Poštovani gospodine predsjedniče nije mi da činim ovdje skandal, ali dopustite mi samo da kažem kratko da tražim da se zaključak koji sam uputio prošli tjedan, idući tjedan raspravi i da ga stavite u dnevni red jer naime … /Govornici govore u isto vrijeme./ … raspravi odluka o iznajmljivanju ove sabornice.
Kolega Bulj, kršite Poslovnika dakle ne možete sada. Ne, ne sjest ćete zato što kršite Poslovnik. Kolega Bulj dobivate prvu opomenu, kolega Bulj sada dobivate drugu opomenu, izgubit ćete pravo govora, ja vas molim da sjednete. Kolege Bulj sada gubite pravo govora za današnji dan. Kolega Bulj sada gubite pravo govora i u utorak, dakle izgubili ste pravo govoriti danas i u utorak. Sada dajem stanku od 10 minuta.
… /Govornik uključen, pa isključen./ …
Kolega Bulj sada vas molim da napustite sabornicu nemate pravo danas više sudjelovati u raspravi. Ovo je grubo kršenje Poslovnika, ne slušate predsjednika Parlamenta.
Vi kršite Poslovnik jer niste stavili u dnevni red.
Kolega Bulj samo malo ja ću to staviti u dnevni red kao što to nalaže Poslovnik. … [[Upadica se ne razumije.]] nije zadnji rok, ja stavljam točke u dnevni red kada ja hoću. … [[Upadica se ne razumije.]] kolega Bulj vaša točka bit će uvrštena u dnevni red jer zadovoljava sve uvjete da bude uvrštena u dnevni red, a kada će biti rasprava o tome odlučuje predsjednik Sabora. Dakle kolega Bulj, sada završite, nemate pravo danas sudjelovati u raspravi. Molim vas da ne nastavljamo dalje jer ću morati potegnuti i jače stegovne mjere. Nemojte me dovoditi u takvu situaciju. Rekli ste što ste imali reći izvolite sjesti.
Ali ja bih vas molio da poštivate Poslovnik, samo bi to zamolio.
Izvolite sjest. Sada dajem stanku od 10 minuta i molio bih stražu da postupi sukladno Poslovniku i da udalji gospodina zastupnika Bulja iz Sabora.
Vi zbog Vučića i Tajanija ne smijete dozvoliti saborskim zastupnica, vama kolegice i kolege koji će danas raspravljati i o Vukovaru i o tragediji pogodujete Vučiću STANKA U 9,37 SATI
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,41 SATI]] Poštovane kolegice i kolege nastavljamo s radom kao što sam … Povreda Poslovnika kolega Bauk, je digli ste pločicu bili i ona je … Izvolite. Bili ste i onda dizali pločicu.
Gospodine predsjedniče povrijeđen je Poslovnik samo u toliko što nije jasno naznačeno koju je sankciju dobio gospodin Bulj za ovo što je izveo, pa onda molim vas da to jasno …
Udaljen je, udaljen je današnji dan s rasprave i ne može govoriti danas i u utora.
Dobro, dakle u tom smislu mislim da je povrijeđen Članak 241. u ovome drugome dijelu, jer slijedeći dan mu se može izreći mjera udaljenja sa sjednice, ali ne i gubitak govora za dva dana pa molim vas da to pogledate.
Ne, ide, ide redom. Dakle, prvo se daje jedan dan, pa drugi dan …
Udaljenje, udaljenje, dakle on može udaljen u utorak, ali ne može biti u dvorani, al to pogledajte vi i molio bih stanku kad dođe red za obrazložiti. Sad tražim stanku.
Stanku vezano za zakon? Možete odmah, je izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Klub SDP-a moli za stanku u trajnu od 10 minuta u vezi Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u Rh obzirom na kompleksnu situaciju koja je nastala nakon što je Vlada dala ovaj prijedlog i nakon što je Odbor za ratne veterane dao amandman na ovaj prijedlog iz slijedećih razloga. Dakle, imamo slučaj da Vlada daje jedan prijedlog, a da se članovi HDZ-a iz Odbora za ratne veterane svađaju s Vladom oko tog prijedloga. Nakon tog imamo slučaj da se predsjednik Vlade i predsjednik HDZ-a svađa sa članovima Odbora za ratne veterane prijeteći sankcijama zbog tog amandmana. Onda imamo slučaj da predsjednik Odbora za ratne veterane proziva savjetnika predsjednice Republike koja je ujedno i kandidatkinja HDZ-a da je on dao neki prijedlog na Odboru za ratne veterane, a da savjetnik predsjednice Republike koja je ujedno i kandidatkinja HDZ-a to demantira, dapače osjeća se još uvijek ovoga i povrijeđen zbog toga. Tako da smatram da je potrebno još malo raspraviti ovu situaciju koja je izazvala kaos i u HDZ-u iako je glavna intencija ovog zakona da se riješi tzv. kao sa blagdanima u državi. Koliko je situacija kompleksna možemo vidjeti iz prijedloga Vlade. Dakle, Vlada ukida dan kada je došla Hrvatska 8. listopada i vraća dan kada je došao HDZ 30. svibnja, Vlada za blagdan predlaže dan kada je Vukovar nasilno otete iz RH, a za spomendan predlaže dan kada se Vukovar vratio u RH. Prema tome, obzirom na kaos koji je nastao ovim prijedlogom Vlade smatram da treba još malo raspraviti i zato tražim stanku.
Stanka će biti odobrena. Javlja se i kolega Zekanović. Izvolite.
Također tražim stanku ispred Kluba Hrvatskih suverenista da bi se dodatno konzultirali o ovom prijedlogu zakona. Ovdje bi naglasio da imamo neke nelogičnosti u ovom prijedlogu kao što je npr. 22. lipnja Dan antifašističke borbe. Naime, ne postoji praksa među europskim zemljama koje su se također borile protiv fašizma da se ovaj dan obilježava. Dakle, Hrvatska je jedna od rijetkih zemalja npr. Srbija je još jedna takva, koja obilježava takav dan. S tim da moram naglasiti ovdje da imamo zapravo čak jedan na tri datuma da se spominje fašizam odnosno borba protiv fašizma i 22. lipnja i 9. svibnja i 23. kolovoza. Ja bi ako već se Vlada ne misli odreći ovog datuma i dalje želi slaviti antifašizma i sve ono što on podrazumijeva na ovaj način neka se uvede dan pobjede nad komunizmom, pa možda upravo taj 30. svibnja možda 30. svibnja bude i dan borbe, dan borbe i protiv komunizma to bi bilo logično. I možda bi se mogao još jedan datum uzeti u obzir, a to je datum 22. travnja 1990. godine kad su bili prvi demokratski izbori i kad je zapravo komunizam konačno poražen na prostoru Hrvatske. Ono što bih još ovdje naglasio ovdje se radi o jednom zapravo lijepom velikom igrokazu gdje se predsjednik Vlade Andrej Plenković igranjem sa znači državnim blagdanima, spomendanima i neradnim danima pokušava dodvoriti ono desnom konzervativnom glasačkom tijelu na jedan najperfidniji način, znači najperfidniji način. Dakle, ovim putem još jedan puta pozivam i Vladu RH neka malo razmisli o onome što čini i neka se odrekne jednog nasljeđa koje zapravo u ovom smislu nije ni dobro. Hvala.
Javlja li se još netko za stanku, ako ne nastavljamo onda za 10 minuta odnosno ajde za 15 minuta u 10 sati točno. STANKA U 9,45 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 10,00 SATI]] Idemo sada iz početka. Izvolite kolega Vucelić.
Poštovani predsjedavajući. Prekršen je Poslovnik članak 236. gospodin vitez Reiner nije dostavio mišljenje Odbora za Ustav, Poslovnik kako je i trebao po Poslovniku.
Kolega Vucelić to trenutno nije, ne možete sada oko toga držati palicu povrede Poslovnika, to je nešto izvan ovoga o čemu mi sada raspravljamo. Vi ste sada prekršili Poslovnik, molim vas sjednice. Ne možete više izvolite sjesti, dobit ćete opomenu. Dajte molim vas da se držimo reda i da radimo po pravilima kakva postoje i kakva smo sami izglasali. Što hoćete? Izvolite.
Po Poslovniku članak 236. ja moram na sjednici tražiti mišljenje tj. tražiti zahtjev za mišljenjem odbora i ja to mogu jedino dizanjem pločice za povredu Poslovnika, tako da sada nisam prekršio Poslovnik i niste mi zbog ovoga mogli dati opomenu. A ja sada tražim mišljenje od odbora i najavljujem to sada vama.
To je u redu, to ste najavili i rekli. Kolega Reiner je vama dužan to dostaviti, to je uredu, ali tu nema povrede Poslovnika trenutno o onome što mi radimo. - Konačni prijedlog Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u RH, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 778 Predlagatelj je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članaka 172. i 204. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, sukladno članku 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav i Odbor za ratne veterane. Prije nego dam riječ predstavniku predlagatelja Klub zastupnika SDP-a predložio je da se njihovom predstavniku kluba omogući govor u ime kluba u trajanju od 20 minuta. Kako temeljem članka 233. stavka 1. o tome odlučuje Sabor dajem na glasovanje prijedlog kluba SDP-a, pa vas molim da se uključite i da glasujete da li smatrate da treba omogućiti Klubu zastupnika SDP-a uvodno da govori 20 minuta? Molim glasujmo. Dakle glasovalo je 31 zastupnika, 11 je bilo za, 20 je bilo protiv, tako da će kolega Bauk u ime kluba govoriti kao i svi drugi 15 minuta. Sada dajem riječ predstavniku predlagatelja, s nama je poštovani ministar uprave Ivan Malenica. Ministre izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene zastupnice i zastupnici, sve vas skupa pozdravljam u ime Vlade RH. Želim vam predstaviti Prijedlog zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u RH. Za početak, napomenuo bih kako se u izmjenu Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u RH nije krenulo ishitrenom odlukom već se radi o dugotrajnom procesu kojem se pristupilo temeljito nakon niza konzultacija i sastanaka. Izmjenom zakona iz 2001. g. došlo je do određene zbrke koja se negativno odrazila na građane, a blagdani jednostavno nisu zaživjeli među građanima. Ovim izmjenama nastojimo na primjeren način obilježiti datume važne za nastanak moderne i suverene Hrvatske, Republike Hrvatske. Primjerice, datum 25. lipnja nikad nije zaživio među hrvatskim građanima, dok se 30. svibnja postoji emocija, afektivni odnos i zanos koji je bitan za središnji nacionalni praznik. 18. studeni za modernu Hrvatsku ima određenu simboliku i taj dan već sada među hrvatskim građanima uz ogromnu emocionalnu težinu jer se oni bez ikakvog poticaja od strane države okupljaju i obilježavaju taj dan. Shodno tome, Vlada RH donijela je odluku da se postojeći zakon treba prilagoditi stvarnom stanju i bilu hrvatskih građana. Trenutni zakon, trenutno važeći Zakon o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u RH donesen je 1996. g., izmijenjen je odnosno dopunjen 7 puta. Jedna od najbitnijih izmjena bila je ona iz 2001. g., njome je izmijenjen datum kada se kao blagdan obilježavao Dan državnosti i to na način da se Dan državnosti obilježavao kao 25. lipnja koji se do tada nije posebno obilježavao, a ne više 30. svibnja. Potonji datum zadržan je kao spomendan i to kao Dan Hrvatskoga sabora. Također, izmjenama i dopunama zakona iz 2001. g. uvedeno je obilježavao 8. listopada kao Dana neovisnosti. Od te izmjene prošlo je 18. g. te možemo reći s vremenskim odmakom, a imajući u vidu stanje u društvu te mišljenje javnosti, možemo zaključiti da izmjena datuma blagdana iz 2001. g. nije postigla očekivani učinak u smislu prepoznavanja i razlikovanja bitnih datuma novije hrvatske povijesti i poistovjećivanja hrvatskih građana s njima. Ovim zakonom, ovim prijedlogom zakona predlažemo ispraviti opisano stanje, a uz zadržavanje ukupnog broja neradnih dana tijekom godine na istoj razini. Što se tiče dana državnosti, zakonom se predlaže obilježavanje Dana državnosti 30. svibnja. Dan državnosti bi se obilježavao na dan kada se nakon 1 slobodnih demokratskih izbora održanih u travnju 1990. sastao i konstituirao prvi višestranački Sabor. Iz svega navedenog proizlazi da je primjereno upravo 30. svibnja obilježavati Dan državnosti, ne samo kao dan kada je konstituiran prvi demokratsko izabrani višestranački Sabor kao izraz volje građana iskazane na prvim slobodnim izborima i izabranog državnog čelništva, nego su donesene i važne odluke koje su odredile daljnji put Hrvatske kao suverene i samostalne države. Toga je dana simbolički i stvarno obnovljena i afirmirana hrvatska državnost te ga treba dostojno obilježavati kao jednu od temeljnih prelomnica u životu hrvatskog naroda i hrvatske države. Dan državnosti se na dan 30. svibnja obilježavao i temeljem Zakona o blagdanima i neradnim danima u RH, donesenog 1991. g. odnosno Zakonom o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u RH donesen 1996. g. sve do 2001. g. kada je to izmijenjeno. Tijekom 1990-ih, 30. svibnja kao Dan državnosti predstavljao je prepoznatljiv nacionalni blagdan i središnje mjesto nacionalnog jedinstva i okupljanja domovinske iseljene Hrvatske. Dan sjećanja na žrtve Domovinskog rata i Dan sjećanja na žrtvu Vukovara i Škabrnje, zakonom se predlaže novim blagdanom proglasiti 18. studenog i to kao Dan sjećanja na žrtvu Domovinskog rata i Dan sjećanja na žrtvu Vukovara i Škabrnje. Dan sjećanja na žrtve Domovinskog rata i Dan sjećanja na žrtvu Vukovara i Škabrnje obilježavao bi se na dan kada je 1991. g. slomljena obrana herojskog hrvatskog grada Vukovara kao simbola otpora velikosrpskoj agresiji potpomognuto tzv. JNA kojoj je Hrvatska bila izložena u prvim danima svoje samostalnosti. Neposredno nakon sloma obrane grada Vukovara, dogodio se i najveći pojedinačni zločin u Domovinskom ratu kada je na Ovčari ubijeno prema dostupnim podacima između 255 i 264 civila i vojnika. Dan sjećanja na žrtve Domovinskog rata obilježavao bi se i na dan kada je počinjen pokolj u Škabrnji i dan kada su svoje junaštvo iskazali branitelji Saborskoga, Slunja, Cetingrada i Rakovice. Treba reći da grad Vukovar ima osobito značenje u hrvatskoj povijesti, predstavlja nacionalni simbol otpora, žrtve, pobjede i zajedništva u obrani državnoga suvereniteta i teritorijalne cjelovitosti Hrvatske u Domovinskom ratu stoga se hrvatski građani prema žrtvi Vukovara, herojstvu i mučeništvu vukovarskih branitelja i civila odnose s dubokim poštovanjem. Herojska obrana i žrtva Vukovara zlatnim slovima upisani su u hrvatski povijest, kamen su temeljan suvremene Hrvatske. Ona su važna sastavnica hrvatskog nacionalnog identiteta. Imajući u vidu potrebu za sjećanjem na svaku žrtvu u Domovinskom ratu, na žrtvu Vukovara i Škabrnje koja povezuju isti datum te potrebu za dostojnim obilježavanjem odnosno odavanjem počasti svakoj žrtvi kao zalog za budućnost, humanost i poštenje, zajedništvo i etičnost, Dan sjećanja na žrtve Domovinskog rata i Dan sjećanja na žrtvu Vukovara i Škabrnje trajno sjećanje na žrtve Domovinskoga rata, bilo one vojne ili civilne, čiji su životi trajno ugrađeni u hrvatsku slobodu. Odlukom HS-a od 29. listopada 1991. g., 18. studenog već se posebno obilježava kao Dan sjećanja na žrtvu Vukovara 1991. koji će se kao dan, državni blagdan, Dan sjećanja na žrtvu Domovinskog rata obilježavati temeljem ovog prijedloga zakona. Dan međunarodnog priznanja RH i Dan mirne reintegracije hrvatskog Podunavlja, zakonom se predlaže spomendanom proglasiti 15. siječnja i to kao Dan međunarodnog priznanja RH i Dan mirne reintegracije hrvatskog Podunavlja. Dana 15. siječnja 1992. g. sve države članice tadašnje Europske zajednice, priznale su Hrvatsku kao suverenu i samostalnu državu. Istog dana pridružile su im se i Bugarska, Kanada, Mađarska, Malta, Poljska i Švicarska. Ovim danom, ovim spomendanom obilježava se i 15. siječnja 1998. g. koji je iznimno bitan dan kada je dovršen proces mirne reintegracije hrvatskog Podunavlja u ustavnopravni poredak RH čime je nakon pobjede u Domovinskom ratu i oslobodilačkih akcija Bljesak i Oluja Hrvatska ostvarila zaokruživanje teritorijalne cjelovitosti na miran način. Mirna reintegracija izrazito je važno dostignuće koje je ujedno i značilo početak procesa povratka hrvatskih prognanika svoji domovima, kao što je i znak koji označava pomirbu i zajednički suživot u budućnosti u RH upravo onako kako je to u svom govoru pri dolasku vlaka slobode u Vukovar 8. lipnja 1997. godine naglasio predsjednik RH dr. Franjo Tuđman. Dan Europe i Dan pobjede nad fašizmom zakonom se predlaže spomendanom proglasiti 9. svibnja i to kao Dan Europe i Dan pobjede nad fašizmom. Spomendanom Danom Europe obilježavao bi se 9. svibnja 1950. kada je francuski ministar vanjskih poslova Robert Schuman predstavio deklaraciju, kasnije po njemu nazvanu Schumanovom deklaracijom a u kojoj je predložio stvaranje Europske zajednice za ugljen i čelik. Time je započeo poratni mirovini projekt pomirbe europskih naroda i proces europskih integracija kojeg je danas i Hrvatska dio. Obilježavanjem ovoga dana Hrvatska se pridružuje nizu drugih država članica EU koje slave 9. svibnja kao Dan Europe. Predloženim spomendanom obilježavao bi se i 9. svibnja 1945. kada je bezuvjetnom kapitulacijom nacističke Njemačke završio Drugi svjetski rat i kada je pobijeđen fašizam u Europi. Hrvatska kao članica EU visoko vrednuje mir i stečevinu poratne pomirbe te se pridružuje i ostalim članicama EU kojega službeno obilježavaju kao simbolu europskog zajedništva uz svijest da današnje suvremene Europe ne bi bilo bez pobjede slobodnih naroda i država nad fašizmom. Dan neovisnosti, zakonom se predlaže spomendanom proglasiti i 21. lipnja to kao Dan neovisnosti, Dan neovisnosti obilježavao bi se u spomen na 25. lipnja 1991. godine kada je tadašnji sabor a slijedom jasno iskazane volje građana na referendumu 19. svibnja 1991. godine na zajedničkoj sjednici sva tri saborska vijeća donio ustavnu odluku o suverenosti i samostalnosti RH kojim je utvrdio da tim činom RH pokreće postupak razdruživanja od drugih republika iz SFRJ-a te pokreće postupak za međunarodno priznanje. Na istoj je sjednici Sabor donio i Deklaraciju o proglašenju suverene i samostalne RH. Ova dva dokumenta donesena su na temelju referenduma održanog 19. lipnja 1991. godine na kojem se većina građana izjasnila za samostalnost i neovisnost. Time je započeo put hrvatske neovisnosti. Europski dan sjećanja na žrtve totalitarnih i autoritarnih režima nacizma, fašizma i komunizma, zakonom se predlaže dosadašnji spomendan, Europski dan sjećanja na sve žrtve totalitarni i autoritarnih režima koji se obilježava 23. kolovoza, precizirati navođenjem konkretnih totalitarnih i autoritarnih režima nacizma, fašizma i komunizma imajući na umu o čemu se konkretno radi jer je hrvatski narod imao žrtvu u sva tri totalitarna režima tako da se spomendan predlaže nazvati europskim danom sjećanja na žrtve totalitarnih i autoritarnih režima nacizma, fašizma i komunizma sukladno Rezoluciji Europskog parlamenta od 19. rujna 2019. godine o važnosti europskog sjećanja za budućnost Europe. Dan sjećanja na nestale osobe u Domovinskom ratu, zakonom se predlaže spomendanom proglasiti 30. kolovoza i to kao dan sjećanja na nestale osobe u Domovinskom ratu, naime 30. kolovoza obilježava se kao međunarodni dan nestalih osoba a s obzirom da se u RH još uvijek traga za 1477 osoba nestalih tijekom Domovinskog rata i da za 403 osobe smrtno stradale još nije poznato mjesto ukopa što se ukupno čini 1880 ne riješena slučaja iz Domovinskog rata. Smatramo potrebnim zakonom propisati dan spomena na nestale osobe u Domovinskome ratu. Dan Hrvatskog sabora, zakonom se predlaže spomendanom proglasiti 8. listopada i to kao Dan Hrvatskog sabora. Dan Hrvatskog sabora obilježavao bi se u sjećanje na 8. listopada 1991. godine kada je Sabor RH jednoglasno donio odluku o raskidu državnopravnih veza RH na temelju kojih je zajedno sa ostalim republikama i pokrajinama tvorila dosadašnju SFRJ što je zapravo značilo provedbu odluke od 25. lipnja 1991. godine. Sjednica Sabora održala se samo dan nakon zračnog napada tzv. jugoslavenske narodne armije na Banske dvore gdje se tada nalazilo hrvatsko državno rukovodstvo predvođeno predsjednikom dr. Franjom Tuđmanom. Zbog mogućih novih ciljanih napada na Zagreb, sjednica je održana u tajnosti u zgradi INA-e u Šubićevoj ulici. Zbog dalekosežnosti te odluke za modernu hrvatsku povijest, odvažnost, odlučnost i hrabrost u ratnim okolnostima koju su tada pokazali saborski zastupnici, sva tri saborska vijeća koja su tada postojala, te uloge Hrvatskih sabora u presudnim danima za mladu Hrvatsku državu predlaže se ovaj dan proglasiti Danom Hrvatskog sabora. Također zakonom se u članku 3. propisuje da kršćanski vjernici koji slave Uskrs po Julijanskom kalendaru imaju pravo ne raditi na dan Uskrsnog ponedjeljka uz pravo na naknadu plaće za taj dan što predstavlja novinu u odnosu na prema dosadašnjem zakonskom rješenju. Istim se člankom preciziraju i prava vjernika islamske odnosno židovske vjeroispovjesti vezana za pravo na neplaćeni neradni dan u slučaju kada pojedini vjerski blagdani traju nekoliko dana. Uvažene kolegice i kolege zastupnici, budući da se ovim zakonom propisuju i određeni novi spomendani, odnosno da se za pojedine spomendane određuju drugi datumi nego kako je to bilo do sada kao što su Dan mirne reintegracije Hrvatskog Podunavlja, Dan Europe, Dan pobjede nad fašizmom, Dan neovisnosti i Dan Hrvatskog sabora smatramo da je potrebno na vrijeme donijeti odgovarajući zakon kako bi se cjelokupna javnost pravodobno upoznala i mogla pripremiti za njihovo primjereno i dostojanstveno obilježavanje. Zaključno bih rekao da u budućem kontekstu obilježavanja ovih dana ćemo imati važan ... [[Govornik se ne razumije.]] 30. svibnja kao Dan državnosti, 5. kolovoza koji ostaje Dan pobjede i domovinske zahvalnosti i Dan hrvatskih branitelja i u konačnici 18. studenog dan koji obilježavamo žrtvu Domovinskog rata i Dan sjećanja na žrtvu Vukovara i Škabrnje. Vjerujemo da je ovakav način obilježavanja blagdana i spomendana primjereniji i bolji i da će omogućiti da se izbjegne svaka nedoumica, konfuzija i nedorečenost. A da će u ovom afektivnom smislu ono biti puno bolje za hrvatske građane i sve one koji poštuju recentnu i modernu hrvatsku povijest. Hvala.
Zahvaljujem ministru Malenici. Idemo sada sa replikama. Imamo ih 22, 22 replike. Počinjemo sa poštovanim kolegom Glasnovićem. Izvolite.
Poštovane kolege. Takve … zavjese nisam čuo od tridesetih godina od Staljinovog vremena. Gdje se tu spominje velikosrpska agresija u tim, tko je nas napadao? Teletubbies, Liliputanci? Nigdje ne čujem to po tome. Jučer se obilježavao Dan žrtava komunizma u SAD-u, tu se samo to radi formalno, tog nikoga nije briga jel tu su te žrtve kriminaliziranje, marginalizirane i to je izvršen kompletni memoricid, nemamo respekt prema tim žrtvama. Danas će braniti svoje privilegije, ne ideologiju svoju zločinački ovi bivši kadrovi koji su … knjižice, bivši udbaši, cinkaroši nego branit će svoje privilegije, a ne tu ideologiju. Po tome njima nije socijaldemokracija uopće ona skandinavski tip nego metak u tikvu otimačina. Oni nemaju moralno pravo sjediti ovdje i mi smo ovdje proveli lustraciju … smjeru. Tu sjede ljudi koji hvale kolektivizaciju koja je pobila 100 milijuna ljudi, 10 milijuna ljudi kod komunizma. Ovo je samo puka farsa.
Hvala kolega Glasnović. Želite li odgovor? Idemo onda na drugu repliku. Druga replika poštovani kolega Grbin. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani gospodine predsjedniče. Uvaženi gospodine ministre. Mi provodimo raspravu o Zakonu o državnim blagdanima po hitnom postupku isključivo i jedino u svrhu izbora koji su pred nama. To je činjenica koju je potrebno ponoviti radi hrvatske javnosti, a najbolje se vidi iz činjenice da se o ovome raspravlja kao što sam rekao po hitnom postupku, a o nečem što je za hrvatske građane daleko važnije, primjerice porezni zakoni raspravljat ćemo polako i natenane i to su činjenice i to je istina i kod toga treba stati. Međutim, moram vas pitati nešto što u svom uvodnom izlaganju niste rekli, a izuzetno je bitno. Jedan odbor Hrvatskog sabora predložio je ukidanje Dana antifašističke borbe, vi ste ovdje ovlašteni predstavnik predlagatelja ovlašteni predstavnik Vlade RH, zanima me koji je vaš stav, koji je stav Vlade RH o tom prijedlogu? Hvala.
Izvolite, odgovor.
Uvaženi zastupniče Grbin. Vezano za pitanje koje se odnosi na Dan antifašističke borbe Vlada RH ostaje pri svom prijedlogu zakona da se 22. lipnja obilježava kao Dan antifašističke borbe. Hvala.
Kolega Jovanović, izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi potpredsjedniče. Moje pitanje je na tragu ovoga o čemu je govorio i kolega Peđa Grbin. Uvaženi ministre, da li vam je poznato da je Hrvatski sabor 2005. donio Deklaraciju o antifašizmu. Tom deklaracijom Hrvatski sabor potvrdio je antifašističku demokratsku utemeljenost i opredijeljenost Hrvatske te duboku privrženost vrijednostima suvremene demokracije. Tom deklaracijom Sabor potvrđuje da su temeljne vrijednosti antifašizma jednoznačno prihvaćene u Hrvatskoj, pozivan na njihovu trajnu afirmaciju, njegovanje, zaštitu i očuvanje stečevine antifašizma. Osim toga ta deklaracija kaže „Državna tijela, a to je ministarstvo i Sabor, poziva da zakonskim sredstvima i djelatnošću čuva i unapređuje antifašističke stečevine, vrijednosti i opredjeljenja hrvatskog društva i države te rada ne očuvanju dostojanstva i skrbi nad sudionicima antifašističke borbe i na očuvanju antifašističke spomeničke baštine“. Što kao ministar namjeravate učiniti u svom mandatu da se ova deklaracija svakodnevno poštuje u stvarnosti?
Zahvaljujem. Izvolite, odgovor.
Poštovani zastupniče. Poštujem vaš prijedlog, međutim evo sa prijašnjim odgovorom sam odgovorio i vama. Dakle ostaje pri svome stavu, svom prijedlogu da se 22. lipnja obilježava kao Dan antifašističke borbe i mogu naglasiti da je upravo prvi hrvatski predsjednik dr. Franjo Tuđman uspostavio 22. lipnja kao državni praznik s intencijom stavljanja antifašizma u svrhu stvaranja nove Hrvatske države, tako da što se tiče toga Vlada RH ostaje pri svom prijedlogu.
Kolega Panenić, izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani ministre. Ono što su građani Vukovara i prvenstveno područja koje je branilo grad Vukovar koji su sudjelovali u tome očekivali jedan sveobuhvatan zakon koji će upravo Vukovar odrediti kao mjesto posebnog pijeteta gdje bi svi problemi koje razdiru trenutno područje Vukovara gdje politike upravljaju zapravo sa onim što njima trenutno donosi korist, ali to građanima Vukovara ne donosi biti zakon u kojem će to biti jasno određeno. Na ovaj način vi ste dali samo jednu novu kost, a niste riješili stvarni problem. Prema tome, ja očekujem od Vlade da pristupi stvarnome zakonodavnom rješenju i da problemi koji su nastali da se jednom riješe.
Izvolite, odgovor.
Hvala gospodine zastupniče na pitanju. Dakle, mi smo ovim zakonom riješili i slažem se i pitanje obilježavanje Dana sjećanja na žrtvu Vukovara i Škabrnje, međutim treba reći da je trenutno u pripremi kod kolege Medveda Prijedlog zakona o Vukovara o mjestu posebnog pijeteta te se nadamo da će sve ono što ste tu naveli da će biti riješeno tim zakonom, pa evo mogu reći i pitanje Vukovarske bolnice. Hvala.
Kolega Bauk, izvolite.
U jednoj od prvih rečenica gospodine ministre rekli ste da se nije krenulo ishitreno u ovu promjenu zakona. Dakle nije se krenulo ishitreno, Odbor za ratne veterane predlaže ukidanje 22.6. s čime se ne slažemo, Odbor za ratne veterane predlaže ostanak 8. listopada s čime se slažemo. Gospodin Miro Kovač predložio je da se za Vukovar veže 15. siječanj, a ne 18.11. Vaš koalicijski partner jučer na odboru nije glasao za prijedlog zakona pa zakon nije prošao na matičnom odboru. Proizvođači kalendara prijete tužbama zbog toga što su tiskali kalendare. I vi tvrdite da se nije krenulo ishitreno? Šta bi se tek dogodilo da se krenulo ishitreno koji bi tek onda kaos nastao. Zahvaljujem.
Izvolite, odgovor.
Uvaženi zastupniče Bauk. Vama je poznato jer ste i tada reagirali tada na tu izjavu predsjednika Vlade 30. svibnja ove godine kada se obilježavao Dan Hrvatskog sabora, dakle dan koji se po ovom važećem zakonu obilježava kao Dan Hrvatskog sabora, znači tada su najavljene nekakve promjene u pogledu Dana državnosti, ali priprema ostalih promjena u smislu Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima. Dakle legitimno je pravo svakog saborskoga radnoga tijela, svakog saborskog zastupnika predložiti određene amandmane i to su dakle i učinili. Tako da će se o amandmanu saborskog Odbora za ratne veterane kao i svim amandmanima koji pristignu dakle predlagatelj očitovati kad za to bude vrijeme.
Kolega Žagar izvolite.
Hvala predsjedniče. Uvaženi ministre dakle i pametno projektiranje uključuje kad se zgrada nova napravi ne betoniraju se odmah staze nego se pusti da ljudi hodaju pa tamo gdje ljudi hodaju naprave se staze. U tom smislu shvaćam i objašnjenje koje ste stavili ovdje i sad ste ga pročitali, napisali ste slijedeće. Imajući u vidu stanje u društvu te mišljenje javnosti vezano za Dan državnosti. Ja vas sad pitam na temelju čega ste to stanje u društvu ispitali i mišljenje javnosti? Je li to bila neka anketa, na koji način ste utvrdili? Je li to stanje u društvu od prije, sada, mišljenje javnosti od prije ili sada, kako ste došli do tog zaključka? Vidimo da, tu ste u pravu, nisu zaživjeli blagdani, vidimo da se na zastave na vješaju za vrijeme državnih praznika ove zastave. Ali što je tome razlog? Nije sigurno razlog da građani ne vole ovu zemlju i da ne vole te blagdane, već je vjerojatno razlog teških uvjeta života u kojima žive, a možda nekih od njih nemaju niti novca za kupiti zastavu. Zanima me na koji način ste ovo mišljenje javnosti dobili?
Odgovor izvolite.
Zahvaljujem na pitanju, dakle vjerojatno ste odnosno bar sam ja ne znam da li ste vi u pojedinim medijima pratili raspravu pogotovo pred 8. listopada ove godine, kada su pojedini mediji izašli sa anketama da li građani poznaju koji su datumi za koje blagdane i jedna od tih njihovih podataka i činjenica je ta da građani nisu se poistovjetili sa Danom državnosti, Danom neovisnosti, a meni je poznato koji sam mlađi, a vjerojatno i vama koji ste stariji dakle da se Dan državnosti koji se obilježavao do 2001. godine da je ostao svima u sjećanju i da su, da je velik dio hrvatskih građana i dalje emotivno vezan za taj 30. svibnja.
Kolega Klisović izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče sabora. Poštovani gospodine ministre, kazali ste da se građani nisu poistovjetili sa novim, sa postojećim praznicima, da nisu se oni uhvatili u narodu, da ne postoji emocija. Predlažete da Dan državnosti bude 30. svibnja. E sad ja vas pitam, pa molim da mi odgovorite, da li vi smatrate da je hrvatska državnost počela 30. svibnja 1990. godine? Jer ja smatram da je počela puno, puno prije od toga, puno prije 879. godine. Dakle, pitanje je da li se nije uhvatila u narodu to obilježavanje Dana državnosti 30. svibnja ili se nije uhvatilo među članstvom HDZ-a. Jer što se desilo na taj dan? HDZ je pobijedio na višestranačkim izborima, prvi puta. E pa nemojte miješati stranku i državu, to su dvije različite stvari. Može biti dan HDZ-a, ali ne i Dan državnosti RH.
Odgovor izvolite.
Zahvaljujem kolegi Klisoviću. Što se tiče 30. svibnja, dakle radi se o važnom datumu u novijoj hrvatskoj povijesti dakle kada je konstituiran prvi višestranački demokratski izabrani Hrvatski sabor. Ja ne umanjujem važnost ostalih datuma, ni 879., ni 25. lipanja, ni 8. listopada, ni 22. prosinca, ni 15. siječnja, međutim upravo je 30. svibnja bio ta prekretnica kada je došlo do prekida jednog totalitarnog sustava i stvaranja, početka stvaranja Hrvatske države koja je dakle zapravo upravo tim 30. svibnja omogućilo se donošenje važnih ustavnih, pravnih, političkih odluka. Dakle, da nije bilo 30. svibnja sigurno ne bi bilo 22. prosinca, 25. lipnja jer upravo je konstituiranje prvog višestranačkog demokratskog sabora to omogućilo.
Kolega Stazić izvolite.
Prijedlog da se 30.-tog, 30. svibanj obilježava kao Dan državnosti predstavlja najobičniji povijesni falsifikat. 30. svibnja nema ali apsolutno nikakve veze sa hrvatskom državnošću. Tada, tog dana su se sastala tri vijeća saborska unutar SR Hrvatske, unutar SFRJ. Odluka da se krene u višestranačke izbore donesena je prije, da ti izbori budu slobodni i demokratski i tu leži jezgro, tu leži klica hrvatske državnosti u odnosu da se takvi izbori održe. To što je na njima pobijedio HDZ, bože dragi, to može biti razloga da HDZ slavi svoju pobjedu, ali to sa hrvatskom državnošću nema ali apsolutno nikakve veze. I ja se čudim Vladi zašto predlaže kad je to već jedanputa [[Upadica: Hvala vam.]] ta glupost izmijenjena, [[Upadica: Hvala kolega Staziću.]] zašto sada ponovo nudite jedan povijesni falsifikat.
Izvolite ministre, odgovor.
Uvaženi zastupniče Stazić, dakle možda sam trebao to odgovoriti i kolegi Klisoviću, dakle tu se ne slavi HDZ, ni pobjeda HDZ-a, HDZ je vodio RH i imao većinu u Hrvatskom saboru i 25. lipnja i 22. prosinca i 8. listopada. Dakle, 30. svibnja je simbol stvaranja nove Hrvatske države do tad su krenule i rekao sam donošenje svih važnih političkih i pravnih i ustavnih odluka koje su odredile budućnost Hrvatske države koju sad imamo.
Kolega Đujić izvolite.
Hvala predsjedniče. Uvaženi gospodine ministre, vi ste, vi sada u ovim replikama dajete malo obrazloženja i oko 30. svibnja i 25. lipnja, ali u svom uvodnom obrazloženju kad ste predstavljali ovaj zakon, a to i piše u ovom obrazloženju ste naveli da je 2002. godine izazvana zbrka i zapisao sam ovo dobro, dakle 25. lipanj nije nikad zaživio dok 30. svibanj izaziva emocije u hrvatskom narodu. E sad mene isto zanima da li mi ove odluke donosimo na temelju nekih povijesnih činjenica i nečega šta se dogodilo pa o tome raspravljamo ili na temelju emocija. Kako ste te emocije mjerili, gdje ste mjerili emocije? Unutar HDZ-a ili unutar građana. Koji je to instrument za mjerenje emocija jer tom logikom možemo i 31. siječanj proglasit za blagdan to je po analizama psihologa, najsretniji dan u povijesti ljudi. Tako da uvijek 31. siječanj izaziva emocije, pa ajmo i to proglasiti blagdanom.
Hvala vam. Odgovor, izvolite.
Uvaženi zastupniče Đujić, pa mislim da sam bio dovoljno jasan važnosti 30. svibnja ne u smislu emocija, nego u smislu činjenica što se tada i taj dan dogodilo. Dakle konstituiran je prvi višestranački Hrvatski sabor koji je omogućio daljnje događaje i donošenje Božićnog Ustava i donošenje odluke o samostalno i suverenosti, donošenje odluke o prekidu državno-pravnih veza sa bivšom državom.
Kolega Beus Richembergh, izvolite.
Prije svega, 30. 5. nije konstituiran višestranački Sabor u Hrvatskoj jer u 20. st. je on bio konstituiran puno, puno prije pa je bio dokinuto odlukom o Šestosiječanjskoj diktaturi kralja Aleksandra. To je jest drugi po važnosti dan u povijesti HDZ-a i ovaj pokušaj nije ništa drugo nego konstantna privatizacija države kao takve a sada i društva od strane HDZ-a. Ono što nama sigurno ne ide pod kapu je taj pokušaj, vid organizacije našega kalendara, sjećanja gdje se zapravo po prvi put u našoj povijesti pokušava poturiti da se dan tuga, dan sjećanja na žrtve, proglasi blagdanom, dakle svetkovinom. To nigdje nema osim u susjedstvu. Treća stvar je što se tiče Dan antifašističke borbe, potpuno je relevantno što je o tome mislio Franjo Tuđman, važne su činjenice a to je da Hrvati imaju i trebaju biti ponosni na one koji su istjerali okupatore i kvislinge iz ove države.
Hvala, izvolite ministre.
Uvaženi zastupniče, što se tiče 18. studenoga, dakle obilježava se Dan sjećanja na žrtvu Domovinskog rata, Dan sjećanja na žrtvu Vukovara i Škabrnje. Možda vam je poznato da se u svijetu, Izraelu pogotovo obilježava holokaust, Dan holokausta. Znači mi obilježavamo sjećanje na žrtvu Vukovara i Škabrnje. Dakle, nije blagdan svečano obilježavanje nego u ovom slučaju sjećamo se žrtve i obilježavamo žrtvu Vukovara i Škabrnje. Hvala.
Kolega Mrsić, izvolite.
Hvala lijepo, g. predsjedniče. Ovo je pokušaj lobotomije memorije društva jer lobotomija ima za cilj slaviti dan kad je HDZ došao na vlast i pad Vukovara jer drugačijeg razumnog rješenja za proglašavanje 18. studenog državnim praznikom i blagdanom, nema. Što slavimo? Slave se pobjede, slave se važne odluke, raskidanja svih državnopravnih sa bivšom Jugoslavijom a ovo se ne radi, ne slave se tragedije gradova i ono što želite napraviti od svega ovoga je da ostavite Vukovar u prošlosti, da Vukovar ostane grad voštanih figura, grad bez života samo zbog dvije stvari. Zbog vaših unutarstranačkih problema, zbog vaših izbora gdje vaša kandidatkinja ne stoji dobro a lobotomirate hrvatsku državu a to se ne čini barem ako imate zdrave pameti.
Hoćete odgovor? Nema potrebe, ok. Kolega Đakić, izvolite.
Hvala lijepo, g. predsjedniče Hrvatskog sabora, g. ministre. Pa promjene zakon o blagdanima koje su usvojene 2001. g. kada je izbrisan 30. svibnja kao datum hrvatske državnosti, jasno da su dovele do pomutnje u hrvatskom narodu, do neslaganja i do neobilježavanja Dana državnosti bez obzira što je on proglašen 25. lipnja. Sam autor toga teksta, g. pokojni Ivo Škrabalo, u jednom svom intervjuu pri kraju svoga života rekao je žao mi je, jako mi je žao, govorio je u tom intervjuu da po novom kalendaru u kojem je zaživjelo, žao mi je što sam predložio promjenu toga datuma jer 30. svibnja je stvarno zaživio u narodu i bio je stvarni datum koga ste kao partija uz pomoć koalicije, izbrisali iz kalendara hrvatskih događanja.
Ok, idemo na 13. repliku, kolega Klarić, izvolite.
Poštovani g. ministre, rekli ste da 30. svibnja je oduvijek, od prvoga dana otkad je uveden kao praznik, ostao i saživio u hrvatskom narodu a da ovi drugi datumi nakon promjene 2001., nikad nisu zaživjeli. To je jednostavno činjenica i to je jednostavno točno. U hrvatskom narodu, ono što je ostalo u pamćenju i sjećanju je 30. svibnja kao Dan hrvatske državnosti i većina nas hrvatskih državljana koji smo osjetili Hrvatsku kao svoju domovinu, sa domoljubljem, uvijek smo osjećali taj dan kao Dan hrvatske državnosti. Ono što boli one koje sada slušamo je to što je tog dana na hrvatskom stijegu koji je svečano obješen ovdje u Zagrebu, bila hrvatski povijesti grb što je skinuta zvijezda petokraka. 2001. su mijenjajući te datume htjeli poništiti sve to.
Neće ministar odgovarati, izvolite, kolega Jovanović.
Čl. 238 je povrijeđen jer kolega Klarić bez potrebe opet diže tenzije i vrijeđa. Dakle mi koji ovdje ukazujemo na neke nelogičnosti, apsolutno ne boli ovo što je on rekao. Uostalom kolega Klarić, ja sam bio u hrvatskoj sabornici 30. 5. i ponosan na sve odluke koje su donesene u tom mandatu prema tome, dajmo malo, smirimo te tenzije, nemojmo vrijeđati kolege potpunim glupostima.
Kolega Jovanović, nije došlo do povrede Poslovnika, ovo je bila replika, neću vam sada dati opomenu ali pozivam zato što pozivate da se smire strasti pa i ja pozivam sve da, lijepo je išla rasprava, svatko nastupa sa svoje pozicije, političke i svjetonazorske i molim vas da tako i ostane. Idemo dalje, kolega Orepić, izvolite.
Poštovani ministre, demokracija odnosno procedura koju ona podrazumijeva je jedino što je ostalo narodu i što moramo čuvati svi skupa. Donosimo danas zakon po žurnoj proceduri odnosno raspravljamo po žurnoj proceduri, to je teška povreda procedure bez obzira što smo je mi izigrali jer ni u zakonu ni u našem Poslovniku nema ama baš nikakve realne osnove da se ovaj zakon donosi po žurnoj proceduri. Također nema nikakvu procjenu učinka, da smo imali bilo procjenu učinka koja je nužna, koja je vaša obveza da radite kad donosite bilo koji zakon pa i ovaj onda bi vidjeli i suočili bi se s ovim problemom kojom se danas suočavamo na ovom zasjedanju na ovaj način. Da ne govorim o potrebi da su ovo tipovi zakona koje moramo donositi konsenzusom. Nemojte sijat još jedno sjeme podjele, povucite ovaj zakon jer vam ne treba još jedna Pirova pobjeda. Hvala lijepo.
Odgovor izvolite.
Pa što se tiče procjene učinka ako mislite na financijsku procjenu učinka broj neradnih dana ovim prijedlogom ostaje isti. A što se tiče konsenzusa ja se nadam da će ovaj prijedlog zakona postići konsenzus ovdje u Hrvatskom saboru i da će biti donesen [[Upadica: Kolega Bauk, kolega Bauk nemojte vikati molim vas.]] na vrijeme da se slijedeće godine zna kada će se obilježavati koji datum.
Kolega Pranić izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovani ministre kažete da nije krenulo sve ishitreno, a zapravo je vidimo po hitnoj proceduri jer niste usuglasili ni sa parlamentarnom većinom oko datuma, vidimo da koje kakve informacije u medijima se nalaze sa raznim pojedinim mišljenjima, pojedinih saborskih kolega. Kažete da ste se vodili anketama medija i emocijama. Pa da ste se vodili tako anketama medija već bi bili ministar prije godinu dana jer svi znate kakvi su mediji i kakve su ankete bile u medijima o vašem prethodniku. Ovo je jedno teško politiziranje, jer da nije politiziranje i da je vama do ovoga zakona zaista stalo, pitam vas zašto niste to predložili u prvoj sjednici Vlade, ove Vlade, prve godine mandata. A što se tiče ovoga sve i u konačnici ministarstva, ovo ministarstvo na kraju ovoga mandata će biti zapamćeno samo po tome što je mijenjalo datume, a nastavi li se ovakvo iseljavanje za 10 godina neće imati tko ni slaviti te datume.
Odgovor izvolite.
Poštovani zastupniče Pranić, pa upravo vi ovakvim raspravama politizirate prijedlog ovoga zakona i smatram i ono što sam rekao dakle da je prijedlog izmjena datuma pripreman i promjena dana, obilježavanja Dana državnosti 30. svibnja nije rezultat nekakvih anketa nego činjenica koje su se dogodile toga dana, ali i činjenica da se taj datum do 2001. obilježavao kao Dan državnosti. Hvala.
Kolega Mikulić izvolite.
Zahvaljujem se poštovani predsjedniče. Poštovani ministre Malenica 30. svibanj je datum koji građani doista osjećaju, doživljavaju na poseban način i unatoč važećem zakonu doživljavaju ga kao istinski Dan državnosti i upravo mi je zato drago što ovim izmjenama Dan državnosti neće više biti izvan školske godine što će dodatno pobuditi emociju kod mladih, percepciju i važnosti Dana državnosti. Također, 18. studeni kao Dan siječanja na žrtve Domovinskog rata i dan siječanja na žrtvu Vukovara i Škabrnje, kao značajan dan naše povijesti prilika je i da mlade učimo o Domovinskom ratu da na temeljima i žrtvi Domovinskoga rata gradimo budućnost, gradimo mir, gradimo sigurnost i upravo ovim prijedlogom zakon naši mladi, ali i svi ostali građani s obzirom da je neradni dan imati će priliku posjetiti Vukovar, posjetiti Škabrnju i pokloniti se i Vukovaru i Škabrnji. Hvala.
Odgovor izvolite.
Uvaženi zastupniče Mikulić, hvala na sugestiji odnosno na važem razmišljanju, dakle svakako jedan odnosno važno je da su najvažniji blagdani odnosno datumi bitni za hrvatsku povijest u vrijeme školskog kalendara iz razloga dakle percepcije i prihvaćanje njihove važnosti za mlade, mlade građane. Tako da iz tog razloga smo se vodili i s time, među ostalima, dakle da se uz naravno ostale činjenice koje su dovele do toga da se obilježavaju i 30. svibnja i 18. studenoga kao važni dani hrvatske povijesti.
Sada je na radu kolegica Sabolek. Izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče. Uvaženi ministre, vi ste ministar uprave. Živi zid već od 2011. govori o problemu mrtvih birača i glasača. Na popisu ima 250.000 više glasača nego stanovnika, konstantno mijenjanje blagdana zbunjuje građane i umanjuje osjećaj poštovanja prema državi. Dok se država nalazi na rubu propadanja, dok su upravo mrtvi glasači najveći problem što se ne može promijeniti sastav sabora i politički sustav u cjelini. Što ste napravili po pitanju 250.000 birača? Hvala.
To nije tema današnje rasprave, ali evo izvolite ministre ako hoćete odgovoriti.
Pa evo nadovezao bih se, dakle tema današnje rasprave je Zakon o blagdanima, spomendanima i neradnim danima. Hvala.
