Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, dame i gospodo, zastupnice i zastupnici srdačno vas pozdravljam u ime Vlade Republike Hrvatske evo na početku još jednog velikog i ja se nadam uspješnog posla koji ćemo svi zajedno obaviti. Kao što svi znate mi smo evo na početku, ja to zovem na početku završetka, još jednog velikog posla, prvorazrednog vanjskopolitičkog, ali sasvim sigurno i unutarnjopolitičkog cilja, a to je završetak pregovora za ulazak Hrvatske u Europsku uniju. I ja sam sigurna da će svi poslovi koje još moramo obaviti biti obavljeni na vrijeme, dakle da ćemo mi na proljeće sljedeće godine moći reći da je sve završeno i da evo od tog trenutka očekujemo i konačni datum ulaska Hrvatske u Europsku uniju kad ćemo sjesti za stol europskih država, odnosno naroda u onom civilizacijskom krugu kamo bez sumnje pripadamo. Jedan od poslova koji moramo završiti do kraja pregovora, odnosno rekla bih i posao koji uvjetuje, odnosno završetak toga posla je usko vezan i za završetak nekih drugih poslova koji se pak vežu za završetak pregovora, jest i odluka o izmjeni Ustava Republike Hrvatske. Pred vama je prijedlog koji smo dogovorili u vladajućoj koaliciji, dakle prijedlog Vlade Republike Hrvatske kao jednog od ovlaštenih predlagatelja. Dozvolite da samo kratko podsjetim kako su se rađale ove izmjene Ustava. Dakle, negdje početkom ove godine Vlada je u prošlom sazivu imenovala povjerenstvo u kojem su uz ostale bili imenovani i svi najugledniji ustavno-pravni znalci u Republici Hrvatskoj. Na čelu toga povjerenstva bio je potpredsjednik Hrvatskog sabora i pisac prvog hrvatskog Ustava gospodin Vladimir Šeks, ali su tu bili i predstavnici dakako Vlade i jasno i predstavnik Ureda predsjednika Republike gospodina Mesića. Ta radna skupina je dogovorila izmjene, na temelju rada radne skupine u te izmjene Ustava dodane su još neke. Prije svega na temelju nekih naših koalicijskih sporazuma, ali i prijedloga ministarstava kao što je Ministarstvo obrane, Ministarstvo pravosuđa i Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa. Sve te izmjene koje su ministarstva predlagala također su vezane uz program rada ove Vlade u razdoblju do 2011. godine. Nakon toga smo taj prijedlog raspravili dakako u okružju stranaka koalicije i nakon sveg tog posla ja sam pozvala i čelnike oporbenih stranaka na razgovor o promjenama Ustava Republike Hrvatske sa dakako ciljem da se promjene Ustava u Hrvatskom saboru donesu ne samo potrebnom većinom nego sa željom da za ove promjene glasaju svi zastupnici i sve zastupnice u Hrvatskom saboru dakako ako to ikako bude moguće. Na sastanku sa čelnicima oporbe, odnosno oporbenih stranaka dogovorili smo se da se ovaj prijedlog, dakle Vladin prijedlog, raspravi kako je i predviđeno u proceduri za izmjenu Ustava na Odboru za Ustav, poslovnik i politički sustav. Nakon toga na plenarnoj sjednici, dakle evo danas ovdje, da se međutim ovom prijedlogu Vlade ne glasuje, da se u tom trenutku na izvjestan način zastane, da se pričeka da oporbene stranke predlože svoj prijedlog koji će ići po istoj proceduri. Znači Odbor za Ustav, nakon toga plenarna sjednica i nakon toga bismo glasali o oba prijedloga. Prijedlog je, i tako smo se dogovorili, da se nakon tog obavljenog posla dogovori jedno tijelo, jedna radna skupina, dakle ne sa namjerom kako se to kaže da se osnuje radna skupina ili povjerenstvo kad nešto ne želiš završiti nego sa željom da se taj posao završi mi smo već u vladajućoj koaliciji dogovorili koji bi to naši predstavnici bili i nakon toga će se ti ljudi okupiti znači sa jedne i druge strane u zajedničkoj skupini i dogovoriti konačni Prijedlog izmjena Ustava Republike Hrvatske. Ono također što smo se dogovorili na tom sastanku znači svi čelnici Parlamentarnih političkih stranaka jest da se u daljnjim prijedlozima ne ide preekstenzivno, dakle da se zaustavimo na onom poslu koji je prije svega nužan da bismo završili pregovore. Znači i za zatvaranje nekih poglavlja jer su neke od izmjene Ustava i mjerila za zatvaranje nekih poglavlja ali isto tako da bismo udovoljili onim temeljnim zahtjevima koji su proteklih godina iznjedrene i koje su vezane za izmjene Ustava Republike Hrvatske. Ono što hoću reći, mi smo u Vladi apsolutno spremni na dijalog. Mislim da je on u ovom poslu više nego nužan i da je izmjena Ustava svakako jedan od poslova koji je od opće nacionalnog interesa. Ustav je temelj života i rada svakog građanina i svake građanke Republike Hrvatske, tiče se apsolutno svih nas i o izmjenama Ustava prije svega svi moramo znati sve i na neki način svakako kroz zastupnike u Hrvatskom saboru, kroz vas koji ste narodni predstavnici i u istinu ugraditi u izmjene Ustava ono što je najvažnije za sve građanke i građane Republike Hrvatske. Evo još uvodno možda riječ, dvije o tome kako je bila praksa u drugim zemljama koje su postale članice, znači zemljama kandidatkinjama koje su postale članice Europske unije. Ista većina osim koliko ja znam jedne jesu mijenjale Ustav. Neke su mijenjale Ustav i po nekoliko puta. A sada dame i gospodo o samim promjenama. Nastojat ću biti kratka zato što ste svakako svi vi pročitali ono što Vlada predlaže, pa mislim da nisu potrebna neka prevelika i predugačka objašnjenja. Dakle, krenut ću od izvorišnih osnova. Mi predlažemo da se izvorišne osnove dopune na taj način, da se među pripadnike autohtonih nacionalnih manjina i Bošnjaci i Slovenci onako kako je dogovoreno u našem koalicijskom sporazumu. Reći ću odmah stajalište Vlada s obzirom na činjenicu da su se naravno opravdano pojavile neke rasprave oko toga u javnosti da Vlada nema ništa protiv, dapače da riješimo problem oko nekih drugih nacionalnih manjina na taj način da zapravo u izvršne osnove uvrstimo sve nacionalne manjine, dakle da upišemo najjednostavnije rečeno, unesemo sve nacionalne manjine u Republici Hrvatskoj, dakle 22 nacionalne manjine. Ali molim to je za raspravu ovdje u Hrvatskom saboru i za raspravu ove radne skupine koja će u konačnici odlučiti i iznjedriti taj konačni prijedlog izmjena Ustava. Također, rekla sam već da su i neka ministarstva predlagala izmjene Ustava na tragu poslova koje smo u međuvremenu odradili. Dakle, od zadnjih izmjena Ustava 2000., odnosno 2001. u mandatu tada koalicijske Vlade. Kao što se sjećamo Ustav je mijenjan dva puta. U međuvremenu je Hrvatska kao što znate i to s ponosom još jedanput ovdje ponavljam, postala i članica NATO saveza. I na tragu među ostalim i te činjenice Ministarstvo obrane predložilo je još neke izmjene vezane za Oružane snage u Republici Hrvatskoj. Dakle, Republiku Hrvatsku štite Oružane snage, štite njezin suverenitet i neovisnost, brane njezinu teritorijalnu cjelovitost i Ustav u članku 7. propisuje, "da mogu prijeći njezine granice ili djelovati preko njezinih granica samo na temelju odluke Hrvatskog sabora". Ovim predloženim odlukama na izvjestan način se redefinira uloga i postupanje Oružanih snaga. Dakle, ustavnom definicijom Oružanih snaga Republike Hrvatske treba obuhvatiti 4 temeljne misije i zadaće koje su definirane među ostalim dugoročnim planom razvoja Oružanih snaga Republike Hrvatske, a to su zaštita suvereniteta i teritorijalna cjelovitost Republike Hrvatske, obrana Republike Hrvatske i saveznika, sudjelovanja u operacijama u odgovora na krize u inozemstvu, sudjelovanje u mjerama izgradnje sigurnosti i povjerenja i pomoć civilnim institucijama u zemlji. Također novom odredbom propisano je da je za donošenje odluke o prelasku i djelovanju Oružana snaga preko granice Republike Hrvatske potrebna većina glasova svih zastupnika. Ono što također predlažemo u ovim izmjenama jest uvođenje, odnosno reguliranje instituta tzv. Europskog uhidbenog naloga. Naime, Hrvatska treba od dana pristupanja Europskoj uniji osigurati učinkovitu primjenu tzv. Europskog uhidbenog naloga. To je instrument uzajamne pravne pomoći, uređen okvirnom odlukom Vijeća Europske unije. Dakle, postojeća ustavna odredba i to u članku 9. Ustava, ne dopušta izručivanje hrvatskih državljana drugim državama i predstavlja dakako pravnu prepreku za učinkovito izvršavanje Europskog uhidbenog naloga. Od dana pristupanja Europskoj uniji, odnosno za cjelovito usklađivanje hrvatskog zakonodavstva s okvirnom odlukom Vijeća o Europskom uhidbenom nalogu, a to je također evo ističem, to sam na početku već istaknula da je to mjerilo za zatvaranje pregovora u poglavlju 24. Dakle, zato predlažemo prilagodbu članka 9. stavka 2. Ustava Republike Hrvatske koja zadržava načelnu zabranu izručenja kao odrednicu državljanstva, ali osigurava ustavno-pravnu osnovu za postupanje po Europskom uhidbenom nalogu. Odnosno jednostavnije rečeno, donošenje zakona, odnosno donošenje propisa kojim će se ovo pitanje detaljno urediti. Svakako u skladu sa pravnim poretkom Europske unije. Ono što također predlažemo jesu odredbe vezane za samostalnost i neovisnost Hrvatske narodne banke, dakle izmjenama Ustava jamči se potpuna neovisnost Hrvatske narodne banke uz ispuštanje one odredbe onog dijela u članku 53. gdje se navodi odgovornost Hrvatske narodne banke Hrvatskome saboru. Rekla sam već da je i Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa predložilo određene izmjene, vezane uz obvezatnost i besplatnost općeg obrazovanja. Dakle, na temelju činjenice da Republika Hrvatska pripada skupini europskih zemalja s najkraćim obveznim školovanjem u Europi s trajanjem od 8 godina i da preporuke Europskog kompetencijskog okvira pretpostavljaju dulje stjecanje temeljnih kompetencija od osmogodišnjeg osnovnoškolskog obrazovanja, dok se za pojedina strukovna zanimanja u okviru primjena direktiva Europske unije, predviđa obveza osiguranja stjecanja temeljnih kompetencija u trajanju od osmogodišnjeg osnovnoškolskog obrazovanja dok se za pojedina strukovna zanimanja u okviru primjene direktiva Europske unije predviđa obveza osiguravanja, stjecanja temeljnih kompetencija u trajanju od 50 godina. Također, predlažemo ovu izmjenu i na temelju činjenice da je osobe koje iz sustava obveznog obrazovanja izlaze s navršenih 14 godina u praksi se zapravo ne mogu zaposliti sukladno odredbama Konvencije o najnižoj dobi zapošljavanja ali i odredbe hrvatskog Zakona o radu kojim je zabranjen rad osobama koje su mlađe od 15 godina. Izmjene i dopune Ustava koje predlažemo također učvršćuju neovisnost, dodatno učvršćuju neovisnost Državnog sudbenog vijeća odnosno Državno odvjetničkog vijeća. Kao što znate Državno sudbeno vijeće je ključno i središnje mjesto neovisnosti i samostalnosti sudbene vlasti koja je prema članku 4. Ustava ravnopravna ostalim vlastima. U tom smislu Europska unija dakako potiče institucionalno i organizacijsko jačanje toga dijela na način da bude neovisna od svakog utjecaja izvršne i zakonodavne vlasti. Dakle, što predlažemo? Predlažemo da postupkom imenovanja pravosudnih dužnosnika u potpunosti upravlja Državno sudbeno vijeće odnosno Državno odvjetničko vijeće da svaku odluku o imenovanju sudaca i zamjenika državnih odvjetnika uključujući imenovanja na upravljačka mjesta usvaja nezavisno tijelo na temelju objektivnih kriterija koji uzimaju u obzir upravljačke i organizacijske sposobnosti. I dakako, ono što predlažemo jest da se brišu ovlasti Hrvatskoga sabora u izboru Državnog sudbenog vijeća i Državno odvjetničkog vijeća kao i ovlasti za davanje mišljenja u tome postupku. Također, ove izmjene Ustava reguliraju pravo na lokalnu i područnu odnosno regionalnu samoupravu. Dakle, članak 19. Ugovora o osnivanju Europske zajednice građanima Europske unije jamči aktivno i pasivno biračko pravo na lokalnoj razini u državama članicama Europske unije. Dakle, Hrvatska je obveza u okviru poglavlja pregovora 23, dakle pravosuđe i temeljna prava osigurati pravni okvir za ostvarivanje toga prava od dana pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji. Također, naravno predlažemo i ono što bismo mogli nazvati i što nazivamo ustavna osnova za pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji odnosno referendum. To će možda izazvati najviše rasprave u ovome Visokom domu. Ja ću reći samo ukratko ono što je prijedlog Vlade ali molim još jedanput ponavljam otvoren apsolutno za dodatnu raspravu. Kao što ste čuli vjerojatno i jučer na Odboru za Ustav su već izneseni neki novi prijedlozi, pa čak i sam predsjednik odbora gospodin Šeks je iznio još jedan dodatni prijedlog. Oko toga sasvim sigurno će biti puno rasprave i vjerujem da ćete donijeti u konačnici dobru odluku koja će uistinu omogućiti da se građani na pravi način izjasne svaki od njih o ulasku Hrvatske u Europsku uniju. Dakle, ono što mi predlažemo jest da referendumu mora pristupiti većina od ukupno birača s tim što se na referendumu odlučuje većinom birača koji su glasovali u Republici Hrvatskoj. Također predlažemo i nezastarijevanje kaznenih djela počinjenih u procesu pretvorbe i privatizacije, i dakle predlažemo da se imovina odnosno imovinska korist ostvarena tim djelima mora oduzeti. Mi mislimo da je dobro konačno otvoriti i prijedloge, sve prijedloge koje smo evo godinama slušali i s tim u vezi. Naime, sasvim sigurno i u stručnim krugovima ali i u cjelokupnoj hrvatskoj javnosti ocijenjeno je i ocjenjuje se da se radi o iznimno teškim djelima za koje je nužno pravedno i opravdano uskratiti primjenu instituta zastare, posebno imajući na umu vrijeme, okolnosti počinjenja i prouzročene posljedice. Dakle, sigurno je da se u određenom vremenu "zahvaljujući" tim djelima dogodio i porast nezaposlenosti ali da izazvalo iznimni revolt, osjećaj nepravde, osjećaj ostavljenosti upravo činjenica da su se neki na temelju takvih djela ubrzano obogatili s jedne strane i osjećaj ljudi da su upravo zbog svega toga mnogi ubrzano osiromašeni. Dakle, zbog svega toga smatramo da je dobro u Ustav ugraditi i ovu odredbu o nezastarijevanju kaznenih djela počinjenih u procesu pretvorbe i privatizacije, s tim da želim napomenuti i podsjetiti na činjenicu koju svi znamo a ta je da proces privatizacije nije završen. Prema tome, da to možemo razumjeti i shvatiti kao i određenu preventivnu mjeru odnosno poruku sva tri stupa vlasti u Republici Hrvatskoj za budućnost. Ono što također predlažemo jest potpuna neovisnost Državnog ureda za reviziju. Unosi se posebna glava pod nazivom "Europska unija" gdje se evo govori o pravnoj osnovi članstva i prijenosa ustavnih ovlasti na temelju činjenice da članstvo u Europskoj uniji zahtijeva da se na zajedničke institucije prenesu određene ustavne ovlasti kako je propisano člankom 139. Ustava. Isto tako, tu se regulira sudjelovanje Republike Hrvatske u institucijama Europske unije, zatim pravo Europske unije, svakako pravo građana Europske unije na temelju činjenice da ćemo biti punopravna članica te velike zajednice europskih naroda. Evo dame i gospodo, nastojala sam sada na kraju maksimalno skratiti. Znam da ste ovo pomno proučili, pročitali. Želim da evo današnja rasprava bude uistinu u jednom ozračju tolerancije i međusobnog uvažavanja, uvažavanja i Vladinog prijedloga dakako. Ponavljam, Vlada ima pravo predlagati. Vlada ni na koji način naravno nije htjela niti željela niti Vladi to pada na pamet, odnosno članovima i članicama Vlade da na bilo koji način stane iznad Sabora i ovlasti Sabora. Konačnu odluku ćete donijeti vi, vjerujem na apsolutno na zadovoljstvo prije svega svih građana i građanki Republike Hrvatske i na taj način dodatno otvoriti vrata za konačni završetak velikog posla u kojem smo sudjelovali mnogi, dakle bivši premijer, premijer prije njega, premijeri prije, svakako predsjednik države. Ali tu danas na poseban način ističem ulogu Hrvatskog sabora, ne predsjednika Hrvatskog sabora, bivšeg predsjednika Hrvatskog sabora, svih vas zastupnica i zastupnika, Nacionalni odbor na čelu sa gospođom Pusić. I evo, molim vas, krenite u raspravu. Što se tiče Vlade, apsolutno smo otvoreni za sve prijedloge, naravno sa još jedanput molbom da se ne ide preširoko, preekstenzivno, znači da se u izmjene Ustava ne unesu baš sve želje i poruke, nego da idemo za onim poslom koji je prioritet, a to je završetak pregovora. Hvala vam lijepa.
Hvala gospođi Jadranki Kosor, predsjednici Vlade Republike Hrvatske. Gospodine Pupovac, izvolite.
Gospodine predsjedniče, u ime kluba SDSS-a molim stanku od deset minuta.
Dame i gospodo, imamo izvješća odbora koje ćemo nakon što deset minuta pauza prođe mi nastavljamo sa izvješćima odbora koji su raspravili o prijedlogu ustavnih promjena. Dakle, u 10 i 12 minuta nastavljamo sjednicu. Dotle je stanka. Hvala. Dame i gospodo zastupnice i zastupnici, nastavljamo s radom. Prošlo je vrijeme stanke i molim gospodina zastupnika Milorada Pupovca, u ime kluba SDSS-a. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, … [[Zbog najave, govornik se ne razumije.]] hrvatske Vlade, kolegice i kolege. Žao mi je što u ovom trenutku važnom za posao koji ćemo obavljati danas i narednih dana prekidam ono što bi bio normalan put nakon uvodnog izlaganja predsjednice Vlade koja je u ime podnositelja obrazložila svoje viđenje ustavnih promjena. No morao sam to uraditi i vjerujem da ćete i vi razumjeti zašto sam to morao uraditi. Jučer je bila nogometna utakmica u Varaždinu između mladih reprezentacija Hrvatske i Srbije, koja je bila prenošena na drugom programu Hrvatske televizije, iste one za koje mi biramo za koji dan programsko vijeće i odgovaramo za programske vrijednosti. Tokom te utakmice na kojoj je naša reprezentacija bila sportski nadmoćna i okončala sa pobjedom, se cijelo vrijeme sa stadiona skandiralo, između ostaloga, ubij ubij ubij ga, ubij ubij Srbina. I još gore od toga. Komentator ima za potrebu da kaže da se ne smiju bacati baklje na teren, ali potrebu da kaže da se tako nešto ne može puštati u javni prostor, pozivati na nasilje i na mržnju nije imao potrebe. Sve do intervencije pod kraj televizije kada je sramežljivo isti kazao da je to nešto što nije poželjno. Prije nekoliko tjedana je jedan liječnik u Otočcu izvrijeđao predstavnike lokalne vlasti vrijeđajući ih po etničkoj i vjerskoj osnovi, a pacijentu uskratio adekvatno liječenje. Krajem 4. mjeseca za vrijeme dok je bio zastupnik ovog Sabora bio na zasjedanju vijeća, parlamentarne skupštine Vijeća Europe gdje sam i sam izaslanik ovoga Sabora, stigla je vijest da je na jednom koncertu u Splitu u novoj dvorani Spaladium također otprilike sat i pol u eter Radio Splita išlo cijelo vrijeme poruke ubij ubij Srbina. Je li to kontekst u kojem, kolegice i kolege, mi poduzimamo Ustavne promjene radi njihove prilagodbe europskom i drugom zakonodavstvu, europskom i drugom duhu? Je li to kontekst u kojem će naše Ministarstvo vanjskih poslova zamjeriti jednoj državi što je odlučila zabraniti da se na njezinom teritoriju izvikuju takve poruke? Je li to kontekst u kojem ćemo mi šutjeti o tome? Je li to kontekst u kojem ja, zajedno sa svojim kolegama iz SDSS-a trebam sudjelovati u raspravi o novim izmjenama Ustava? Ili je konačno došlo vrijeme da ono na što prisežemo u ovom Saboru, ono što je Biblija modernih država i modernih parlamenata, a to je Ustav, konačno bude shvaćeno kao što je jedan kolega prije koji dan rekao, bude shvaćeno kao Biblija našega društva i kao Biblija naše države. Nadam se, kolegice i kolege, da ćete razumjeti smisao ove intervencije i nadam se da ćete onaj duh ustavnosti koji je od prve do zadnje stranice u našem Ustavu stoji i kojeg bismo trebali pojačati ovim izmjenama, shvatiti kao potrebu svakodnevnog življenja i svakodnevnoga prakticiranja u našem društvu. Ako ne boji se da ustavne promjene neće biti ništa više od puke formalnosti, a da će život za njim ići onakav kakav ne bismo htjeli da bude i da ide. Zahvaljujem.
Hvala lijepa gospodine zastupniče. Mislim da je ova intervencija bila potpuno opravdana i upozoravam, odnosno upućujem zastupnike na 3. točku dnevnoga reda, pa mislim da će u okviru te 3. točke dnevnog reda moći se raspraviti i o ovim pojavama Izvješće o napretku u područjima kulture govora, potpunog i objektivnog informiranja, razvitka javnih sadržaja u ostvarivanju programa javne televizije, te otklanjanju pogovora o mogućoj korupciji unutar HRT-a, pa kad dođemo na tu točku dnevnog reda moguće da se i o ovim pojavama na sportskim terenima raspravi u Hrvatskom saboru. Sada molim predsjednika Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav gospodina Vladimira Šeksa da izvijesti o radu odbora u pogledu ustavnih promjena. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospođe i gospodo zastupnici, poštovana predsjednice Vlade, gospodo ministri. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora na 38. sjednici održanoj 13. listopada 2009. godine raspravio je Prijedlog Odluke o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske sa Prijedlogom Nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske, koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske. Odbor je prijedlog raspravio kao matični odbor na temelju svoje nadležnosti iz članka 57. Poslovnika Hrvatskog sabora, kojim je propisano da odbor razmatra mišljenja i prijedloge ustavne naravi upućene Hrvatskom saboru, te u postupku promjene Ustava Republike Hrvatske priprema prijedloge odgovarajućih akata. Prijedlog promjena Ustava Republike Hrvatske uvodno je obrazložila predsjednica Vlade Republike Hrvatske istaknuvši da prijedlog načelno sadrži tri skupine predloženih promjena Ustava Republike Hrvatske. Prijedlog ustavnih promjena koje bi trebale omogućiti otvaranje, odnosno zatvaranje pojedinih pregovaračkih poglavlja, zbog ispunjavanja obveza Republike Hrvatske koje proizlaze iz pristupnih pregovora sa Europskom unijom. Drugo, Prijedlog promjena Ustava za potrebe članstva u Europskoj uniji. I promjene Ustava Republike Hrvatske koje se odnose na redefiniranje uloge i postupanja Oružanih snaga, Europski uhidbeni nalog obvezatnost i besplatnost općeg obrazovanja, ne zastarijevanje kaznenih djela počinjenih u procesu pretvorbe i privatizacije, autonomiju sudbene vlasti i uvrštavanje u izvorišne osnove Ustava Republike Hrvatske Bošnjaka i Slovenaca među pripadnike autohtonih nacionalnih manjina. Odbor je raspravljao o tom prijedlogu na sadržaj prijedloga Nacrta promjene Ustava uz rečeni prijedlog, odluke u raspravi iznijete su sljedeće primjedbe: Glede odredbe o djelovanju Oružanih snaga potrebito je zadržati 2/3 većinu prigodom donošenja odluke Hrvatskog sabora na temelju kojeg oružane snage Republike Hrvatske mogu prijeći njezine granice ili djelovati izvan njenih granica umjesto predložene većine glasova svih zastupnika. Također je potrebno preispitati odredbu po kojoj Oružane snage Republike Hrvatske mogu prijeći njezine granice na temelju odluke Hrvatskoga sabora a Oružane snage država saveznica mogu prijeći granicu i ući u Republiku Hrvatsku na temelju odluke Vlade Republike Hrvatske. Glede provođenja referenduma kao osnove za pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji ukazano je na problem biračkih popise i problem apstinencije birača pri čemu svaki neizlazak na referendum predstavlja glas protiv. Uzimajući u obzir visoki postotak izborne apstinencije birača sa prebivalištem Republike Hrvatske u raspravi je predloženo da odredba članka 18. stavka 2. glasi: „Iza stavka 4. dodaje se novi stavak 5. koji glasi: Odluka se smatra donesenom ako je za nju glasovala većina birača koji su pristupili referendumu, pod uvjetom da je referendumu pristupila većina od ukupnog broja birača upisanih u popis birača sa prebivalištem u Republici Hrvatskoj“. Glede odredbe o obvezatnosti i besplatnosti općeg obrazovanja naglašeno je da Republika Hrvatska pripada skupini Europskih zemalja sa najkraćim općim školovanjem u Europi, pa je podržan prijedlog produljenja obveznog općeg obrazovanja, s tim da se produljenje općeg obrazovanja treba uskladiti sa propisima o trogodišnjim odnosno četverogodišnjem općem obrazovanju. Potrebno je preispitati odredbu o sudjelovanju u institucijama Europske unije sa ciljem jačanja uloge Hrvatskoga sabora i izvršne vlasti u Republici Hrvatskoj. Odredba o ne zastarijevanju kaznenih djela počinjenih u procesu pretvorbe i privatizacije iznijeto je u raspravi kratka je i nedorečena. Tom odredbom potrebito je dati smjernice kojima će se urediti temelji postupka za kaznena djela koja su već zastarjela i obuhvatiti ratno profiterstvo. Nakon rasprave je većinom glasova za 8 glasova za, jednim suzdržanim glasom Odbor predložio Hrvatskom saboru da prihvati Odluku o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske sa prijedlogom Nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske koji je podnijela Vlada Republike Hrvatske. Hvala.
