasu v svojem imenu ima gospod Matevž Frangež.
Včeraj smo praznovali 53. obletnico sprejetja deklaracije Združenih narodov o otrokovih pravicah. Konvencija o otrokovih pravicah pa je bila sprejeta na isti dan trideset let kasneje. Včeraj je mag. Andrej Vizjak, minister za delo, družino in socialne zadeve, ob tej priložnosti slovensko javnost nagovoril s posebno poslanico. Tako v njej pravi: "Obdobje negotovosti, v katerem se je znašel celotni svet, pri čemer Slovenija ni izjema, moramo še posebej skrbno obravnavati v luči najboljše koristi otroka in izvajate tiste ukrepe na ravni države, ki vsaj ohranjajo raven kakovosti življenja otrok in pomagamo tistim, ki so se zaradi posebnih življenjskih okoliščin znašli v položaju, ko potrebujejo pomoč države." To še posebej velja, ko minister pravi tako: "Nedvomno nas bodo vodila naslednja izhodišča in med temi izhodišči finančno in organizacijsko olajšati družinam, posebej z otroki s posebnimi potrebami ali z večjim številom otrok usklajevanje poklicnega in družinskega življenja." Mi smo bili opozorjeni na nekaj mnenj staršev otrok avtistov, ki jim je ta poslanica pravzaprav v posmeh. Koliko truda, koliko človeške skrbi je potrebno, država pa, ko sprejme izjemno dober, sodoben zakon, usklajen z vso strokovno javnostjo, ga kar naprej zamika. In točno to je res, kar je rekel kolega Jakič, namreč to, da mora biti ta pomoč pravočasna. Mi tem otrokom z vsakim trenutkom, z vsakim podaljševanjem uveljavitve tega zakona to učinkovito in pravočasno pomoč odrekamo. Jaz bom zato glasoval proti.
Gospod Srečko Meh.
Gospe in gospodje, se spomnite zakona o osebni asistenci? Se spomnite? Glasovali ste gladko proti. In danes smo v situaciji, ko pomagamo podobni skupini. Takrat smo rekli, da bomo celovito obravnavali, celovito rešili v letošnjem letu. Nič od tega se ni zgodilo. Danes govorimo še o posebni skupini otrok in njihovih staršev in skrbi za te otroke, kaj bo z njimi, kaj se bo zgodilo. Ni prav, ni lepo in ni dobro in ne verjamem, da lahko pogledate takšnim ljudem v oči, ker glasujemo o nečem, kar dela škodo nekomu, ki si sam ne more pomagati. Glasoval bom proti.
Glasujemo o predlogu zakona. Glasovanje teče. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 8. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 8.]] Zakon je sprejet in s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu kulturne dediščine. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Amandmajev v drugi obravnavi ni bilo. Besedilo zakona je usklajeno, zato lahko odločamo o predlogu zakona v celoti. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 72, proti nihče. [[Za je glasovalo 72.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet in zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zavarovalništvu. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Amandmajev v drugi obravnavi ni bilo. Besedilo zakona je usklajeno, zato lahko preidemo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 76, proti nihče. [[Za je glasovalo 76.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet in zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnem naročanju. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Tudi tukaj nismo imeli amandmajev v drugi obravnavi in besedilo predloga zakona je usklajeno, zato lahko preidemo na odločanje o predlogu zakona o celoti. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 75, proti nihče. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. V zvezi s to točko dnevnega reda Vlada predlaga Državnemu zboru, da na podlagi drugega odstavka 153. člena Poslovnika sprejme naslednji sklep: Zakonodajno-pravna služba pripravi uradno prečiščeno besedilo Zakona o javnem naročanju. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 74, proti nihče. [[Za je glasovalo 74.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet in zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 6. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnem naročanju na vodnem, energetskem, transportnem področju in področju poštnih storitev. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. V drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zato lahko preidemo na odločanje o predlogu zakona. Zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona ni neusklajen, tako da lahko odločamo o predlogu zakona v celoti. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 74, proti nihče. [[Za je glasovalo 74.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet in zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo prekinjeno 7. točko dnevnega reda, to je obravnava Predloga zakona o javnem naročanju na področju obrambe in varnosti. To je tretja obravnava predloga zakona. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 73, proti nihče. [[Za je glasovalo 73.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet in zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 1. točko dnevnega reda, to so Vprašanja poslank in poslancev. Glasovali bomo o predlogih sklepov, da se opravi razprava o odgovorih predsednika Vlade oziroma ministrov. Najprej predlog sklepa, da bo Državni zbor na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade na poslansko vprašanje gospe Alenke Pavlič v zvezi z varčevalnimi ukrepi. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 46. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Naslednji predlog sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade na poslansko vprašanje gospoda Janka Vebra v zvezi z načrti upravljanja državnega premoženja. Obrazložitev glasu, gospod Janko Veber.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Vprašanje, ki sem ga postavil predsedniku Vlade, se je glasilo, kakšni so načrti Vlade Republike Slovenije glede upravljanja z državnim premoženjem. Poskušal sem opozoriti predvsem na zelo konkretne primere, ki se dogajajo v zadnjem obdobju v Sloveniji in so tudi usodni predvsem za naše gospodarske družbe in za delovna mesta, ki jih zagotavljajo ta podjetja. Zadovoljen sem, da je mogoče tudi na podlagi zastavljenega vprašanja Vlada sprejela odločitev, da bo v Bruselj poslala pritožbo glede, po njihovem mnenju, nedovoljene pomoči države podjetju Elan v letih 2007–2008, kajti s tem je tudi dala podporo Elanu, ki se bo tudi pritožil na to ugotovitev, češ, da naj bi šlo za nedovoljeno pomoč države. Glede Cimosa, kjer je odprto vprašanje dokapitalizacije tega podjetja s strani države v višini 8 milijonov evrov, pa tudi glede na dejstvo, da je v tem podjetju neposredno in posredno zaposlenih blizu 3 tisoč ljudi, pa je vprašanje, na katerega predsednik ni jasno odgovoril. Mislim, da bi bilo prav, da o tem opravimo razpravo. Ravno tako predsednik ni jasno odgovoril, zakaj je dobro, da imamo od 6 članov nadzornega sveta v Novi Ljubljanski banki predvidenih 5 tujcev, ko pa vemo, da so tujci ravno v organih te banke bili tisti, ki so odobravali kredite, ki so danes opredeljeni kot slabe naložbe. Gre za veliko nezaupanje z naše strani do tega, da bodo banko vodili tujci. O tem se v Državnem zboru nismo dogovorili, zato menim, da je prav, da se o tem opravi razprava, da ugotovimo, za kaj gre pri upravljanju z našim premoženjem. Hvala.
Glasujemo o predlogu sklepa. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 47. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Naslednji predlog sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade na poslansko vprašanje gospoda Romana Jakiča v zvezi z izvrševanjem pravice do referenduma. Obrazložitev glasu, gospod Roman Jakič.
Hvala za besedo, predsednik. V resnici bi želel to razpravo imeti ne toliko glede kraje ob referendumu, o tem bomo govorili ob interpelaciji, predvsem bi želel, da bi imeli razpravo tudi zavoljo miru ali nemiru v tej dvorani na tisti del zgodbe, o kateri je predsednik Vlade pred nami tukaj nastopal. On se je v bistvu na isto stran ali pa enako težko stvar je postavil, ko je rekel, da je škandal, da je škandalozno, da so se izgubili podpisi, obenem pa je tudi dodal, da je škandal s fotokopiranimi podpisi, pa nihče od njih ne odgovarja. Glede na to, kaj se je tudi danes dogajalo, ko ponovno kriminalisti hodijo po hiši in preiskujejo nas, vsaj danes pet ali šest poslancev Pozitivne Slovenije, se mi zdi prav, da bi bilo treba imeti eno tako diskusijo. Povod za to je odgovor predsednika Vlade, ko hoče pokazati oziroma na nek način kriminalizirati tudi poslanke in poslance Državnega zbora v duhu tega,v resnici škandala. Škandal pa je, da so referendumski podpisi izginili in jaz upam, da bo dr. Gorenak do same interpelacije tudi odstopil, razen če nam ni danes poslal zelo jasnega odgovora na svojo interpelacijo s tem, da je nad nas poslal kriminaliste.