Kolegice Perić izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovani ministre sa suradnicima svakako treba pozdraviti ovu intenciju Vlade da se 30. svibnja ponovno vrati kao Dan državnosti s obzirom da mi stariji koji smo proživjeli sve to razdoblje itekako osjećamo taj blagdan kao Dan državnosti u pravom smislu riječi tim više što je tada osnovan odnosno konstituiran prvi višestranački sabor. Isto tako je, tada su, došlo je do prijelomnice u donošenju važnih odluka koje su onda usmjerile razvoj Hrvatske i izgradnje demokratskog društva. Isto tako kada govorimo o 18. studenom kao Dan siječanja to je dan pijeteta na te žrtve Škabrnje i Vukovara i to bi svi trebali poštivati jednako kao što poštivamo Dan svih svetih kada isto tako je to znak pijeteta.
Hvala, hvala vam lijepa. Idemo sada na 20 repliku kolega Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodine ministre da je HDZ htio svoju pobjedu na prvim višestranačkim izborima utvrditi kao dan državnosti onda bi to bio dan 22. travnja ili 6. svibnja kada je održan prvi ili drugi krug višestranačkih izbora na kojima je HDZ pobijedio. A nije, nego je kao Dan državnosti utvrđen 30. svibnja i u tom smislu ovaj zakon je potpuno harmoniziran i usklađen sa izvorišnim osnovama hrvatskoga ustava pa ću vam pročitati, ne vama, vi to znate, nego zbog naših prijatelja ovdje u Saboru. Dakle, u izvorišnim osnovama piše, hrvatski narod je na prvim demokratskim izborima godine 1990. slobodno izraženom voljom potvrdio svoju tisućgodišnju državnu samobitnost. Prema tome, ta odredba izvorišnih osnova je pretočena u dan 30. svibnja kada se i prije i sad će opet se obilježavati kao blagdan, Dan državnosti.
Hvala. Kolega Borić, izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi ministre, danas ćete svjedočiti ovdje pokušaju da se još jedna dobra namjera dovede do apsurda pogotovo od naših kolega s desne strane koji se nisu libili kad su to mogli i kad su imali snagu a to je ona famozna šestorka, vlada šestorke iz 2000. g., da promjene do tad uspostavljene blagdane, spomendane i neradne dane. Čuli smo i dvije neistine danas, da se 30. svibnja slavi zato što je pobjeda HDZ-a a možemo pogledati što je tada bilo i tko je bio u tom prvom, trodomnom višestranačkom Saboru, HDZ sa 205 zastupnika, Savez komunista Hrvatske, Stranka demokratskih promjena tako su se zvali tada, sa 107, Koalicija Narodnog sporazuma sa 21 zastupnikom, SDS sa 5 i nezavisnih je već tada bilo zastupnika 13. Ima li smisla ovo što oni onda govore? Naravno da nema. Ono što također žele reći [[Upadica predsjednik: Hvala, isteklo je vrijeme.]] Ok, hvala.
Kolega Stier, izvolite. Želite li, pardon? Ne. Kolega Stier, izvolite.
Predsjedniče. Kao što je kolega Bačić rekao, Ustav je tu jasan i jasno kaže da na povijesnoj prekretnici odbacivanja komunističkog sustava, da je hrvatski narod na prvim demokratskim izborima 1990., slobodno izraženom voljom potvrdio svoju tisućgodišnju državnu samobitnost. Svi smo dali prisegu na taj Ustav i to je ustavno uporište da 30. svibnja bude središnji državni blagdan. Ja pitam da li netko ima problem sa ovom ustavnom odredbom? Ja vjerujem da ne jer svi smo dali prisegu na taj Ustav. Ako neko ima problem s time, neka otvoreno kaže ali Ustav je jasan. Dakle na povijesnoj prekretnici odbacivanja komunističkog sustava, slobodnom voljom hrvatskog naroda 90-te je bila ta prekretnica, ona je sinteza tisućljetne težnje hrvatskog naroda za svoju državu i zato 30. svibanj mora biti središnji državni blagdan.
Hvala. Izvolite, odgovor.
Hvala vam. Uvaženi zastupniče Stier, pa složio bi se s vama da je Ustav kao najvažniji pravni i politički dokument svake države pa i RH i zapravo brojni datumi o kojima mi danas ovdje govorimo a koje pojedinci spore, imaju svoj temelj u Ustavu RH, od Dana državnosti, Dana pobjede domovinske zahvalnosti, Dana sjećanja na žrtve Domovinskog rata, Dana sjećanja na žrtvu Vukovara i Škabrnje. Dakle svi ti datumi imaju temelj i Dan antifašističke borbe, dakle svi ti datumi imaju temelj u hrvatskom ustavu kao najvažnijem pravnom i političkom dokumentu u ovoj državi.
I Šuker ... [[Govornik se ne razumije.]]
Da, ja sam jedan od rijetkih koji se sjeća šta je bilo u sabornici tada, dakle na veliko inzistiranje jednog djela članova kluba HSLS-a, članova kluba HSS-a i HNS-a, ja bih volio da se kolege iz kluba SDP-a ponašaju kako je na tragu onoga što je kolegica Sobol govorila u ime kluba SDP-a tada i SDP tada nije bio toliko za promjenu tog datuma međutim, kolegice i kolege, ja bih vas podsjetio na samo dvije stvari koje je izazvalo silno ushićenje većine hrvatskog naroda je dizanje stijega, dizanje hrvatskog barjaka na stijeg, jedna scena koju nažalost vrlo rijetko vidimo na HRT-u a to je kad je na Jelačić placu blagopokojni kardinal Kuharić po staroj hrvatskoj tradiciji, u kolijevku stavio dukat ispod jastuka simbolizirajući rađanje nečega. Nemojmo zabraviti da je to stari hrvatski običaj kad se dijete rodi da mu se da poklon pod to pa prema tome, nemoj negirati tu neke stvari koje su takve kakve jesu.
Hvala vam. Evo ovime smo iscrpili replike. E sada bih pitao izvjestitelje odbora žele li uzeti riječ? Ako ne, onda otvaram raspravu i prvi je na redu Klub zastupnika GLAS-a, poštovana kolegica Vesna Pusić, izvolite.
Hvala g. predsjedniče, g. ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Dakle, puno je već rečeno u ovim replikama o prijedlogu ovoga zakona i naziru se dva temeljna stava iako je u ranijim raspravama u javnosti već viđeno da ima 3, 4 različita stava unutar samog HDZ-a o ovom prijedlogu. Da kažem nešto o datumima koje smatramo u klubu GLAS-a spornim. Jedan je blagdan Dan državnosti koji se sada vraća na 30. 5., ovdje smo puno raspravljali da li je zaživio 25. 6., 30. 5., ja mislim da sad napravite anketu, da većina ljudi ne bi znala odgovoriti niti šta se dogodilo 30. 5. niti 25. 6. niti 8. 10. To je zato što očito nismo, dugo treba da jedan datum uđe u svijest ljudi kao blagdan, blagdan po definiciji je proslava zajedništva. To je jedna vrsta slavlja, nekog zajedničkog elementa koji nas povezuje kao ljude i kao društvo i na blagdan to slavimo i zato imamo slobodno da možemo to proslaviti. Dakle od ta tri datuma niti nijedan nije zaživio niti bi, ja bi se usudila reći barem 80% ljudi kada bi anketirali ne bi znali reći šta se dogodilo na bilo koji od tih datuma. Međutim je činjenica da je 30. svibnja konstituiran višestranački sabor, imate pravo, naravno ne samo od HDZ-a nego od različitih stranaka u Socijalističkoj Republici Hrvatskoj. Dakle to je datum koji se dogodio u Socijalističkoj Republici Hrvatskoj u trenutku kad nije još donesena odluka o hrvatskoj samostalnosti. Ta odluka je donesena 25. lipnja a provedena je u djelo, i ja se sjećam svega toga, provedena je u djelo 8. listopada. Dakle faktički je Hrvatska samostalnost temeljem vlastitih odluka započela 8. listopada. Međutim donesena je, dakle u trenutku 30.5. koji ćemo mi sada obzirom da vi imate većinu slaviti kao Dan hrvatske državnosti, odluka o tome da bi Hrvatska bila samostalna država još nije donesena. I nemojte spominjati na referendum jer kao što znate svi koji su bili na referendumu, na referendumu to uopće nije bilo pitanje. Na referendumu je bilo pitanje federacija ili konfederacija. I konfederacija je dobila tu većinu. Samostalnost uopće nije bilo pitanje u referendumu. Prema tome to je bio ajmo reći neki putokaz. I tog 30.5. slavite de facto ili slaviti će se de facto konstituiranje jednog višestranačkog parlamenta u Socijalističkoj Republici Hrvatskoj. Odluku o samostalnosti, pa barem našu vlastitu koju u tom trenutku još nisu drugi priznavali, ali odluku o samostalnosti bi trebali barem mi htjeti slaviti. Meni se čini da bi bilo logično da mi sami želimo slaviti vlastitu odluku vlastitog predstavničkog tijela o samostalnosti. Jer ako krenemo ovako da ne bi bilo te odluke da nije bilo konstituiranja višestranačkog sabora, to je istina, ali ne bi bilo konstituiranja višestranačkog Sabora da nije bilo odluke o višestranačkim slobodnim izborima. Dakle možemo ići koliko god hoćete unatrag. Naše je mišljenje u klubu GLAS-a da bi mi zapravo trebali htjeti slaviti dan kada je to višestranačko tijelo, taj višestranački sabor donio odluku o hrvatskoj samostalnosti pa makar ju nije odmah ni proveo nego je odgodio na temelju zahtjeva famozne trojke iz EU, kao što znamo za tri mjeseca. O čemu se ovdje radi? Ništa se neće naravno dogoditi, slaviti će se jedan datum ili drugi datum više ili manje ništa se naročito tu neće dogoditi. Ali smatramo da je farsično da jedan Parlament ne želi slaviti dan kada je sam donio odluku o hrvatskoj neovisnosti i ne želi utemeljiti svoju državnost na vlastitoj odluci o hrvatskoj neovisnosti. I kad počnete sa takvim farsičnim odlukama, kada želite graditi svoj identitet na nečemu što naprosto nije istina bez obzira, ljude neće to impresionirati ni ovako ni onako, ni lijevo ni desno ali kada počnete s time da gradite, da utemeljite svoj identitet na nečemu što je farsa, što naprosto nije istina u tom trenutku odluke o hrvatskoj samostalnosti nema takav će vam biti identitet. I u tom smislu smatramo ovo zapravo ne pogrešnim nego žalosnim. Druga odluka, i naravno protiv smo toga ali to nam puno neće pomoći. Druga odluka koja ili drugi datum koji se ovdje predlaže, koji je po našem mišljenju i po mom mišljenju mnogo zapravo nekako dramatičniji i strašniji od ovog prvog, s ovim prvim se ništa bog zna što neće dogoditi je proglašavanje blagdanom pada Vukovara i tragedije Škabrnje. Da jedan od najtragičnijih dana u hrvatskoj povijesti postaje blagdan, to je po mom mišljenju ... [[Govornik se ne razumije.]] , to je afirmiranje kulture smrti. Ideja ajmo slaviti kada se Vukovar vratio, vraćen u Hrvatsku najboljim načinom a to je mirnim pregovorima i mirnom reintegracijom, to je možda najsvjetlija točka u cijelom tom iskustvu. Ne mi ćemo kao blagdan, dakle proslavu zajedništva slaviti jednu zajedničku tragediju. To je, ja zapravo nemam riječi, ako išta to bi trebao biti spomendan, nešto kada se u školi ući o tome, kada se djeca okupljaju i nešto im se govori o tome na jedan način koji nije huškački nego na jedan način koji omogućava da se postigne jedna politička kultura koja će spriječiti da se takve stvari ikad više u povijesti ponove, odnosno u budućnosti ponove. Ta ideja da ti kao blagdan slaviš jednu tragediju, jedan poraz ne samo tih ljudi koji su se tamo borili nego poraz čovječnosti je nešto što je nerazumljivo i postoji vjerojatno samo na Balkanu. Kosovska bitka je takav primjer koja je uvijek bila nevjerojatna ideja da se slavi nešto kao veliki događaj gdje je došlo do ogromnog poraza. Ali možete reći to je stoljeća i stoljeća davno pa nije ni važno, ali ovo je u našim sjećanjima, to je realna stvar. To se dogodilo u našim životima i da ćemo mi kao blagdan slaviti jednu takvu tragediju umjesto da slavimo mirnu reintegraciju koja se ovdje spominje kao spomendan, pa to bi mogao biti blagdan. Ako hoćemo počast Vukovaru, neka bude počast slobodi, neka bude počast reintegraciji, a ne proglašavanje blagdana jednom, proglašavanjem blagdanom jedne takve, takve tragedija, ja to zaista ne mogu razumjeti od kud to dolazi. Preskočit ću komentare na ostale prijedloge i vratiti se još na 3 elementa. Jedno je da pripadnici triju religija koja nije katolička u Hrvatskoj dobivaju slobodni dan, odnosno pravo na blagdan vezan na svoje vjerske praznike, dakle to je pravoslavni Božić, Yom Kippur i Roš hašana i Ramazanski bajram i Kurban bajram za svaki od tih praznika po jedan dan. To smatramo, to podržavamo, smatramo dobrim i smatramo na neki način u tom pogledu izjednačavanjem pripadnika različitih religija u Hrvatskoj, dakle sa većinskom pripadnicima većinske religije, to je katoličanstvo. Mnogo je ovdje već rečeno o amandmanu koji se tu spominjao i priprema od Odbora za ratne veterane o tome da 22.6. prestane biti dakle Dan antifašističke borbe i Dan ustanka protiv fašizma, da prestane biti blagdan. Moram reći zato što je u zadnjih par mjeseci u javnosti se dosta raspravljalo o tome tko šteti ugledu RH. E pa ovo šteti ugledu RH. Činjenica da Hrvatska u svom identitetu sa ponosom nosi ustanak protiv fašizma, borbu protiv fašizma kad je malo koja država u Europi za to imala snage je nešto što je, ne samo dio našeg identiteta, to je preduvjet da uopće postojimo i prema tome, inzistirati ili predlagati da se odreknemo tog datuma kao praznika znači predlagati da se odreknemo tog elementa vlastitog identiteta. Već danas pogledajte malo međunarodne medije, već danas se koristi upravo taj pokušaj negiranja antifašističkog identiteta i rehabilitacije ustašluka. Koristiti u Hrvatskoj, koristiti kao argument protiv daljnjeg proširenja EU, korišteno je u medijima diljem svijeta. To ne smijemo dozvoliti, to je uništenje hrvatskog ugleda, hrvatskog statusa i hrvatskog ponosa i prema tome, ako tražimo tko pokušava narušiti to, to su oni koji negiraju i žene negirati hrvatski antifašistički identitet. I konačno, ako hoćemo neki spomendan koji nas gradi, koji je, pa ja bih rekla izvan rata i nakon rata jedini trenutak istinskog vrlo širokog hrvatskog zajedništva je hrvatski ulazak u EU pa proglasimo onda 1.7. barem spomendanom da se prisjetimo kada smo politički u velikoj većini, ja ne kažem baš svi do zadnjeg, ali u velikoj većini bili na istoj strani. To nam ne bi loše došlo kad mislimo o sebi kao društvo. Hvala vam lijepo.
Idemo na drugu raspravu. Kluba zastupnika HDZ-a i poštovani kolega Miroslav Tuđman, izvolite.
Kolegice i kolege, državni blagdani slika su identiteta svake države, prema tome državni blagdani slika su identiteta i hrvatske države. Odabir novih blagdana 90-ih bila je poruka radikalnih promjena u društvenom i političkom identitetu Hrvatske. Tu radikalnu promjenu društvenog identiteta saborska koalicijska većina 2000. g. preslaže i preusmjerava sa novim porukama tako što odabire nove blagdane državnih blagdana. Činjenica je da ti novi datumi, Dan državnosti, Dan neovisnosti, Dan Hrvatskoga sabora nisu prihvaćeni u hrvatskoj javnosti i od javnosti s razumijevanjem. Zadnjih desetljeća vlada potpuna zbrka u poznavanju i prepoznavanju tih datuma. Posljedica je neprimjereni odnos prema državnim blagdanima. I to je upravo motiv zašto se ide u izmjenu ovoga zakona. Ja ću se zadržati na 3 bitne promjene u ovom zakonu. Na predloženi Dan državnosti, Dan neovisnosti, na dan sjećanja žrtava domovinskog rata. Zakonom se predlaže obilježavanje Dana državnosti 30. svibnja, Dan državnosti bi se obilježavao na dan kada se nakon prvih slobodnih demokratskih izbora održanih u travnju '90.-te sastao i konstituirao prvi višestranački sabor. HS Ustavom je definiran kao najviše predstavničko tijelo građana i nositelj je zakonodavne vlasti u RH, HS ujedno je i utjelovljenje hrvatske državnosti, počevši od saborovanja za vrijeme hrvatskih narodnih vladara iz čega su u razvijenom srednjem vijeku nastali slavonski i HS s najstarijim sačuvanim zapisnikom i zaključcima iz 1273.g. preko staleških hrvatskih sabora, prvoga građanskog sabora u 19. st., pa sve do suvremenih dana. Upravo je sabor predstavljao instituciju odnosno državno tijelo koje je opstajalo i u najtežim danima. Sabor je bio tijelo u kojem je se odlučivalo o hrvatskom državnom, o opstanku hrvatskog naroda, države i same državnosti, bio je neprekinuti čuvar državnosti i samostojnosti naroda i države što se duboko utisnulo u svijest naroda sve do danas. Iz svega navedenog proizlazi da je primjereno upravo 30. svibnja obilježavati Dan državnosti, ne samo kao dan kada je konstituiran prvi demokratski višestranački sabor, kao izraz volje građana iskazana na prvim slobodnim izborima izabrano državno čelništvo, nego su i donesene važne odluke koje su odredile dalji put RH kao suvremene i samostalne države. Toga je dana simbolički i stvarno obnovljena i afirmirana hrvatska državnost, te ga treba dostojno obilježavati kao jednu od temeljnih prijelomnica u životu hrvatskog naroda i hrvatske države. HS je na prijedlog dr. Franje Tuđmana 30. svibnja 1990. usvojio 10 zadaća kojima se određuje strategija razvoja hrvatske države i društva i države. Prvo od tih 10 zadaća, prva je novi Ustav RH na odrednicama demokratskih sloboda građana i državnom suverenitetu RH. Druga je odluka uređenje novog ustavnog položaja RH u Jugoslaviji na konfederalnim osnovama, te mirnom razlazu. Treća je odluka uključivanje u Europu i europeizacija RH. Za današnju prigodu nije nužno čitati ostalih 7 odluka premda su one neke i danas itekako važne. Zato možemo s pravom smatrati 30. svibnja kao početak stvaranja suvremene hrvatske države, ne samo jer je toga dana konstituiran višestranački HS, nego i zato što je toga dana prvi demokratski sabor usvojio strategiju za uspostavu samostalne i suverene hrvatske države. Dan državnosti se na dan 30. svibnja obilježavao sve do 2001.g. što je bilo opće prihvaćeno od svih hrvatskih građana. Tijekom 90.-tih 30. svibnja kao Dan državnosti predstavljao je prepoznatljiv nacionalni blagdan i središnje mjesto nacionalnog jedinstva i okupljanja domovinske iseljene RH. Nema nikakve sumnje da su izmjene Zakona o državnim blagdanima iz 2001.g. unijele samo nered i konfuziju u prihvaćenje i razumijevanje važnosti državnih blagdana, a time i bitnih datuma koji su obilježili, koji su važni za identitet hrvatske države. Ovim se zakonom ispravlja ono što nije prihvaćeno u narodu. Drugo, od svih blagdana samo jedan ima pravne posljedice, to je Dan neovisnosti, od svih datuma samo je jedan Dan neovisnosti, faktografija kazuje da je RH proglašena neovisnom, suverenom i samostalnom državom na svečanoj sjednici HS u RH 25. lipnja '91.g. Zašto baš toga dana? Jer su 25. lipnja '91. doneseni temeljni državni konstitutivno politički pravni akti o stvaranju neovisne države Hrvatske posebice ustavna odluka o suverenosti i samostalnosti RH i deklaracija o proglašenju suvremene i samostalne RH. Sva ova argumentacija, na nju se pozivam i na prijedlog koji su uputili i napisali akademik Davorin Rudolf, akademik Aralica, akademik Jelčić, Đuro, Đuro Njavro, tako da ponavljam ovu argumentaciju koja je već poznata u javnosti već 5-6. mj., uzeti zajedno ta dva akta tvore pravne i političke temelje suvremene RH, doneseni su na temelju rezultata referenduma od državnog 19. svibnja '91. na kojemu se velika većina građana 94,17% od 83,56% na referendumu izašlih birača izjasnila za samostalnost i neovisnost države Hrvatske i na temelju čl. 140. Ustava RH od 22. prosinca koji glasi, RH ostaje u sastavu SFRJ dok Sabor RH ne odluči drukčije, na dan 25. lipnja '91. sabor je odlučio drugačije. U čl. 1. ustavne odluke o suverenosti i samostalnosti kaže se jasno i jezgrovito, RH proglašava se suverenom i samostalnom državom, u čl. 2. ovim činom RH pokreće postupak razduživanja od drugih republika iz SFRJ, RH pokreće postupak za međunarodno priznanje. Državnim pravnim i političkim aktima 21. lipnja '91. utemeljena je suverena država hrvatska i započeo je postupak razdruživanja novonastale države Hrvatske od drugih jugoslavenskih federalnih jedinica bivše zajedničke države na dan 21. lipnja '91. RH je stekla kvalitete neovisne države i međunarodno pravni subjektivitet jer su bili ispunjeni osnovni klasični međunarodnopravni uvjeti za nastanak i postojanje države, teritorij, stanovništvo i vlast. U govorima predsjednika RH Franje Tuđmana i predsjednika Sabora RH Žarka Domjana u Saboru 25. lipnja bilo je jasno istaknuto da Hrvatska toga dana proglašava svoju neovisnost. U osam sati na večer Žarko Domjan održao je povijesni govor u kom je istaknuo „Proglašavam da je Hrvatski sabor usvojio te da ovoga trenutka stupaju na snagu ustavna odluka o suverenosti i samostalnosti RH, Ustavni zakon o izmjeni i dopuni Ustavnog zakona za provedbu Ustava RH, Deklaracija o uspostavi suverene i samostalne RH. Rođena je država Hrvatska, neka joj je sretan i dug život“. Sabor je 25. lipnja proglasio samostalnost, Sabor tada nije suspendirao odluku o proglašenju samostalnosti i suverenosti na tri mjeseca već je odgodio početak razdruživanja na tri mjeseca. Sabor je 8. listopada donio odluku o prekidu svih veza s Jugoslavijom kao odgovor na sveopći napad jugo komunističke armije i četničkih postrojbi na Hrvatsku. Sabor je 8. listopada donio odluku o prekidu svih veza s Jugoslavijom na temelju ustavne odluke o suverenosti i samostalnosti RH donijete 25. lipnja '91. Zato treba prihvatiti 25. lipanj kao Dan neovisnosti jer ne može biti nikakve dvojbe da je toga dana Hrvatska proglasila i postala samostalna i suverena država. I kao što sam već rekao od svih blagdana samo Dan neovisnosti ima pravne posljedice čega moramo biti svjesni i na temelju svih ovih presuda koje se pozivaju na različite datume kada se radi o sukobima i zločinima koji su počinjeni u tom razdoblju. Ono što ovdje želim naglasiti na neki način izazvalo je i osporavanje da se Dan sjećanja na žrtve Domovinskog rata i Dan sjećanja na žrtvu Vukovara i Škabrnje da se smatra blagdanom HDZ podnosi amandman na izmjenu ovoga 1. stavka članka 1. da 1. članak glasi: „blagdan i neradni dani u RH su“ i to se onda odnosi ne samo na tumačenje Dana sjećanja na žrtve Domovinskog rata i sjećanja na žrtvu Vukovara i Škabrnje nego isto tako s obzirom na ova dodatna priznanja da su blagdani neradni dani za druge vjeroispovijesti. Prema tome jednima neki dani su neradni dani, a drugim su to blagdani, prema tome u tom smislu treba ovu izmjenu uvažiti. Slijedom toga onda stavak 2. članka 1. je suvišan, treba brisati, a stavak 3. postaje članak 2. Nadalje, amandman koji će HDZ podnijeti je na formulaciju koja faktografski ovdje je točna, ali smisao treba biti drugačiji. U članku 2. stavku 1. spomendani u RH pa se kaže da je 9. siječnja Dan donošenja Rezolucije o odcjepljenju Međimurja od Mađarske države, koliko god to bilo točno kao naziv akta koji se tada donosi, međutim mi ne trebamo spomendan imati na rezoluciju nego na sadržaj te odluke. Prema tome, treba to biti dan sjedinjenja, spomendan sjedinjenja Međimurja sa Maticom hrvatskom, tako da vjerujem da sa tim izmjenama onda možemo s jedne strane otkloniti ove neke nesporazume. A s druge strane ono što je važno imamo puno opravdanje usvojiti 30. svibanj kao Dan državnosti i rekao bih ne samo opravdanje nego i obvezu da 25. lipnja bude Dan neovisnosti. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Tuđmanu. Idemo sada na raspravu Kluba zastupnika SDP-a, poštovani zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovane kolegice i kolege. „Mi držimo da promjene vlasti u demokratskim zemljama su normalna pojava i ne uključuju promjene Ustava, ustavnih zakona, državnih blagdana i svega onoga što se danas pokušava promijeniti, a hrvatska javnost je umorna od velikih promjena očekuju promjene na gospodarskom i socijalnom planu. Ozbiljnost jedne zemlje unutar međunarodne zajednice mjeri se između ostaloga i po tome što promjene vlasti ne donose nikakve revolucionarne promjene u pogledu Ustava, državnih blagdana, državnog znakovlja ili ako hoćete čak i vanjske politike“. Ako vam ovo zvuči poznato i logično, ovo je citat iz govora predsjednika HDZ-a na raspravi 23.3.2001. o Zakonu o promjeni blagdana u RH, sve ono što je tada rekao predsjednik HDZ-a vrijedi vjerojatno i danas. Tako da se kao zastupnik Hrvatskog sabora i kao građanin Hrvatske osjećam pomalo i ozlojeđen jer promišljam što hrvatski građani i hrvatski ljudi razmišljaju gledajući nas povodom ove rasprave o čemu mi to danas raspravljamo kada se Hrvatska nalazi u gospodarskoj i socijalnoj krizi, kada se nalazi pred i u različitim podjelama da Hrvatski sabor raspravlja o promjeni državnih praznika i blagdana gubeći dragocjeno vrijeme na neke rasprave, a neke od stvari koje ne korespondiraju sa životnom zbiljom i sadašnjicom Hrvatske i hrvatskog čovjeka. Jesu li to vitalne teme o kojima treba svoj doprinos kao najviše predstavničko i zakonodavno tijelo dati HS ili biti u funkciji generiranja žarišta novih podjela i bavljenja sporednim stvarima. Ovo je pak rekao za drugo čitanje istog zakona u ime Kluba HDZ-a g. Vladimir Šeks, što također možemo primijeniti i na današnju raspravu. što se tiče ovih novih podjela, za sada vidimo jedino podjele u HDZ-u i podjele u ovoj sabornici oko ovog prijedloga zakona. Kolega Šuker je u svojoj replici ministru naveo faktografski točno, dakle što se tiče SDP-a nismo mi bili ta generacijska taj generator koji je tražio promjene 2001. g. Prijedlog je preložio zastupnik HSLS-a g. Ivo Škrabalo, HSLS je danas u… Polako, polako. HSLS je danas u vladajućoj koaliciji, vidim da je g. Kosor prijavljen, ali g. Škrabalo je nakon toga išao u Libru koja se ujedinila s HNS-om, a i HNS je danas u vladajućoj koaliciji. Prema tome, evo vama loptica u vaše dvorište kada u vladajućoj koaliciji, kada govorite o promjeni blagdana. HSS je preložio ukidanje Tri kralja i uspostavu pravnika Tijelovo, a onda je za godinu zbog toga što je ukidanjem Tri kralja prekršen međunarodni ugovor sa Vatikanom morao HSS sam vratiti. E, a i HSS je koliko se ja sjećam dugo bio s vama u koaliciji, od 2003. do 2000 i, dok nije Beljak došao, cijelo vrijeme i Domoljubnoj koaliciji i u vladajućoj koalicij, prema tome, prema tome, što se tiče promjene blagdana, vi najprije u svoje dvorište u koalicijsko i u stranačko. To je to. Što se tiče promjena Zakona o blagdanima, nije baš da je uvijek bio podijeljen. Evo recimo, 2005. g. Vlada je predložila, Vlada RH u kojoj je bio HDZ predložila je promjenu zakona u kojoj bi se priključenje Istre i Rijeke i priznanje RH, dakle ta dva datuma stavila kao spomendan. Ali najzanimljivija je promjena 17. svibnja 2006. Kluba zastupnika HDZ-a predlaže, pazite sad, zakon kojim bi se omogućilo da se Dan Hrvatskog sabora, osim obilježavanja na svečanoj sjednici HS-a može obilježiti i na drugi primjereni način, primjerice održavanjem kulturnog ili znanstvenog događaja u ili izvan HS-a o čemu bi odluku donosilo predsjedništvo HS-a. dakle, 30. svibnja, Dan Hrvatskoga sabora, HDZ na vlasti i onda umjesto da se predloži da se vrati Dan državnosti, HDZ predlaže da se još to obilježava nekakvom svečanom sjednicom. Dakle, 30. svibnja ste imali, brate, 16 godina, 12 ste bili na vlasti da promijenite Dan državnosti, niste napravili. Nijedan niste da niste zaboravili, da ste zaboravili, niste htjeli. Zašto? Pero Kovačević u ime HSP-a na toj sjednici pita, dakle da ovaj zakon HDZ-a još jedan oblik detuđmanizacije i da zašto ne vratite 30. svibnja za Dan državnosti, dakle podsjetili su vas, nije da, i prema tome, s ovom pričom da je SDP nešto napravio tad i tad, ja mislim da smo završili. Dakle sve što se dogodilo, odgovorni ste sami i prema tome riješite to u vašem dvorištu. Toliko o povijesti. Bilo je još nekoliko prijedloga zakona, ukupno 12 promjena Zakona o blagdanima predloženim od 2001. do danas. Ovo je 13. sretna ili nesretna, možemo raspravljati. Sada što se tiče ovoga predloženog zakona. U ovom trokutu, 90., 91. vratit ću se kasnije. Predlažem nekoliko konkretnih poboljšanja u spomendane. Prvo da se 9. svibnja osim Dana Europe i Dana pobjede nad fašizmom nazove i Danom proglašenja Federalne države Hrvatske, dakle ZAVNOH je na 3. zasjedanju 8. i 9. svibnja 1944. g. donio odluke koje su našle de facto proglašenje Federalne države Hrvatske i u ustavnom slijedu hrvatske državnosti nalaze se i odluke ZAVNOH-a kako već imamo 9. svibnja kao spomendan, dobro je dodati i tu odrednicu u tom spomendanu. Obzirom da je veliki broj spomendana i blagdana, nazovimo ih komemoracijske, to pokazuje da je na ovim prostorima hrvatski narod imao doista burnu povijest i vrlo često je bio žrtva u povijesnim događajima, međutim bilo je slučajeva kada smo i mi bili negativci, smatram da bi jednim spomendanom trebalo obilježiti stradanje i pripadnika drugih naroda na našim prostorima i smatram da 22. travnja koji je ujedno i dan kada je HDZ pobijedio na izborima ali to sad nije tema, kao dan proboja iz Jasenovca, pravi dan kao Dan sjećanja na stradanje Roma, Srba i Židova u II. Svj. ratu. Naime, 22. travnja 2016. Sabor nije radio zato što je cijela Vlada otišla u Jasenovac, a nije bio spomendan. Nije radio Sabor, a na neke spomendane je radio. Obzirom da se on danas obilježava u dvije ili čak tri, na dva ili na tri način, najprije ide Vlada, pa idu predstavnici antifašista i žrtava pa onda ide predsjednica sama, kad se već tako obilježava, red je onda da se stavi u zakon jer su u zakonu neki datumi za koje ne znamo da su u zakonu kao spomendani, a koji se ne obilježavaju. Također, naziv spomendana koji se je 15. svibnja, subota ili nedjelja, zove se Dan spomena na hrvatske žrtve u borbi za slobodu i nezavisnost. Dakle, spomendan koji se obilježava na Bleiburgu je spomendan kojim se odaje pijetet žrtvama nakon drugog, koje su nastale nakon II. Svj. rata, ali nazvati te žrtve hrvatskim borcima za slobodu i nezavisnost, nije najbolje rješenje jer onda bi ispalo da 9. svibnja slavimo Dan pobjede nad hrvatskim borcima za slobodu i nezavisnost, a da je 22. lipnja Dan ustanka protiv hrvatskih boraca za slobodu i nezavisnost. Prema tome, predlažem HDZ-u da promijeni naziv ovog spomendana, neka se on obilježava, ali da to bude Dan spomena na žrtve neposredno nakon Drugog svjetskog rata dakle da se nađe adekvatan, adekvatan naziv. Ovo je inače već dugo u zakonu i smatram da je kad se donosi novi zakon da ovakav naziv ipak treba prilagoditi onome što taj spomendan obilježava. Dosta je bilo rasprava o glavnom državnom blagdanu. Glavni državni blagdan je kolegice i kolege u Hrvatskoj 5. kolovoz, to je glavni državni blagdan, taj državni blagdan građani obilježavaju najsvečanije. Prema tome, možda je 90.-te, dok se nije dogodio 5. kolovoz, 30. svibanj ili Dan državnosti bio, Dan neovisnosti bio naj, taj blagdan ali sada je to 5. kolovoz. I ostavimo se onda rasprave koji je glavni blagdan. Što se tiče trokuta 30. svibanj, 25. lipanj i 8.10. dakle situacija je sljedeća. 30. svibnja konstituiran je prvi hrvatski višestranački Sabor, on je bio Sabor Socijalističke Republike Hrvatske kao implementacija rezultata prvih višestranačkih izbora koji su održani krajem travnja i početkom svibnja. A rezultati raspisivanje višestranačkih izbora je implementacija zakona koje je donio Sabor Socijalističke Republike Hrvatske kojom je uveo višestranačje. A zakoni koje je donio Sabor RH, Socijalističke RH koji je uveo višestranačke su implementacije političke odluke predsjedništva centralnog komiteta Saveza komunista Hrvatske iz prosinca 1989. i nakon toga kongresa koji je uveo višestranačje u Hrvatskoj ali i posljedica otpora koje je Ivica Račan i tadašnje vodstvo partije pružalo prema zahtjevima JNA i iz Beograda da se ti odbori odgode. Prema tome, SDP kao povijesni slijednik te stranke koju sam spomenuo nema nikakvih problema sa 30. svibnjem doživljavamo ga kao i dio baštine za koju je zaslužan Ivica Račan i vodstvo SDP-a odnosno saveza komunista iz '90,-tih. Nazvati ga dan državnosti je pogrešno, ako se nađe bolji naziv, npr. ima nacionalni dan u ostalim zemljama, ako, čak bi naravno to neće biti prijedlog ali to bi bio ustvari dan RH, mogao bi biti, imamo trg RH u Zagrebu, dan RH, što ne bi bio dan republike. Dakle, jer hrvatska državnost je daleko prije '90.te, to znamo i to piše u Ustavu. Što se tiče, prema tome što se tiče 30. svibnja ne protivimo se da bude državni blagdan ali se protivimo ovome nazivu jer je povijesno netočan. Nećemo upasti u zamku govoreći da je Dan državnosti, da je državnost Hrvatske prije a imamo sad u zakonu nešto što je poslije toga datuma 25. lipanj. Što se tiče 25. lipnja tada je donesena Deklaracija o proglašenju suverene i samostalne Hrvatske i tako bi se taj datum trebao zvati, dan proglašenja suverene i samostalne Hrvatske. Što je pisalo u Deklaraciji? U Deklaraciji je pisalo u točki 5. RH uspostaviti će poseban ugovorni odnos sa Republikom Slovenijom stvarajući savez dviju samostalnih suverenih država. To je pisalo u deklaraciji koju je donio Hrvatski Sabor tada. I RH uspostavljajući se kao samostalna i suverena država mijenja svoj položaj i državno pravni odnos spram SFRJ pristajući na sudjelovanje u pojedinim njezinim institucijama i službeno zajedničkog naziva, zajedničkog interesa u funkciji razdruživanja. Dakle ne dan neovisnosti, dan proglašenja suverene i samostalne Hrvatske, to je povijesna činjenica, ajmo to tako nazvati. 8. listopada odluka o raskidu državno-pravnih veza s ostalim republikama i pokrajinama SFRJ u točki 5. odluke utvrđujući da Jugoslavija kao državna zajednica više ne postoji. Do 8. svibnja ovdje je bila uz onu pauzu od 15 dana Jugoslavija, Stjepan Mesić, predstavnik Hrvatske je bio predsjednik predsjedništva te Jugoslavije a Ante Marković, predstavnik Hrvatske je bio predsjednik saveznog izvršnog vijeća te Jugoslavije od 8. svibnja pa nadam se zauvijek, to više tu ne stanuje. I to je dan neovisnosti i to treba biti državni blagdan. I to je predložio i Odbor za ratne veterane i s time prijedlogom nemamo nikakvih problema, slažemo se i dati ćemo amandman u tom smislu. Što se tiče obilježavanja Vukovara, vidite da mi fali ovih 5 minuta, dakle što se tiče obilježavanja Vukovara dvije su dileme blagdan ili spomendan, bolje spomendan radni ili neradni dan ako je intencija Vlade da bude neradni dan neka bude kao spomendan ili na tragu ovoga amandman koji je, ali ne blagdan, kako ćemo čestitati sretan vam dan pada Vukovara, nećemo, to je spomendan ili neradni dan ali ne državni blagdan. Što se tiče dileme je li ovo predizborni zakon ili je, ako je bio predizborni zakon onog trena kada se savjetnik predsjednice Republike usprotivio osnovnoj intenciji zakona a to je da 8. listopada više ne bude državni blagdan onda vam je to loš predizborni zakon. I možemo reći sljedeće, mi smo za konsenzus ako ste i vi za konsenzus, možemo se dogovoriti, i ovaj zakon će trajati dugo. Ako želite donijeti zakon na žetone onda će rješenje zakona trajati koliko traju i žetoni. Za Hrvatsku bi bilo bolje da traje dugo. Što se tiče izmjene Dana državnosti, dakle 30. svibanj je datum koji je važan, koji može biti državni blagdan ali on ipak nije dan državnosti. Bilo bi loše to nazvati dan državnosti jer ispalo bi sljedeće, do 30. svibnja je, nije bio HDZ, od 30. svibnja je bio HDZ, do 8. listopada nije bila Hrvatska samostalna, od 8. listopada je bila. Nije valjda da vam je važnije kada ste vi došli na vlast a ne kada smo dobili državu osim ako za vas država nije jednako vlast, dokažite da nije i ajmo se dogovoriti o dobrome zakonu. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeći Klub zastupnika je onaj SDSS-a u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Milorad Pupovac. Izvolite.
Poštovani g. potpredsjedniče, poštovani g. ministre, kolegice i kolege. Ovo što su sada reći nije nešto s čim bi se čovjek trebao javno hvaliti, ali za ovu priliku i za ovu raspravu ću to ipak istaći. Ja sam vjerojatno jedini zastupnik u ovoj dvorani u ovom trenutku, a vjerojatno u ovom Saboru koji sudjeluje u raspravi u usvajanju prve verzije ovoga zakona '96. godine. Pogledao sam stenograme sa te rasprave i vidim da od tog vremena pa do danas u nekim stvarima nismo napravili neke značajnije pomake. Rasprava je trebam reći civiliziranija nego što je bila ona '96., ali i problemi koji nas muče i dileme s kojima se suočavamo ostale su gotovo u cijelosti iste. Sada mi dozvolite da kažem nekoliko riječi u ime Kluba zastupnika SDSS-a, najprije dvije, tri riječi o praznicima općenito, posebno onima koji su važni za naciju, za društvo, za narod i njegovu državu, Republiku. Prvo stalne izmjene, a jučer je netko govorio o tome da smo imali 11 pokušaja i od toga 7 izvršenih pokušaja, učinjenih pokušaja, 7 izmjena. Stalne izmjene nisu dobre i trebalo bi ih izbjegavati jer one posebno ukoliko nisu rezultat suglasnosti između političkih aktera u zemlji jer one zapravo stvaraju neizvjesnost oko stupnja važenja praznika koje ozakonjujemo i to rezultira nedovoljnim, ne samo nedovoljnim poznavanjem nego istovremeno rezultira i nedovoljnim poštivanjem praznika u svijesti ljudi. Druga stvar koju želim reći jeste činjenica da prevelik broj praznika ili povećavanje broja praznika, bilo da je riječ o blagdanima, bilo da je riječ o spomendanima također ne moraju imati pozitivan učinak nego štoviše mogu produbljivati dileme, mogu povećavati nepoznavanje kod ljudi i mogu u cijelosti povećavati nedovoljno poštivanje praznika od strane većine građana, bilo zbog nepoznavanja, bilo zbog različitih ideoloških pogleda koje građani mogu imati u odnosu prema odabranim praznicima, blagdanima ili spomendanima. Zakonodavac i mi ovdje bismo o tim stvarima trebali voditi računa. Moj klub, klub SDSS-a naravno nije najpozvaniji da govori o tome što je dobro, što nije dobro, dokle smo stigli, dokle nismo stigli, ali imamo potrebu to istaći. Ovaj prijedlog obuhvaća 13 blagdana ili 13 neradnih dana u RH, možda i više neradnih dana ukoliko računamo da Božić obuhvaća dva neradna dana i 11 spomendana, ukupno 24. To praktički znači da na jednu godinu svaki mjesec imamo jedan blagdan i jedan spomendan. Jeli to dobro ili nije? Trebali bismo se svi zapitati, ne zato što smo pobornici velike kulture rada nego naprosto zbog toga kada već govorimo o praznicima, bilo blagdanima ili spomendanima koliko će ih ljudi uopće biti svjesni? Koliko će ljudi biti svjesno spomendana, dana smrti Frankopana ili međunarodno priznanje i mirne reintegracije ako to obilježavanje bude se odvijalo na isti način na koji se odvijalo do sada, a to znači bez ikakve ozbiljne pažnje javnosti i bez ikakvog ozbiljno pristupa državnoga vrha ili državne politike? I zato mi se pomalo čudi što se toliko sporimo oko toga, zašto se zapravo toliko sukobljavamo oko toga. A sukobljavamo se zbog karaktera praznika i zbog upisanih sadržaja u te praznike. Ali prije nego što prijeđem na tu temu i da ostanem na trenutak u vezi sa temom broja. Savezna Republika Njemačka ima 9 neradnih dana, ima 8 zakonom propisanih saveznih državnih praznika, ostali su propisani propisima zakonima saveznih država. Mi smo imali 11, sada imamo 13 i nadam se da tokom rasprave i tokom amandmana se neće pojaviti još nijedan. Što se tiče karaktera dakle praznika imamo 8 tradicijskih crkvenih, vjerskih većinske religije u društvu, imamo 3 komemoracijska, 2 ratna povezana sa ratom u Hrvatskoj od '91. do '95. i jedan o sukobima po socijalnoj osnovi, a to je Praznik rada 1. svibnja ili 1. maj, imamo 2 politička. I najveće sporove predstavljaju ova dva politička koliko vidim. Dakle, Dan državnosti ili Dan neovisnosti i Dan antifašizma. U raspravi koju sam spomenuo na početku '96. godine ključno je pitanje bilo ne Dan državnosti ili Dan neovisnosti nego pitanje Dana antifašizma. Tada je bio mnogo veći broj zastupnika koji su javno, ne znamo koliko je stvarno ovog trenutka onih koji protiv ali to ne deklariraju, ali onda je bilo mnogo više onih koji su to deklarirali. Ne u HDZ-u nego u nekim desnim strankama izvan HDZ-a. Tada je predsjednik države bio taj koji je jasno znao zašto je taj datum važan, ne samo zbog njegove biografije, nego zbog ideje republike za koju se zagovarao i zbog ukupnog povijesnog konteksta, ali je rasprava bila obilježena time. Ja mislim da danas ta rasprava ne bi smjela biti obilježena time. Rasprava bi eventualno trebala biti obilježena time koliko stvarno ima snaga u ovom društvu koji ne poštuju vrijednosti antifašizma i koji promoviraju vrijednosti koje su suprotne antifašizmu o čemu su neke kolegice i kolege govorili. Dakle, u tom smislu bi imalo potrebe da se govori danas, a ne da li nam treba Dan antifašizma ili ne. Jer iz cjelokupne strukture ovoga kalendara bilo blagdana, bilo spomendana jasno je da svoje mjesto imaju i poratne žrtve i da svoje mjesto imaju žrtve u posljednjem ratu, doduše jedine žrtve koje nemaju svoje mjesto u našem kalendaru jesu žrtve koje su stradale u ratu od '41. do '45. u vrijeme ustaškog režima NDH. On čak ovdje nije ni spomenut poimence. No, mi iz Kluba zastupnika SDSS-a koliko god to bilo bolno da se nerijetko ne može obilježavati na miru stradanja u Glinskoj crkvi, da još uvijek imamo problem da nismo jedinstveni oko odlaska u Jasenovac i uklanjanja ustaških znamenja u Hrvatskoj, mi nećemo inzistirati ni da se uvede ni kao spomendan, niti kao blagdan bilo šta je u vezi sa stradanjem u Drugom svjetskom ratu. Obilježavat ćemo to kao i dosada, sa punom sviješću o važnosti toga, a onima koji tu činjenicu zaboravljaju i nastoje forsirati vrijednosti tog zločinačkog režima u današnjoj Hrvatskoj ostavljamo na dušu to forsiranje. Govorimo ne samo kao demokrati, nego kao pripadnici jedne od triju velikih religija svjetskih u ovom slučaju kršćanske, a vjerojatno bi mogli govoriti i u jeduizma i u ime islama po istoj logici. Na kraju ono na što mi želimo posebno istaći iz Kluba SDSS-a jeste da ne smijemo dozvoliti ili ne bi nam se smjelo u društvu dogoditi da nam simbolički aspekti povratka budu važniji od zakona i od Ustava, a naše političke rasprave vrlo pokazuju da nam je važnije za koji ćemo se datum boriti nego koliko ćemo imati zakonitosti u državi i koliki ćemo ustavni patrioti biti u ovoj zemlji. Kad bi ovoliko rasprave u javnosti i pažnje bile posvećene i u strankama se ljudi dijelili po tome kad bi se pitalo kako se boriti protiv kriminala, korupcije, mržnje i sličnoga, mi bismo bili vrlo ozbiljna i vrlo zrela demokracija, ali nažalost to još uvijek nije činjenica. U tom smislu smo još uvijek u razdoblju '96. jedino što smo svi mi ovdje nešto kultiviraniji kad se vodi ova rasprava. Dakle, Klub zastupnika SDSS-a će sasvim sigurno respektirati volju većinu koja će se ovdje manifestirati ili se manifestira, ali neće zaboraviti na dvije stvari. Neće zaboraviti da su vrijednosti antifašizma sadržajne i ogledali su se u gigantskoj borbi hrvatskog, srpskog i drugih naroda u Hrvatskoj za vlastitu slobodu i opstanak. Bračana, Hvarana, Istrana, Dalmatinaca, Ličana, Kordunaša, Međimuraca, Slavonaca i svih zajedno. To je bilo bratstvo koje se rijetko u povijesti viđalo, u ideju i opredijeljenosti za slobodu i mi ga njegujemo i čuvat ćemo ga. Zato će ovaj klub zastupnika unatoč svim razlikama koje postoje, pogledima koji postoje, podržati ovaj zakon.