Hvala. U ime Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina gospodin zastupnik Furio Radin, predsjednik odbora. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina razmotrio je na svojoj 28. sjednici 13. listopada 2009. godine Prijedlog odluke o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske sa Prijedlogom nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske. Odbor je navedene akte raspravljao kao zainteresirano radno tijelo. U raspravi su članovi podržali donošenje Odluke o pristupanju promjeni Ustava pri čemu je izneseno više prijedloga u vezi sa sadržajem ustavnih promjena. Kada su u pitanju izvorišne osnove Ustava izraženo je mišljenje da nije dovoljno obrazložen Vladin prijedlog, da se taj dio teksta Ustava nadopuni uključivanjem sa Bošnjaka i Slovenaca u Ustavnu formulaciju autohtonih manjina. U raspravi nije bilo prijepora oko uključivanja ove dvije nacionalne manjine u tekst Ustava već je postavljeno pitanje kojim se kriterijima predlagatelj koristio kada se odlučio na dopunu na samo dvije manjine, odnosno zašto i druge manjine ne bi trebale biti uključene u tekst Ustava. Postavljeno je pitanje zašto na primjer Romi nisu autohtona manjina u Republici Hrvatskoj kao i neke druge manjine. Kako bi se izbjeglo arbitriranje i stalni zahtjevi da se u tekst Ustava uključuju pojedine manjine predloženo je da se sadašnji tekst Ustava nadopuni tako da se u njemu poimenično navedu sve manjine koje po Zakonu o izboru zastupnika u Republici Hrvatskoj i po bivšem Ustavnom zakonu o pravima nacionalnih manjina, na žalost sada nema, ukupno 22 nacionalne manjine imaju pravo birati zastupnike nacionalnih manjina, a što odgovara i rezultatima izjašnjavanja o nacionalnoj pripadnosti u popisu stanovništva 2001. godine. Za prijedlog iznesen u raspravi da se nacionalne manjine u tekstu Ustava poimenično ne bi trebale uopće navoditi, konstatirano je da za nacionalne manjine takvo stajalište nije prihvatljivo da je kao ideja takav prijedlog bio prisutan i kod promjene Ustava 1997. godine, ali da nije prihvaćen zato što je poimenično navođenje u Ustavu za manjine jamstvo priznavanja njihovog identiteta, kao i to da je značajan argument Republike Hrvatske u pristupnim pregovorima sa europskom unijom. U ovom dijelu rasprave izraženo je mišljenje da bi valjalo preispitati završni dio teksta u stavku 2. glava 1. izvorišne osnove u kojem se kaže da se jamči nacionalnim manjinama ostvarivanje nacionalnih prava u skladu sa demokratskim normama Ujedinjenih nacija i zemalja slobodnoga svijeta. Postavljeno je pitanje nije li izraz zemlje slobodnog svijeta neka vrsta relikta iz vremena blokovske podjele. S obzirom na to rečeno je da bi trebalo preispitati smisao takve formulacije u tekstu Ustava Republike Hrvatske i zamijeniti prihvatljivim izrazom. Današnjim izrazom, kao na primjer riječima iz zemalja Europske unije i Vijeća Europe kojima Republika Hrvatske pripada. Istaknuto je da bi Ustavnim promjenama trebalo obuhvatiti svakako i stavak 3. članka 15. Ustava koji dovodi do svojevrsne segregacije po nacionalnoj osnovi na biračkim mjestima ukoliko se koristi samo posebno biračko pravo za izbor predstavnika zastupnika nacionalnih manjina a suspendiraju, zapravo o tome je riječ, opće pravo Ustavom utvrđeno kao jedno od temeljnih ljudskih prava, dakle pitanje tzv. Dopunskog prava glasa. Za vladin prijedlog dopune članka 31. Ustava Odredbom o nezastarijevanju kaznenih djela počinjenih u Republici u procesu pretvorbe i privatizacije izneseno je mišljenje da nije dovoljno precizan pa se ne zna na koga se odnosi, a pogotovo na koje razdoblje, te da stoga treba biti jasno definiran kriterij oko zastarijevanja. Osim predložene dopune u Ustavu u vezi s europskim uhidbenim nalogom predloženo je da bi trebalo razmotriti i mogućnost nadopune Ustava odredbom kojom bi se stvorila mogućnost oduzimanja pasivnog biračkog prava osobama osuđenim za ratni zločin. Predloženo je da se izmjene Ustavnih odredbi o državno-sudbenom vijeću dopune odredbom kojom bi se utvrdio da se nakon ustavnih promjena, da će se raspisati novi natječaj za to tijelo kako bi se ono popunilo kadrovima koji ispunjavaju uvjete predviđene novim ustavnim odredbama. Izraženo je mišljenje da odluka o angažiranju oružanih snaga, to je posebno bitno bilo, trebaju ostati u isključivoj nadležnosti Hrvatskog sabora jer se radi o pitanju usko vezanom za suverenitet države o čemu odluke može donositi Sabor. Navodno u prijedlogu Ustava piše da o tome odlučuju Vlada i Sabor, a to mi smatramo nedopustivim osim kumulativno. Predloženo je da se tekst Ustava nadopuni u vezi s pitanjem zaštita prava djece, konstatirano je da sadašnji članak 63. Ustava ima isključivi pristup djeci kao objektu zaštite, odnosno da ne afirmira aktivni pristup sa aspekta prava djece kako je to uređeno međunarodnim dokumentima o pravu djece. Također je predloženo da se tekst Ustava u izričaju uskladi na način da se uvažava ravnopravnost spolova. Nakon provedene rasprave odbor je većinom glasova 7 za, 1 suzdržan odlučio predložiti Hrvatskom saboru da u predloženom tekstu sa dopunama donese odluku o pristupanju promjene Ustava Republike Hrvatske. Hvala.
Hvala. Žele li izvjestitelji drugih odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a gospodin zastupnik Zoran Milanović. Izvolite.
Poštovane zastupnice i zastupnici, poštovani predsjedniče, poštovani članovi Vlade i predsjednica Vlade. Ne mogu na početku, a ne prokomentirati istup Milorada Pupovca potpredsjednika SDSS-a i zastupnika srpske nacionalne manjine, riječima: "Što sijemo to i žanjemo.". Na neki način javnost postaje pomalo već i tupa na te stvari, evo. Dobro je da si uzeo riječ, da si tražio stanku u ime kluba da ponoviš neke stvari koje su u hrvatskom društvu notorne. To je moguće. Moguće je da gradonačelnici izjave da Srbi i Crnogorci nisu nikad donijeli ništa dobro, a da njihove glasove računa, ali opasnije od tog vikanja u Varaždinu "Ubi Srbina!" opasnije je kad političari kalkulirano, trgovački šalju takve poruke, a sami možda ne vjeruju u to i nisu takvi. Jer između zabludjele, izmanipulirane mladosti koju će možda ako budemo dobro radili i dobro odgajali mlade ljude za 5 ili 10 godina shvatiti stvari, puno su opasniji oni koji su u svojim 30-im, 40-im, 50-im godinama života koji takve stvari govore u eter iz kalkulacije. To su stvari koje nas trebaju više brinuti. Jer između takve poruke i repetiranja je kratak korak. Hvala ti na reakciji jer ne vjerujem da bi se toga itko drugi sjetio. Što se tiče ustavnih promjena koje su uvijek važan i velik i značajan postupak na čijoj javnosti i otvorenosti inzistiramo možda je najbolji primjer upravo ono što se dogodilo već u preambuli sa statusom nacionalnih manjina. Primjer netransparentnosti i čak za mene dokaz da taj dokument prije nego što je poslan saborskim zastupnicima nitko od onih kojih se tiče nije ni pročitao jer da je primijetio bi da u preambuli za početak nema Roma kao jedne značajne nacionalne manjine u Hrvatskoj. Odrastao sam u Zagrebu i mogu reći da je i u centru grada i na Trnju, na Pešćenici da su Romi nacionalna manjina. I nevjerojatno je da ih dosada nije bilo u Saboru, da ih nije bilo u Ustavu. Dakle, da su nacionalna manjina sa entitetom, oprostite uvaženi zastupnik meni nešto govori?
Ne, izvolite.
Aha. Dakle, to govori da to nije niti pročitano jer vladajuća koalicija je imala sastanak sa svojim koalicijskim partnerima. Što se radilo na tom sastanku? O čemu se razgovaralo? Pa jel se razgovaralo o tekstu koji je poslan zastupnicima? Bilo je potrebno tek u subotu da na sastanku SDP-a, HNS-a i IDS-a skrenemo pozornost javnosti da je to propušteno. Zato nije dobro da se postupak vodi na ovakav ishitren način. A što se tiče dogovora, koji smo načelno i đentlmenski postigli pa ćemo ga se i držati, o proceduri izmjena Ustava došli smo na ono što je SDP predlagao u veljači ove godine. Što smo predlagali kad je formirana Vladina radna skupina još za mandata prethodnog premijera? Da sjednemo i da započnemo u okviru Sabora politički dogovor. Pa to se sad upravo događa. Zašto smo izgubili 8 mjeseci? Je li bilo potrebe za time? Je li gorila kuća? Nije. Je li nam sada ugrožen ulazak u Europsku uniju ako ovom poslu posvetimo nekoliko mjeseci? Možda neće trebati više, ali nekoliko mjeseci u kojima ćemo javno govoriti, u kojima će mediji i zainteresirani novinari i urednici imati interesa to pratiti i shvatiti o čemu se radi i naravno šira javnost, otvoren proces. Možda ne mora biti kao u Francuskoj gdje postupak uvijek traje godinu dana, gdje predsjednik formira radne skupine, možda ne mora biti tako jer ne mijenjamo cijeli Ustav, no da krenemo redom. Dakle, s obzirom da imamo vlastiti Prijedlog izmjena i dopuna Ustava u kojem unaprijed, našom voljom, nismo planirali ići previše u širinu, ali u dubinu da, ja ću se sada zadržati uglavnom na komentaru prijedloga koji su sadržani u ovom prijedlogu Vlade koja je po Ustavu ovlašteni predlagatelj i probati naznačiti neke magistralne pravce naših prijedloga. Krenuli smo dakle od preambule i od nacionalnih manjina. Konačno dobro je da se sve nacionalne manjine u Hrvatskoj spomenu u tom uvodnom dijelu Ustava i preambule. Ja sam Rome naveo kao paradigmu jer je toliko očito da su jedna prisutna i duboko ukorijenjena nacionalna manjina u Hrvatskoj. Dosada ih nije bilo, neka se navedu svi. Rečeno je da se Ustav mijenja u 3 pravca, odnosno 2 potpravca i jednom pravcu. Prvo je govoreno da će se mijenjati samo ono što je potrebno za prilagodbu i nužno za ulazak Hrvatske u Europsku uniju za zatvaranje određenih poglavlja ili privremeno zatvaranje. To je prva kategorija promjena. Njih je ukupno četiri i njih manje-više u potpunosti ili uz neke izmjene podržavamo i u njihovom sastavljanju, najviše vidim ulogu struke, odnosno stručnjaka za europsko pravo sa sveučilišta kojih u Hrvatskoj nema mnogo. Nekoliko ljudi je tu, čije mišljenje bih uvijek poslušao i doslovno ga napisao u Ustav. Drugi dio su horizontalne izmjene kojih se tiče onoga što moramo izmijeniti u vlastitom Ustavu, jer ulazimo u jedan novi pravni i politički poredak, a Europska unija to ne traži od nas istog trena. Dakle, mogli bi čekati, nije nužno za zatvaranje poglavlja. I konačno treće i to je ono gdje je Vlada otišla korak dalje od onoga što je najavljivala, jesu izmjene Ustava koje se naprosto tiču nekih temeljnih vrijednosti i pravila igre i društva u hrvatskom društvu u politici, političkoj zajednici, što je politički proces. Što je politički proces i mora biti rezultat dogovora i mora proći neko vrijeme za donošenje tog dogovora. Kao što mora proći i neko vrijeme kada birate ustavne suce. Nije dobro da ih se bira na način na koji se biralo do sada. Članak 7. Ustava također ne spada u ovaj europski korpus pitanja koje treba urediti i promijeniti i uskladiti sa europskom praksom i zakonodavstvom, ali se tiče posredno Hrvatske ulaska u NATO. Dakle, u prijedlogu Vlade, u prijedlogu izmjene članka 7. se željelo očito bitno olakšati i na novi način definirati proceduru slanja i donošenja odluka o slanju Oružanih snaga Hrvatske u inozemstvo, kao i odluka o ulasku strane oružane sile u Hrvatsku. Napomenut ću samo da za ulazak Hrvatske u NATO nikakve izmjene hrvatskih zakona i Ustava u ovom smislu nisu bile potrebne, pa u tom smislu ne predstavljaju kategorični uvjet, nego jednu našu vlastitu odluku kojom sebi želimo stvarati ili olakšati ako za time ima potrebe ili je jasnije definirati ili je možda postrožiti ili je iskoristiti priliku pa i nakon devet godina uskladiti sa tekstom Ustava u nekim drugim člancima, a to je sada prilika da se napravi. Dakle, u obrazloženju članka 7. i članka 82. Ustava, odnosno izmjena i dopuna tih članaka stoji jedna nevjerojatna stvar. Stoji na stranici 4 teksta koji je Vlada uputila u proceduru, da se ustavnom definicijom uloge Oružanih snaga RH, treba obuhvatiti 4 temeljne misije i zadaće Oružanih snaga definirane dugoročnim planom razvoja Oružanih snaga RH i onda se nabrajaju te funkcije. Drugim riječima, odnosno ne drugim riječima, ne implicitno, skoro eksplicitno stoji da je hrvatski Ustav potrebno usuglasiti sa nečim što nije niti zakon. To je kao da napišete da je zakon o gradnji potrebno uskladiti sa generalnim urbanističkim planom Zagreba ili Karlovca. E pa tako ne ide. Pa ipak je Ustav viši akt vrijednosti, ipak je Ustav nešto što postavlja najdugoročnja pravila igre. Dakle, gospodo tko god je ovo pisao, ovo je takva zamjena teze, da vas molim da ovo izađe iz obrazloženja. I onda što slijedi? Slijedi da je zbog toga, ali ne objašnjava se zbog čega, potrebno je smanjiti potrebnu većinu za donošenje odluke za izlazak Hrvatske vojske izvan RH. Zašto je potrebno? Hrvatska ima svoju tradiciju, ima svoju ustavnu praksu. U 10 godina se nijednom kod donošenja važnih odluka nije dogodilo da netko opstruira, da radi nered, da tjera mak na konac. Dvotrećinska većina za izlazak Hrvatske vojske u oružane misije i u mirovne misije sa borbenim elementima je nužnost i dobra stvar za svaku Vladu i za svaku oporbu, i to treba ostati. I u tom smislu ćemo redefinirati ovaj cijeli tekst pitanja i ponuditi na naše rješenje uz još jedan dodatak. Predsjednik Republike je definiran u hrvatskom Ustavu kao vrhovnih zapovjednik. U dosadašnji odredbama Ustava to se nije ni na koji način vidjelo nije. Dakle, vojska ulazi i izlazi iz države bez da je to uređeno Ustavom, da je uloga predsjednika države uređena Ustavom, dok u nekim drugim dijelovima je, diplomatsko-konzularna predstavništva, imenovanja ambasadora, imenovanje šefova obavještajnih i sigurnosnih službi, ovdje nema ničega. Predsjednik države, također treba, ja ću sada reći preuzeti odgovornost za ovo. Znate kako izgleda u proceduri kada se šalje Hrvatska vojska u Afganistan? Onda od predsjednika dobijete papir, na kojem piše, "dajem mišljenje", točka, potpis. Ne pište pozitivno ili negativno. Ustavom treba definirati da je prethodna suglasnost predsjednika u ovom procesu uz naravno inicijativu Vlade, bitan sastojak. To do sada nije bilo u Ustavu. Treba biti u Ustavu, smatramo to čvrsto. Hrvatska narodna banka se usklađuje za zahtjevima, odnosno uvjetima koje moramo ispuniti za Europsku uniju. Ali ovdje samo navodim jedan primjer nekonzistentnosti. Dakle, u prijedlogu dopuna Ustava oko Državnog ureda za reviziju, se navodi njegova funkcija i navodi se funkcija glavnog revizora. Uredu. Istovremeno Ustav ne spominje funkciju guvernera Narodne banke koja priznat ćete u praksi i u stvarnosti puno važnija, ako je ustavna kategorija važnija od glavnog revizora. Dakle, nema guvernera Narodne banke. To je članak ispod članka. Glavnog revizora ste stavili u Ustav, guvernera i dalje nema. Razmislite o tome. Mi ćemo razmisliti, nudimo rješenja. Dakle, izvori prava, dakle guverner se ne spominje u hrvatskom Ustavu. Zabrana zastarijevanja. Ukidanje zastarijevanja kaznenih dijela iz vremena pretvorbe i privatizacije. Dakle, ako treba ponovit ću. To je prijedlog koje je SDP detaljno i minuciozno rekao bih, razradio. Ivo Josipović i grupa stručnjaka, razradio i dao u proceduru prije dosta vremena. Drago mi je da je Vlada konačno prihvatila takvo stajalište. Međutim predloženo rješenje je nedovoljno. To je neozbiljno obrazloženje. Njegovo obrazloženje je neozbiljno. Iz njega se točno vidi da se tome nije pristupilo studiozno, detaljno. Nudimo puno bolje rješenje koje je vama poznato i koje je bilo u proceduri i moram reći da sam iznenađen da je cijela priča svedena na jednu šturu rečenicu. "Nema zastare za kaznena djela propisana zakonom, počinjena u procesu pretvorbe i privatizacije. Imovinska korist oduzet će se". Gledajte, neke od najbriljantnijih pravnih normi, recimo u Sjedinjenim Američkim Državama, stare 230 godina su šture i kratke. Iza njih je slijedila više desetljetna i stoljetna sudska praksa. S tim se ne možemo uspoređivati. Ove stvari moramo puno preciznije, ako hoćete profesorski definirati, da bi imale smisla. Ovo nema smisla, ovo je lijepa želja "wishdull thinking". To može puno bolje, dat ćemo prijedlog. Vjerujem da ćete se suglasiti s tim prijedlogom i da nećete tvrditi kao prethodne dvije godine da je to loše rješenje koje nije provedivo. Provedivo je. Dakle, o guverneru i revizoru smo rekli, obrazovanje također dobra namjera, dobra namjera. Međutim, predložit ćemo nešto drugo i to će kolege detaljnije obrazložiti. Ne spominje se prvo zvanje. Ovo priča bez spominjanja prvog zvanja nema smisla. Također je samo lijepa želja. Konačno, zadnje ali ne najmanje referendum, odredbe o referendumu. Tu smo počeli stvarati ja neću reći Frankenštajna ali jednu mali alkemiju. Dakle, hrvatski Ustav u članku 141. a taj članak je star iz Božića 90. godine propisuje vrlo rigorozne uvjete za referendum kada je u pitanju udruživanje i razdruživanje i u strahu, u realnom strahu da taj prag ne bude previsok odlučilo se kriterije ublažiti. Moje mišljenje, reći ću vam ga otvoreno i u raspravama sa ljudima koji se razumiju u Ustav i koji su ga pisali kao recimo gospodin Šeks 90. godine i sudjelovali u njegovoj izradi sam tvrdio i tvrdim da taj članak hrvatskog Ustava nije nužno prepreka za ulazak Hrvatske u Europsku uniju odnosno da se referendum ne mora nužno provoditi po tom članku nego po onom članku o običnom referendumu jer ulazak u Europsku uniju ne moramo nužno protumačiti u smislu članka 141. kao udruživanje i razdruživanje sa savezima drugih država jer je članak, izvorni članak Ustava pisan za Božić 90. Podsjetit ću vas da u tom trenutku Europska unija bila još dvije godine u budućnosti. Dakle, ne vjerujem da ste znali za Europsku uniju u to vrijeme ali ste znali za Jugoslaviju i Jugoslaviju ste imali pred očima kada ste pisali članak 141. u kojem je ključna odredba ne udruživanje nego onaj zadnji stavak razdruživanje. Prema tome, zna se koja je bila intencija zakonodavca i taj članak sam po sebi nije prepreka za referendum. U Europsku uniju su razliku od Jugoslavije i to je bit stvari može mirno ući i mirno izaći. Dakle, nije odluka koja je nepovratna ali pristupamo izmjenama. U redu. I sada se već u startu zaplićemo pokušavajući obrazložiti šta je to većina, koja većina treba, gdje je prebivalište. Pa vidimo jučer na Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustava da se predlaže novo rješenje koje po prvi puta kada je biračko pravo po srijedi u hrvatski Ustav uvodi pojam prebivališta. Vidite, bez imalo zlobe prema našim sunarodnjacima u Bosni i Hercegovini koji se u ovom trenutku nalaze u dosta teškoj situaciji i moramo im pomoći, tamo se događaju stvari koje se i nas tiču. Kao dobri susjedi u tome ćemo morati sudjelovati ali to je krunski dokaz, manipulacije i zlouporabe tog naroda, hrvatskog naroda u Bosni i Hercegovini. Konačno smo došli na kriterij prebivališta i netko ga predlaže u Ustav, i to vi gospodine Šeks, a to ne vrijedi za parlamentarne i predsjedničke izbore. Dakle, ne možemo biti tako neprincipijelni. Mi se možemo dogovoriti da kriteriji za donošenje referenduma i za uspjeh referenduma i za ulazak Hrvatske u Europsku uniju budu kako se dogovorimo, da mogu biti kao u Njemačkoj, kao u Irskoj, da prag za izlazak bude kako se dogovorimo a da stvar bude legitimna. Ali sami ste predlažući jedno pa drugo rješenje dokazali koliko je postojeći sustav neodrživ i u biti nemoralan i neprincipijelan. Te treba prebivalište te ne treba, te je potrebno da izađe većina upisanih u Hrvatskoj te ne treba, te se glas ljudi koji glasaju u inozemstvu računa u kvorum ali se ne računa ukupan rezultat. Dajte molim vas, imamo kaos. Tu nemamo u ovom trenutku definitivan prijedlog, to je tema o kojoj moramo razgovarati. A tiče se i lažnih biračkih popisa i Zakona o prebivalištu jer to što se u Hrvatskoj od prebivališta može raditi vjerojatno ne može nigdje. Ili moramo to jasno definirati kao Italija. Furio Radin ima domicil u nekom gradu koji je daleko od Pule, tamo ima pravo glasati. Svi znaju da tamo ne živi i da nikada nije živio ali to je tako talijanskim zakonom uređeno. I kad glasa za talijanski parlament mora ići u Italiju ili glasati poštom. Ali nema 130 birališta u Istri za izbore za talijanski Parlament, je li tako da nema? Dakle, imamo situaciju slijedeću. Moramo prema našim sunarodnjacima u BiH se malo ozbiljnije i odgovornije postaviti. Ovo je samo jedan primjer da to radimo loše a trenutno su tamo ustavne promjene u tijeku. Nećemo pisati bosanski Ustav, nećemo nikome zavrtati ruku, nećemo se petljati ali razgovarati moramo. To je prilika da se pomogne. Na ovakav način pokazujemo da smo sami kreirali kaos koji nismo u stanju održavati. Drago mi je da smo se dogovorili prekjučer, da zaključim. Dakle, dogovor je ponovit ću još jednom da za tjedan dana prijedlog SDP-a, HNS-a i IDS-a dođe na Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav, da dođe ovdje na raspravu i da se o njemu raspravlja ali da se o njemu ne glasa kao što se ni danas neće glasati ili glasovati o ovom prijedlogu nego da nakon toga ili paralelno s time sjednemo, dogovorimo ali ne iza zavjese. Jučer su ovdje bili prosvjedi GONG-a. Pozdravljam ih. Želim doduše čuti i sadržaj a ne samo želju da se o tome raspravlja. Evo, tu smo, javno razgovaramo. Vjerujem da su predložene izmjene duboke i naše intervencije prije duboke nego široke. Preširoko nismo išli, ovo nije pisanje novog Ustava ali kad razgovaramo o ozbiljnim stvarima idemo razgovarati što je moguće ozbiljnije. Za kraj šteta je što ovo nije počelo u veljači kako smo predlagali. Vidite i sami da u ovoj situaciji mimo parlamenta i mimo Hrvatskog sabora raspravu voditi ne možemo. Pa ako nešto iz ovoga izađe dobro onda je to upravo to. Hvala.
Hvala. Imamo ispravke. Prvo gospodin zastupnik Nazif Memedi. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovana predsjednice Vlade, poštovani ministri, članovi Vlade, kolegice i kolege. I poštovani kolega saborski zastupniče Zoran Milanović. Ispravak netočnog navoda je u tome, i prije par dana medijski ste prozvali Rome posebno zastupnike Roma da nismo pročitali promjene Ustava RH i da nismo dali amandman da se ... [[Govornik se ne razumije.]] uvrsti i ... [[Govornik se ne razumije.]] nacionalne manjine kao Bošnjake i Slovence. Meni je drago da su uvršteni Bošnjaci i Slovenci, ali nažalost gospodine vi ste IDS, SDP, HNS izašli ste u javnosti promovirajući sebe za političke poene i glasove. A gdje ste bili do sada? Ja sam Rom, ja zastupam Rome, ja zastupam 11 nacionalnih manjina, ja sam odgovoran za moje birače itd. Ja sam dao amandman Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav i također Odboru za ljudska prava. Međutim, gospodine Milanović.
Hvala. Možete se javiti gospodine zastupniče za riječ ali prošlo je vrijeme.
Ali nije istina da nisam pročitao i da ne znam. Ne može on omalovažavati Rome. Molim vas.
Hvala. Gospodin Boro Grubišić, ispravak netočnog navoda.
Molim tišinu malo. Ispravak netočnog navoda. Gospodine Milanović, vidim da postoji jedno takmičenje političko tko je to prvi došao na ideju da se donese ustavna promjena u svezi nezastarijevanja kaznenih djela počinjenih u procesu privatizacije i pretvorbe, pa onda napominjete vašu inicijativu koja je uslijedila. Ali ja vas moram podsjetiti da inicijativa na kojima ste dobili izbore, dakle SDP i koalicija 2000. godine bila je inicijativa te iste koalicije koja nije provedena nažalost. Dakle, to je zaista bila inicijativa prva, ali u to vrijeme vlasti SDP-a nije to provedeno. I drugi ispravak netočnog navoda, zapravo nije ispravak. Ja također se pridružujem osudi onih izvikivanja u Varaždinu, ali i gospodine Milanović ja bih vas podsjetio da je 2007. godine 27. srpnja u Srbu izrečena vaša jedna izjava da bez Srba ne bi bilo Hrvatske. Mislite li da efekt takve izjave nije donekle ili nešto manje sličan onim izjavama koje su bile u Varaždinu?