Glasujemo o predlogu sklepa. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za 28, proti 45. [[Za je glasovali 28.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Naslednji predlog sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za izobraževanje, znanost, kulturo in šport, dr. Žiga Turka na poslansko vprašanje mag. Majdi Potrata v zvezi z določitvijo RTV-prispevka. Obrazložitev, mag. Majda Potrata.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Nihče ni mogel prezreti ali vsaj nihče ne bi smel prezreti, kolikokrat in kdo vse se je že obračal na poslanke in poslance v zvezi z namero Vlade, da zniža RTV prispevek za leti 2013 in 2014. Ne, da bi bil prispevek v enaki višini, kot je zdaj, nihče ni zahteval dviga prispevka. Ampak v času, ko Vlada draži številne kulturne dobrine, ko se ne ozira na standard ljudi, hoče privarčevati pri RTV-prispevku. In to bo nedvomno vplivalo na kakovost in obseg javne službe RTV, bo imelo za posledice tudi možnost ali nemožnost sklepanja pogodb za številne sodelavce. Ampak pri tem je treba povedati, da smo tudi poslanke in poslanci Državnega zbora z omejitvijo komercialne dejavnosti za nacionalko, ko smo jim dovolil samo 7 minut oglaševanja, medtem ko ima komercialna televizija 12 minut oglaševanja, s tem ko se jim torej krčijo tudi sredstva, namenjena iz proračuna, je to dodatna šibitev možnosti za finančno samostojnost, avtonomnost in neodvisnost največjega javnega, nacionalnega in kulturnega zavoda. Naj spomnim samo na to, da nas k razmisleku o tem, kaj počnemo, poziva tudi Nacionalni svet za kulturo. Zato pričakujem, da bomo o tem vprašanju razpravljali. Hvala.
Še mag. Dejan Židan ima obrazložitev glasu.
Spoštovani! Rad bi povedal, zakaj bom ta sklep podprl in istočasno tudi, zakaj sem si danes kupil knjigo Vzpon fašizma v Italiji. Če uničujemo slovenske medije, če poslancem kot odgovor na interpelacijo pošiljamo kriminaliste, je potem čas, da o tem opravimo razpravo in je čas, spoštovane poslanke in poslanci, da vsi preberemo tovrstne knjige. Hvala.
Glasujemo o predlogu sklepa. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za 30, proti 45. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 45.]] Sklep ni sprejet. Naslednji sklep: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za finance dr. Janeza Šušteršiča na poslansko vprašanje gospoda Jožefa Kavtičnika v zvezi z gradnjo Bloka 6 Termoelektrarne Šoštanj. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za 26, proti 44. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Naslednji sklep: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za delo, družino in socialne zadeve mag. Andreja Vizjaka ter ministra za zdravje gospoda Tomaža Gantarja na poslansko vprašanje mag. Barbare Žgajner Tavš v zvezi z nadaljnjim delovanjem hiše Hospic. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za 26, proti 44. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Naslednji sklep:Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovana Žerjava na poslansko vprašanje mag. Alenke Bratušek v zvezi z zagotavljanjem novih delovnih mest. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za 27, proti 46. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Naslednji predlog sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zdravje gospoda Tomaža Gantarja na poslansko vprašanje gospoda Darka Jazbeca v zvezi s finančnimi izgubami slovenskih bolnišnic. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za 26, proti 45. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 45.]] Sklep ni sprejet. Naslednji predlog sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zdravje gospoda Tomaža Gantarja na poslansko vprašanje dr. Andreje Črnak Meglič v zvezi z reševanjem finančnih težav zdravstva. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za 26, proti 46. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 46.]] Sklep ni sprejet. Naslednji predlog sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zdravje gospoda Tomaža Gantarja na poslansko vprašanje gospe Renate Brunskole v zvezi z izvajanjem vseh zdravstveno-sanitarnih storitev in preventivnih ukrepov na vseh območjih Republike Slovenije. Obrazložitev glasu. Gospa Renata Brunskole, prosim.
Hvala lepa. Predlagam razpravo o odgovoru gospoda ministra v zvezi z izvajanjem vseh zdravstveno-sanitarnih storitev in preventivnih ukrepov na območjih Republike Slovenije. Šlo je za vprašanje, na kakšen način bodo tudi demografsko ogrožena območja v Republiki Sloveniji imela kakovosten nadzor in sprejetje ukrepov v smeri varovanja zdravja, še posebej na tistih območjih, kjer so prebivalci že doživeli ekološke katastrofe. Združevanje zavodov za zdravstveno varstvo v Sloveniji skupaj z Inštitutom za varovanje zdravja bo pomenilo, da bodo zaposleni ljudje v dislociranih enotah zavodov izgubili delo, nekateri se bodo vozili v Ljubljano, en del pa bo še vedno ostal v teh enotah. Za Ministrstvo za zdravje to lahko pomeni varčevanje in da bodo ti zavodi zagotavljali prihodke Inštitutu za varovanja zdravja, za ostala dislocirana in tudi demografsko ogrožena območja v Sloveniji pa to pomeni velik korak nazaj, saj se bo stroka oddaljila v Ljubljano in korak v centralizacijo pomeni to dejanje. Gospod minister je poudaril, da bodo strokovnjaki združeni v enem zavodu, kar pa pomeni vprašanje časovne učinkovitosti, ko bo nekdo iz Ljubljane spremljal reko Kolpo, reko Sočo, reko Muro in tako dalje, razne epidemije, virusna obolenja pa tudi ekološke katastrofe. Takšen predlog bi bil umesten zato, da bi se prisluhnilo stroki, zatorej predlagam, da se opravi razprava.
Še gospod Darko Jazbec, obrazložitev glasu.
Hvala lepa za besedo. Jaz mislim, da se resnično ne zavedamo, kako velik problem in kakšne katastrofalne posledice so lahko zaradi tega zakona. Če vam razložim, da bi v nekem stanovanju preurejali stene, pa bi potoma zrušili eno steno, ki je statično pomembna, potem so lahko zelo velike posledice. Če mogoče nam najbolj ne verjamete, pa bom prebral, kaj je bilo na Odboru za zdravstvo. Neodvisni strokovni komentarji, recimo, Združenje zdravstvenih zavodov: "Mi ne sprejemamo predlagane rešitve, ker je predvsem pravno organizacijsko usmerjena, ne deluje po nekih strokovno vsebinskih rešitvah in predvsem zato, ker zanemarja regionalni pristop. Drugo mnenje, gospod Pretnar: "Izredno me moti, da nimamo načrta ne za tisto, kar bi nastalo iz javnega zdravja, nimamo ne načrta združevanja, ne jasnega združevanja laboratorijev, in mislim, da drvimo v katastrofo." Tretje mnenje: "Rigidna birokratska ustanova se ne bo mogla odzvati na potrebe naročnikov, preiskave bodo začele izvajati bolj odzivni, čeprav nepooblaščeni in neusposobljeni izvajalci, kar pa vodi v propad stroke v državi." Četrto mnenje: "Žal smo prepričani, da to ne bo rešitev, dolgoročno bo to še en problem več v slovenskem zdravstvu." To sem vam prebral, ker so to neodvisna strokovna mnenja. Niso vsi direktorji teh zavodov in danes je gospod Grims že dejal, da se dajmo poslušati, tako da upam, da ste to slišali. Predvsem pa upam, da ste razumeli, kar lahko potrdite ob glasovanju. Hvala.