Hvala lijepo. Slijedeći Klub zastupnika je onaj Hrvatskih suverenista i nezavisnih zastupnika Željka Glasnovića i Zlatka Hasanbegovića u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Zlatko Hasanbegović, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, Visoki dome. G. Pupovac, razočarat ću vas i govorit ću među ostalim upravo o onom o čemu se po vašem mišljenju danas ne bi smjelo govoriti. Dakle, kao što je poznato, mr. Andrej Plenković na radost svekolike tzv. ljevice, 2016. došao je u položaj moći predsjednika HDZ-a te predsjednika hrvatske Vlade s misijom prekida svake identitetske ideološke ili vrijednosne političke i društvene rasprave a sve kako bi se dostigao njegov osobni upravljački ideal, očuvanja društvenog statusa quo te činovničke vladavine nad lobotomiziranim i mistetiziranim ustanovama i društvom lišenim bilokakvoga konflikta. Pravilo takvog modela Plenkovićeve kumktatorske vladavine koju prigodno politološki možemo označit poput titoizma ili frankizma plenkizom, imala je samo jednu iznimku kada je čak i na moje osobno iznenađenje na dnevni red stavljena ratifikacija rodno-teorijskog ili rodno-ideološko traktata pod imenom tzv. Istanbulske konvencije iako je mr. Plenković bio svjestan da time izazova ne samo polarizaciju unutar svoje stranke, što je zapravo manje važno, već ono što je važnije, narodnu i društvenu polarizaciju oko najdubljih i najosjetljivijih svjetonazorskih pitanja povezanih sa savješću te vjerskim uvjerenjima po nalogu svojih briselskih tutora, napravio iznimku i prvi otklon od svog modela vladanja dakle plenkizma. Budući da su Plenkovićevi briselski tutori bili i ostali savršeno indiferentni prema hrvatskim narodno identitetskim prijeporima, do neki tjedan bio sam uvjeren da će eksces tzv. Istanbulskom konvencijom, ostati prva i posljednja iznimka unutar plenkizma te da će Plenkovićeva Vlada bez čeprkanja po osjetljivim identitetskim pitanja privesti svoju lupinu stabilnosti u predizbornu luku računajući naravno na poslovično kratkotrajno narodno pamćenje. No umjesto da ostane dosljedan samom sebi i politici tzv. ne talasanja, kod mr. Plenkovića u posljednjoj godini mandata prevladao je kalkulantski, Srbi bi rekli sitno sopstvenički poriv te u strahu od vlastitih birača kao i članova vlastite stranke, odlučio pristupiti palijativnoj primjeni Zakon o blagdanima kako bi predizborno parazitirao na narodnoj emociji vezanoj uz pojam 30. svibnja 1990. te nad simbolikom Vukovara i Škabrnje. Dakle krenimo nekim redom. Ne želim niti ću ovdje docirat koju važnost u nacionalno identitetskom smislu ima Zakon o državnim blagdani u bilokojoj državi. Ovdje nije riječ o kalendaru neradnih dana već o biljegu nacionalnog identiteta, odabiru simboličkih nadnevaka i događaja u kojima se prepoznaje cijeli narod i oko kojih se u svakoj normalnoj državi, barem jednom godišnje manifestira jedinstvo i nedjeljivost nacije. Umjesto toga, u Hrvatskoj imamo zbrku, konfuziju i pogubljenost koja će ostati i nakon što će poslušnička većina usvojiti ovaj zakon. One naravno nisu čedo slučajnosti, one su plod treće januarskog zahvata kada se pod krinkom tzv. detuđmanizacije, provodila sustavna denacionalizacija i neokomunistička restauracija na svim područjima narodnoga života nastavljena i za vrijeme Sanaderove Vlade potom Vlade Plenkovićeve političke pomajke, gđe. Kosor s klimaksom za vrijeme režima Josipović-Milanović tek u natruhama i pokušaja prekinute za vrijeme kratkotrajnog provizorija Oreškovićeve Vlade te nastavljene naravno do današnjeg dana u obliku trgovačke i protunarodne Plenkovićeve Vlade hrvatsko-srpske koalicije. Zato treba biti jasan. Ovakav zakon u ovakvom obliku ne samo da neće poništiti identitetsku zbrku, već će ih produbiti a jedini učinak ovakvog zakonskog rješenja bit će dodatno učvršćivanje relikta baštine jugoslavenskoga komunizma u hrvatskom javnom životu koji egzistiraju manipulacijom, pojmom apokrifnog tzv. antifašizma sa ili bez pridjevka „hrvatski“ sasvim svejedno. Ukoliko bi se Plenkovića predizborna manipulacija usvojila u ovom obliku u ovom Saboru, moderna hrvatska država bila bi jedina meni poznata nacionalna država koja utemeljiteljski državno-pravni akt u hrvatskom slučaju, to je odluka ovog Sabora od 215. lipnja 1991., dakle ona ima taj konstitutivni i utemeljiteljsko obilježje i koje je tek potvrđeno 8. lipnja '91., dakle Hrvatska bi bila jedina država koja to ne bi obilježavala kao državni blagdan. Ipak bit ovog zakonskog prijedloga vidim na drugoj strani, vidim ga kao kulisu putem koje se želi ne samo sačuvati simbolika jugoslavenskog komunizma u obliku apokrifnog Sana antifašističke borbe, već i dodatno učvrstiti i legitimirat uvođenjem obilježavanja 9. svibnja kao sovjetskog takozvanog dana pobjede nad fašizmom. Kao povjesničar i političar u različitim sam prigodama rekao sve što treba reći o značenju 22. lipnja 1941. kad je prekinuto savezništvo između Hitlerova Reicha i Staljinova Sovjetskog saveza čime su Drugi svjetski rat uključila i jugoslavenska sekcija moskovske Kominterne pod nazivom KPJ-u, a koja je do toga dana u svojim proklamacijama na svim razinama, bez obzira jeli riječ o Titu ili tzv. revolucionaru i državniku Miki Špiljku rat u Europi označavala imperijalističkim ratom za koju odgovornost naravno ne snosi Hitler već anglofrancuski ratni huškači. U tom smislu ne bih ne znam što bih rekao novo, zato tek načelno kako bi svi mi mogli se pozivati na vlastitu vjerodostojnost za koji mjesec ili godinu kada će tek nastupiti trenutak raščišćavanja. Ukoliko smijem biti prorokom gospodine Bauk, ključni argumentacijski alat u obrani ovog jugo komunističkog relikta onih koji uporno od Tita žele napraviti Tuđmana, a od Tuđmana Tita sada u tome osim magistra Plenkovića imate potporu i gospodina Stiera bit će činjenica da je nedvojbeni otac ovog problematičnog zakonskog rješenja iz 1991. utemeljitelj i arhitekt moderne Hrvatske države Franjo Tuđman vođen vlastitim životnim iskustvom, idejnim metamorfozama ali i onim što je kao državniku kritično i 1991. držao da je hrvatski rezon …. Naime, prema Tuđmanovom shvaćanju koje naravno ni tada, a posebice ne danas nije vjerska dogma 22. lipnja 1941. trebao je biti hrvatskim tzv. antifašističkim nadomjeskom za 27. srpnja '41. poznatim danom tzv. danom ustanka naroda Hrvatske uz Srbe. Time je po mome sudu moderna Hrvatska država sve do danas nepotrebno opterećena jednom starijom jugoslavenskom unutar partijskom i općenito unutar partizanskom hrvatskosrpskom legitimacijskom polemikom koja se u suštini svodila na nama danas potpuno irelevantno interpretacijsko nadmetanje jesu li prvi pucanj u Nezavisnu državu Hrvatsku ispalili srpski ustanici u Srbu ili hrvatski komunisti u sisačkim šumama. Drugi Tuđmanov motiv bio je otupjeti nametanje Hrvatima hipoteke fašizma u obliku teze da su hrvatski nacionalizam i svaka Hrvatska država nužno fašistički. No i tada, a posebice danas, četvrt stoljeća nakon uspostave moderne Hrvatske države jasno je da se na manipulacije stvarnim i izmišljenim hipotekama hrvatskog nacionalizma u 20. stoljeću ne treba odgovarati restauracijom i rehabilitacijom jugoslavenske komunističke tzv. antifašističke simbolike već isključivim promicanjem demokratskih slobodarskih i ustavnih vrednota našeg naraštaja koje su u savršenoj suprotnosti sa ratnim ciljevima KPJ-u i protuhrvatskim i protudemokratskim stanjem uspostavljenom u svibnju 1945. U međuvremenu jučer se pojavilo i treće u intelektualno političkom smislu najbizarnije pojašnjenje zbog ovaj jugo komunistički i boljševičko komunistički relikt od 22. lipnja '41. i dalje trebamo obilježavati. Jučerašnjoj facebook poslanici ponudio je gospodin Stier i ta njegova burleskna interpretativna konstrukcija parafrazirano i pojednostavljeno glasi „Da“, prema gospodinu Stieru 22. lipnja nesumnjivo ima jugo komunističko obilježje, ali Stier uvodi i novi argument pa njegov antifašistički poučak nešto poput nove antifašističke paradigme, a koja mu u stanovitim središtima moći treba zajamčiti položaj Plenkovića nakon Plenkovića glasi, parafraziram kazuistiku gospodina Stiera „Tuđman je želio za Hrvatsku državu pridobiti one koji su se vezali za partizanski pokret dakle za Jugoslaviju pa eto mi Hrvati smo im platili reket u obliku državnog blagovanja 22. lipnja, a kako 1991. ne bi bili protiv Hrvatske države“. Znači li to da u ljeto-jesen '91. kao relevantna činjenica, a ne kao pojedinci postojali i oni čiju izdaju i kolebanje, a nasuprot plebiscitarnoj narodnoj volji trebalo plaćati reketom i znači li to da i danas 2019. gospodine Stier bez obzira na lažni i apokrifni značaj 22. lipnja ova Hrvatska država toj gospodi treba plaćati simbolički reket jer će se u protivnom bez 22. lipnja gospoda Bauk, Grbin, Stazić, Milanović, Lončar, Mesić i ostali odmetnuti u šumu od te iste Hrvatske države? Naravno da neće. Neće to učiniti ni gospodin Pupovac bez obzira što ga ova RH podsjeća na Nezavisnu državu Hrvatsku. Te zaključno, gospodine Stier, moje pitanje glasi do kada će hrvatski narod morati plaćati taj partizanski jugoslavenski reket i tko će prosuditi vi, magistar Plenković, strana veleposlanstva, Europska komisija ili tko već da je plaćanju toga reketa došao kraj? Zato opetovano treba reći 22. lipnja je neodvojiv od svoje jugoslavenske protuhrvatske i komunističke protudemokratske pozadine, ratni ciljevi KPJ-u, instrument koji je bio partizanski pokret iz njega izrasla jugoslavenska armija u savršenoj su suprotnosti s temeljnim načelima na kojima počiva moderna Hrvatska država. Osim toga povijesna je laž da je 22. lipnja 1941. u Sisku i šumi Brezovici osnovan tzv. Prvi partizanski odred. Za to ne postoji niti jedan valjani povijesni dokaz, a odlazak na konzultacijsko ladanje manjeg broja sisačkih komunista i to ne u Brezovicu već u Žabensku šumu nije isto što i utemeljenje vojničkoga odreda što je kasnije konstruirana legenda putem koje je dio hrvatskih komunista pokušavao ograničiti srpsko obezvrjeđivanje njihove uloge u onom što su nazivali zajedničkom tzv. narodnooslobodilačkom borbom. Zato gospodine Stier, kao što nam govori objava i naravni zakon laž ne može postati istinom i nema tog utilitarnog cilja koji se u konačnici može održavati pretvaranjem laži i različitih izmišljotina u istinu. Mogu ih tek dometnuti opetovano da ću se odreći i svoje diplome i magisterija i doktorata ako se pronađe bilo kakav povijesni dokaz da je 22. lipnja 1941. utemeljen tzv. Prvi partizanski odred. Stoga sam u ime kluba predao amandman kojim se traži brisanje iz zakona obilježavanje 22. lipnja u bilo kojem obliku kao relikta jugoslavenskoga komunizma u protimbi sa svim temeljnim ustavnim vrednotama. Hvala.
Hvala lijepo. Slijedeći Klub zastupnika je onaj HDS-a, HSLS-a i HDSSB-a u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Darinko Kosor. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče sabora, poštovani ministre, zastupnici bit ću vrlo kratak, znači naš klub načelno podržava prijedlog Zakona o blagdanima i spomendanima osim jedne iznimke gdje ćemo podnijeti amandman. Drago mi je da postoji visoko suglasje oko 95% svih prijedloga pa ne vidim čak ni ovo što se zadnjih dana puno raspravlja i o Danu antifašizma da postoje neki bitni prijepori jer predlagač, znači predsjednik Vlade u ime HDZ-a i koalicije i oporba se slažu oko tog prijedloga, a što se tiče svih ostalih dana vidim da se najmanje raspravlja o onim najznačajnijim danima kao što je Dan pobjede 5.8., drago mi je da i taj datum kao takav ostaje jer je to sigurno jedan od najznačajnijih datuma u modernoj Hrvatskoj političkoj povijesti. I dolazimo do onog datuma gdje ćemo mi kao klub uložiti svoj amandman, a to je Dan neovisnosti. Znači prihvaćamo prijedlog predlagača o datumu Dana neovisnosti, ali nikako se ne slažemo da jedan uz Dan pobjede najznačajniji datum u modernoj hrvatskoj političkoj povijesti bude spomendan, a da ne bude blagdan. Znači ima na tisuće razloga pa čak bi se pozvao ovdje i na diskusiju predstavnika Kluba HDZ-a zastupnika Mire Tuđmana koji je u pola svog izlaganja vrlo jasno objasnio zašto je to važan datum, kakve su odluke donešene na prvoj sjednici konstituiranja višestranačkog sabora, znači gdje je Hrvatska još bila u konfederaciji, a kakva je odluka donešena 25.6. kad je donešena odluka normalno sa 3 mjeseca moratorija o samostalnosti RH. Uzmite primjer recimo Amerike koji je njihov najznačajniji datum, njihov najznačajniji datum je dan neovisnosti, odcjepljenja Amerike od Velike Britanije, pa u tom smislu ja smatram da i Dan neovisnosti odcjepljenje Hrvatske od Jugoslavije što je važno za sve nas koji živimo u ovom periodu od stvaranja Hrvatske države naovamo neovisno jesmo sudjelovali u Domovinskom ratu ili ne ili smo mlađe generacije. Ne vidim niti jedan razlog, a čuo sam neke tehničke razlike kao povećanje broja blagdana, pa spajali bi se opet sa danom antifašizma, pa to je sve bilo i zadnjih 10, 15 godina. Mislim da se trebamo baviti povijesnim činjenicama, a povijesna činjenica je da je Dan neovisnosti jedan sigurno od dva najznačajnija datuma u modernoj hrvatskoj političkoj povijesti i da kao takav treba biti blagdan. Mislim da je to prijedlog koje ima široko jedinstvo svih u Hrvatskoj. Čuli smo danas ovdje i raspravu i oporbe koja isto tako želi da je Dan neovisnosti blagdan, nisam čuo ni od jednog člana većine bili iz HDZ-a, bili iz nekog drugog kluba koji isto to ne misli kad s njima razgovaramo 1 na 1. Imamo mišljenje Matice hrvatske da Dan neovisnosti treba biti blagdan, imamo mišljenje Katoličke crkve da Dan neovisnosti treba biti blagdan, imamo mišljenje mnogih uglednih akademika Hrvatske akademije da Dan neovisnosti treba biti blagdan. Ako imamo visoko jedinstvo oko tog prijedloga, svih i većine i oporbe i crkve i svih najznačajnijih hrvatskih udruga ne vidim ni jedan razlog i ne može tehnički razlog biti da je to jedno povećanje jednog datuma itd., da ne bi Dan neovisnosti na ovaj prijedlog koji je dao predlagač sa 25.6. proglasili Danom neovisnosti. Evo, to je prijedlog našeg kluba, mi smo danas za vrijeme zasjedanja sabora za ove sjednice predali amandman, očekujemo od predlagača da se naš prijedlog prihvati, a ako ne onda ćemo unutar kluba razmotriti da li ćemo podržati ukupan prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Slijedeći Klub zastupnika je onaj IDS-a, PGS-a i LRI-a u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Emil Daus. Izvolite.
Poštovani g. potpredsjedniče, poštovani predstavnici Ministarstva uprave, uvažene kolegice i kolege zastupnici, u modernim i uređenim zemljama zapadnog svijeta političke teme koje će obilježiti 21. st. su izazovi gospodarstva u narednim desetljećima, zelene politike i očuvanje okoliša, izazovi digitalizacije i tehnološkog razvoja. I taman kad se ponekad u doduše rijetkim, svijetlim primjerima u saborskim raspravama, ponadamo da smo spremni kao društvo, ali i kao pojedinci prihvatiti odgovornost i izazove koji su pred nama, pojedinci ponovno otvaraju teme koja su razvijena društva odavno apsolvirala. Odmah na početku ističem da Klub IDS-a najoštrije osuđuje inicijativu saborskog odbora koji traži da se Dan antifašističke borbe 22. lipnja promijeni u spomendan odnosno u praznik nižeg reda. To je naša moralna, civilizacijska, ali i ljudska dužnost i obaveza. Istru, ali i Rijeku, Zadar i otoke je antifašistički pokret sjedinio s domovinom RH i to uz veliku cijenu ljudskih žrtava uključujući žene, djece i starce, kao i ogromnu materijalnu štetu uključujući i spaljivanje cijelih mjesta, to su nepobitne činjenice. Stoga se može postaviti pitanje da li umanjivanje važnosti antifašističkog pokreta zapravo i umanjivanje njegovog značaja u stvaranju RH u današnjim granicama. Civilizacijske vrijednosti kojima se ponosi moderna Europa u RH se učestalo žele prikazivati kao nešto čega se trebamo sramiti. Dame i gospodo, ovo nije pitanje samo jednog datuma ili jednog blagdana, ovo je pitanje jesmo li mi dio moderne, civilizirane i napredne Europe ili to nismo. Konstantno stavljanje takvih tema u fokus javnost u velike nas udaljava od onog što bi trebala biti naša misija i cilj, a to je stvoriti moderno i napredno društvo temeljeno na slobodi, antifašizmu, pravu izbora, toleranciji i međusobnom uvažavanju drugih i drugačijih, također naša misija i cilj treba biti stvaranje humanog društva koje gleda u budućnost ponajprije zbog naše djece i unuka. Želimo vjerovati u to da u HS kao najvišem predstavničkom tijelu građana RH još uvijek postoji dovoljno odgovornosti, te da će Dan antifašističke borbe zadržati mjesto koje mu pripada i ostati u popisu blagdana u RH, kako zbog svega prethodno navedenog, tako i zbog vrednota koje sadrži samo Ustav RH u svojim izvorišnim osnovama. Hvala.
Hvala lijepa. Slijedeći Klub zastupnika je onaj nezavisne liste mladih u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Tomislav Panenić, izvolite.
Hvala lijepo. Naravno da razgovor o bilo kojim slobodnim danima u RH uvijek se svodi na to da uvijek bi ih bilo dobro imati više gledajući sa strane ljudi koji su u radnim odnosima, koji naporno rade, a isto tako imamo i intenciju poslodavaca koji smatraju da ih treba biti manje, da trebamo više raditi, imati veću produktivnost i time podići našu ekonomiju. I to bi bila zapravo jedna srž rasprave kad se vodi u ovome zakonu koju bi trebali voditi ujedno da vidimo što je ta primjerena mjera, na koji način udovoljiti i jednoj i drugoj skupini koja je svaka važna za RH. Ono što danas u ovoj raspravi ja moram zamijetiti da se apsolutno ne vodi ta rasprava, vodi se rasprava zapravo bazirana na tome tko je zapravo veći možda Hrvat ili tko je više doprineo i na koji način će netko više prikupiti nekih političkih poena, nemojte mi zamjeriti ako kao stanovnik područja bivše općine Vukovar koja se je jedinstveno borila za obranu tih krajeva, patili zajedno svi skupa, brojni poginuli, pa i mještani moga mjesta u gradu Vukovaru, kao i brojni poznanici, obitelj, iz obitelji koji su ginuli da ovaj zakon uoči obilježavanja dana stradanja je zapravo izazvao jednu političku reakciju koja će se na kraju prelamati opet preko onih koji su trebali biti najviše počašćeni obilježavanjem žrtve i vrlo je teško reći da su to jedine žrtve jel kad pogledate samo proteklih mjesec i po dana i nešto više, obilježavaju se stradanja brojnih mjesta u okruženju Vukovara, vjerujem isto tako i u okruženju Škabrnje i drugih područja gdje su ljudi ginuli, ne jedan, dva, pet, nego deseci i prvenstveno najviše suosjećamo s onima koji su kao nevine žrtve stradali od velikosrpskog okupatora i težnja da pripoje područja RH velikoj Srbiji, nije to malo i trebamo se sjetiti, sjetimo se stradanja u Borovu Selu, masakra nad policajcima, kako ga obilježavamo, jel smo rekli da će barem biti spomendan, kako obilježavamo stradanje mještana Lovasa u minskom polju, ostavljamo samo lokalnoj samoupravi i stanovnicima da se sjete toga, govorimo o desecima stradalih, stradanje kod mene u mjestu Berak preko 50 ljudi ubijenih i nestalih, ostavljeni smo sami sebi i ono što je jedina poveznica mogao bih ovako nabrajati, imamo Bogdanovce koji su simbol obrane grada Vukovara, gdje su oni izostavljeni, gdje su nestali, te žrtve koje su tamo, hoćemo se njih spomenuti, hoćemo im pridodati pažnje vrijedan dan ili ostavljamo to kao sporadičan događaj obrani Vukovara, a ono što je najčešće poveznica svih ovih događaja i onih koje predlagatelj zakona daje, a i onih koji i koji se neće sjetiti je da najčešćem, najvećem broju žrtve neće imati pravo da saznaju tko je bio njihov krvnik jel naš sudski sustav nije uspio progoniti počinitelje i to je ključan problem grada Vukovara. Jedno je stradanje, borba, a ono drugo je nepravda i trebalo bi ovaj dan reći, nije to samo dan sjećanja ili dopune nego dan nepravde prema žrtvama grada Vukovara, prema žrtvama svih onih koji su i prvenstveno ne samo žrtvama, nego i obiteljima koje ostaju iza njih i pate i nemaju priliku da sa ponosom odati počast onima koji su poginu, a najteže je ipak onima koji nikada nisu našli grob svojih poginulih. Jako puno ljudi još uvijek se vodi kao nestali. Tema je vrlo obuhvatna i gledajući sa perspektive rasprave koju pratimo kroz medije prepucavanja političkih opcija na kraju možda jedna plemenita ideja, nestat će negdje u pustopoljinama predizbornih kampanja kojima će to biti jedan od alata mahanja kako su doprinijeli važnosti sebi na žrtvi drugoga. Vukovar je stradao i u intencijama SDP-ove vlade da uvede ploče sa ćiriličnim slovima zato što nisu imali razumijevanja da poslušaju ljude koji tamo žive i da procjene što se može dogoditi. Imali smo bure baruta koje je eksplodiralo, negdje dalje je prošlu u gradu Vukovaru traje. Umjesto sveobuhvatnog rješenja koje bi trebalo obuhvatiti rješavanje takvih problema koji nastaju jednom političkom odlukom ubrzanom, nepromišljenom koja nema potporu lokalnoga stanovništva, mi smo danas dobili prijedlog jednoga zakona koji će vjerojatno biti jedino što će se dogoditi, ali to neće riješiti onaj stvarni problem. Ali koliko vidim da vladajući, a u kojem se nalaze i predstavnici HDZ-a koji su bili tada voditelji toga pokreta za uklanjanje ploča, isto tako i SDSS-a koji bi trebali tumačiti i želju onih koji smatraju da ustavno pravo je neprikosnoveno da donesu pravično rješenje, bojim se da to nećemo dočekati jel nema snage niti odluke u vladajućoj koaliciji da se s time suoči da se suprotstavi različitim težnjama i da donese pravednu odluku koja će biti trajno rješenje za sve žrtve. I to je ključan problem o kojem trebamo razgovarati, a to da postoje vrlo važni datumi u hrvatskoj povijesti, sigurno postoje. Vremenom smo neke zaboravili, ostali su davnijoj ili ne tako davnoj prošlosti pa jednostavno ne možemo sve obilježiti koliko god da su oni važni. Ja vjerujem da sada postoji povijesno puno važnijih datuma za Hrvate i ostale stanovnike koji žive na području RH i onih dijelova što su nekad bili povijesno promatrani kao Hrvatski koje bismo trebali obilježiti, ali ne obilježavamo ih. Sjećamo se kroz određena događanja, pridodajemo im pažnju, prema tome i ovdje možda razmatranja koja su bila dal treba nešto ukinuti ili umanjiti vrijednost na kraju će vrijeme napraviti ono što politika ne može, a to je da će se pojaviti novi događaj koji će imati nove vrijednosti, koji će tražiti obilježavanje, a neki drugi povijesni događaji polako će ostajati samo dio povijesti. Onda će i ova rasprava koja nije se na svu sreću toliko uzburkala u ovoj sabornici koliko u medijima, ostati samo dio povijesti. I nemojmo kolegice i kolege dopustiti da budemo zapamćeni kao sudionici toga prepucavanja u onome negativnom smislu. Vezano za nešto što nam se sada događa, što bismo trebali se prisjetiti, a to su prvenstveno dani kada je i ova vladajuća koalicija imala svoje propuste koji će nam obilježiti daljnju hrvatsku povijest. Ja bih onda rekao, zašto onda ne obilježavamo 24. prosinac, dan kada je premijer Plenković ushićeno rekao otkupit ćemo INA-u?. Ali moram postaviti pitanje kako ćemo ga obilježiti? Kao uspješnicu ili kao premijerovu neuspješnicu, da postupak otkupa mađarskog udjela u INA-i ne ide onim tijekom kako je navedeno, svi smo svjesni. Stoji nešto u proračunu, stoji to obećanje i to tako će dočekati i kraj mandata aktualnog premijera i vjerojatno će njegovim odlaskom i to otići. Ono što ostaje, ostaju problemi koji se nisu razriješili ili će biti riješeni u onom smjeru koji je neočekivan, a to je da ćemo imati za posljedicu zatvaranje pogona Rafinerije Sisak u onom obuhvatu koji je proizvodni, da nitko neće postaviti pitanje nakon toga što će biti sa sanacijom toga terena koja je teška milijarde, nego jednostavno neko će reći idemo napraviti tamo skladište, time smo dobili na vremenu. A u nekoj budućoj generaciji kada više ne bude potrebe za skladišnim prostorima onda će ostati problem sanacije zemljišta, a možda tada niti MOL neće više biti bitan, niti INA neće biti bitna nego će ostati samo troškovi kao i sada kada govorimo o sanaciji nekadašnje tvornice prerade glinice. Trebamo biti svjesni da neumjetno povijest nas melje pa ćemo vrlo skoro obilježavati u RH ili barem oni koji će bit ponosni na svoj doprinos tome i dan uspješnice Mađarske odnosno MOL-a u preuzimanju upravljanja INA-om i konsolidiranju sa svojom maticom jel oni će biti uspješni, a uz njih će najviše se radovati i oni koji su nam izdali RH, izdali ono što je stečeno u domovinskom ratu, izdali upravo ovakve obljetnice koje trebamo kroz dane, koje predlaže sada, obilježavati sve radi kratkotrajne financijske koristi, a ono što Hrvatima će ostati, a to je propuštena prilika, žal za možda nekim boljim vremenom. Hvala lijepo.
Slijedeći Klub zastupnika je onaj HNS-a u ime kojeg će govorit poštovana zastupnica Božica Makar, izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče HS, uvaženi predstavnici ministarstva, kolegice i kolege, pa danas kada smo govorili o ovom Zakonu o blagdanima i spomendanima nekoliko govornika prije mene već je istaknulo problem da ti datumi koje imamo i sad kao blagdane, kao neradne dane, nisu saživjeli odnosno mnogo naši građani ne znaju koji je blagdan, što predstavlja i to je problem. Daleko veća većina građana zna koji su to vjerski blagdani jer se oni u pravilu tolko ne mijenjaju, samo da li su radni dani ili nisu, oni ostaju takvi. A jedan takav blagdan koji smo mi imali kao državni je Dan državnosti, prvo smo ga slavili 30. svibnja, pa smo onda prešli na 25., sada se opet predlaže 30., ja se iskreno nadam da će on saživjeti jer se radi stvarno o značajnom danu. Zašto HNS smatra da je 30. svibnja treba biti Dan državnosti, radi se naime o konstituiranju prvog višestranačkog sabora koji je bio 30. svibnja '90.-te što predstavlja ostvarenje i poštivanje jasno i odlučno izražene volje hrvatskog naroda i svih građana, naglašavam volje građana iskazane na prvim slobodnim višestranačkim i demokratskim izborima, te potvrdu tisućljetne samostojnosti, samosvijesti i državne opstojnosti hrvatskog naroda, te povijesno pravo hrvatskog naroda na punu državnu suverenost i samostalnu, nezavisnu, suverenu i demokratsku RH. Moram priznati da nisam naučena na ovakve definicije iznositi u svojim raspravama, ovo je prepisano i zato sam pročitala. Dakle, kao što i sam Ustav kaže, u RH vlast proizlazi iz naroda i pripada narodu, opet ću citirati, te narod ostvaruje vlast izborom svojih predstavnika i neposrednim odlučivanjem, završavam citat. Dakle, upravo su narod i volja naroda temelj hrvatske državnosti koja je potvrđena prvim konstituiranjem HS i sve daljnje odluke HS koje su odredile RH kao suverenu i samostalnu državu ne bi bile moguće bez oživotvorenja volje hrvatskog naroda kroz prvo konstituiranje HS. Dalje imamo Dan sjećanja na žrtve domovinskog rata i Dan sjećanje na žrtvu Vukovara i Škabrnje 18. studenog koji se predlaže ovim zakonom. Naime, i do sad smo imali obilježavanje 18. studenog kao posebnog dana sjećanje na žrtvu Vukovara '91. i dobro je da se sad još tu dodaje i Škabrnja gdje su isto izvršena zvjerska mučenja i da sada taj dan postaje neradni dan odnosno blagdan i nadam se da ćemo moći s više piateta i odvojiti svoje vrijeme da se svi zajedno toga prisjetimo. Dalje smo svjedoci inicijative koja se pojavila da se Dan antifašističke borbe više ne slavi kao državni praznik, to je bilo nešto što nas je veoma iznenadilo, međutim HNS liberalni demokrati, kao liberalna stranka smatra da inicijativa ova koja je iznesena od strane Odbora za ratne veterane da Dan antifašističke borbe prestane biti državni praznik apsolutno je nama neprihvatljiva, a svaki pokušaj negiranja antifašizma ne znači samo povratak u mračnu prošlost, nego i nepoznavanje hrvatskih zakona i Ustava RH budući da je antifašizam jedan od temelja samostalne RH. Također mi u HNS-u smatramo da svatko tko izlazi s ovakvim opasnim prijedlozima nema dobre namjere i mora prije svega napraviti domaću zadaću iz hrvatske povijesti i hrvatskih zakona, krajnje je vrijeme da se posvetimo tome gdje će RH biti 2030., što trebamo napraviti da nam svima bude bolje, a ne da se bavimo ovakvim nepotrebnim i opasnim inicijativama. U ovom zakonu imamo još i neke promjene u spomendanima, tako Dan neovisnosti 25. lipnja prestaje biti blagdan i postaje spomendan, te više nije 8. listopada, nego 25. lipnja, dok 8. listopada postaje Dan HS, a do sada je to bio 30. svibnja. Imamo tu i novi spomendan, a to je Dan sjećanja na nestale osobe u Domovinskom ratu i to se predlaže 30. kolovoza jer se 30. kolovoza obilježava Međunarodni dan nestalih osoba, a s obzirom da u RH još uvijek se traga za 1477 osoba nestalih tijekom Domovinskog rata, kao i za 403 osobe koje su smrtno stradale i još im nije poznato mjesto ukopa što je sveukupno 1880 neriješenih slučaja iz Domovinskog rata. Smatramo svakako potrebnim da se zakonom propiše i dan spomena na nestale osobe u Domovinskom ratu, a to upravo da bude 30. kolovoza koji se obilježava kao i Međunarodni dan nestalih osoba. Također podržavamo u ovome zakonu izmjene koje se odnose na neradne dane pripadnika pojedinih vjeroispovijesti. I na kraju još ću jednom napomenuti da nam je stvarno neprihvatljiva uopće ideja, a kamoli dalje da se ide u raspravu ili bilo kakvi amandmani podnose, kojim se pokušava negirati antifašizam i njegove vrijednosti. HNS će podržati ove prijedloge zakona. Hvala.
Hvala. Sljedeći klub zastupnika je onaj HSS-a i demokrata u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Mirando Mrsić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Danas raspravljamo o zakonu koji nije ni trebao doći na raspravu u Sabor, on je samo u službi budućih izbora i očuvanja sadašnjeg stanja u HDZ-u i postojećih predsjedničkih izbora. Umjesto da razgovaramo o stanju u društvu, borbi protiv korupcije, da razgovaramo kako riješiti problem štrajka koji već traje danima, danas ćemo evo cijeli dan potrošiti nadmudrujući se oko pitanja na koji su odgovori već davno dani. Danas ćemo cijeli dan biti sudionici igrokaza HDZ-a koji smatra, a to i ovim prijedlogom potvrđuje da je Hrvatska počela od njih i da mogu sa Hrvatskom raditi što hoće. Ali gospodo propale su i veće sile pa ćete i vi. Dan antifašističke borbe je dan kojim obilježavamo oružani otpor Hrvatske nacističkom pokretu u Europi za vrijeme Drugog svjetskog rata i pobjedu saveznika nad Hitlerom. Ali u isto vrijeme to je i pokret koji se jasno suprotstavio ustaškom pokretu i obranio čast i obraz hrvatskog naroda. To se možda nekome ne sviđa, ali šta se može, činjenice su neumoljive i koliko god se trudili naši saborski zastupnici kojima nije mrska ustaška NDH, vidjeli smo to danas i u raspravama da zatru antifašizam u hrvatskom društvu neće moći proći, no pasaran jer antifašizam kao civilizacijsko opredjeljenje suvremene Europe s kojom dijelimo zajedničke vrijednosti u razvoju demokracije utkan je u temelje hrvatske državnosti. Ukidanjem tog praznika udar je na temelje moderne Hrvatske države. Pobjedu na fašizmom i nacizmom izvolijevali su brojni hrvatski antifašisti. Antifašistički pokret u Hrvatskoj brojao je preko 230.000 boraca i bio je jedan od najznačajnijih pokreta otpora u tadašnjoj Europi. U tom pokretu sudjelovali su istaknuti članovi HDZ-a, spomenut ću samo dvojicu Franjo Tuđman i Janko Bobetko. Janko Bobetko je bio i u 1. sisačkom odredu. Inače za vrijeme Jugoslavije taj blagdan nije potpisao i njega je zaista uveo Franjo Tuđman kako bi Hrvatskoj pridao prvenstvo u antifašističkom ustanku. Franjo Tuđman smatrao je pak da su jugoslavenske vlasti namjerno ignorirale činjenicu kako se 1. partizanski odred na području Jugoslavije okupio baš u Hrvatskoj kraj Siska 22. lipnja '41. Kako bi naglasio antifašistički imidž Hrvatske što je bilo važno zbog međunarodnog položaja naše zemlje, predsjednik Tuđman istina je odlučio je da se 22. lipnja u Hrvatskoj obilježava kao Dan antifašističke borbe. Samo da spomenem da osnutak sisačkog odreda značio je početak organizirane NOB-a u kojoj je aktivno sudjelovalo više od pola milijuna hrvatskih građana u postrojbama Narodno oslobodilačke vojske Jugoslavije borilo se oko 230.000 boraca iz Hrvatske, a na njezinom teritoriju stvorene su 52 brigade, 17 divizija i 5 od ukupno 11 korpusa narodne vojske. Povijest se ne zaboravlja i povijest ne zaboravlja selo Lipa nedaleko od Rijeke koje su nacisti i fašisti do temelja spalili i pobili gotovo sve njegove stanovnike. Povijest ne zaboravlja i borce iz Dalmacije koje su svoje kosti ostavili na Sutjesci, Neretvi, Kozari i brojnim drugim stratištima. Povijest ne zaboravlja Jasenovac, Jadovno, Rab, Pag, Molat, Danicu, Sisak i brojne druge logore koje su fašisti, nacisti i njihove sluge ustaše podignuli na teritoriju Hrvatske i koji su u crno zavili na tisuće obitelji. To zlo je zaustavila antifašistička borba i tu pobjedu slavimo 22. lipnja s tim se ponosimo. Bili smo prvi u Europi kome bilo drago, kome bilo krivo ali to je činjenica. No očito to se ne sviđa jednoj manjini u Hrvatskoj koja sada potiho pokušava izbrisati antifašizam iz kolektivne svijesti Hrvatske. To je sramota, to je za svaku osudu. Sve je to i premijer Plenković imao na umu kada je žestoko i potpuno opravdano odbacio ideju desnog krila HDZ-a, ali Plenković tada nije brani antifašizam nego se sakrio iza predsjednika Tuđmana jer snage i hrabrosti da se obračuna sa filo fašistima u HDZ-u nema. Plenković nije ovaj odlučan odgovor rekao samo zato da bi obranio antifašizam nego da bi se obranio od napada desne struke što je ustvari bio napad na njega osobno kao predsjednika HDZ-a. U slučajevima kada se to nije ticalo njega, svjedočili smo da premijer Plenković je bio tolerantan il osnivao radne skupine, Plenković nije branio antifašizam, on je s ekipom iz Odbora za veterane koji mu drže većinu u HS govorio jezikom koji oni razumiju i danas su povukli amandman. Niti jednom izjavom u 24 sata nije se osvrnuo da antifašizam je moderna tekovina zapadne Europe, ali RH ima problem s antifašizmom i na to ne treba zatvarati oči i baš zato Dan antifašističke borbe treba biti praznik, u zemlji u kojoj se pozdrav „Za dom spremni“ tolerira i sustavno se briše njegov grozni odjek u smrti tisuća ljudi i djece, Plenković je zbog njih trebao žestoko stati u obranu antifašizma, a ne zbog toga jer je to rekao Franjo Tuđman i zbog neke lažne detuđmanizacije. U zemljama Europe koje su pobjednice nad fašizmom kao i RH ne bi nikome palo napamet da uopće dovodi u pitanje antifašizam, al u RH danas antifašizam i njegove vrijednosti sve su važnije, a praznik i poruke koje taj praznik šalje sve su značajnije. Plenković bi trebao braniti antifašizam zbog RH, a ne zbog Franje Tuđmana, zbog HDZ-a, na izborima ili zbog samog sebe. No, to je samo dio falsificiranja povijesti koju HDZ izmjenama ovog zakona nameće, pa će sramotna većina sastavljena od žetončića ponovo vratiti sat na 90.-te, pa ćemo iduće godine kao Dan državnosti slaviti dolazak HDZ-a na vlast iako je svima jako dobro znano da svoju državnost baštinimo još od kneza Branimira, al to umovima u HDZ-u nije dovoljno jer smatraju da sve u ovoj zemlji počinje baš od njih. Ovo je pokušaj lobotomije memorije društva i ništa više, lobotomije koja ima za cilj slaviti dolazak HDZ-a na vlast i pad Vukovara jer drugačijeg razumnog rješenja za proglašavanje 18. studenog državnim praznikom i blagdanom nema. Što slavimo tad? Tragediju jednog grada i tragediju jednog naroda. Čemu se radujemo? Jeste osjetili imalo srama predlažući ovo u Zakonu o državnim blagdanima? Od Vukovara želite napraviti živi spomenik blijedih voštanih figura, grad brez života, samo zbog par tisuća glasova, jadno, nisko, čak i za vas. Želite li ostaviti taj kraj i taj grad u '90.-tima? Blagdan i praznik znači slaviti, slave se pobjede, slave se važne odluke poput raskidanja svih veza sa bivšom Jugoslavijom 8. listopada, a ne tragedije i padovi gradova, to se ne radi, to zdrav razum ne radi i jedno praktično pitanje, ovaj zakon će se usvojiti i to će biti praznik, blagdan, Dan sjećanja, što ako to bude nekakav petak ili subota kad se netko odlučio ženit, jel će smit imati muziku taj dan, jel će se smjeti veselit, što će građani koji ne odu u Vukovar, u kolonu sjećanja, raditi taj dan, da li će smjeti otići sa djecom negdje proveselit se, upaliti radio, zapjevati, jel ćemo navečer moći otići u nekakvu, na nekakvu proslavu, proveselit se sa svojim prijateljima, hoće biti tamburica u, u Slavoniji, hoće biti klapa u Dalmaciji, jel što ćemo raditi na dan, to je Dan sjećanja, dan pieteta i taj dan je trebao ostati spomen dan. Zato pozivam ovaj dom koji je čuvar državnosti kroz stoljeća da odbaci ovakav pokušaj lobotomije, nasilja nad povijesnim činjenicama i zdravim razumom, RH nije HDZ i nemojte dopustiti da jedna tanka trgovačka većina zatire povijesne činjenice ovim zakonom. Sutra će neka druga većina sa više poštovanja prema ovom narodu i državi morati ispravljati nepravde i neistine koji se ovim zakonom predlažu. Duboko podijeljeno društvo ovim zakonom se dodatno dijeli, ali to nije očito bitno, jel bitno je da padne nekih 1000, 2000, 5000 glasova za HDZ i njegove satelite. Apeliram na sve u ovom HS da ne podržimo ovaj zakon jer taj zakon ide protiv zdrave pameti, to je zakon koji dijeli hrvatsko društvo, to je zakon koji pokušava lobotomizirati memoriju hrvatskih građana, memoriju hrvatskog društva i poruka HDZ-u ne dijelite RH još i više jer to ova RH ne zaslužuje. Hvala lijepo.
Slijedeći Klub zastupnika je onaj HSU-a, SNAGA-e, nezavisnih zastupnika i nove politike, a vrijeme će podijeliti poštovani zastupnici Žagar i Orepić, najprije poštovani zastupnik Tomislav Žagar, izvolite.
Hvala potpredsjedniče HS, uvaženi ministre sa suradnicima, kolegice i kolege, dakle u uvodu valja oda reći da iako se čini da ovim zakonom mi zapravo donosimo kalendar obilježavanja blagdana i spomendana u RH, ono je svakako više od samog kalendara, više od, od toga da mi propišemo da što ćemo pojedinim datumom obilježavati jer na pojedine datume mi na temelju nekakvih povijesnih činjenica, događanja, utiskujemo jedan pečat i obilježavamo taj dan kao spomen ili kao sjećanje na to što se taj dan dogodilo i što je zapravo taj dan donio narodu, građanima RH i zbog toga i blagdane nastojimo propisati da se na, da se, da se na taj dan ne radi, a spomendan da se sjećamo i da obilježavamo na, na prigodan način, to je smisao ovoga zakona. Negdje kad govorimo o tome kako odrediti pojedine datume kad želimo nešto slaviti, negdje to ide jednostavnije, a kao što vidimo sad ne samo danas u ovoj raspravi, ne samo ovih mjeseci dok se pripremao ovaj zakon po hitnom postupku, a nije dobro da se, da se pripremao po hitnom postupku, ako ništa drugo, pa barem zbog onih ljudi koji su već tiskali kalendare za iduću godinu i oni su to u javnoj raspravi prikazali, vidimo i kroz povijesno, tamo '96.-te, 2001.g. da se nije baš jednostavno i lako dogovoriti koji datum ima kakvo značenje. Naravno, jasno nam je da Uskrs mora biti nediljom, jer ne može biti Veliki petak u srijedu, to ne bi išlo, ali kad govorimo o Danu državnosti, a sad se malo došlo je zapravo do stanovite rotacije ovih, ovih dana, pa tako sad Dan državnosti se vraća na kako je bilo prije promjena 2001. na 30. svibnja, do sad je 30. svibnja bio Dan HS, Dan HS se pomiče na osmog, 8. listopad, dosad je to bio Dan neovisnosti, bio je blagdan, sad će biti spomendan, a Dan neovisnosti se pomiče na 25. lipnja kao spomendan, a dosad je bio to Dan državnosti kao blagdan. Dakle, imamo jedan trokut gdje su se stvari zarotirale i načelno, ne bi čovjek ništa rekao zašto bi sad bio problematično i ovdje su pojedine kolegice i kolege iznosili činjenice vezano uz te datume što se događalo, zašto bi taj datum, zašto bi 30. svibnja trebao biti Dan državnosti, čovjek nema načelno tu ništa protiv, međutim šta mene, šta mene smeta i to sam primijetio i u obrazloženju kad je ministar predlagao ovaj zakonski prijedlog, a piše u samom obrazloženju, kaže imajući u vidu stanje u društvu, te mišljenje javnosti, ja vidim u stanju u društvu slijedeće, vidim da na, da ljudi ne obilježavaju državne blagdane, državne praznike, da nema zastava, da u manjoj mjeri se to, se to obilježava, ovdje se u, isto u obrazloženju govori da ljudi nisu prepoznali, mi ne možemo odgovornost prebacivati na građane, a ako se dogodilo da se državni blagdani ne obilježavaju za to odgovornost snosimo mi koji smo u politici, Vlada RH prije svega. Ja nisam pitao, netko bi rekao sad je populizam, ja vas stvarno ministre pitam zar vi stvarno vjerujete da ljudi ako ne objese zastavu na državni blagdan da oni ne vole RH, pa nije to tako, ljudi su razočarani, ljudi, ljudi nemaju vjerojatno vjere u institucije ove države i na kraju krajeva možda čak nemaju niti novca da kupe zastavu, ako pitamo prosječne građane gdje se kupuje zastava, možda ni to ne zna, gdje kupiti zastavu kao jednu od obilježja države. Slijedeća stvar koju želim naglasiti, a mislim da je posebno važna, nekako se preko nje, nje prelazi, to je st. 2. čl. 1. ovog zakona, u dane blagdana u RH ne radi se. Kolega Tuđman me zbunio s amandmanom HDZ-a, ja ga još nisam vidio HDZ-a, st. 2. čl. 1. je posve jasan, u dane blagdana u RH ne radi se, taj članak je važan jel se on, jel se on nadovezuje na Zakon o radu tj. njegov čl. 94., za otežane uvjete rada, prekovremeni i noćni rad, te za rad nedeljom i blagdanom ili nekim drugim danom za koji je zakonom određeno da se ne radi radnik ima pravo na povećanu plaću. U RH imamo problema s tim, to nije slučaj, ljudi se žale, na državni blagdan ne dobiju povećanu plaću jel nemaju kolektivnog ugovora, nije ugovorom definirano, mislim da je za državne službenike i namještenike to definirano 150% veća naknada i molim vas ministre s tim se pozabavite isto jer ovaj zakon se odnosi na naše građane prije svega da oni dožive blagdane, a oni koji na te, na te blagdane rade budu za to adekvatno nagrađeni. Kažem, nije mi jasan ovaj amandman, nešto je kolega Tuđman o tom, valjda ćemo vidjeti amandman, pa će bit jasnije što je zapravo pod tim, tim mislio. I pitao sam vas ministre na temelju čega, kad ste govorili u obrazloženju da se, da se, da se ovoga, da je mišljenje javnosti tako da se treba izmijeniti datume, posebno Dan državnosti, ja nisam, evo ima jedno istraživanje Ipsosa za Dnevnik Nove tv, zapravo iz tog istraživanja smo još više zbunjeni, nema tu jasnog stava hrvatskih građana oko toga, mi možemo imat, vi ste spomenuli emocije, možete, može imat emocije, ja se sjećam, rekli ste da sam stariji, jesam stariji sam od vas, sjećam se, ja sam slavio nekad Dan državnosti, išli smo negdje, pa smo, nešto smo zajedno kuhali, družili se, netko je ovdje reko da su blagdani i dani kad, kad, kad, kad obogaćujemo zajedništvo među nama, ali tog, tog jasnog stava nema i ono je sad moja nekakav apel i poruka, ako će ovo sad ponovo izazvati ponovno još veće podjele u društvu onda to nije dobro. Reći ću vam na konkretnom primjeru, ja kad svira himna RH ne stavljam ruku na srce, par puta sam pomislio staviti i nisam htio jer su, imam takav, ja, ja ih ne krivim, ali ja imam takav dojam, imam pravo na svoj dojam, da to kolege iz HDZ-a samo rade, da stavljaju ruku na srce za vrijeme himne, nitko, ja ne kažem, nitko meni ne brani da ja stavim, ali ja to ne mogu, ajmo, ajmo počet od tih stvari da se, da se prestane s tim podjelama u društvu, zašto moji prijatelj koji je u HDZ-u na nekoj svečanosti on stavlja ruku na srce, ja ne, jel treba li to propisati zakonom ja ne znam, ali treba raditi sve da se podjele u društvu smanje. I na kraju samo da još zaključim da ostavim kolegi Orepiću polovicu vremena, upravo, upravo zato što sam rekao da se u određene datume upisuje pečat, ne znači da su ti datumi, kolega Hasanbegović je govorio o neutemeljenosti 22. lipnja, ali ne radi se tu o tome ljudi, radi se o tome da mi ne možemo neke stvari, neke pečate istih datuma maknuti, pa doista je nesuvislo i nije pametno antifašizam, obilježavanja Dana antifašističke borbe micati iz kalendara obilježavanja blagdana, to nije, to nije ni suvislo ni pametno i na kraju krajeva to nije ni u skladu sa Ustavom i tekovima ovog društva. Hvala. Kolega.
Hvala lijepa. Slijedeći, idemo na pojedinačnu raspravu, pa će, a oprostite, oprostite, pola, pola još ima poštovani zastupnik Vlaho Orepić.