Hvala. Ispravak netočnog navoda također, gospodin zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Gospodine Milanoviću, kazali ste da je pitanje sudjelovanja i način sudjelovanja Hrvata izvan Republike Hrvatske u referendumu, vi ste tako kazali, manipulacija i zlouporaba. Ja mislim da nije to točan navod, u najmanju ruku je ja bih rekao prestrog i mislim da ne stoji između ostaloga i iz razloga što u 115 zemalja u svijetu gdje je različito regulirano pitanje sudjelovanje dijaspore, kolokvijalno kazano odnosno sunarodnjaka dotične zemlje na predsjedničkim, parlamentarnim izborima ili referendumu. I ne mora značit da su sve te tri stavke uključene istodobno i na isti način. Prema tome dakle, različito je tretirana ta materija i nitko nije zainteresiraniji od Hrvata izvan Hrvatske da Hrvatsku se vidi sutradan u Europskoj uniji. Prema tome dakle, ako na određeni način pristupimo ovome s ciljem da postignemo zajednički učinak onda to nikako nije manipulacija. A dakako pozdravljam, ovdje javno pozdravljam ovo što ste kazali kad su u pitanju ustavne promjene u Bosni i Hercegovini i dakle brigu i skrb Hrvatske i svake političke stranke iz Hrvatske za Hrvatske u Bosni i Hercegovini i Bosnu i Hercegovinu kao prijateljsku državu. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođo predsjednice. Evo na kraju ću i ja nešto reći o jučerašnjoj utakmici. Moram priznati da je nisam gledao, ali su me mnogi zvali vis a vis ovoga skandiranja, ali pustimo to na kraju. Pa onda ću isto nešto i o Thompsonu. Centralno mjesto vjerojatno ovoga Ustava kako ja … [[Govornik se ne razumije.]] pratim sada zauzet će po meni ove odredbe o nezastarijevanju djela iz razdoblja pretvorbe i privatizacije. To je taj famozni članak 5. koji glasi da u članku 31. iza stavka 3. dodaje se stavak 4. koji glasi, citiram: "Nema zastare za kaznena djela propisana zakonom počinjena u procesu pretvorbe i privatizacije. Imovinska korist ostvarena tim djelima oduzet će se.". I na trenutke ovako čovjek bi mogao pomisliti da će onaj Rojsov poučak "tko je jamio, jamio" sam od sebe se urušiti. Međutim, ja ću vam pokušavati dokazivati da je to načelo kada je riječ o pretvorbi čvršće od najčvršćeg čelika, od samog načela gravitacije i da će na kraju i samog Rojsa nadživjeti. Kada je to Rojs izustio? To je bilo vrijeme znači 3. siječanjske administracije kada smo mnogi od nas tražili da se kriminal iz pretvorbe sankcionira jer smo to obećavali našim građanima u onoj '99. godini. Nije bilo volje, ne znam zašto se to nije napravilo. Ali da će se taj kriminal sankcionirati danas? Ja bi doista volio da se to dogodi, ali znam da na kraju neće. Nema dvojbe, pretvorba, privatizacija vršena je u vrijeme rata. Za mene je ona jednaka ratnom zločinu. Ratni zločin razumljivo da ne smije zastarjeti. Da se sankcionira ratni zločin, jasno, uvijek ima vremena, ali kako sad stvari stoje u Republici Hrvatskoj? Vlast, znamo koja vlast, tamo početkom '90.-te odlučila je, a da nitko to nije od nje tražio društveno pretočiti ili državno svejedno, u privatno vlasništvo. Zašto? Pa da bi njezini, to je moja pretpostavka, sutradan mogli na vlast jer svi znamo, pogotovo u ovim kampanjama, da bez novaca teško je doći na vlast. Moguće, ali teško. I zato su se između ostalog stvarali ti tajni fondovi, od Lihtenštajna, Austrije, Italije, a sve s ciljem da stranka ima novaca i nakon svoga, recimo ovako, tvorca. Zašto je pretvorba ratni zločin? Pa zato jer mnogi koji su u njoj sudjelovali, ja mislim ni sami nisu vjerovali da te velike sustave preko noći mogu naprosto prigrabiti. Znači, ti pojedinci su krenuli za početak odmah prebacivati novac u inozemstvo, na svoje privatne računa. Zbog toga mnoga puška nije došla do fronte zbog čega su mnoge majke evo recimo i zbog toga zavijene u crno. Jasno je da je Hrvatska bila žrtva prije svega Miloševićeve agresije, ali mnogi će se složiti u ovoj zemlji i ove pretvorbe. Majka svih pljački u Hrvatskoj, tako je ja vidim, je pretvorba, iako se usuđujem reći da se ovih zadnjih šest godina možda čak i više otimalo nego u ono vrijeme pretvorbe. E sad se postavlja pitanje da li možemo to vrijeme vratiti unazad? Nažalost, godine odlaze, prolaze, ne možemo vratiti izgubljena radna mjesta, ne možemo vratiti izgubljene te osobne tragedije. Da li znači, iako bi to svatko od nas jasno volio, no što je za tu reviziju danas potrebno? Potrebna je politička volja i potrebna je reforma pravosuđa, jer bez da promijenimo dobar dio aktera u pravosuđu od svega toga ja mislim da neće biti ništa. Znači, otkud poći, vjerojatno od pravosuđa. Sad imaju instrumente, vidimo tupe. Dapače ovo načelo, ja bih se čak usudio reći, ugrađuje se u Ustav da se postigne konsenzus između pozicije, opozicije itd. Ali idemo sada razrađivati tu nekakvu, taj institut na temelju nekih konkretnih primjera. Primjer jedan. Znam čovjeka koji je bio direktor u ono vrijeme nedržavne banke, davao je menadžerske kredite i njegov sin je danas suvlasnik, pa ja ću reći sedam, možda osam najvećih hrvatskih tvrtki. Težak je 100 milijuna eura, barem 100 milijuna eura. On to tada nije mogao upisivati na sebe, ali je mogao upisivati te udjele na 18 godina staroga sina i danas je evo u dionicama, u novcu težak barem 100 milijuna eura. Od vodećih, suvlasnik vodećih istarskih i hrvatskih tvrtki. Primjer drugi. Turistička poduzeća u Istri, pristajala su vjerojatno diljem Hrvatske ili su na to bila prisiljena da se revaloriziraju otplaćeni krediti. Na taj način vlasnici hotelskih tvrtki postali su u ono vrijeme naše banke. Nakon sanacije banaka iste su prodane, i novi vlasnici banaka postali su stranci, samim time preko banaka, tvornica, zemljišta, hotela itd. I tko sad to može vratiti na početak? Ja tvrdim nitko. Kada bi to doveli u pitanje, pa ja mislim da bi Hrvatska preko noći postala izolirana, bez ijedne kune zajma. Mi bi postali na neki način jedna druga Venezuela, bez jasno nafte, samo ne znam tko bi volio biti u toj zemlji Chavez. Primjer treći. Hrvatske banke. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne ja. Hrvatske banke sanirane su sa 15 milijardi kuna, netko kaže 50. Ja se držim jednog izvješća Državne revizije koja govori o 15. Prodane su za 7 milijardi kuna. To je također jedna pljačka nad pljačkama. Aktiva tih stranih banaka ili 92% su naše banke u stranom vlasništvu i 320 milijardi kuna. Dobit prošle godine je bila 4,8 milijardi kuna. Naši građani duguju tim bankama 120 milijardi kuna, poduzeća cirka toliko itd., itd. Banka je prodavala prije svega Matešina, nakon toga i ona trećesiječanska Vlada i to je isto tako pretvorba i sad se postavlja pitanje što s time? Šta ćemo, zatvarati premijere? Četvrti primjer. Ne znam, recimo … [[Govornik se ne razumije.]] , ne dva puta u istom. Čovjek je već za nešto odležao, da li je moguće sada ponovo otvarati neke nove procese? Teško. Primjer peti. Što ako su od domaće pravne osobe koja je sudjelovala u toj pretvorbi bez ijedne lipe tvrtku kupili stranci? Npr. tajkun im je prodao. Ili građani Republike Hrvatske, vjerujući u pravni poredak, u dobroj vjeri. Gotovo je. Tu ja se bojim da se ne može ništa. I da li sad ima smisla nabrajati sve druge slučajeve. Primjer šesti. Da li to može gospodarski ugroziti zemlju? Ja želim vjerovati da ne. I zato apsolutno sam za tu normu, ali ako je, znači ako je nešto ugrozilo zemlju uz rad, uz naše miješanje u … [[Govornik se ne razumije.]] , uz ne znam paleže po oluji, to je svakako i pretvorba. Znači pretvorba je ugrozila zemlju, revizija ne bi trebala ugroziti zemlju. Ali sada, da li je moguće ako je npr. neka tvrtka, kako mi to volimo danas reći pod istragom, očekivati da će iole ozbiljna tvrtka sa zapada sa tom hrvatskom tvrtkom imati posla? Vjerojatno neće. Neće ni sa jednim "Pevecom", a kamoli sa jednom takvom tvrtkom. Da li to može biti udar na ekonomsku osnovu ove zemlje? Može. A opet da li treba ići u reviziju? Pa jasno da treba. Kako? 96% ljudi prema izvješću Državne revizije po meni koji su preuzeli hrvatsko gospodarstvo '90., '92., '93. godine ja tvrdim nisu imali niti jedne kune. 4% njih je imalo novaca i 4% pretvorbe je, ajde recimo pošteno došlo do tih tvornica. 1% možda unutar tih 4% je imalo novac. Njima treba skinuti kapu, ostalima bi trebalo skinuti nešto drugo, ali šta ćemo. U Hrvatskoj vlada ona poslovica da malim lopovima skidamo glavu, a velikim skidamo kapu. Ja još jedanput ću reći, nisu svi u gospodarstvu lopovi, kao što nisu svi ni u politici lopovi, kao što ni svi koji su sudjelovali u pretvorbi isto tako nisu bili lopovi. Ali takvih je jako, jako malo, možda 1, 2, 3% najviše. Bilo je ljudi koji su išli u pretvorbu, upustit se da bi spasili tvrtke da ih hohštapleri ne bi upropastili da se ne bi dogodilo ovo što se danas recimo dešava u jednoj "Podravci". Znači i toga je bilo. Ja imam dojam da sam, na žalost nisam, ali da jesam u tome sudjelovao da bih se sam sebi gadio, ali šta ćeš, s vremenom to gađenje splasne, a imovina jasno ostaje. Primjer sedmi. Recimo do prve pretvorbe ste došli nepošteno, a do ostalih nakon toga pošteno po onoj Onasisovoj ili Golemovićevoj nemojte me pitati otkuda mi prvi milijun dolara, ali za svaki cent nakon toga spreman sam odgovarati od kuda ćemo ovdje sada krenuti? Primjer osmi. Isisavanje tvrtki. Danas čitam u "Vjesniku" u 10 godina iz "Podravke" isparilo 100 milijuna kuna za nagrade, dividende ili ne znam što njihovim menadžerima. I sad bit. Ono što je bit. A opet ja se zalažem za tu normu. Ja ne mislim da će sebe tajkuni samo tako razvlastiti. Oni imaju novac, oni imaju zaštitare, ne znam, dobro, lako za njih, plaćaju možda i neke stranke, pitanje turističkog zemljišta još nismo riješili, pretpostavljam da nekome kapa novac. Imaju medije i preko tih medija ja se bojim da mogu voditi politiku, da mogu na neki način rušiti i postavljati vlade, kao što preko ne znam nekih kandidata želi doći na vlast i ono malo što je državi ostalo zapravo zarobiti ili to nešto orobiti. Najveći problem su međutim banke koje kreditiraju i gospodarstvo, koji kreditiraju državu i to sve zapravo može se podvesti pod ovaj famozni članak 5. Ustava Republike Hrvatske. No bojim se da kao što revizija pretvorbe, privatizacije nije učinjena 2000. godine da ona na žalost neće biti učinjena ni 2010. jer zato više ni u 2009. nema ni vremena. Kao što smo isto tako obećavali da ćemo iz Lihtenštajna, Austrije, šta ja znam Švicarske vratiti 7, 8 milijardi eura vidimo da do današnjeg dana od tih 7, 8 milijardi eura, dolara ili čega li već ovdje nije došao niti jedna lipa. Što treba reći, ja bih rekao, tim bankarima koji rade u Hrvatskoj? Hrvatska država sa vama neće raditi, ako ne objavite račune naših građana u inozemstvu, ako ne objavite sve te off shore tvrtke preko kojih se pere novac iz Republike Hrvatske. No da li će oni to učiniti? Neće. Jer je država zavisna od kredita tih istih banaka, tako da na kraju i to će proći kao što je prošla pretvorba. Ono što ja sigurno pozdravljam vraćanje preambulu slovenaca i bošnjaka i neka to bude uvertira i priznanje tog statusa i bošnjačkoj zajednici u Hrvatskoj, i ako se netko za to zalagao i prilikom tamo 3. siječnja to je IDS. Jasno i Romi zaslužuju to mjesto, međutim, ja mislim da ono što je najbitnije u ovom trenutku da manjinama jamčimo dvostruko pravo glasa na parlamentarnim izborima jer u protivnom se falsificira izborna volja Hrvatskih građana a znam da to gospoda iz HDZ-a neće jer bi na taj način izgubili nekoliko mandata u ovome Domu. Za kraj meni je drago da je gospodin Pupovac spomenuo ovo skandiranje koje se jučer dogodilo „Ubij, ubij Srbina“ u Varaždinu to mora prestati ima toga još u tim repertoarima „Ubij, ubij Janeza“, „Ubij, ubij Mesića“, „Ubij, ubij Kajina“ kako oni skandiraju, dosta tog ubijanja, dosta tog zauzimanja za one koji vode tu politiku gospodine ministre vanjskih poslova, dosta pozdrava „Za dom“, dosta crnih uniforma, dosta tog primitivizma i plašenja građana ove zemlje jer se tim porukama ne plaši samo srpsko stanovništvo, nego sve dobromisleće građane ove zemlje. I dosta takvih utakmica i takvih koncerta, i ako oni sami ne žele prekinuti to skandiranje onda Vlada treba prekinuti te utakmice. Hrvatska će zasigurno ući u Europsku uniju, vidimo da Thompson neće, ali takva politika koja se ne želi obračunati sa tom svojom poviješću niti je europska politika niti ona može biti Hrvatska politika i vodi nas u prošlost 40. i rane 90. A ono što ja sigurno mogu obećati da u Istri se tako skoro neće skandirati to, ali želim vjerovati da se to ubuduće neće skandirati niti u Republici Hrvatskoj. I zato te neke pojedince treba jednom riječju zaustaviti, jer to više ne vodi ničemu osim blamaži i Hrvatske vanjske politike i domaće politike i ovoga Parlamenta i Vlade i nas kao naroda. Je li prošlo 15 minuta? Je.
Hvala. Imamo dva ispravka, prvi gospodin zastupnik Niko Rebić. Izvolite.
Nije točno da je koalicijska vlast imala stvarnu želju da izvrši reviziju i vrati opljačkano iz pretvorbe, ona je davala obećanja da bi dobila izbore, kada je došla na vlast nije to ispunila. Ono što je bitno reći radi Hrvatske javnosti preko 80% pretvorbe je izvršeno u skladu sa Zakonom, bilo je mnogo nepravilnosti, ono što javnost interesira zašto ni jedna vlast nije pokušala mijenjati Zakon koji je omogućio to što je omogućio u pretvorbi, to bi trebalo biti pitanje za sve nas ovdje, i mislim da je vrijeme i mislim da pretvorba još nije završena da se i to stavi na dnevni red.
Hvala. Ispravak, gospodin Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolega Kajin je kazao da je u sanaciju bankarskog sustava utrošeno 15 milijardi kuna, taj podatak nije točan, cjelokupna sanacija bankarskog sustava je koštala Republiku Hrvatsku 87 milijardi i 400 milijuna kuna.
Hvala. Idemo dalje. U ime Kluba HNS-a gospođa zastupnica Vesna Pusić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, gospođo predsjednice Vlade sa ministrima, kolegice i kolege. Uvodno mislim da bi se cijeli Sabor u ovom trenutku trebao ne samo ograditi nego osuditi ponašanje navijača na utakmici u Varaždinu o kojem je ovdje govorio dr. Pupovac. Što se HNS-a tiče osuđujemo ponašanje navijača na utakmici u Varaždinu, i osuđujemo ponašanje Hrvatske-radiotelevizije koja takav prijenos sa takvim skandiranjem nije momentalno prekinula. Dok se to ne počne događati, dok za to ne snose financijske posljedice organizatori koji zbog odsustva prijenosa onda i gube, dotle mi takvom nečuvenom ponašanju nećemo stati na kraj. Prema tome, smatram da je na Hrvatskom saboru da osudi to ponašanje i smatram da o tome treba raspraviti kada budemo raspravljali o ponašanju Hrvatske radiotelevizije i prekidanju takvih prijenosa jer se na taj način širi i mržnja i zapravo poziv na ubojstva putem nacionalnih medija, javnog medija na cijelu zemlju za naše novce, e pa tome treba stati na kraj i toga je zbilja dosta. A sada što se Ustava tiče gdje ovakvi ispadi i ovakvo ponašanje samo dodatno govori o tome u kojoj mjeri je važno Ustavom regulirati tko smo i gdje stojimo. Ustav kao što je poznato treba mijenjati malo i rijetko, jer je to temeljni dokument koji između ostalog garantira i stabilnost ili uvodi stabilnost institucionalne infrastrukture jedne zemlje. U ovom času inicijativa za promjenu Ustava nije hir ili frivolni motiv nego je činjenica da se mi pripremamo time za ulaza u Europsku uniju, dakle za punopravno članstvo u jednoj instituciji, jednoj političkoj formaciji za koju smo se odlučili, i prema tome imamo obvezu promijeniti neke od odredbi Ustava kako bi mogli funkcionirati unutar Europske unije kao i sve zemlje koje su postale njezinim članicama. Prema tome, motiv je očit i potreba je očita i oko toga nema spora. Ono što je neobično je način na koji smo tome pristupili, imamo danas prijedlog jednog ovlaštenog predlagača to je Vlada Republike Hrvatske, zapravo HDZ i koalicijski partneri i imamo drugog predlagača koji se najavio, to je grupa zastupnika, zapravo opozicijske stranke SDP, HNS i IDS i imamo najavljen treći zajednički prijedlog. Drugim riječima raspravljati ćemo 3 puta o 3 različita prijedloga promjena Ustava u ovom Saboru. Moje je mišljenje da je to trebalo i moglo se napraviti na drugi način, dakle da smo mogli u jednoj raspravi raspraviti oba ova prijedloga. Nije bilo nikakve potrebe da to stavljamo jedan prijedlog na dnevni red danas, drugi prijedlog na dnevni red sljedeći tjedan i treći prijedlog ne znam kada, i na temelju ta 2 prijedloga napraviti onda zajednički prijedlog promjena Ustava. Međutim sad smo tu gdje jesmo, što se prijedloga koji je poslala Vlada u proceduru tiče ima niz pojedinačnih primjedbi i stvari koje bi se mogle bolje i nekako suvislije urediti. O tome su govorili kolege prije mene i kolega Milanović predsjednik kluba SDP-a je naveo niz primjera vezanih na to. Međutim mi u klubu HNS-a smatramo da je važno upozoriti u ovom trenutku na 4 ili 5 ključnih problema koji ovaj prijedlog nosi sa sobom, dakle koji vladin prijedlog nosi sa sobom. Prvi problem je pitanje glasanja na referendumu za članstvo u Europskoj uniji, to je u Ustavu članak 141., u ovim promjenama je to članak 18. Radi jasnoće javnosti pročitat ću što je Vlada predložila kako da se glasa na referendumu o ulasku Hrvatske u Europsku uniju. Citiram: "Na referendumu se odlučuje većinom birača koji su glasovali u Republici Hrvatskoj" dakle, koji su glasali u Republici Hrvatskoj, "uz uvjet da je referendumu pristupila većina od ukupnog broja birača." Ovo rješenje samo po sebi pokazuje da nešto nije u redu i sa našim popisima birača i sa našim modelom glasanja na izborima za Parlament i za predsjednika Republike. Na ovaj način mi uspješni referendum o ulasku Republike Hrvatske u Europsku uniju ne možemo imati. U popisima birača za Republiku Hrvatsku ima otprilike 4 i pol milijuna ljudi. Da bi ovaj referendum uspio na izbore bi trebalo izaći 2 milijuna 250 tisuća ljudi. To se još nije dogodilo. Dakle, izjašnjavanje na ovom referendumu bi trebalo biti 2 milijuna i 250 tisuća ljudi. S time da ova formulacija može značiti 2 stvari. Jedna, da se traži od državljana Republike Hrvatske koji ne žive u Republici Hrvatskoj, dakle dijaspore u prvom redu se to naravno odnosi na Hrvate u Bosni i Hercegovini, da izađu na izbore jer je neophodno da izađu ako ne izađu referendum nam ne prolazi, ali se njihovi glasovi neće brojati. Ili malo manje "čudnovati kljunaš" da se traži da ljudi izvan, dakle hrvatski državljani koji nemaju stalno prebivalište u Republici Hrvatskoj, se izjašnjavaju u diplomatskim i konzularnim predstavništvima što u prijevodu znači da bi 90 tisuća, ali naravno u Bosni i Hercegovini ima ih više, toliko izlazi, a ukupno bi to bilo vjerojatno negdje blizu 300 tisuća ljudi izađe na izbore u jednom veleposlanstvu i 2 konzulata, izađe na izjašnjavanje o referendumu. To je naravno svakome jasno da je to nemoguće, a drugih čak ni teoretskih mjesta da glasuju izvan Hrvatske, a da to bude glas u Republici Hrvatskoj nema. Prema tome ovdje je po prvi puta i HDZ zapravo rekao jednu očitu stvar koju govorimo godinama, da taj način izjašnjavanja za bilo članstvo u Europskoj uniji, ali dozvolite dovoljno ozbiljno je i članstvo u Hrvatskom saboru, nije dobar. Ostavlja prostor manipulaciji, ostavlja prostor da glasaju mrtve duše, ostavlja prostor da se na taj način, čak i HDZ poručuje ovim prijedlogom, ne može ući u Europsku uniju. Drugim riječima po tom modelu mi nismo u stanju dobiti referendum da uđemo u Europsku uniju. Mišljenje nas u HNS-u je da što nije dovoljno dobro za Europsku uniju nije dovoljno dobro ni za Hrvatski sabor. Prema tome ako rješenje koje postoji za izjašnjavanje o članstvu u Europskoj uniji ne može biti onakvo kakvo je rješenje za izjašnjavanje o članstvu i sastavu Hrvatskog sabora onda tu nešto ne valja i onda tu nešto treba mijenjati i ne može se tvrditi da je Europska unija nešto ozbiljnije pa onda to treba i drukčije, ozbiljnije postaviti i ne može se za referendum o članstvu u Europskoj uniji imati jedan … [[Govornica se ne razumije.]] a za članstvo u Hrvatskom saboru i Hrvatskoj Vladi imati drugi … [[Govornica se ne razumije.]] Tu princip mora biti jedinstven. Prema tome ovo poigravanje sa rješenjima i druga rješenja koja su isto tako "čudnovati kljunaš" su se usmeno mogla čuti i na Odboru za Ustav i poslovnik jučer i politički sustav. Međutim radi se očito da imamo problema sa popisima birača na kojima po nekim procjenama međunarodnih stručnjaka ima 900 tisuća ljudi koji ne postoje, dakle 900 tisuća viška ljudi na našim popisima birača. Što se s time događa? Tko umjesto njih glasa? Da li netko umjesto njih glasa? Zašto su oni na popisima birača? Zašto ti popisi birača nisu uređeni? Nije jasno. Ali se iz ovog prijedloga o izjašnjavanju na referenduma za Europsku uniju, jasno vidi da je ta situacija neodrživa i neizdrživa. Prema tome, tu treba sa promjenama Ustava mijenjati i nešto drugo, a to je u prvom redu i Zakon o prebivalištu i Zakon o popisima birača, da bi uopće mogli računati da možemo dobiti bilo kakve šanse pozitivnog odgovora, odnosno dovoljnog izlaska na referendum o izjašnjavanju o Europskoj uniji. Prema tome, za bilo kakvo suvislo rješenje što se tiče referenduma, preduvjet je promjene zakona prije toga. Drugo pitanja koje je ovdje već spomenuto, je pitanje dopunskog prava glasa. Mi u Ustavu u ovom trenutku imamo odredbu koja omogućava dopunsko pravo glasa, ali zakonima u provedbi se to pretvorilo, ne u dopunsko pravo glasa za nacionalne manjine, nego u alternativu ili političko pravo glasa ili dopunsko. Dakle, ili ćeš glasati za političku opciju i stranke ili ćeš glasati samo za onaj mali segment svojih interesa koji imaš kao pripadnik neke nacionalne manjine. To treba također u ovom Ustavu riješiti. Pitanje obveznog školovanja koje se ovdje javlja, loše je riješeno. Treba uvesti naime prijedlog u ovom vladinom papiru koji je došao pred nas, je da je obavezno školovanje koje traje deset godina. Kao što je poznato u Hrvatskoj nema dvogodišnjih srednjih škola, samo trogodišnjih i četverogodišnjih. Prema tome, obvezno školovanje je minimum ili se navodi srednje školstvo ili se navodi jedanaest godina. Deset godina bi značilo ili da mijenjamo ukupan sustav ili da prilagođavamo to ovome što je predloženo u Ustavu. I četvrto je pitanje parlamentarnog nadzora u trenutku kada Hrvatska postane članicom Europske unije. U ovom vladinom prijedlogu osim onog što piše u Lisabonskom sporazumu, pa će prema tome biti i sastavni dio našeg pristupnog ugovora, nema nikakvog parlamentarnog nadzora, dakle ne predviđa se nikakav nadzor Sabora nad izvršnom vlasti koja sudjeluje u Europskom vijeću i Vijeću ministara. Dakle, Sabor niti zna, niti na bilo koji način u tome nad tim ima kontrolu, izvan onoga što je sastavni dio Lisabonskog sporazuma. Mi u klubu HNS-a smatramo da apsolutno treba na to obratiti pozornost i treba uvesti instrumente kontrole Sabora nad sudjelovanjem Hrvatske u Europskoj uniji u budućnosti. Jedan o primjera imamo, recimo ovo što smo mi čekali izglasavanje parlamentarnih odbora u Sloveniji, je upravo zato što oni imaju parlamentarni nadzor na izvršnom vlasti što se tiče odluka vezanih za Europsku uniju. To su neke od tema na koje smatramo da treba obratiti pozornost, drugačije ih riješiti. Što se tiče iniciranja procedure za izmjene Ustava u Hrvatskom saboru, klub HNS-a njih podržava i podržat će ih. Što se tiče sadržaja, oni moraju biti bitno drugačiji da bi ih mi mogli podržati. Hvala vam lijepo.
Hvala. Imamo ispravke. Prvo gospodin zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovana gospođo Pusić, nema veze pravo glasa na referendumu sa pravom glasa na parlamentarnim i predsjedničkim. ... [[Upadica se ne razumije.]] Ne mora, ne mora. Sada ću vam kazati zašto. Uzmite brošuru Europskog instituta za demokraciju i pomoć pri izborima, koji su obradili, pa poslušajte me sada, koji su obradili 215 zemalja, u kojima su prikazali 115 zemalja koji imaju različiti pristup parlamentarnim predsjedničkim izborima ili pitanje referenduma. I jedno s drugim nema veze. To je istina. Evo ja odgovorno tvrdim da je. Druga stvar. Nemoguće je gospođo Pusić da osoba koja je prijavljena u Bosni i Hercegovini ili na Novom Zelandu glasuje u Hrvatskoj. Nemoguće. Sada je to nemoguće. Ako je nekada bilo, ne znam. Sada odgovorno tvrdim da je nemoguće. I obrnuto. Nemoguće je da je netko prijavljen u Hrvatskoj ovog časa može glasovati u Bosni i Hercegovini. To odgovorno tvrdim. Istina je da postoji problem pristupa hrvatskih državljana izvan Republike Hrvatske i konzulatima, ne znam je i mjestima gdje mogu glasovati zbog prostorne udaljenosti itd.
Hvala.
I zato predlažem da se to pitanje riješi dopunskim glasovanjem i da imaju jednaka prava svi. A ovo jedno s drugim nema veze što ste rekli.
Hvala. Gospođa Ivanka Roksandić, također ispravak.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa gospođa Pusić je rekla govoreći o ovim promjenama koje se odnose na obrazovanje, da su srednje škole trogodišnje i četverogodišnje. Što nije istina. Srednje obrazovanje može se završiti za jednu i dvije godine, naročito u strukovnom obrazovanju. Prema tome, ovo što se sada čini u promjenama da se na neki način produlji obvezno obrazovanje, odnosno ovdje ga zovemo općim, još ćemo vidjeti da li će to biti temeljno obrazovanje, omogućit će upravo učenicima da dođu do svoje prve kvalifikacije. Upravo to. Dakle, srednje škole nisu samo trogodišnje i četverogodišnje.