Še gospod Matjaž Zanoškar in gospod Franc Jurša. Najprej gospod Matjaž Zanoškar.
Hvala. Seveda bom glasoval za razširjeno razpravo v zvezi z odgovorom gospoda ministra Tomaža Gantarja. Zdravje je ena naših največjih vrednot. In ko gre za zdravje, takrat smo še veliko bolj občutljivi. Ko gre za reorganizacijo zdravstvenih zavodov v naši državi, potem imamo v mislih in očeh tiste periferne regije, pokrajine, ki so odmaknjene od centrov, s to reorganizacijo bodo te pokrajine v veliko slabšem položaju. Govorim o tem, da je zavod za zdravstveno varstvo lociran na Koroškem in vemo, da je na Koroškem degradirano območje Mežiške doline, za katero je sprejet sanacijski načrt, Mežiške doline, ki je nekako onesnažena s svincem, kjer je treba dnevno analizirati vode, zrak in tla. Kako si zamišlja potem gospod minister z reorganizacijo zdravstvenega zavoda, torej s prenosom v Ljubljano, v Maribor, od koder naj bi kontrolirali vse te parametre, ki tako škodujejo zdravju. Jaz sem za razširjeno in pa temeljito razpravo o tem, kako naj bi se organizirale te službe. Hvala.
Gospod Franc Jurša, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Rad bi samo povedal, da bomo danes razpravljali, odločali o 8. točki dnevnega reda te redne seje, kjer bomo obravnavali Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravstveni dejavnosti. Zaradi tega ne čutim potrebe, da bi morali to zadevo obravnavati kot posebno točko na dnevnem redu Državnega zbora. Hvala lepa.
Glasujemo o predlogu sklepa. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 46. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 46.]] Sklep ni sprejet. Naslednji predlog sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovana Žerjava, na poslansko vprašanje mag. Stanka Stepišnika v zvezi z učinki zakonov in drugih ukrepov za odpiranje novih delovnih mest. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 45. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 45.]] Sklep ni bil sprejet. Naslednji predlog sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za finance dr. Janeza Šušteršiča na poslansko vprašanje gospoda Gašparja Gašparja Mišiča v zvezi z obdavčitvijo čezmejnih delovnih migrantov. Obrazložitev glasu gospod Gašpar Gašpar Mišič.
Spoštovani! Zakaj sem se odločil predlagati, da v Državnem zboru opravimo javno razpravo na odgovor ministra? Zato, ker nisem bil zadovoljen in ker ne morem razumeti, da tiste ljudi, ki so šli s trebuhom za kruhom, ki so svoj socialni položaj rešili sami s tem, da dnevno migrirajo v tujino na delo v Avstrijo ali v Italijo, predvsem pa v Avstrijo, da tiste, ki denar prinesejo v Slovenijo in ga porabijo tukaj, da tiste, ki to državo najmanj bremenijo, ker so pridni, jih ta država želi z ukinitvijo te posebne olajšave še dodatno kaznovati sedaj v času krize. Zato smatram, da takšen ukrep ni koristen tej družbi, takšen ukrep ni dober in ni spodbuden in resnično bi morali opraviti eno temeljito razpravo, da ta vlada enkrat za vselej neha kratiti socialne pravice, ne glede na to, da smo v času krize, kajti ta ukrep in podobni ukrepi le še bolj poglabljajo krizo, zato se bojim, da če boste tako nadaljevali, da bomo to družbo dobesedno spravili na še slabšo raven, kot je. . Hvala lepa.
Hvala. Glasujemo o predlogu sklepa. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 26, proti 45. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 45.]] Naslednji predlog sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zdravje gospoda Tomaža Gantarja na poslansko vprašanje mag. Lejle Hercegovac v zvezi z nepravilnostmi na zavodu za transfuzijo. Obrazložitev ima mag. Lejla Hercegovac.
Lepo pozdravljeni! Spoštovani! Zamenjali smo direktorja na Zavodu za transfuzijsko medicino. 6 mesecev pred tem je vlada oziroma Ministrstvo za zdravje zamenjalo svet zavoda v bolnišnici Izola in v zavodu za transfuzijo. Ne gre za zamenjavo, ampak gre za kršenje 39. člena, pravijo pravniki, Zakona o zavodih. Zdravstveni delavci ne razumejo, ker so vpleteni tudi osebni razlogi. Zakaj? Zato, ker je v obdobju 2003–2004 isti direktor sedel v svetu zavoda bolnišnice Izola in opozarjal na slabo poslovanje. Takrat je bil gospod Gantar direktor bolnišnice Izola. Potem pa so še tri druge stvari, tako da ne gre samo za zavod za transfuzijo, ampak gre za bolnišnico Izola, klinični center, pediatrijo in še druge zadeve. Res delamo stvari v zdravstvu, ki so pozitivne, ne ukvarjamo pa se s sistemskimi spremembami. Hvala.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 42. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 42.]] Sklep ni bil sprejet. Naslednji predlog sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za izobraževanje, kulturo, znanost in šport dr. Žige Turka na poslansko vprašanje gospoda Petra Vilfana v zvezi s Predlogom zakona o spremembi Zakona o usmerjanju otrok s posebnimi potrebami. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 25, proti 45. [[Za je glasovalo 25.]] [[Proti 45.]] Sklep ni sprejet. Naslednji predlog sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za delo, družino in socialne zadeve mag. Andreja Vizjaka na poslansko vprašanje gospoda Jerka Čehovina v zvezi s problematiko izplačevanja pokojnin vojaškim osebam. Obrazložitev glasu ima gospod Jerko Čehovin.
Spoštovani predsednik, hvala lepa! Sam bom ta predlog, ki sem ga podal, podprl, da se opravi razprava, in sicer z obrazložitvijo, da smo tako pri sprejemanju Zujfa na vseh odborih in potem tudi tukaj na plenarni seji dobili informacijo, da se pri tem členu izvzemajo vsi tisti, za katere niso bili plačani prispevki. Do sedaj je že znano in tudi vlada je sama spoznala, da je 8 tisoč ljudi, ki so delali v drugih republikah ali pa delali v Sloveniji in imeli sedež v drugih republikah nekdanje Jugoslavije, že plačalo prispevke. Enako velja tudi za to kategorijo, za katero sem se zavzel. Nekateri so bili upokojeni tudi že zdavnaj, še pred začetkom nastanka te naše nove države, in do leta 1973 so plačevali prispevke v slovensko blagajno. Mislim, da je lepa prilika, da se popravi tudi tem ljudem to, o čemer je bilo govora, da se ta agenda, da so plačani prispevki osnova za nediskriminacijo, upošteva. Pri tem pričakujem poleg opozicije, da me podprla tudi, po njihovih besedah, edina socialna stranka v tem parlamentu. Hvala.
Glasujemo o predlogu sklepa. Navzočih je 74 poslank in poslancev. Za je glasovalo 27, proti 46. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Naslednji predlog sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Andreja Vizjaka na poslansko vprašanje mag. Stanka Stepišnika v zvezi s pridobivanjem in koriščanje evropskih sredstev. Obrazložitev ima mag. Stanko Stepišnik.
Gospodu Žerjavi sem postavil vprašanje, kako je s črpanjem evropskih sredstev. Stanje je takšno, da smo počrpali 66,7 % evropskih sredstev, plačali smo pa v evropski proračun 88,3 %. Tako imamo do konca leta, še november, december, v dveh mesecih počrpati 300 milijonov. To je izredno veliko in me skrbi, da tega ne bomo počrpali, zato mislim, da bi bilo dobro, da opravimo to splošno razpravo in se pripravimo z eno pravo strategijo za drugo leto, ko bo treba počrpati milijardo 400 milijonov. Hvala lepa.
Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev. Za je glasovalo 28, proti 46. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Naslednji predlog sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovana Žerjava in ministra za infrastrukturo in prostor gospoda Zvoneta Černača na poslansko vprašanje gospoda Gašparja Gašparja Mišiča v zvezi z izvrševanjem državnega prostorskega načrta za Luko Koper. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 46. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. In še zadnji tovrsten predlog sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za pravosodje in javno upravo dr. Senka Pličeniča na poslansko vprašanje gospe Saše Kos v zvezi s strategijo razvoja sistema občin v Sloveniji. Gospa Saša Kos, prosim, obrazložitev glasu.
Hvala za besedo, predsedujoči. Glede na to, da smo pri varčevalnih ukrepih, menim, da je izredno pomembno, da tudi razmislimo, koliko občin imamo v Sloveniji. Kot je meni znano, jih imamo 211, kar odločno presega vse meje normale, ker namreč limit za nastajanje občin je bil 5 tisoč prebivalcev, vendar pa, kot je javno znano, nekatere imajo 60 prebivalcev ali še celo manj. V preteklosti je bil tukaj v parlamentu zelo močan županski lobi, ki je preprečeval, da bi ta limit zdržal oziroma da bi bila omejitev 5 tisoč prebivalcev. Menim, da bi bilo modro, da bi privarčevali ogromno sredstev, ker kot vemo, se te občine ne morejo vzdrževati same, ampak črpajo sredstva iz proračuna, torej slabijo tudi ta denar, ki bi ga lahko plasirali v kaj bolj koristnega kot pa v te majhne občine, ki so v bistvu same sebi namen in se potem tudi razvoj oddaljuje od tistega, za kar naj bi občina bila oziroma naj bi nekje s svojimi lastnimi sredstvi tudi lahko vzdrževala določene segmente, ki so potrebni oziroma posegi. Hvala lepa.
Glasujemo o predlogu sklepa. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 45. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni bil sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 12. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Obrtnega zakona. Odločali bomo o predlogu sklepa, da je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Obrtnega zakona primeren za nadaljnjo obravnavo. Obrazložitev glasu. Najprej sprašujem, kdo želi obrazložiti glas v imenu poslanske skupine. Bom odprl prijavo za poslanske skupine. V imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov mag. Dejan Židan, izvolite.
Hvala, predsednik. Glasoval bom proti. Razlog je preprost, ker je bila možnost, da damo dodaten čas na razpolago, da novo vodstvo Obrtne zbornice vpliva na zakon na način, da bo prijazen tudi obrtnikom, pa tega vladajoča koalicija ni dala, je glas proti tudi glas protesta. Hvala.
V imenu Poslanske skupine Pozitivna Slovenija gospod Branko Ficko.
Hvala. V Pozitivni Sloveniji spoštujemo sprejeto odločitev na referendumu glede prehoda na prostovoljno članstvo obrtnikov. Prostovoljno se je organizacija slovenske obrti leta 1969 tudi začela in prostovoljno je konec 70. let že imela današnjih 62 občinskih združenj. Smo pa proti političnemu vmešavanju ter borbi za zapuščino med interesnimi sferami. In ker ta zakon ni usklajen z obrtniki, smo predlagali usklajevanje. Pričakujemo, da bo nadaljnja obravnava upoštevala pripombe tistih, na katere se zakon nanaša. V primeru upoštevanja bomo tudi zakon podprli. Hvala.
V imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke gospod Roman Žveglič.
Hvala. Spoštovani! V Slovenski ljudski stranki smo prepričani, da je z ukinitvijo obveznega članstva v Obrtni zbornici storjen pomemben korak med težko pričakovanimi spremembami. Preprosto povedano, tisti obrtniki, ki smatrajo, da uslug zbornice ne podpirajo, pač ne bodo njihovi člani in ne bodo plačevali članarine. Je pa treba povedati, da poleg tega prinaša novela obrtnega zakona tudi deregulacijo obrtniških poklicev, kar je prav tako pomembna administrativna in vsebinska razbremenitev, ki bo izboljšala možnost zaposlovanja. Uporabnikom nam je namreč povsem vseeno, kakšno izobrazbo imajo tisti, ki v domači gostilni lupijo krompir, ali kaj so po poklicu tisti, ki v vrtnariji sadijo rožice. Itak jim bo trg povedal, da delajo prave stvari, seveda po pravi ceni. In še posebej je to nepotrebno, če upoštevamo, da za direktorja podjetja, ki je ravno tako v zasebni lasti in ki je odgovoren za zaposlene, za delovna mesta, za vračilo bančnih kreditov, za davčne dolgove in dolgove podizvajalcem, ni treba izpolnjevati nobenih pogojev glede izobrazbe. In še na koncu to, da zakona ne pišemo za potrebe vodstva Obrtne zbornice, ampak za urejanje pogojev za delo obrtnikov. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo prepričani, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo in se ga da še dodelati. Hvala.
Želi kdo obrazložiti glas v svojem imenu? Gospa Renata Brunskole, izvolite.
Hvala lepa Predlog sprememb in dopolnitev Obrtnega zakona ne morem podpreti, vendar ker gre za prvo obravnavo in predvidevam, da bo šla ta prva obravnava skozi, se bom sama vzdržala pri glasovanju. Ta zakon ni usklajen z Obrtno-podjetniško zbornico Slovenije pa tudi Gospodarska zbornica Slovenije ima kar nekaj pripomb. Ostaja kar nekaj odprtih vprašanj, kdo bo predstavljal vse obrtnike, kaj bo z obrtnimi domovi po posameznih območjih, kjer so območne obrtno-podjetniške zbornice, katerih domove so gradili obrtniki s svojim denarjem, kaj bo z javnimi pooblastili, ki jih ima sedaj brez javnega razpisa Obrtno-podjetniška zbornica in ji je ta pooblastila podelila država, zaradi prostovoljnega članstva pa se zna zgoditi, da bo izgubila kar večje število članov. Obrtno-podjetniška zbornica Slovenije bo formalnopravno ostala reprezentativni organ, ki bo financiran s strani države iz državnega proračuna, ta zakon pa omogoča ustanovitev novih zbornic, ki bodo dejansko in v resnici postale reprezentativni organi obrtnikov in bodo predstavljale verjetno večje število obrtnikov kot sedanje obrtno-podjetniška zbornica, ne bodo pa imeli javnih pooblastil. Pa še to. Novemu vodstvu Obrtno-podjetniške zbornice Vlada ni dala priložnosti za sodelovanje pri pripravi bolj uporabnega življenjskega obrtnega zakona. Zato pričakujem, da bo v drugi obravnavi kar nekaj od teh odprtih vprašanj, ki sem jih navedla, odpravljenih in da bomo imeli občutek za tiste, ki se samozaposlujejo, ki si sami zagotavljajo delovna mesta, torej obrtnike, samostojne podjetnike.
Odločali bomo torej o predlogu sklepa, da je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Obrtnega zakona primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 8. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet, zato bom predlog zakona dodeli v obravnavo matičnemu delovnemu telesu, to je Odboru za gospodarstvo. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 10. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zaščiti živali Odločali bomo o predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo. Nekaj obrazložitev glasu, domnevam, da v imenu poslanskih skupin. Najprej v imenu Poslanske skupine Pozitivna Slovenija gospa Tamara Vonta, potem v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov mag. Dejan Židan. Šel sem samo po principu, da imajo dame prednost, ne vem pa, kdo je prvi dvignil roko. Izvolite.