Poštovani predsjedavajući, poštovani ministre, kolegice i kolege, danas svjedočimo potpunoj vrijednosnoj dezorjentaciji našeg društva, ali apsolutno potpunoj odnosno da budem još konkretniji ovog visokog doma, uopće neću pričat o datumima koji su predloženi, koji su maknuti ili koji će biti stavljeni itd. jer to u, čak u ovom trenutku nije ni bitno. Danas, zašto to ne želim naglašavat, jer to je samo alat koji smo danas vidjeli od ove demonstrirane ne politike i demonstriranih ne političara. Zato želim ukazati na potrebu, jednu jednostavnu potrebu u politici, a to je u ovom trenutnom našem političkom trenutku, a to je da zaštitimo prvo demokratske procedure, vidimo da se ovim zakonom potpuno krše demokratske procedure odnosno demokracija koja je zakonom propisana. Danas imamo potrebu zaštiti vlastiti identitet jer ova politika koja na ovaj način ulazi u rješavanje ovako iznimno bitnog pitanja, kolko god to izgleda trivijalno, ne poštuje ukupni identitet političkog bića RH i konačno trebam, imam potrebu naglasiti da trebamo zaštititi istinu. Gospodo, nemate pravo na žurnu proceduru donošenja ovog zakona, možete je formalno izigrat, ali nemate pravo, nije osnovana ni na zakonu, ni na Pravilniku ovoga HS, nemate pravo na neuvažavanje ukupnog političkog bića RH i nemate pravo na preglasavanje kad je riječ o ovakvim stvarima, on mora biti stvar konsenzusa jer ovdje se radi o identitetu građana RH. I konačno, uza sve napore ne razumijem, ali stvarno ne razumijem u čemu je problem kad spomenemo riječ antifašizam, antifašizam ne pripada nikome, on je tekovina civilizacijskog društva, civiliziranog društva danas i to treba bit svima jasno. Antifašizam je pobijedio fašizam, a jednostranačje je prevaziđeno demokracijom, toga trebamo biti svjesni, valda je to jednostavna elementarna stvar. Gospodo, i antifašizam i demokracija su sadržani u domoljublju koje je izvojevalo pobjedu u domovinskom ratu, tako je gospodo vas dvojica što se smijete i koji su u temeljima suvremene RH, u temeljima, domoljublje u temeljima i demokracije koja nas je dovela u naj, u društvo najdemokratičnijih zemalja koje danas postoje, koji jesu, koji žive, koji obitavaju na ovoj kugli zemaljskoj, a to je EU. Gospodo, danas raspravljamo naoči o jednom nebitnoj stvari, o nekakvim datumima, o nečim oće li pobijediti lijevi ili desni, gornji ili donji itd., pretvaramo sami sebe u nešto nebitno. Povucite ovaj prijedlog zakona u ime demokracije, dajte priliku demokraciji, dajte priliku raspravi, dajte priliku javnoj raspravi, dajte priliku svima nama da dođemo do zajedničkog rješenja, da dođemo do konsenzusa, skraćeno dajte priliku napokon demokraciji u ovom visokom domu, bacite preglašavanje, tako smo donijeli preglašavanjem i zapamtite, pazite jednu činjenicu, donijeli smo preglasavanjem i Strategiju nacionalne sigurnosti, strašno, to su stvari koje moraju nužno biti donešene konsenzusom, znači dajte priliku demokraciji, dajte priliku konsenzusu i dajte priliku da se napokon kao društvo i kao država počnemo politički konstituirat jer mi u ovom trenutku nismo politički konstituirani. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Hvala lijepo, mi ćemo sad nastaviti sa točkom o kojoj je bilo rasprave, pa će pojedinačno raspravljati, molim vas dosta toga da se prepucavate iz klupa, ovaj idemo na pojedinačnu raspravu, pa će sada govoriti poštovani zastupnik Goran Beus Richembergh, izvolite.
Poštovani g. potpredsjedniče, poštovani g. ministre sa suradnicima, ovo naoko izgleda jedna tema oko koje se lako svaditi, ona u principu tehnički gledano to jest zato jer u sebi nosi nekakve vrijednosti, ona traži da se opredjeljujemo oko određenih vrijednosti, a čim su vrijednosti u pitanju valja najprije upitati koliko ih promišljamo, što nam to sve znači. Kad govorimo o kalendaru blagdana, svetkovina, spomendana nekoga društva, sam pogled razmišljanja o tome nam mnogo govori o tom društvu, to je jedan od možda simboličkih, ali iznimno važnih elemenata na kojemu neko društvo ne samo da konstituira svoj identitet, nego govori i o vrijednostima koje želi promovirati. Mi kroz kalendar takvih datuma možemo doznati što ljudi u tom društvu slave, čemu se raduju, što upisuju u kolektivnu memoriju, koje su to vrijednosti koje promoviraju i nude mlađim generacijama, dakle onima koji će tek biti konstituenti toga društva, kao neke orijentire za budućnost. Postoje manje i više tradicionalna društva, u nekim društvima blagdani i spomendani toliko su duboko ukorijenjeni da nove generacije ih prihvaćaju i memoriraju čak ne znajući ni sadržaj, ali postoji i neke ili neki datumi koji su noviji jer govore o novom konstituiranju identiteta i na neki način usmjeravaju društvo prema vrijednostima za koje to društvo ili politička elita koja o tome odlučuje želi da bude nekakve točke oko kojih će se konstituirati budućnost određene zajednice. Postoji logika koja se uglavnom u takvim kalendarima koristi, logika kaže da treba slaviti pozitivne vrijednosti, postoji logika novijih društava koja se onda love za neke novije datume jer u konstituiranju svog identiteta kreću od nekih važnih datuma i događaja iz njihove suvremenosti. Svako društvo pokušava dokazati da je drevno, pa tako i mi imamo taj pokušaj drevnosti koji seže u stoljeća gdje su neki događaji za koje ne znamo jesu li se dogodili ili nisu. U memoriji nekog naroda često puta su zapisani i mitovi koje nije moguće uopće provjeriti, ali su na simboličkoj razini, točke oko kojih se konstituira mišljenje o nečemu, oko kojih se konstituira priča o vlastitoj povijesti, mnogi narodi imaju takve mitove kao podlogu, ne i konkretne datume, ali ideje da. U ovome našem slučaju mi ćemo sami govoriti o tome što ovim kalendarom poručujemo, kakvo smo mi to društvo. Jesmo li okrenuti prošlosti i želimo li da naše društvo bude percipirano kao izrazito drevno ili otvoreno prema budućnosti? Što želimo poručiti mi mladima koji tek dolaze, koje su to vrijednosti oko kojih bi se trebali i oni okupljati, što bi trebali slaviti, čemu se radovati? Logika bi bila da su to pozitivne ideje. Male države, države koje su imale problema oko vlastite samostalnosti naravno da žele konstituirati svoju svijest oko datuma kojih se sjećaju oni koji su živi. Nema nikakve dvojbe da Hrvatskoj treba konstituirati priču o državnosti, o neovisnosti. Ona time zapravo se osjeća sigurnije. Ali zato treba povesti ozbiljnu raspravu što je konstitutivni element državnosti, što su to datumi i događaji. Je li to trijumf jedne stranke u višestranačkome sazrijevanju ili je to nešto što bi trebalo biti širi konsenzus, što bi trebali osjećati i oni koji nisu pripadnici ili sljedbenici te partije? Ja sam uvijek za ovo drugo ali razumijem potrebu HDZ-a da privatizira cijeli prostor države, to je njena narav, ona to radi od prvoga dana. Ona je preuzela socijalistički sustav, samo mu je preokrenula predznak i potpuno ga koristi do kraja. Kako je bio socijalistički savez radnog naroda konstituiran kao kišobran svih lijevih političkih ideja tako otprilike se konstituirao, konstituirala i HDZ, sačuvavši u svim porama one elemente preko kojih kontrolira društvo. I naravno da je važno onda u kolektivnu svijet ucijepiti neke datume koji su HDZ-u jako važni, dakle ja to razumijem ali naravno da ne odobravam jer to nema veze sa stvarnim konstitutivnim elementima hrvatske suvremene državnosti. Čak i reći da je to prvi hrvatski višestranački Sabor, to nije istina, prvi višestranački Sabor ako baš hoćete u 20. stoljeću ukinuo je kralj Aleksandar. Provedeni su opći izbori. Možete reći to je bilo u Kraljevini SHS, pa da i ovo je bilo u SFRJ, dakle argument vam je nikakav. Možete reći, da ali to je bilo bez sudjelovanja žena, jer žene su dobile pravo glasa tek 1945. ali šta ćemo onda sa konstitutivnim datumima od '45. Bolje bi bilo da smo tu raspravu prepustili meritornima nego da smo je prepustili političkim strankama jer ona ne može tako izaći na dobro. Drugo, otkud ta potreba da se tuga proglasi blagdanom, da se dan najvećega pijeteta pretvori u blagdan, u neradni dan, da se svetkuje, blaguje? Pa vi znadete da velika većina ljudi uopće nema nikakav odnos prema datumima koje ćemo mi upisati u ovaj zakon, oni se prema tome odnose kao slobodnome danu, pa budite toga svjesni i nemojte da zbog toga se umanji važnost dana kada se svi sjećamo i Vukovara i Šabrnje i onoga što su prošli. Zar ne bi bila logika pametnija da se okrene pila naopako i da se ne slavi smrt, da se ne slavi pobjeda ludosti nad razumom, da se ne slavi ludovanje okupatora i onih koji su zgazili Vukovar nego obrnuto da slavimo mir, suprotno od rata, da slavimo rodoljube suprotno od okupatora, da slavimo ljubav suprotno od mržnje i da odaberemo datum kada je Vukovar konačno mogao postati slobodan, slobodan od one čizme koja ga je zgazila, uništila, odnijela silne živote? Zar ne bi trebalo tako razumijevati priliku da se slavi novi život Vukovara i novi život Hrvatske? Ja mislim da je to logika. I protiv toga da je mir pobijedio rat, razum bezumlje a rodoljubi, domoljubi okupatora, ne bi trebao imati nitko ništa protiv i to je nešto na čemu se može postići konsenzus. I na koncu, što se tiče ovog problematiziranja postojećeg dana antifašističke borbe. Već netko reče, čak se ne radi tu ni o datumu kao takvom nego o simbolici, o činjenici da su Hrvati jedan od rijetkih naroda koji je već početkom Drugog svjetskog rata, kada govorimo o ovome dijelu Europe imale snage, imale mogućnosti da se ustanu protiv okupatora i talijanskog i mađarskog i njemačkog ali isto tako i protiv domaćih izdajnika, onih koji su okaljali ideju samostalnosti Hrvatske i Hrvata za pet desetljeća, da ih istjeraju, maknu iz pozicije odlučivanja i da ostvare slobodu za svoj vlastiti narod. Sama ta ideja toliko je uzvišena, da koji god datum odaberemo on mora biti u tom kalendaru jer govori o ovoj zemlji i ovim ljudima kao zemlji i ljudima koji ne trpe ni okupatora niti tuđi narod, nego traže da budu svoj na svome. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo više replika. Prva je poštovanog zastupnika Steve Culeja, izvolite.
Uz dužno poštovanje kolega Beus Richembergh ili ti Odiseju, meni je dobro jasno kada ti kažeš mitovi, stvaranje mitova i stvaranje nekih točki i znam zašto ti smetaju. Smetaju ti zato što su to točke oko kojih bi se okupljao hrvatski narod ne kao mita nego kao sjećanja na istinu i na ono što se je dogodilo u povijesti. Da bi utvrdio svoj identitet i opstojnost na određenom prostoru sa određenim stavom, sa određenim pogledom na ono što se je dogodilo a to ne možemo bez tih uporišnih, tzv. vaših mitova, tj. točki hrvatskoga naroda. A dobro mi je znana vaša djelatnost u uništavanju jedne takve točke kroz službu u kojoj ste radili, služba državne bezbednosti kao suradnik gdje ste pod kodnim imenom Odisej [[Upadica Reiner: Hvala lijepa.]] bili zaduženi.
Odgovor poštovanog zastupnika Gorana Beusa Richembergha. Izvolite.
Tko god je ušao u Hrvatski sabor i prisegnuo na Ustav RH i rekao da će poštivati Poslovnik, trebao je biti svjestan, možda ću biti patetičan ali svetosti ovoga mjesta. Ni na jednome mjestu u ovoj državi nisu se donosile važnije odluke od Hrvatskoga sabora. Ako netko nema poštovanja prema tome, ako netko nema poštovanja prema činjenicama, ako netko ovdje ima potrebu druge vrijeđati i pljuvati onda on pretvara ovaj Hrvatski sabor u sve samo na u mjesto na koje treba gledati sa poštovanjem. I zato nemojmo se čuditi što nas tako slabo, loše ocjenjuju i što misle da mi svoj posao ne radimo dobro. Neću ulaziti uopće u meritum. Onaj tko je slušao i tko znade slušati vrlo dobro zna što sam rekao.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Ivana Pernara. Izvolite.
Uvažene dame i gospodo, većina ovdje raspravlja oko toga koji će dan biti blagdan, međutim ja osobno smatram da je to periferno pitanje, da postoji jedan dublji problem. A pročitati ću poruku čovjeka, kaže, eto upitaj ih ako već sad u 11. mjesecu oni mijenjaju blagdane tko će meni platiti ponovnu izradu, tj. tisak kalendara, rokovnika i svega ostalog što je već otisnuto? Ako se treba razglabati u svezi praznika to je trebalo biti početkom godine a ne sad kada su mnoge tiskare već plasirale kalendare u prodaju jer stvarno ovo nema smisla. Ja imam 5 tisuća komada kalendara i što da ja s njima sad radim, da ne pričam o rokovnicima. Znači smatram da je izmjena kalendara, odnosno blagdana u sad kada su već kalendari gotovi jedan sulud potez i da jednostavno ova HDZ-ova veličina će samo zagorčati život svim ljudima koji rade u tiskarama. Smatram da je ovo sve potpuno nepotrebno. Hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Beus Richembergha.
Kolega Pernar, ja ne dvojim da mnogi ljudi imaju problema iz tehničkih razloga zbog ovakvog odlučivanja ali ovo pitanje je puno važnije od toga koliko je otisnuto kalendara. Međutim činjenica je da se HDZ odlučila sada pokrenuti ovu raspravu samo isključivo iz predizbornih motiva. I to na način da se ona provede po hitnom postupku kako bi se što teže mogli čuti argumenti koji se suprotstavljaju takvome načinu rada. Ne postoji nikakav razlog da se ovakve stvari lome preko koljena, niti je ratno stanje niti mi nemamo kalendara blagdana i neradnih dana. Mi sve to imamo, mi živimo u jednom, bez obzira koliko izgleda histerično ali ipak stabilnome društvu u kojemu se ovakve stvari ne bi trebale događati na način da predsjednik jedne stranke obznani kako će promijeniti kalendar a onda se svi tome povinuju. To nije dostojno ideje blagdana.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Branka Bačića. Izvolite.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče. Kolega Beus Richembergh, kažete da je HDZ, sa ovim zakonom želi privatizirati blagdane u RH i pri tome posebno navodite i ističete činjenicu da želimo 30. svibnja proglasiti Danom državnosti. Vodeći se takvom vašom teorijom ili mišlju ispalo bi kao da taj isti HDZ i u drugim važnim datumima Domovinskog rata za koji neki problematiziraju da bi mogli biti Dan državnosti, Dan neovisnosti isto nije imao tu vodeću ulogu u donošenju i pripremanju i usvajanju tih odluka. Meni je i 25. lipnja i 15. siječnja i 22. prosinca '90.-te i 8. listopada jednako prirastao srcu kao i Dan državnosti, kao i 30. svibnja ali držim da je i taj dan omogućio sve ovo kasnije. I zbog toga se vodim mišlju da je taj dan najprikladniji.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Beusa Richembergha.
Kolega Bačić, sada ste pokazali zapravo u čemu je problem. Dakle vi se pozivate na vodeću ulogu HDZ-a. E vidite, to vam je, to vam je sindrom mesijanstva. Dakle vama je, vama su hrvatski građani na izborima svojom odlukom da činite većinu koja može konstituirati Hrvatski sabor dali obvezu. Kako ne razumijete, svaki narod na izborima prenosi svoj suverenitet, jedan dio njega na izabrane. Dakle oni su vas zadužili da budete predvodnici u jednom velikom poslu a on se ogledao u općemu stavu građana Hrvatske koji su željeli mir, slobodu i da budu svoj na svome. U tome smislu, može se samo propitivati koliko ste vi ispunili tu zadaću a ne vaša mesijanska uloga jer ona nije postojala, vi niste bili pozvani sami od sebe nego vam je dano odlukom naroda da to napravite.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Tomislava Lipošćaka, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Kolega Beus, uvaženi zastupniče Beus, rekli ste da većina ljudi nema nikakav odnos prema danima, odnosno datumima koje predlažemo. Ne mogu se sa time složiti nikako, štoviše šokiran sam takvom vašom percepcijom a osobito zbog ljudi koje bi tu trebali predstavljati a mislim i ne znam da li bi se oni isto tako sa vama složili. A vaša konstatacija da ćemo slaviti žrtvu Vukovara, nju jednostavno ne mogu niti komentirati. Molim vas pročitajte što piše, piše Dan sjećanja na žrtve Domovinskog rata i Dan sjećanja na žrtvu Vukovara i Škabrnje. I molim vas ne pokušavajte niti slučajno tu žrtvu staviti u bilo koji kontekst a osobito ne zbog dobivanja jeftinih dnevno političkih bodova. Hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Beus Richembergha.
Kolega Lipovšćak da krenemo od kraja. Dakle ja ne mogu zaraditi nikakve političke bodove, ja uopće ne idem na izbore, vaša stranka ima svoju kandidatkinju koja mora pred Vukovarom i vukovarskom žrtvom pokazati dakle da je njoj više stalo nego drugim kandidatima. Ja se uopće ne bi čudio da ove godine opet budu dvije kolone u Vukovaru, s tim da će jednu vodit ona, drugu valja Miroslav Škoro, da se natječu tko je veći Hrvat i da to dokazuju na Vukovaru. To je za mene ispod svakog nivoa, ja od toga nemam nikakve koristi, ja samo mogu glas razuma uključiti i valjda pozvati ljude da o tome razmišljaju i da sami donesu procjenu. A što se tiče ovoga, dakle kad vi nešto pretvarate u blagdan, onda je to proslava, dakle to nije spomendan više nego je onda proslava jer je to besplatni dan, dakle dan kad ne morate raditi, a biti će vam plaćeno. Dakle, to je način razmišljanja, dakle promislite to, o tome se radi. To je ključna, ključna razlika između pristupa vašega i našega.
Slijedeća je replika poštovanog Domagoja Hajdukovića. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Kolega Beus pa mislim da, kamoli sreće da nam je ovo najveći problem, kamoli sreće da ovoliko energije trošimo na ovo kao najveći problem naše države, jer mladi ne odlaze, ljudi se ne iseljavaju, ekonomija nam cvjeta, nikad nam bolje nije bilo u životu, a mi se bavimo zapravo nečim što je u svakodnevnom životu ljudi potpuno trivijalno. Ipak mogu razumjeti Vladu Andreja Plenkovića, pa ovo im je najveća reformska mjera u tri godine mandata, ali vidite što je kolega zanimljivo. Tri HDZ-ove vlade, tj. četiri ako ćemo računati formalno nisu dirale ove blagdane, ni dvije Sanaderove, ni ona Jadranke Kosor, pa čak ni ona Tomislava Karamarka, a evo sad ova Andreja Plenkovića njoj smetaju državni blagdani i praznici. I još što se tiče Dana antifašizma, kako je jedan moj kolega rekao, pa dan borbe protiv fašizma može smetat samo fašistima nikom drugom.
Odgovor poštovanog zastupnika Beus Richembergha.
Kolega Hajduković, ja dijelim vaš stav. Da Vlada je krenula u ovo samo isključivo iz nekakvih političkih razloga i to u predizborno vrijeme. Ona je to mogla napraviti i u siječnju i u veljači, dakle na jedan drugačiji način. Ali moramo priznati ta tema, zato su to i napravili, ta tema izaziva emocije jer nas sve na neki način poziva da govorimo o ljubavi prema svojoj domovini, a nitko o tome nije baš indiferentan, čak i apatridi imaju osjećaj prema mjestu u kojemu su rođeni, ali budući da je ovo prva prilika da se mijenja zakon, pa čak i ovakva kakva jest Klub Građansko liberalnog saveza uputio je amandman kojim traži da kad se već razmišlja na ovakav način onda i 1. srpnja bude blagdan europske Hrvatske u spomen na 1. srpnja 2013. kad je RH dosanjala svoj dugogodišnji san da i formalno bude članica EU, članica europske zajednice slobodnih država.
Slijedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Branka Bačića.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovani ministre, poštovane kolegice i kolege, javio sam se za ovu pojedinačnu raspravu kako bih podržao donošenje Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u RH. Kao što sam već u replici gospodinu ministru rekao, tvrdim i držim da je ovaj i ovakav koncept i prijedlog utvrđivanja datuma koji ćemo obilježavati u RH u skladu u potpunosti s izvorišnim osnovama Hrvatskoga sabora. Pri tome neću do kraja tvrditi da dosadašnji koncept ne bi mogao biti utemeljen na izvorišnim osnovama, ali je ovaj prijedlog potpuno u duhu samog hrvatskoga Ustava. Pa bi ja recimo pročitao taj po meni najvažniji dio izvorišnih osnova koje i zbog kojih se ovdje u Hrvatskom saboru mi sabornici vladajuće većine ili oporbeni zastupnici imamo prijepor oko toga kako i na koji način prići definiranju tih datuma, prije svega novije hrvatske povijesti. Dakle, u izvorišnim osnovama piše da se puna državna suverenost, a što se očitovalo u uspostavi temelja državne suverenosti u razdoblju Drugog svjetskog rata izraženo je nasuprot proglašenju Nezavisne državne Hrvatske 1941. u odlukama Zemaljskog antifašističkog vijeća narodnog oslobođenja Hrvatske 1943., a potom u Ustavu Narodne Republike Hrvatske 1947. i poslije u ustavima Socijalističke Republike Hrvatske 1963. do 1990. i što je važno i što ovdje baš previše ne ističemo na povijesnoj prekretnici odbacivanja komunističkog sustava i promjena međunarodnog poretka u Europi Hrvatski je narod na prvim demokratskim izborima godine 1990. slobodno izraženom voljom potvrdio svoju tisućugodišnju i državnu samobitnost, u nastavku govori o Domovinskom ratu, božićnom Ustavu itd. Prema tome, ako tu po meni alineju izvorišnih osnova pokušamo pretočiti u zakon onda taj zakon može izgledati samo ovako kako ga je Vlada predložila. I pri tome nama u HDZ-u mi smo s istom tom željom i značajem obilježavali i 25. lipnja 1991. i 8. listopada jer su svi ti datumi važni za stvaranje suverene i samostalne Hrvatske države, ali je iz ove definicije ovdje u ovim izvorišnim osnovama jasno, posebno naglašeni su višestranački demokratski izbori 1990. koji su omogućili ustanovljavanje prvog višestranačkog demokratskog sabora RH i taj sabor tim danom i kasnije svojim zasjedanjem do 1992. u kolovozu kad su održani drugi demokratski izbori u RH, bio je temelj donošenja svih relevantnih odluka koje su omogućile punu samostalnost i suverenost RH i stoga je opravdan bio stav pokojnog predsjednika Tuđmana kada je sam pisao taj i ove izvorišne osnove i kada je svojom rukom definirao 1996.g. datume koje smo slavili kao blagdane u RH, da je upravo sam kao sudionik, protagonist svih tih događanja, izabrao 30. svibnja, a kao povjesničar, državnik, jako je … [[Govornik se ne razumije]] svaki od ovih datuma od novije hrvatske povijesti, prije svega 1991., '92.g. i stoga po meni jedan nespretan potez koji je Vlada Ivice Račana prihvatila na prijedlog tada zastupnika Škrabala, nije nikada do kraja saživio u hrvatskom narodu jer smo dvojili, ne mi, ne ja, ne mi u HDZ-u, ali dio hrvatskih građana je dvojio oko toga i nije nikada do kraja znao što slavi 25. lipnja, što slavi 8. studenog i time je ta ideja stvaranja hrvatske države i njeno oživotvorenje kroz domovinski rat bila uvijek na određen način zasjenjena činjenicom da naime ne znamo što obilježavamo i u kolektivnoj memoriji hrvatskog naroda je 30. svibnja kojega smo obilježavali 5.g. odnosno 10.g., ostao kao onaj dan koji je omogućio suvremenu, suverenu republiku, RH. U odnosu na taj zakon iz 1996.g., ovaj zakon ima 2 dana više, 2 blagdana više, taj je zakon imao 12 dana, ovaj zakon ima 14 dana. Dakle, ovaj prijedlog zakona sublimira i obuhvaća svih tih 12 dana iz tog Tuđmanovog prijedloga zakona, a dodaje još 2 dana, jedan dan prihvaćamo onaj koji je tada na prijedlog, na prijedlog zastupnika Škrabala usvojen, a to je da se kao državni blagdan obilježava i vjerski blagdan Tijelovo, to je jedan dodatni dan u odnosu na 1996. i drugi je dan obilježavanje spomena na sve žrtve domovinskog rata, žrtve Vukovara i žrtve Škabrnje i slažem se, tu je, tu je Klub zastupnika HDZ-a utvrdio da kako možda nije najprikladniji naziv za taj spomendan kada se sjećamo svih žrtava domovinskog rata, napose Škabrnje i, Škabrnje i ovoga i Vukovara, doista se preimenuje kao neradni dan i s tim, i s tim smo, i tim smo, i tim smo amandmanom već, sad ćemo ga uputiti u proceduru. Nekoliko ću riječi reći o antifašizmu, ja ne dozvoljavam, ne prihvaćam da mi filo komunisti ovdje u HS, bili oni u SDP-u ili izvan SDP-a dociraju o tome što je antifašizam. Antifašizam je ustvari koalicija stvorena kako bi obračunala sa Hitlerovim fašizmom, Goldstein je rekao, iako se ne slažem s njegovim razmišljanjima, da je to bio privremeni savez kapitalista i komunista kako bi pobijedili u antifašističkoj koaliciji fašizam odnosno Hitlera. Mi možemo ić korak dalje i reć da je, da je fašizam i sustav vrijednosti koji se temelji kao suprotnost onome što je zagovarao fašizam, ali pravo na taj antifašizam nemaju komunisti, pogotovo nemaju filo komunisti, pogotovo ti isti filo komunisti ne mogu nama u HDZ-u spočitavat to, o tome što je antifašizam. Ja dolazim iz mjesta gdje je u toj antifašističkoj borbi poginulo 370 mještana od mjesta koje je imalo tada 6000 stanovnika i nisu otišli u borbu protiv Talijana da bi stvarali Titovu komunističku Jugoslaviju, nego su otišli u borbu kako bi oslobodili moju Korčulu, moju Dalmaciju, moju RH, od fašista, prije toga od fašista, kasnije, kasnije i od, i od, i od Nijemaca odnosno nacista. Mnogi od njih su kao članovi HSS-a nakon velike mise otišli na Biokovo u borbu, ne borit se za komunističku Jugoslaviju, nego se boriti za oslobađanje svoje domovine i mi u HDZ-u nikada ne pristajemo da nam, da nam filo komunisti dociraju i polažu pravo na taj antifašizam. Antifašizam je iz sustava … [[Govornik se ne razumije]] vrijednosti i zato podržavam stav Vlade da, da, da se Dan antifašističke borbe održi kao praznik, kao državni blagdan i s pravom ga je pokojni predsjednik Tuđman definirao kao, kao Državni blagdan u kojemu RH i hrvatski narod kao vjerojatno narod koji je u postotku najviše sudjelovao u borbi protiv fašizma ostane kao datum koji će RH postaviti na stranu država pobjednica u drugom svjetskom ratu [[Upadica: Hvala]] ne trebate brinuti oko toga hoće li ovaj HDZ ostaviti ili neće ostaviti taj dan jer ga mi držimo [[Upadica: Hvala]] kao dan, vrlo važnim danom u hrvatskoj povijesti.
Imamo više replika, prva je poštovane zastupnice Marije Jelkovac.
Hvala lijepa. Poštovani kolega Bačić, drago mi je da ste još jednom pozvali se na izvorišne osnove Ustava kako bi argumentirali još jednom opravdanost ovog prijedloga da se 30. svibnja ponovno slavi kao Dan državnosti. Naime bitno je to da bi kolege koje oponiraju tome shvatili da bez konstituiranja višestranačkog Hrvatskog sabora ne bi uslijedile ni sve one kasnije odluke koje su naravno bitne za samostalnost Hrvatske države. I taj, upravo taj trenutak hrvatski narod je upamtio kao prvi konstitutivni element stvaranja samostalne Hrvatske države i upravo to znamo svi mi koji se sjećamo tih godina kako je hrvatski narod slavio 30. svibnja kao Dan državnosti i taj dan je zaživio u našem narodu kao Dan državnosti i većina, barem koliko sam ja među ljudima svi žele da se taj dan ponovno obilježava kao Dan državnosti. Tako da mislim da je to najvažnije da trebamo to imati na umu.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Bačića.
Ne znam što bih još dodao, vi ste to točno doista sve rekli. Ne postavljamo Dan državnosti 30. svibnjem kako bi posebno istaknuli odluku HDZ-a. Jer ta odluka HDZ-a je definirana, postavljena i u svim kasnijim odlukama tog istog višestranačkog Sabora nego držimo da je taj dan ishodište svih kasnijih datuma koji su omogućili stvaranje suverene i samostalne RH zato je on s pravom sada vraćen a i Franjo Tuđman ga je tada definirao kao središnjim datumom koji je omogućio stvaranje suverene i samostalne Hrvatske.
Sljedeća replika je poštovane zastupnice Sunčane Glavak.
Hvala lijepa g. potpredsjedniče. Kolega Bačić, vrlo kratko ću se referirati još jednom na 30 svibnja zašto odluka i po meni apsolutno ispravna jer to možemo reći da je zapravo bio datum početka donošenja ili svih demokratskih procesa i donošenja niza odluka i akata koji su našu zemlju doveli do procesa stjecanja neovisnosti i u konačnici do priznanja Hrvatske. Međutim, htjela bih se osvrnuti na spomendan, dakle u članku 2. 9. siječnja ove godine obilježena je i 100.-ta obljetnica donošenja Rezolucije o odcjepljenu Međimurja od Mađarske države. I pozdravljam dakle i amandman koji će eto Klub zastupnika HDZ-a uputiti da se drukčije definira naziv jer naime tom prigodom 1919. jednoglasno je donesena Rezolucija a u njezinoj prvoj rečenici stoji, u hrvatskom je narodu u Međimurju oduvijek živjela želja da se politički sjedi sa svojim suplemnicima iste krvi i jezika i stoga predlažem da se predloženim amandmanom naglašava sjedinjenje Međimurja sa maticom zemljom i pozdravljam ovakav prijedlog.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Bačića.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče. Tako je kolegice Glavak, g. Tuđman je u ime Kluba zastupnika HDZ-a izložio stav našega kluba a to je da se usprkos činjenici da se Rezolucija o odcjepljenju Međimurja od Mađarske države doista tako naziva držimo u Klubu zastupnika HDZ-a da je za obilježavanje tog spomendana puno važniji sam sadržaj Rezolucije a koja govori o sjedinjenju, pripajanju, povratku tih prostora od suvereniteta RH i tada nije bila RH ali u svakom slučaju u sastavu Matice hrvatske. I u to smislu je po meni taj amandman apsolutno opravdan, mi smo ga već pripremili, on će već sada vrlo brzo biti u proceduri i nadam se da ćemo ga jednoglasno usvojiti u Hrvatskom saboru.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Josipa Đakića.
Hvala lijepo. Pa kolega Bačiću, dobro ste opisali sve razloge zbog donošenja novog Zakona o blagdanima. Ali jasno je rekao i pokojni Ivo Škrabalo da mu je jako žao što je išao u promjenu toga datuma jer je uvidio da hrvatski narod nije prihvatio drugi datum i da apsolutno se izgubilo u prostoru i vremenu proslava Dana državnosti a što je bilo zapravo u konačnici kada gledamo ta promjena zakona u 2001. ona je zapravo označila i dio detuđmanizacije u to vrijeme. Znači takvim načinom htjelo se je zapravo detuđmanizirati Hrvatsku kao i svim drugim činovima koji su bili u tom vremenu.
Odgovor poštovanog zastupnika Bačića.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče. Kolega Đakić slažem se s vama i puno više od toga što nas dvojica mislimo o tom, toj odluci Hrvatskog sabora, odnosno tada vladajuće šestorke u Hrvatskome saboru je bolje rekao hrvatski narod. Hrvatski narod doista nije, nije Dan državnosti 25. lipnja, premda ima i on svojih ustavnih, zakonskih utemeljenosti da bude Dan državnosti kao što uostalom ima i 8. listopada. Nije prihvatio kao doista dan kojim se mogu poistovjetiti kada je u pitanju obilježavanje suverene samostalne Hrvatske. I točno je, to ste s pravom i sami rekli ako promatramo taj povijesni slijed događanja i stav predsjednika Tuđmana onda potrebno je i mislim da bi bilo dobro da taj konsenzus o Danu državnosti vratimo ... [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Ante Plazonića.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Bačić, danas smo u sabornici vrlo često, naravno od oporbenih zastupnika čuli primjedbe da je zapravo vraćanje 30. svibnja kao dana hrvatske državnosti pokušaj HDZ-a da slavi svoju pobjedu na prvim višestranačkim izborima. Isto tako su komentirali kako je ovaj datum neprepoznatljiv u hrvatskom narodu. Molim vas da pojasnite zapravo ovo o čemu su govorili. Hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Bačića.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče. Kolega Plazonić, mislim da smo to već a i vi sami u svom pitanju jasno dali do znanja i to sam g. Beus Richemberghu pokušavao objasniti pa je on izokrenuo kako bi bio uvjerljiv u svom stavu. Dakle, sa aspekta i stajališta HDZ-a, raspored sjedenja u Hrvatskom saboru, većina u Hrvatskom saboru je bila ista i 30. svibnja i 25. lipnja i 8. listopada i bilokog drugog datuma do drugih višestranačkih izbora. Prema tome, HDZ-u je svaki taj trenutak jednak ali mi držimo da je zbog povijesne istine potrebno utvrditi da je svim tim odlukama taj dan ... [[Govornik se ne razumije.]] bio presudan i držimo da je to razlog zašto je tada i Tuđman danas i mi na toj tezi inzistiramo i ostajemo.
Hvala. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Saše Đujića.
Hvala lijepo. Rekli ste da je antifašizam sustav vaših vrijednosti i ja vam tu vjerujem i ne da vam vjerujem nego vas podržavam i volio bi čisto da nam kažete prvo, spominjali ste filokomuniste, ja bi volio znati evo, mlad sam, bio sam mlad u toj državi, zanima me tko su danas filokomunisti u Hrvatskom saboru? A što se tiče ovih sustava vaših vrijednosti, apsolutno vas podržavam i moram reći da je to jedan od rijetkih točaka di se ja s vama slažem. A drago mi je da imate toliki utjecaj u HDZ-u jer nakon vašeg zavrtanja ruke, neki vaši kolege mijenjaju mišljenja u vašem klubu i drago mi je da svoje sustave vrijednosti prenosite na njih ali gledajte, nitko ne optužuje HDZ da je protiv antifašističkih vrijednosti, pa prvi predsjednik vaše stranke je bio antifašista i mi vas tu podržavamo ali vi morate znat kolega Bačiću, nisu svi vaši kolege na tom stavu i ne misle svi vaši kolege u stranci isto kao i vi a meni je drago da su oni manjina kod vas i tu imate punu podršku SDP-a u obračunu s tim detuđmanizatorima.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Bačića.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče. Kolega Đujić, doista ste mladi a ja mislim da niste toliko mladi ako ne znate tko je to filokomunist. Filokomunist je onaj koji nikada neće priznati što je bilo u II. svj. ratu, koji nikada neće shvatiti da pravo na antifašizam nije i nemaju ... [[Govornik se ne razumije.]] pravo Komunistička partija i njeni slijednici nego da su u toj antifašističkoj borbi da su djelovali hrvatski narodi boreći se protiv fašizma i nikada neće prihvatiti i pokloniti žrtvi svima onima kojima su slijednici djela tih istih antifašista napravili zlo, poubijali ih od Bleiburga i križnih puteva pa brojne članove hrvatske dijaspore koji su bili primorani otići iz Hrvatske i nikada doći na njihov grob, postaviti i reći da su pogriješili, da su tim ljudima sudili bez suda i vrlo velika većina njih bila je nevina u tom ratu. To su ti i danas filokomunisti koji se ne mogu pomiriti s tim.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Nenada Stazića.
Točno je to što ste vi rekli da se antifašizam ne može izjednačiti sa komunizmom ali to nitko ni ne tvrdi. Ali je povijesna činjenica da je u onoj prvoj Jugoslaviji, antifašistička borba, antifašistički pokret osnovala, pokrenula i vodila Komunistička partija i da je vrhovni zapovjednik tih snaga antifašističkih, bio komunist Josip Broz Tito. To vama smeta kod njega pa zato je Predsjednica izbacila njegovu bistu iz ureda pa ste vi ukinuli trg jer vam smeta taj njegov antifašizam.
Odgovor poštovanog zastupnika Bačića.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče. Nije kolega Stazić, nema Komunistička partija ekskluzivno pravo na antifašizam, nema. Antifašizam je bio u hrvatskom narodu i prije nego što je Tito preuzeo čelnu funkciju, prije toga je bio. Znate vi tko je Gortan? Vladimir Gortan? Znate vi tko je Vladimir Gortan? Ako ne znate, onda ne možete tvrditi ... [[Govornik se ne razumije.]] ako ne znate, onda ne možete to tvrditi i kao što nije imao ni tada pravo, ekskluzivno pravo, nemate ga ni vi danas na antifašizam. I to je Franjo Tuđman vrlo jasno u brojnim svojim knjigama objasnio, što je antifašizam, ulogu hrvatskog naroda u antifašizmu ali vi još dandanas živite u zabludi kako je Komunistička partija jedina i Savez komunista pa možda ste i vi jedan od tih filokomunista jer polažete to pravo na ono što, na pravo koje nemate i koje u povijesti niste zaslužili.
Hvala lijepa. Slijedeća pojedinačna rasprava biti će ona poštovanog zastupnika Željka Raguža, izvolite.
Poštovani dopredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici. Današnja rasprava o Prijedlogu Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u RH je prigoda da politički predstavnici hrvatskog naroda i nacionalnih manjina u Hrvatskom saboru, govoreći o ovom zakonu, pokažu i svoj odnos prema našoj i daljnjoj i nedavnoj prošlosti posebice prema kompleksnosti posljedica ratova koji su bili na području današnje RH i BiH-a, posebice II. svj. rata i Domovinskog rata. Ono što mi se čini a što nije kazano tijekom dosadašnje rasprave je činjenica da je današnja Hrvatska demokratska zemlja i to treba podvući, demokratska zemlja, dakle u njoj nema niti fašizma niti komunizma i to je dobro a nije dobro što se na temelju te činjenice ne gradi odnos ni prema blagdanima i spomendanima u smislu da se kao je kazano danas u raspravi, nastoji unutar blagdana i spomendana, naći prostora i za pomirenje unutar hrvatskoga društva odnosno hrvatske nacije. Imajući pri tome poseban odnos prema činjenici da osim hrvatskog naroda danas u RH živi jedan broj pripadnika nacionalnih manjina koji također imaju odnos prema našoj nedavnoj prošlosti, posebice prema razdobljima Drugog svjetskog rata i Domovinskog rata. Ako bi se na taj način pristupilo onda bi blagdani oko kojih se složimo i spomendani bili prigoda za pomirenje za zajedničko slavlje ali isto tako da kroz ovu raspravu politizacijom unutar HDZ-a ili unutar SDP-a o čemu je i danas bilo govora o tobožnjim razlikama što normalne stvari, uobičajene stvari oko pojedinih pitanja gradimo ambiciju da se međusobno nastavljamo diskreditirati na ideološkim osnovama i tu smo pokazali najviše nažalost energije. Razdoblje Drugog svjetskog rata i razdoblje Domovinskog rata sa svim posljedicama još uvijek će i u narednom razdoblju ostaviti brojne dvojbe i neslaganja među nama. Te ideološke razlike posljedice su programa na koji su oslonjena naša politička djelovanja i činjenica od koje se mi ne možemo oprati koliko se god trudili da smo spremni govoriti o zločinima jedne od sukobljenih stranka u Drugom svjetskom ratu a da istodobno nismo spremi pokazati isti odnos prema zločinima drugih strana. Primjerice, danas je bilo govora više puta o ustaškim zločinima i istodobno nisam čuo nikoga da govori o komunističkim zločinima. Samo u mojoj Hercegovini u Drugom svjetskom ratu komunisti su pobili 12,5 tisuća Hrvata dakle zarobljenih vojnika, civila, žena i djece. To su vam skoro dvije Srebrenice. Oni koji nemaju odnos prema tome ne mogu govoriti o zločinima neke od sukobljenih strana koje pripisuju danas tobože sljedbenicima ove ili one ideje. Kompleksnost Drugog svjetskog rata ću ilustrirati na činjenici a to je ovih dana govorio i kolega Arsen Bauk, a volio bih evo da je tu kako su tobože neke vojske bile kukavičke, neke su bile hrabre pa su domobrani bili kukavički a neće isto pokazati spremnost da je i bilo Partizana koji su se ponašali u Drugom svjetskom ratu kukavički. Pa kad bi se na taj način pristupilo pa se vidjele razmjere specifičnosti pojedinih dijelova RH i BiH i posebice političkih programa i ponašanja okupatorskih snaga na području RH i BiH, različitih oblika ponašanja u njemačkoj okupacijskoj zoni, u talijanskoj okupacijskoj zoni onda bi tek bili u prigodi da na jedan objektivniji način sagledavamo naš odnos u okviru potrebe da hrvatska nacija ima svoj narativ o nedavnoj prošlosti. O čemu se radi? Recimo na području istočne Hercegovine, to sam nedavno spomenuo, ponoviti ću to, talijanska fašistička uprava želeći opstruirati djelovanje vlasti Nezavisne Države Hrvatske uzela je jedan dio dakle postrojbi jugoslavenske vojske otadžbini i pripadnika Ravnogorskog pokreta ili četnika u svoje postrojbe i nazvala ih dobrovoljačkom komunističkom municijom. Ta dobrovoljačka antikomunistička milicija je samo u mom Stolačkom kraju popalila u jednoj operaciji naziva Stolac 25 hrvatskih sela i spalila 100 hrvatskih domova, protjerala 12 tisuća Hrvata a kada su se dalmatinski partizani povlačili sa Sutjeske preko istočne Hercegovine ta antikomunistička milicija dakle pripadnici Ravnogorskog pokreta pobili su značajan broj dakle dalmatinskih partizana koji su se povlačili prema Dalmaciji sa Sutjeske. Pa kako bi bilo da ja te ljude koji su se povlačili da zovem kukavicama kao što Arsen Bauk ovih dana naziva domobrane kukavicama, ne bi bilo primjereno pa ću se ja suzdržati. Sve ovo govorim iz razloga što je potrebno prije svega cijeniti napore i ja sam optimista, idemo mi u tom pravcu, napore da se naglasi značaj pojedinih datuma u suvremenoj hrvatskoj povijesti. Pa 30. svibanj kao Dan hrvatske državnosti pa dan sjećanja na žrtve Domovinskog rata, Dan sjećanja na žrtve Vukovara i Škabrnje upravo su koraci u tom pravcu. Hrvatski i bosansko-hercegovački pjesnik da se osvrnem i na to da li se slavi stradanje Vukovara, ne slavi se ali se naglašava poštovanje prema spremnosti na žrtvu koja se očitovala u obrani Vukovara i u stradanju Hrvata na području Vukovara ali i svih drugih žrtava kao je pjesnik kazao na spremnosti da se umire da bi se živjelo, da bi živio hrvatski narod, da bi živjela Hrvatska država. U tom dijelu neovisno od naših ideoloških razlika vjerujem da će i buduće izmjene osim ovih koje ćemo usvojiti ovoga puta upravo ići u pravcu pomirenja unutar hrvatske nacije i u odnosu na nacionalne manjine. Po Zakonu o odnosima RH i Hrvata izvan RH postoji i potreba da Hrvatski sabor na prijedlog hrvatske Vlade donese odluku o danu iseljene Hrvatske. Prigoda je, imati ćemo u subotu i nedjelju Treći savjet Vlade RH za Hrvate izvan RH da se porazgovara o tom spomendanu. Ako budemo išli u pravcu dakle ideje pomirenja ono što okuplja domovinsku iseljenu Hrvatsku sigurno ćemo se složiti oko toga spomendana a postoji i prostora da on bude uključen uz amandman Vlade i u ovaj Zakon o blagdanima i spomendanima i neradnim danima u RH. Bilo je više prijedloga u razgovoru sa kolegama ovdje u Hrvatskom saboru, složili smo se da bi možda bio primjeren datum prijem RH i BiH u UN kada je i domovinska iseljena Hrvatska postala dio demokratskog suvremenog svijeta. Upravo je predsjednik Tuđman i naglašavao kako je to jedan od najvažnijih datuma u hrvatskoj suvremenoj povijesti a činjenica da on okuplja domovinsku i iseljenu RH, upravo mu daje elemente onoga što treba biti blagdan, što treba biti spomendan, to je okupljanje i promocija zajedništva, da zajednički i slavimo vrijednosti koje dijelimo. Hvala.
Hvala. Slijedeća pojedinačna rasprava poštovanog zastupnika Saše Đujića, izvolite.