Hvala. Upravo je 11,34 minute prošlo vrijeme za prijavu od 10 minuta za raspravu. U ime kluba HSLS-a SDAH-a gospodin zastupnik Ivan Čehok. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo predsjednice Vlade, ministri, gospođe i gospodo zastupnici. Dopustite da na početku kao gradonačelnik Varaždina i kao zastupnik i kao građanin ove zemlje ispričam za ove rasističke uvrede koje su jučer bile upućivane i Srpskoj mladoj nogometnoj reprezentaciji i njihovim navijačima pa i Srpskom narodu i drugima. Nažalost neke skupine navijača su zlouporabile i domaćinstvo i gostoprimstvo nas Varaždinaca i doista na jedan uvredljiv i grub šovinistički, rasistički način vrijeđale. Ono što me možda evo ipak raduje da su to bile šačice navijača izvana i da je to ipak bila manjina stadiona. Prema procjeni svih koji su bili tamo možda desetak posto od ukupnog broja navijača, ostali nisu prihvatili takvo rasističko skandiranje. Nema nikakvog opravdanja za tako nešto, ja sam se već danas ujutro ispričao kao gradonačelnik. Međutim, ne treba s druge strane ni sami sebi stavljati zadaću da ćemo moći spriječiti tako nešto, to nažalost postoji ne samo u Hrvatskoj nego i u drugim državama. Imate skupina navijača koje dolaze samo zato da bi vrijeđale i pravile nered. I ovo što se dogodilo apsolutno jest ozbiljan incident i nešto što nas sve treba osvijestiti u tome da kraj nas žive takve skupine mladih ljudi koji na takav način izražavaju svoje mišljenje. Ono što također želim istaknuti da nije bilo nikakvih organiziranih ni divljanja ni uvreda po gradu prije i poslije utakmice. Došlo je do malog incidenta i napada na jednog člana delegacije Srpskog nogometnog saveza i to želim posebno istaknuti. Sami Varaždinci, dakle građani u civilu su čovjeka branili i zapravo ga sklonili od bilo kakve opasnosti. Dakle, ipak se pokazalo da smo bili dobri domaćini. Nažalost, takvih nemilih događaja će biti. Reći ću vam primjer. Ja sam prošle godine bio u Sloveniji 18.8. na utakmici prijateljskoj Slovenija-Hrvatska u kojoj smo pobijedili 3:2 i isto tako gotovo polovica stadiona u jednom trenutku je vikala u Sloveniji rasističke uvrede prema nama Hrvatima. Prema tome, nešto što se nažalost u europskom prostoru događa i na nama je prije svega na hrvatskom parlamentu da osudom takvih uvreda ali prije svega edukacijom jer evo recimo napadači na tog člana izaslanstva su bila dvojica maloljetnika od 16 godina. Prema tome, to je ipak riječ o manjini i o šačici navijača, mladim ljudima koje sigurno treba preodgojiti ili barem upozoriti na neke povijesne činjenice da do takvih uvreda više ne bi došlo. Još jednom dakle izražavam žaljenje. Što se tiče prijedloga promjene Ustava svi smo svjesni činjenice da do toga treba doći, da je to posao koji u ovome sazivu trebamo napraviti i ne bih bio previše nesretan pa i nesklon tome da bude nekoliko različitih predlagatelja, ili da barem inicijative o promjeni pa onda naravno i o pojedinim formulacijama dolaze iz različitih izvora. To je naprosto demokratsko pravo, to samo govori u prilog činjenici da u Hrvatskoj danas imamo različita mišljenja i o ustavno-pravnim kategorijama. Na nama je da ako je to moguće a vjerujem da jest moguće postignemo opće suglasje oko ovih pitanja. Ne bih dakle bio za to da pokušamo nekome zatvoriti usta ili da na bilo koji način obesnažimo ili obeshrabrimo inicijative sviju nego da se pokušamo dogovoriti i donijeti suglasjem novi tekst Ustava odnosno promjene Ustava. Ima jedna uzrečica u ustavno-pravnoj filozofiji američkoj "Ustav treba biti toliko jasan da ga može i magarac razumjeti". To je jedne uzrečica kojom se zapravo htjelo reći da osnovni dokument koji zapravo proistječe iz temeljnih ljudskih prava i koji jamči temeljna ljudska prava, i koji jamči ustavno-pravni poredak države koje onda mora biti jamstvo štićenja prava pojedinaca, dakle da te formulacije moraju biti toliko jasne, toliko logički određene, ustavno-pravno nomotehnički uređene da doista svatko može razumjeti ono što želimo postići i ono na što se pojedine odredbe odnose. Ako gledamo tako a mislim da je dobro tako gledati onda nažalost neke od ovih odredaba, o tome je već bilo riječi u raspravi, teško da bi mogao razumjeti magarac, teško dakle da u prenesenom značenju bismo mogli razumjeti svi građani ove države, naročito oni koji možda nisu upućeni u dosege i u značenje pojedinih ustavno-pravnih odredbi. Dakle, inicijativa i motivi apsolutno su prihvatljivi, međutim bojim se da svi zajedno trebamo još malo bolje razmisliti oko nekih formulacija. Ja neću čitati pojedinačne odredbe jer bi nas to odvelo predaleko i o svemu je bilo već govora ali apsolutno bih se založio za to da ako već idemo proširivati Ustav navođeni od nekih nacionalnih manjina da nam se ponovno ne dogodi jer Ustavi se doista ne bi trebali mijenjati prečesto da ćemo morati proširivati Ustav navođenju drugih nacionalnih manjina treba onda razmisliti o nekome od kriterija, možda doista o pravu nacionalnih manjina na izbor zastupnika pa da se onda odjednom uvrste i da se na neki način supsumiraju sve one nacionalne manjine koje bi trebale biti poimenično navedene u Ustavu. Jednako tako mislim da nema nikakvog smisla da ovakvu odredbu o nezastarijevanju kaznenih djela koja su počinjena u procesu pretvorbe i privatizacije uzmemo kao odredbu iz koje će moći proisteći određeni pravni mehanizmi, da ne kažem dalje kriminalistički mehanizmi ili neki drugi mehanizmi kaznenoga progona. Naprosto ona je previše neodređena i meni se čini da ona više služi za umirivanje savjesti sviju onih koji su govorili o tome da je moguće provesti revizije i da je moguće vratiti kotač povijesti unatrag, da je moguće dakle doći na stanje prije samog procesa pretvorbe i privatizacije. Gledajte, Ustavi i zakoni se ne pišu zato da bismo mi sebi ili netko drugi umirili savjest ili zato da bismo naprosto jednim administrativnim aktom zadovoljili potrebe građana pa i svoja vlastita možda politička obećanja. Ustav se piše zato da bi, još jednom ponavljao, bio dovoljno jasan i logički i zakonski određen i da svima nama bude onda jasno, pa onda i onima koji će trebati postupati prema Ustavu i prema zakonima što zapravo želimo postići. Svima je nama jasno da od svih tih silnih poziva, pokliča bojovnih, političkih i predizbornih o reviziji pretvorbe i privatizacije neće biti ništa jer naprosto kotač povijesti nije moguće vratiti. Jednu nepravdu nije moguće umanjiti radeći sto novih nepravdi. Dakle, to naprosto nije moguće. Pa čak ako hoćete pogledajte danas i popis svih onih tvrtki koje je Državna revizija označila kao tvrtke u kojima su počinjene određene nepravilnosti. Ne kažem da je bilo kaznenih djela, ali ako to uzmemo kao recimo nekakav komparativni materijal onda ćete vidjeti da u mnogim tvrtkama u kojim su počinjene određene nepravilnosti danas uprave, vlasnici posluju iznimno dobro, rastu na tržištu, proširuju proizvodnju, postaju regionalni igrači. Prema tome, ne znam kako bismo već sa stajališta nekakve gospodarske opravdanosti ili krajnjih namjera ili krajnjih svrha mogli opravdati takve postupke pri čemu naravno, da ne misli netko da ja zagovaram to što su nepravilnosti počinjene time što danas tvrtke uspješno posluju, ne govorim o tome, nego govorim samo o tome da s jedne strane nemamo mehanizme, a da s druge strane ćemo možda u svojem pretjeranom žaru bez dobrih i valjanih mehanizama zapravo uništiti i neke tvrtke u kojima jesu počinjene nepravilnosti, ali danas gospodarski dobro posluju, zapošljavaju naše građane i pridonose općoj gospodarskoj dobrobiti u Republici Hrvatskoj. Dakle, ne zagovaram nepravilnosti da me se opet krivo ne shvati i ne protumači. Samo želim reći da s ovom odredbom zapravo nećemo postići ništa osim što ćemo se na jedan način umirivanja savjesti dodvoriti građanima koji već ionako znaju da u ovih desetak godina se što se tiče kriminala počinjeno u procesu pretvorbe i privatizacije i revizije toga zapravo nije dogodilo gotovo ništa ili se dogodilo jako malo. Ne bih se složio s kolegicom Pusić da ovakva odredba, odnosno promjena članka 65. koji se distingvira osnovno od obvezatnog obrazovanja znači i odmah dvogodišnju srednju školu. Svaka država koja danas razmišlja o zaposlivosti radne snage u suvremenih, globalnim, suvremenom dinamikom, otežanim uvjetima i zapošljavanja i poslovanja, svaka država koja o tome razmišlja razlikuje osnovno obrazovanje od obvezatnog, odnosno osnovno obrazovanje, osnovnoškolsko obrazovanje od obvezatnog obrazovanja. Dakle, osnovnoškolsko obrazovanje može trajati osam godina i devet godina kako se bilo predlagalo, može trajati šest godina kao osnovno pa se onda proširuje na osnovno obrazovanje opće, dakle još tri godine. Ali svakako obvezatno obrazovanje ne može završiti s djetetovih, učenikovih navršenih 14, 15 godina jer on naprosto ne može postati zaposliva osoba. I jednako tako u današnjem svijetu brzorastućega znanja i sve većih potreba za životnim kompetencijama i kvalifikacijama, sasvim je sigurno da sa osnovnom školom osoba ne može steći sve što je potrebno za opće odnosno obvezatno obrazovanje. I zato bih se založio da ostane odredba, dakle da je obvezatno obrazovanje u Republici Hrvatskoj. To treba Ustavom odrediti, obvezatno i besplatno dakle, opće obrazovanje obvezatno i besplatno, a onda će se zakonski odrediti što će zapravo obvezatno obrazovanje značiti. Po mojem osobnom mišljenju ono bi trebalo značiti barem to da svaki građanin ove države treba steći radnu kvalifikaciju. Ono će moći trajati katkada jedan semestar, dva semestra, tri semestra, dvije godine, dakle to je nešto što se kasnije određuje zakonom, ali sasvim sigurno obvezatno obrazovanje mora završiti sa onim životnim kompetencijama i kvalifikacijama koje osobu čine zaposlivom odnosno koji osobi omogućuje da stekne drugo temeljno ljudsko pravo pa onda naravno i socijalno pravo, a to je pravo na rad i pravo na život od onoga što privredi u radu. Također smatramo da, vidim da je i suglasje već sada postignuto, da se o tome razmisli da ne bi bilo dobro distingvirati pravo glasovanja na referendumu i drugo pravo glasa. Dakle, tu treba naći sretnije rješenje i formulacije koja će pokriti jedno i drugo. Apsolutno je sigurno da ne bi bilo dobro i uputno da mi, naravno onda i svi građani ove države, donoseći Ustav zapravo sami sebi zatvaramo mogućnost da uopće glasujemo na referendumu, odnosno da ishod referenduma bude pravovaljan ma kakav on bio. Dakle, ako ne izađe 50% birača, a to je kolegica Pusić je to dobro izračunala, 2 milijuna 200 i ne znam koliko tisuća ljudi, dakle bojimo se zapravo da mi već sada ćemo onemogućiti bilo kakvo pristupanje Europskoj uniji. Ali tu također valja reći da se onda i svi zajedno trebamo zapitati na koji način uopće građanima ove države objasniti zašto je važno da se izađe na referendum. Jer znate, Ustav je ipak temeljni akt i ako građani jedne države nešto ne žele pa to onda pokažu i biračkom apstinencijom to je također njihovo pravo. Dakle, to također govori o općem raspoloženju građana jedne države. Prema tome, uz motive i inicijativu za promjenom Ustava i našu suglasnost da se krene mislim da imamo još dovoljno vremena, da imamo još dovoljno pameti da doista napišemo jedan Ustav, još jednom da se poslužim onom formulacijom koja će biti svima jasna i magarcu jasna i da u tom smislu neke odredbe koje danas predlažemo budu puno jasnije, puno određenije.
Hvala. Ispravak, gospodin Boris Kunst. Izvolite.
Pa ja bih ispravio zastupnika Čehoka koji kaže da mnoge tvrtke koje su prošle tu pretvorbu i privatizaciju danas dobro rade i da zbog toga ne bi trebalo ući u reviziju te pretvorbe i privatizacije. Ja mislim da prije svega to nisu mnoge tvrtke, to su rijetke tvrtke. Mnoge nažalost ne postoje danas zbog te pretvorbe i privatizacije i mislim da treba ući, da je to itekako bitno što se u Ustav ugrađuje da se ipak pokuša koliko toliko ispraviti ta nepravda prema onim ljudima koji su ostali bez posla, a da na neki način se unese ipak nemiran san onih koji su se okoristili, obogatili na jedan nemoralan i nezakonit način. A mislim da je Državna revizija u svom izvješću najbolje rekla kad je procijenila skoro 90% nezakonitosti i nepravilnosti što se tiče pretvorbe i privatizacije koja je eto provedena i prozvana kao pljačka Hrvatske. Hvala.
Hvala. Ispravak, gospođa zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Kolega Čehok, nije točno da sintagma opće obrazovanje da je dobra i da ona osigurava sutra zapošljivost, a to je čini mi se cilj oko kojeg se svi slažemo. Opće obrazovanje ne završava nikakvom kvalifikacijom i stoga mi se čini da bi bilo bolje da se dogovorimo naprosto oko toga da u Ustav stavimo formulaciju oko koje se svi slažemo, da obveznim proglasimo i besplatnim obrazovanje do prve kvalifikacije, a onda u posebnim zakonima riješiti je li to, koliko je to godina na razini sekundarnoj obrazovanja, odnosno na razini primarnog obrazovanja. Zahvaljujem.
Hvala. U ime kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Vladimir Šeks. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospođe i gospodo zastupnici, predsjednice Vlade, gospodo ministri. Dame i gospodo, Republika Hrvatska u svojim temeljnim odredbama kao jedno od najviših vrednota ustavnog poretka i osnova za tumačenje Ustava i tumačenje cjelokupnog pravnog poretka utvrdila je i u Božićnom Ustavu jednakost, slobodu, nacionalnu ravnopravnost i poštivanje prava čovjeka. Poštivanje prava čovjeka. Ovaj povod koji je iznio gospodin Pupovac doista zaslužuje da se zamislimo nad ostvarivanjem te ustavne odredbe članka 3. Ustava i o najvišim vrednotama ustavnoga poretka. I Svjetska nogometna federacija i Europska nogometna federacija i europske i svjetske sportske federacije jedan veliki pokret kojim su animirali cijeli svijet i Europu usmjerili su na stop rasizmu, stop ksenofobiji, stop mržnji bilo sa koje strane. I upravo ovaj povod koji je bio jučer na nogometnoj utakmici u Varaždinu treba biti jedna prekretnica, jedan rubikon da se doista ta europska i svjetska akcija koja znači zaustavljanje rasizma, govora mržnje, ksenofobije da se djelotvorno prekine. Sve akcije koje su poduzimane i zakonodavnog tijela, parlamenta, donošenja Zakona o sprečavanju nereda na sportskim natjecanjima, sve akcije nisu urodile plodom. Na našim stadionima i dalje se grmi, izviče ne samo ubij Srbina, izvikuje se cigani, izvikuje se ubij tovara, ubij purgera. To mora prestati. To mora prestati, to se mora doista zaustaviti, ali djelotvorno. Utakmica bilo koja športska mora se odmah prekinuti, isprazniti stadion, nema nikakvih drugih više lijekova. Nema lijekova. Ne može se tolerirati, dopustiti da se jednoj skupini hrvatskih građana i hrvatskih ljudi, da ih se poziva i proziva najpogrdnijim imenima, da se tolerira govor mržnje, govor nasilja. U početku bijaše riječ, nakon toga djelo. I zato ja isto sugeriram i pridružujem se u ime Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice da i Vlada, i da i Hrvatski sabor, da nađe efikasan odgovor da se zaustavi i prekine sve ono što upravo potiče i govor mržnje i rasizam na našim priredbama, na našim stadionima. Nadam se da ćemo naći adekvatan i brzi odgovor. U pogledu ustavnih promjena Hrvatska demokratska zajednica podržava i podupire prijedlog Vlade da se pristupi promjeni Ustava u predloženom opsegu. Otvoreni smo jasno i svim drugim prijedlozima koji će biti iznijeti za promjenu Ustava i na onom putu koji je zacrtan u metodologiji i tehnologiji donošenja promjena Ustava. Mi ćemo danas raspraviti na plenarnoj sjednici Hrvatskog sabora prijedlog Vlade da se pristupi promjeni Ustava, za nekoliko dana doći će prijedlog da se pristupi promjeni Ustava skupine zastupnika iz reda oporbe SDP-a, HNS-a, IDS-a pretpostavljam. Odbor za Ustav će idući tjedan i raspraviti taj prijedlog ustavnih promjena, a nakon toga će se vjerojatno i idući tjedan onda održati i rasprava na plenarnoj sjednici, nakon čega će se oformiti jedna zajednička višestranačka od predlagatelja ustavnih promjena i stranaka ustavnih promjena jedna skupina koja će pokušati nastojati da dođe do jednog zajedničkog prijedloga kako bi se Ustav donio, ne samo kao što je predsjednica Vlade iznijela dvotrećinskom većinom, nego i da bi se oni u općem konsenzusu u Hrvatskom saboru, jer za to postoji vrlo rasprostranjena i politička volja da i ova promjena Ustava bude donijeta sa najvećim mogućim stupnjem konsenzusa. 2008. godine u veljači je bio jedan prvi pokušaj da se krene sa promjenama Ustava, tada se još nisu nadvili oblaci nad blokadu, niti je bilo blokade pregovora sa Europskom unijom. Tada je još izgledalo sve jako ružičasto, jako svijetlo, i ja sam kao predsjednik Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav pozvao sve zainteresirane da pokrenu, da podnesu inicijative za promjenu Ustava. I održan je i jedan okrugli stol u organizaciji Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav za prezentaciju različitih prijedloga, inicijativa, ideja za promjenu Ustava. Na žalost sve se svelo na to, puna pozornost je stvorena na to, na jednu inicijativu koja je prikazana kao da je trenutačno da se treba ostvariti da se promjenom Ustava treba promijeniti ustavna pozicija predsjednika Republike, predsjednika Republike imenovati u Hrvatskom saboru i svesti ga sa ustavnim promjenama na nešto što bi bio samo jedan ukras. Zbog toga su i zastale te sve druge ustavne promjene. U veljači ove godine Vlada je imenovala ustavnu, jedno povjerenstvo, jednu radnu skupinu, koji su bili upravo sva pamet sa katedre ustavnoga prava iz ureda, i Ured Predsjednika Republike, i dva zastupnika i članovi Vlade i suci Ustavnog suda, državni tajnici, glavni pregovarač i tu smo iznjedrili u toj ustavnoj komisiji, ja ću se na te promjene uglavnom osvrnuti koje je Vlada i prihvatila iz te radne skupine, promjene koje su vezane za zatvaranje i otvaranje pojedinih poglavlja i za samo pristupanje Europskoj uniji. To je bila srž Vladine radne skupine, Vladina radna skupina se na to ograničila, Vlada je donijela još svoje ustavne prijedloge, ustavne naravi ali ovo je bio osnov i srž da se pripremimo za zatvaranje i otvaranje pojedinih poglavlja i za samo pristupanje Europskoj uniji. Osobitu pozornost izaziva jedna odredba a to je ona koja se odnosi na referendum. Dame i gospodo u tom pitanju doista u Hrvatskoj javnosti i medijima itd., postoji jedna šuma različitih ideja rješenja ali i postoji jedna šuma na šumovima u komunikaciji. Postojeća ustavna odredba iz članka 141. stavak 4. Ustava je takva koja je stipulirana u vrijeme svoje 1990. godine i to nema ni jedna članica Europske unije, ni jedna nije zahtijevala pretpostavku za valjanost referenduma koja je propisana u članku 141. stavak 4. Ustava. Zbog toga je i ta radna skupina prihvatila konsenzualno prihvatila prijedlog i taj prijedlog je Vlada također ugradila u svoj prijedlog promjene Ustava da se na referendumu odlučuje većinom glasova birača koji su glasovali u Republici Hrvatskoj, uz uvjet da je referendumu pristupila većina od ukupnog broja birača. Ova rečenica birača koji su glasovali u Republici Hrvatskoj, ne znači da su to birači koji će glasovati na teritoriju Republike Hrvatske na biračkim mjestima, nego ona znači i birači koji su glasovali na biračkim mjestima u diplomatsko konzularnim predstavništvima izvan Republike Hrvatske. Tako su bile vođene velike rasprave i o Zakonu o referendumu, o Zakonu o izmjeni i dopuni Zakona o referendumu, o Ustavu, o promjenama Ustava 97. godine, gdje je bilo jasno i u Zakonu o referendumu u članku 5. Zakona o referendumu stoji da Hrvatski državljani koji imaju prebivalište u Republici Hrvatskoj i Hrvatski državljani koji imaju prebivalište izvan Republike Hrvatske. Isto tako, prema tome, ne stoji ona teza koja se ovdje danas isticala da se danas prvi puta uvodi pojam prebivalište, to je upravo u članku 5. Zakona o referendumu koji upravo iznosi prebivalište. Isto tako je u članku 45. stavak 2. Ustava koji govori da će Republika Hrvatska osigurati građanima koji se zateknu izvan Republike hrvatske, da će osigurati glasovanje u izborima za Hrvatski sabor i za predsjednika Republike. Konačno mi imamo 11. izbornu jedinicu u kojoj glasuju hrvatski državljani koji nemaju prebivalište u Republici Hrvatskoj. 11. izborna jedinica obuhvaća sve Hrvatske državljane kao zasebno izborno tijelo, oni koji imaju prebivalište od SAD-a, Australije, Kanade, Novog Zelanda, Njemačke, BiH. Istina je da u tome biračkom tijelu koje ima po zadnjem popisu oko 396 tisuća, da je 260 i nešto tisuća su hrvatski državljani koji imaju prebivalište u Bosni i Hercegovine. Tragalo se za najlakšim načinom kako osigurati referendum, posebno zbog toga uspjeh referenduma za pristupanje Hrvatske Europskoj uniji, posebno zbog toga što je na svim dosadašnjim državnim izborima za Hrvatski sabor, za Predsjednika Republike bila stopa i postotak toga biračkoga tijela od 19 do 25%. I zbog toga se tražila najpogodnija i najpovoljnija većina koja će osigurati. Brojne zemlje imaju ovaj model koji Vlada predlaže i model koji je imala primjerice u svom ustavu Slovačka. Mnoge zemlje Češka, Poljska, Latvija, Letonija, Estonija, Slovenija imaju daleko blaži prag, dovoljno je da bi referendum za pristupanje Europskoj uniji bio uspješan da većina izašlih na referendum glasuje za pristupanje ili Slovenije kao što je bilo, ili Poljske ili Češke Europskoj uniji. Mađarska traži da ima 25% da treba izaći na referendum i većina od 25% da glasuje za pristupanje Mađarske Europskoj uniji. Prema tome, poštovani kolegice i kolege, krajnje je nekorektno što se u dijelu javnosti iznosilo da se dijaspora kolokvijalno rečeno želi instrumentalizirati i njome manipulirati. Nema ni govora o tome da je u prijedlogu ovih Ustavnih promjena da bi hrvatski državljani koji nemaju prebivališta izvan Hrvatske da bi morali dolaziti u Hrvatsku glasovati na referendumu, nema ni govora o tome da bi se njima uskraćivalo pravo glasa bilo na biralištima u Hrvatskoj odnosno na biralištima izvan Hrvatske. Drugo je samo pitanje jednog izračuna, jedne metodologije koja se predlaže, po onoj mojoj jednoj ideji, da li će ona biti prihvaćena to je druga stvar, da se ova brojka od cirka 400 tisuća u bazi za izračunavanja postotka računa prema onoj brojci zbog visokog stupnja apstinencije koja imaju prebivalište u Republici Hrvatskoj. Dakle, ne radi se o nikakvog čudnovatom kljunašu kolegice Pusić nego se radi o jednoj mogućoj varijaciji koju imaju brojne druge europske zemlje za donošenje referenduma, ali različitost i lepezu kontroverzi oko referendumske većine prvoga, drugoga praga će se raspraviti još puno puta u ovoj sabornici u sve 3 faze kod donošenja i promjene Ustava. Zaključno Hrvatska demokratska zajednica će podržati ove promjene koje Vlada predlaže, a isto tako će vjerojatno i sve one druge promjene koje predlažu i druge oporbene stranke ukoliko budu u skladu sa ovim temeljnim opredjeljenjima će također podržati. Nadamo se da će doći do zajedničkoga rješenja na opće zadovoljstvo svih hrvatskih građana i Hrvatskog sabora. Hvala.
Hvala. Imamo ispravak, gospođa Vesna Pusić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodine Šeks nije točno da mnoge europske države imaju ovakav prijedlog što se referenduma tiče kakav je predložila ovdje Vlada. Mnoge europske države imaju rješenje da je pozitivni ishod referenduma više od 50% onih koji su izašli, to imaju, ali to Vlada nije predložila. Vlada je predložila da se za kvorum, dakle za izlaznost računa preko polovice svih birača upisanih u naše biračke popise, dakle i dijaspora, ali da se broje samo oni glasovi koji su pali u Republici Hrvatskoj, dakle oni koji su pali izvan Republike Hrvatske se ne broje. Drugim riječima izađite, ali nećemo brojati.
Dobro. Imamo još jedan ispravak, gospođa Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Netočno je što je gospodin Šeks ustvrdio da je se pojavilo u medijima i da se o tome govori i da to nije točno, da se glasovima dijaspore manipulira, odnosno da se manipuliralo. Ako je išta točno onda je točno upravo to, pa ispravljam taj navod da se tim glasovima manipuliralo, da se manipulira i sada. Najprije je toliko bilo poželjno da ih ima što više, da glasuju u što većoj mjeri, a sada evo vidimo na ovom prijedlogu zoran primjer da je tomu tako. Kako izaći iz toga? Sad su oni prepreka da eventualno referendum ne bi uspio. A zbog čega ne bi uspio? Tko je doveo do nepovjerenja u EU?
Hvala lijepa. Predsjednica Vlade gospođa Jadranka Kosor. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospođe i gospodo zastupnici evo ja bih vam se htjela zahvaliti na dosadašnjoj raspravi, nažalost zbog obveza koje su prije planirane ću morati otići, ostati će ovdje ovlašteni predstavnici Vlade koji će dakako poslušati raspravu do kraja. Zahvaljujem na onom što sam čula dosada. Vjerujem da će u tom ozračju tolerancije, razumijevanja, poštovanja proteći i ostatak rasprave i dozvolite da i ja evo na kraju kažem nešto o ovom događaju uistinu nemilom događaju u Varaždinu. Dakle, u ime Vlade vrlo jasno želim reći da Vlada apsolutno, u potpunosti osuđuje takvu vrstu divljaštva i poručujem u ime Vlade u cjelini da to nećemo tolerirati. To nitko ne može tolerirati, to se apsolutno dalje više ne može podnositi. U međuvremenu sam koordinirala evo sa nekoliko ministara, mi ćemo se i danas naći, danas je sjednica užega kabineta. Vidjeti ćemo što se dodatno može napraviti, ali ja mislim da se svakako mora napraviti. Vjerojatno još neke dodatne izmjene i dopune zakona, ali to očito nije dovoljno i ne može biti dovoljno. Dakle, očito da ćemo morati ići dalje jer sve dok se utakmice ne budu u takvim slučajevima prekidale, sve dok se prijenosi takvih događaja ne budu prekidali očito da divljaci neće shvatiti poruku. I u tom smislu će Vlada raditi, sasvim sigurno uz vašu potporu. Ne radi se ovdje samo dakako o tome da se na taj način takvim divljanjem krši Ustav, krše zakoni. Od Zakona o suzbijanju diskriminacije nadalje, nego je to naprosto jedno necivilizirano ponašanje koje u Hrvatskoj ne možemo dopustiti. Prema tome, očito je da dosadašnji zakoni, odnosno zakonski okviri nisu bili dovoljni. Tražiti ćemo dakle definitivno, u potpunosti odgovornost organizatora. Organizator u ovakvim slučajevima ne može biti po strani i ne može govoriti da to ne bi bilo dobro za sport. Za sport, za život u Hrvatskoj za svakoga od nas takvo ponašanje nije dobro i nije podnošljivo i definitivno se ne može tolerirati. Prema tome tražit ćemo mogućnosti i ići u smjeru koji sam najavila. Uglavnom svi ministri će biti uključeni u taj posao sa jasnom porukom o nultoj toleranciji na divljake i na divljaštvo u Hrvatskoj. Hvala vam lijepa i vidimo se.