Hvala lepa. Moram reči, da je bila razprava o tem zakonu, mislim da, do zdaj najprijetnejša in tako, kot je rekel kolega Ficko, da so očitno edino živali še tiste, ki nas združujejo. Malce v šali. Ampak res je šlo za dobro razpravo vseh in še enkrat bi rada ta predlog zakona pohvalila. Seveda so stvari, ki bi se dale še bolje urediti, predvsem pa ne glede na to, da vem, da gre za zelo zapleteno materijo, da se čakajo tudi določene odločitve v drugih državah oziroma v tožbah v drugih državah glede cirkusov, v katerih nastopajo živali, ampak vendarle bomo v Pozitivni Sloveniji vztrajali pri tem, da se odpravi, da se takšni cirkusi v Sloveniji ne pojavljajo. Seveda je vprašanje, če bomo uspeli, ampak to se mi zdi ena zelo pomembna stvar. Seveda bomo podprli zakon. Hvala
V imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov mag. Dejan Židan.
Hvala predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! V Poslanski skupini Socialnih demokratov pozdravljamo ta predlog zakona in ga bomo tudi podprli. Nas tudi veseli, ker je bilo zaznano tako s strani Vlade kakor tudi nekaterih poslanskih skupin koalicije in tudi opozicije, da je zakon možno v nadaljevanju še nadgraditi. Mi to predlagamo na določenih področjih. Kot prvo, pomembno je, da se dodatno zaostri izdaja dovoljenj za poskuse na živalih, temu mi nasprotujemo, da se bolj natančno razdela register, ki mora vsebovati tudi register nevarnih živali. Pomembno je, da društva, ki delujejo v javnem interesu na področju zaščite živali, dobijo dodatne pravice izvrševati to svojo humano poslanstvo in pomembno je, da se bolj natančno opiše, kaj je primer mučenja pri neprimerni nastanitvi živali. Neprimerna nastanitev živali je najpogostejši razlog za trpinčenje živali. Kot poslanska skupina ta predlog zakona podpiramo in pričakujemo kvalitetno obravnavo tudi v prihodnje. Hvala.
V imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke gospod Roman Žveglič.
Hvala. Spoštovani! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo zakon podprli. Smatramo, da je primeren za nadaljnjo obravnavo. Še dobro, da regulira predvsem ta odnos med človekom in živaljo in da ne posega še v odnose med živalmi samimi, kar sem tudi iz razprave ugotovil, da bi nekateri radi videli. Hvala lepa.
Glasujemo o predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasovanje teče. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 72, proti nihče. [[Za je glasovalo 72.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep Državni zbor sprejel, zato bo predlog zakona dodeljen matičnemu delovnemu telesu, to je Odboru za kmetijstvo, gozdarstvo, prehrano in okolje. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah določenih zakonov na področju varne hrane, veterinarstva in varstva rastlin. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 19. novembra 2012, in sicer gre za amandma Poslanske skupine Socialnih demokratov k 10.a členu. Preden bomo glasovali, bo v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov glas obrazložil mag. Dejan Židan.
Hvala, predsednik. Ta amandma omogoča, da se v skladu s slovensko zakonodajo uredi pristojnost organiziranja organov v sestavi ministrstva na način, ki ga priporoča tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora – torej z vladno uredbo. Na ta način tudi odgovornost prevzame tisti, ki to sprejme, to sta ministrstvo in vlada, ne pa da se odgovornost prenaša na Državni zbor. Hvala.
Še gospod Roman Žveglič v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala za besedo. Amandmaja v Slovenski ljudski stranki ne bomo podprli, kajti če se podpre ta amandma se tudi kompletna dikcija zakona izjalovi ali razvodeni in nima smisla. Mi smatramo, da je obstoječa zadeva brez tega amandmaja primerna. Primerna je tudi v smeri, če bodo prišle nove smernice iz Evropske unije glede urejanja sistema na področju varne hrane, bo ta prehod bistveno lažji in manj boleč. Hvala.
Glasujemo o amandmaju Poslanske skupine Socialnih demokratov k 10.a členu. Glasovanje teče. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 45. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmaju in s tem smo zaključili z drugo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi predloga zakona ni bil sprejet noben amandma k dopolnjenemu predlogu zakona, lahko preidemo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Zakonodajno-pravna služba in Vlada me nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na odboru, tekst zakona neusklajen. Zato lahko odločamo o predlogu zakona v celoti. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 26. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 26.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet in s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega, z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravstveni dejavnosti. V drugi obravnavi k dopolnjenemu predlogu zakona ni bil sprejet noben amandma. Prehajamo na tretjo obravnavo. Nisem bil obveščen o kakršnikoli neusklajenosti. Predno bomo glasovali, pa bo gospod Darko Jazbec obrazložil glas v imenu poslanske skupine Pozitivna Slovenija.
Hvala lepa za besedo. Žalosti me, da tukaj glede področja zdravstva nismo tako enotni, kot smo bili pri prejšnjih zakonih. Dveh stvari se moramo lotiti zelo previdno. Tudi v času stavke so tu velike omejitve, to je urgenca in druga stvar je javno zdravje. Omejitve so zaradi tega, ker lahko pride do zelo velikih, katastrofalnih posledic. In tukaj se s tem zakonom zelo na hitro in grobo posega v javno zdravje. To je v bistvu reforma javnega zdravja čez noč. Vsa ta leta so bili ti zavodi prepuščeni na milost in nemilost ter iznajdljivost, sedaj pa bi država kar vzela, kar je neka lokalna skupnost skozi leta uspešno pridelala. To je sploh pravno vprašanje, ali je še lastnik država ali je lokalna skupnost lastnik, ker z države ni bilo to čez leta večinsko financirano. V Pozitivni Sloveniji smo mnenja, da ni ne pravi čas in ne način za ta zakon. Čas ni pravi zato, ker za reforme je pravi čas, ko je denar, ne ko je izguba. Tu ni nobene racionalnosti, ni prihranka. To smo v osmih urah vse premleli in ni bilo tega dokaza. Način pa tudi ni pravi, ker odvzem avtonomije in posledična centralizacija sigurno ni dobrodošla. S tem se krepi monopol in močno se poveča tveganje za korupcijo. Jaz osebno vidim celo tu zametke nastajanja tega zakona. Avtonomnost teh devetih zavodov se izgubi. Celo v koalicijski pogodbi imate, da je treba povečati avtonomnost. Kaj v bistvu to pomeni za te zavode? Avtonomnost sama po sebi poveča fleksibilnost, poveča konkurenčnost in s tem tudi učinkovitost, večja je poslovna odličnost in več je inovativnosti. Vse te elemente so zdaj ti zavodi skozi zadnja leta prikazovali, zdaj pa to vse uničimo. Prav nerazumljivo, glede na to, da še na drugih področjih, recimo zakon o trgu dela, ravno to hočete povečati, zdaj pa še tam, kjer je, to uničimo. V bistvu tako, kot je rekel premier Janez Janša, če se izgubiš, moraš iti malo nazaj. Ampak mi zdaj res gremo daleč nazaj. Ne vem ali bomo prišli v Jugoslavijo ali kam. Hvala lepa.
Kdo želi torej obrazložiti svoj glas? Odpiram prijavo. Besedo za obrazložitev glasu ima gospod Mirko Brulc.