Hvala g. potpredsjedniče, uvaženi ministre, kolegice i kolege, ja neću u svojoj raspravi uopće ulaziti u datume, u dane, zašto ovaj datum, zašto onaj, da li ovaj, da li onaj, ali ono zašto sam se javio za raspravu je želim ukazati na proceduru i na način rasprave o ovom zakonu. Dakle, jutros je ministar u svom uvodnom izlaganju rekao da se prijedlogu ovog zakona nije pristupilo ishitreno, nije se pristupilo preko noći i nije se išlo na brzinu. Ja ne smatram da je to tako, dakle već same diskusije koje mi danas ovdje imamo i događaji koji se dešavaju u zadnja 2-3 dana pokazuju da se u ove promjene itekako išlo ishitreno i išlo na brzinu. Osobno smatram da ovakvi zakoni koji izazivaju i određene ideološke podjele i određene ideološke rasprave se trebaju donositi konsenzusom, a konsenzus bi bio i da ste vi vladajući uključili u donošenje ovog zakona i predstavnike oporbe, predstavnike oporbenih klubova, pa da smo svi zajedno došli sa jednim gotovim prijedlogom pred ovaj visoki dom oko kojeg bi se svi složili i onda ne bi bilo ovakve rasprave jer ideološki se mi nećemo nikad složit oko nekih stvari, to je, ideologija je to, ono što nas čini različitima i o ovakvim zakonima se treba raspravljati na temelju činjenica i na temelju argumenata, a ne navijači, a danas je rasprava u ovom visokom domu navijačka i nećemo mi jedni druge uopće uvjeriti u neke suprotne stavove oko nekih ideoloških tema, zato mudra i odgovorna vlast ne donosi odluke odnosno poteze koji dodatno dijele, dijele građane, dijele narod, pogotovo one u predizborno vrijeme, dakle mi smo sad u sred predizborne kampanje za predsjednika RH, ulazimo u predizbornu parlamentarnu godinu, mi raspravljamo o ovome po hitnom postupku preko koljena bez mogućnosti uopće bilo kakve rasprave o nekom konsenzusu i to ne samo s opozicijom, nego evo ima HDZ problema unutar vlastitog kluba, dakle vi u svojoj vlastitoj stranci niste postigli konsenzus, nego neki vaši članovi iznose neke svoje prijedloge, onda kolega Bačić im zavrće ruku u dan dva, pa onda mijenjaju te svoje prijedloge, onda neki čujemo nisu ni znali da je to mijenjano, pa ih se nije pitalo, pa ja sad ne znam uopće tko je donio odluku da se to predloži jer je prvo bilo, pričam dakle o ukidanju praznih kanti fašističke borbe, netko je predložio, tko je predložio, netko iz mase je predložio, danas vidim da svi članovi odbora uopće ne znaju da je odbor donio odluku o povlačenju, ali kad vidim sve te stvari onda ovoga, onda mislim da možda nije ni loše da smo ušli u ovu raspravu, nije loše da se neki pokažu, dakle da neki pokažu šta misle, da neki pokažu da imaju snagu unutar svoje stranke da mogu, da mogu ovoga tjerat kolege na promjenu mišljenja, da neki kolege imaju mišljenje danas jedno, sutra drugo, to je sve važno, važno je baš u predizborno vrijeme recimo, to je veća vrijednost ovog zakona nego ono što ste željeli postić, a to nećete postić na ovaj način. S druge strane smatram da je u RH danas puno više tema koje su važnije od ovoga, dakle imamo štajk prosvjetara koji traje već danima, imamo medicinske sestre koje su neki dan štrajkale, prosvjedovale zbog loših uvjeta rada u kojima se nalaze, gledajte medicinskim sestrama i liječnicima je sasvim svejedno je li 30. svibanj radni ili ne radni, je li to 10., 8.10. ili koji je dan, oni moraju radit, bio praznik, bio blagdan, bilo nešto drugo, moraju radit, u lošim uvjetima za malu plaću i to su za mene prioritetne teme danas u društvu o kojima moramo razgovarat, a ovo su bitne teme, ali trebale su se donosit konsenzusom, a konsenzus podrazumijeva razgovor, razgovor svih čimbenika u procesu donošenja odluka, dakle trebali ste uključit opoziciju i onda bi mi došli sa gotovim prijedlogom svi skupa i uopće neću ulazit šta je 30. svibanj, tu su kolege prije mene puno govorile o tim temama, recimo evo i prof. Tuđman i kolega Bauk, svatko je iznosio neke svoje argumente i to je argumentirana rasprava, ali ona je zasjenjena ovom ideološkom raspravom koja prevladava, a ova rasprava o nekim činjenicama, pa ajmo vagat šta je važnije, da li, da li je ovaj argument važniji ili nije, da li naziv ovog blagdana ili praznika, dal nešto treba bit radni il neradni dan, oće će se zvat ovako ili onako, ali o tome smo trebali razgovarat svi zajedno prije nego što je to došlo u ovaj visoki dom ili da je ovo išlo u dva čitanja, u normalnu proceduru, dakle mi ćemo u utorak raspravljat o poreznim zakonima koji se itekako tiču građana ove zemlje i uveliko utječu na njihov standard i život i to ide u redovnoj proceduri, u dva čitanja, što je dobro, što je dobro jer su to važne odluke, a ovo ide preko noći, da li će sutra manje ljudi iseljavat iz RH kad 30. svibanj bude Dan državnosti ili će iseljavat više, ja ne znam, mislim da to neće imat utjecaj ni ovakav, ni onakav, evo kolega je maloprije Raguž govorio o Danu iseljene RH, dobra ideja, dobra ideja, ali zašto to nije moglo već doć ko prijedlog pred ovaj visoki dom, a došlo bi da se razgovaralo, da je kolegu Raguža neko pito u pripremi ovog zakonskog prijedloga da iznese svoja mišljenja, možda bite nam predložili i to kao spomendan, a ne da on danas u raspravi to spomene i apelira na Vladu da Vlada tim amandmanom sad to mijenja, to je dobar put, to bi bio put, znači to, to su stvari kako, kako odgovorna vlast postupa i radi i zbog toga, ne znam, razmišljao sam da li uopće sudjelovati u ovoj raspravi, ali mislim da je važno isto da kažem svoje, svoje stavove, vi ste isto ministre, reko sam vam jutros u replici, govorili da ovaj datum nije zaživio, da ovaj drugi izaziva emocije, ja ću još jednom ponovit, dakle o ovim temama se treba razgovarat na temelju argumenata, činjenica i pokušaju nekakvog kompromisa, a ne šta je emocija, šta nije emocija i kako se to mjeri izaziva emocije su različite od različitih ljudi. I reko sam već jutros 31. siječanj su psiholozi u Americi rekli da je najsretniji dan u godini. Ima tamo obrazloženje možete naći u njihovim studijama znanstvenim, to je navodno znanstveno dokazano, da je to prvi mjesec, prvi dan nakon najdepresivnijeg dana u godini kada očekujemo novu plaću, planiramo godišnji odmor i onda su ljudi sretni. E pa po riječima ministra ako donosimo datume na temelju emocija ajmo 31. siječnja dan sreće. I nek bude praznik i nek svi budu sretni i ostanu doma i uživaju u toj sreći toga dana, ali naravno da to ne ide tako, nego moramo razgovarati na temelju nekih događaja. Evo, kolega Bauk je jutros spominjao 30. svibanj i rekao je mi nemamo ništa protiv toga da to bude neradni dan, da li se to treba zvati Dan državnosti, Dan Hrvatskog sabora, Dan demokratizacije Hrvatske, Dan izlaska iz totalitarnog režima idemo o tome razgovarati, ali ne preko koljena, jer kad stvari idu preko koljena sutra će doći neka druga vlast, pa će druga vlast to mijenjat, pa će mijenjat neka treća i to nije dobro. Ljudi od toga nemaju ništa i onda ljudi nije ni čudo da ni ne znaju kad je koji blagdan, kad je koji praznik šta slavimo, šta ne slavimo. Jedino što je čisto su ovi crkveni blagdani, dakle tu smo svi na čistu, tu svi znamo šta je šta i šta je zbog čega osim možda je Tijelovo nepoznanica jednom velikom dijelu građana. Evo to znam, jer su uvijek te ankete. Ali, još jednom ponavljam smatram da je krivo vrijeme i da je krivi način za ove izmjene i da smo trebali svi puno više razgovarati ako je istinska volja i želja da se to promijeni i da bude onako kako treba, a ako motivi nisu nekakva predizborna, predizborni razlozi ne znam bildanje rejtinga svoje kandidatkinje u predsjedničkim izborima. Evo, hvala lijepo.
Hvala imamo nekoliko replika. Prva je poštovanog zastupnika Domagoja Hajdukovića.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Đujić, kad kažete odgovorna vlast i HDZ meni to zvuči kao aksimoral, a reći ću vam i zašto. Recimo konsenzus na kojeg, kojeg ste puno puta spomenuli, a kojeg ja puno, kojeg ja puno, na kojeg ja često pozivam u svojim raspravama, znate kako izgleda HDZ-ov konsenzus da svi prihvatimo njihovo mišljenje, da složimo se i onda je to konsenzus. Razgovor, dijalog, ne kolega pa toga nema. Država i ugled države se mora čuvati znate kad? Kad recimo HDZ ima svog kandidata za neku međunarodnu instituciju, kao što imali za Vijeće Europe i svi smo bili zaista sretni kada je kolegica Pejčinović Burić izabrana, ali s druge strane HDZ je odmah pokazao šta to znači zastupat ugled države, već kad se htjela kandidirati jedna gospođa koja nije HDZ-ovka, nije obojena politički uopće, pa su joj HDZ-ovi zastupnici u Europskom parlamentu uskratili podršku. Eto to je HDZ-ov konsenzus i to je HDZ-ov dogovor.
Odgovor poštovanog zastupnika Đujića.
Pa dobro ste primijetili HDZ-ov konsenzus evo oni misle da je cijela Hrvatska HDZ, tako se ponašaju, u svim dijelovima, država to sam ja, onda oni misle da je i konsenzus tako. Dakle, Đakić kaže treba ukinut Dan antifašističke borbe onda ga Plenković nazove detuđmanitzatorom, Bačić zavrne ruku, onda Đakić sad govori moramo se obračunat s detuđmanizatorima. To je HDZ-ov konsenzus evo i oni misle da je cijela Hrvatska takva, ali nije hvala bogu i neće biti evo to su razlike koje nas čine, ali je zato dobro da ovakve teme dolaze da se takvi među nama prokažu i da vidimo tko je tko u ovoj zemlji i tko kako funkcionira.
Slijedeća je replike poštovanog zastupnika Domagoja Mikulića.
Zahvaljujem se poštovani potpredsjedniče. Poštovani kolega Đujić, mene zanima da li ste vi kada ste 2001. godine mijenjali datum obilježavanja Dana državnosti postigli konsenzus i s kime? Da li ste postigli konsenzus kad ste ukinuli državotvorne simbole kao što je recimo Oltar domovine ili Počasna hrvatska garda?
Odgovor poštovanog zastupnika Đujića.
Vrlo rado ću vam odgovorit kolega, ja nisam postizo konsenzus jer ja to nisam mijenjao, jer ste vi moja generacija, ja i vi smo tada imali 20 godina, ja sam bio na prvoj godini fakulteta i nisam o tome uopće odlučivao niti je bila potreba da ja o tome odlučujem, nisam mogao kolegice Glavak, nisam mogao jer nisam bio u ovom visokom domu, nisam izašao '91. godine, to je još jedna falsifikacija. Kolega vi ste jedan mladi političar ja vas doživljavam dobronamjernim, pratim vaše rasprave, imate dobre i dobronamjerni smo i naša generacija treba razgovarati na način o konsenzusu. Znači, mi moramo razgovarati, ako ćete se vi vraćati sada prije 20 godina, jeste vi odlučivali o čemu, jeste se vi borili da ja postignem konsenzus, niste, jer niste ni mogli, jer niste o tome odlučivali isto kao i ja, ali ono što vi možete kao i ja danas, danas se možemo boriti za konsenzus i danas možemo razgovarati i danas se možemo dogovarati oko nekih stvari. To što su radili naši prethodnici nije bilo dobro, ne znači da to treba biti argument da neke stvari koje se danas rade isto tako ne moraju biti dobre. Evo, nadam se da ste zadovoljni odgovorom.
Slijedeća je replika poštovanog zastupnika Ante Plazonića.
Kolega Đujić, kažete kako je 30. svibnja potpuno neprepoznatljiv datum u novijoj hrvatskoj povijesti i da ga ne bi trebalo obilježavati na ovaj način i tretirati kao državni blagdan. Ja vas samo podsjećam na jednu stvar, a to je da je 30. svibnja '91. godine na Markovom trgu podignut Hrvatski stijeg sa povijesnim hrvatskim grbom, sjetite se što se dogodilo, 5. kolovoza '95. godine što je to značilo. Što je značilo dizanje Hrvatskog stijega na Kninskoj tvrđavi? Pobjedu. Pobjedu. Tako je isto 30. svibnja konstituiranjem državnog sabora, višestranačkog državnog sabora i dizanje stijega na Markovom trgu značilo pobjedu demokratskih snaga nad komunizmom. Sve ono što se događalo poslije toga, sve odluke i državnopravni akti su proizišli iz tog, [[Upadica: Hvala.]] konstituiranjem Hrvatskog državnog sabora.
Poštovani zastupnik Đujić.
Poštovani kolega, prvo od 30. svibnja '91. godine nije se digao Hrvatski stijeg, nego 30. svibnja 1990. godine, dakle to je velika razlika, ali drugo dajte malo poslušajte fonogram, di sam ja rekao da 30. svibanj nije zaživo u hrvatskom narodu. Uopće nisam o tome govorio, dakle vi ste sad dali meni jednu repliku na nešto što ja nisam jednim slovom spomenuo, ne nisam, poslušajte snimku, ja nisam to rekao. Ja sam se pozvao na obrazloženje ministra jutros koji je rekao da 25. lipanj nije zaživio u hrvatskom narodu, a dok 30. svibanj izaziva osjećaje. To je ministar jutros rekao i rekao sam da trebamo razgovarati na temelju povijesnih činjenica, a ne osjećaja i emocija i da ne znam kako se to mjeri, ali nisam govorio i ako se zalažem protiv toga onda se ne bi zalagao da nešto izaziva emocije ili ne to nije moj vokabular. Poslušajte kolega pa ćete čuti da nisam to govorio.
Slijedeća je replika poštovanog zastupnika Miroslava Tuđmana.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Đujić ja se mogu suglasit s vama da treba stvari i ovakve zakone koji se tiču identiteta Hrvatske države donositi sa konsenzusom odnosno razgovorom i usuglašavanjem stavova. Međutim, to ne može biti u kontradikciji s onim što ste rekli, je ja sam ova generacija, a ono što su ovi prije donosili bez tog konsenzusa kad je bila 2001. godine to se mene ne tiče jer ja tada nisam bio. Prema tome, određene odluke imaju svoje posljedice na stanje zašto je to danas, danas tako. To je jedna stvar. S druge strane imate jednu šablonu, jedan stereotip kada HDZ ili koalicija nema isto mišljenje e onda je to diktatura, uvrtanje ruku ili ne znam što je, a kada imaju svi isti stav e onda je to jednostranački sustav. Pa dajte da se, da se otkačimo od tih stereotipa i da počnemo razgovarati na drugi način ako želimo doći do suglasja.
Poštovani zastupnik Đujić.
Kolega Tuđman da, ja smatram da to što su neki prethodnici iz moje stranke možda radili neke greške prilikom donošenja nekih odluka se mene ne tiče u smislu da ne mogu biti ja odgovoran za to. Pa jel ja mogu biti odgovoran? Ja danas djelujem kao nekakav političar ili ne moram biti političar, ali danas djelujem kao zastupnik u ovom visokom domu i danas se svojim djelima ili radom pokušavam borit da stvari budu normalne u normalnoj Hrvatskoj, a ne nenormalne. I ja ne smatram sebe odgovornim za način ili proceduru kako se donosili izmjene ovog zakona 2001. ili 2 godine, ne smatram se odgovornim. Smetalo to vama ili ne. Ja ne govorim jednopartijski, ovo sad što ste rekli, da ako vi svi u HDZ-u isto mislite da je to jednopartijski model, jednopartijski model bi bio da mi svi u Hrvatskoj mislimo isto, ali ja vidim da odluke se u HDZ-u mijenjaju, da kolege koji su jučer govorili jedno danas govore drugo i to doslovno, nakon što je Bačić zavrnuo ruku, da.
Hvala. Slijedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Steve Culeja. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, ja ću svoju raspravu početi citatom uvaženoga dužnopoštovanoga kolege Nenada Stazića koji kaže. Izgleda da u svinju 1945. posao nije obavljen temeljito, kakva šlampavost pobjednika. Zašto počinjem sa ovim facebook piskaranjem? To je jedan od velikih antifašističkih boraca sljedbenika Titove komunističke ideološke kamarile koja opstaje do dana današnjega nikako se ne prilagođavajući novim trendovima i novim stanjima ne samo u Hrvatskoj gdje je to jako teško promijeniti nego u cijelome svijetu. Zbog čega počinjem sa njim? Upravo zato da bismo došli do nekakvog cilja i rezultata moramo znati šta je istina, a kod nas istina je zakopana jako duboko. Od Jazavke i drugih stratišta i na Jasenovcu je zakopana istina i treba i tamo malo zakopati dublje, prosijati malo kosti, zube i ostatke pa utvrditi tko, koliko i čiji su oni koji su tamo zakopani da bismo došli do istine. Zašto se to nije napravilo? Zato što je jednoga dana, a to je bilo, 23.3.2001. godine prijedlog Zakona o prestanku važenja Zakona o utvrđivanju ratnih i poratnih žrtava Drugog svjetskog rata, predlagatelj zakona je zastupnik Nenad Stazić. Zašto Nenad Stazić? Ponovo taj isti Nenad Stazić se pojavljuje u svakoj priči kada su u pitanju žrtve Drugog svjetskog rata. Toga dana riječi čovjeka koji je stajao ovdje, tj. sjedio gdje i ja sjedim, tog dana je ustao i rekao je Kovačević Ante, gospodine dopredsjedniče budući da se radi o jednoj važnoj temi, a hrvatski narod može spasiti samo istina, treba istini pogledati u oči sa obje strane, televizijskog direktnog prijenosa nema, pa vas molim ako možete osigurati direktan televizijski prijenos, naravno prijenos nije osiguran, ali zato mi danas imamo prijenos pa možemo reći šta je toga dana bilo. I kolega Stazić tada je rekao u svibnju '45. nije obavljen posao temeljito, isto ko i danas, samo onda nije stigao objasniti. Zašto je to kolega Stazić radio? Zato da bi on i dalje sjedio u Hrvatskom saboru i govorio neku svoju istinu i laži svoga prethodnika koji mu je sve to na partijskim, komunističkim, kumrovačkim, komitetskim učenjima utuvio u glavu da bi on danas nas sve maltretirao. Ali zašto, zašto Hrvatska nikako da progleda i progovori o istini? Samo iz jednog razloga, a ona je ovih dana upravo ponovo nabačena pred nas, a mi kao sa krinkom i na očima i na ušima nikako da je vidimo, a ona je došla u vidu rezolucije Europskog parlamenta o totalitarnom komunizmu, koji kaže. Hrvatska još uvijek nije raščistila sa svojom totalitarnom ideologijom i nikada im nije padalo na pamet da kako to preporučuje Rezolucija Europskog parlamenta iz 2009. g. u cilju pomirbe priznaju svoju odgovornost, zatraže oprost i podstaknu moralnu obnovu. Nije li u najmanju ruku čudno da u glavnom gradu Zagrebu postoji još Trg žrtava fašizma ali nema javnog ni spomena o žrtvama komunizma? Nevjerojatna je ironija da je baš na tom trgu i sjedište moje stranke. Velika se bitka vodila oko ukidanja Trg maršala Tita a još je frapantnije da se pod vladajućom Kukuriku koalicijom na čelu sa sadašnjim predsjedničkim kandidatom Milanovićem i tadašnjim Predsjednikom Josipovićem, pokušalo sa lex Perkovićem zaštititi, koga? One koji su diljem Europe uvijali Hrvate i one koji im nisu bili podobni. Rezolucija o europskoj savjesti i totalitarizmu iz 2009. g. odredila je 23. kolovoza kao Sveeuropski dan sjećanja na žrtve svih totalitarnih autoritativnih režima koji trebaju biti komemorirani sa dostojanstvom i nepristranošću. Teško mi je čitati jer partijski nikad nisam učio čitati, malo sam sa vidom slabiji ali zato ću iz svoje glave, zbog čega Hrvatska nikako nije spremna sagledati i pogledati istini u oči i prihvatiti Rezoluciju EU-a. Samo iz jednog razloga, zato što u našemu društvu postoje još oni kočničari na kraju vagona koji nas koče da nikako ne dođemo u uljuđenu Europu koja je pogledala sebi u oči, koja je platila ratnu štetu, odštetu svima onima kojega su napali, čak i ta nacistička Njemačka. I ta Italija koja je prva bila osnovala fašizam i koja je prva napala labinske rudare '21. u travnju. Ona je bila prva fašistička zemlja, prvi antifašistički ustanak bio u Labinu, od labinski rudara '21. godine a sve ostalo je bilo prepisano. Još uvijek tapkamo u povijesti pored stotine povjesničara koji su ... [[Govornik se ne razumije.]] ovim Hrvatskim saborom a mi među sobom ćemo pričati šta i kako je bilo, možemo pričati još 100 g., istina je zakopana na Mirogoju, u Jazovku, u Jasenovcu i diljem Europe ali samo je jedna istina, da mi teško ćemo progledati budemo li gledali na taj način. Dr. Franjo Tuđman je napravio pomirbu svih nas da bismo pobijedili velikosrpsku agresiju i jesmo je pobijedili i slavimo je i zašto ne možemo pogledat taj dio isto? Zbog čega nekome smeta obilježavanje dana Vukovara, pijeteta na žrtve, zbog čega bi smetalo nekome? Ne znaju kako bi to nazvali. Zbog čega je neko mene izbacio iz protokola obilježavanja Borova Sela? G. Stazić, bili ste tamo, slušali ste me kad sam govorio, slušali ste pljesak tisuću ljudi koji su odobravali ono što sam govorio. Zašto sam izbačen iz protokola? Upravo zato da po Beus Richeberghovim točkama ne bi se pamtilo ono što se dogodilo, u tome je kod nas problem. '91. kada smo kupovali pumperice i ono jadno oružje s čime ćemo se branit, da mogu ti branitelji ovdje doći i progovoriti ali ja ću umjesto njih progovoriti. Da su oni znali šta će se događati u hrvatskom društvu, 28 g. nakon njihove borbe, upitajte se šta bi napravili oni, šta bi napravili oni mrtvi da se dignu svi, da dođu ovdje, šta bi napravili. Mi raspravljamo o njima, mi. Moralno pravo raspravljati o žrtvama i poginulima i o tim datumima imaju oni koji su se borili, oni koji su ginuli za to. oni koji znaju šta znači krv na pijesku, šta znaju šta znači metak u grudima, šta znači strah, oni mogu o tom pričati, mi možemo samo sanjati. Znao je dr. Franjo Tuđman s kim da stvara hrvatsku državu i dobro je znao tko je ispred njega prema Srbiji i dobro je znao koje iza njega ovdje u Zagrebu. Dobro je znao, bilo je tu odiseja, bilo je tu rana, bilo je tu ... [[Govornik se ne razumije.]] bilo je tu svakojakih koji su čekali d napravi pogrešni korak, da padne hrvatska država u propast kako bi nam mnogi zloguki i danas predviđali da završit kao NDH, neće završit. Svi oni koji su otišli van, vratit će se kao i oni koji su se vratili '91., vratit će se da urede ovu državu kako treba. Neće se vratit s oružjem, vratit će se sa znanjem, sa demokracijom. Oni će se vratiti, pobijediti ovu komunističku ideologiju, satrap hrvatskoga društva, koji prizna samo jedne i veliča samo svoje žrtve, gdje su svi drugi? Gdje su franjevci pobijeni? Gdje su djeca? Gdje su žene? Gdje je krema hrvatskoga društva intelektualca Zagreba? Gdje su oni koji su živjeli ovdje po centru Zagreba? Gdje je Albert ubijen? Na rovu. Prekjučer me njegova kćerka zaustavila, prezime sam zaboravio. Gdje je njezin otac? Zašto je ubijen poslije rata? O tome mi dokle ćemo pričat? Podvucimo crtu i počnimo pričati o onome što znamo, čega smo mi bili svjedoci a to je Domovinski rat. Počnimo pričat da je u Vukovaru djelovao i Radenko Alavanja i Tomislav Merčep, Merčep je zatvoru a Radenko Alavanja je na slobodi.
Hvala, hvala lijepa. Slijedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Nenada Stazića, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Pa ovaj zakon se donosi u jednom neprimjerenom postupku, na brzinu, čak se ni vladajući nisu uspjeli dogovoriti o njegovu izgledu, eto, kolega Đakić je dao amandmane pa kad ga je premijer Plenković malo išćuškao, onda je povukao te amandmane, kad ga je Plenković nazvao antituđmanistom, onda on danas ovdje govori da se treba obračunati sa antituđmanizmom, znači očekujemo da se Đakić obračuna sam sa sobom, pa nakon što je dobio od premijera ćušku, da je sam sebe išćuška još jedanput. Ovaj prijedlog zakona se temelji na izmišljenim stvarima, na netočnim činjenicama. Gledajte, taj 30. svibanj, kažete to je dan konstituiranja višestranačkog Sabora, prvog višestranačkog sabora. Pa to nije prvi višestranački Sabor. Pa višestranački Sabor je postojao sve dok nije ukinut Šestojanuarskom diktaturom ali on je postojao i nakon '45. kao višestranački, nije bio jednostranački. U njemu je npr. bio i monjs. Svetozar Rittig koji je bio član HSP-a, bili su mnogi HSS-ovci, doduše svi su bili antifašisti. U tom Saboru nije bilo fašista, ni filoustaša. Proglašenje 30. svibnja za Dan državnosti a taj 30. svibanj sa državnošću nema amandman baš nikakve veze je privatizacija države, tome je HDZ sklon, tome je HDZ sklon, to HDZ neprestano radi. Od donošenja Zakona o pretvorbi i privatizaciji a taj datum bi mogli označiti možda kao dan domovinske grabeži jer je tu počelo privatizacija svega i svačega, moglo bi to biti i onaj ugovor sa FIMI-MEDIA-om isto da ga proglasimo danom domovinske grabeži. Dakle 30. svibanj je izmišljen kao Dan državnosti, to je dan kada je konstituiran Sabor Sosijalističke RH unutar SFRJ, to sa državnošću nema ama baš nikakve veze. I sad kada je ispravljena ta greška i određen 25. lipanj kada je donesena odluka, stvarna odluka o samostalnosti vi sada to bacate van i hoćete svoju ... [[Govornik se ne razumije.]] Ma možete, mislim imate većinu pa ćete to napraviti. Ali budite svjesni kada izgubite tu parlamentarnu većinu a dva puta ste ju gubili opet će neka druga parlamentarna većina ove vaše gluposti poništiti. Zar to želite? Drugo, Vukovar, gledajte to je morbidno, to je morbidno, ja to stvarno ne mogu razumjeti, da vi predlažete pad Vukovara kao blagdan. Pa znate vi šta je blagdan? Blagdan je svečanost, blagdan ljudi čestitaju jedan drugome. Pa šta će, je li vi stvarno hoćete da vam Vučić iduće godine pošalje čestitku i kaže čestitam vam pad Vukovara? A to će vam se dogoditi vjerojatno poznajući i vas i njega na šta je sve spreman. Pa to možete, gledajte padu Vukovara, pa nije tu samo prestao otpor branitelja, pa nije to samo, bila je jedna, jedan ratni poraz, pa tu je bio poraz ljudskosti, poraz ljudskosti i da mi taj poraz ljudskosti tamo idemo proglašavati blagdanom pa to je meni stvarno izvan zdrave pameti. Pa dobro neka bude neradni dan da ljudi mogu doći u kolonu sjećanja, pa u redu, neka ostane spomendan i neradni dan. Imamo spomendan na žrtve Bleiburga, on se obilježava subotu i nedjelju koja je najbliža 15. svibnju, pa je jasno na šta se odnosi ali on se zove Dan spomena na hrvatske žrtve za slobodu i nezavisnost. Pa dobro tko je to tamo stradao? Stradali su oni koji su se povlačili pred dolaskom jedinica narodnooslobodilačke vojske. To su bile ustaše, bili su četnici, bili su čerkezi, svašta, svako zlo se tamo našlo. I vi sad te ljude, već ih nazivate borcima za slobodu i nezavisnost. Pa to nema veze sa moralom, to nema veze sa zdravom pameću, to nema veze sa činjenicama, to nema apsolutno veze ni sa čime. Predsjednica je iznijela jednu ideju da se proglasi jedan tjedan Jugoslavije, ja tu ideju podržavam pa da bar u tom jesnom tjednu penzioneri, penzionerske plaće, penzije da budu 70% plaće. Da u tom jednom tjednu ponovno prorade sva brodogradilišta hrvatska, da u tom jednom tjednu bude, banke budu u hrvatskim rukama, da u tom jednom tjednu radnici mogu ići u radnička odmarališta, da u tom jednom tjednu se hidroelektrane naše tvrtke rade hidroelektrane po svijetu i da u tom jednom tjednu predsjednik bude primljen u ovalnom uredu a ne na kapiji zgrade Bijele kuće. Možda ne bi bilo loše da uvedemo ovaj Dan državnosti da on nema fiksni datum, da se ne svađamo oko toga nego da to bude recimo zadnji utorak u svibnju tako da se može spojiti petak, subota, nedjelja, ponedjeljak i utorak pa da bude jedan produženi onako vikend, to mislim da bi građani pozdravili. Trebalo bi obilježiti 22. travnja to je dan proboja iz Jasenovca, mi slavimo evo žrtve Bleiburga ali toga datuma se niste sjetili. SDP će u tom smislu dati jedan amandman. Nije... [[Govornik se ne razumije.]] da ćete odbiti to da se poklonimo žrtvama Jasenovca. Tamo su stradali nevini ljudi zbog svoje nacionalne pripadnosti i vjerske. Najviše Židovi, Romi, Srbi i naravno hrvati antifašisti. I ja mislim da oni zaslužuju jedan spomendan, ne mora biti državni praznik ali da bude spomendan. Dakle, ušli ste u ovo bez pameti. Produbiti ćete podjele koje već u društvu postoje, nećete napraviti ništa pametno, ništa pametno. I moj vam je prijedlog dajte odustanite vi od ovoga, malo pričekajte s time, zastanite malo s time, dajte da se provede jedna cjelovita rasprava, nikud nećete zakasniti. Vi ovdje licitirate sentimentom ljudi, osjećajima ljudi, pa kako ste to izmjerili, čime ste vi to izmjerili, kako? Pa gledajte praznici se određuju na temelju nekih činjenica i dosadašnji Dan državnosti je bio ili sadašnji koji sad još vrijedi je bio utemeljen na činjenicama ne na tome što je, nekom se sviđa da se taj dan tako slavi nego na činjenicama kada se donose odluke, kada su donesene odluke o samostalnosti. I to je važan datum. On nije mogao biti određen, naravno odmah nakon 30. svibnja. Naravno predsjednik Tuđman je i tadašnja parlamentarna većina imala potrebu da proglasi neki dan državnosti, a naravno još nije bilo nikakve odluke o samostalnosti pa se proglasio 30. svibnja, ali kad su nakon toga došle te odluke i kad su one uvedene u kalendar proslava, vi ih sada izbacujete van. Nepametno, na brzinu i neće dugo trajati.
Imamo više replika na vaše izlaganje. Prva je poštovanog zastupnika Mire Kovača.
Hvala lijepa gospodine predsjedatelju. Slušao sam gospodina Stazića kada govori o 30. svibnja kao konstituiranju Hrvatskoga sabora i onda to uspoređuje sa poslijeratnim socijalističkim saborom tj. saborom u Narodnoj Republici Hrvatskoj. Gospodine Staziću '90. godine 30. svibnja smo imali prvi put u povijesti višestranačke, slobodne i tajne izbore, ponavljam slobodne i tajne izbore višestranačke u Hrvatskoj u Hrvata i o tome je riječ. I na taj dan smo odbacili formalni komunistički sustav, to je taj dan. On ima svoju logiku i nemojte ga miješati sa poslijeratnim saborom u komunizmu, nemojte ga miješati sa predratnim saborom, mislim na sabor prije Prvog svjetskog rata. Hvala lijepo.
Odgovor poštovanog zastupnika Stazića.
Ja sam samo rekao da nije točno da je to prvi višestranački sabor i to je istina što sam rekao. Da taj 30. svibnja je sastavljen nakon provedenih višestranačkih izbora, a do tih izbora je, do odluke da se takvi pošteni i višestranački izbori uopće provedu je došlo ranije i tu leži klica hrvatske državnosti. Vi to nećete priznati, vama ta činjenica ne odgovara, pa meni je razumljivo da vam ona ne odgovara, ali to jest povijesna istina. Mogli ste taj dan uzeti, možda i dan održavanja tih izbora ili dan kad je donesena odluka da se oni održe, jer je odluka, nije mora biti takva, mogla je biti i drugačija, ne bi bilo tada HDZ-ove parlamentarne većine, ali dajte se, dajte da se razgovaramo o činjenicama, a ne o tome što se nekom sviđa, a nekom ne.
Slijedeća je replika poštovanog zastupnika Miroslava Tuđmana.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Dakle, kolega Stazić o činjenicama. 30. svibanj jest kao što je rečeno prvi višestranački sabor i tu su donijete odluke da se 30. svibnja donijeta odluka stvaranja Hrvatske države jer je donijeta odluka da se donese Ustav na odrednicama demokratskih sloboda građana i državnog suvereniteta Hrvatske, donijeta je odluka da se ide u konfederaciju i sa mirnim razlazom, donijeta je odluka o uključivanju u Europu i europeizaciju Hrvatske, prema tome to je činjenica. S druge strane je činjenica da je to stvoreno na programu HDZ-a, stvaranja Hrvatske države, treba poštivati što je CK odlučio sa jednim glasom razlika da se ide na demokratske izbore, ali SKH SDP Stranka demokratskih promjena nije imala tada program stvaranja Hrvatske države. Prema tome to je važan datum koji je imao potporu ne u HDZ-ovskom članstvu u saboru [[Upadica: Hvala.]] nego potporu naroda.
Odgovor poštovanog zastupnika Stazića.
Pa evo profesore Tuđman vi ste sami rekli donesen je Ustav, ali gledajte i tadašnja Socijalistička Republika Hrvatska je imala Ustav, donijeta je odluka da se taj Ustav promijeni, ali taj Ustav je mijenjan i puno puta prije toga. Znači nije Hrvatska bila bez Ustava. I onda ste rekli i s pravom ste rekli na konfederalnim osnovama, Ustav na konfederalnim osnovama, ne kao, pa to ste vi sad rekli, a ne kao samostalna država. Prema tome taj 30. svibnja uistinu nema nikakve veze sa državnošću.
Slijedeća je replika poštovanog zastupnika Đujića.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Kolega Stazić vi ste govorili o proceduri i načinu donošenja ovoga zakona, o tome sam i ja govorio u svojoj pojedinačnoj raspravi i rekli ste kako se ovaj zakon donosi bez šireg konsenzusa i to je isto točno. Ne da ga nema sa političkim suparnicima, sa oporbom, nema ga ni unutar vlastitih redova, unutar vlastite stranke nisu razgovarali da bi ovaj prijedlog bio kvalitetniji. Gledajte, ne bite vjerovali ima u HDZ-u isto pametnih ljudi, trebalo je razgovarati, evo ja podržavam prijedlog gospodina Kovača. On je dao jedan vrhunski prijedlog kada je Vukovar u pitanju 15. siječanj i on je to javno rekao i evo ako gospodin Kovač da amandman da se to promijeni ja ću ga osobno podržat neovisno o stavu moje stranke jer mislim da je to jedan dobar prijedlog i da gospodin Kovač daje dobre prijedloge, ali evo da je netko razgovarao s gospodinom Kovačem u HDZ-u možda bi i ovaj prijedlog bio kvalitetniji. Možda ih ima još tih prijedloga. Ove druge prijedloge od nekih ne bi podržo jer ti nisu pametni ko prijedlog od gospodina Kovača, ali ima i tamo pametnih ljudi.
Odgovor poštovanog zastupnika Stazića.
Potpuno se slažem i s vama i s kolegom Kovačem. 15. siječanj je završetak mirne reintegracije Vukovar je vraćen u Hrvatsku i to je čin koji treba slaviti, a ne čin kad je otišao iz Hrvatske i zlo koje je tamo nastalo nakon toga. Pa mislim pa o tome govori zdrav razum, zdrav razum i činjenice. I stvarno 15. siječnja završetak mirne reintegracije, datum koji je važan za hrvatsku povijest, važan je. A mislim mogli bismo mi razgovarati o uvođenju još nekih datuma ja recimo predlažemo da slavimo Sv. Patrika, tako da se obitelji mogu okupiti.
Slijedeća je replika poštovanog zastupnika Ante Plazonića.
Kolega Stazić, kazali ste da je morbidno slaviti pad Vukovara kao državni blagdan. Zar stvarno mislite da se blagdanima samo mora slaviti, tamburaši svirati uz hranu i piće? Blagdanima se može i tugovati, kao što je blagdan Svih svetih kada obilazimo groblja i prisjećamo se naših mrtvih, tako i za taj dan 18. studenog se prisjećamo svih poginulih i stradalih ne samo u Vukovaru jer je Vukovar sinonim stradanja hrvatskog naroda i hrvatskih branitelja. Vama je važno da ste napomenuli da je taj pad Vukovara, taj dan je više od toga, g. Stazić.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Stazića.
Dajte, imate valjda mobitel, dajte upišite u Google „blagdan značenje“ pa ćete onda dobiti odgovor na ovu vašu repliku jer vi morate najprije značenje nekih pojmova. Blagdan je jedan svečani datum, svečani, tu se slavi nešto, a mi ćemo sad slaviti pad Vukovara i žrtve koje su tamo nastale po jednom ali potpunom suludom prijedlogu, suludom.
Slijedeća pojedinačna rasprava trebala je biti poštovanog zastupnika Roberta Jankovicsa, ne vidim ga, gubi pravo na raspravu pa će slijedeća rasprava poštovanog zastupnika Domagoja Mikulića, izvolite.
Zahvaljujem se poštovani potpredsjedniče Sabora. Zakon o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u RH do svog stupanja na snagu dopunjavan je i mijenjan 7 puta, najviše polemike danas a i najbitnija izmjena koja je napravljena je ona iz 2001. g. s kojom se Dan državnosti sa 30. svibnja počinje obilježavati 25. lipnja. Uređivanje državnih blagdana, spomendan i neradnih dana, potrebno je regulirati zakonom na način da oni budu odraz stvarnosti hrvatskoga društva i da je što je više moguće održavaju vrednote koje žive i postoje u hrvatskom društvu a ne kako se znalo do sad događati da budu predmet nečega hira, inata ili određenih posebnih osobnih uvjerenja. Uzimajući u obzir i mišljenje javnosti, došlo je definitivno do konfuzije građana, posebice mladih generacija te 25. lipnja kao Dan državnosti izvan školske godine, umanjeno je njegovo prihvaćenje te percepcija njegove važnosti među mlađom populacijom. 30. svibnja simbolički stvarno je obnovljena hrvatska država i to je datum na koji ljudi osjećaju i doživljaju na poseban način, vezuju ga s onim što on uistinu jest a to je Dan državnosti te je krajnji cilj da se na taj dan dostojanstveno obilježava da se slavi te izrazi domoljublje. Hrvatski vojnici i hrvatski branitelji branili su svoju zelju u zajedništvu, u vjeri i uz potporu i viziju prvog hrvatskog Predsjednika dr. Franje Tuđmana i iz godine u godinu brojni mladi dolaze u Vukovar, dolaze u Škabrnju 18. studenoga odati počast svima onima koji su branili svoju domovinu, koji su branili Vukovar, koji su branili Škabrnju i upravo kroz Dan sjećanja na žrtve Domovinskog rata i Dan sjećanja na Vukovar i Škabrnju, mi odajemo počast svima onima koji su upravo tamo i diljem Hrvatske za svoju domovinu položili živote, onima čija je žrtva nemjerljiva. Iz tog razloga ovaj dan sjećanja također je prilika da mlade ljude učimo što se događalo, što se dogodilo, da ih učimo istinu o Domovinskom ratu i na temeljima Domovinskog rata gradimo hrvatsku budućnost, da gradimo mir, da gradimo sigurnost. Također je bitno da ovaj dan nikada se ne zaboravi, da mlade generacije kroz njegovo dostojno obilježavanje uče o povijesti svoje zemlje a na ovaj način ga činimo i neradnim danom kada će većina njih moći i doći u Vukovar, doći u Škabrnju i odati počast svima našim braniteljima. Ono što je potrebno napomenuti da kroz ovaj novi zakon, jedan dan recentne hrvatske povijesti nije zanemaren istaknuvši kako je 30. svibnja bio početak svih odluka koje su omogućile slobodu, koje su omogućile demokraciju dok 5. kolovoza ostaje središnji dan po kojem pamtimo sve ono što je važno za oslobađanje okupiranih teritorija i požrtvovnosti hrvatskih branitelja dok 18. studenoga obilježavamo spomen na sve žrtve Domovinskog rata, uz spomen na ogromnu žrtvu Vukovara, ogromnu žrtvu Škabrnje i svih naših branitelja kao simbola otpora, pobjede i zajedništva. Da je bilo potrebno za određenim izmjenama, vrlo jasno pokazuju i ankete koje su pravljene u ovom vremenskom periodu, koje su dostupne, koje su vrlo jasno pokazale kako su građani zbunjeni, da ne znaju ni nacionalne blagdane ni spomendane, a to je ujedno i sramota ovdje svih nas stoga ono što je nužno da ih ponovno uspostavimo, a ono što je možda i potrebnije nakon toga da još snažnije budimo svijest naših građana, upravo da sav proces stvaranja naše države koji definitivno nije bio lagan i ima jako veliki broj žrtava, da svi ti koji su ginuli, koji su stradali, koji su danas nestali, da njihova žrtva ne bude uzalud, hvala.
Hvala. Imamo jednu repliku poštovanog zastupnika Miroslava Tuđmana.
Hvala g. potpredsjedniče. Kolega Mikulić, mislim da je potrebno posebno naglasiti s obzirom da u ovoj sabornici neki ne žele čuti da je toga dana 30. svibnja donijeta odluka da se donese Ustav RH na državnom suverenitetu Hrvatske što je onda pretpostavka da se redefiniraju odnosi unutar Jugoslavije, tadašnje Jugoslavije na konfederalnim osnovama radi mirnoga razlaza i jasna stvar, uključivanje u Europu. Međutim, ima još jedan argument koji se ovdje koristi je kako se mjere emocije pa kako znamo da je tada bila prihvaćena a poslije. Vrlo jednostavno ako hoćemo mjeriti, podsjetimo se mi koji to znamo a oni koji se ne sjećaju jer su premladi, neka pogledaju koliko je bilo zastava 90-ih godina na dan državnosti, pune ulice, sve zgrade, sve državne zgrade i pogledamo kak to izgleda nakon 2001. godine, upravo na to što su zbunili narod, što to narod nije prihvatio.
Hvala. Poštovani zastupnik Mikulić.
Poštovani zastupniče Tuđman ja se apsolutno slažem s vama, apsolutno su izmjene dovele do konfuzije jednog velikog broja naših sugrađana, zbunjeni su, zastava je sve manje i manje a jedino što želim vjerovati da to nije bilo namjerno, da je to urađeno slučajno jer ako je to urađeno namjerno s jednim ciljem stvaranja konfuzije onda je, to stvarno nije u redu. Hvala.
Sljedeća rasprava biti će poštovanog zastupnika Petra Škorić.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi ministre sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Evo dosta smo čuli o zakonu, o prijedlozima. Ja ću se osvrnuti prije svega na Dan državnosti jer smatram da jedinstvo svake nacije može se najbolje vidjeti promatranjem obilježavanja najvećih hrvatskih blagdana bilo da je riječ o Danu zahvalnosti, Danu državnosti, Danu neovisnosti ili bilo kojem drugom blagdanu. Zatim kroz kulturne, vojne i druge ceremonije može se vidjeti različitost nacije a njeno istovremeno i nepovredivo jedinstvo koje se ogleda upravo u obilježavanju jednog vrhovnog, nacionalnog dana. Podsjećam da je od utemeljenja neovisne Hrvatske jedan dan bio utkan u kolektivnu nacionalnu svijest hrvatskog naroda a to je upravo 30. svibnja kao Dan državnosti. To je dan na koji je konstituiran prvi demokratski saziv onog tijela koji se kroz cjelokupnu povijest, bilo onaj politički branik opstojnosti i jedinstva hrvatskog naroda a to je Hrvatski sabor. Proteklih godina taj dan se naknadnim nazivom i pretvaranjem u Dan Hrvatskog sabora u najmanju ruku umanjio njegovu važnost. Posve je utemeljeno dakle da i danas kada to predlažemo inzistiramo i na širem obrazloženju tog dana da spriječimo one zlonamjerne zloupotrebe, dakle konstituiranjem Sabora po volji prvih slobodnih narodnih izbora uz svu simboliku Sabora kao svojevrsnog baštinika i simbola povijesne hrvatske državnosti izražen je prekid jugoslavenskog kontinuiteta tijekom praktički kompletnog 20 stoljeća i kako piše u preambuli Ustava izražena nacionalna politička volja nasuprot komunističkog jugoslavenskog režima. To je najvažnija simbolika datuma konstituiranja prvog Sabora pogotovo što je konzistentna politički sa proglašenjem spomendana kojim se ističe državna neprihvatljivost totalitarnih režima. Iznimno je važno baš tu činjenicu diskontinuiteta između bivšeg režima i slobodne Hrvatske naglasiti u obrazloženju Dana državnosti pogotovo jer je bivši režim komunizam i Jugoslavija bila, bio i bila suprotnost hrvatskoj državnosti i samostalnosti u svakom pogledu što je povijesno potvrdilo i srpskom agresijom na RH. U ovom obrazloženju naglaska na diskontinuitet izražava se i politička volja o poželjnijoj viziji Hrvatske koja ne može počivati na nasljeđu komunizma i jugoslavenstva. Tog dana uz izbor, prvi demokratski izabranog hrvatskog vodstva po prvi puta ponosno su isticani hrvatski nacionalni simboli sa socijalistički poredak je na simboličkoj razini okončan i pripremljen je put proglašenju hrvatske neovisnosti. Ushićenost, jedinstvo i volja za potpuno užitvorenje hrvatske nacionalne neovisnosti koja je u tom teškom vremenu kada je rat već otpočeo i kada se prva krv hrvatskih redarstvenika već prolila je neopisiva i zaslužuje ponovno biti uzdignuta na vrhovno mjesto hrvatskih državnih praznika pod svojim pravim nazivom a to je Dan državnosti. Činjenica jest da je taj dan ukinut iz čistih politikanskih razloga a u prvom redu jer je tadašnja državna vlast na čelu sa Stipom Mesićem i pokojnim Ivicom Račanom htjela zatrti sve ono što je na simboličan način se veže za prvog hrvatskog predsjednika ma kakvu to štetu dugoročno prouzročilo mješanjem blagdana. Danas živimo u razdoblju kada postoji više državnih blagdana kojima obilježavamo događanja sa početka '90.-tih godina a kolektivna svijest i emocija je u potpunosti razvodnjena. Očigledno je kako veliki broj hrvatskih građana uopće ne zna točan datum Dana državnosti kao ni ostalih državnih praznika a dobar dio ne poznaje ni povijesne događaje koji su se zbili tada. Čak je i idejni tvorac novog koncepta uređenja državnih blagdana pokojni Ivo Škrabalo u više navrata izjavio kako mu je žao što je takav prijedlog uveden i prihvaćen. Zato smatram kako je ovim prijedlogom hrvatska Vlada izrazila želju i volju većine hrvatskih građana za povratkom 30. svibnja. Osvrnuti ću se i na Dan sjećanja na žrtve Domovinskog rata i Dan sjećanja na žrtvu Vukovara i Škabrnje. Smatram pozitivnim što se postojeći Dan sjećanja na žrtvu Vukovara kojeg je donijela HDZ-ova vlast pri kraju svog mandata '99. godine podiže na razinu neradnog dana. Neki kažu kako je riječ o presedanu proglasiti Dan pada Vukovara neradnim danom jer se kroz povijest ni jedan dan stradanja nije proglašavao praznikom. S time se ne slažem jer je malo koji narod kao hrvatski imao tako tešku i dugu borbu podnoseći ogromnu žrtvu kroz povijest na putu svoje slobode i samostalnosti. Zato smatram kako se ovim prijedlogom zakona ne bi trebalo iskazivati pijetet samo i isključivo žrtvama Domovinskog rata što je interpretativno, višeznačajan naziv koji se može različito tumačiti. Nisu Hrvati bili samo žrtve Domovinskog rata već žrtve srpsko crnogorske vojne agresije i pobunjenih Srba. Zato smatram kako je potrebno ovim praznikom iskazati svijest o povijesnom kontinuitetu cjelokupne žrtve hrvatskog naroda u borbi za slobodu kao i s posebnim iskazivanjem Domovinskog rata kroz apostrofiranje Vukovara i Škabrnje što se ovim prijedlogom zakona i postiže. Stoga bi po meni još primjereniji i sveobuhvatniji naziv bio kojim bi se iskazao pijetet prema svima koji su kroz povijest pali u borbi za hrvatsku slobodu i samostalnost da se to nazove Dan sjećanja na sve žrtve pale za slobodnu Hrvatsku i Dan sjećanja na žrtve Vukovara i Škabrnje. Stava sam da bi taj nadnevak iako je izravno vezan uz borbu i žrtvu Vukovara trebao biti dan kada se prisjećamo svih koji su kroz našu dugu i nažalost bolnu i krvavu i tragičnu povijest svoje živote položili na oltar domovine od stoljeća 7. pa do Domovinskog rata. Dodatno smatram kako bi tom formulacijom dakle sve žrtve pale za slobodnu Hrvatsku obuhvatio i sva povijesna razdoblja i sve koji su iz ideala ginuli za Domovinu bez obzira kakav je ishod te borbe bio neovisno je li riječ o žrtvama o ratnim sukobima ili onima koji su ubijeni kao protivnici režima. Pri tome meni je bitno da se naglasi da su ginuli za slobodnu Hrvatsku a ne da su herojski dali živote za neke velike globalističke ideologije ili nadnacionalne države. Dakle imamo evo i u Vukovaru jednu sjajnu vizualnu inspiraciju za ovako sročen naziv, dakle vukovarski bijeli križ na kojem jasno u njegovom podnožju piše i kome je posvećen, palima za Hrvatsku. Dakle ne stoji samo palima u Domovinskom ratu nego misli se na cijelu hrvatsku povijest ali palima za Hrvatsku. Vjerujem da bi takav sročen prijedlog i sveobuhvatnije i preciznije obuhvatio i žrtvu svih koji su pali za hrvatsku slobodu i vjerujem da bi mogao biti i prihvatljiv svima u ovoj sabornici. Smatram kako se ovom raspravom i prijedlozima daje doprinos za dostojanstvenije i primjerenije obilježavanje hrvatskih nacionalnih blagdana te kako bi se sa razinom rasprave i poruka s ove sabornice svi trebali založiti i obilježavati dostojnije sve blagdane imajući u vidu štetnost dosadašnjeg koncepta i što je u ovom trenutku od izuzetne važnosti dakle da se o ovoj temi što manje politizira i da sa porukama s ove sabornice praktički šaljemo poruke i narodu kako bi svi zajedno trebali dostojanstvenije obilježavati svoje najvažnije blagdane. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku poštovanog zastupnika Mrsića. Izvolite.
Poštovani zastupniče Škorić. Kad kažete da ćemo slaviti pad Vukovara onda mi se nameće jedno pitanje kako možemo slaviti poraz, jer u Vukovaru je naš poraz. Tamo su stradali ljudi, velikosrpska agresije i sve ostalo. Ima i zemalja koje isto slave pad, recimo imate pad Bastille ali pad Bastille je znači početak Francuske revolucije i svega onoga je narodski da Francuzi to slave. I što će se događati taj dan kada ćemo slaviti tužan događaj u našoj povijesti, da li ćemo smjeti se veseliti, da li ćemo smjeti sa obitelji otići negdje u prirodu, upaliti muziku, da li taj dan će smjeti biti vjenčanja. Jer šta ako to bude petak ili subota kada su vjenčanja u Hrvatskoj hoće ti ljudi onda prigušiti tu muziku. Prema tome sve se vidi da je ovaj datum samo zbog predsjedničkih i parlamentarnih izbora.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Škorića.