Hvala lijepa. U ime kluba SDSS-a gospodin zastupnik Milorad Pupovac. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo članovi Vlade, kolegice i kolege. Prije svega želio bih iskazati zahvalnost svim klubovima, odnosno njihovim predstavnicima koji su, dakle svim klubovima koji su dosada diskutirali i koji su podržali stav da tolerancije prema netolerantnom, nasilnom ponašanju na sportskim ili drugim stadionima ne može biti i da je to protivno Ustavu, protivno zakonu i protivno vrijednostima ove države. Sada bih htio i sam u ime kluba SDSS-a reći nekoliko stvari u vezi sa ponuđenim prijedlogom izmjena Ustava Republike Hrvatske. Od toga je dio već pročitao naš kolega doktor Radin predsjednik Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Prvo što se tiče preambule, dobro je da se u preambuli nalaze i imenom spominju sve nacionalne manjine u Republici Hrvatskoj. Dobro je što su kolege iz opozicije upozorile na važnost da se Rome ne može zaobići. Romi su ako se gleda kriterij autohtonosti, sasvim sigurno jedna od autohtonih manjinskih zajednica u Republici Hrvatskoj. Romi su s obzirom na svoje stradanje u 2. svjetskom ratu i s obzirom na još uvijek prisutni socijalno-ekonomski i politički položaj u hrvatskom društvu trebali biti i trebaju biti oni prema kojima ćemo i ovom vrstom tretmana, dati adekvatnu pažnju. To naravno vrijedi i za neke druge manjine u Republici Hrvatskoj i za sve one koji bi se trebali naći u preambuli Ustava. Što se tiče drugih dijelova preambule Ustava, ja doista mislim da fraza da Hrvatska pripada zemljama Ujedinjenih nacija i zemljama slobodnog svijeta na može danas imati mjesto u hrvatskom Ustavu. Hrvatska pripada zemljama Europe, bez obzira da li je riječ o Europskoj uniji ili je riječ o zemljama članicama Vijeća Europe, ali to je Europa. Jedna organizirana kao složena država, a druga organizirana kao zajednica koja vjeruje u politiku ljudskih prava, koja vjeruje u politiku manjinskih prava, koja vjeruje u politiku tolerancije i koja vjeruje u zajedničku budućnost proširene Europe. A te zemlje su od centralne Azije pa do praktički Kanade. U tom svijetu se nalazi sasvim sigurno i Hrvatska. Ali formulacija hladno ratovska da Hrvatska pripada zemljama slobodnoga svijeta, naprosto je nešto što ne bih u demokratskom Ustavu Hrvatske trebalo više imati svoje mjesto. I u tom smislu će klub SDSS-a predložiti da se taj dio zamijeni. Drugo što bih htio kazati u vezi sa biračkim pravom koji su ovdje većina klubova koji su raspravljali spomenuli. I s pravom otvorili raspravu s pozicija koje razumiju u čemu se sastoji taj problem. Već nekoliko mandata u Hrvatskom saboru zastupnici nacionalnih manjina se biraju po osnovi sljedećeg tumačenja članka 15. Ustava Republike Hrvatske, a to je da ako imaš se odlučiš da kao pripadnik manjinske zajednice u Republici Hrvatskoj glasaš za manjinskoga predstavnika, tada se na biračkom mjestu a) moraš deklarirati da si pripadnik manjinske zajednice i b) moraš odustati od općeg biračkog prava. I jedno i drugo je po našem mišljenju je protuustavno. Ovo prvo je akt segregacije na mjestu na kojem se mora zajamčiti tajnost biračkoga postupka. Dakle, od momenta kada se uđe u prostor u kojem se osigurava izborni postupak, pa do momenta dok se ne ubaci glasački listić u glasačku kutiju. Tim činom se dakle prakticira segregacija i narušava tajnost izbornoga postupka u jednom njegovom segmentu. I drugo, opće biračko pravo je tekovina modernih demokracija. I nijedna država ne prakticira ukidanje općeg biračkog prava zato što ima politiku pozitivne akcije ili politiku manjinskih prava. Nego pronalazi rješenja u kojima će uz opće biračko pravo biti osigurano i dopunsko biračko pravo. I zato mi očekujemo od Vlade, očekujemo i od Sabora, gospodine potpredsjedniče, da se o ovoj stvari prije izglasavanja Ustava donese zaključak Sabora. Ako već ne idemo na ustavnu izmjenu, onda je minimum koji je potrebno napraviti jeste da se usvoji zaključak Sabora, da se dosadašnji zakonski propisi i zakonske odredbe uskladiti sa Ustavom Republike Hrvatske. Ako Ustavni sud za to nije imao petlje do sada, ovaj Sabor bilo svojim autentičnim tumačenjem, bilo odredbama sporazuma koji postoje između pripadnika nacionalnih manjina kluba SDSS-a i drugih zastupnika nacionalnih manjina i članova vladajuće koalicije, mislim prije svega na HDZ, trebaju stvoriti pretpostavke da se ovakva praksa koja je do sada postojala prekine, a da se osigura druga praksa kojom će se izbjeći segregacija na biračkim mjestima, prekidanje tajnosti, zajamčena tajnost u biračkom postupku i naravno to da se neće ljudima oduzimati opće biračko pravo zato što ima naš Ustav i naši zakoni jamče i dopunsko biračko pravo. I taj zaključak je nešto što klub SDSS-a i vjerujem tako klub Nacionalnih manjina smatra važnim elementom u daljnjem postupku rasprave i usvajanja ovih promjena Ustava. Što se tiče Državnog sudbenog vijeća kao važnoga tijela kojim se može ubrzati proces reforme hrvatskoga pravosuđa. Povećanje autonomije sudaca i povećanje profesionalnosti u radu sudova. Ako se ide na izmjenu postupka biranja, ako se pojačava autonomija Državnog sudbenog vijeća, mi smo naravno suglasni s tim. Ali očekujemo da ovaj Sabor predloži da se onda postojeći sastav Državnog sudbenog vijeća raspusti, kako bi se izabrao novi sastav Državnog sudbenog vijeća u skladu sa novim odredbama Ustava. Jer mi veoma dobro znamo da je velik dio teškoća u funkcioniranju sudova u izboru sudaca, zapravo dolazi od prakse Državnog sudbenog vijeća. I ako je to tako i ako se ovim Ustavom odlučujemo za veću autonomiju i veću profesionalnost u samom Državnom sudbenom vijeću, onda mislim da je važno da damo priliku da te nove odredbe Ustava koje podržavamo, budu istovremeno i odmah prakticirane na drugačiji način, odnosno sa novim sastavom. Što se tiče referenduma, doista je neobično da nešto što nismo rješavali zakonom, sada nastojimo riješiti Ustavom. Doista je neobično da jednu praksu koja je zapravo bila nezakonita u nizu elemenata, mi sada pokušavamo riješiti Ustavom gospodine potpredsjedniče. Trebalo je mnogo ranije početi sređivati biračke popise, trebalo je mnogo ranije regulirati pitanje biračkog prava i načina na koji će glasati dijaspora i odrediti što dijaspora jeste, a što dijaspora nije. Nema nikakve sumnje, ja ću sada reći nešto što ne bi nitko volio da razumije. Kada bi Srbe u Hrvatskoj netko iz Srbije smatrao dijasporom u Hrvatskoj taj bi nas uvrijedio jer mi dijaspora nismo. Mi smo povijesna tradicionalna manjinska zajednica srpska u Hrvatskoj. Sada manjinska. Do devedesetih u statusu naroda. A Hrvati u Bosni i Hercegovini su narod po postojećoj konstituciji a nisu dijaspora u Bosni i Hercegovini. Dijaspora su naši iseljenici u Australiji, u Kanadi, u Americi, Skandinaviji, Zapadnoj Europi i nizu drugih zemalja. Je li to bogohulno ako to kažemo? Nije. Zato što tako pojačavamo položaj Hrvata u Bosni i Hercegovini. Je li postoji bolji način brige o njima osim preko instituta biranja i biračkog prava? Ja vjerujem da postoji. To naravno vrijedi i za sve druge birače koji u međuvremenu su postali nakon ratnih okolnosti državljanima drugih država uz mogućnost da se odluče koje državljanstvo, koje prebivalište žele zadržati, neovisno o nacionalnosti. I da smo prakticirali drugačiju vrstu pristupa tome mi bismo sad imali više ili manje sređene popise birača. I na kraju, što se tiče sudjelovanja Republike Hrvatske u aktivnostima savezničkim, vojnim izvan Republike Hrvatske mi razumijemo da je članstvo u vojnim savezima naravno obaveza. Razumijemo da Hrvatska na taj način može imati koristi kao što dakako može donositi značajne rizike po samu sigurnost Republike Hrvatske. Međutim, ono što mislimo da nije dobro i što smatramo da se ne može prihvatiti a to je da po sudjelovanju Hrvatskih oružanih snaga ili pripadnika Hrvatskih oružanih snaga u mogućim savezničkim akcijama odlučuje Vlada. O tome po našem mišljenju treba odlučivati Sabor. Vlada može dati prijedlog, Vlada može o tome razgovarati u skladu sa svojim ustavnim ovlastima, sa drugim vladama i sa predstavnicima savezničkih ali suverenu odluku Sabora da odlučuje o tome kada će Hrvatska ulaziti u ratne i mirnodopske aktivnosti to mora ostati pravo onoga tko predstavlja suverenu volju naroda a to je Sabor. I iz tog razloga treba otkloniti one odredbe koje bacaju sumnju u to da to može uraditi samo Vlada bez Sabora. Ako ja griješim u ime kluba SDSS-a naravno rado ću popraviti svoje stajalište ali ako ne griješim onda od Vlade očekujemo da u tom smislu korigira svoj stav, naprosto zato što naša država mora zadržati unatoč činjenici savezništva i savezničkih obaveza onaj minimum suverenosti u pogledu zastupanja vlastitih interesa, vlastitog gledanja na međunarodnu politiku i međunarodnu scenu jer u proteklih godina imali smo stanje u kojem su zemlje bile uvučene u ratove za koje se na kraju ispostavilo da su bili protivni interesu mira, protivni interesu demokracije i protivni interesu stabilnosti međunarodnog poretka i to je ono što je naša obaveza ovdje i to je ono što mora stajati u hrvatskom Ustavu. Eto, moglo bi se naravno još ponešto reći u tom pogledu kada je u pitanju prijedlog ustavnih izmjena, ali ovo su stvari koje posebno ističemo, na kojima posebno inzistiramo a ton kojim predsjednica Vlade pristupa i nudi da pristupamo svima u pogledu dolaženja do rješenja oko konačnog teksta prijedloga izmjena Ustava i mene ohrabruje kao što je vjerujem da ohrabruje sve u ovoj dvorani. I ukoliko tako nastavimo siguran sam da ćemo njezin zahtjev da dođemo do neke vrste konsenzusa onda i postići. Zahvaljujem.
Kolegice i kolege, ja bih vas molio da u 13,15 uđemo u Sabornicu oni koji su izvan nje, a oni koji su u njoj da ostanu da bi dopunili dnevni red. Klub zastupnika HDSSB-a gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, kolegice zastupnice i kolege zastupnici, gospodo iz Vlade. Jasno je svima nama ovdje da je Ustav Republike Hrvatske, ustav svake države temeljni akt koji se relativno vrlo rijetko mijenja i da je za to potrebna jedna zaista pomna procedura koja obično traje, potreban je dogovor na svim razinama, potrebna je ponekad i konzultacija ili mišljenje i civilnih udruga i civilnoga društva da bi se donio kvalitetan akt ili kvalitetna promjena Ustava. Republika Hrvatska u ovih 18 godina punoljetnosti je zaista vrlo često mijenjala Ustav što je neuobičajeno za mnoge države pogotovo koje je netko ovdje nazvao slobodnog svijeta ili europske države. Naime, jedna promjena Ustava u Nizozemskoj je trajala 20 godina, 20 godina procedura promjene nizozemskog Ustava a o američkom da ne govorimo Constitution. Kod nas se promjena Ustava obećava već evo do 15. studenoga kao da to tako mora biti jer eto mi ćemo taman za Božić ući u Europsku uniju, a za koji Božić ja ne znam. Hrvatski demokratski Sabor Slavonije i Baranje naglašava da je zaista Hrvatska ajde recimo tako na pragu Europske unije i da ta činjenica zahtijeva provođenje niza reformi. Međutim, mnogi od prijedloga promjene Ustava zapravo spadaju u zakonsku proceduru, odnosno u promjene zakona kojim se moglo to izregulirati neke stvari i ranije. Sada povećavamo broj odredbi i trpamo u Ustav možda i ono što nije za Ustav Republike Hrvatske kao najviši, kao temeljni akt Hrvatske države. HDSSB, Hrvatski demokratski sabor Slavonije i Baranje zbog toga se zalaže u ustavnim promjenama uz ove činjenice koje su već ovdje od mojih prethodnika narečene ili od predsjednice Vlade, a u svrhu novog regionalnog ustroja Republike Hrvatske. Dakle, zalaže se za reformu upravno-teritorijalnog ustrojstva županija, općina na području Republike Hrvatske te decentralizaciju države na regije. Regija je snažnija jedinica, podesna za značajniji prijenos državnih nadležnosti i pretpostavku djelotvornije politike ujednačenog, ravnomjernog, regionalnog razvoja. Zbog toga, uz ostale stavke koje se ovdje navode kao promjene u Ustavu, HDSSB će predložiti i uvođenje drugog doma u Hrvatskom saboru, doma regija koji će sasvim sigurno osigurati ravnomjerniji razvoj regija u Republici Hrvatskoj. Ako netko kaže ili napravi ovdje ispravak netočnog navoda, onda mogu citirati i predsjedničkog kandidata Hebranga, Andriju, gospodina Hebranga koji je u Slavonskom brodu izjavio da treba više ulagati u Slavoniju i Slavonski brod, samo kao jedan primjer. A da ne govorimo o Hrvatskoj biskupskoj konferenciji, o Svjetskoj banci i ostalima koji navode Slavoniju kao najzaostaliji dio Hrvatske. Zbog toga, kažem, ukoliko se u promjene Ustava dakle ukoliko za promjene Ustava bude razumijevanja ovoga zahtjeva HDSSB-a za uvođenje doma regija u Hrvatski sabor te novi i regionalni ustroj Republike Hrvatske, onda bi i HDSSB kao klub zastupnika vjerojatno bio za promjene Ustava. Ukoliko ne, onda nećemo biti za promjene Ustava. Kada promatramo ono što je predloženo u ovim promjenama Ustava koje su sada evo na današnjoj raspravi, vrlo brzo dakle nakon ove stanke zbog Dana neovisnosti, onda se mora uočiti ono što svima ovdje danas zapinje za oko, a to je pravo glasa. Pa vrlo je jednostavno ustvrditi i utvrditi da problemi ili dakle glavni kamen spoticanja, glavni kamen smutnje leži u Zakonu o boravištu i prebivalištu. I ukoliko bismo u tom zakonu, dakle ne da Ustav, nego u Zakonu o boravištu i prebivalištu koji je još donesen prije 20 skoro godina, ako bismo tu našli modus onda nikakvoga problema ne bi bilo u svezi prava glasa, biračkog prava za sve građane koji su obuhvaćeni tim zakonom. Ovako sad imamo raznorazne prijedloge, raznorazne komentare na pravo glasa onih koji žive Hrvata u Bosni i Hercegovini, pa i drugih naroda, narodnosti odnosno Srba u Srbiji i u Bosni i Hercegovini koji također imaju pravo glasa u Hrvatskoj, ne zaboravimo i to. I oni koji žive zapravo u onoj, što bi rekli, pravoj dijaspori, dakle u dalekoj Australiji, Novom Zelandu, Sjedinjenim Američkim Državama ili diljem Europe, Argentine, Južne Amerike itd. Dakle, podržavamo inicijativu također civilnih udruga da ova materija, da ovi prijedlozi o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske budu dostupni svim zainteresiranim građanima, dakle vrlo široko. Vjerujem da se i iz tih prijedloga građana mogu iznjedriti mnoge mudre odluke koje mogu ući u Ustav Republike Hrvatske, odnosno u promjene Ustava Republike Hrvatske. Kada se radi o procesuiranju kriminalne privatizacije odnosno nezastarijevanju u kriminalnoj privatizaciji i pretvorbi, ponavljam još jedanput da je evo 2000. godine, ja sam kao birač se ponadao i glasovao za one koji su obećavali 2000. godine da će doći na red pravdi kriminalci u privatizaciji i pretvorbi, ali eto ispalo je da je Rojs bio u pravu i rekao "tko je jamio, jamio". Tako je to i završilo. I oni koji su vladali ovom državom od 2000. do 2004. pa i ovi nadalje, dakle oni lijevi i desni, ispada da je Rojs bio puno pametniji. A bojim se da će ovakvom formulacijom pripremljenom za promjenu Ustava Republike Hrvatske opet biti ujeo vuk magare i ništa se neće dogoditi. Zašto to kažem? Kažem to zato što u odredbi koja formulira tu materiju nema formulacije, nema teksta kojim bi se dalje uredilo kako to sankcionirati one koji su obavili taj prljavi posao odnosno kriminalni posao u privatizaciji i pretvorbi. Dakle postoji prijedlog, postoji mišljenje da se drugačije formulira ustavna odredba, dakle nema zastare za kaznena djela počinjena u procesu pretvorbe i privatizacije propisana posebnim zakonom koji će se donijeti na osnovu ove ustavne odredbe. Ako bi to stajalo u promjeni Ustava, dakle i ustavni zakon koji će onda izravno regulirati, precizno regulirati šta je to kriminal u privatizaciji i pretvorbi i rokove, razdoblja vremenska u kojima se to događalo, onda mi možemo očekivati nekakav rezultat od ove promjene Ustava, inače zaista će biti ujeo vuk magare ili kako je rekao Rojs "tko jamio, jamio", bit će to i dalje tako. Dalje. Vidim da je u prijedlogu promjena također priznato, da kažem, pravo nacionalne manjine Slovencima iako nemamo reciprociteta od Slovenske države i Bošnjacima. Zaista se dogodilo da su nekako u ovom svemu Romi izostavljeni, iako kod nas u Slavonskom brodu recimo, netko je govorio ovdje o Zagrebu, o Peščenici, imamo u Slavonskom brodu naselje koje ima oko tisuću Roma. Ja znam da postoje i u okolici Siska, Šaš itd., u Zagrebu i u svim dijelovima Hrvatske, Međimurju, postoji brojna romska zajednica. Rekao bih gotovo autohtona koja je ovdje već od davnina. Zbog toga ne želim politikantstvo nego samo napominjem kao činjenicu da oni postoje ovdje, da žive stacionarno u Slavonskom brodu, Sisku, Međimurju, Zagrebu i svim krajevima Republike Hrvatske. I da ne bi podilazio nikome ovdje i ponašao se politikantski mislim da i oni zaslužuju ovu kategoriju ustavnu koju su dobili i ostali. Nadalje, kada se govori o nacionalnim manjinama, onda već dugo dugo vremena u Hrvatskoj, gospodin Pupovac je o tome govori, kako se to zove pozitivna diskriminacija izbora, dakle pravo glasa i opće pravo glasa i pravo glasa za nacionalnu manjinu. Mislim da ćemo mi dalje u našoj hrvatskoj državi, u Republici Hrvatskoj imati tu problematiku, ja mislim da ta materija i dalje u ovim izmjenama nije zahvaćena. Zanimljiv je rasprava na Odboru za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, evo tu imam potpis i gospodina Radina, u kojemu kaže da je izloženo mišljenje da odluke o angažiranju oružanih snaga trebaju ostati u isključivoj nadležnosti Hrvatskog sabora, s čime se slažem, jer se radi o pitanju usko vezanom sa suverenitetom države, a o čemu odluke može donositi samo Sabor. Bila bi lijepa analogija kada kaže da su ta pitanja, dakle pitanja o angažiranju oružanih snaga vezana sa suverenitetom države, a o čemu odluke može donositi samo Hrvatski državni sabor. Na žalost nema takve odredbe u kojem bi stalno izmjene Hrvatski sabor i Hrvatski državni sabor možda opet da kažem opet, a ne želim politikantstvo, jer su kada se kaže državni ne mislim ni na kakvu povijest i prošlost, nego mislim na sve državljane Republike Hrvatske, sve ove 23 nacionalne manjine, i one koje nisu spomenute u Ustavu Republike Hrvatske, oni su državljani Republike Hrvatske i mi njih predstavljamo u našem Hrvatskom državnom saboru. Ali te, evo prijedloga toga nema. HDSSB ima pravo predlagati u tijeku rasprave jasno o ovom, ovoj materiji, ovom materijalu i svoje prijedloge. I predložit će. Dakle još jedanput da ponovim, Hrvatski demokratski savez Slavonije i Baranje je samo u načelu za promjene, ove predložene promjene Ustava Republike Hrvatske, ali ukoliko se, neću reći amandmani, nego prijedlozi HDSSB-a koje sam evo predstavio danas u ovome izlaganju barem ozbiljno razmotre i neke od njih i uvaže, pogotovo ona o teritorijalnom preustroju Republike Hrvatske i o dvodomnom Parlamentu ili Saboru, državnom saboru Republike Hrvatske, eventualno možebitno jel, u kojemu će biti i tzv. Gornji dom regija, koji će se brinuti o ravnomjernosti razvoja svih regija u Republici Hrvatskoj i o ravnopravnosti u odlučivanju, tako da naša regija Slavonija i Baranja, ili kako će se već zvati ja to ne znam, kako će se raspodijeliti, jer mi još uvijek ovdje nismo otvorili poglavlje o regionalizaciji i o regionalnom preustroju Republike Hrvatske, iako je to poglavlje koje moramo otvoriti prema Europskoj uniji, otvoriti i zatvoriti je li tako. Tako da evo to su naše opservacije i kažem da ćemo, da smo samo u načelu ukoliko ove prijedloge koje ćemo dostaviti Vladi Republike Hrvatske budu naišli na ozbiljno promišljanje, ozbiljno razmišljanje i usvajanje. Hvala vam lijepo.
Hvala. Klub zastupnika nacionalnih manjina, gospodin zastupnik Furio Radin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Da smo uložili barem dio snage u ostvarivanju vrijednosti iz Ustava, koliko smo uložili promjeni Ustava do sada vjerojatno bismo se nalazili u ostvarivanju ustavnih vrijednosti na jednom boljem položaju nego što se nalazimo danas. Jer vi vidite npr. kad mi pročitamo šta piše u Ustavu, mi se sad bavimo s promjenom Ustava i bavimo se sa stvarima koje su više praktične nego načelne naravi. Ali vidite, ostanite naprosto zatečeni činjenicama i vrijednostima koje su ovdje napisane. Republika Hrvatska je jedinstvena i nedjeljiva demokratska i socijalna država. Slušajte dalje, sloboda, jednakost, nacionalna ravnopravnost, ravnopravnost spolova, mjerotvorstvo, socijalna pravda, poštivanje prava čovjeka, nepovredivost vlasništva, očuvanje prirode čovjekovog okoliša, vladavina prava, itd., u članku 3. Ali to su vrijednosti, to su pozitivni ciljevi kojima valjda treba težiti. Moglo bi se reći, gospodine potpredsjedniče, vama se obraćam samo zato što znam da ste specijalist iz ovog područja, moglo bi se reći da je Ustav zapravo jedan inventar onoga čega nema i valjda onoga čemu treba težiti. Jer inače kako objasniti, vidite u svijetlu onoga što je rekao gospodin Pupovac prije kad je zaustavio ovaj Sabor na 10 minuta, rad ovog Sabora na 10 minuta da bi protestirao protiv onoga što se dogodilo u Varaždinu i što se događa na mnogim drugim mjestima, a nitko ne reagira. Reagiramo mi deklarativno, nakon 5 minuta zaboravljamo. Šta piše u članku 39.? Zabranjeno je i kažnjivo svako pozivanje ili poticanje na rat ili na uporabu nasilja na nacionalnu, rasnu ili vjersku mržnju ili bilo koji oblik nesnošljivosti. Što će se dogoditi ovim ljudima, ovim mladim ljudima koji su vikali ubij, ubij Srbine? Da li će Ministarstvo unutarnjih poslova reagirati? Da li će se ministar odrediti prema onome što smo rekli danas? Da li će se nešto desiti tim ljudima, da li će se nešto desiti sportskim djelatnicima koji nisu reagirali? Da li će se netko odnositi i nešto će se desiti ovome jadnome izvjestitelju, jadnome kažem, jer nije imao potrebe da se odredi prema jednom ovakvom krupnom događaju o kojemu govori Ustav? Da li će se nešto desiti? To ja očekujem. Gospođa Kosor je govorila prije o tome da će se nešto poduzeti i da će valjda i u Zakonu o navijačima. Zakon o navijačima je već dovoljno strog, imamo sve instrumente da reagiramo kada se dešavaju takve stvari i imamo sve instrumente da reagiramo kada netko ne reagira na takve stvari ali ništa se ne dešava. Ali mi čekamo, mi ćemo postavljati i dalje ta pitanja. Ovo pitanje iz Varaždina postavljat ćemo i dalje. Jer se desilo nešto krupno, dešava se i dalje i nitko ne djeluje pedagoški represivno i preventivno kada se događaju takve stvari. Vidite stadion u Varaždinu uopće nije pod video nadzorom, u Zakonu piše da svi stadioni moraju biti pod video nadzorom, osim djelomično, takvu informaciju smo dobili osim djelomično Maksimir. Zašto je to tako, koja je to snaga u tom prljavom svijetu sporta, ne možemo mi razlikovati prljave navijače od čistog svijeta sporta, sport je prljav danas, što se tu događa a da ništa se ne poduzima pa čak u smislu video nadzora. Međutim, ispred kluba nacionalnih manjina ja želim spomenuti uglavnom dvije stvari. Prva je ona koja se tiče izvorišnih osnova, preambule, ovoga Ustava, mi se apsolutno slažemo da Bošnjaci i Slovenci opet nakon toga što su bili izbačeni, opet postanu dio Ustava, normalno da je naša želja i naš prijedlog da ulaze, ne samo što je prije rekla oporba i što je prije naglašeno od gospodina Grubišića, ne samo romi, jer sam gospodin Memedi kada je dao prijedlog da se i ispravi što o romima nikada u Ustavu Hrvatske za njih nikada nije bilo mjesta, on nije dao jer je skroman, jer je pravedan nije dao prijedlog da samo Romi ulaze unutra nego da ulaze sve manjine, ovdje su Albanci, Crnogorci, u Istri su Crnogorci apsolutno autohtoni u Peroju. Tu su i druge nacionalne manjine i budući da je sociološki itekako moguće odrediti autohtonost, i definirati autohtonost, a u svakodnevnom životu je autohtonost neposredno objašnjiva, autohton točno se zna u kom dijelu Hrvatske je koja manjina autohtona ali je nemoguće, gospođa Ingrid, tu smo. Ali je nemoguće pravno definirati autohtonost onda je najbolje nabrojiti sve nacionalne manjine i mi ćemo na tome inzistirati, ja sam to rekao međutim, kažem i to da smo sretni i zadovoljni da je sam predlagatelj uvrstio ponovno Slovence i Rome. Te dvije činjenice, potrebe za drugim manjinama, to što je predloženo, ne isključuju se nego mi samo tražimo da se nadopuni. Drugo je pitanje koje se tiče tzv. Dodatnog prava glasa, odnosno članka 15. ovoga Ustava koji se u ovom trenutku ne dira. Ja ću pročitati taj članak 15. tako da svima bude jasno o čemu, taj dio, taj paragraf: „Zakonom se može pored općeg biračkog prava pripadnicima nacionalnih manjina osigurati posebno pravo da biraju svoje zastupnike u Hrvatski sabor“, dodatno pravo glasa je Ustavna kategorija. Ovo može u niti jednoj zapadnoj civilizaciji se ne objašnjava drugačije nego da može, a ne kao što se pokušava ovdje svaki put kada mi želimo promijeniti Zakon specifičan Izborni zakon, da se to tumači kao da se ne mora. To je infantilno tumačenje, valjda djeca kažu da može znači da se ne mora. Ako nekome kažeš da možeš, napravi to, on shvaća da može, ne shvaća da ne mora, niti dijete ne shvaća da ne mora, samo u ovom Saboru se to tako tumači neovisno o stranci na vlasti. Kada jedna stranka dođe na vlast ona je uvjerena da može znači ne mora, kada siđe s vlasti onda je uvjerena da može znači može. Bilo bi dobro da dok nije na vlasti još ta stranka pismeno stavi ono što misli, tako mislim da smo na dobrom putu, mi ćemo podržati prijedlog da se promijeni taj članak u smislu da ne bude nikakve, za mene nema nikakve dvojbe ni sada, međutim, ako netko predloži da se ovo može, da se skine, bez obzira što ne bi trebalo biti potrebe za to, mi ćemo to apsolutno podržati, ali u svakom slučaju mi ćemo dati kao što je rekao gospodin Pupovac jedan prijedlog zaključka u kojem će biti jasno da će se to promijeniti. Ja znam koje će biti primjedbe, primjedbe će biti da mi nismo potpisali u kojem smjeru će se to promijeniti sa mandatarom Vlade prije, odnosno sa premijerkom Kosor sada. To je istina, ali o tome kako će se to promijeniti, o tome kako ćemo riješiti taj problem, ovisit će, budući da to naš prvi zahtjev, ovisit će o tom da li ćemo podržati Vladu ili ne. Vrlo jednostavna računica. Nitko ne mora poštivati Ustav, međutim, onda se ne moraju poštivati dogovori koji su, ako jedna strana ih ne poštuje. MI ćemo predložiti takav zaključak i vidit ćemo da li svi u stranci na vlasti misle isto kao i gospođa premijerka kada je nama rekla da će se taj problem riješiti do kraja ove godine. MI nismo sigurni da svi tako misle, bit ćemo sigurni kada ćemo predložiti takav zaključak i onda shodno tome valjda ćemo se odnositi prema konici, naravno kako tko, ali ja vjerujem da mi ćemo u tome, da većina zastupnika nacionalnih manjina će imati takvo mišljenje, budući da su već potpisali takvo mišljenje. Evo, mi ćemo naravno podržati da se uz sve one prijedloge koje smo dali i koji su sadržani u zaključku Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, mi ćemo podržati da se pokrene ova inicijativa za promjenu Ustava, ali nadam se da je shvaćeno ozbiljno što sam rekao danas oko mogućih problema i prijepora odavde pa do nove godine. Hvala.