Hvala lepa, lep pozdrav. Gre za čisto centralizacijo. Ukinjate finančno zelo uspešen zavod v Novi Gorici. Ostaja nam sicer organizacijska enota, ampak tega smo Novogoričani vajeni. Banko so preselili v Maribor, nam so ostali šalterji. Ukinjate centre za obveščanje. Zdaj ko so bile poplave, pridite pogledat, kakšna je bila situacija. Združujete policijske postaje, predlaga se združenje primorskega slovenskega narodnega gledališča v Novi Gorici s koprskim in tako dalje. Kje je meja tega? S tem nam jemljete službe, jemljete servise za državljanke in državljane in delovna mesta, ki so potrebna tudi na periferiji, ne samo v Ljubljani. In izgovor, da je to zato, da bo prišlo do večjega zaupanja, češ, naš zavod v Novi Gorici rešuje probleme na Goriškem, od tam so tudi plačani in lahko so koruptivni in ne vem kaj. Pa predlagam, da naš zavod pregleduje kvaliteto vode v Prekmurju, prekmurski pa v Novi Gorici, da bo vse čisto. Ta zavod je ogromno naredil za to, da smo sprejeli v enem od mandatov zakon za azbestne bolnike in tako dalje, in jaz ne morem podpreti takšnega zakona. Ni razloga, da ga režemo in da nam ostaja samo organizacijska enota. Glasoval bom proti. Hvala.
Gospod Darko Jazbec.
Hvala lepa še enkrat za besedo. Jaz dejansko že govorim bolj iz obupa, to tako veste, da sem proti temu zakonu. Na tisti razpravi je bilo res toliko strokovnih argumentov proti zakonu pa nič za, tako da tukaj ni neke večje dileme. Bi pa pozval ob tem, da resnično prevzamete odgovornost tisti, ki boste za ta zakon glasovali, in predlagatelj tega zakona, da ne bi čez leto dni rekli, da se pa je stanje na področju javnega zdravja poslabšalo zaradi krize. Tega ne sprejemamo in prosim, da prevzamete odgovornost za kazalnike zdravja čez leto dni. Istočasno bi pa opozoril, da so ljudje počasi začeli dojemati, kaj se dogaja, ker vsebinsko to ni takoj prepoznavno, da si ne boste sami sklicali nekega referenduma. Mi smo proti temu, ampak vsebina tega, zdaj ko župani že vedo, da se ti zavodi ukinjajo, zna pripeljati do tega, ker enostavno ne ponujate dialoga demokratičnih poti in ne upoštevate argumentov stroke. Glasoval bom proti. Hvala.
Mag. Dejan Židan.
Hvala predsednik. Še enkrat pozdrav poslanke in poslanci! Jaz ta zakon razumem kot neposredni napad na interese Pomurja. Dovolite, da opišem. V zadnjih nekaj letih imamo v Pomurju zavod, ki se je skozi leta racionaliziral, se naučil pridobivati evropska sredstva, postal znan v mednarodnem okolju in imamo ljubljanski zavod IVZ, ki – kaj počne? Na leto proizvaja velike, milijonske izgube. V času, ko se ostali zavodi racionalizirajo in dokazljivo zmanjšujejo število zaposlenih, število tukaj naraste za 60 ljudi. In sedaj z vašim zavodom na plečih revnih regij rešujemo ljubljanski problem. To je nedopustno! Spoštovane poslanke in poslanci, ne govoriti o regionalizmu, pomoči Pomurju, Posavju in podobno. Dajte glasovati ne vedno v interesu Ljubljane, dajte kdaj glasovati tudi v našem interesu. Hvala.
Gospod Matevž Frangež.
Regije so pomembne. Pomembno je to, da niso vse institucije doma v Ljubljani. Pomembno je, da ohranjamo kakovostna delovna mesta tudi v regionalnih središčih. Ni vse Ljubljana in nemogoče je pristati na to, da je samo z združevanjem zavodov mogoče doseči znatne racionalizacije. Pri tem se namreč pozablja na to, da ima vsak od teh zdravstvenih zavodov v svojem okolju določeno vlogo, zaposlene, ki jih celo po predlogu zakona naj ne bi zmanjševali. In tukaj se resnično lahko vprašamo, ali ni smiselno k racionalizaciji zdravstvenih zavodov, zavodov za zdravstveno varstvo po Sloveniji pristopiti z drugega zornega kota. Ne najprej pogledati, kaj lahko združimo, nato pa si bomo šele vzeli čas, kako bomo zasnovali procese. Najprej povezujmo procese. Spremenimo zakonodajo tako, da se bodo lahko samostojni zdravstveni zavodi oziroma zavodi za zdravstveno varstvo medsebojno povezovali. Vpeljimo procese, šele nato spreminjajmo formo, ko bomo videli, kaj takšne optimizacije, takšna konsolidacija njihovega delovanja, takšno pokrivanje morebitnih rezerv na enem koncu in gneče na drugem prinese. Ta zakon se dotika tudi Maribora. Jaz želim biti pri tem previden. Kljub dogovoru, ki naj bi bil sicer, da bo sedež nacionalnega laboratorija v Mariboru, bom iz previdnosti glasoval proti, z upoštevanjem tudi interesov vseh tistih regij, ki so se danes že oglasile in ki imajo upravičeno svoj glas. Ni vsaka racionalizacija racionalizacija. Racionalizacija je tista, ki je izvedena premišljeno, pametno in na osnovi študij, ki predvidijo učinke takšnega združevanja.
Še mag. Majda Potrata.
Hvala. Glasovala bom proti temu zakonu predvsem zaradi tega, ker verjamem, da za kakovostne javne storitve velja načelo, da morajo biti tisti, ki te storitve opravljajo, prepričani, da delajo v taki obliki in tako, da so s tistimi storitvami v prid ljudem, ki so jim storitve namenjene. Zato je zelo pomembno, da spremembe, novosti ta stroka, ta skupina ljudi, se pravi izvajalci tudi sprejmejo. Številna nasprotovanja, ki smo jih slišali v zvezi s tem zakonom, pa govorijo, da prepričanja o tem, da ta zakon prinaša dejansko izboljšavo, ni, zato si ni obetati dobre, ustvarjale klime, ki je zvezana tudi z vsemi tistimi dejavnostmi, ki zahtevajo velik intelektualni vložek. In spomnim se, da so javni zdravstveni zavodi že doživeli eno erozijo, ko so se podeljevale koncesije in je bilo tudi veliko energije vložene v to, da so se vsaj v nekaterih lokalnih okoljih ohranili v takem obsegu in prinesli tudi kakšno novo ambulanto, denimo gerontološko, ker se že danes toliko o starosti pogovarjamo, in so usmerjeni k potrebam posameznikov. Res je nedopustno, da tisti, ki so si kot pomembno nalogo regionalizem zamislili, zdaj delujejo ravno v nasprotju s temi načeli. Glasovala bom torej proti temu zakonu. Hvala.
Hvala. Še ena obrazložitev glasu, gospa Renata Brunskole.
Hvala lepa. Glede na to, da sem postavila poslansko vprašanje gospodu ministru in da je bilo govora o tej temi, se ne bi ponavljala, vendar pot k centralizaciji, pot z vseh območij Slovenije, kjer so zaposleni strokovnjaki, izobraženi ljudje, pomeni pot Slovenije v centralizacijo, beg možganov, selitev mladih iz Slovenije. Tega si verjetno ne želimo. In ko sprašujemo na drugih resorjih pristojne ministre, koliko novih delavnih mest je bilo vzpostavljenih in tako naprej, se na drugi strani soočamo, da nekatera ministrstva zaradi varčevanja tiste zavode, ki poslujejo s pozitivnim rezultatom, pridružuje tistim, ki ustvarjajo velik negativni rezultat. Žrtve in prikrajšani so po navadi ljudje, ki živijo izven Ljubljane v drugih centrih. Sem prepričana, da Ljubljana ne vztraja pri tem, kot je nekdo rekel, ampak da je to odločitev pristojnega ministrstva in vlade. In to ni dobro. Opozorila pristojnih zavodov za zdravstveno varstvo v tej smeri so bila dobronamerna, strokovna. In ker je vsak povedal o svojem območju, v Beli krajini je bila ekološka katastrofa reke Krupe. Očitno več ne bo namena in pomena spremljati ta problem, ki je bil v preteklosti, ampak bodo sredstva usmerjena drugam, tam, kjer se je do sedaj ustvarjal velik minus, ki ga je treba s pridnim delom teh zavodov in pozitivnem rezultatom na nek način uravnovesiti v škodo ljudi, zaposlenih po ostalih območnih enotah in zavodih po Sloveniji. To ni dobro.
Gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Moram se oglasiti. Kljub temu da nisem član odbora za zdravstvo, ampak vsej vesoljni Sloveniji želim sporočiti, da je Zavod za zdravstveno varstvo Murska Sobota najboljši tovrstni zavod v Sloveniji. V zadnjem času sem se veliko pogovarjal z ljudmi, ki vodijo ta zavod, so odlični ljudje, ki ne delajo samo za plačo, ki delajo srčno. Veliko se je naredilo na področju preventive in tudi na ostalih področjih. Ko sem dobil zagotovilo, da bo tudi ta zavod, torej ta enota zdaj po novem, v Murski Soboti lahko kandidirala tudi za evropska sredstva, sem bil vsaj delno pomirjen. Res je, v Pomurju smo v zadnjih letih velikoizgubili. Res je, postali smo pravzaprav samo velik "šalter", prej molzna krava kot kaj drugega. Zato tudi pričakujem, da bo centrala v Ljubljani, ko bo kadrovala, gledala tudi na kadre iz Pomurja. In dokler bom sedel tu sedežu številka 90, bom zelo podrobno in zelo rigorozno gledal pod prste vsem, ki bodo ta zavod, to institucijo po novem, vodili. Hvala lepa.
Še je interes za obrazložitev glasu. Gospod Ficko, izvolite.
Hvala za besedo. Glasoval bom proti, ker je to kraja tistega dela premoženja in znanja, ki ga na nerazvitih krajih, kot je Pomurje, imamo. In me res zanima, kako boste, dragi moji člani Kluba pomurskih poslancev, v tem primeru glasovali, ker imate seveda možnost, da se že sedaj izjasnite, kako razmišljate o naših krajih. Hvala lepa.
Odločali bomo o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti 26. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 26.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. Zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PREDLOG ZAKONA O RATIFIKACIJI DRUGEGA DODATNEGA PROTOKOLA K EVROPSKI KONVENCIJI O MEDSEBOJNI PRAVNI POMOČI V KAZENSKIH ZADEVAH. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Kot matično delovno telo ga je obravnaval Odbor za zunanjo politiko, ki je Državnemu zboru tudi podal pisno poročilo. Matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, zato amandmajev tudi na seji Državnega zbora ni možno vlagati. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 74, proti nihče. [[Za je glasovalo 74.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. Zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PREDLOG ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO ROMUNIJE O VOJNIH GROBIŠČIH. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Kot matično delovno telo ga je obravnaval Odbor za zunanjo politiko, ki je Državnemu zboru poslal pisno poročilo. Prijavljenih k razpravi ni. Matično delovno telo ni sprejelo nobenih amandmajev, zato tudi na seji Državnega zbora ni mogoče vlagati amandmajev. Odločamo o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 73, proti nihče. [[Za je glasovalo 73.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. Zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 15. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PREDLOG ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN SVETOM MINISTROV BOSNE IN HERCEGOVINE O ZAPOSLOVANJU DRŽAVLJANOV BOSNE IN HERCEGOVINE V REPUBLIKI SLOVENIJI IN PROTOKOLA O IZVAJANJU SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN SVETOM MINISTROV BOSNE IN HERCEGOVINE O ZAPOSLOVANJU DRŽAVLJANOV BOSNE IN HERCEGOVINE V REPUBLIKI SLOVENIJI. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, če to želi. Gospod dr. Božo Cerar, državni sekretar na Ministrstvu za zunanje zadeve, izvolite.
Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Podlaga za pripravo sporazuma na eni strani izhaja iz interesa obeh držav za sklenitev tovrstnega sporazuma, na drugi strani pa tudi iz potrebe Republike Slovenije po oblikovanju celovite, načrtovane in selektivne imigracijske politike. Slovenija meni, da selektivnost oziroma skrbno načrtovanje ni nekaj negativnega, temveč predstavlja priložnost za migrante, državo priselitve in državo izvora. Načela in rešitve, zapisane v besedilu sporazuma, temeljijo na referenčnem okviru politik Evropske unije na področju celovite migracijske politike, katerih pomemben del predstavlja tudi spodbujanje sklepanja bilateralnih sporazumov držav članic Evropske unije s tretjimi državami, v smislu boljšega upravljanja z nezakonitimi migracijami in promocije krožne migracije. Ob tem smo upoštevali tudi interes Bosne in Hercegovine, da se delavci, njihovi državljani vračajo nazaj v svojo državo ter se poskušajo ponovno integrirati v izvorno družbo, ter s svojimi na novo pridobljenimi izkušnjami in poklicnimi znanji obogatijo njihov trg dela. Rad bi poudaril, da sporazum določa pogoje zaposlovanje državljanov Bosne in Hercegovine v Sloveniji na ugodnejši način od obstoječe nacionalne zakonodaje na področju zaposlovanja tujcev. Ne posega na področje prebivanja oziroma trajnega priseljevanja. Ministrstvo za delo je na očitke v javnem pozivu Zveze svobodnih sindikatov Slovenije ustrezno oziroma podrobno odgovorilo in očitke zavrnilo. Ne nazadnje bi rad izpostavil dejstvo, da je bil osnutek teksta sporazuma s socialnimi partnerji usklajen že leta 2009, sam sporazum podpisan leta 2011 in bosanska stran ga je med tem že tudi ratificirala. Hvala lepa.