Poštovani kolega Mrsić, evo već ste u nekoliko navrata spominjete muziku, glazbu, znamo na taj dan nažalost '91. kakva je muzika i glazba svirala kada su ulazile četničke horde u Vukovar i kakve su poruke odašiljali hrvatskom narodu. I vjerujem da i danas hrvatski narod i svi koji hodočaste i odaju pijetet žrtvi Vukovara stotine tisuća ljudi dakle dolazi svake godine pokloniti se hrvatskoj žrtvi, vjerujem da imaju emociju za taj datum i da vode računa kako se na taj datum ponašaju u privatnom životu. I vjerujem da svima nama ovdje u ovoj sabornici nije svejedno 18. dakle studenoga kako ćemo ga obilježiti. I vjerujem da nije nikome do muzike, do plesova i sličnih stvari na taj dan. Hvala.
Sljedeća rasprava biti će poštovanog zastupnika Davora Ive Stiera.
Hvala vam g. potpredsjedniče, g. ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Zakon o blagdanima, spomendanima nije samo puki neki kalendar neradnih dana. On je doista jedan zakon koji uređuje kako ćemo obilježiti najvažnije događaje naše povijesti ali određuje isto i sustav vrijednosti za koje se mi zalažemo i zbog toga na taj način moramo pristupiti ovom zakonu. Ključna promjena ili prijedlog koji nam Vlada upućuje i oko središnjeg praznika Dan državnosti. Svaka nacija ima svoj središnji dan, evo kolega Bauk je spomenuo prije da neki to nazivaju nacionalni dan. U svakom slučaju važno je odrediti što će biti taj središnji državni praznik ili državni blagdan. I Vlada predlaže da to bude 30. svibnja. Čuli smo tijekom ove rasprave do sada da je to samo bila konstituirajuća sjednica višestranačkog, demokratski izabranog Sabora nakon komunističke diktature. I to je točno ali da je bilo samo to onda možda bi govorili isključivo u tom kontekstu Dana Hrvatskoga sabora. Da, neki su rekli bilo je to ili bio taj trenutak kada se dogodila promjena vlasti i to je točno ali da je to samo promjena vlasti onda bi to ostalo u nekoj stranačkoj dimenziji. Međutim mi danas imamo prijedlog da to bude Dan državnosti, da to bude središnji blagdan RH i ima utemeljenja u Ustavu zašto je to tako predloženo, zašto je to tako. Ja ću još jednom podsjetiti što piše u hrvatskom ustavu a mi smo svi dali, svi u ovoj sabornici smo dali prisegu na taj Ustav i prihvatili ove ustavne vrijednosti. Dakle piše na povijesnoj prekretnici odbacivanja komunističkog sustava i promjena međunarodnog poretka u Europi hrvatski narod na prvim demokratskim izborima 1990. slobodnom izraženom voljom potvrdio svoju tisućgodišnju državnu samobitnost. Dakle vidimo da je taj 30. svibnja 1990. ne samo konstituirajuća sjednica prvog demokratski izabranog Sabora, ne samo promjena vlasti nego prijelomni trenutak u hrvatskoj povijesti, sinteza svih težnji kroz povijesti hrvatskog naroda za svojom državom. Imamo u izvorišnim osnovama koje su sve te težnje bile, nabrojane su od 7. stoljeća pa do tog prijelomnog trenutka kako piše u Ustavu. I upravo zbog toga je taj dan 30. svibnja središnji dan, središnji blagdan, Dan državnosti. To je razlog zbog kojeg ovaj prijedlog će imati i moju potporu i potporu vladajuće većine ali ja sam uvjeren i potporu hrvatskih građana. Činjenica jest da se taj datum slavio '90.-tih godina, da je prihvaćen bio u narodu i da je kada došlo do promjene vlasti 2000. kad se to ukinulo, da je došlo do jedne zbunjenost kod naših građana. Činjenica jest da danas većina hrvatskih građana ne zna točno koji su ti povijesni datumi koji bi se trebali slaviti, a u Ustavu jasno je određeno kako je to jedan prijelomni trenutak, kako je to ne samo taj trenutak, nego sinteza svih težnji hrvatskog naroda kroz stoljeća za svoju samobitnost. I upravo zbog toga to želimo da bude Dan državnosti. Jasno je da ima drugih trenutaka u povijesti 25. lipnja 1991. ili 8. listopada 1991. koji imaju svoj značaj i uvijek će biti prostora da možemo razgovarati kako to se treba dostojno obilježiti, ali ne bi trebalo biti sporno prihvatiti ove ustavne kategorije, ovaj dio Ustava koji doista nam govori o tome da je 30. svibanj 1990. taj trenutak kada je otvoren put prema hrvatskoj nezavisnosti koja je onda kasnije proglašena 25. lipnja 1991. I zbog toga doista mislim, da je opravdano da to bude središnji datum. Čuli smo od kolega Bauka da i glavna oporbena stranka sa tim datumom 30. svibnja '90. nema nekih problema, možda i on govori o tome da treba biti neki drugi izričaj, govori o tome da možda se to zove nacionalni dan, ali u suštini da nema problema da to bude doista prihvaćen kao blagdan. I bez obzira što u ovoj raspravi i kasnije kada dođe do glasovanja će biti možda i različitih stajališta ja sam uvjeren da to je datum koji doista može ujediniti sve nas, sve hrvatske građane i proslaviti taj dan kao Dan državnosti. Utoliko će 30. svibnja 1990. biti i zapamćen i kod mlađih generacija koji su danas evo u školskom sustavu koji će moći i uoči to blagdana se prisjetiti tih povijesnih trenutaka tog momenta kada je došlo do te euforije kod hrvatskoga naroda da se može ići svojim samostalnim putem. I to jest izraženo na slobodnim izborima i upravo zbog toga tako piše u našem Ustavu. I moramo biti vjerni tim ustavnim kategorijama. Taj odlomak izvorišnih osnova hrvatskog Ustava ne može se čuti da je često citiran u javnosti i zato mislim da je i ovo prilika da ga mi ovdje naglasimo. Doista, to nije bio samo trenutak kad se promijenila vlast, to nije bio samo prijelaz iz jednog sustava u drugi, ali je bio i to i doista i odbacivanje komunističkog režima ugrađen kao ustavna kategorija. Dakle, moramo to poštivati i ja vjerujem da nitko ne bi smio imati problema s tom ustavnom kategorijom ako je demokrat i ako je domoljub, a ja vjerujem da svatko tko je dao prisegu da će se držati te prisege. I upravo zbog toga držim da 30. svibnja 1990. je taj prijelomni trenutak koji mi moramo ovdje istaknuti kao središnji blagdan RH koji će se slaviti diljem Hrvatske, u iseljenoj Hrvatskoj i u svim našim veleposlanstvima, kada ćemo pozvati cijeli svijet da se s nama raduje što je Hrvatska slobodna, demokratska i nezavisna država.
Hvala lijepa. Imamo nekoliko replika, prva je poštovanog zastupnika Stričaka. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Stier u Članku 1. se navode državni blagdani, 1. siječanj Nova godina kad se svi veselimo, radujemo, slavimo i npr. 1. studeni Svi sveti kad u tišini, paljenjem svijeća, sa suzom u oku prisjećamo se svojih najmilijih, najdražih preminulih. I sad imamo dva blagdana i toliko različitog karaktera. I sad kad slušam raspravu vezanu na 18. studenog Dan sjećanja na žrtve Domovinskog rata i dan sjećanja na žrtvu Vukovara i Škarbrnje, zapitam se zaista da li netko može biti toliko glup ili blesav da ne razumije što taj dan treba simbolizirati. Hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Stiera.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Stričak, pijetet prema žrtvi Vukovara i Škabrnje i svih žrtava velikosrpske agresije je nešto što doista je civilizacijska razina. Dakle, cijela Hrvatska, a ja bih rekao cijeli civilizirani svijet mora se pokloniti toj žrtvi. I to je ono što se želi ovdje postići. Dakle, dan sjećanja, dan koji će biti obilježen na taj način da se možemo prisjetiti, odati pijetete toj žrtvi da svjesni toga danas smognemo snage graditi jednu Hrvatsku koja neće nikada više biti napadnuta ili ugrožena, njena sloboda kao što je to bilo dana, gdje će naša djeca i buduće generacije moći živjeti u slobodi.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Ante Babića.
Hvala lijepo. Poštovani kolega Stier, padom Berlinskog zida 3. listopada '89. godine ujedinjenjem istočne i zapadne Njemačke je bila sveopća euforija u Njemačkoj i nakon toga iako je Njemačka federalna država taj dan postao je dan, blagdan u Republici Njemačkoj za sve pokrajine odnosno zemlje Savezne Republike Njemačke. Rekli ste da i u raspravi da bi bilo dobro da ono bude što konstruktivnije, odnosno da bude konsensualno, na što je, i evo, i Klub SDP-a nešto slično govorio. Svi bismo to voljeli, međutim, to sigurno neće biti tako. Ali ne čini li vam se da je tada vladajuća koalicija s namjernom unijela konfuziju i zapravo ukidajući blagdan Dana državnosti jer hrvatski narod je čekao svoju državu skoro 1000 godina i ta frustracija je bila silna i zato mislim da je izmjenama i dopunama ovog zakona zapravo odvraćanje od Dana državnosti je zapravo [[Upadica: Hvala.]] vraćanje i sigurnosti hrvatskog naroda odnosno želja i ponosa prema hrvatskoj državi.
Odgovor poštovanog zastupnika Stiera.
Hvala g. potpredsjedniče. Kolega Babiću, slažem se s vama. Ovo je i intencija ovog prijedloga je doista da imamo jedan datum koji će u narodu se moći proslaviti, zaživio je 90-ih i dan danas iako je prošlo dosta godina od onog trenutka kada je ukinut, ljudi govore o 30. svibnja kao Dan državnosti, dakle sjećaju se toga i vjerujem da je na temelju upravo ne samo tog osjećaja i tih emocija koje žive u narodu, nego i na temelju upravo i ovoga što piše u Ustavu, to središnji blagdan RH koji ćemo moći svi hrvatski građani slaviti.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Kažimira Varde, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče HS-a. Kolega Stier, odmah da naglasim da se u cijelosti slažem sa vašom raspravom jer kad bi otvorili povijesnu saborsku škrinju ili škrinju HS-a, onda bi stvarno kroz cijelo razdoblje vidjeli u toj škrinji dokumente koji upravo pokazuju da je Sabor bilo to tijelo koje je čuvalo državnost i samostalnost naroda i države hrvatske i dobro je da ste podsjetili, pa i sve nas na ove ustavne odredbe jer to je zapravo temelj nove Hrvatske. Hvala vam lijepo.
Odgovor poštovanog zastupnika Stiera.
Da, hvala vam kolega na tome što ste još jednom spomenuli ove ustavne odredbe jer napominjem, još jednom. Ne može se često čuti taj citat iz hrvatskoga Ustava, a Ustav ne možemo prihvatiti samo parcijalno, samo neke odredbe, a pogotovo ne možemo izbaciti ili zanemariti ovu odredbu koja govori da je taj trenutak, 30. svibnja 1990. sinteza svih nastojanja kroz generacije hrvatskoga naroda za svojom državom. Dakle, to je izuzetno važan moment i zato je na taj način to napisano u hrvatskome Ustavu, a na temelju toga onda je potpuno opravdano da 30. svibnja bude Dan državnosti.
Sljedeća pojedinačna rasprava bit će poštovanog zastupnika Arsena Bauka. Izvolite.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče. Poštovane kolegice i kolege, prva rečenica g. Stiera o tome da Zakon o blagdanima nije samo popis neradnih dana i kalendar, nema kalendarski prizvuk je i prva rečenica s kojom sam i ja želio započeti svoju pojedinačnu raspravu. Doista u blagdanima, u popisu blagdana vidi se određeni pa i identitetski, ima identitetsku notu svake države, svakog društva ili na kraju krajeva, svakog parlamenta koji je takav zakon i donio. Ono što je dobro da ni ovaj zakon ne predviđa neki veliki odmak od onoga što je dosad bilo na snazi kad se tiče samih datuma. I 30. svibnja i 25. lipnja i 8. listopada su bili i u dosadašnjem zakonu, samo su bile drugačije povijesno vrednovane. Neki su bili spomendan, neki su bili državni blagdani. Uvođenje također novog državnog blagdana 18.11. iako obzirom da je g. Tuđman najavio, amandman HDZ-a, dakle onda sad ne znam koji je točno formalni status tog dana, Klub SDP-a je dao amandmane kojim bi se taj dan obilježavao kao spomendan, ali bi bio i neradni, mislim da to u konačnici najbolje oslikavao karakter, kako bi ga trebalo obilježavati a dalo bi mu i značaj da bude neradni dan i ostajemo onda u ovoj priči kod ovog trokuta iz 90. i 91., 30. svibnja, 25. lipnja, 8. listopada. Sva tri datuma su važna, međutim, treba znati što obilježavamo, dakle, ako obilježavamo konstituiranje Sabora, onda obilježavamo i odluke koje je donio taj saziv Sabora. Dakle, 25. lipnja donio je odluku o suverenosti i samostalnosti i Deklaraciju o proglašenju suverene i samostalne RH koja je nakon nekoliko dana zbog pritiska i iz EU, iz inozemstva malo suspendirana, stavljaju van snage, a onda je 8. listopada donio, kako bi Boris Jonhson rekao, bez if i but, dakle donio odluku o raskidu svih državno-pravnih sveza i tog dana nije više bilo priče o savezu suverenih država o razdruživanju, o taktičkim rasprava po tom pitanju. Naime, jedan od zastupnika HDZ-a iz 1991. godine g. Krpina rekao je, citiram, vi znate da je nama postavljena zamka da ako se ikako bude moguće, Hrvatsku optuži za ocijepljenje. To je 25. lipnja 1991. rečeno. Dakle, to je još bilo taktiziranje. Nakon što je počeo rat, nakon što je počela otvorena agresija na RH, 8. listopada 91. nikome nije palo na pamet govoriti, još ćemo mi razgovarati, još ćemo vidjeti pa će teći proces, nego je bilo, SFRJ više nema, raskidamo sve državno-pravne sveze jer od tog dana na čelu SFRJ je bio predstavnik Hrvatske, Stipe Mesić je bio predsjednik predsjedništva izabran u 7. mj. 91., dakle nakon ovoga što se predlaže da bude Dan neovisnosti. Međutim, činjenica je po momo mišljenju da jedan od ta dva datuma treba biti državni blagdan Dan neovisnosti. Blagdan, ne spomendan, blagdan. Neradni dan, dakle sa svim onim, sa svime onime što takav datum, proglašenje samostalnosti donosi. Da, 25. lipnja smo donijeli odluku sami, prisiljeni smo da je malo korigiramo 15 dana nakon toga, ali u 10. mj. više nije bilo nikakvih ali i ako. Bilo je to je to. Nema više. Mnoge države u Europi imaju dan neovisnosti, obilježavaju blagdane, neki imaju dva dana neovisnosti, kao recimo baltičke zemlje jer su bile 18. pa 90-ih godina, Cipar ima 4 dana, ima dan grčke neovisnosti i dan svoje neovisnosti, itd. Recimo, nacionalni dan u Švedskoj je izbor kralja Gustava 1523., nacionalni dan Luksemburga je rođendan Velikog vojvode iako mu to nije rođendan. Nacionalni dan Francuske je pad Bastille 1789., nacionalni dan u Belgiji je dan kada je vojvoda položio zakletvu i Belgija postala ustavna monarhija. Dan uspostave mađarske države je kanonizacija Sv. Stjepana iz 1083., dan pobjede je na Malti, dan pobjede protiv otomanske flote 1565., zatim francuske blokade 1800. i pobjede protiv Talijana 43., netko Miri Bulju treba reći da Slovačka i Italija i mnoge druge zemlje slave dan ustanka protiv fašizma, tako da on je rekao da to samo rade Hrvatska i Srbija, pa mu i to treba reći. Imamo zatim mnoge, dakle, dan nezavisnosti u mnogim zemljama je deklaracija o nezavisnosti i to je ono što je, to je ono što je treba biti u Hrvatskoj. Dan borbe za slobodu i demokraciju je u Češkoj i Slovačkoj su demonstracije protiv nacista i Baršunasta revolucija 1989., dakle 17.11. Prema tome, različite države na različite načine vrednuju svoje nacionalne blagdane i datume. Prema tome, Hrvatska neće biti u tome izuzetak. Dan državnosti imaju Slovenija kojima je Dan državnosti 25. lipnja 1991., a i oni su bili u komunističkom režimu i oni dugo nisu imali državu pa onda ne obilježavaju konstituiranje slovenske skupštine nakon izbora. Valjda zato što je tamo pobijedilo 9 stranaka pa nijedna nije toliko vezana za taj kao što je HDZ za 30. svibnja, ali u istoj su povijesnoj situaciji bili kao i mi. 25. lipnja imaju Dan državnosti. Češka ima, također, Dan češke statnosti, dakle, Dan državnosti, ostale države ili imaju nacionalni dan ili dan republike ili dan nezavisnosti. Prema tome, što se tiče naziva blagdana i njihovog vrednovanja, to je još uvijek otvorena rasprava. Bilo bi bolje da je ova rasprava u redovnoj proceduri, dakle da danas izmijenimo mišljenja, nakon toga se nađemo, donesemo zakon koji bi mogao dobiti preko 100 glasova u Saboru a ne da donesemo zakon koji neće dostići niti 85 jer onda nešto s time ne valja. Razlozi donošenja ovog zakona su po meni nažalost ipak dnevno politički. Dakle, koji je racio donositi zakon po hitnom postupku mjesec dana prije izbora za predsjednika, osim ako nije predizborni? Zakon koji stupa na snagu 1. siječnja 2020. g., imamo vremena da ovo bude prvo čitanje, da na sljedećoj sjednici imamo drugo čitanje i da pokušamo naći zakon koji će dobiti što je veći broj glasova koje neće biti potrebo mijenjati kada netko drugi bude imao priliku i mogućnost to promijeniti. Ako je to moguće, ali nije moguće ako je to predizborni zakon jer na ovim izborima nemamo iste interese. Dakle, ako je ovo zakon za budućnost, onda je minimalno potrebno učiniti taj jedan mali korak, da sjednemo za stol i kažemo, to je to i da dođemo tu i da dobije 100 glasova, ali kako je ovo predizborni zakon onda to nažalost neće bit moguće, ali upravo zbog toga, o njemu sam u ime kluba govorio kao da nije predizborni zakon, izrekao sam ono što moja stranka o tome misli, dat ćemo i kao klub zastupnika i kao zastupnici pojedinci amandmane i o ovisnosti od rezultata izjašnjavanja o tim amandmanima donijeti odluku kako ćemo glasati za zakon. Ako bude neki drugi amandman koji će se moći dogovoriti, neke ćemo povući, to je ono što bi u demokratskoj normalnoj državi trebalo. Dakle, 30. svibnja 90. kao što sam rekao je važan dan za hrvatsku povijest, dan koji bi trebalo, ako ga se osmisli kao središnji državni blagdan, a moj stav je da će sljedeći državni blagdan, koji god bude datum dan državnosti biti 5. kolovoz. Taj datum će se slaviti najsvečanije, to je tako. Dakle, ... [[Govornik se ne razumije.]] će bit središnji državni blagdan, pa nemojmo onda govoriti o središnjem državnom blagdanu 30. svibnju, ali kako ti blagdani, kako ti blagdani uglavnom nas vezuju uz povijesne događaje, onda ovaj blagdan može nas vezati i okrenuti prema budućnosti, kao što sam rekao, državnost je u Ustavu još od 7. od kneževina iz 7. stoljeća, a republika se nadam da će trajati puno, puno duže. Hvala.
Imamo replike, prva je poštovanog zastupnika Mrsića.
... [[Govornik nije uključen.]] hvala lijepo poštovani kolega Bauk. S obzirom da evo HDZ ima dan kada su pobijedili na izborima pa će to slaviti cijela Hrvatska, ja sam predložio amandman da u Hrvatskoj slavimo 3. siječnja kao spomendan na dan demokracije i pluralizma u Hrvatskoj jer tada je pravi, potpuno konstituiran Hrvatski sabor i Hrvatska je postala prava pluralna demokracija i tad smo krenuli putem integracije u međunarodne institucije u kojem smo težili, u NATO i EU. Jasno da 30. svibnja je konstituiran Sabor koji je sastojao se od stranaka koji su bili na izborima, ali prava pluralna demokracija, Sabor koji liči na Sabor europskih demokratskih država je konstituiran 3. siječnja, kome to to bilo pravo ili ne pa sam predložio da to bude spomendan, Dan demokratskog pluralizma, g. Boriću je sve smiješno ali šta, možemo, on ionako ništa ne razumije.
Poštovani zastupnik Bauk.
Najprije jedan mali ispravak, nije tad konstituiran nego su tad održani izori, 3. siječnja 2000. ali ima tu neke analogije s 30. svibnja. Naime, do 3. siječnja Hrvatska je bila u međunarodnoj izolaciji i zatvoreni su joj bili svi pristupni putevi EU-u i NATO-u. Tek konstituiranjem Sabora i izborom Vlade koja je izabrana na treće siječanjskim izborima, počeo je onaj drugi korak, strateški korak Predsjednika Tuđmana a to je pristupanje EU-u i NATO-u i za vrijeme tog saziva Sabora treće siječanjskog, potpisan je sporazum o stabilizaciji i pridruživanje, otvoreni su pregovori i Hrvatska je primljena u partnerstvo za mir što je bio put Hrvatske, put na zapad, da tako kažem. Prema tome, ako vi predložite da to bude spomendan, ja ću osobno pritisnuti zeleno da to bude spomendan, hvala.
Slijedeća replika je poštovanog Kovača.
Hvala lijepa uvaženi g. predsjedatelju. Samo sam vam htio precizirati kad je riječ o Brijunskoj deklaraciji, znači tom deklaracijom nisu stavljeni izvan snage akti doneseni 25. lipnja, oni su samo, odgođena je njihova primjena. To je važno. Znači nisu izvan snage, samo su odgođeni privremeno, hvala lijepo.
Poštovani zastupnik Bauk.
Povijesno ste vjerojatno u pravu obzirom da je ovo politička rasprava, onda je u osnovni dakle ako je odgođena primjena, to znači da Deklaracija o suverenosti, odluka o samostalnost i suverenosti nije stupila na snagu, onda je stupila na snagu 8. 10. pa onda tad više nije bilo „if“ and „but“, dakle nije bilo „ako“ i „možda“, „ako“ i „ali“ i zbog toga, dakle to je jedna vrlo jednostavna činjenica, do 25. 6. '91. bili smo dio federacije, međunarodno priznate SFRJ onda smo 25. 6. proglasili nezavisnost, predsjednik Sabora je rekao rođena je država Hrvatska, neka joj je dugi i sretan život, onda je krenulo to što je krenulo, onda su došli ti brijunski pregovori pa je onda još 3. mj. bila Jugoslavija na silu i onda je od 8. listopada pa do vječnosti ovdje Hrvatska i to je datum koji treba biti blagdan, barem ja mislim, ali sam spreman čuti i druga mišljenja, hvala.
Hvala. Slijedeća rasprava bit će poštovanog zastupnika Tomislava Lipošćaka.
Zahvaljujem potpredsjedniče, uvaženi ministre sa suradnicima. Pa na samom početku bih želio još jednom naglasiti kako sa ovim zakonskim prijedlogom niti mijenja ukupni broj neradnih dana na godišnjoj razini niti se provedba novog zakona dodatno opterećuje državni proračun. Kratko bi se osvrnuo i na povratak Dana državnosti, na povratak 30. svibnja na popis blagdana koji se između ostalog kao takav i obilježavao i slavio sve do 2001. godine. I ne ulazeći u polemiku oko ostalih datuma, ovaj datum je uistinu 30. svibnja duboko ukorijenjen u svijest hrvatskoga naroda upravo baš i kao Dan državnosti, kao dan konstituiranja prvog višestranačkog Sabora i zapravo kao jedan odraz demokratske volje hrvatskoga naroda. Također, podizanje Dana sjećanja Vukovara, žrtve Vukovara i Škabrnje na jednu višu stepenicu te dodavanje Dana sjećanja na žrtve Domovinskoga rata također pozdravljam. Žrtve Vukovara i žrtve Škabrnje na široko su poznate nažalost hrvatskoj javnosti, kažem nažalost zbog obujma, zbog razmjera žrtve koju su podnesli, koji su platili ti gradovi i naravno da bismo svi više voljeli da te gradove pamtimo po nečemu drugome, ljepšem i pozitivnijem. Uvođenje sjećanja dana na žrtve Domovinskog rata, odaje se zapravo počast svim onim drugim gradovima, svim drugim herojima, svim drugim žrtvama koje su također podnesle veliku žrtvu ali možda nisu toliko eksponirane i toliko poznate samoj hrvatskoj javnosti i zato i cijenim što su se i u pismenom obrazloženju ovoga zakona našle imena žrtava i branitelja i Saborskog i Slunja i Cetingrada i Rakovice. I na ovaj način zapravo i ovi dani koji su pred nama, izrazito su teški upravo za te krajeve. Saborsko 12. studeni, Rakovica 15. studeni, Slunj 16. studeni, Cetingrad 27. studeni. I zato bih onima koji komentiraju da ljudi nemaju nikakav odnos prema ovim danima i da ih ne treba obilježavati, poručio samo jednu stvar, gospodo, nemojte to činiti, molim vas. Pitajte ljude koji danas tamo žive kakav odnos imaju prema ovim danima, pitajte ih kako doživljaju ove rasprave i kako na sve to gledaju a osobito u ovima za njih posebno teškim danima studenoga. I zaključit ću samo, slavimo Dan državnosti jer svakako imamo razloga za to, sjećajmo se žrtava i Saborskoga i Slunja, Cetingrada, Rakovice, naravno Vukovara i Škabrnje ali sjećajmo se i svih ostalih žrtava Domovinskoga rata i njegovih heroja, hvala lijepo.
Hvala lijepa. Slijedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Josipa Borića.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče. Pa evo želim nešto reći i ja o ovom Zakonu o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u RH. Čuli smo podosta toga danas i više-manje to bilo uredu dok se nije podigao g. Stazić i onako besramno veličao dostignuća jedne propale države Jugoslavije u kojem je plakao, izazivao vrijeme, u kojem su kao mirovine bile velike, u kojem su se gradili nekakvi veliki infrastrukturni objekti, u kojem je Tito svaki dan bio u ovom uredu u kojem je spominjao štošta, ali i zaboravio spomenuti i neke druge stvari, zaboravio je spomenuti Goli otok, Grgur, sve one zatvore, kazamate, sve ono što je ta ista država stvorila jer mu to vjerojatno nije bilo uputno i pokušavajući to i takvu raspravu staviti u današnji kontekst jasno je da o ovakvom zakonu možemo raspravljati na puno načina, kolega Bauk je također pokazao da ima izvrsnu ovaj inovativnost na koji način sve ovo što se uobličilo u prijedlog zakona treba dovesti u pitanje, a to je bio jedan način da se osmisli što više nekakvih mogućih blagdana, spomendana, neradnih dana, kako bi sve to postalo jedna miješana salata iz koje se onda ne vidi ono što je bila jedna normalna namjera i ove Vlade da pokuša konačno vratiti građanima ono što su imali i što su im ti isti oduzeli, tada nikoga ne pitajući i radeći ono što su htjeli, nije njih tada puno bilo briga za procedure, imali su veliku većinu, to je ta treće januarska vlast, čuli smo evo i jednog bivšeg člana SDP-a koji predlaže da to bude i spomendan, taj 3.1. jer da je to tek dan kada RH počinje živjeti demokraciju u pravom smislu riječi jer sve poslije toga je bilo dobro, da je ovaj HS ovakav kakav je prazan gotovo ne, u današnjim vremenima, u stvari moderan i dobar, a ne onaj koji je stalno bio krcat, u kojim su se donosile najvažnije odluke, u kojemu su postojala puno bolja pravila, moram i to reć, u kojim su se ljudi uvažavali na drugačiji način i u kojem nije bilo likova ili saborskih zastupnika koji su se ponašali na način na koji se ponašaju neki današnji saborski zastupnici, htjeli mi to priznati možda ili ne i to bi tek trebao biti onda još jedan od spomendana valjda kojeg bi trebali slaviti i u cijeloj toj inovativnosti u kojoj g. Klisović preskače sve od dostignuća ovog vremena i skače u povijest neke druge datume i on nudi neka nova rješenja kada bi trebalo biti Dana državnosti, sve samo ne bi li se spomenuo 30. svibnja '90.-te kada nitko ne može osporiti da je konstituiran prvi višestranački sabor u RH i rekao sam koji su tada bili rezultati, 30. svibnja HDZ 205 mandata, SKH SDP 107, pa onda Koalicija narodnog sporazuma, SDS i nešto neovisnih, ukupno 351 zastupnik u 3 doma, možda ih je smetalo to SKH SDP, možda ih smeta što postoje i video uraci u kojima imamo govor jedne tadašnje zastupnice nakon što je odsvirana hrvatska himna, koja izlazi na govornicu i govori nismo se dogovorili, mi želimo da se svira i himna „Hej Slaveni“ jer je ona još mnogima draga i na srcu. Znači, i onda dovodimo u pitanje što je početak hrvatske državnosti, kada smo mi to postali država, što je prije kokoš ili jaje, jel bi bilo 25.6. da nije bilo 30.5., da li bi to sve imalo slijed da nije bilo tog i cijeli dan oko toga, ali samo da se zamagli ono što je važno, da želi ova Vlada vratiti Dan državnosti 30. svibnja, to je bio dan kojeg se i ja sjećam vrlo rado i kojeg smo obilježavali na vrlo drugačiji način nego što obilježavamo današnji Dan državnosti za kojeg nitko ni ne zna kad je i to je istina i to treba reći i ne izmišljati razloge zašto nešto ne treba biti. I čudi me da u cijeloj toj inovativnosti nisu se sjetili još jednog dana, a to je dan kad im je umro Tito, pa da i njega predlože za nekakav spomendan s obzirom da 25.5. obilježavaju u Kumrovcu, pa da bude i taj dan nešto, vjerojatno im više nije bio dovoljno važan iako se pozivaju na njega u mnogim svojim raspravama, jer naravno da svatko od nas, danas smo to čuli, slavi na svoj način i čuli smo da ovaj Dan sjećanja na žrtve domovinskog rata i žrtve Vukovara i Škabrnje u stvari slavlje i tu se pokušavalo reći da je Dan sjećanja u stvari slavlje, da mi svaki dan moramo pjevat kad su blagdani, njih 13, pa ima tu blagdana kad se ne pjeva vjerojatno, kada se imamo pravo sjetiti, kao što je i Dan mrtvih, tad se imamo pravo sjetiti naših najbližih, najdražih, na svoj način, kao što se možemo sjetit i ovdje, ali nije njihov smisao bio u tome, kažem, da pokušaju naći što je dobro u zakonu, nego kako to sve zamagliti i stvoriti jedan nered u onome što je vrlo jasno napisano, ima svoj slijed, nije narušilo dostignuća koje su dosadašnji zakoni imali, ali je promijenilo dva važna datuma, za hrvatske građane ja mislim da će se najveća većina s njime složiti i opet nas tjeraju u ono vrijeme, kažem, sa svojim raspravama, a nama to spočitavaju, kad su bili vlast i kad su proveli politiku mi ili oni i tu traže sada razlog zašto nešto ne bi trebalo biti, to je bilo u mandatu dok je i g. Bauk bio ministar, sad imaju malo težu podjelu, sad imamo podjelu na normalne, a i onda valjda i druge nenormalne, jer ako glasate za normalne, sve u redu, a ako ne glasate, što ste vi onda, tako je bilo i s politikom vi ili oni, jeste li nenormalni ako glasate za ove koji su kao normalni, oni sve znaju što je normalno, ali jednostavno što su onda svi oni drugi, kakve su to poruke, jer danas kažem, sjećaju se stoga što su oni radili i kako je nastajala RH, imaju problem sa tim, sa tim 30.5., rekao sam zbog čega, gdje su i sami znali da kao SKH tada izlazit će na izbore kad su dobili dobar rezultat na prvim višestranačkim izborima, već 2.g. kasnije, na drugim parlamentarnim izborima, HDZ dobiva 85 mandata, SDP 14 138 zastupnika je imao sabor, 14 … [[Upadica iz klupe se ne razumije]] ja vam govorim što piše i što ste dobili, to je bilo odraz promišljanja hrvatskog naroda tada u tom trenutku i događaja koji su se događali i išli su svojim slijedom, tako da gospodo draga, mislim da se možemo razgovarat i da bi bilo dobro da prihvatite ono što građani misle bez uvjetovanja da li je ovim amandmanom ili onim, mi možemo ovdje ovaj nešto dogovoriti ili ne dogovoriti jer mislim da ova dva datuma ne bi trebala biti sporna, nije vas, kažem, bilo previše briga kad ste taj datum ukinuli bez puno rasprave, bez puno rasprave, tako da ova priča ima svoj smisao i nije narušila ništa od dostignutih vrijednosti, najvećih vrijednosti, a to tko će kako obilježavati te dane, evo sjetit ću se samo ovog dana koji se spominje kao spomendan, Dan žrtava totalitarnih i autoritarnih režima nacizma, fašizma i komunizma, svake godine odlazimo 23.8. na Goli otok ili, ne znam, na Sv. Grgur gdje je Vlada postavila dvije ploče da se sjetimo i tih žrtava, nikada nitko iz SDP-a ne želi doći na taj, koliko god puta ih pozivali, nitko [[Upadica iz klupe: Daleko je]] daleko je, ne želimo, ne sjećamo se tih dana iz Jugoslavije i to je jednostavno, jednostavno problematično, ali ćemo vas sve prozvati ako niste došli tamo gdje mi mislimo da trebate biti i taj način komunikacije nije dobar za hrvatske građane, a ovo ne donosimo i nema pravo od nas saborskih zastupnika nitko da ima svaki svoj spomendan ili blagdan, ovo je za građane RH, ono što mi smatramo da bi zadovoljio najveći broj hrvatskih građana, ne ideologiju i ne part, kako nam želite nametnuti i nismo pobijedili 30.5. g. Mrsić, nego puno malo prije toga, kao što ni vi niste konstituirani 3.1., nego ste tada večer slavili onu svoju veliku vlast koja je u prvom koraku pomela nekoliko tisuća ljudi na svim pozicijama ne bi li se uspostavila onako kako ste mislili, međutim sva sreća nije dugo trajalo.
A imamo dvije replike, prva je poštovanog zastupnika Ante Babića, izvolite.
Hvala. Poštovani kolega Boriću, upravo ste na početku rekli, problem koji tišti veliku većinu građana, a i vi dolazite s jednog otoka gdje su bila dva otoka, dva otoka terora, zapravo poniženja i otoka smrti, sad ste ih na kraju zapravo spomenuli, al ne samo to, ljudi se sjećaju migracija, zabrane vjeroispovijesti, slobode govora, konfiskacija, oduzimanja vlasništva, nacionalizacija i nakon svega toga stvorite modernu hrvatsku državu u ratu za kojeg znaju da su ih napadale one snage za koje se neki danas u HS imaju lijepe riječi hvale JNA i to je ljudima bila frustracija nakon 2001.g. kada im ukinete tako nešto što su čekali gotovo 1000.g. normalno je da su iskazivali svoj revolt jer su govorili, i ja se slažem s tim, da se stvori jedna konfuzija hrvatske državnosti odnosno da se ona kao takva oslabi i koliko je god moguće da što prije propadne. Hvala.
Poštovani zastupnik Borić.
Zato sam u uvodnom dijelu kolega Babić i rekao da me iznenadila rasprava g. Stazića koji je veličao besramno propalu Jugoslaviju i sve dostignuća te države jer sjetimo se njegovih riječi koje su danas i spomenute ovdje koje je negdje i zapisivao, da '45.-te nisu dovršili posao kako treba, da nisu, a onda iz svih ostalih njegovih nepodopština koje je govorio o samoj RH, iako se ja pitam što je on to bio u toj Jugoslaviji, mislim da nije bio ništa, a ovo je … [[Upadica iz klupe se ne razumije]] nije ni bio u partiji, nema veze, a ovo je dogurao do mjesta potpredsjednika HS i ne, jednostavno mu ne može uć ispod kože, jednostavno ima problema sa ovom državom i sjedi uredno ovdje već nekoliko mandata, to je taj naš problem kojeg imamo, nije to zabranjeno, ali očito kad tako govoriš o svojoj državi, o svom narodu i veličaš nešto drugo, jednostavno imaš problem sa sobom.
Slijedeća replika poštovanog zastupnika Bauka.
g. Boriću, nismo predložili spomendan 4. svibanj 1505 jel tako, kao dan Titove smrti, znate zašto, pa više od pola vaše stranke je plakalo tada, onda vi predložite, više od pola stranke i barem 2/3 rukovodstva, al nema veze, to je sad ili barem njihovi roditelji. Prema tome, ta priča o tome tko je odakle prešo, tko je gdje bio prije '90.-te je vrlo, vrlo ovoga, vrlo jednostavna, 80 000 onih koji su bili u partiji prešle u HDZ, a ovoga negdje 5000 onih kojih je bilo u partiji ostalo u SDP-u i negdje 100 i nešto tisuća ljudi nije više bilo politički aktivno, prema tome ta priča o tome što je bilo prije '90.-te tiče se dosta i HDZ-a, pa nemojmo to otvarati, neće bit spomendan, ovi će žalit u tišini koji već žale. Hvala.
Slijedeća pojedinačna rasprava bit će poštovanog zastupnika, a pardon, odgovor poštovanog.
Hvala. Kolega Bauk, te vaše priče o tome koliko je negdje nešto ovaj kome prešao, mislim da smo to već raspravili, kolega Tuđman, ja mislim da ste to jako dobro bili objasnili i to je jedan način na koji se htjelo ovaj stvarati između svih u ovoj državi odnos u kojem bi trebali svi biti zbunjeni, jednostavno da više nitko ne zna kome tko pripada e, pa onda ovi su prelazili na ovu stranu, ovi na onu, mogo bi ja govorit o tome tko su članovi HSP-a recimo ili negdje drugdje itd. itd., ali koji je smisao od toga sada, zar vam ja to ne mogu reći znači u nekoj svojoj raspravi, dal to vas vrijeđa što sam reko, znači ta, jednostavno ono što je temelj cijele ove priče, prihvatite ova dva prijedloga o kojih se najviše raspravlja i da tu nema nikakvih prijepora niti problema, nećete tu dobit minus o kojem vi razmišljate, a da ćete dobiti pluseve na nekim drugim pričama koje pokušavate uvaliti u ovaj zakon.
Slijedeće rasprave poštovanog zastupnika Mire Kovača.
Hvala lijepo g. predsjedatelju. Evo, ovo je jedna vrlo važna tema i imamo si obvezu pokazati zrelost i odgovornost kada govorimo o državnim blagdanima i neradnim danima u RH. 30. svibnja, ja se čudim kolegama u oporbi, u SDP-u da nisu prigrlili taj datum, zašto? Dali su doprinos tom da smo mogli taj datum uzeti kao Dan državnosti. Istina je da 10. prosinca '89. g. Centralni komitet Saveza komunista Hrvatske donio odluku da se ide na višestranačke izbore, da je Savez komunista Hrvatske kongres Saveza komunista podržao tu odluku, da je u veljači iduće godine, znači '90. g. Sabor donio odluku o izborima u travnju i drugi krug u svibnju i da smo mi na tim izborima, mislim na HDZ, pobijedili, da smo imali sjednicu Sabora, konstituirajuću 30. svibnja i da je to bio prvi višestranački Sabor izabran slobodnim i tajnim glasovanje. Sabor RH kao utjelovljenje suvereniteta hrvatskoga naroda. Pa možete na to biti ponosni, dali ste svoj doprinos, ja ga priznajem a kad ste išli mijenjati 2001. g. taj zakon, ja moram reći da je mnoge ljude u Hrvatskoj duša boljela, to ste radili nepotrebno. A dali svoj doprinos tome važnome datumu i tim procesima, naravno jer ste se bojali da ćete izgubiti vlast pa je onda '89. g. i dopušteno da se ne radi na Sisvete, dopušteno je da se emitira polnoćka na televiziji i g. Račan kao čelnik Saveza komunista Hrvatske je čak čestitao katoličkim vjernicima u Hrvatskoj Božić. I svaka čast ... [[Govornik se ne razumije.]] nije pomoglo da dobijete izbore jer narod bi htio prave promjene koje je inkarnirao HDZ ali nema veze, niste jedini koji ste izgubili tada izbore, izgubile su sve druge stranke na području srednjoistočne Europe izbore, takva su bila vremena, išle su promjene i HDZ je pobijedio ali to je državni blagdan svih nas i bit će ponovno državni blagdan svih nas. Budimo na to ponosni. Inače je to i dan kada smo formalno, ako hoće na neki način odbacili komunistički sustav i volio bi da ga kao takvoga i slavimo u RH. Da bude nama svjesno da je to dan kada smo odbacili komunistički sustav kao što je to i navedeno u izvorišnim osnovama našega Ustava. Onda imamo i pandan Danu antifašističke borbe, znači imamo odbacivanje komunističkog sustava, to je taj 30. svibnja, Dan državnosti, kada se Hrvatski sabor konstituirao i imamo Dan antifašističke borbe koji se u Hrvatskoj obilježava 22. lipnja. Možemo i sad puno pričati o nekim usporedbama, ne znam, u Njemačkoj je ovako, u Danskoj je onako, možemo o tome satima, to nam neće puno pomoći, zašto? Svaki narod, svaka politička zajednica sama definira svoje državne blagdane. U Velikoj Britaniji dan oslobođenja nije državni blagdan, samo na dvama otocima, ... [[Govornik se ne razumije.]] i šta sad? A oni su pobjednici u antifašističkoj borbi u II. svj. ratu. I? To je njihova odluka. Oduka naroda, političkog naroda UK-a i Sj. Irske, to su činjenice. U Njemačkoj, u DDR-u, sad pazite, u DDR-u su imali kao blagdan i Uskrs i Duhove i Božić. U DDR-u. To je bila njihova odluka. U to vrijem u Jugoslaviji, u Narodnoj Republici Hrvatskoj, kasnije u SRH, toga nije bilo. To je bilo tako, tadašnji zakonodavci tako odlučili. Mi se odlučujemo o tome da vratimo 30. svibnja kao Dan državnosti, ponavljam vi ste sebe ugradili kao slijednici SKH-a, vi ste sebe ugradili u to, budimo na to ponosni, to je jedan konsenzus, ja vam predlažem da napravite jedan simpozij 10. prosinca, napravite simpozij kako je CK SKH predložio da ide na višestranačke izbore, to je doprinos razvijanju hrvatske demokracije i svijesti da smo svi zajedno ovdje i dijelimo istu sudbinu. Napravite to, pokažite zrelost kao što pokazujemo i mi zrelost i ostavljamo 22. lipnja kao dan antifašističke borbe. Predsjednik Tuđman je to napravio svjestan toga da je bilo prijepora. I to je prihvaćeno. Nisam bio sretan kad sam doživio kritiku kolege Đakića i ostalih u odboru, imam svoj stav. Ajmo o tome raspravljati pa ćemo na kraju iznjedriti rješenje koje će za sve nas biti važeće. Dan Domovinske zahvalnosti, zašto sad imamo Vukovar 18. 11.? Jer je na neki način ako hoćete, izgubila se smisao 5. kolovoza. 5. kolovoza je ustanovljeno kao dan zahvalnosti za sve žrtve za hrvatsku neovisnost. Došlo je do promjena 2001., preimenovan je u Dan pobjede i domovinske zahvalnosti ili Dan hrvatskih branitelja, izgubio je taj smisao. Izgubio je taj smisao. Za mene je Vukovar vezan za pobjedu jer on nije okupiran. On nije u Srbiji pa se moramo toga sjećati. Ali ponavljam, ići u zahvat koji se tiču blagdana bez prave diskusije, politikanski, dovodi do loših poteza u budućnosti. Ja vas pozivam da ne trošite vrijeme na razmišljanje o tome kako vi želite jednog dana ukinuti Dan državnosti i vraćati ga, to je neozbiljno, mi smo napravili veliku grešku tj. napravljena je velika greška, ja je nisam napravio kada je promijenjen datum kada je stavljeno 25. lipnja i sad zamislite, pazite na dan kada je većina ljudi iz SKH, SDP otišlo iz sabornice, pa ko je tu lud? Znači pokažimo ovdje zrelost, prihvatimo svi zajedno 30. svibnja, ponavljam, vi ste se ugradili u to tj. vaši prethodnici su se ugradili u taj datum, ja vam na tome čestitam. Mi smo na temelju tih demokratskih promjena imali slobodne višestranačke izbore, HDZ je na njima pobijedio i mi smo zajedno išli u stvaranje samostalne, demokratske, neovisne, suverene RH. Postigli smo konsenzus u Domovinskom ratu, pomirba, imali smo konsenzus oko ulaska u europsku obitelj, konsenzus o ulasku u atlantsku obitelj, sad stvaramo konsenzus i o BiH bez obzira na neke razlike i kod kolega u oporbi jača svijest da treba hrvatski narod štititi da je tamo ugrožen. Pa pobogu onda imajmo konsenzus i na ovom planu, nemojmo biti politikanti. 30. svibnja je dan koji sve nas spaja i kolege na ljevici i nas ovdje na desnom centru, na desnici kako god hoćete jeli, lijeva, desna strana sabora. To je dan kada smo zaista svi u Hrvatskoj bili ponosni, to je dan koji su pamtili i školarci, sad trenutno školarci nemaju neku posebnu razinu svijesti, idu oni organizirano u Vukovar, to je lijepo, to je za pohvalu ali 25. lipnja nisu doživljavali, 5. kolovoz doživljaju ali im roditelji moraju ići u Knin ili negdje drugdje da djeca malo osjete atmosferu. Ovo će biti dan koji će biti i za puk interesantan i zanimljiv i moći će puk se veseliti jednome uspjehu naše političke zajednice koja se iz političke provincije pretvorila u jednu suverenu neovisnu državu, članicu političkoga zapada i mi smo ti koji ovdje donosimo svoje blagdane. Svaka čast i kolegama u nekim drugim državama oni imaju nekakve druge dane, to ja poštujem, ja sam to sve istraživao, puno toga sam gledao, ali mi smo ti koji donosimo odluku o blagdanima u RH. Meni je drago da smo dobili ovakav prijedlog o 30. svibnja iz Hrvatske vlade od kolege ministra koji je ovdje sa svojim kolegama iz ministarstva, znači gospodine Bauk vas pozivam da pokažete zrelost i da zaista budete sretni slijedeće godine 30. svibnja da zajedno proslavimo taj Dan državnosti i dan odbacivanja komunističkog sustava. Hvala lijepo.
Imamo dosta replika na vaše izlaganje. Prva je poštovanog zastupnika Joška Klisovića.
Hvala lijepo potpredsjedniče sabora. Poštovani kolega Kovač, spomenuli ste pokojnog premijera Račan u kontekstu prvih višestranačkih izbora. U pravu ste, da on je te izbore odnosno SDP ih je izgubio, ali bilo bi lijepo da ste ga spomenuli u kontekstu osobe koja je u stvari omogućila prve višestranačke izbore, posebice da se provedu na jedan miran i demokratski način. U tim uvjetima u kojima smo živjeli to je također jedno bilo državništvo i vizionarstvo. Što se tiče vašeg argumenta da treba slaviti dan reintegracije istočnog Podunavlja i Vukovara u ustavno-pravni poredak RH, s time se u potpunosti slažem. Do jučer smo se izrugivali susjedima preko Dunava da komemoriraju svoje poraze, a mi evo sada slijedimo tu logiku razmišljanja umjesto da komemoriramo žrtve, a slavimo pobjede, a velika je pobjeda bila reintegracija [[Upadica: Hvala.]] mirna u ustavni poredak.
Odgovor poštovanog zastupnika Kovača.
Hvala lijepa. Uvaženi kolega Klisović, vi ste možda malo zakasnili pa niste čuli moje pohvale na račun gospodina Račina i tadašnjeg vodstva SKH-a, znači hrvatskih komunista. Ja sam pohvalio doprinos hrvatskih komunista '98. godine demokratskim promjenama. Naravno da su one bile donesene tu odluke pod pritiskom ili pod dojmom događanja u srednjoistočnoj Europi, u Poljskoj, u Mađarskoj, u Čehoslovačkoj, pad zida devetoga, jedanaestoga, sad tu nije, tu nije tolko bitno. Bitno je da je ta odluka donesena, da ja nju honoriram i smatram da je ona dio ovog paketa, dio ovog sklopa oko 30. svibnja. Znači svi zajedno 30. svibnja i bivši SKH-a i mi danas ovdje koji sjedimo, ja sam na to ponosan. Proslavimo taj dan i ovaj pokažimo zrelost.