Hvala. Jedan ispravak, gospodin zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Radin, govoreći o ovoj jučerašnjoj sramoti u Varaždinu rekli ste da je postojeći Zakon o sprečavanju nereda na sportskim stadionima već dovoljno rigorozan. Nažalost nije, i u ovom Saboru odbijen je moj amandman koji bi policiju obavezivao na prekid sportske utakmice kada se dešavaju ovakve stvari, a ostalo je samo ona obaveza o prekidu kada su ugroženi zdravlje, životi, ljudi i imovina. Odbijen je moj zahtjev za izmjenom Zakona o športu gdje bi športski savezi dobili zakonsku obavezu o preuzimanju odgovornosti i prekidanje takvih sportskih utakmica. "U početku bijaše riječ" nije se slušala.
I bi riječ. Klub zastupnika HSS-a, gospodin zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi predstavnici Vlade Republike Hrvatske, kolegice i kolege zastupnici. Uvažene kolegice i kolege zastupnici Ustav uoči Božića 1990. stvorio nam je temeljne pretpostavke za osamostaljenje Republike Hrvatske. Mi u klubu Hrvatske seljačke stranke smatramo da ove ustavne promjene u velikoj mjeri i usklađivanje sa skorim članstvom Republike Hrvatske u Europskoj uniji usklađivanje je sa vrijednostima i standardima Europske unije, odnosno osiguravaju naš ulazak u Europsku uniju. Vjerujemo da će izmjene poboljšati sadržaj Ustava i time otvoriti put izmjenama više zakona kako bi se europska praksa i načela oživotvorili i kod nas i nadamo se ispravili brojne nelogičnosti, a možda i određene nepravde. Mi u Hrvatskoj seljačkoj stranci smatramo da put dolaska do konačnog prijedloga ili kako smo danas čuli zajedničkog nacrta, smatramo dobrim modelom jer omogućuje dovoljno vremena za uključivanje svih zainteresiranih u ovaj proces, zainteresiranih udruga, građana i jasno cjelokupne naše hrvatske javnosti. Ovaj model zahtijeva maksimum dijaloga, a dijalog kod donošenja ovog dokumenta je potreban i dobrodošao. Uvjereni smo da ovo neće biti samo deklarativne promjene niti usklađivanje već da će ove promjene moći pomoći da europske norme i pravila zažive kod nas u Republici Hrvatskoj u stvarnosti, odnosno u praksi. U sklopu priprema za članstvo u Europskoj uniji Republika Hrvatska prilagođava čitav pravni, gospodarski i administrativni sustav. Kriteriji traže usklađivanje zakonodavstva i jačanje administrativnih kapaciteta te reforme koje dijelom uključuju i reformu temeljnih funkcija i nadležnosti pojedinih državnih tijela i institucija. Članstvo u Europskoj uniji također podrazumijeva i prijenos određenih ustavnih ovlasti na institucije Europske unije izravan pravni učinak i primjena prava Europske unije te garanciju određenih prava građanima Europske unije na području Republike Hrvatske. Na nužnost određenih ustavnih promjena upozorila je i Europska unija tijekom procesa pregovora o pristupanju u određenom broju pregovaračkih poglavlja. Tako su pojedine ustavne promjene utvrđene kao izravan uvjet, odnosno dana kao mjerila za zatvaranje određenih poglavlja. Smatramo da je u cilju dovršetka pregovora o pristupanju te osiguranju odgovarajuće ustavno-pravne osnove za pristupanje kao i učinkovitog funkcioniranja Republike Hrvatske u Europskoj uniji potrebno upravo na ovaj način pristupiti promjenama Ustava Republike Hrvatske. Mi u HSS-u želimo i ukazati na po nas vrlo važno područje koje se odnosi na područje djelovanja Oružanih snaga Republike Hrvatske mada smo danas vidjeli ovdje, u većini slučajeva govorimo o referendumu ili čak smo iskoristili priliku pa veliki broj ili dio vremena smo iskoristili za probleme u nogometu dok po meni je ovo izuzetno važno i daleko važnije pitanje. Stoga evo Ustav Republike Hrvatske u članku 7. propisuje da Oružane snage RH štite njezin suverenitet i neovisnost, brane njezinu teritorijalnu cjelovitost te da mogu prijeći njezine granice ili djelovati preko njezinih granica samo na temelju odluke Hrvatskog sabora. Predloženom izmjenom redefinira se uloga i postupanje Oružanih snaga nakon sklapanja sjevernoatlantskog ugovora Oružane snage RH obavezne su sudjelovati u kolektivnoj obrani, a napad na bilo koju državu članicu NATO-a smatrat će se napadom na Republiku Hrvatsku i Oružane snage RH bit će obavezne štititi suverenitet i neovisnost napadnute države. Ustavnom definicijom uloge Oružanih snaga RH treba obuhvatiti 4 temeljne misije i zadaće Oružanih snaga definirane dugoročnim planom razvoja Oružanih snaga RH, a to su zaštita suvereniteta i teritorijalne cjelovitosti Republike Hrvatske, obrana Republike Hrvatske i saveznika, sudjelovanje u operacijama odgovora na krize u inozemstvu i sudjelovanje u mjerama izgradnje sigurnosti i povjerenja te pomoć civilnim institucijama i zemljama. Također ukazujemo na važnost članka 31. kojim se propisuje da nema zastare na kaznena djela propisana zakonom i počinjena u procesu pretvorbe i privatizacije za što se mi u Hrvatskoj seljačkoj stranci i posebno zalažemo i u niz prilika smo isticali kao potrebu da se na ovaj način to uredi. Također se ovom odredbom propisuje da će se oduzeti imovinska korist ostvarena tim djelima. Ovom dopunom u ustavni tekst uveden je institut nezastarijevanja kaznenih djela počinjenih u procesu pretvorbe i privatizacije jer se ta djela smatraju kako u javnosti tako i u stručnim krugovima, iznimno teškim, te je za njih nužno pravedno i opravdano uskratiti primjenu instituta zastare, posebno s obzirom na vrijeme okolnosti počinjene i prouzročene posljedice. Tijekom provedbe pretvorbe i privatizacije nisu postignuti očekivani ekonomski učinci, odnosno pretvorba i privatizacija nisu imale značajniji pozitivan učinak na gospodarski razvitak Republike Hrvatske. Upravo suprotno. Provedba pretvorbe i privatizacije imala je za posljedicu povećanje unutarnjeg i vanjskog duga, značajan porast broja nezaposlenih osoba, nerazmjerno i brzo bogaćenje pojedinaca s jedne strane i nepravedno osiromašenje mnogih drugih s druge strane. Realni pad plaća i mirovina u odnosu na troškove života, te niz drugih posljedica. Pravedno je i u duhu međunarodnog prava da počiniteljima ovakvih teških kaznenih djela, se uskrati mogućnost da primjenom instituta zastare i izbjegnu kaznenu odgovornost. Temelj instituta zastare jest jamstvo pravne sigurnosti građanima. Međutim sigurno je da ovaj institut ne bi smio ići u korist počinitelja teških kaznenih djela kojima se kroz zastaru praktično omogućuje legalizacija učinka takovih djela. Onim što je još važnije, ovim šaljemo poruku da nema zaštićenih kada je riječ o teškim kaznenim djelima, među koje spada i pretvorbeni kriminal. Nadamo se da će ovo potaknuti Državno odvjetništvo, sudove na još veću učinkovitost i tako riješiti važno pitanje koje godinama frustrira hrvatsku javnost i građane Republike Hrvatske. Mi u klubu Hrvatske seljačke stranke, vjerujemo da ove izmjene i dopune jačaju ustavna prava naših građana i jačaju ulogu državnih institucija, daju veći značaj lokalnoj i regionalnoj samoupravi, smatramo da predložene izmjene idu u dobrom smjeru, stvaraju temeljne preduvjete za dolazak do dobrih kompromisnih rješenja i osiguravaju funkcioniranje ustavno-pravnog poretka u Republici Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Poštovane kolegice i kolege, gospodine potpredsjedniče, članovi Vlade, državni tajnici. Prvo bih se želio osvrnuti na izjavu gospođe premijerke od neki dan, odgovarajući na primjedbe oporbe da bi trebalo ipak malo usporiti sa ustavnim promjenama, da je žurba kako bi na vrijeme mogli završiti pregovore za Europsku uniju. A onda u obrazloženju razloga ustavnih promjena navode se mjerila broj 17, 23, 24, 32 koja je Europa dala Hrvatskoj, dakle domaća zadaća koju moramo odraditi da bi mogli završiti te pregovore. Ta mjerila nisu od jučer, nisu od prije tri dana, ni tri mjeseca, nego još od prošle godine. Dakle, još prošle godine bilo je jasno da za ulazak Hrvatske u Europsku uniju ćemo morati promijeniti Ustav, ne zbog referenduma, nego zbog ovih mjerila koji se odnose na područje ekonomske monetarne politike, pravosuđe, pravde i financijskog nadzora. Čekalo se predugo. Postavljam si još jedno pitanje, da li je suština, sadržaj ili značaj ovih ustavnih promjena toliko veliki da bi se trebao primijeniti i postojeći članak 86. Ustava i pitati građane na referendumu da li prihvaćaju ove ustavne promjene? Ja smatram da da. Jer ovim izmjenama Ustava, mi sada u ovoj godini upisujemo u Ustav odredbu da dio svojih suverenih ovlasti prenosimo na Europsku uniju. I tada će Ustav Republike Hrvatske biti ovo. To piše u izmjenama i dopunama ovog Ustava. Dakle, sazrelo je vrijeme da hrvatska politička elita se oslobodi tereta teških odluka i na sebe preuzima odgovornost ustavnih promjena i da pita građane, da li je pripremila dobar prijedlog. Članak 31. o nezastarijevanju pretvorbenog privatizacijskog kriminala u odredbi kao što je predložena, bojim se da će kod građana ove države stvoriti novu lažnu nadu da će se nepravde iz privatizacije ukloniti. Kao što je lažna nada građanima bila i Zakon o reviziji pretvorbe i privatizacije. Čekali su nalaze, nalazi su došli i pohranjeni u arhivu. I ova ustavna norma će biti upisana u Ustav, ljudi će imati velika očekivanje i kasnije će biti razočarani, a krivi ćemo biti mi. Za izlazak Oružanih snaga izvan granice Republike Hrvatske po meni nije prihvatljivo smanjivati dvotrećinsku većinu, a koliko pak je strah nekoga pred građanima ove države, pokazuje i činjenica i postojeća odredba Ustava, da se promjena granica ove države također mogu raditi bez referenduma. Doduše sada članak 82. dobiva po meni ipak kvalitativni popravak, da traži dvotrećinsku odluku Sabora. Do sada u Ustavu uopće nije bilo odredbe kojom većinom Sabor može prihvatiti eventualne promjene granica. A podsjećam vas da će ubrzo na dnevnom redu ovoga Sabora biti sporazum o rješavanju graničnog pitanja sa Slovenijo i da će glasajući o tom sporazumu, a pristat ćemo na arbitražu i unaprijed prihvatiti odluku arbitraže, da ćemo zapravo glasati o možebitnim promjenama granice. Prihvaćajući prijedlog načina rješavanja spora sa Slovencima, mi ćemo unaprijed donijeti odluku o možebitnim promjenama granica Republike Hrvatske. Znači li to da i taj sporazum sa Slovencima će se tražiti dvotrećinsku većinu, ako prije toga ove ustavne odredbe budu izglasane, promjene izglasane u Saboru? Državno sudbeno vijeće i Državno odvjetničko vijeće. Do sada je bilo u Ustavu upisano kako se bira. Sada odredbu načina izbora po meni izuzetno dva važna tijela iz domene pravosuđa, brišemo i velimo da ćemo to riješiti zakonom. Dakle, više Ustav ne rješava način izbora Državnog odvjetničkog vijeća i Državnog sudbenog vijeća, samo propisuje njihov sastav. Lako je dokučiti zašto. I nadam se da će se ti zakoni barem tumačiti onda kao organski. Članak 141. i taj nesretni referendum. Prvo, nikako se ne bih mogao složiti s kolegom Milanovićem da bi referendum o ulasku Hrvatske u Europsku uniju mogao ići po članku 86. redovnim referendumom. Ali mene zabrinjava nešto drugo. Osim teksta izmjena i dopuna Ustava ima dosta javnih izjava onih koji su radili na njegovom tekstu i čini mi se da sam dobro razumio oko brojke odaziva i rezultata za da će se nova formulacija koja je sada upisana u Ustav zapravo znači slijedeće, da se državljani Republike Hrvatske koje mi zovemo dijaspora, dakle koji nemaju prebivalište u Republici Hrvatskoj neće računati u broj ukupno upisanih birača ali imat će pravo glasa kao i do sada. Njihovi glasovi, pali glasovi će se računati u rezultate referenduma. Dakle, neće biti 4 milijuna 400 upisanih birača i 2 milijuna 200 potrebnih za izlazak nego će se ta brojka smanjiti za 396 otprilike koliko je njih. Tako sam razumio ne samo tekst Ustava nego i neke naknadne izjave. No, dozvoljavam da sam krivo razumio. Ali meni je kod ove odredbe zapravo zapanjujuća činjenica da broj birača u ovoj državi je dostigao broj stanovnika i ako referendum o ulasku Hrvatske u Europsku uniju nije dovoljno jak argument za raščišćavanje najprije zakona od Zakona o boravištu, Zakona o biračkim popisima i sastav konačno novog popisa birača onda ne znam što bi to trebalo biti, a imali smo dovoljno vremena. Iskoristimo to i ove ustavne promjene i ovaj očekivani europski referendum da konačno raščistimo i otklonimo sve dubioze iz samog popisa birača. Članak 141.a koji se dodaje u Ustav a to je iz obrazloženja vidljivo zapravo je sada naznaka prijenosi ovlasti na institucije Europske unije. Pa usput gospodine potpredsjedniče i u obrazloženju ste opisali ukoliko stupi na snagu Lisabonski ugovor, u obrazloženju vezano na članak 141.b, nadam se da će predsjednik Češke Klaus posljednji staviti paraf i da će taj dokument stupiti na snagu. Bilo bi možda uputno i dobro i da Hrvatski sabor ponudi zastupnicima i u svojim arhivama ima taj ugovor o Europskoj uniji i ugovor o osnivanju Europske zajednice koji se mijenja Lisabonskim ugovorom jer on postaje sastavni dio našeg zakonodavstva. I završavam sa slijedećim. U članku 141.b koristi se izraz da u radu vijeća i Europskog vijeća sudjeluje predsjednik Vlade ili predsjednik države zavisno o temi. Riječ "u vijeću", vjerojatno se mislilo na Vijeće Europske unije koje se još zove i Vijeće ministara a gotovo rijetko samo vijeće kao u skraćenoj varijanti, pa bih vam sugerirao da u državnom Ustavu ne koristimo skraćeno skraćena nazivlja institucija Europske unije nego onako kako ona službeno u prijevodu na hrvatski jezik glase a to je Vijeće Europske unije. Zahvaljujem.
Hvala. Kolega Lesar, članak 8. "Granice se Republike Hrvatske mogu mijenjati samo odlukom Hrvatskoga sabora." Članak 82. stavak 4.: "Odluku iz članka 8. Ustava Hrvatski sabor donosi dvotrećinskom većinom svih glasova.".
Pa ja sam pohvalio ovu doradu koja se sada radi.
Molim, utvrdimo kvorum radi dopune dnevnog reda. Gospođe i gospodo zastupnici nastavljamo sa sjednicom. Sa raspravom o prijedlogu Odluke o pristupanju promjene Ustava Republike Hrvatske s prijedlogom nacrta promjene Ustava. Na redu je gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženo gospodo zastupnici, predstavnici Vlade. Ono što nisam uspio prije kad sam govorio ispred kluba reći, čime nisam uspio dovršiti, mislim da bi bilo dobro kad bi se kroz neku formu u naš Ustav ugradila i odredba o neposrednom izboru zastupnika. Zašto? Pretpostavljam da bi na taj način ojačali normalno poziciju Parlamenta, a samim time bi vjerojatno ojačali i poziciju naših građana. Jednom riječi na taj način osnažili bi parlamentarizam u Republici Hrvatskoj. Da li će se to dogoditi prije svega ovisi jasno o najjačim strankama, ali mislim da bi oni obrasci iz neposrednog izbora kakve smo imali recimo '92. ili '95. sigurno pripomoglo vjerodostojnosti, između ostalog i ovoga Doma, ali nadasve hrvatske politike. Drugo što želim primijetiti to je ova Odredba o natpolovičnoj većini glede slanja trupa izvan Republike Hrvatske. Normalno je da se klub IDS-a zalaže za dvotrećinsku većinu, ja se osobno zalažem i za povratak vojske iz Afganistana. Naši mladići nažalost početi će tamo ginuti, postavljam si pitanje za koga, za što? Za jednu izgubljenu misiju u kojoj se novi američki predsjednik Obama imam dojam snalazi i manje ili lošije i od samoga Busha. Zalažem se pod 3 jasno i za dvostruko pravo glasa manjina. Ako dvostruko pravo glasa na neki način, temeljem ovih odredbi Ustava Republike Hrvatske od sutra, da se tako izrazim, mogu imati i stanovnici Europske unije koji će imati ovdje prebivalište, ako dvostruko pravo glasa može imati hrvatska dijaspora, dobro nije ona dijaspora iz Bosne i Hercegovine, pa onda bi trebali valjda to dvostruko pravo glasa imati i pripadnici nacionalnih manjina zajednica u Republici Hrvatskoj, a ne da izostankom tog dvostrukog prava glasa de facto kažnjavamo one političke grupacije koji najiskrenije zastupaju upravo njihove pozicije. Zapravo usuđujem se reći da time ne kažnjavamo čak niti birača iz redova nacionalnih manjina već kažnjavamo stranke čiji je svjetonazor da na neki način identificiraju se sa pripadnicima i pripadnicama nacionalnih manjina. Što se npr. zbiva u jednoj Istri? Ako netko želi glasati npr. nije sada bitno za talijanskog zastupnika onda jasno ne može glasati za stranku tako da ova prozirna igra, usuđujem se reći HDZ-a, unosi veliku dozu neregularnosti u izbore, a HDZ-u uvijek koji mandat više. Nažalost treba biti pošten i treba priznati da kada smo na to upozoravali i 2000. godine kada je također Sabor 2 puta mijenjao Ustav, a tada je na vlasti bila 3. siječanjska koalicija, također nije bilo razumijevanja za ovo o čemu govorim. Ono što me najviše žalosti da predstavnici nacionalnih manjina o tome sve manje i manje ako uopće i govore. Treće, o pretvorbi sam govorio, o reviziji govorim već 17, 18 godina. Ja više ne vjerujem jednostavno nikome da će se po tom pitanju bilo što u ovoj zemlji riješiti i regulirati, a najmanje vjerujem pravosuđu koje bi ta ponašanja trebalo sankcionirati. U zemlji, ajde pod navodnicima, kriminala, potkupljenog sudstva, u zemlji od kapitala zavisnih medija mislim da će se na kraju revizija svesti na onu Rojsovu: "Tko jamio, jamio!". Ja bih volio da se varam, ali nitko me jednostavno neće uvjeriti da ova vlast glede revizije misli ozbiljno, a otuda je zapravo trebalo poći. Da se razumijemo ni 3. siječanjska nije učinila po tom pitanju ništa ali otuda bi doista trebalo poći zato jer pretvorba koja je vršena za vrijeme rata je jednako ratni zločin, a takav jedan ratni zločin ni na koji način ne smije zastarjeti. Jasno je da svi oni koji su sudjelovali ili sudjeluju u gospodarstvu nisu kriminalci i njima, tim poštenim ljudima, kapa dolje. Kapa dolje i nekima koji su sa svojim novcima ušli u tu privatizaciju, ali uvjeren sam, neću reći da 99 ali 96%, je na krajnje jedan amoralan način došlo do nečega što im ni po ljudskim ni po božjim zakonima nije smjelo pripasti. Svaka čast i onima koji su ne znam, sudjelovali u tome da bi zaštitili svoje radnike od neprijateljskog preuzimanja pod navodnicima, to je taj pojam kojega sada vezujemo uz "Podravku" koji se često rabi, ali siguran sam da 95, 96% pretvorbe, privatizacije je izvedeno na jedan krajnje amoralan način, a ovu bandu bi samo trebalo pitati: "pa dobro gospodo recite nam kako ste došli do prvog milijuna eura, do prvog milijuna dolara, švicarskih franaka ili nečega sličnog." Onaj koji na to ne može odgovoriti razumljivo da bi tu imovinu trebao vratiti svom narodu. Ono svom pod navodnicima. Drugo pitanje koje bi isto tako trebalo po meni ugraditi u odredbe ovog Ustava to je položaj naših recimo zaštićenih najmoprimaca. Tih ljudi u Republici Hrvatskoj, zapravo tih stanova u kojima oni žive ima negdje oko 5 tisuća. To je zasigurno jedna od najnezaštićenijih, najdiskriminiranijih kategorija građana Republike Hrvatske. Ako imamo sad institut nezastarijevanja zbog pretvorbe možda bi trebalo Ustavom zabraniti i njihovo šikaniranje, preispitati tu denacionalizaciju pod navodnicima stanova u kojima oni žive, a zapravo svi znamo da će ih već sutradan netko njih i njihove obitelji baciti na ulicu. Mi tim nesretnim zakonom jednu nepravdu iz godine '47., '48. ili 50 i neke rješavamo jednom drugom možda još većom nepravdom ili jednakom takvom nepravdom, izbacivanjem tih ljudi iz njihovih pod navodnicima njihovih stanova. Nacionalizacija je zasigurno bila nepravda kao što je bila nepravda i ovaj pretvorba ali izbacivanja ljudi iz stanova. To je nepravda na kvadrat koju u ovom trenutku zasigurno treba zaustaviti. Interesantan je još jedan gospodo institut koji se zapravo već dugo "primjenjuje" u Republici Hrvatskoj, to je onaj famozni članak 180. bivšeg Zakona o obveznim odnosima koji je ukinut kako bi se onemogućilo da se obnavljaju kuće, pazite minirane van ratnih zona uslijed, ja ga nazivam "jednog patriotskog terorizma". Zašto? Jer te kuće rušili su dečki u našim uniformama, nije bitno da li je riječ o policijskim ili je riječ o vojnim odorama. Pa samo tako u okolici jednoga Bjelovara imate 600 takvih srušenih kuća koje su porušene izvan zone ratnog djelovanja. Jasno porušene su dinamitom, one se ne obnavljaju i ti ljudi nemaju pravo na obnovu, koju recimo imaju ljudi na onim prostorima koja su bila tijekom rata okupirane, a to je nešto što bi u najmanju ruku trebalo ili o čemu bi trebalo povesti računa i tu nepravdu također ispraviti. Dozvolite mi da samo par riječi kažem o nečemu o čemu Ustav govori, ali nedovoljno. To je decentralizacija. Hrvatska svi se slažemo u zadnje vrijeme silno nazaduje. Između ostalog nazaduje zbog te "metropolizacije", odnosno centralizacije. Jasno zbog metropolizacije nisu krivi Zagrepčani, već su krive vlasti. Ali činjenica je jedno da periferija u velikoj mjeri nazaduje i da je ona gotovo uništena. Ta periferija van Zagreba ostala je bez industrije, bez radnih mjesta, nema više izvorna sredstva, treba samo vidjeti u kakvom su stanju Slavonija, Lika, zaleđe Dalmacije i tome slično. Mislim da po tom pitanju bi trebalo zasigurno nešto radikalno promijeniti kada je o tome riječ u ovom Ustavu. Hrvatska je s punim pravom tamo '71. tražila promjenu Ustava, tražila je povrat njenih deviza, jednu financijsku samostalnost. Ali kako danas da neki političari koji su možda i ropovali za ovu državu, ne spominju recimo tu potrebu decentralizacije u Republici Hrvatskoj. Kako možemo integrirati zemlju? Pa možemo je integrirati jednom decentralizacijom, sigurno ne ovakvom centralizacijom. I još samo jedan detalj, gospodine potpredsjedniče, bivši predsjedniče hrvatskog Parlamenta, kada je riječ o pretvorni, odnosno privatizaciji. Vidite jedan zastupnik koji ovdje sjedi nedavno je rekao, pa što ako propadnem, pa meni će ostati 100 milijuna eura u nekretninama. Evo kada krećemo u reviziju pretvorbe kroz ovaj institut nezastarijevanja, ja mislim da bi od ovih primjera trebalo krenuti.
Hvala. Replika gospođa zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ne treba idealizirati stanje u Hrvatskoj, ali kada bi stanje u Hrvatskoj bilo tako kao što često govori kolega Kajin, zaista nitko od nas ne bi želio živjeti u takvoj zemlji. Ali zapravo kroz repliku želim nešto drugo reći. Kolega Kajin gotovo uvijek izjednačava politiku svih vlada u Hrvatskoj od '90.-te do danas. I tako i danas govori o tome kako koalicijska vlada iz 2000. godine nije provela reviziju, a onda istovremeno govori rezultate te revizije. Dakle, revizija je provedena. Ono što je i Vlada i Parlament trebao učiniti to je učinjeno. Učinila je to na zadovoljavajući način svih nas Državni ured za reviziju, što pravosuđe nije učinilo što je trebalo učiniti. To je problem Hrvatske. O tome danas razgovaramo, vrlo često nas na to upozoravaju i iz Europske unije. Međutim, nećemo riješiti problem samo ako uvedemo u nezastaru pretvorbenog kriminala u Ustav, bit će potrebno donijeti određene izmjene drugih zakona da bi se to moglo provoditi. Međutim, želim upozoriti na to da nije samo kriminal u pretvorbi, kriminal je u svim segmentima gospodarstva i nakon pretvorbe i bit će jako dugo. I ako nećemo zakonski na adekvatan i dobar način regulirati gospodarski kriminal, on će se i dalje odvijati. Ako su i zakoni dobri to ne znači da će se spriječiti kriminal. Ali ako postoji volja u društvu da se on sankcionira, onda će se to i učiniti.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Damir Kajin.
Pa nije istina poštovana gospođo zastupnice, da ja izjednačavam koalicijsku i ovu vlast, ali je nesporno da mi danas razgovaramo o izmjenama Ustava Republike Hrvatske, da smo taj Ustav u nekoliko navrata mijenjali, dva puta. I nakon trećega siječnja, nakon što je koalicija u kojoj je bio IDS godinu dana i dva mjeseca. Znači dva puta smo mijenjali taj ustav, a zaboravili smo sprovesti prvo reviziju pretvorbe, zaboravili smo omogućiti dvostruko pravo glasa nacionalnim zajednicama, zaboravili smo u preambulu Ustava uvrstiti Bošnjake i Slovence koji su brisani tamo negdje '98. godine. Nitko se tada nije sjetio niti Roma. Zaboravili smo npr. u Ustav unijeti odredbu da se proračun Republike Hrvatske, težak 120 milijardi kuna, mora usvojiti natpolovičnom većinom. Dapače, te odredbe smo zapravo brisali kako bi imali jedan veći komoditet vladanja. Mislim da to nije bilo korektno, mislim da to nije bilo dobro, mislim da je to nešto što je na neki način "kompromitiralo" tu treće siječanjsku administraciju, pa između ostalog i samu stranku čiji sam i ja član. Mislim da ako želimo kritizirati ovu Vladu, a treba, jer imamo razloga zašto, onda moramo biti barem u jednom maloj dozi samokritični i o sebi samima.
Gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pokušat ću svoju raspravu ograničiti tek na nekoliko tema, iako je pitanje promjena Ustava vrlo širok okvir. Jer kao što znademo Ustav je temeljni zakon svakoga uređenoga društva. Ono što želim na početku izraziti je nezadovoljstvo načinom na koji se ide u postupak, odnosno načinom kojim se obećava u nastavku ovoga postupka. Nema nikakve sumnje da ustavnim promjenama treba pristupiti sa najvećom mogućom pažnjom, sa najvećom mogućom koncentriranošću i sa najvećom mogućom odgovornošću. A to znači ujedno i sa najvećim stupnjem uvida javnosti u ono što će raditi Hrvatski sabor na ovome postupku. Godinama se pokazivalo ali evo tek ova prigoda ulaska u Europsku uniju nas je natjerala da to što se pokazivalo i što je gurano pod tepih konačno ugleda svjetlo dana a to je da postojeći Ustav u mnogim svojim odredbama nije dosegnuo onu razinu demokratskih standarda koju želimo svojoj domovini. Tako je definitivno jasno da neće biti moguće kirurški mijenjati ovaj Ustav i poziv na to da promjene budu što kraće i što brže nije dobar. Naime, upozorio bih naše kolege s kojima ćemo u buduće činiti većinu u ovome Hrvatskome saboru da HDZ nikada neće dozvoliti ovo što mi dozvoljavamo sada a to je konsenzualno donošenje Ustava. Prema tome, ako sada ne riješimo neka otvorena pitanja mi ih riješiti u drugome mandatu nećemo. Koja su to pitanja koja želim ovdje posebno istaknuti? To je pitanje tzv. dopunskog prava glasa kojega mnogi nedobronamjerni zovu tzv. dvostrukim pravom glasa. Ja ću podsjetiti da je Republika Hrvatska od svoga osamostaljenja do sada imala već iskustvo dopunskoga prava glasa i da je ono naprasno ukinuto nakon prvih demokratskih izbora. Što se zapravo dogodilo ovakvom ustavnom odredbom stavka 3. članka 15. Ustava gdje smo mi ultimativno zatražili od svih naših građana koji su pripadnici nacionalnih manjina da se opredijele žele li glasovati u teritorijalnim izbornim jedinicama, dakle iskoristiti svoje opće pravo glasa ili će se getoizirati i isključivo moći glasovati u svojim manjinskim izbornim jedinicama. U praksi tisuće i tisuće ljudi su na izbornim mjestima u nekoliko izbornih ciklusa doživjeli velika poniženja, neugodnosti, ismijavanja i nije rijedak slučaj da ih se tjeralo da glasuju samo isključivo u svojim nacionalno manjinskim izbornim jedinicama kako bi ih se onemogućilo da iskažu svoju pravu političku volju. Rezultat toga je da gotovo 80% svih ljudi koji izađu na izbore u nacionalno manjinskim izbornim jedinicama njihov glas propada jer se u Hrvatski sabor u tim jedinicama ulazi sa puno manjim brojem glasova nego što se ulazi u teritorijalnim što je normalno ali nema šanse da 80% ljudi čiji glasovi propadaju u tim izbornim jedinicama ostvare pravo na svoje opće pravo biračko pravo i kažu svoje političke preference. I što smo onda dobili? Dobili smo to da 80% ljudi u jednoj izbornoj jedinici uopće nema svoga predstavnika. Ja imam pravo to govoriti kao pripadnik njemačke nacionalne manjine. Mene u ovome Hrvatskome saboru zastupa kolega Nazif Memedi. ... [[Upadica se ne čuje.]] I ne zastupa me dobro. To što on radi nije dobro zastupanje. Ali ja o tome iz kolegijalnih razloga više ovdje neću govoriti. Dopunsko pravo glasa je demokratski ventil svih društava u kojima nacionalno manjinske zajednice imaju važan i dubok trag u povijesti većinskoga naroda. Sjetimo se Hrvatskoga nacionalnog preporoda i pobrojimo hrvatske velikane koji nisu bili hrvatskoga podrijetla. Treba li se sjetiti da je Ljudevit Gaj bio franko-njemački Hrvat, treba li se sjetiti da je Stanko Vraz bio odnjemčeni Slovenac, treba li se sjetiti da je August Šenoa bio odnjemčeni Čeh, treba li se sjetiti Dimitrija Demetera Grka, treba li se Petra Preradovića sjetiti Srbina, treba li se sjetiti desne ruke bana Jelačića njegove supruge grofice von Stockau odnosno lijeve ruke baruna Neustetera? Sve su to hrvatski velikani koji su u datome trenutku kad je hrvatskom narodu bilo najpotrebnije sve što znaju, sve što imaju, sve što mogu upregli u ideju nacionalnoga preporoda. Zašto? Jer u tome trenutku hrvatsko nacionalno biće je bilo opušteno i potpuno sigurno da pripadnici nacionalnih manjina mogu dati jako mnogo i da će dati mnogo, i rezultati toga preporoda su se vidjeli i do dan danas. To su najsvijetliji trenuci u povijesti većinskoga naroda koji su rezultirali izgradnjom građanskoga društva koncem 19. stoljeća. Dao Bog što više takvih vremena da većinski narod nema frustraciju prema manjinskim zajednicama u Hrvatskoj jer on je svoj na svome, on je najbrojniji, najveći i nitko mu nikada više neće oduzeti slobodu. Druga stvar koju želim ovdje spomenuti, kolega Kajin ju je dotaknuo a to je pitanje nacionalizacije. Ustavne kategorije o vlasništvu nažalost nisu riješile probleme koje nastaju u postupcima denacionalizacije odnosno povrata oduzete imovine u doba totalitarnih režima. I tu nema stranke u Hrvatskome saboru koja nema putra na glavi, da se razumijemo. Od prvoga dana hrvatske neovisnosti pa do dan danas malo koja stranka može reći da je punim srcem pristupala rješenju toga problema i da je učinila sve što je mogla da se isprave te nepravde. Zakon o naknadi imovine oduzete u doba komunističke vladavine rješava nominalno sve vrste otete imovine osim jedne. Dao je Hrvatski sabor tada zadaću hrvatskoj Vladi da u roku od šest mjeseci izvijesti što i kako činiti sa imovinom bivših zemljišnih zajednica. Do dan danas nije Vlada učinila ništa. Jedna, pa druga, pa treća. Vapi ta nepravda do Boga. To su stotine tisuća ljudi koji su dugim i napornim radom otplaćivali tu zemlju i stekli pravo udjeličarstva a 47. godine tadašnji Sabor im je oduzeo bez prava na naknadu. Mi bježimo od toga. Vrijeme je da Hrvatska shvati svoju obavezu, da država shvati svoju obavezu prema građanima jer država koja ima igdje u korijenu svome makar mali natrun pljačke ne može ostvariti kapacitete pravne države i toga moramo biti svjesni. Povrat te imovine i drugih oblika oduzete imovine na nepravedan, nemoralan ili nezakonit način naša je obveza. I ovo je vrijeme kada treba jednom rečenicom u Ustavu omogućiti da se to konačno riješi a ne da se tu imovinu koristi za mutež, pljačku, preprodaju, špekulantske manevre kao što je sad slučaj sa državnim poljoprivrednim zemljištem i ostalim oblicima oduzete imovine. Kako možemo te ljude u oči gledati i bježati od istine? Treba učiniti sve što možemo da u mjesecima koji su pred nama dođemo do takvih rješenja koji će zadovoljiti najveću razinu javnih očekivanja. U tome smislu ne brzati, ne skrivati nego što prije nacrt pokazati javnosti i omogućiti javni uvid u to što radimo. Samo tako ćemo i opravdati zadaću narodnih zastupnika. Zahvaljujem.
Hvala. Gospodin zastupnik Šemso Tanković. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani predstavnici hrvatske Vlade. Kolegice i kolege. Kao prvo pozdravljam odluku Vlade Republike Hrvatske o pristupu promjeni Ustava Republike Hrvatske. Ujedno bih izrazio zadovoljstvo iskazanom spremnošću da zajednički ovo bude projekt svih nas, kako članova Vlade i njenih partnera tako i članova oporbe. Dobro je da smo se dogovorili da se ide sa dvotrećinskom većinom, jer praktički svatko od nas i kao članovi pojedinih stranaka i pojedinačno imat ćemo prigodu da iskažemo sve one svoje želje, htijenja u nastojanju da novi Ustav bude transparentan prema Europskoj uniji i da na neki način izrazi volju građana Republike Hrvatske. Žao mi je što trenutno gospođa premijerka, predsjednica Vlade nije sa nama. Ali bih htio odmah citirati njene riječi jer je ona odmah na početku jasno kazala da je spremna saslušati svaki prijedlog, bilo od strane onih koji podržavaju Vladu, bilo od strane oporbe i u tom kontekstu meni se čini da bih ja ovdje mogao izrijekom jedan prijedlog kazati sad usmeno, ako bude potrebno i u pismenoj formi. Na ovaj prijedlog me na neki način nagnala odluka i spremnost da se Hrvatska narodna banka, da se očituje njena neovisnost. I premda mi svi koji pratimo rad Željka Rohatinskog možemo već sad kazati on doista djeluje neovisno, ali je dobro, dobro je da se i u Ustavu izrijekom da formulacija o neovisnosti Narodne banke. I to je dobar postupak. U tom smjeru predložio bih da također jedna isto tako značajna institucija i vrlo važna institucija u Republici Hrvatskoj da dobije status neovisnosti. Riječ o Državnom statističkom uredu Republike Hrvatske i kao profesor statistike sam imao brojne kontakte sa mojim kolegama koji su me na neki način upozorili da u mnogim zemljama, evo sugeriram, otvorimo web stranicu Statističkog ureda Republike Slovenije pa ćete vidjeti u prvih nekoliko riječi oni ističu svoju neovisnost. Možda ova neovisnost je potrebna i radi nekih drugih razloga, jer mnogi podaci koje Državni ured za statistiku daje i Vladi i drugim korisnicima bitno određuju ponašanja nekih službi u Republici Hrvatskoj. Nije svejedno da li će oni konstatirati da su cijene porasle za 2%, 5% ili pale za 1%, dakle mi moramo znati da je u pitanju jedno neovisno tijelo u kojem struka i generira ono ponašanje. Dakle još jedanput, mislim kao što ćemo svi podržati da Narodna banke Hrvatske dobije status neovisne institucije, mislim da bi i Državni ured za statistiku trebao imati taj isti status. Naglašavam, mnoge moje kolege u razgovoru sa mnom su na neki način to mi sugerirali da ja ovdje to izgovorim. Osim toga ima tu još jedan momenat. Mi se, barem pripadnici nacionalnih manjina, prisjećamo se popisa stanovništva iz 2001. godine i dobro znamo šta se sve radilo i da je došlo do drastičnog decidiranja pripadnika nacionalnih manjina. I tu bez nekih velikih ograda reći ću da je Državni ured za statistiku i neki dijelovi odradili su malo lošega tako da kad govorimo o broju pripadnika nekih nacionalnih manjina sasvim sigurno da nije to realan odraz činjeničnog stanja. No, dosta o tome. Ja ću se u najvećoj mjeri koncentrirati na odluku Vlade za povratak u preambulu hrvatskog Ustava Bošnjaka i Slovenaca. Naglašavam, kada sam u prvom mandatu ušao u Hrvatski sabor podržao sam Vladu doktora Ive Sanadera, HDZ-a i u jednom od prvih članaka smo naglasili kada dođe do promjene Ustava povratak Bošnjaka i Slovenaca će biti ugrađen u taj čin. Kako u tom mandatu nije bilo promjene Ustava mi smo ostali samo na toj formulaciji. 2007. ponovno sam izabran za Hrvatski sabor i ponovno smo ponovili tu odrednicu i hvala Bogu da smo došli do te situacije da je došlo do promjene Ustava i naravno zahvaljujem se i predsjednici hrvatske Vlade i najjačoj stranci koja je ispoštovala tu odrednicu da je povratak Bošnjaka i Slovenaca u hrvatski Ustav nešto što je prirodan čin. Ali paralelno sa tom odlukom i spremnošću svi da prihvate ovo kao činjenično stanje. Iznenađen sam sa ponašanjem kolega iz kluba nacionalnih manjina, iz Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, gdje su, umjesto da raspravimo o nekim temeljnim odrednicama zašto je to tako i što je odluka da '97. bošnjaci i Slovenci budu izbačeni iz Ustava. Kakve su štetne posljedice nastupile. I koje štetne posljedice i dan danas pripadnici bošnjačke manjine imaju. Umjesto toga, jedan od kreatora amandmana kojim su bošnjaci i Slovenci izbačeni Furio Radin, on u svom izvješću nama nudi sasvim drugačiju situaciju. On kaže, citiram, u raspravi nije bilo prijepora o uključivanju ove dvije nacionalne manjine u tekst Ustava, već postavljeno pitanje kojim se kriterijima predlagatelj koristio kad se odlučio da na dopunu sa samo dvije spomenute manjine, on kao da zaboravlja '97. godinu da su te dvije manjine bile isključene. Već on sada hoće da mi o tome vodimo jednu debatu gdje bi on se postavio kao nekakav sudac, tumač po kojem bi to trebalo biti drugačije. I dalje zašto nisu uključene neke druge manjine itd. Ja ponavljam, bošnjaci i dan danas imaju brojne štetne posljedice. Spomenuo bih samo popis stanovništva 2001. godine. '91. godine bošnjaka je bilo 45 tisuća, 2001. negdje oko 21 tisuće. Istina još 21 tisuća bila je bošnjaka koji su se tada u popisu birača vodili našim religijskim imenom musliman sa veliko M. Ista je situacija zadesila i Slovence, 40% Slovenaca je praktički reducirano iz popisa birača 2001. godine na račun 1991. godine. Sasvim sigurno to je nešto što je imalo negativan učinak i ja se nadam da ćemo svi mi zajednički iznjedriti jedan kvalitetan prijedlog, i da će povratak bošnjaka i Slovenaca biti nešto samo po sebi normalno. Ukoliko Vlada ustraje da i druge manjine budu uključene, onda ako ništa drugo imat ću jedno moralno zadovoljstvo da kažem zahvaljujući mojoj inicijativi i Romi i drugi su vraćeni i uključeni u preambulu hrvatskog Ustava. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni članovi Vlade, kolegice i kolege. Dakle, naravno i za mene osobno i za Hrvatsku stranku umirovljenika ima ovdje pozitivnih rješenja koji se daju prijedlogu nacrta odluke, odnosno u prijedlogu odluke o prijedlogu nacrta ustavnih promjena. Naravno za pohvaliti je svakako samostalnost i autonomiju sudbene vlasti, za pohvaliti je prijedlog da se suci Ustavnog suda biraju u Hrvatskom saboru većom kvalificiranom većinom, odnosno dvotrećinskom većinom. Međutim, naravno red je da se najprije pohvali, a onda da se kaže svoj kritički osvrt, i moj kritički osvrt će ići na tri do četiri, četiri točke koje obuhvaća ovaj prijedlog nacrta. Prvo, ja mislim da mi ne donosimo izmjene i dopune Ustava radi nas samih i radi političke elite u Hrvatskoj, nego da donosimo promjene Ustava zbog naših građana i da smo im dužni osigurati minimum javne rasprave. Moj je jedan prijedlog zaključka da Vlada u roku od 60 dana nakon ove rasprave osmisli i održi jednu javnu raspravu i to po horizontali, dakle da se obuhvati cijeli teritorij Republike Hrvatske, 21 županija i po vertikali dakle da se obuhvate određene strukture društva, akademska zajednica, gospodarstvenici, socijalni partneri itd., jer svi su oni ti koji će praktički svoja prava temeljiti na ovom temeljnom zakonu Republike Hrvatske. Mislim da to nije toliko problematično koliko je moguć nedostatak voljnog momenta. Mi nemamo što skrivati od našeg naroda, nemamo što skrivati od naših građana i mi se moramo njih uključiti u ovu priču, a ne isključivati ih iz ovoga svega skupa. I mislim da rok od 60 dana nije ni predug ni prekratak, a moguće je to učiniti. Drugo, naravno da je pohvalno da se postoje raspoloženje predlagača da se sve nacionalne manjine koje su upisane u izborni zakon stave u preambulu Ustava i mene to raduje. Ja znam da su nacionalne manjine bogatstvo svake države i isto tako znam i treba otvoreno reći da ova izmjena nikakve nove troškove ne stvara u državnom proračunu i dakle da je to zaista jedna pozitivna gesta dobre volje, pozitivna gesta političke volje i mislim da tu nema onih koji bi bili protiv toga. Međutim, imam jedno pitanje za Vladu. Naime, a pitanje je slijedeće, što je Vlada Republike Hrvatske učinila da po principu reciprociteta Slovenija prizna hrvatsku manjinu? Mi smo susjedi, mi stalno o nečemu pregovaramo, mi ćemo sve ovo uraditi lege artis, ali hrvatska manjina u Sloveniji nije priznata. Prema tome, lijepo je činiti dobro, ali treba i govoriti o tome, i drugima stavljati u uho da oni to učine isto, kao što je predsjednik Bebić u nedavnom susretu sa predsjednikom Sobranja Makedonije rekao gospodo ja znam da nemate puno novaca, ali barem simbolično stavite u vaš proračun hrvatsku manjinu u Makedoniji. Ja mislim da tako se treba raditi na svim nivoima, od parlamentarne razine do vanjskih poslova. Ovo me impresioniralo, članak 18. kako je napisan. Moram, zadivljen sam kreativnošću pravnika koji su ovo pisali, jer to pravno može stajati, ali matematički nikako ne stoji. Doslovce piše na referendumu se odlučuje većinom birača koji su glasovali u Republici Hrvatskoj uz uvjet da je referendumu pristupila većina od ukupnog broja birača. Netočno. Točno bi bilo: „na referendumu se odlučuju manjinom birača koji su glasovali u Republici Hrvatskoj uz uvjet da je referendumu pristupila većina od ukupnog broja birača“. Jer milijun i 150 tisuća birača koji bi reklo da na tom referendumu je manjina a ne većina. Ovdje se tvrdi da je to većina, kaže ponavljam na referendumu se odlučuje većinom birača koji su glasovali u Republici Hrvatskoj. Mene bi zadovoljila drugačija formulacija koja bi glasila: „Na referendumu je donijeta odluka ako je referendumu pristupila natpolovična većina građana utvrđenog popisom birača, i ako se za referendumsko pitanje izjasnila većina građana koja je pristupila referendumu“. A ne ovdje govorimo da se odlučuje većinom birača, što nije točno. Matematički nije točno, a pravna kreativnost si dozvoljava puno toga, postoje druge kvalificirane većine ali moje osobno mišljenje da ovdje postoje dva straha. Prvi je strah ako ostane ono što danas piše u Ustavu, da neće toliki broj birača izaći na biralište, a drugi je ako bi to liberalizirali kao što ima jedan broj europskih zemalja da se donosi odluka većinom onih koji izađu da bi izašlo puno više onih koji su protiv pristupanja u EU. Dakle, mi moramo naći rješenje između ova dva straha. Dakle, ako je moguće ovo da se matematički i pravno uskladi ja bih molio intervencije pravnika kojima se ja stvarno divim na kreativnosti. Drugo ako, četvrto već ako sam dobro shvatio ovo sve skupa dijagnosticiram jedan problem koji se zove, odnosno pitanje bi glasilo sljedeće koliko mi ustvari imamo živih birača u Hrvatskoj i u inozemstvu, neka mi netko kaže i onda ćemo vrlo lako riješiti ovaj problem. Dakle, ključno pitanje od koga je trebalo početi je koliko imamo živih birača u Hrvatskoj i u inozemstvu, od tog parametra možemo planirati sve ostale radnje i ja molim da mi to netko odgovori da ne moram postavljati zastupnička pitanja članovima Vlade. Ovako kažemo da je većina manjina a manjina je većina, što je dugoročno nedopustivo da tako obmanjujemo sami sebe i građane Republike Hrvatske. Ako sam dobro shvatio ovdje ćemo imati tri rasprave, ova je rasprava, odnosno četiri rasprave. Ovo je rasprava o Prijedlogu nacrta i još će biti jedna o Prijedlogu nacrta, pa ćemo raspravljati o Nacrtu prijedloga što bi trebao biti objedinjeni Nacrt prijedloga oba dva, da bi treći put raspravljali o Konačnom prijedlogu. Tako mi se sviđa, a to treba biti svima jasno. Ova dva prva i Prijedlog nacrta i Nacrt prijedloga se donose natpolovičnom većinom svih zastupnika a onaj treći konačni dvotrećinskom većinom svih zastupnika u Hrvatskom saboru. Ovo sam rekao čisto da si razjasnimo i sebi da si razjasnim da li sam ja u pravu, i da svi razumijemo što nas čeka, barem još tri rasprave po ovom pitanju i zašto onda ne bi imali javnu raspravu. I dalje, lako je i drago mi je da u prijedlog izmjena i dopuna uvrstimo da kriminalne radnje u pretvorbi i privatizaciji ne zastarijevaju ali to nije dovoljno, mi u Ustavu imamo da smo država socijalne pravde, da poštujemo pravo stana ali međutim, to nije dovoljno. Dakle, ako ćemo govoriti da kriminalne radnje u privatizaciji ne zastarijevaju, onda moramo reći da nakon ovoga moramo donijeti Zakon o porijeklu imovine da znamo što je netko imao 90. što ima danas, a onda ćemo lako saznati da li je platio sve poreze državi ili nije i onda ćemo tek otkriti što je kriminal, a što nije. Jer nije kriminal samo ono što se otkrije nego i ono što se nije otkrilo. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Jedna replika gospodin zastupnik Zdenko Franjić.
Nisam se htio dignuti jer nisam Goran Franjić. Na kućnom broju u Vinjanima donjim broj 902. ima 820 birača pa vam ja to dajem kao jednu ilustraciju vaše rasprave. To su mogu kvantomehanički efekti jer se oni zapravo jedni u drugoga ulaze poput valnih funkcija u kvantnoj fizici.
Prema, odgovor na repliku gospodin zastupnik Silvano Hrelja.
Dakle, poznate su mi te devijacije dakle, popisa birača ili biračkih spiskova i upravo zbog toga je jedan od mojih uvjeta glasati za ili ne, uz pregršt dobrih stvari koje nose ove izmjene, biti da li će se brisati i dirati mrtve duše iz biračkih spiskova ili neće i ne samo mrtve duše. Imam slučaj moje tajnice čiji brat je promijenio prezime, umro u Kanadi, on ne može se izbrisati zbog naše administracije iz biračkog spiska, zato što umjesto „Ić“ je onaj „Ich“ došao na kraju i sada mi smo toliko kruti da držimo te ljude u biračkim spiskovima što će proizvesti da za jedno 50 godina ćemo imati 130 godišnjake na biračkim spiskovima koji su već 50 godina mrtvi. Mislim da mi to možemo riješiti na puno jednostavnije načine nego što sada radimo. Hvala lijepa.
Prema službenim podacima Središnjeg državnog ureda za upravu na dan 5. listopada ove godine u Republici Hrvatskoj sa prebivalištem u Republici Hrvatskoj upisano je 4 milijuna 85 tisuća i 460 birača, a u središnjoj evidenciji koja evidentira broj birača, dakle punoljetnih hrvatskih državljana koji nemaju prebivalište u Republici Hrvatskoj 394 tisuće i 15 birača ili ukupno 4 milijuna 475 birača. A sada … [[Upadica se ne čuje.]] da to je tako. I 5 minuta rasprava u ime kluba IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče znači u Hrvatskoj imamo 4 milijuna 85 tisuća 460 birača sa prebivalištem plus 394 tisuće 15 ovih iz dijaspore, znači u ovom trenutku imamo negdje 30, 40 tisuća više no što Republika ima stanovnika. Normalno nema niti jednoga djeteta po ovoj evidenciji, ali dobro. Ja sam isto mišljenja između ostalog i da se zbog ovog detalja ovaj Ustav mora mijenjati. Ovaj prijedlog mislim da je opozicije daleko bolji od ovoga što imamo na stolu, ali dobro i o njemu ćemo raspravljati. Mislim da trebamo Ustav mijenjati što je moguće prije, ako ni zbog čega, recimo onda drugo zbog ovog uhidbenog naloga da kriminalci iz jedne zemlje ne bježe u drugu i obrnuto, da se ne ismijavaju vrijednostima jedne civilizirane zajednice kojoj težimo. Ja ne ulazim sad u sudske procese, oni mogu biti ovakvi ili onakvi, ali sigurno da kada bih mogao bjegunci u Hrvatskoj ne bi bilo dobrodošli. U bunker s njima kao sa Jelavićem i preko granice. Nažalost ovaj uhidbeni nalog trebao bi se ticati Bosne i Hercegovine i obrnuto Srbije i obrnuto, međutim taj uhidbeni nalog se ne tiče ni Bosne ni Srbije nego se tiče ne znam kriminalaca koji se skrivaju u Europskoj uniji gdje ionako znamo da baš nemaju pravo građanstva i da će relativno brzo, lako i jednostavno doći ponovno do Republike Hrvatske. Čovjek si stvarno postavlja pitanje kako je moguće da recimo netko osuđen npr. za ratni zločin može se nesmetano kretati Bosnom i Hercegovinom ili Srbijom svejedno, ili Hrvatskom svejedno i da država koja ih prima, na stranu što ima njeno državljanstvo, ništa ne poduzima, dapače solidarizira se sa tim pod navodnicima zločincem. Ili ga sudi ili ga vrati otamo odakle je došao. Zato sam za ustavne promjene, međutim u tom djelu Ustav se ne mijenja. Drugo, evo maloprije su me neki replicirali ovaj proračun obična većina. Tko je to uveo? Pa uveo je sudac Ustavnog suda gospodin Mato Arlović. Znači 3. siječanjska koalicija. Tko je bio protiv te odredbe? Kramarić i Kajin. Zatim dvotrećinska većina za suce Ustavnog suda. Apsolutno da, iako i to se može pretvoriti u jednu trgovinu koja je često gora od toga da netko kasnije sam imenuje suce jer vidimo što se desilo tamo koncem '99. godine, ali sam za taj princip apsolutno. Četvrto, po meni apsolutno ne može hrvatski vojnik izvan granice Republike Hrvatske bez dvotrećinske odluke Sabora, a ovih 300 vojnika koje imamo u Afganistanu bilo bi najpametnije nam da ih povučemo što je moguće prije. Ono gdje imam ja zamjerke sa ovim prijedlogom, sa ovim izmjenama na neki način slabimo ovaj ne jačamo Sabor, jačamo Vladu umjesto Parlamenta, a sve bi se to postiglo kada bismo uveli princip neposrednog izbora zastupnika. Apsolutno se slažem da u preambulu uvedemo i Rome, sve manjine, uvijek smo se zauzimali barem mi u IDS-u za Slovence, Bošnjake koje nismo vratili iako smo to trebali davno ranije itd., itd. Pitanje dijaspore treba na bitno drugi način urediti tako da u Hrvatskoj glasa, po meni, onaj tko ovdje živi, tko ovdje plaća poreze, tko je do jučer služio ovdje vojsku, jednom riječju tko ovdje se rađa, umire, a građani Bosne i Hercegovine hrvatske nacionalnosti moraju shvatiti da je Bosna i Hercegovina njihova domovina. Moraju doprinositi stabilnosti te države jer bez stabilne Bosne i Hercegovine neće biti stabilne Hrvatske i obrnuto, a ne npr. Dodik u Mostaru dodjeljivati nagrade "Osobe godine" među Hrvatima itd. Jednom riječju i danas ja mislim plaćamo pogreške Tuđmanove politike u Bosni i Hercegovini i doista kao što su za rata najveće žrtve u Bosni bili muslimani tako u miru postaju Hrvati, a tek će biti ako ne shvate da je Bosna i Hercegovina njihova domovina, a glavni grad Bosne Sarajevo. I neće nitko, tko god bio predsjednik sutra Hrvatske ili Vlade, vratiti se na Tuđmanovu politiku do Bosne i Hercegovine jer bi time ovaj, pustimo Bosnu i Hercegovinu, lomio Hrvatsku iznutra. I to naprosto moraju svi shvatiti. O decentralizaciji, reviziji pretvorbe itd. nešto sam i ranije govorio. Oko HNB-a apsolutno podržavam. Podržavam ove prijedloge opozicije koji će se naći i doista mi moramo ići u reviziju što je moguće prije da neke naše kolege ne bi mogle ustvrditi pa što ako i završim u stečaju meni ostaje 100 milijuna eura ili maraka ili dolara ili ne znam čega, ne više maraka, eura, ne meni. Meni nažalost neće ostati. Što ako završim u stečaju, ostat će mi 100 milijuna eura u nekretninama. Mislim poštovana gospodo preko toga se više jednostavno ne može prijeći. Pa imao netko i saborski imunitet.
Mi vam želimo da ne dođete u stečaj. Zaključujem raspravu. Očekuje se i prijedlog SDP-a, HNS-a i pretpostavljam IDS-a da se pristupi promjeni Ustava i onda ćemo idući tjedan na Odboru za Ustav taj prijedlog raspraviti i vjerojatno onda kada nakon te rasprave na Odboru za Ustav raspraviti i na plenarnoj sjednici taj drugi prijedlog za promjenu Ustava. Izvolite gospodine predsjedniče.