Hvala. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za zunanjo politiko, zato zdaj dajem besedo za predstavitev poročila odbora gospodu Jožefu Horvatu, predsedniku odbora.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi, spoštovani gospod državni sekretar dr. Božo Cerar s sodelavcem! Odbor za zunanjo politiko je na svoji 14. seji 14. novembra 2012 obravnaval Predlog zakona o ratifikaciji sporazuma med Vlado Republike Slovenije in Svetom ministrov Bosne in Hercegovine o zaposlovanju državljanov Bosne in Hercegovine v Republiki Sloveniji in protokola o izvajanju sporazuma med Vlado Republike Slovenije in Svetom ministrov Bosne in Hercegovine o zaposlovanju državljanov Bosne in Hercegovine v Republiki Sloveniji, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. Odbor je pri obravnavi upošteval mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki k besedilu predloga zakona ni imela pripomb. Člani odbora so prejeli tudi pisni poziv Zveze svobodnih sindikatov Slovenije ob obravnavi predloga zakona. V razpravi je poslanec Samo Bevk povzel opozorila, ki jih je v svojem pozivu izpostavila Zveza svobodnih sindikatov Slovenije in pozval predstavnike Vlade, da podajo dodatna pojasnila. Ker na seji ni bilo predstavnikov Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, je podal proceduralni predlog, da odbor prekine obravnavo te točke dnevnega reda, dokler odboru ne bodo posredovana ustrezna pojasnila. Ostali člani odbora so menili, da bi bilo glede na to, da gre za predlog zakona o ratifikaciji mednarodnega sporazuma, ki je bil dogovorjen in podpisan s strani Vlade Republike Slovenije in Sveta ministrov Bosne in Hercegovine, nesmiselno zavlačevati in s tem še podaljševati agonijo delavcev. Po glasovanju o proceduralnem predlogu, da se prekine obravnava točke in se počaka na pojasnilo Vlade, ki pa ni bil sprejet, je Poslanska skupina Socialnih demokratov napovedala odsotnost vseh članov poslanske skupine v skladu z drugim odstavkom 65. člena Poslovnika Državnega zbora pri nadaljnji obravnavi te točke dnevnega reda. Po končani razpravi je odbor glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel. Naj ob tem še dodam, da je bil Državnemu zboru 19. 11. 2012 posredovan tudi odziv ministra za delo, družino in socialne zadeve mag. Andreja Vizjaka na javni poziv Zveze svobodnih sindikatov, ki ste ga prejeli. Ker k predlogu zakona na matičnem delovnem telesu ni bil sprejet noben amandma, Odbor za zunanjo politiko Državnemu zboru predlaga, da Predlog zakona o ratifikaciji sprejme v predloženem besedilu. Hvala lepa.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin, in sicer je prijavljena samo ena poslanska skupina – Pozitivna Slovenija. Besedo ima gospod Roman Jakič.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovani kolegice, kolegi, državni sekretar! S tem predlogom Zakona o ratifikaciji se je odprlo kar nekaj vprašanj v zvezi s problematiko emigrantskih delavcev v Republiki Sloveniji. Na splošno lahko to problematiko razdelimo na delovno in bivalno. Delovna problematika se najbolj simptomatično kaže v gradbenih podjetjih, kjer so najbolj boleče izkušnje delavcev neplačevanja pokojninskih prispevkov, regresov, zavarovanja ter nepodaljšanja delovnih pogodb. Delavci, ki nimajo osebnih delovnih dovoljenj, nimajo niti pravice svobodne izbire delodajalcev na slovenskem trgu, zaradi tega pogosto delajo na črno pa tudi bivajo pogosto na črno. Bivalna problematika pa se kaže skozi pomanjkljivo zakonodajo Republike Slovenije, ki preslabo ureja minimalne standarde v samskih domovih, zaradi česar so tamkaj bivajoči izpostavljeni premajhnemu bivalnemu prostoru, pomanjkanju prostorov, pomanjkljivim sanitarijam, standardom ter slabemu oskrbovanju delavskega doma. Poleg tega so delavci pogosto deležni socialne segregacije, pomanjkanja nujnih informacij ter občasno celo nepravnega in nepravičnega izseljevanja iz samskih domov. Bi bilo zelo lepo, če bi prebrali diplomsko nalogo Filozofske fakultete, gospoda Žiga Podgornika Jakina, ki opisuje problematiko teh nevidnih delavcev pri gradbenih podjetjih Vegrad in SCT. Jaz bi se tudi dotaknil pisma, ki smo ga dobili vsi člani Zveze svobodnih sindikatov Slovenije, kjer v resnici opozarjajo, da bo sporazum postavil delavce iz Bosne in Hercegovine v diskriminatoren položaj glede na delavce iz drugih držav in opozarja na počasnost mednarodne diplomacije. Ampak če sem prav razumel državnega sekretarja, je sporazum o socialnem zavarovanju med Republiko Slovenijo in Bosno in Hercegovino podpisan, kar pomeni, da en del tega očitka Zveze svobodnih sindikatov odpade, kar nas zelo veseli. Sporazum, ki je bil pripravljen v času ministrovanja dr. Svetlika in podpisan junija lani, ureja pogoje in postopke zaposlovanja delavcev migrantov iz BiH v Republiki Sloveniji, načela sporazuma sledijo referenčnemu okviru politik EU na področju celovite migracijske politike, s poudarkom seveda na krepitvi partnerskega dialoga s tretjimi državami, pomenu krožnih migracij, zmanjševanja učinka, bega možganov ter etičnega kadrovanja. Sporazum tako določa pogoje in obseg zaposlovanja državljanov BiH v RS, pogoje in postopke za izdajo delovnih dovoljenj, obveznosti in dolžnosti delodajalcev in delavcev migrantov, spodbujanje integracijskih procesov za vključitev na trg dela in v družbo države zaposlitve in reintegracija procesov po vrnitvi v državo izvora ter pogoje za ponovno vrnitev v državo zaposlitve. Če bi malo za šalo malo zares rekel o politiki, kakršni smo priča v Republiki Sloveniji, je samo še vprašanje časa, kdaj bo nastala potreba za ratifikacijo še kakšnega podobnega sporazuma, ampak bo takrat vlogo BiH v sporazumu odigrala kar Slovenija, saj smo priča številnemu odseljevanju in begu možganov. Poslanska skupina Pozitivna Slovenija podpira predlog zakona in bo glasovala za zakon.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni mogoče vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 72, proti 1. [[Za je glasovalo 72.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet in zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo pa na 16. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO KRALJEVINE ŠVEDSKE O IZMENJAVI IN MEDSEBOJNEM VAROVANJU TAJNIH PODATKOV. Predlog je v obravnavo zboru predložila Vlada. Kot matično delovno delavno telo ga je obravnaval Odbor za zunanjo politiko, ki je zboru tudi pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Amandmajev ni bilo sprejetih na matičnem delavnem telesu, zato jih tudi na seji zbora ni mogoče vlagati in prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 75, proti 1. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet in zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 17. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA O SPREMEMBI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO RUSKE FEDERACIJE O SODELOVANJU PRI GRADNJI IN DELOVANJU PLINOVODA NA OZEMLJU REPUBLIKE SLOVENIJE. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Obravnaval ga je odbor za zunanjo politiko, Državnemu zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Na matičnem delovnem telesu ni bilo amandmajev. Lahko preidemo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 76, proti nihče. [[Za je glasovalo 76.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. Zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 18. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA O SODELOVANJU PRI ZAŠČITI PRIČ. Predlog je predložila vlada. Obravnaval ga je Odbor za zunanjo politiko in Državnemu zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Amandmajev na delovnem telesu ni bilo, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 76, proti nihče. [[Za je glasovalo 76.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. Zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 19. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O RATIFIKACIJI KONVENCIJE O CIVILNOPRAVNIH VIDIKIH MEDNARODNE UGRABITVE OTROK. Predlog je predložila Vlada. Obravnaval ga je Odbor za zunanjo politiko in Državnemu zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Amandmajev na delovnem telesu ni bilo, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 75, proti nihče. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. Zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 20. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI PROTOKOLA O POMISLEKIH IRSKEGA NARODA O LIZBONSKI POGODBI. Predlog je predložila Vlada. Obravnaval ga je Odbor za zunanjo politiko in Državnemu zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Amandmajev na delovnem telesu ni bilo, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 74, proti nihče. [[Za je glasovalo 74.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. Zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 21. TOČKO DNEVNEGA REDA – MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Imamo eno takšno zadevo, in sicer obvestilo Okrajnega sodišča v Lenartu o vloženem obtožnem predlogu zoper poslanca mag. Ivana Vogrina. Obvestilo je posredovalo Okrajno sodišče v Lenartu. Obravnavala ga je Mandatno volilna komisija kot matično delovno telo in Državnemu zboru pisno poročala. Odločali pa bomo o naslednjem predlogu sklepa, ki ga je dala Mandatno-volilna komisija: Državni zbor na podlagi tretjega odstavka 83. člena Ustave ter 22. člena zakona o poslancih v zvezi z obvestilom Okrajnega sodišča v Lenartu z dne 19. oktobra 2012 o vloženem obtožnem predlogu zoper poslanca Državnega zbora mag. Ivana Vogrina zaradi suma storitve kaznivega dejanja zlorabe uradnega položaja ali uradnih pravic po drugem, v zvezi s prvim odstavkom 261. člena Kazenskega zakonika, ne prizna imunitete poslancu Državnega zbora mag. Ivanu Vogrinu in dovoli vodenje kazenskega postopka. Na podlagi prvega odstavka 207. člena Poslovnika Državni zbor o tem predlogu odloča brez razprave. Glasujemo o predlogu, da se ne prizna imuniteta. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 68, proti 2. [[Za je glasovalo 68.]] [[Proti 2.]] Sklep je sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in zaključujem tudi 8. sejo Državnega zbora. Hvala lepa, kolegice in kolegi!