Slijedeća replika poštovanog zastupnika Krešimira Varde. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Kolega Kovač, ajde da zaboravimo iz škrinje i povijesti sve to ostalo, činjenica je iz svog vlastitog iskustva da je 30. svibnja sve do promjene 2001. godine bio opće prihvaćen dan, opće prihvaćen. Ja se sjećam svog društva, svake godine na 30. svibnja 50, 60 ljudi je bilo kod mene, moja djeca i njihova djeca su znala da je to Dan državnosti 30. svibnja. Danas da ih pitate koji je to dan državnosti ne znaju. I društva su se razbila. Prema tome, prihvatimo tu činjenicu da je bio opće prihvaćen i vratimo se tamo gdje je da nas to opet sve skupa veže. Hvala vam lijepa.
Uvaženi kolega Varda ja sam to i rekao, znači ponovit ćemo ono patetično, mnoge ljude u Hrvatskoj je duša boljela zbog te rekao bih politikantske odluke da se mijenja Dan državnosti, da se prebacuje na 25. lipnja, ja sam čitao malo transkripte i te saborske rasprave i mnogi su ljudi molili tadašnju većinu da to ne čini. Ima jedan drugi aspekt i ovaj, a to je da se uvijek uzme datum koji je pogodan za proslavu. To je znači u proljeće, uglavnom je lijepo vrijeme i paše, ljudima paše, zato se recimo, zašto recimo Britanci slave …/nerazumljivo/… rođendan baš u to vrijeme, jer to je je li odgovara, dobra je sezona. Tako i mi imamo jedan lijep datum i budimo na njega ponosni i proslavimo ga. Hvala lijepo.
Slijedeće replike poštovanog zastupnika Ante Babića.
… [[Govornik nije uključen]]
Hvala. Poštovani zastupnik Kovač, odgovor.
Hvala lijepa. g. Babiću ja to teško mogu zamisliti zato što bez obzira i na peripetije i probleme koji postoje u tim društvima koji imaju dužu tradiciju faktične državnosti se takve stvari ne rade. Ja ne želim da HDZ bude čuvar domoljublja u RH, to politički nama odgovara, ali ja bih volio da i ljevica hrvatska, pa da kolege u SDP-u pjevaju hrvatsku himnu, kad se dođe u Knin, pjeva se hrvatska himna, nije bitno jesi li iz HDZ-a ili iz neke, ili može se staviti ruka na srce ako se želi, ali himna se pjeva kao što to čine i američki demokrati i francuski ljevičari, tako želim i da hrvatski ljevičari ponosno pjevaju hrvatsku himnu, nema tu da tko je veći, tko je manji Hrvat, mi smo svi Hrvati i želim da oko tih stvari, oko himne, oko blagdana, BiH, Europe, da tu nema nikakve razlike velike. Hvala lijepo.
Slijedeća replika poštovanog zastupnika Anđelka Stričaka.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Kovač, dobro ste primijetili da očito mnoge boli da se upravo Dan državnosti obilježava 30. svibnja zbog pobjede HDZ-a na prvim višestranačkim izborima, kao što je svima poznato, na prvim višestranačkim izborima pobjedu je odnio HDZ na čelu sa dr. Franjom Tuđmanom i to na politici kao prvo samostalne, suverene i neovisne RH i drugo ulazak u Euroatlantske integracije, tada EZ današnja EU i NATO savez, evo nepunih 30-tak godina poslije mi smo sve te ciljeve ostvarili, a sada je pred svima nama da radimo, da naša domovina i društvo bude što bolje, socijalno osjetljivo, gospodarska napredna i naravno da se borimo za što kvalitetniji život svih naših građana. Hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Kovača.
Hvala lijepa g. predsjedatelju. Kolega Stričak, ja potpisujem vaše teze uvedimo reda u ove bazične stvari, ovo su bazične stvari i napravimo neku vrstu inventure u RH, neku vrstu ako hoćete zasjedanja generalnih staleža i pogledajmo sebi u lice i odlučimo što u RH moramo promijeniti da napravimo konsenzus i krenimo raditi za dobrobit svih nas u RH, a trošiti vrijeme na prepucavanje jel 30. svibnja zaista izraz hrvatske državnosti ili je to nekakav HDZ-ov rođendan ili spomendan, to je zaista gubitak vremena, 30. svibnja će biti Dan državnosti za sve nas u RH i za kolegu u SDP-u i za kolegu u HDZ-u, za sve ljude u RH. Hvala lijepo.
I zadnja replike poštovanog zastupnika Arsena Bauka.
Naravno svaki zakon koji HS donese vrijedit će za sve građane RH dok se ne promijeni, pa će onda vrijedit taj drugi. g. Kovač u svojoj raspravi spominjavši datum 25. lipnja spomenuli ste nešto što bi se moglo smatrat izlaskom SDP-a iz sabornice, to je jedan mit, ali on nije utemeljen na povijesnoj istini. Naime, na početku popodnevnog dijela zasjedanja 25. lipnja Ivica Račan izašao je za govornicu i prema medijskim izvještajima dramatičnim glasom objavio kako se na kriznim područjima situacija zaoštrava i objasnio da je dio zastupnika SDP-a otišao u svoju općinu radi smirivanja stanja, zastupnici SDP-a glasali su tog dana za 3 od 4 dokumenta koji je HS donio, bili su u dvorani na videu … [[Upadica iz klupe se ne razumije]] ne, ne, Marko vaš je samo glasao za četvrti od 4, to je isto mit, dakle HS je donio 4 dokumenta, za 3 dokumenta je glasao SDP, bili su u dvorani i vidite na videu kada ide pljesak da plješće Ivica Račan, sjedio je na ovome tu čini mi se u [[Upadica: Hvala]] trećem redu, tako da zbog povijesne istine [[Upadica: Poštovani…]] činjenica je da dio srpskih zastupnika [[Upadica: …zastupnik Kovač]] koji su neki bili u SDP-u, a neki u SDS-u otišli [[Upadica: Hvala]] ali SDP je bio u dvorani i glasao za 3 od 4 dokumenta. Ispričavam se na … [[Govornik se ne razumije]]
Kolega Kovač izvolite.
Hvala lijepo g. predsjedatelju, pa upravo zbog toga sam rekao kolega Bauk, napravite simpozij, napravite konferenciju npr. 10. prosinca i napravite suočnu raspravu, pozovite ljude koji će govoriti o tome na koji način su hrvatski komunisti dali doprinos demokratskim promjenama u RH je li i stvaranju samostalne RH, pa ja sam za to, ja sam to rekao, pa možete tom prigodom nekoga pozvati koji će svjedočiti o tome zašto su neki ljudi izašli iz sabornice, ja sam prvi za to, al napravite to, zašto bi to radio kolega Kovač iz HDZ-a, to nije moj posao, trebam da se bavim drugim stvarima, nisam, ja jesam povjesničar, ne bavim se trenutno time, al to je vaš posao, to je posao za povjesničare bliske SDP-u, vi to napravite, evo ja sam za to, možda će čak i Vlada dat nešto malo novaca, pomoći će tako, g. ministre da se malo pomogne, to je za opću stvar u RH. Hvala lijepo.
Slijedeće rasprave poštovanog zastupnika Josipa Đakića.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče HS, g. ministre, pa evo ovaj Konačni prijedlog zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u RH je nužda i potreba kako bi se ispravila jedna nepravda koja je učinjena 2001.g., nepravda koja nije trebala biti ni inicirana, o njoj je govorio i sami inicijator kako je pogriješio, ispričao se i rekao je da je teško pogriješio. Ja ću inzistirati na tome kako je pokojni Ivo Škrabalo jasno nedvosmisleno uputio ispriku da to nije trebao inicirati iako je njegov suradnik tada bila i Ljubica Lalić iz HSS-a koja je to zajedno s njim inicirala uz svesrdnu podršku SDP-a to je izglasano. Ja bih danas stvarno volio da bi ovaj novi prijedlog u kojem 30. svibnja postaje Dan državnosti i blagdan, neradni dan koji je stvarno hrvatski narod euforično primio u proteklim vremenima, a danas doživio konfuziju u nesnalaženju, zbunjenosti zapravo nedorečenosti zakonskih odrednica kada što slavimo i kada je koji dan. Vjerujem da kolega Bauk je na tom tragu kada govori o tome da bi možda nekakvim drugim nazivom, ali Hrvatski sabor je oduvijek povijesna činjenica koja je bila na braniku hrvatske državnosti. U Hrvatskom saboru se donose odluke pa tako i tada 30. svibnja na konstituirajućoj sjednici Hrvatskog sabora doživjela se jedna euforija značenja ovoga doma koji je trebao donesti sve daljnje povijesne odluke u životu Hrvatske države. Hrvatska država stvorena je stvarnim mukama i problemima i krvi pa tako i datum 18.11. kada obilježavamo stradanje u Vukovaru, bit će Dan sjećanja na žrtve Domovinskog rata i Dan sjećanja na žrtvu Vukovara i Škabrnje. Dan sjećanja na žrtvu Domovinskog rata je za cijelu Hrvatsku, tada se sjećamo, ali naročito najvećih tragedija koje su se dogodile u samom gradu Vukovaru, a onda i Škabrnji. Da, tu smo dvojili zašto dodati još jednu riječ žrtava velikosrpske agresije, ali ona proizlazi iz Domovinskog rata u njemu to se jasno opisuje u Deklaraciji o Domovinskom ratu jasno se govori o tome i tako je bespotrebno naglašavati i to. Zato kada danas upiru prstom u mene kao predsjednika Odbora za ratne veterane da sam ja inicirao određene izmjene ovoga zakona, ja sam jedan od prvih koji je u tom odboru, moji kolege su pokušali određenim izmjenama staviti nešto i prenijet ću vam samo dio onoga što je rasprava bila, a to je da kada već postoji 9. svibnja Dan Europe i Dan pobjede nad fašizmom, zašto taj dan kao spomendan u RH ne bi bio i Dan antifašističke borbe ili da se preseli 22. lipnja kao spomendan. To su bile rasprave koje smo stavili u prijedlog, a prijedlozi su uvijek demokratsko načelo koje može biti prihvaćeno … Povukli smo na konzultacijama na klubu kada smo došli do toga da ne treba uopće stavljati teret na ovo što je svetinja, a to je 30. svibnja, za hrvatski narod vjerujemo da će kao i tada i tog kao svih godina do 2001. kada se slavilo diljem Hrvatske, kada su se akademije upriličavale, kada su barjaki bili na svim kućama, na svim institucijama, kada su svi znali što je taj dan i prihvatili ga kao takvoga da je to zapravo hrvatska svetinja kao što to ima i Amerika svoje svetinje. Danas su neki govorili o tome kako se ponašati hrvatska himna, neki od kolega je rekao držati ruku na srcu njemu to nije uobičajeno da to rade samo HDZ-ovci pa je njemu neugodno. Ne znam da li su svi Amerikanci HDZ-ovci na čelu sa predsjednikom Amerike koji kada svira državna himna Amerike drži ruku na srcu. A pitanje koje me zabrinjava, a nikoga ne postavlja u ovim raspravama antifašizam, da, da to je bio pokret koji se borio protiv fašizma, protiv nacizma, protiv ugnjetavanja, protiv svega onoga ja to priznam i uvažavam, ali nisam čuo od svojih kolega koji bi trebali prihvatiti Rezoluciju Vijeća Europe nisam čuo da je neko izrekao da se ograđuje, da osuđuje ili da kao što je to navedeno da se kao što je to pozvala Rezolucija Vijeća Europe da sve komunističke ili postkomunističke partije da u svojim zemljama, ako to do sada nisu učinile ponovno procjene povijest komunizma i svoju vlastitu prošlost, jasno se decidiraju o zločinu počinjen od strane totalitarnih komunističkih režima i da ih osude bez ikakvih nejasnoća. To je ono što piše u Rezoluciji Vijeća Europe 1481/2006 godine, ja to nisam čuo do dana današnjega od nikoga. I vjerujem kada bi tako onda i moje kolege iz Odbora za ratne veterane koji sa posebnim emocijama gledaju na događaje u RH, koji sa posebnim emocijama žive, naročito kolega Culej komu su brata ubili i masakrirali u Borovu Selu i još nitko nije odgovarao. Svi drugi koji su imali stradanja kroz Domovinski rat vjerojatno bi drugačije razumijevali i Dan antifašističke borbe ili ga na ovaj način poistovjećuju sa komunizmom. To je pitanje i dvojba koju ja čujem na odboru kada se raspravlja o tome. I ta tanka nit između toga zapravo stvara probleme, a ne čujemo sa druge strane onih nasljednika Komunističke partije da se ograđuju i da ovu rezoluciju upotrebljavaju i da kažu, da za vrijeme komunizma počinjeni su zločini i ograđujemo se od njih, to nije naš stav, to osuđujemo i to nećemo kao što i mi moramo uvijek reći kada je to istina da svaka žrtva zaslužuje dostojan pijetet pa tako i 18. studenoga Dan sjećanja na žrtve u Domovinskom ratu i sjećanja na žrtvu Vukovara koja je ogromna i nemjerljiva kao i Škabrnje ali onda i svih onih naših destinacija u kojima su tisuće i tisuće žrtava i života ostale protuzakonito oduzetim u logorima, kazamatima, mučenjima i premlaćivanjima. Vjerujem da europski dan pobjede nad antifašizmom je sasvim dovoljno opisao što to znači, tko ga slavi, neki ga slave, neki ga imaju kao spomendan i u toj dvojbi mislim da ne bi trebalo biti nikakvih prijepora, ne uperivati prstom u mene jer ja sam samo potpisnik zahtjeva koje su moji kolege stavili na papir. I stoga bih želio i volio bih kao što je kolega Bauk i rekao da možemo konsenzusom donesti ovo zajedno, jedan drugome čestitati Dan državnosti zajedno proslaviti sve spomendane i blagdane i tako u nekakvoj harmoniji hrvatskog naroda bar u pitanju blagdana da se oko njih ideološki ne razlikujemo doći do koncenzusa baš u ovim momentima. Iako znam da i kod njega kao i kod nas postoji različitih razmišljanja i promišljanja, da neki kolege sigurno to ne bi prihvatili nikako ali vjerujem da, možda sam prenaivan i možda sam prezahtjevan prema kolegama, ja sam to ponavljao i u donošenju Zakona o pravima hrvatskih branitelja da bih volio da konsenzusom donosimo jedinstveni zakon kako bi prava bila trajna, vrijedila i kako se ne bi mijenjali. Tako i ovaj Zakon o blagdanima i spomendanima bilo bi lijepo i korisno da zajednički donesemo i tako u zajedništvu i sreći slavimo ili tugujemo nad onim što je naša novija hrvatska povijest. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo dvije replike. Prva je poštovanog zastupnika Klisovića, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Poštovani kolega Đakić, jedino što mogu reći nakon vašeg izlaganja je da ne pratite hrvatsku politiku. Ja sam osobno bezbroj puta osudio zločine totalitarnih režima uključujući komunističke. Jutros sam gostovao na HTV-u u 9,10h, istu stvar sam napravio. Prema tome, nemojte govoriti da iz redova SDP-a nisu osuđeni zločini tijekom komunizma i u Sovjetskom savezu i dalje od toga. To je jedno. Drugo, kažete refleksiju treba napraviti svaka stranka na neko prošlo vrijeme komunističke partije. Pa gledajte, morate znati da je bivša partija Savez komunista Hrvatske imala oko 200 tisuća članova, 97 tisuća članova je prešlo u HDZ, 30 tisuća u SDP. 3x manje u SDP nego u HDZ. Pa ćemo onda zajedno raditi tu refleksiju. Hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Đakića.
Kolega Klisović, oprostite, vjerojatno nisam dovoljno pratio pa nisam vas čuo da ste ovako eksplicitno kako to piše u Rezoluciji Vijeća Europe to i pročitali i napraviti. Nisam čuo, tako eksplicitno nisam čuo. Nisam čuo od vašega predsjednika stranke, ni jednoga ni drugoga, oni su ti meritorni koji trebaju to reći, oni u ime cijele stranke koja je nastala iz partije, znači iz komunističke partije nastala je socijaldemokratska partija. i lijepo je čuti da je demokratska partija. Ali evo, vjerujem da, razumijete da, ta zvučnost u osudi onoga što je jednako kao i fašizam, što je jednako kao i nacizam, treba biti od čelnika onoga koji vodi vašu partiju. Samo to tražim.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Petra Škorića.
Hvala lijepa. Evo poštovani kolega Đakić, podvukli ste ovdje kroz vašu raspravu Europsku deklaraciju od 19. rujna 2019. koja izjednačava praktički komunizam i nacizam i prigovara državama koje još u svojoj upotrebi imaju javne nazive po likovima iz te dvije prošlosti. Dakle iz razdoblja komunizma, znamo da je 23. kolovoz europski dan na žrtve sjećanja totalitarnih režima a isto tako znamo evo da praktički obilježavanje toga dana i na lokalnim razinama i na državnoj razini dakle totalitarnih režima i fašističkog i nacističkog i komunističkog da kolege dakle koji nam ovdje danas prigovaraju, ignoriraju jer praktički ne prihvaćaju osudu od tog sustava. Čast izuzecima dakle to koji na glas govore, ali sustavno dakle da ulaze u protokole, da dolaze, da se klanjaju tim žrtvama to još nismo vidjeli tu ste ... [[Govornik se ne razumije.]]
Odgovor poštovanog zastupnika Đakića.
Hvala lijepo. Točno ste kolega Škorić konstatirali da čast izuzecima ali svi zajedno na čelu sa njihovim predsjednikom ili Bernardićem ili bivšim Milanovićem od njih to nismo čuli. No mogu samo reći još jednu stvar da obilježavanje dana hrvatske državnosti koji je maknut 2001. zbog političkih konotacija i zbog stvarne detuđmanizacije koju su provodili tada kukuriku koalicija. Stvarno je bila pogrešna pogreška i predlagatelja koji je to i priznao, koji je imao hrabrosti jasno priznati i reći pogriješio sam. I ja kad pogriješim kažem pogriješio sam. Tako je i Ivo Škrabalo rekao pogriješio sam a vas nisam čuo da ste pogriješili. Taj masovni pokret obilježavanja Dana državnosti koji se događa u Hrvatskoj ja nisam vidio kroz bilo koji drugi blagdan osim novi blagdan a to je Dan pobjede, domovinske zahvalnosti i Dan hrvatskih branitelja. Svi drugi su manje vrijedni jer opće samo se koriste kao slobodni dani a ništa drugo.
Hvala lijepa. Sljedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Joška Klisovića.
Hvala lijepa potpredsjedniče Sabora. Prije nego što počnem sa raspravom samo još jedno pojašnjenje. Antifašizam nije jednako komunizam. Komunisti jesu bili najbrojniji u antifašističkom pokretu i de facto ga vodili ali nisu bili jedini u njemu. Bilo je tamo HSS-ovaca, bilo je nestranačkih ljudi, bilo je vjerskih svećenika, dakle nije to jednaka stvar i ne znam zašto Odbor za veterane poistovjećuje takve dvije stvari. Poštovani g. ministre, deklarirani motiv vaše Vlade da mijenja Zakon o blagdanima, spomendanima i neradnim danima je ... [[Govornik se ne razumije.]] osjećaj naroda za ključne državne praznike kao što je Dan državnosti. Vlada kolokvijalno kaže, postojeći praznici se nisu uhvatili u narodu te se građani nisu poistovjetili s njima. Ovo obrazloženje nažalost čista je glupost i svodi građane Hrvatske na neobrazovanu i neinformiranu masu kojom ne možete lako i jeftino manipulirati za stranačke HDZ-ove potrebe. Prava motivacija je potpuno drugačija, ona je manipulativno predizbornog karaktera, sračunata je postizanje političkih bodova kod desnog dijela biračkog tijela koje premijer Plenković postepeno, ali sigurno gubi. Ona je također pokušaj demonstriranja domoljublja na pogrešan diletantski i manipulativan način kroz guranja u javni prostor tumačenja koja ne mogu izdržati sud obrazovane, informirane i stručne javnosti, ali mogu dodatno zapaliti emocije onog dijela desnih birača koji ne mare za povijesnu točnost niti razumiju pojam državnosti. Za Dan državnosti se predlaže 30. svibnja kada se 1990. sastao i konstituirao višestranački Sabor nakon višestranačkih i demokratskih izbora koji je omogućio premijer Račan sa suradnicima. Samo obrazloženje koje je dala Vlada za ovaj prijedlog ne samo da potvrđuje već negira tj. u potpunosti je u suprotnosti sa samim prijedlogom. Vlada kaže da je Sabor kroz povijest bio utjelovljenje hrvatske državnosti i to je točno i to znači da hrvatska državnost nije započela 30. svibnja '90.-te godine, ona postoji već stoljećima i nije bila narušena sudjelovanjem Hrvatske u različitim državnim tvorbama čijom smo sastavnicom bili kroz povijest. Stoga je najprikladniji datum za obilježavanje Dana državnosti, dan kada je Hrvatska prvi puta postala država i bila priznata kao država, a to je 7. lipnja. Da podsjetim, prvi dokumentirani dokaz hrvatskog državnog suvereniteta je pismo Pape Ivana VIII knezu Branimiru poslano 7. lipnja 1879. Ovim dokumentom je neosporno uspostavljena hrvatska državnost, a sve nakon njega je kontinuitet hrvatske državnosti koji je održan u različitim državnim tvorbama. Odabirom tog datuma upozorilo bi se na tisućgodišnje postojanje hrvatske državnosti sačuvanog postojanjem institucija Sabora i bana te naglasila neosporna činjenica da Hrvatska država nije stvorena 30. svibnja '90.-te nego je 8. listopada, moguće 25. lipnja obnovljena njezina puna neovisnost samostalnost i suverenost kao najviši oblik državnosti. Stoga Dan državnosti treba obilježavati događaj kojim se po prvi puta uspostavljena državnost tj. država, a ne događaje koji obilježavaju promjenu političkog sustava. Dakle 7. lipnja, a ne 30. svibnja. I zato sam predložio amandman na ovaj zakon kojim predlažem da se 7. lipnja utvrdi kao Dan hrvatske državnost. Inzistiranju na 30. svibnja HDZ primjenjuje partijsku, a ne državnu logiku. Partija nije država gospodo iz HDZ-a, još to niste naučili. Želite svoju izbornu pobjedu pretvoriti u dan stvaranja hrvatske državnost, no hrvatska državnost je postojala i prije HDZ-a, a postojat će i nakon njega. 30. svibnja '90.-te je samo prvi dan višestranačkog Sabora, na taj dan bila je to institucija Socijalističke Republike Hrvatske. Imala je Hrvatska državu i prije nego što ju je preuzeo HDZ, pa i u Ustavu Socijalističke Republike Hrvatske je pisalo da je Hrvatska država, tamo je pisalo članak 1. „Socijalistička Republika Hrvatska je država utemeljena na suverenosti naroda“, stavak 2. „Socijalistička Republika Hrvatska je nacionalna država hrvatskog naroda“, država hrvatskog naroda. Negiranje hrvatske državnosti prije 30. svibnja samo je potvrda teze velikosrpske politike koja uporno tvrdi da nije bilo hrvatske državnosti prije raspada SFRJ. 30. svibnja i dalje treba ostati Dan Hrvatskog sabora kao spomendan kada je Sabor ponovo počeo zasjedati u višestranačkom sazivu. 8. listopada kao Dan Sabor baš nema puno smisla, tada su donesene provedbene, e ne konstitutivne odluke o neovisnosti te je istekao Brijunski moratorij. Zakonom se predlaže 25. lipnja proglasiti Danom neovisnosti, argumenti za ovaj prijedlog su jaki, kao i oni da Dan neovisnosti ostane 8. listopada. U srži odgovor ovisi o pravnom tretmanu koji ćemo dati Brijunskoj deklaraciji od 7. srpnja kojim je suspendirano za tri mjeseca stupanje na snagu ustavne odluke o suverenosti i samostalnosti Hrvatske usvojene 25. lipnja. Brijunsku deklaraciju potpisao je predsjednik Tuđman koji je kao predsjednik imao za to ovlasti, Sabor je nikada nije potvrdio, no predsjednik Tuđman nas je obvezao svojim potpisom i prema drugim državama i akterima u krizi u bivšoj Jugoslaviji da ćemo odgoditi primjenu ustavne odluke do 7. listopada, za njih je to jedino bilo relevantno, a mi smo u praksi to i učinili. Pravno je u najmanju ruku dvojbeno da ne kažem nemoguće suspendirati ustavnu odluku političkom deklaracijom. No Hrvatski ustavni vrhovni sud, kao i Arbitražna komisija za bivšu Jugoslaviju utvrdili su da je ustavna odluka stupila na snagu 28. listopada, a ne 25. lipnja. Taj datum je kasnije prihvaćen od Hrvatskog sabora. Potpuno je jasno da smo prema svima trećima prihvatili odgoditi uspostavu neovisne države 8. listopada, a kasnijim odlukama državnih institucija smo to i potvrdili. U pravnom tumačenju trećih država utemeljen na obvezama Hrvatske iz Brijunske deklaracije Hrvatska je 8. listopada stekla neovisnost, samostalnost i punu suverenost, raskinula sve državnopravne sveze sa Jugoslavijom i stekla uvjete za međunarodno priznanje i međunarodni subjektivitet. Ali neovisno datum koji odaberemo Dan neovisnosti i dalje treba biti državni blagdan jer se radi o jednom od najvažnijih dana u novijoj hrvatskoj povijesti. Zakonom se predlaže dosadašnji spomendan na žrtve autoritarnih i totalitarnih režima, precizirati sa tri režima. Moje pitanje je, jesu li za hrvatski sabor žrtve stradale prije ova tri režima bezvrijedne? A bilo ih je i to puno. Jesmo li zaboravili na koga se odnosila izreka tamnica naroda ili jesmo li zaboravili Kraljevinu Jugoslaviju, a ni Austro-Ugarska niti Kraljevina Jugoslavija nisu bile nacističke, fašističke ili komunističke. Stoga nemojmo unositi nove podjele među žrtve i dodatno dijeliti hrvatski narod i građane, poštujmo sve žrtve totalitarnih i autoritarnih režima. Možemo li ostvariti jedinstvo barem na tome? Hvala lijepo.
Imamo jednu repliku, poštovanog zastupnika Đakića.
... [[Govornik nije uključen.]] Hvala lijepo g. potpredsjedniče. Kolega Klisović, ja ću ponoviti s obzirom da vi niste bili ovdje u sabornici kad sam čitao što je rekao predlagatelj ukidanja 30. svibnja. Žao mi je, jako mi je žao što sam predložio da se Dan državnosti promijeni s 30. svibnja na 25. lipnja, govorio je Ivo Škrabalo, saborski zastupnik HSLS-a nakon što se je uvjerio da obilježavanje Dana državnosti po novom kalendaru nije zaživjelo u narodu i da većini ljudi u Hrvatskoj gotovo ništa ne znači. Žao mi je, jako mi je žao, govorio je u jednom od posljednjih svojih intervjua. Pa dajte vi to prihvatite kao takvo i vi kažite, da žao nam je, pogriješili smo, ostajemo pri ovomu, idemo svi zajedno proslaviti taj dan, idemo ga staviti da to bude jedan događaj u Hrvatskoj po kojem ćemo biti svi sretni i zadovoljni.
Poštovani zastupnik Klisović.
Hvala lijepo. G. Đakić, hrvatska državnost je postojala i prije 30. svibnja. To je ključno, pustimo mi Škrabala, nemojmo negirati da je postojala hrvatska državnost od 879. u raznim oblicima, u raznim državnim tvorbama je Hrvatska bila, ali državnost je postojala. I tu je ključ. Ono što mi moramo slaviti u ovom trenutku i što je važno za modernu Hrvatsku, to je Dan neovisnosti, kada je uspostavljena ova Hrvatska, moderna u kojoj danas živimo. To je ključan dan koji moramo iz 1991. identificirati i koji moramo onda obilježavati kao blagdan. Postoje argumenti, rekao sam, da to bude 25. lipnja, jednako kao i 8. listopada. Teško je sada između tih argumenata stvarno odlučiti, naše državne institucije do sada su odlučile, Ustavni sud, Vrhovni sud, Sabor, da je to 8. listopada, ali prihvaćam i ovakve argumente i da je to 25. lipnja. Hvala.
Hvala lijepa i sad će završno u ime Kluba zastupnika SDP-a govoriti poštovani zastupnik Arsen Bauk.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče. Rasprava kolege Đakića koja je govorila o potrebi povijesne osude ostavštine komunizma, ako sam to mogao pojednostavniti, dakle, Socijaldemokratska partija Hrvatske je 90. godine donijela povijesnu deklaraciju i upravo je to osudila. Pročitat ću vam dio iz te povijesne deklaracije koji govori o negativnom nasljeđu i vidjet ćete da je ustvari to puno bolje napisano nego što bi čak bilo koji član HDZ-a napisao. Dakle, što je Račan 90-e osudio u povijesnoj deklaraciji; nelegalne egzekucije i grubu represiju prema u ratu pobijeđenim vojnim i političkim protivnicima, neprijateljski odnos prema katoličkoj i drugim crkvama i sektaški odnos prema vjernicima uopće, unutarpartijske političke obračune za što je najdrastičniji primjer slučaja Andrije Hebranga, nasilnu kolektivizaciju sela i represivne mjere u vezi s prisilnim otkupom, jednostrano negativni odnos prema hrvatskoj emigraciji, grupe obračune, ex-komunikaciju, progone i zatvaranje ljudi drugih političkih uvjerenja, a posebno onih koji si izrazitije zastupali nacionalne stajališta. Suđenja za verbalne delikte i za političko djelovanje koje se inače u demokratskim društvima ne inkriminira. Jednoznačnost vođenja događaja 71. g. nacionalizam, uz poricanje reformskih demokratskih federalističkih aspekata politike tadašnjeg rukovodstva, osudio je i politički krivični progon pripadnika tzv. MASPOK-a, a veliku štetu u posljednjim godinama, kako kaže, nanijela je i hrvatska šutnja prema očitim hegemonističkim aspiracijama velikosrpskih krugova. To je ono što je Račan osudio 90-e. Imate li tome, kolege što dodati? Nemate. Nemate što dodati. ... [[Upadica se ne čuje.]] On je bio predsjednik naše stranke, ali ćemo mi svakog dana, svakog 23.8. ovo čitati. Bolje da mi čitamo, nego da nam vi sporite, je li tako? Ali samo da znate da je Račan toga bio svjestan i da je sve što je trebao tada nabrojati, nabrojao. I što je rekao, SDP se odlučno i jasno distancira od takve političke i prirodne prakse jer smatra nespojivim sa svojim temeljnim opredjeljenjima za političku demokraciju i tržišnu privredu. SDP smatra da je potrebno rehabilitirati nevino osuđene osobe u političkim procesima i priznati im pravo na moralnu i materijalnu odštetu. SDP kao zakonski slijednik KPH i SKH, smatra svom moralnom i političkom dužnošću da se javno ispriča svima onima kojima iz političkih razloga nanesena nepravda, učinjena šteta ili povrijeđeno dostojanstvo djelovanjem organa vlasti u poratnom razdoblju. I zadnje, što je više upućeno vama, kolege iz HDZ-a, SDP će se zalagati da se u javnosti poštuje sve ono što je pozitivno u našem političkom nasljeđu, kao i za prosudu pojedinom događaju i ličnosti u povijesnom kontekstu. Dakle, što se tiče povijesti, Račana i SDP-a iz 90-e, sve što je trebalo staviti u povijesnu deklaraciju je stavio. Ovo nije samo podsjećanje HDZ-ovcima, ovo je podsjećanje i onima na političkoj ljevici koji nekritički se odnose prema tom razdoblju hrvatske povijesti. Prema tome, nekom citiranja povijesne deklaracije SDP-a koju je donio Ivica Račan, mogu samo reći da na tragu i te povijesne deklaracije su i naši prijedlozi i naši amandmani, a i ono kako ćemo se postaviti prema ovome zakonu. Odvojit ćemo onaj dnevno-politički dio kojega tu ima. I ... [[Govornik se ne razumije.]] i hitni postupak i ovo što je g. Kosor predložio, amandmani, neslaganje u parlamentarnoj većini, oko toga. Dakle ima i prijedloga iz parlamentarne većine da 8.10. ostane praznik, 25.6. ostane praznik. Bio je i prijedlog koji je povučen da se 22. lipnja ukine, ali je ostao prijedlog Hasanbegovića da se on ukine. Tako da je ovo jedna dobra rasprava koja bi bila jao dobra za prvo čitanje ali eto, ako je hitni postupak, to je dio dnevne politike pa ćemo se onda u tom smislu i glasanjem izjasniti. Ako prevlada ovaj dio državništva, želje za konsenzusom i da se ova tema zatvori, tako ćemo se postaviti, biti konstruktivni, prihvatiti neke sugestije ako vi prihvatite neke naše i pokušati konsenzusom donijet ovaj zakon koji se onda neće mijenjati dugo, dugo. Ako pak bude kako sam to u uvodu rekao, zakon na žetone, dakle da pomoću glasova jedva dođete do 76 ili koliko vam već treba glasova, toliko će onda i trajati ovo rješenje pa će se onda ponovno jednom kad bude, ako bude potrebno raspravljati, zahvaljujem.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HDZ-a završno će govoriti poštovani zastupnik Miroslav Tuđman.
... [[Govornik naknadno uključen.]] da bude 30. svibnja odnosno da se vrati na 30. svibnja. Nažalost, ovim razgovorima vidjeli smo i sa lijeve strane optužbe da je ovaj zakon donijet zbog predizbornih aktivnosti odnosno unutar ovog predizbornoga vremena za izbore za Predsjednika ili Predsjednicu Republike međutim diskusija koja je išla u tom smjeru sa lijeve strane bila je čisto politikanska. Prema tome, iskreno rečeno, ja sam jako iznenađen sa ovim djelom, djelom onoga što je g. Klisović govorio jer je naprosto to bilo u ove političke ili politikanske svrhe a ne zbog merituma stvari. Činjenica ostaje, mislim da je tu većina je suglasna, i sa jedne i sa druge strane rečeno, da je pitanje blagdana, državnih blagdana, pitanje identiteta hrvatske države, ono što nije zapravo rečeno, to je jedna stvar na kojoj bi trebalo sve ovo skupa prelomiti, to je da je pitanje da se lomimo oko ideje hrvatske države a ne oko ideologija. Oko ideologija ćemo uvijek biti različiti. Ali ovdje je pitanje kakav je bio odnos prema ideji hrvatske države 30. svibnja '90. godine. i zbog toga onda taj 30. svibanj ima ili nema opravdanja da bude državni praznik. I s te strane argumenti koji se koriste ako hoćete i s jedne i s druge strane ili ono što jedna strana čuje, druga strana ne želi čuti, to naprosto nas ne vodi konsenzusu, ne dovodi nas do suglasnosti i zato mislim da ova rasprava ni neće dovesti do jednoga zaključka koji bi trebao biti, da se potenciraju razlike kojih u biti nema toliko, da se osporava naprosto elementarna činjenica da je 30. svibnja 90-ih godina, znači 11 g. ili 10 g. od '91. nadalje do 2001. bio prihvaćen, da nije bilo spora oko toga, da je jednom odlukom, nesretnom odlukom ja bih rekao, unijeta pomutnja da naprosto sada nemamo pravo stanje, nemamo jednodušno u narodu prihvaćen Dan državnosti odnosno temeljeni državni blagdan i to je nešto što je trebalo biti ili treba biti smisao ovog zakona ali očigledno nisu svi odnosno lijeva opcija nije spremna tako riješiti ili zatvoriti taj jaz. S druge strane, ovo prepucavanje, ja se da sam, s ove lijeve strane sjedim sabornice, ne bih baš se hvalio sa tim podacima koliko je otišlo iz SKH-a u SDP, doduše ni vas dvojica se ne možete usuglasiti koji je broj, jel razlika negdje između vas negdje 15, 20 000 što ste rekli, a sumnjam da itko taj broj zna ali je razlog tome vrlo jednostavan, HDZ je izašao sa tezom da treba stvoriti samostalnu hrvatsku državu, SDP je bio neodlučan tada o tome. Ne kažem da kasnije nije prihvatio a što se tiče, prema tome, u tome treba gledati razlog i s time se hvaliti što su ljudi otišli u HDZ ko je imao takav program, ne znam ... [[Govornik se ne razumije.]] S druge pak strane, što se tiče Račana i ovoga što je on rekao, Račan je bio po mom mišljenju, daleko pametniji i sposobniji političar od svih drugih vaših predsjednika iza toga.
Hvala lijepo. S time bismo zaključili raspravu o ovoj točci, o njoj ćemo glasovati kad se steknu uvjeti. A mi ćemo nastaviti sa radom u utorak, 12. studenog u 9 i 30 sati i sa poreznim zakonima, setom poreznih zakona. Želim vam ugodan vikend svima. SJEDNICA PREKINUTA U 16,37 SATI
Poštovane kolegice i kolege, dobro jutro. Kao što smo i najavili, danas ćemo dan posvetiti izjašnjavanju o amandmanima koje ste podnijeli na Konačni prijedlog Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u RH pa onda amandmani na Prijedlog izmjene i dopune državnog proračuna za 2019. i projekcija za 2020. i 2021. pa onda izjašnjavanje o amandmanima na Prijedlog državnog proračuna za 2020. i projekcija za 2021. i 2022. i na Konačni prijedlog Zakona o izvršavanju državnog proračuna RH za 2020. Krenut ćemo sa Konačnim prijedlogom Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u RH, to je hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. 778, predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Amandmane su podnijeli Klub zastupnika Hrvatskih suverenista i nezavisnih zastupnika Željka Glasnovića i Zlatka Hasanbegovića, zastupnik Joško Klisović, zastupnik Mirando Mrsić, zastupnik Darinko Kosor, Klub zastupnika HSS-a i Demokrata, Klub zastupnika GLAS-a, Klub zastupnika SDP-a, Klub zastupnika HDZ-a, zastupnik Tomislav Panenić, zastupnik Arsen Bauk, zastupnik Davor Bernardić. Pregled amandmana dostavljen vam je elektroničkim putem. Prije nego pređemo na izjašnjavanje o amandmanima, molim predstavnika predlagatelja da se očituje o prijedlogu Kluba zastupnika SDP-a koji je predložio Hrvatskom saboru donošenje zaključka koji glasi: prvo, utvrđuje se da je rasprava o Prijedlogu Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u RH provedena u prvom čitanju, drugo, sve primjedbe i prijedlozi dostavit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u RH. S nama će danas biti državni tajnik u Ministarstvu uprave, poštovani Darko Nekić pa vas molim državni tajniče da dođete za govornicu i krenete.
Zahvaljujem g. predsjedniče, pozdravljam sve uvažene zastupnice i zastupnike. Dakle, što se tiče očitovanja Vlade, Vlada ne prihvaća prijedlog zaključka Kluba zastupnika SDP-a.
Zahvaljujem. Sada prelazimo na amandmane, ima ih, sad ćemo vidjet, 16 pa prvi je na redu amandman Kluba zastupnika HDZ-a, izvolite.
Zahvaljujem. Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. Drugi amandman je zastupnika Tomislava Panenića.
Amandman se ne prihvaća. Ovim se zakonom propisuju blagdani u RH i smatra se kako nije potrebno da se nedjelja posebno propisuje kao dan u tjednu koji je blagdan, hvala.
Izvolite, očitovanje.
Hvala lijepo. Poštovani državni tajniče, svi smo upoznati s time da nedjelja zapravo jeste blagdan, znači crkveni je blagdan isto tako i u sekularnoj je prihvaćeno da je nedjelja dan odmora. Prema tome, ako već ste naznačili u čl. 4. da u zakonu stoji da ako spada određeni blagdan na nedjelju, ne prebacuje se dalje. U čemu je onda razlika? Po meni nedjelja treba biti dan za odmor, za obitelj i s time bi se jasno propisalo i postavili bi temelje da možemo u budućem vremenu raspravljati o tome na koji način se radi nedjeljom, kako se štite prava radnika, kako se štiti obitelj, kako se provode demografske mjere. Zato je vrlo logično proizlazi iz samog zakona da prihvatimo da je nedjelja blagdan i da na osnovu toga gradimo i zapravo društvo u kome želimo jel' slušati evo i sada neke druge države u kojima nedjelja je kao takav neradan dan a koje su značajno ispred nas u napretku a s druge strane da mi zastupamo da bez nedjelje ne možemo preživjeti gospodarski, ja mislim da nema konzistencije. Vrlo je pohvalno, evo ja moram tu naglasiti, inicijativa jednog našeg trgovačkog lanca kojeg neću imenovati, koji je svojim radnicima dopustio da nedjeljom imaju neradni dan i vidimo da te inicijative pogotovo na lokalnim razinama a ono što je najbitnije u ruralnim sredinama gdje ima puno više dogovora, gdje ima puno više zajedništva, dobiva na značaju i omogućava ljudima da taj dan mogu slaviti sa svojom obitelji. Prema tome, prijedlog onoga kojeg ... [[Govornik se ne razumije.]] i tražit ću glasovanje da nedjelja bude neradan dan, hvala lijepo.
Idemo na treći amandman, zastupnik Joško Klisović.
Amandman se ne prihvaća. Imajući u vidu značaj dana 30. svibnja u povijesti hrvatskoga naroda, a što je obrazloženo u nenormativnom djelu konačnog prijedloga zakona, smatramo da je 30. svibnja potrebno obilježavati kao blagdan Dan državnosti jer obilježavanje tog dana kao Dana državnosti, obuhvaća sve aspekte obilježavanja hrvatske državnosti od početka hrvatske državnosti pa do suvremenog doba.
Glasovat ćemo, nema zastupnika. Četvrti amandman, zastupnik Davor Bernardić.
Amandman se ne prihvaća. 30. svibnja predlaže se propisati kao blagdan Dan državnosti koji u sebi obuhvaća sve elemente hrvatske državnosti pa tako i državnost suvremene RH.
I o tom ćemo glasovati budući da nema zastupnika. Peti amandman, Joško Klisović.
Amandman se ne prihvaća sa istim obrazloženjem kao što je kod prethodnog amandmana g. Klisovića.
Želite očitovanje? Ne. Glasovanje? Ne. Ni glasovanje, dobro. Onda idemo na šesti amandman Klub zastupnika Hrvatskih suverenista i nezavisnih zastupnika Željka Glasnovića i Zlatka Hasanbegovića.
Amandman se ne prihvaća. Konačnim prijedlogom zakona predlaže se propisati blagdanom 22. lipnja kao Dan antifašističke borbe isto kao što je propisano i Zakonom o blagdanima, spomendanima i neradnim danima koji je sada na snazi. Danom antifašističke borbe utvrđuje se pripadnost hrvatskog naroda širokom antifašističkom pokretu i njegov doprinos u pobjedi nad fašizmom.
Kolega Hasanbegović, izvolite. Samo uključite se molim vas.
Mogu samo ponoviti ono što sam napisao u i obrazloženju ovog amandmana, dakle niste mi iznijeli niti jedan razlog zašto se ne prihvaća ovaj amandman osim nekoliko floskula preuzetih iz agitpropa kojim su se obrazlagale ideološke odluke u vrijeme SFRJ tzv. dan antifašističke borbe treba ukinuti kao blagdan u RH. Riječ je o izmišljenom događaju koji se ne može potvrditi niti jednim relevantnim povijesnim izvorom, a po svojoj simbolici, dakle prekid ideološko-političkog savezništva između Hitlerovog Reicha i Sovjetskoga saveza, 22. lipnja 41., zatim po sadržaju i posebice dosadašnjem načinu obilježavanja u RH kada se taj dan koristio za jednu vrstu verbalnoga divljanja i restauracije jugoslavenskoga komunizma, u tome je posebnu doprinos davala sisačka gradonačelnica iz jedne stranke, dakle taj blagdan sastavni je dio protuhrvatske i protudemokratske jugoslavenske komunističke baštine i kao takav je u protimbi sa svim ustavnim vrednotama na kojima počiva moderna hrvatska država, Republika Hrvatska. Tražim glasovanje i kako nitko od zastupnika u ovom sazivu Sabora ne bi mogao reći da nije imao mogućnost očitovati se o tome. Hvala.
Idemo na 7. amandman, zastupnik Darinko Kosor.
Amandman se ne prihvaća. Konačnim prijedlogom zakona predlaže se 25. lipnja propisati spomendanom, Danom neovisnosti imajući u vidu da je toga dana 1991. tadašnji Sabor na zajedničkoj sjednici sva tri saborska vijeća donio Ustavnu odluku o suverenosti i samostalnosti RH te Deklaraciju o proglašenju suverene i samostalne RH.
Nema zastupnika, pa ćemo glasovati kad se steknu uvjeti. 8. amandman Klub zastupnika GLAS-a.
Amandman se ne prihvaća. Obnovom potpune hrvatske državnosti u 90-im godinama 20. st. RH kao država koja je oduvijek baštinila europske uljudbene i civilizacijske vrijednosti definirala je svoje strateške prioritete, pristupanje EU te Sjevernoatlantskom savezu, što je i uspješno ostvareno. Naglašava se kako je upravo prijedlogom propisanih blagdana na jasan način se utvrđuje europske vrijednosti u RH, a uz koje se propisuju i odgovarajući spomendan koji se vezuje uz promicanje europskih vrijednosti.
Očitovanje, kolega Beus Richembergh. Izvolite.
Vlada je otvorila jedno pitanje koje možda nije presudno za kvalitetu života građana, iako možda bi se čak i moglo reći da jest u onom kontekstu kad suvremena društva razgovaraju recimo o skraćenju radnoga tjedna sa 5 na 4 dana recimo. Ali, na stanu to. Problematično je to što ste otvorivši ovo pitanje izazvali velike javne polemike, a niste ih dozvolili. Na neki način time što ste ubrzali ovu proceduru i s druge strane, što se ignorirali ama baš sve prijedloge koji su vam izneseni, što u javnom diskursu, što u HS-u, uključujući 35 od 36 amandmana koji su vam predloženi. Na ovaj način zapravo privatizirate, svojatate jednu temu za sebe na način koji nije dobar. On samo govori o tome kako vi prihvaćate i shvaćate ovu temu i nešto što je za izgradnju suvremenog identiteta države kao takve jako važno. Vi mislite da je to samo isključivo pitanje kojim se vi imate pravo baviti, ali to će na kraju proizvesti reakciju. Doći će neka Vlada, možda bezobraznija i bahatija od vaše, iako je to teško zamisliti, pa će ponovno otvarati ovo pitanje i raditi što je volja. Mi kao Građansko-liberalni savez pružili smo vam mogućnost ovim amandmanom, otvorili smo vam prozor da vaše kičasto poimanje hrvatskoga identiteta što se može usporediti sa onim lavovima i orlovima od nalivenoga betona, zapravo ublažite time što ćete definirati Hrvatsku kao europsku. Vaši argumenti koje ste iznijeli protiv toga prijedloga kao da su pročitani u moldavskom parlamentu jer ona isto tako za sebe kaže to što jest, ali ona nije članica EU za razliku od nas koji to jesmo i koji smo ponosni zbog toga i želimo zapravo graditi europsku Hrvatsku. Tražim glasovanje.
9. amandman, zastupnik Arsen Bauk, izvolite.
Amandman se ne prihvaća. Konačnim prijedlogom zakona predlaže se propisati kao spomendan 25. lipnja, imajući u vidu znači, značenje ovog datuma za RH, stoga se smatra da će se spomendanima 25. lipnja Dan neovisnosti i 8. listopada, Dan Hrvatskoga sabora na dostojan način obilježiti važni događaji iz hrvatske povijesti.
Očitovanje, zastupniče izvolite.
Zahvaljujem g. predsjedniče. Poštovani kolegice i kolege, kad Vlada nije prihvatila amandman zastupnika Kosora, da se 25. lipnja proglasi Danom neovisnosti i kad nije prihvatila moj amandman da se 8. listopada proglasi Dan neovisnosti i kad je Odbor za ratne veterane povukao svoj prijedlog da 8. listopada bude državni blagdan, jasno je da će Hrvatska biti jedna od rijetkih država koja će imati dosta blagdana, ali ne i onaj kojim bi se obilježio trenutak kada je bilo svojom voljom, 25. lipnja, bilo nakon intervencije EU, pa onda moratorija od 3 mjeseca i 8. listopada, dakle neće imati kao državni blagdan dan kada je postala samostalna odnosno nezavisna država. Dakle, do 8. listopada ovdje je bila Jugoslavija, od 8. listopada, ovdje je Hrvatska. I to nije državni blagdan. Do 30. svibnja nije bio HDZ, od 30. svibnja je bio HDZ i to je državni blagdan. Dakle vrlo je jasna intencija ovog zakona. Ovo je predizborni zakon i to u dva smjera. Jedni su ovi izbori koji idu za predsjednika Države i za Parlament a drugi su unutarstranački izbori. Obilježavanjem dolaska HDZ-a na vlast a ne obilježavanje dolaska RH kao samostalne, suverene i nezavisne države predsjednik Vlade ustvari uskocima i hajducima poručuje da on može biti veći uskok i hajduk od svih njih zajedno i to je intencija ovog zakona dakle da se učvrsti unutarstranačka pozicija predsjednika HDZ-a. Ne tražim glasanje za ovaj amandman. Hvala.
Dobro. Amandman br. 10 Klub zastupnika SDP-a.
Amandman se ne prihvaća. 18. studenog zbog značaja žrtava dani za hrvatsku slobodu u Domovinskom ratu treba se obilježavati kao blagdan u RH kojim će se na dostojan način sjećati na sve žrtve u Domovinskom ratu imajući u vidu i žrtvu Vukovara i Škabrnje.
Kolega Bauk, izvolite.
Zahvaljujem g. predsjedniče. Amandman 10, 11., 12. i 13. su tehnički amandmani a sadržajno ćemo ovaj amandman obrazložiti na broju 35. pa onda i za sljedeća 4 amandmana do broja 13. također vrijedio ovo. ... [[Upadica se ne čuje.]] Ne, ne, ne, ne povlačimo ali obrazloženje će biti kada bude.
A ha, obrazlagati ćete ih kasnije [[Upadica Bauk: Da.]] ali ih ne povlačite jer tražite glasovanje.
Zbog redoslijeda koji po Poslovniku mora biti, ovo su tehnički amandmani a amandman br. 35. je onaj sadržajni pa ću onda obrazloženje dati ... [[Govornik se ne razumije.]]
Ali tražite glasovanje?
Da, za sva 4.
Dobro. Idemo na amandman br. 14. zastupnik Mirando Mrsić.
Amandman se ne prihvaća. U RH višestranački demokratski pluralizam započeo je 30. svibnja 1990. konstituiranjem prvog višestranačkog demokratskog Sabora. 3. siječnja 2000. održani su redoviti izbori za zastupnički dom tadašnjeg Hrvatskog Državnog Sabora, taj datum prema nama nema poseban značaj u hrvatskoj povijesti da bi se propisao kao spomendan.
Budući da nema zastupnika glasovati ćemo o tom amandmanu. Amandman br. 15. Klub zastupnika HDZ-a.
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. Amandman br. 16. Kluba zastupnika SDP-a.
Amandman se ne prihvaća. Konačnim prijedlogom zakona predlaže se kao spomendan propisati 23. kolovoza Europski dan sjećanja na žrtve totalitarnih i autoritarnih režima nacizma, fašizma i komunizma. Ovim su spomendanom obuhvaćene i žrtve stradale za vrijeme režima tzv. NDH odnosno žrtve logora Jasenovac.
Očitovanje kolega Bauk.
Zahvaljujem. G. predsjedniče, poštovani državni tajniče. U članku 2. Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima ima dosta blagdana kojima se obilježavaju žrtve onih režima koji su definirani za spomendan u kolovozu. Držimo da bez obzira bio ovo spomendan ili ne a nadam se da kad budemo u prilici da ćemo i taj datum uvrstiti u zakon kao spomendane, činjenica je da se u RH taj dan obilježava kao spomendan. Dakle 22. travnja ili u adekvatan dan u petak, subota, kako već padne kalendar, u Jasenovac idu najprije, barem je tako bilo ovih godina, predstavnici Vlade u jednoj koloni, onda predstavnici antifašista i predstavnici naroda žrtava u drugoj koloni, onda dođe predsjednica Republike sama u svojoj koloni. Tako da bio ovaj spomendan u zakonu ili ne ovaj datum se obilježava kao spomendan. Sjećam se 2016. godine tog datuma čak ni Sabor nije radio. Dakle ne samo da nije, da je obilježen kao spomendan nego i Sabor nije radio zbog toga što je tadašnja Oreškovićeva, odnosno Karamarkova Vlada željela je pokazati Međunarodnoj zajednici kako drži do tog datuma pa su svi, cijela Vlada otišla u Jasenovac na obilježavanje dakle datuma. Smatram da taj datum, smatramo da taj datum treba biti spomendan jer ima puno veće značenje nego mnogi datumi koji su se našli u članku 2. Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima i tražimo glasanje.
Amandman br. 17. zastupnik Tomislav Panenić. Izvolite.
Amandman se ne prihvaća. Konačnim prijedlogom zakona predlaže se propisati kao blagdan 18. studenoga Dan sjećanja na žrtve Domovinskog rata i Dan sjećanja na žrtvu Vukovara i Škabrnje, na taj se način blagdanom obilježava sjećanje na sve žrtve Domovinskog rata koje su pale za slobodu Hrvatske a ne samo spomendanom.
Očitovanje, izvolite.
Ja se ne bih složio sa ovakvom konstatacijom s obzirom da smo sada svjedoci uoči dana obilježavanja stradanja u Vukovaru da je premijer trebao s nečim tamo doći. I što je, Vukovarcima je poručio dajemo neradan dan na dan kada u Vukovaru ionako nisu ljudi radili. I radi toga svega je i ova procedura bila, ja ću reći hvale vrijedno da se pokrene to pitanje i da se utvrdi taj datum ali moment je definitivno politički. Ako već govorimo o političkim momentima ja sam isto tako pokušavajući obilježiti neke datume koje smatram da imaju isto takvu težinu jer svaka žrtva u Domovinskom ratu je jednako vrijedna. Znači nije vrjednija niti jedna, svatko tko je svoj život položio za RH dao je ono najviše što ima a to je svoj život. Ovim amandmanom ja predlažem da spomendan, znači ne blagdan nego spomendan bude dan sjećanja na stradanje 12 redarstvenika u Borovu selu. To je djelo u kome su Stjepan Bošnjak, Antun Grbavac, Josip Culej, Mladen Šarić, Zdenko Perica, Zoran Grašić, Ivica Vučić, Luka Crnković, Marinko Petrušić, Janko Čović, Željko Hrala i Mlade Čatić ubijeni u zasjedi kada su herojskom akcijom išli spašavati dvojcu svojih kolega. U napadu je također ranjeno i 23 policajaca. Napomenuti ću uz sve političare koji tamo dolaze na obilježavanje, uz sve riječi i suze koje su dali do dan danas nemamo optuženoga, pokrenut je postupak protiv 51. međutim na kraju svi su oslobođeni i nema kazne. Nema kazne kao ni za brojna druga mjesta stradanja. Prema tome, ako politički promišljate i donosite odluku kako ste donijeli za Vukovar i Škabrnju donesite spomendan za svako mjesto koje obilježava stradanje u RH. Hvala lijepo, tražim glasanje.
Dobro. Prije prelaska na 18. amandman pozdravimo svi zajedno učenice i učenike Srednje škole Prelog. Dobrodošli. [[Pljesak.]] 18. amandman Klub zastupnika SDP-a.
Amandman se ne prihvaća. Konačnim prijedlogom zakona predlaže se propisati kao blagdan 30. svibnja Dan državnosti koji u sebi objedinjava sve elemente hrvatske državnosti pa tako i odluke ZAVNOH-a tako da ne postoji potreba da se pojedini dani kasa su proglašene pojedine odluke vezane za hrvatsku državnost proglašavaju spomendanima imajući u vidu ovo cjelovito rješenje.
Očitovanje, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Dakle, ne bih se složilo, ali to smo već nekoliko puta rekli da 30. svibnja obilježava sve elemente hrvatske državnosti, 30. svibnja obilježava konstituiranje prvog višestranačkog Sabora nakon slobodnih i demokratskih izbora 1990. godine, a sve ono što je doneseno, odluke koje je taj Sabor donio imamo u zakonu kao spomendane i po ovome prijedlogu Dan neovisnosti i po drugome prijedlogu Dan Hrvatskog sabora. Iako obzirom da se 8. listopada nije Sabor zasjedao ovdje u Hrvatskom saboru nego na drugome mjestu, dakle mogao bi se nazvati dan Inine zgrade, ali nećemo sada o tome. Dakle, kada je Vlada već odlučila da 9. svibnja bude spomendan Dan Europe i Dan pobjede nad fašizmom, mogla je u nazivu, a to ne bi bio prvi datum koji ima tri odrednice u svom nazivu konstatirati i povijesnu činjenicu da je 9. svibnja '44. na svom 3. zasjedanju ZAVNOH donio de facto odluku o proglašenju Federalne države Hrvatske i na taj način sa dodavanjem i te činjenice u naziv spomendana obilježiti tu činjenicu. Prema tome, tražimo glasanje.
Amandman broj 19. Klub zastupnika Hrvatskih suverenista i nezavisnih zastupnika Željka Glasnovića i Zlatka Hasanbegovića. Izvolite.
Amandman se ne prihvaća. Imajući na umu da današnje suvremene Europe ne bi bilo bez pobjede slobodnih naroda i država nad fašizmom, predlaže se da u RH kao spomendan 9. svibnja se između ostalog obilježava i kao Dan pobjede nad fašizmom.
Očitovanje, izvolite.
Naime, iz političko-medijskog vidokruga promakla je činjenica, čak i vama gospodine Bauk da je Plenkovićeva Vlada ne samo zadržala relikt jugoslavenskog komunizma 22. lipnja kao državni blagdan u ovom zakonu, već je posegnula i za uvođenjem sovjetske praznično komemorativne simbolike u hrvatski javni prostor na način kakav je bio nepoznat i u Titovoj Jugoslaviji. Naime, državni tajniče vi bi kao povjesničar trebali znati da je nakon II. Svjetskog rata u onom dijelu Europe koji je ostao izvan željezne zavjese i koji je imao sreće da ga ne oslobodi sovjetska Crvena armija i Titova Jugoslavenska armija kao Dan pobjede obilježavao se 8. svibnja kada je 1945. njemački Reich kapitulirao pred savezničkim snagama zbog vremenske razlike te Staljinove potrebe za dodanim naglašavanje sovjetske uloge samo u Sovjetskom savezu i njegovim satelitima uvedeno je obilježavanje Dana pobjede nad fašizmom, sjećate se kao i danas onim velebnim vojnim paradama i slično. Nakon pada Berlinskoga zida to obilježavanje 9. svibnja pod državnim pokroviteljstvom napušteno je u svim zemljama Srednje i Istočne Europe, svim zemljama Srednje i Istočne Europe, a sve sažeto u misli estonskog predsjednika vlade 2017., inače liberala, da Estonija, ja bih dodao i Hrvatska nema razloga slaviti pobjedu nad fašizmom kad je to ovdje značilo okupaciju. Hvala vam. Tražim glasovanje.
Amandman broj 20. Klub zastupnika SDP-a.
Amandman se ne prihvaća. Spomendanom kojim se obilježava u subotu ili nedjelju najbližu 15. svibnju, obilježava se Dan spomena na sve hrvatske žrtve u borbi za slobodu i nezavisnost bez obzira kada su, gdje i na koji način stradali bez ideološkog predznaka.
Očitovanje, kolega Bauk.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče, poštovane kolegice i kolege zastupnici. U nedjelju ili subotu koja je najbliže 14. ili 15. svibnja obilježava se spomen na stradale žrtve nakon II. Svjetskog rata koji su stradali u zločinima pobjedničke vojske i to je spomendan. I apsolutno je neprihvatljiva teza da se nacistički saveznici iz II. Svjetskog rata da oni simboliziraju hrvatske borce za slobodu i nezavisnost. Zbog toga smatram da je i do sada bila velika greška što je ovaj spomendan nosio takav naziv, ali kada već se donosi novi zakon prilika je da se ta pogreška ispravi. Zbog toga tražimo glasanje kako Hrvatska ne bi bila jedina zemlja u Europi u kojoj nacističke saveznike se nazivaju borcima za njenu slobodu i nezavisnost. Zahvaljujem. Tražim glasanje.
21. amandman zastupnik Joško Klisović.
Amandman se ne prihvaća. Konačnim prijedlogom zakona 8. listopada predlaže se propisati spomendanom, Danom Hrvatskog sabora kao spomen na dan kada je Hrvatski sabor donio odluku o raskidu državnopravnih sveza RH na temelju kojih je zajedno sa ostalim republikama i pokrajinama tvorila dotadašnju SFRJ.
Izvolite očitovanje.
Hvala lijepo predsjedniče sabora. Dakle, ideja ovog amandmana je da se još jedanput potvrdi kao što smo čuli i u prethodnim raspravama da je 30. svibnja važan dan u političkoj povijesti Hrvatske kao i institucionalnoj povijesti sabora i zato ga treba obilježavati kao spomendan sabora jer se tada sabor prvi puta nakon dugo godina sastao u višestranačkom sazivu. To je jedna činjenica koja je neosporna i koju treba stvarno ovaj kao spomendan njegovati, a hrvatska državnost počinje puno prije od 30. svibnja 1990. kao što sam niz puta naveo to 879. godina, dakle u 9. stoljeću kad traje u kontinuitetu kada je Hrvatska bila dijelom raznih državnih tvorevina ali uvijek zadržavala svoju državnost. Hvala.
Glasovanje tražite pretpostavljam? Kolega Glasnović nešto ste se javili, izvolite.
Pa ja bi tražio stanku za konzultacije jer ovo je uvreda danas što se događa ovdje, gdje se neki zastupnici tamo govore o ZAVNOH-u, AVNOH-u ko da smo u bivšoj Jugoslaviji. Moderna riječ u žargonu današnje moderne Europe je antitotalitarizam. I tu sjede predstavnici jedne kriminalne organizacije, komunističke partije i glume demokrate i kozmopolite. Imamo 2.000 masovnih grobnica, za to nitko nije osuđen možda Šime Dubaić koji je priznao da je ubijao, masakrirao ljude ali nikakva pobjednička vojska mister Bauk, pa vi ste moralna nakaza. Vi ste sramota prijatelju moj [[Upadica: Kolega Glasnović, molim vas, kolega Glasnović.]] jer nije oslobodila ta šugoslavija, jugoslavenska vojska neka Treća ukrajinska fronta koja je ušla u Beograd '45. godine, '44. ustvari i koja je pobila u Beogradu više ovih Srba nego je pobila nacistička Njemačka. Ovo je samo puka farsa i mi ovdje glumimo demokraciju, tražim stanku jel ovo je lagani PTSP bi svaki normalni Hrvat koji zna nešto o povijesti, dobio bi lagani PTSP od ovih redizajniranih komunista i boljševičkih sotonista.
Kolega Glasnović dobit ćete stanku od 10 minuta nisam vas prekidao kada ste iznosili svoje političke stavove, ali je nedopustivo da kolege u saboru nazivate tako pogrdnim imenima i molim vas da to ne činite. Sada ćemo napraviti stanku od 10 minuta do 10 sati i 15 minuta. STANKA U 10,03 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 10,12 SATI]] Nastavljamo s radom, poštovane kolegice i kolege. Na redu je amandman 22 Kluba zastupnika HSS-a i Demokrata, izvolite državni tajniče.
Zahvaljujem. Amandman se ne prihvaća. Spomendanom koji se obilježava u subotu ili nedjelju najbližu 15. svibnju, obilježava se dan spomena na sve hrvatske žrtve u borbi za slobodu i nezavisnost bez obzira kada su, gdje i na koji način stradali pa tako i na Stjepana Radića i Lipanjske žrtve.
Očitovanje, izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče Sabora, uvaženi državni tajniče. Pa da, vaše je političko pravo da mijenjate ovaj zakon, da ispoštujete obećanje svojim biračima ali puno je važnije da mi i kroz ovaj zakon i kroz sve zakone u Hrvatskoj pokažemo koliko cijenimo i poštujemo žrtvu. Žrtvu za Hrvatsku, žrtvu za hrvatski narod i za hrvatsku državu a podsjetit ću vas da je 20. lipnja 1928. u Skupštini u Beogradu pucano na zastupnike iz Hrvatske, zastupnike HSS-a u Skupštini u Beogradu gdje je smrtno stradao Đuro Basariček, Pavao Radić a 8. kolovoza je preminuo od ranjavanja Stjepan Radić i ranjeni su Ivan Pernar i Ivan Grandža. 12. lipnja 2015. Hrvatski sabor je donio odluku da se u Hrvatskom saboru obilježava ovaj datum kao sjećanje na Stjepana Radića i Lipanjske žrtve, mi ovim amandmanom tražimo da to bude nacionalni spomendan na žrtvu, na žrtvu Stjepana Radića i kolega iz HSS-a zbog pogibije u Skupštini u Beogradu jer želimo da Hrvatska zna da Hrvatska treba znati da su još 1928. ginuli Hrvati za hrvatsko pitanje, za hrvatsku državu, za pitanje sloboda i pravice kako je to Radić govorio u Hrvatskoj i zato tražimo da se ovo uvede kao nacionalni dan a ne samo hvala što je Hrvatski sabor donio odluku da se obilježava u Hrvatskom saboru ali želimo da to bude nacionalni spomendan jer ova žrtva to zaslužuje, hvala.
Idemo na amandman 23, zastupnik Arsen Bauk.
Amandman se ne prihvaća. Konačnim prijedlogom zakona predlaže se propisati kao spomendan 25. lipnja imajući u vidu značaj odluka za RH a također 8. listopada se predlaže propisati kao spomendan Dan Hrvatskog sabora.
Očitovanje.
Zahvaljujem g. predsjedniče. Smatram da Dan neovisnosti u RH treba biti državni blagdan a ne spomendan i bez obzira što postoji jaki argumenti da ili 25. lipnja ili 8. listopada budu Dan neovisnosti, u svom prijedlogu predložio sam da se zadrži sadašnje rješenje, da Dan neovisnosti bude 8. listopada jer 8. listopada više nije bilo nikakvih taktičkih niti drugih promišljanja da bi trebalo još neko vrijeme biti proces razdruživanja, da bi trebalo formirati savez suvremenih država sa Republikom Slovenijom i onima koji to žele. 8. listopada je jasno u odluci o raskidu državno-pravnih sveza naznačeno da SFRJ više ne postoji i smatram da bi to trebao biti Dan neovisnosti i da bi trebao biti državni blagdan uvažavajući također jake argumente da se može tim danom proglasiti 25. lipanj. Obzirom da imamo prijedlog već amandmana da Dan neovisnosti bude državni blagdan, ja neću tražiti glasanje o ovom amandmanu.
Dobro. Amandman 24, zastupnik Darinko Kosor.
Amandman se ne prihvaća sa istim obrazloženjem kao što je to bilo kod prethodnog amandmana.
Zahvaljujem. Budući da nema zastupnika, glasovat ćemo. Amandman 25, zastupnik Joško Klisović.
Amandman se ne prihvaća. Europski dan sjećanja na žrtve totalitarnih i autoritarnih režima određen je Rezolucijom Europskog parlamenta o europskoj savjesti i totalitarizmu. Datum 23. kolovoza na koji se obilježava europski dan sjećanja, odabran je iz razloga što je toga dana 1939. potpisan pakt, njemačko-sovjetski pakt stoga se upravo preciziranje naziva totalitarnih režima 20. stoljeća postiže prava svrha obilježava ovog spomendana.
Očitovanje, izvolite, zastupniče.
Hvala lijepo. G. državni tajniče, neosporna je činjenica da je hrvatski narod stradao u nizu totalitarnih i autoritarnih režima i prije nego što su se pojavili nacizam, fašizam ili komunizam. Njihova žrtva nije bezvrijedna niti je manje vrijedna zbog toga, jel tako? Sjetit ćemo se sigurno onih izreka koje su se duboko ukorijenile u naš narod kao „tamnica naroda“ kako se zvala Austrougarska. Ne bez razloga. Nije ni Kraljevina Jugoslavija prošla bolje. Prema tome, narod je stradao u tim režimima i ono što je smisao ovog amandmana, da kažemo da je svaka žrtva hrvatskog čovjeka bez obzira na totalitarni režim u kojem je stradao, jednako vrijedna i da je treba poštivati. Samo je to smisao ovog amandmana i zato ne treba izdvajati 3 posebna režima, nego ih sve obuhvatiti u kome je hrvatski čovjek stradao, hvala lijepo. Molim glasanje.
Amandman br. 26, zastupnik Tomislav Panenić.
Amandman se ne prihvaća sa istim obrazloženjem kao što je to bilo kod amandmana pod rednim brojem 17 zastupnika Panenića.
Očitovanje, izvolite.
Poštovani državni tajniče, ovo je još jedan u nizu amandmana kojim želim ukazati na postojanje brojnih mjesta stradanja koje je politika zaboravila. Zaboravila je na ljude koji tamo žive, zaboravila je na njihovu patnju pogotovo onih koji su izgubili članove svoje obitelji, prijatelja, susjede, zaboravili da treba i tražiti krivce i kažnjavati krivce. Mjesto Berak je i najčešće prepoznata kao mjesto stradanja kad pogledamo po broju žrtava, preko 50 to je nepunih 10% hrvatskoga stanovništva koje je živjelo tamo. Prema tome, ta žrtva koja je sigurno utkana u početke obrane RH jednako je vrijedna kao i ona što politika vrlo rado obilježava gdje dolaze pokazivat se, gdje dolaze tražiti svoje glasove, gdje stavljaju jednu žrtvu ispred druge i time naglašavaju, nisu svi isti. U ovome ratu svi su isti. Isti su i oni koji su u Vukovaru, u bivšoj općini Vukovar u svim dijelovima Hrvatske davali svoje živote i žrtvujući sebe da bismo danas mi politizirali o tome treba li nešto obilježavati ili ne. Zato ja ću i tražiti da još jednom razmislite o tome da se prihvati ovakav amandman da u biti svako stradanje, svako mjesto je zapravo spomendan na upravo slobodnu, neovisnu Hrvatsku koju imamo. Ali svoj stav ste već iznijeli, ne bi dozvolio niti Berak da bude taj kojeg ćete okaljati glasanjem protiv obilježavanja spomendana za žrtvu mještana Berka. Hvala lijepa.
Idemo na 27. amandman isti zastupnik.
Amandman se ne prihvaća sa istim obrazloženjem kao kod prethodnog amandmana.
Kolega Panenić izvolite.
Hvala lijepo. Možda su neka mjesta bila zvučnija, za mjesto Čakovci možda većina stanovnika Hrvatske nije čula, ali i oni ljudi koji su tamo izgubili život i oni su se borili za tu Hrvatsku i zato se i ja borim ovdje da na neki način ukažem na to da postoje i žrtve koje su svi zaboravili. Zaboravili i žrtve, zaboravilo naše pravosuđe sve krvnike i to će vremenom se dogoditi i oni koji danas se možda zvučnije obilježavaju gdje političari naglašavaju, gdje ideologije prepucavaju putem svih tih žrtava, a zaboravljaju da to je bila žrtva za slobodnu Hrvatsku gdje nje bilo ideološke podijele kad je trebalo u rovovima, a pogotovo kad je trebalo dati svoj život u masakrima koji su počinjeni. Svaki taj dan je samo još jedno tužno sjećanje kada oni koji žive u tom mjestu i oni koji su raseljeni iz tih mjesta, oni koji su izgubili svoje najmilije trebaju se okupiti i dostojanstveno odati čast tim žrtvama. I onda najviše što se čuje je ostavljeni, zaboravljeni, a krvnici nisu osuđeni. Svako to mjesto pa i Čakovci zaslužuje u novijoj hrvatskoj povijesti da bude spomendan i to je minimum kojeg trebamo, na kraju mi ovdje, osigurati da ti ljudi na dan kada trebaju obilježavati mogu zatražiti i dobiti slobodan neradni dan, a ne da moraju u ovakvim okolnostima razmišljati hoće li moći doći i svojem najbližemu koji je stradao odati primjereno poštovanje. Isto kao i u prethodnom amandmanu ne želim da glasanje naruši integritet svih onih žrtava i njenih obitelji.
Idemo na Amandman broj 28. zastupnik Joško Klisović. Izvolite.
Amandman se ne prihvaća 8. listopada predlaže se propisati spomendanom, Danom Hrvatskog sabora kao spomen na dan kada je Hrvatski sabor donio odluku o raskidu državnopravnih sveza RH sa bivšoj SFRJ.
Očitovanje izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče sabora. Poštovani državni tajniče, 8. listopada Hrvatski sabor je doveo, donio provedbene odluke važne za hrvatsku neovisnost, a ne konstitutivne, one su donesene 25. lipnja. Prema tome, to obilježavati kao Dan sabora po meni nema puno smisla, Dan sabora može biti samo ono kad se sabor prvi puta sustao u višestranačkom sazivu. Sabor je od tada kad se sastao u višestranačkom sazivu donio cijeli niz važnih odluka za hrvatsku neovisnost. Kao što sam rekao 25. lipnja su bile one konstitutivnog karaktera, ali su stupile na snagu tek 8. listopada zbog Brijunskog moratorija i onda su došle ove provedbene odluke. Što se tiče Dana državnosti koji je očigledno vezan uz taj Dan neovisnosti, ja ga ne bi miješao i stavljao ga u kontekst moderne hrvatske države jer on postoji od 879. godine kada je kao što znamo Papa Ivan VIII knezu Branimiru ustvari priznao državnost. I od tada u kontinuitetu postoji hrvatska državnost. Prije svega ona je bila obilježena i čuvana u institucijama ovog sabora i zato u saboru donositi odluku da državnost hrvatska počinje 30.5. je ustvari pogrešno. I to je ustvari voda na mlin onoj velikosrpskoj teoriji koja kaže da hrvatska državnost nije postojala prije moderne Hrvatske države. I zato mislim da je to i zato sam predložio ovakve amandmane. Hvala lijepo.
29. amandman zastupnik Tomislav Panenić.
Amandman se ne prihvaća sa istim obrazloženjem kako je to bilo i kod prethodnih amandmana uvaženog zastupnika.
Izvolite kolega Panenić.
Hvala lijepo na obrazloženju i ja ću isto tako reći ne prihvaćam obrazloženje kao takvo jel upravo 8. listopad je dan kada je u mjestu Mikluševci većinski naseljeno rusinskim stanovništvom bilo stradanje u Domovinskom ratu i time treba pokazi i ukazati obilježavanje kao spomendana da nije to samo, nisu samo Hrvati tražili samostalnost, nije to bilo nešto što je nacionalističko bilo tada usmjereno, bilo je želja za slobodom, željom za oslobađanje od jugokomunističkih okova kojim su nas sputavali i drugi narodi su to prepoznali. I Rusini su prepoznali i nažalost u Mikluševcima su platiti najvećom cijenom, a to je životima ljudi gdje je ubijeno 9 branitelja i civila, 2 osobe se vode kao nestale. Kao što smo rekli svaka žrtva u hrvatskom obrambenom ratu je jednako vrijedna i zaslužuje da joj se oda spomen, a pogotovo trebamo zahvaliti onima koji su prepoznali da je to želja za slobodom naroda, ne želja za slobodom isključivo Hrvata i radi toga, to je poruka koju najbolje možemo poslati, nismo samo u rovovima bili mi Hrvati, bili su s nama i druge nacionalne manjine i borile se za slobodu i vjerovale u tu slobodu. I mi trebamo vjerovati da obilježavanje 8. listopada Dana sjećanja na žrtvu Mikluševaca je opravdana želja, pogotovo radi onih kojima je netko tamo stradao. Neću tražiti glasanje po ovome amandmanu da ne bismo dalje oskrnavili žrtve koje su dali za sve nas koji pa na kraju i sjedimo ovdje u Hrvatskom saboru.
Amandman 30. isti zastupnik.
Amandman se ne prihvaća sa istim obrazloženjem kao što je to bilo kod prethodnih amandmana zastupnika Panenića.
Očitovanje, izvolite.
Hvala lijepo. Kada ste vidjeli datum, evo tu se isto raspravljalo koji datumi su veći, pravedniji iz II. Svjetskog rata, ali stradanja u Domovinskom ratu događala su se svaki dan 8. listopada u Mikluševcima, 9. listopada u Tompojevcima, svi su davali svoju žrtvu. Nije niko pobjego od toga da brani RH, nije niko pobjegao da da svoj život. U čemu je razlika? Zašto je jedan posebniji od drugih, zašto ne bismo odredili da svako mjesto koje obilježava svoje žrtve ima pravo da mu bude spomendan jel time bismo dali težinu, pogotovo onim ljudima koji sada se bore za preživljavanje u područjima koja se raseljavaju, gdje je sve manje onih koji trebali bi uživati u tekovinama Domovinskog rata i ostvarenoj slobodi? I ovo koliko god možda se nekom čini malo država u malo stanovništva je puno i svakom je nastradao netko tko je član obitelji, prijatelj, susjed i time zaslužuje poštovanje i odavanje počasti. Ovo što ja ovim amandmanom predlažem je taj jedan minimum da se makar čuje glas i da se traži i od institucija Hrvatske države da se kazne svi oni koji su odgovorni za zločine je da ne može biti da samo određeni zločini imaju veću pažnju. Svi su stradali sa istim ciljem, a to je osloboditi Hrvatsku i uživati u životu u takvoj Hrvatskoj. Ja neću tražiti glasanje po ovom amandmanu, ali tražim da razumijete da i stanovnici Tompojevaca i svima onima kojima je neko stradao žele da ih se češće politika sjeti, a pogotovo pravosudni organi da češće sjete se oni koji su krivci za žrtve. Hvala.
Amandman broj 31 istog zastupnika.
Amandman se ne prihvaća sa istim obrazloženjem kao kod prethodnih amandmana.
Očitovanje, izvolite.
Hvala lijepo. Koliko puta se u RH sjetimo Sotina? Danas je Sotin prigradsko naselje u sastavu grada Vukovara, obilježavamo stradanje grada Vukovara, ali tada jel Sotin bio dio grada Vukovara? Nije, bio je jedno naselje bivše općine Vukovar kao sva ostala odakle su ljudi odlazili i u Vukovar, boriti se za Vukovar i u svom mjestu se borili i stradavali i oni su isto Vukovar kao svaki onaj tko je dao život, ne samo za Vukovar nego za ovu Hrvatsku. I jako je važno spominjati se svih tih imena i dana kada su svojim doprinosom pomagali obrani Vukovara jel svi oni utkali su svoj život i time dali vremena ostalim mjestima da se bolje organiziraju, da se bolje mogu braniti i time smo spriječili da velikosrpska agresija preuzme RH jel danas bismo bili u okovima možda još gorima nego protiv onoga čega smo se borili. Time ja još jednom zahtjeva da spomendan kao obilježavanje poklonimo tim ljudima, da ne bude samo da se sjetimo nekih mjesta, a sva ostala zaboravimo i ne tražimo krivce za one koji su ubili, masakrirali ili zatočili bilo na koji drugi način ugrozili ljudska prava hrvatskih naroda u to vrijeme. Neću tražiti glasovanje.
Amandman broj 32 istog zastupnika.
Amandman se ne prihvaća sa istim obrazloženjem kako je to bilo kod prethodnih amandmana uvaženog zastupnika.
Izvolite kolega Panenić.
Hvala lijepo. Trebamo samo sjetit se okolnosti u kojima su Iločani napuštali svoje područje, ne samo Iločani nego i stanovnici okolnih mjesta gdje su bili dovedeni u okruženju u donošenje najteže odluke. Najteža odluka je da li ostati okupiran, ugnjetavan, možebitno masakriran ili napustiti svoja vjekovna ognjišta, otići u nepoznato sa vrlo malo nade da ćeš se ikada vratiti tamo. Danas možemo reći, vratili su se, Iločani su tamo, ali ono što smo mi svojim neradom, lošim politikama i općim stanjem doveli do toga da danas ponovo Iločani odlaze, sve ih je manje. I zapravo što smo napravili? Mi umjesto da smo to područje kada smo reintegrirali u sustav RH gospodarski, demografski oživjeli mi smo pustili da odumire i samo slušamo loše politike i lažna obećanja i Sremskoj transverzali koja bi im trebala biti izlaz i brzi spoj prema ostalim područjima RH. spomene se aktualna vlast samo kada je pitanje izbora pa pokušavaju spasiti HDZ na taj način. Ali onda dođemo do toga, a čega se mi trebamo sjetiti na ovaj dan? Trebamo se sjetiti upravo te žrtve da pokažemo da obilježavanje spomendana na odseljavanje šaljemo poruku i danas da to nije prihvatljivo za RH, da ovako kako se sada, možda u tišini, ali praktično organizirano odseljava je bilo nešto neprihvatljivo '91. neprihvatljivo je i danas. I to je poruka koju su Iločani naučili, ne jednom, nego sada uče i drugi put, a svi koji su donosili loše odluke snose odgovornost. Ne tražim glasovanje po ovom amandmanu.
33 ponovo istog zastupnika.
Amandman se ne prihvaća sa istim obrazloženjem kako je to bilo kod prethodnih amandmana uvaženog zastupnika.
Izvolite.
Hvala lijepo. Lovas kao mjesto stradanja, čuli smo i u novije vrijeme pogotovo radi toga što sudski postupak pokrenut je u Republici Srbiji i tamo je došlo do određene kazne, osude su na ukupno 47 g. zatvora, naravno da bilokoje, onaj bilo tko ko je izgubio svog najmilijega u minskom polju, nije zadovoljan s time jer to je toliko nečovječno da vrlo je teško prihvatiti bilokoju kaznu ali na kraju srpsko tužiteljstvo, pravosuđe nama očita lekciju, očita nam lekciju kako treba postupati i da se može osuditi i pronaći odgovorne i na kraju da li bismo mi bili više nezadovoljni ovakvim postupanjem gdje niti jedna naša žrtva nema odgovornost krvnika ili s time da su pronađeni, osuđeni pa biti nezadovoljan možda sa nedostatnom kaznom. Na kraju svi mi želimo da istina se sazna i Lovas isto tako želi da se sazna i da se kroz spomendan obilježi 51 žrtva koja je stradala u minskom polju jer nekoga natjerati da uđe u minsko polje svojom voljom, to je sigurno jedan od zločina koji n treba praštati i nešto je da naučimo, možda bismo spomendanom ako bismo kao takvo usvojili, mogli se sjetiti da ima žrtva ali da može pravda doći i pokazali bi možda i našem pravosuđu koliko je nesposobno u postupanju i da stradanje koje se obilježavanje prosvjedom, treba prihvatiti i procesuirati. Ne tražim glasanje.
Idemo na 34. amandman, ponovno kolega Panenić.
Amandman se ne prihvaća sa istim obrazloženjem kao što je bilo kod prethodnih amandmana.
Izvolite, izvolite kolega Panenić.
Sad u ovome amandmanu imamo spoj dva amandmana koja sam već dao, jedno je Bogdanovci, poznato mjesto stradanja, koje je svojom obranom doprinijelo stvarnoj mogućnosti da Vukovar bude bolje organiziran u obrani, da se zaustavi taj napredak i vidimo da su ljudi ginuli i u Bogdanovcima i oni koji su bili pokušali proboj prema Bogdanovcima napraviti ali ono što je još bitnije, taj dan, obilježava se dan poginulih branitelja Albanaca u Domovinskom ratu, još jedan dokaz nisu bili samo Hrvati ti koji su išli rušiti jugo-komunistički sustav, i drugi narodi koji su se borili, željeli su slobodu i imati demokratsku državu u kojoj svaki čovjek svake nacionalnosti ima jednako pravo, i ginuli su i ginuli su Albanci i u Bogdanovcima i u drugim područjima RH kao i svaki čovjek i time još i više taj dan ima svoju težinu, i Bogdanovci i Albanci, svi su oni dali nemjerljiv doprinos u Domovinskom ratu. Ako govorimo o samim Bogdanovcima, 133 života su izgubljena u obrani tamo, za 24 osobe se još traga a 9 Albanaca je izgubilo život u Bogdanovcima. Prema tome, pokažimo i spomendanom da možemo prepoznati upravo ono radi čega nas često prozivaju a to je da nismo nacionalisti nego samo želimo živjeti u slobodnoj Hrvatskoj, demokratskom sustavu. Zatražit ću glasovanjem po ovom amandmanu.
Idemo sada na 35. amandman, Klub zastupnika SDP-a, izvolite.
Amandman se ne prihvaća. 18. studenoga zbog značaja žrtava danih za hrvatsku slobodu u Domovinskom ratu treba se obilježavati kao blagdan u RH kojim će se na dostojan način sjećati na sve žrtve Domovinskog rata imajući u vidu i žrtvu Vukovara i žrtvu Škabrnje.
Očitovanje, kolega Bauk, izvolite.
Vlada je prihvatila amandman HDZ-a, amandman br. 1, kako je objasnio u ime kluba HDZ-a zastupnik Tuđman, zato da bi se 18. 11. umjesto blagdana, da bi bio neradni dan pa sada imamo čl. 1. koji kaže blagdan i neradni dani u RH su što je dijametralno suprotno od onoga što je dosad pisalo, a to je da su blagdani ti i da su svi blagdani neradni dani. Dakle nije bilo nikakvog razloga da se prihvaća i amandman kluba HDZ-a. Naš prijedlog je i smatram da je to primjerenije, obzirom na … … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] Kolege, molim vas. Dakle, naš prijedlog je obzirom na to što se željelo postići prijedlogom Vlade, da 18. studenog kao Dan sjećanja na žrtve Domovinskog rata i Dan sjećanja na žrtvu Vukovara i Škabrnje, bude spomendan i da bude neradni dan jer nema boljeg primjera što bi trebao biti spomendan nego taj dan. Dakle taj dan se ne slavi. Nema proslava u smislu dakle onoga što ima za druge blagdane i bilo bi logično dakle da se naš amandman prihvatio, dakle da 18. studenog bude spomendan i neradni dan. Kako se čestita taj blagdan? Kako ćemo čestitati taj blagdan, sretan vam dan pada Vukovara? Dakle ovo što je napravljeno a posebno sada prihvaćanjem amandmana HDZ-a, sad se više ne zna šta je blagdan a šta je neradni dan. Tražimo glasanje o ovom.
Kolega Bulj, imamo samo još jedan amandman, jel vas mogu zamolit samo da kolega Panenić još to pa onda može? Dobro. Zastupnik Tomislav Panenić, 36. amandman.
Amandman se prihvaća. Zakonom o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u RH ne mogu se uređivati pitanja koje se odnose na poslovne aktivnosti poduzetnika.
Izvolite.
Evo upravo, hvala lijepo, upravo bi to naglasio, znači politička odluka je važnija od gospodarske, od gospodarskih kretanja u RH i to je obilježje i zakona i svega što predlažete da na kraju ovdje je važniji bio momenat usvojiti zakon prije obilježavanja stradanja u Vukovaru i Škabrnji samo da bi se pokazala politika Vlade. Što će se promijeniti u životu Vukovaraca i Škabrnjaca nakon što ovo donesete? Oni će i dalje obilježavati žrtve svoje i oplakivati, ali plakat će i oni kojima ste ovako preko noći zagorčali život. Zašto, ako neki koji su svojim gospodarskim djelatnostima oslonili se na kalendar koji je bio do, koji je do sada evo do ovoga prijedloga bio aktualan, pogotovo koji su u tiskarskoj djelatnosti, izdavali su kalendare, rokovnike i to tijekom vremena, tijekom godine kad su imali možda slobodne mogućnosti u svojim tiskarama. Vi ste poništili sav njihov rad, sav trud. I zato neće snositi nikakvu odgovornost, jednostavno reći to je poslovni rizik. Upravo o tome govore i investitori koji dolaze u Hrvatsku da ste sposobni promijeniti nešto, a da ne vodite računa o gospodarskoj aktivnosti u RH i po meni šteta koju ste nanijeli niste ni pokušali da je refundirate. Jel smatrate da nema štete? U procjeni učinaka propisa tamo ste vjerojatno napisali nema štete. Jednostavno, jel ako napišete da ima štete treba je nekako i pokriti. Jel nije to realno? Realno je sa druge strane da imate dobar prijedlog koji ja prihvaćam da malo te zakone, Zakon o blagdanima i neradnim danima da se izdefinira, da se obilježi stradanje koje stvarno je važno u hrvatskoj povijesti, al s druge strane svaki poduzetnik želi da štetu koju time nanesemo bude obeštećen. Tražim glasovanje.
Ovime smo iscrpili amandmane po ovoj, po ovom zakonskom prijedlog, prije nego što pređemo na drugi kolega Bulj izvolite, tražili ste pauzu.
Hvala lijepo. Tražim u ime kluba stanku od 10 minuta, po ovome prijedlogu izmjena dana kalendara blagdana i spomendana. Ja ovde moram reći i izraziti potpuno nezadovoljstvo poglavito po pitanju toga što je 18. studenoga nema spomena na žrtve velikosrpske agresije i Vukovara i Škabrnje. Ne znam koji je razlog dogodio se da je to Odbor za veterane povukao, odakle je to pravo Đakiću bilo nakon sastanka kluba povući i ne spominjati velikosrpsku agresiju jel je činjenica, jel je činjenica da sve žrtve i svi zločini na području RH su zbog četničke velikosrpske agresije. Jedino ako to nije po nalogu predsjednice, predsjednice Republike nakon sastanka s Aleksandrom Vučićem koji dolazi u to vrijeme ovdje i sada ste izbacili taj znači amandman i meni je razočarenje kao člana odbora koji nije na toj sjednici koja je protuposlovnička nisam niti, nije me se nazvalo pa da dan svoj glas i da znam jel inače bi ja onda dao amandman da se zove velkosrpska, dan sjećanja na žrtve od velkosrpske agresije Vukovara, Škabrnje na cijelom području RH. Umjesto da radite, ovu maglu bacate ljudima u oči, trebali ste riješiti do sada zločine koji su napravljeni u Vukovaru, u Škabrnji na cijelom području RH, a ne raditi igrokaz, izrugivati se sa ljudima koji su dali najviše, jel bez velkosrpske agresije, spomena ispada da smo i mi sudionici ne samo da ste to ovdje napravili, nego i u zakonu o nestalim osobama niste prihvatili amandman da se zove Zakon o nestalim osobama zbog velkosrpske agresije. Tražio sam čak da se i ova sabornica glasa o zaključka da se zamjeri u to vrijeme stranci u kojoj je Aleksandar Vučić [[Upadica: Hvala vam.]] niste još dali ga na glasanje. Hvala.
Stanka će biti odobrena. Javlja li se još netko za stanku? Ako ne nastavljamo u 10 sati 55 minuta. STANKA U 10,45 SATI. Sada prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u RH, hitni postupak, prvo i drugo i drugo čitanje, P.Z. broj 778. Predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Klub zastupnika SDP-a predložio je Hrvatskom saboru donošenje zaključka koji glasi. Prvo, utvrđuje se da je rasprava o Prijedlogu Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u RH provedena u prvom čitanju i drugo sve primjedbe i prijedlozi dostavit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u RH. Tijekom izjašnjavanja o amandmanima Vlada nije prihvatila predloženi zaključak, pa dajem na glasovanje prijedlog zaključka Kluba zastupnika SDP-a kojeg Vlada nije prihvatila. Utvrđujem da predloženi zaključak nije dobio potrebnu većinu glasova, 28 je bilo za i 1 suzdržani i nisam, koliko je, 24 je bilo, ne, ne, koliko je bilo protiv, 28 protiv, 28 je bilo protiv, dobro. Idemo sada na glasovanje o amandmanima koje su podnijeli Klub zastupnika Hrvatskih suverenista i nezavisnih zastupnika Željko Glasnović i Zlatka Hasanbegovića, zastupnik Joško Klisović, zastupnik Mirando Mrsić, zastupnik Darinko Kosor, Klub zastupnika HSS-a i Demokrata, Klub zastupnika GLAS-a, Klub zastupnika SDP-a, Klub zastupnika HDZ-a, zastupnik Tomislav Panenić, zastupnik Arsen Bauk i zastupnik Davor Bernardić. Pregled amandmana dostavljen vam je elektroničkim putem. O amandmanima smo se izjasnili ranije na sjednici. Sad ćemo glasati o amandmanima koje predlagatelj na prihvaća. 1. amandman Kluba zastupnika HDZ-a je prihvaćen, ispričavam se, 2. amandman zastupnika Panenića Vlada nije prihvatila pa glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. 3. amandman zastupnika Klisovića, Vlada ne prihvaća. Molim glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. 5.-to, 4. pardon zastupnik Davor Bernardić, Vlada ne prihvaća, pa glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 5. zastupnik Klisović, on je povučen. Amandman broj 6. Klub zastupnika Hrvatskih suverenista i nezavisnih zastupnika Željka Glasnovića i Zlatka Hasanbegovića nije prihvaćen, pa glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 7. zastupnika Darinka Kosora, Vlada ne prihvaća. Molim glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 8. Kluba zastupnika GLAS-a, Vlada ne prihvaća. Molim glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 9. zastupnika Bauka, on je povučen. Amandman broj 10. Kluba zastupnika SDP-a nije prihvaćen od strane Vlade, pa moramo glasovati. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 11. Kluba zastupnika SDP-a, Vlada ne prihvaća. Molim glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 12. istog kluba zastupnika, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Isti klub zastupnika, amandman 13. Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 14. zastupnika Miranda Mrsića, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman 15. Kluba zastupnika HDZ-a je prihvaćen, postaje sastavni dio prijedloga zakona. Amandman 16. Kluba zastupnika SDP-a, Vlada ne prihvaća. Glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. 17. amandman zastupnika Panenića, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. 18. amandman Klub zastupnika SDP-a, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman 19. Klub zastupnika Hrvatskih suverenista i nezavisnih zastupnika Glasnovića i Hasanbegovića, Vlada ne prihvaća. Molim glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman 20. Klub zastupnika SDP-a, Vlada ne prihvaća. Nije dobio potreban broj glasova. Samo sekundu vas molim. Kolega Glasnović dižete pločicu replika.
Pa ja bih tražio stanku. Ovo je zbilja tužan dan.
Ne, vi ste već danas tražili stanku. Ne možete ponovo jer ste već jednom tražili stanku.
Zašto ne ovo se vidi ovo je sramota.
Kolega Glasnović tražili ste stanku, jedna je stanka dnevno pa ne možete ponovo, ja vas molim da sjednete.
Ovo je sramota za Hrvatski sabor tu se ujedinilo lijevo-desno krilo UDBA-e i narodna fronta.
Kolega Glasnović molim vas sjednite. Dobivate opomenu kolega Glasnović. Ja vas molim da sjednete, nemojte.
[[Upadica Glasnović: To je tužan dan ovdje u Saboru, tužan dan.]] sjednite.
Idemo na amandman 21 zastupnika Klisovića, Vlada ga ne prihvaća, pa molim glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman 22 Klub zastupnika HSS-a i demokrata, vlada ne prihvaća. Molim glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman 23. zastupnik Bauk, povučen. Amandman 24. zastupnik Kosor, Vlada ne prihvaća, pa glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman 25 zastupnika Klisovića, Vlada ga ne prihvaća, pa molim glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman 26. zastupnik Panenić, povučen. 27. istog zastupnika je povučen. 28. Klisović, povučen, 29. Panenić povučen, 30. Panenić povučen, 31. Panenić povučen, 32. Panenić povučen, 33. Panenić povučen, 34. Panenić, Vlada ne prihvaća, pa glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. 35. Klub zastupnika SDP-a, Vlada ne prihvaća pa ćemo glasovati. Nije dobio potreban broj glasova. 36. zastupnika Panenića, Vlada ne prihvaća pa moramo glasovati. Nije dobio potreban broj glasova. Sada dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u RH. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 77 za, 6 suzdržanih i 27 protiv donesen Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u RH. Poštovane kolegice i kolege dobro jutro. Prije nego što prijeđemo na slobodni govor samo bih zamolio da sukladno prijedlogu Odbora za zakonodavstvo, Odbora za financije i državni proračun koji su predložili temeljem članka 247. Poslovnika Hrvatskog sabora da provedemo ujedinjenu raspravu o sljedećih devet točaka, da se o tome izjasnimo. Dakle radi se o setu zakona vezanih za poreznu reformu, to je: 1. PRIJEDLOG ZAKONA O IZMJENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POREZU NA DODANU VRIJEDNOST, prvo čitanje, P.Z.E. br. 780, 2. PRIJEDLOG ZAKONA O IZMJENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POREZU NA DOBIT, prvo čitanje, P.Z.E. br. 781, 3. PRIJEDLOG ZAKONA O IZMJENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O ADMINISTRATIVNOJ SURADNJI U PODRUČJU POREZA, prvo čitanje, P.Z.E. br. 782, 4. PRIJEDLOG ZAKONA O IZMJENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O TROŠARINAMA, prvo čitanje, P.Z.E. br. 783, 5. PRIJEDLOG ZAKONA O IZMJENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POREZU NA DOHODAK, prvo čitanje, P.Z. br. 784, 6. PRIJEDLOG ZAKONA O IZMJENAMA I DOPUNAMA OPĆEG POREZNOG ZAKONA, prvo čitanje, P.Z. br. 785, 7. PRIJEDLOG ZAKONA O IZMJENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O FISKALIZACIJI U PROMETU GOTOVINOM, prvo čitanje, P.Z. br. 786, 8. PRIJEDLOG ZAKONA O IZMJENI I DOPUNI ZAKONA O POSEBNOM POREZU NA MOTORNA VOZILA, prvo čitanje, P.Z. br. 787, 9. PRIJEDLOG ZAKONA O IZMJENAMA I DOPUNI ZAKONA O POSEBNOM POREZU NA KAVU I BEZALKOHOLNA PIĆA, prvo čitanje, P.Z. br. 788. Dakle to je prijedlog odbora, pa jesmo li svi suglasni s time? Izvolite kolega.