Hvala. Dame i gospodo nastavljamo s radom i prelazimo na 2. točku. To je - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Helenske Republike o borbi protiv međunarodne protuzakonite trgovine opojnim drogama i psihotropnim tvarima, međunarodnog terorizma i organiziranog kriminala, hitni postupak, P.Z. br. 447 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Prijedlog akta primili ste u pretince. Prilikom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku, sukladno članku 159. Poslovnika. Hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Državni tajnik u Ministarstvu unutarnjih poslova gospodin Ivica Buconjić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Dakle radi se o zakonu kojim se potvrđuje Ugovor između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Helenske Republike o borbi protiv međunarodne protuzakonite trgovine opojnim drogama i psihotropnim tvarima, međunarodnog terorizma i organiziranog kriminala. Ovo je još jedan u nizu ugovora koje je Ministarstvo unutarnjih poslova potpisalo sa ministarstvima drugih zemalja. Do sada su se svi ovi ugovori pokazali kao izuzetno učinkovito sredstvo u suradnji policija, odnosno Ministarstva unutarnjih poslova Republike Hrvatske i ministarstava unutarnjih poslova drugih država s kojima su ovakvi sporazumi potpisani, doveli su do puno bolje suradnje i veće učinkovitosti u zajedničkoj borbi protiv različitih oblika kriminala s tim što se u pravilu radi o najtežim oblicima organiziranog kriminala terorizma i drugih teških oblika kaznenih djela. Predlažem da se ovaj zakon donese po hitnom postupku kako bi ugovor postao dio unutarnjeg pravnog poretka i kako bi suradnja između Ministarstva unutarnjih poslova Grčke i Hrvatske imala i pravni okvir. Hvala lijepo.
Hvala. Žele li odbori? Ne. Otvaram raspravu. Nitko u ime klubova. Ali ima pojedinačna rasprava, gospodin zastupnik Ivo Grbić.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče, poštovani kolegice i kolege zastupnici. Predloženim zakonom potvrđuje se ugovor između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Helenske Republike o borbi protiv međunarodne protuzakonite trgovine opojnim drogama i psihotropnim tvarima međunarodnog terorizma i organiziranog kriminala, a što omogućuje da njegove odredbe sukladno Ustavu Republike Hrvatske postanu dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske. Sam ugovor između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Helenske Republike o borbi protiv međunarodne o borbi protiv međunarodne protuzakonite trgovine opojnim drogama i psihotropnim tvarima međunarodnog terorizma i organiziranog kriminala produkt je zajedničke želje za promicanje, unaprjeđivanjem i produbljivanjem međusobne suradnje i pomoći, kao i pospješivanja i usklađivanja djelovanja u području borbe protiv međunarodne protuzakonite trgovine opojnim drogama i psihotropnim tvarima kao i u području borbe protiv međunarodnog terorizma i organiziranog kriminala. Radi navedenog, a obzirom da Hrvatski sabor potvrđuje ugovor, čime se izražava spremnost Republike Hrvatske da bude vezana ovim ugovorom, podržavam donošenje Zakona o potvrđivanju između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Helenske Republike o borbi protiv međunarodne o borbi protiv međunarodne protuzakonite trgovine opojnim drogama i psihotropnim tvarima međunarodnog terorizma i organiziranog kriminala. Hvala.
Hvala. I gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, želim vas obavijestiti da će klub Hrvatske narodne stranke liberalnih demokrata prihvatiti ovaj prijedlog pozdravljajući želju Vlade Republike Hrvatske da bilateralnim sporazumima uredi odnose na ovome području sa što je moguće većim brojem država, posve svjesni da je trgovina, šverc narkoticima jedna od najvećih zala koja omogućuje priskrbljivanje ogromnih financijskih sredstava koja se kasnije kroz mafijaške kanale pere na način da se ta sredstva ulažu u neke gospodarske inicijative, za koje već znademo da su samo paravan međunarodnoga kriminala. U tome smislu želimo da se pozornost državnih službi i Republike Hrvatske i Helenske Republike, odnosno Grčke, podigne na najvišu moguću razinu, jer imamo iza sebe jedno neugodno iskustvo, a to je iskustvo postupka koji je vođen protiv kapetana Krista Laptala, koji je nekoliko mjeseci proveo u zatvoru, da bi mu se dogodilo najgore što se može dogoditi čovjeku koji tvrdi da je nevin, a to je dakle da ga se maltretira mjesecima i da onda iz čista mira zastupnik tužbe, a to je očito bilo Državno odvjetništvo u Grčkoj odustane od svih tužbi, bez ikakve isprike, bez ikakve mogućnosti, dakle da svoju krivnju javno opovrgne, odnosno da dobije pravičnu odštetu. Sve to iziskuje naknadne velike traume i njegovu sadašnju situaciju u kojoj očito više ne može naći posla. Neki su mediji vrlo zlobno primijetili potpuno suprotno od onoga što je on govorio, a to je da potencijalni poslodavci teže zapošljavaju ljude koji će i sami zbog vlastite sigurnosti ubuduće, puno više pažnje posvetiti pregledu tereta na brodovima, odnosno u svim prometalima kako se ne bi dogodilo podmetanje kojemu smo svjedoci gotovo svakodnevno širom svijeta. U tome smislu, dobro je da Republika Hrvatska i Grčka imaju stalno komunikacijske kanale otvorene u svim slučajevima, pa i u slučajevima poput ovoga koji ja se nadam da je bilo ovakvoga bilateralnoga sporazuma, bi bio sigurno blaži, drugačije vođen i sa višom razinom utjecaja same države, odnosno državnih predstavnika iz Republike Hrvatske. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu. Odlučivat će se nakon što se steknu uvjeti.
Idemo na glasovanje o raspravljenim točkama dnevnoga reda. Prvo. Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Helenske Republike o borbi protiv međunarodne protuzakonite trgovine opojnim drogama i psihotropnim tvarima međunarodnog terorizma i organiziranog kriminala. Dajem na glasovanje konačni prijedlog ovoga zakona. Molim uključimo se možemo glasovati. Rezultat? Sa 95 glasova za i tri suzdržana, donesen je predloženi zakon.
Još ćemo jednu točku dnevnog reda nastojati. A to je - Izvješće o napretku u područjima kulture govora, potpunog i objektivnog informiranja, razvitka javnih sadržaja u ostvarivanju programa javne televizije, te otklanjanju pogovora o mogućoj korupciji unutar HRT-a Podnositelj je Programsko vijeće Hrvatske radio-televizije. Programsko vijeće je podnijelo ovo izvješće na temelju zaključka Hrvatskog sabora, donesenog prigodom rasprave o izvješću o radu Vijeća HRT-a. Prijedlog akta primili ste poštom. Raspravu su proveli Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu, Odbor za obitelj, mladež i šport, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina i Odbor za informiranje, informatizaciju i medije. Vlada je dostavila mišljenje. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Gospodin Đuro Popijač predsjednik Programskog vijeća Hrvatske radio-televizije. Izvolite.
Hvala. Gospodine predsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici Hrvatskoga sabora. Evo pred vama se nalazi navedeno izvješće a to je bila i obaveza Vijeća Hrvatske radio-televizije temeljem Zaključka Hrvatskoga sabora od 5. prosinca 2008. godine. Izvješće su u dosadašnjoj proceduri određeni Poslovnikom o radu Hrvatskoga sabora razmotrila mjerodavna tijela Hrvatskoga sabora i donijela svoja mišljenja te ovome domu naravno predložila i zaključke u vezi s tim. Odmah napominjem da Vijeće HRT-a nema svoje stručne službe niti je sastavljeno od profesionalaca već isključivo od predstavnika javnosti bez prava na naknadu pa se u ovakvim izvješćima moramo oslanjati na ono što za nas pripremaju i glavni ravnatelj, Ravnateljstvo HRT-a, glavni urednici i njihove stručne službe. Nadalje, podsjećam vas da vijeće ima 11 članova i da ovakva izvješća usvajamo većinom glasova na sjednicama koje su u pravilu maratonske. Prosječno traju 4 do 5 sati i koje održavamo najmanje jednom mjesečno. Vijeće je svakako i spremno prihvatiti sve primjedbe koje nam upućuju uvažene saborske zastupnice i zastupnici kao i članice i članovi pojedinih saborskih odbora pa će vjerujem naši budući dokumenti svakako biti još bolji i sadržajniji. Budući da je vijeće navedeno izvješće dostavilo u pisanom obliku i da ga imate pred sobom ne bih ovom prilikom prepričavao njegov sadržaj već bih se zadržao na bitnim dijelovima a mislim da su to zaključci do kojih je vijeće HRT-a došlo razmatrajući navedenu problematiku. Vezano za kulturu govora o programima HR-a i HTV-a vijeće je zaključilo da Služba za jezik i govor HR-a i HTV-a stručno obavljaju svoju zadaću te obvezalo urednike emisija i programa da u suradnji s tim službama usklade obrazovanje novinara u uporabi standardnoga hrvatskoga jezika. U slučaju da pojedini novinari ne poštuju utvrđena pravila ponašanja sukladno općim aktima HRT-a oni trebaju snositi odgovarajuće posljedice. Za provedbu ovog zaključka odgovorni su ravnatelji Hrvatskog radija i Hrvatske televizije koji su obvezni poduzeti, o poduzetom izvijestiti Vijeće HRT-a. Glede objektivnosti informiranja složili smo se sa zaključkom Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina a koji u potpunosti odgovara i zaključku Vijeća HRT-a a to je potrebno je i dalje kontinuirano pratiti stanje na HRT-u s ciljem ostvarivanja potpune neovisnosti toga javnog servisa, osiguravanja objektivnog informiranja javnosti, jačanje profesionalnosti njegovih djelatnika te postizanje najvišeg standarda medijskog djelovanja. Vijeće je s nekoliko zaključaka upozorilo i urednike pojedinih emisija za pristranost u pojedinim emisijama te je višestruko ukazivalo na zastupljenost jednih te istih gostiju u kontakt emisijama što je rezultiralo određenim napretkom ali još uvijek nedovoljnim. Glede razvitka javnih sadržaja opća je ocjena Vijeća HRT-a da su u zadnje dvije godine na tom području napravljeni određeni pomaci, međutim temeljne primjedbe Vijeća HRT-a su na termine emitiranja takvih sadržaja te potreba da oni doista budu dostupni publici kojoj su namijenjeni. Tema korupcije je tema koja je kontinuirano aktualna u cijelom društvu pa bi tako moralo biti u programima Hrvatske radio-televizije kao i unutar same kuće. Svakako bi se o programima HRT-a morali učiniti značajniji pomaci prema otvorenijem novinarstvu lišenom autocenzure ne srljajući pri tome u senzacionalizam već zadržavajući glavne prednosti HRT-a a to su izrečene našim zakonskim obvezama kada se govori o javnoj ulozi HRT-a. I na kraju, naravno i ponešto o aktualnom stanju iz perspektive vijećnika. Mi smo danas svjedoci ozbiljnih problema s kojima se suočava Hrvatska radio-televizija, posebice se to ogleda u financijskom stanju zbog kojega vijeće izražava zabrinutost i za ostvarivanje programskih usmjerenja posebice javnih sadržaja. Premda se mi članovi vijeća međusobno razlikujemo i u svom svjetonazoru i u načinu izražavanja sve smo više jedinstveni u ukazivanju na probleme s kojima se danas suočava Hrvatska radio-televizija. No, svjedoci smo da ne samo i članovi vijeća već i u zadnje vrijeme zaposlenici i novinari HRT-a ukazuju na zabrinjavajuće stanje u kući, no međutim ona se često puta brani svojim postupcima i opravdava i "vijećem", i našim mišljenjima, dakle mišljenjima vijeća a koja u najmanju ruku realno nemaju osobiti utjecaj na poslovanje kuće. Evo, takvi brojni slučajevi pod navodnicima ili možda i bez njih sa HRT-a o kojima svakodnevno čitamo u raznim medijima zasigurno ne doprinose rješavanju tih problema. Moram se osvrnuti na zadnji neugodan događaj, imam tu priliku sa ove govornice. Vijeće, ja osobno dakle u ime vijeća najoštrije osuđujemo prijenos utakmice s koje smo mogli čuti govor mržnje a na što ste i vi jutros ukazivali sa ove govornice. Vijeće HRT-a će postaviti pitanje odgovornosti ali i inzistirati kod odgovornih da se pronađe način za rješavanje takvih ispada u eter u budućnosti. Vijeće će konačnom u svojem daljnjem radu i dalje posebnu pažnju pridavati podizanju ugleda i vjerodostojnosti HRT-a u javnosti na razinu koju zaslužuje jedna institucija od najviše kulturne i nacionalne vrijednosti. Hvala.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Odbor za informiranje, informatizaciju i medije predsjednik odbora gospodin Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa predsjedniče. Odbor za informiranje, informatizaciju i medije razmotrio je na 23. sjednici ovo izvješće i to kao matično radno tijelo. U raspravi članovi odbora su naglasili da su prilikom svake rasprave o HRT-u potaknuli i raspravu o stanju jezika i govora na javnoj televiziji. Govor na HRT-u je u krizi ali to se stanje može uspješno prebroditi. Zna se da je škola govora Hrvatskoga radija bila poznata i u svijetu i potrebno je učiniti dodatne napore da se takvo stanje ponovno uspostavi. Izneseno je i nekoliko primjedbi na objektivno informiranje. Kao prvo uočeno je previše crne kronike u informativnim emisijama kao i da se često u takve emisije pozivaju iste osobe kao gosti. Nadalje, iznesen je i slučaj s početka srpnja ove godine kada je HTV u večernjem terminu u trajanju od jednog sata emitirao posebnu emisiju s govorom doktora Ive Sanadera na stranačkom skupu iako je on tada već dao ostavku na mjesto predsjednika Vlade Republike Hrvatske i tu ostavku je Sabor bio prihvatio. Izneseno je mišljenje da je ovdje Hrvatska radiotelevizija prekršila zakonsku odredbu o zabrani oglašavanja političkih stranaka, no većina članova odbora smatra da je time HRT ispunio svoju funkciju javne televizije i djelovao u interesu javnosti. Dana je primjedba na termin emitiranja emisije "Normalan život" koja se bavi problemima osoba s invaliditetom te je skrenuta i pozornost da bi ova problematika trebala biti zastupljena i u ostalim emisijama, primjerice sportskog ili informativnog sadržaja. Nakon provedene rasprave odbor je odlučio jednoglasno, sa 7 glasova za, sukladno mišljenju Vlade predložiti Hrvatskom saboru sljedeće zaključke: "1. Prihvaća se Izvješće o napretku u područjima kulture govora, potpunog i objektivnog informiranja. 2. Obvezuje se Programsko vijeće HRT-a da podnese Godišnje izvješće za 2009. godinu s posebnim osvrtom na ocjenu stanja odnosno napretka u području socijalne, vjerske i nacionalne tolerancije u televizijskim i radijskim programima Hrvatske radiotelevizije." Dopustite mi da samo dodam da ove primjedbe koje su danas iznesene o događajima na nogometnoj utakmici potvrđuju opravdanost ovog drugog zaključka vijeća. Hvala lijepa.
Hvala. Predstavnik Vlade da li želi dodatno obrazložiti? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora. Predsjedniče Vijeća Hrvatske televizije. Kolege zastupnici. Hrvatski sabor je obvezao Vijeće Hrvatske radiotelevizije da pripremi i podnesi Izvješće o napretku u područjima kulture govora, potpunog i objektivnog informiranja i razvitka javnih sadržaja, a sve to sa ciljem da se primi više informacija o ostvarivanju programa javne televizije i po potrebi otklanjanju eventualnih korupcija unutar Hrvatske radiotelevizije. Vijeće Hrvatske radiotelevizije izvješće je podijelilo u četiri poglavlja: na kulturu govora, potpuno i objektivno informiranje, razvitak javnih sadržaja i mjere za otklanjanje pogovora o mogućoj korupciji unutar Hrvatske radiotelevizije. Kada je u pitanju kultura govora i pravilna upotreba hrvatskog jezika, Vijeće taj dio smatra strateškom zadaćom Hrvatske radiotelevizije i smatra da je stanje jezika i govora na Hrvatskom radiju znatno bolje nego na Hrvatskoj televiziji. Kako bi se kultura govora poboljšala na Hrvatskoj televiziji u Vijeću su se obvezali i obvezali su urednike programa da u suradnji sa službama za jezik i govor Hrvatske radiotelevizije bolje koordiniraju obrazovanje novinara u korištenju standardnog hrvatskog jezika. No, činjenica je da su tu preporuku Vijeća Hrvatske radiotelevizije urednici Hrvatske televizije ignorirali tako da Vijeće mora ozbiljno razmisliti o sankcioniranju onih koji se ne pridržavaju pravila Hrvatske radiotelevizije u odnosu na obvezu konzultiranja sa Službom za jezik i govor Hrvatske televizije. Početkom ove godine počeo je raditi i Edukacijski centar Hrvatske radiotelevizije za jezik i govor sa ciljem bolje izobrazbe novinara i urednika Hrvatske radiotelevizije, tako da se može u narednom razdoblju očekivati poboljšanje jezične i govorne medijske pismenosti novinara i urednika Hrvatske radiotelevizije. U program edukacije uključeni su i novinari regionalnih radijskih postaja i televizijskih studija. Edukacija za poboljšanje jezične i govorne kulture treba biti uvrštena u opis radnog mjesta novinara, voditelja i urednika na Hrvatskoj radioteleviziji i za to nema potrebe bilo kakve dodatne stimulacije. Mislim da to treba ući normalno u njihov opis radnog mjesta i da za to normalno ne treba nikakvu dodatnu stimulaciju koja bi se obećavala da ih na neki način na to potiče. Neprihvatljivo je isticanje problema jezika i govora na način da oni postoje i u drugim televizijskim kućama, jer takvo opravdanje ne može se prihvatiti od Hrvatske radiotelevizije. Hrvatska radiotelevizija ima sve uvjete da zadrži središnju ulogu u promicanju kvalitete hrvatskog jezika i govora. Zato pri izboru svojih kadrova, kao i o postojećim zaposlenicima, mora se voditi računa o njihovoj obrazovanosti i kompetencijama kako bi ostali uzorom drugim radijskim i televizijskim kućama i zato vjerujemo da će Vijeće Hrvatske radiotelevizije u sljedećem izvješću prikazati veće zadovoljstvo i bolju suradnju sa urednicima Hrvatske televizije u rješavanju problema kvaliteta jezika i govora. Kada govorimo o potpunom i objektivnom informiranju, Hrvatski radio puno bolje stoji u tom području od Hrvatske televizije jer poštuje visoko postavljene standarde, pogotovo u segmentu brzog i točnog informiranja, bez nepotrebnog senzacionalizma potičući informiranje i kritičku i javnu raspravu. Televizija je drugačiji medij, ali bi baš zato trebala paziti da ne upadne u zamku senzacionalističkih i površno odrađenih, a neobrađenih tema. Ovom prigodom treba ponoviti o čemu smo danas ovdje već nekoliko puta govorili, a ponoviti treba zato da možda ti silni urednici na Hrvatskoj radioteleviziji čuju i možda ipak konačno nešto poduzmu da stvarno oni razmisle da li treba stvarno prenositi ekscesne događaje, posebno one sa sportskih terena, one koje raznim nacionalističkim, rasističkim ispadima pozivaju na nasilje kao što je to evo bio događaj sada u Varaždinu gdje se igrala nogometna utakmica između Hrvatske i Srbije. Hrvatska radiotelevizija prenošenjem upravo takvih ispada daje značaj takvom divljaštvu, a i tim ja bih rekao divljacima i ja mislim da bi oni trebali izvući poruku. Ako se prisjetimo nogometne utakmice između Engleske i Hrvatske kada je onaj neki golać istrčao na teren, tada ste mogli primjetiti da je upravo kamera prikazivala sasma nešto drugo, da takvom događaju nije dala ama baš nikakav, nikakav značaj, a naši bi najvjerojatnije kamerama ga ispratili do garderobe. Mislim da bi tu trebali ti urednici i glavna urednica Hrvatske televizije ipak neku pouku već nakon toliko vremena rada na Hrvatskoj radioteleviziji izvući. Također treba podsjetiti na važnost istraživačkog novinarstva kao i na brojne teme kojima istraživanje prethodi. Ne mogu biti kvalitetno obrađene u kratkom vremenskom roku samo zato što urednici to traže, jer rezultat takvog rada je samo površna i senzacionalizmom obojena priča. Nije nebitno kako bi Hrvatska televizija trebala više povesti računa o odabiru gostiju da ne moramo iz večeri u večer gledati ista lica u raznim emisijama kao da iz dana u dan gledamo reprizu emisije. Neki gosti toliko su često u emisijama na Hrvatskoj televiziji da se ne žalost ne stignu ni presvući. Javna televizija mora iz pojedinog područja u goste pozivati i raznovrsne stručnjake, bilo iz politike ili gospodarstva, a ne da se stječe dojam kako je u Hrvatskoj slovo palo uvijek na jedne te iste, kao da drugi ovdje ne postoje ili kao da nemamo i druge stručnjake. Vijeće Hrvatske radiotelevizije i samo je uočilo, pa i ravnateljstvo Hrvatske radiotelevizije da posebice u sklopu informativnog programa Hrvatske televizije postoje problemi na relaciji komunikacije i profesionalne suradnje. To nije dovoljno. Vijeće Hrvatske radiotelevizije mora predložiti rješenja i potrebne mjere. Ako glavna urednica informativnog programa te probleme ne može sama riješiti i doprinijeti poboljšanju, profesionalnom radu i međusobnoj komunikaciji na Hrvatskoj televiziji, onda ste vi ti da nešto predložite, a ne da samo konstatirate. Razvoj javnih sadržaja iz dana u dan bilježi napredak iako je potrebno više osluškivati puls javnosti i prilagođavati termine pojedinih emisija zahtjevima gledatelja. Naravno da prime time termina nema na pretek, ali je i šteta da zapaženi i vrijedni sadržaji koji doprinose razvoju pozitivnog okruženja u cijelom društvu gotovo neopaženo prolaze u kasnim terminima. Korupcija i sukob interesa teme su kojih nije pošteđena ni Hrvatska radiotelevizija. Zaposleni u Hrvatskoj radioteleviziji, pogotovo oni ispred kamere i mikrofona osobe su koje imaju velik utjecaj na javno mišljenje, zbog čega upravo oni moraju svojim radom i ponašanjem biti primjer. Razotkrivanje afera spada u domenu istraživačkog novinarstva, pri čemu treba jako paziti da se ne pretvori u površno odrađeni senzacionalizam, odnosno da istraživanje moguće afere ne preraste u stvaranje afere. Na kraju treba istaknuti i ponašanje pojedinih aktera raznih priča s Prisavlja, iako javnost uvijek zanima ono što se događa iza kamera. Pojedini javni djelatnici nanose štete samoj kući nekolegijalnim i nekorektnim istupima. Iako nije neobično da u tako velikom sustavu kakav je Hrvatska radiotelevizija međuljudski odnosi nisu uvijek na najvišoj razini trebalo bi, ponavljam, zbog velikog utjecaja koji novinari i urednici imaju na javnost posvetiti više pažnje profesionalnom odnosu, tj. da ne bi baš svaka nesuglasica trebala biti predmetom koji obrađuje neka od novina na svojim žutim stranicama. Jednako tako oni koji najviše kritiziraju trebali bi znati i primiti kritiku, a ne se kritičkom stavu drugih rugati preko medija. Koliko god široj javnosti simpatična bila izjava jednog od cijenjenih lica s ekrana kako je suspenzija odlična stvar, to citiram, suspenzija odlična stvar jer plaća ide a vi ne radite. U konačnici je uvredljivo za sve one koji rade i pošteno se bore za svoju plaću. Na kraju klub Hrvatske demokratske zajednice će podržati izvješće s obzirom na njegovu objektivnost i otvoreno ukazivanje na sve probleme koji se moraju razriješiti na Hrvatskoj radioteleviziji. Hvala vam lijepo.
Hvala. U ime kluba SDP-a, gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Sabora, uvaženi predsjedniče vijeća, kolegice i kolege. Klub SDP-a je pažljivo razmotrio ovo izvješće i klub SDP-a će ovo izvješće prihvatiti i prihvaća ga s ciljem da ohrabri Programsko vijeće HRT-a i da ga potakne u obavljanju svoje odgovorne dužnosti. Pogotovo kada je u pitanju potpuno i objektivno informiranje na Hrvatskoj radioteleviziji. Potpuno i objektivno informiranje je temeljno obilježje jedne javne televizije. Borba za javnu televiziju nije bila ni laka ni kratkotrajna. Hrvatska radiotelevizija kad je osnovana, tada kao Radiotelevizija Zagreb, osnovana je u uvjetima jednostranačkog sustava kao državna televizija, a s obzirom da je taj društveni ustroj bio jednostranački ona je dakako bila i partijska televizija. Demokratskim promjenama '90. godine i uvođenjem višestranačja i višestranačke demokracije u Hrvatskoj, takva se pozicija Hrvatske radiotelevizije nije izmijenila. Ona je ostala i dalje državna televizija, ona je i dalje ostala partijska televizija. Bilo je tada posve normalno da potpredsjednik HDZ-a bude ujedno glavni ravnatelj Hrvatske radiotelevizije gospodin Vrdoljak. To je cijelom društvu bilo dakle normalno, to je bilo prihvaćeno bez pogovora. Došlo je tada dakako do smjene i čistke svih urednika, jer je većina urednika i novinara dovođenjem podobnih i poslušnih, i posve je bilo normalno da glavna urednica informativnog programa bude članica glavnog središnjeg odbora vladajuće stranke. 2000. godine promjenom vlasti došlo je do jedne političke odluke. Tadašnja vladajuća koalicija donijela je odluku da Hrvatsku radioteleviziju iz takvog ustrojstva, kao državnog glasila, pretvori u javni servis. Dakle, ona više nije, nije se dopustilo da ona više bude shvaćena kao izborni plijen. Uslijedile su dvije izmjene zakona, prva ponešto neuspjela, s dobrom namjerom, ali neuspjela utoliko što je formirano Vijeće HRT-a ali se u to vijeće su se birali članovi izravno odlukom civilnoga društva, bez posredovanja politike. Htjelo se potpuno politiku izbaciti iz HRT-a, doživjelo se međutim to da su ti članovi vijeća, tako izabrani u to vijeće, u tom vijeću osnovali političku stranku i najavili da idu na izbore. Bilo je posve jasno da je potrebno izmijeniti zakon i do nove izmjene zakona je došlo u tom istom mandatu. Kreator toga zakona je bio kolega Antun Vujić. Uz kasnije neznatne dopune i prilagodbe toga zakona mi danas imamo dobar Zakon o Hrvatskoj radioteleviziji. Zakon koji je usuglašen sa svim direktivama Europske unije. E sad je pitanje kako se taj zakon poštuje. Tim se zakonom npr. zabranjuje promidžba političkih stranaka u vrijeme izvan kampanje. E a da li se to poštuje. U srpnju ove godine ostavku je podnio premijer Ivo Sanader. Njegova ostavka raspravljena je ovdje u Saboru, ta sjednica Sabora je dakako izravno prenošena na Hrvatskoj radioteleviziji sve u skladu sa zakonom, ali na tu sjednicu nije došao premijer u ostavci. On pred ovaj Sabor koji ga je izabrao za premijera nije došao objasniti razloge svoga odlaska. On je toga dana bio u saborskoj zgradi, ali se u nju ušuljao kroz podrum kao što se iz nje i išuljao, ali u ovu sabornicu došao nije. Nekoliko dana kasnije održan je sabor HDZ-a. Hrvatska radiotelevizija je u jednosatnoj posebnoj televiziji donijela cjelokupni govor bivšega premijera na stranačkome skupu. To se nije dogodilo u javnoj televiziji do tada. A televizija koja to napravi nije javna. Ona ne zaslužuje taj častan epitet javne televizije. To se nije moglo dogoditi za vrijeme ravnateljstva gospodina Galića, ali se dogodilo za vrijeme ravnateljstva gospodina Sutlića. Ja ću podsjetiti kad je umro bivši premijer Ivica Račan organiziran je komemorativni skup u dvorani "Vatroslava Lisinskog". Nije tamo bilo stranačkih obilježja niti je bilo stranačkih govora. Bila je to komemoracija na koju su došli i strani državnici. Hrvatska radiotelevizija je odbila to prenositi jer je rekla da se tu radi o komemoraciji koju organizira stranka i da se mora držati zakona. Dobro, prihvatili smo to. Prihvatili smo to dobronamjerno. U ime te dobronamjernosti ne možemo prihvatiti da se emitira posebna emisija u trajanju jednog sata sa konvencije jedne stranke. Isprika da je postojao interes javnosti da čuje što premijer Sanader, bivši premijer Sanader će reći o razlozima svoje ostavke je prozirna i neistinita. Snimka je emitirana 4 sata nakon održanog govora. I urednici su znali da Ivo Sanader tamo u tom govoru nije objasnio razloge svoje ostavke. Znali su i to da je taj govor iskoristio da napadne druge političke stranke, prvenstveno SDP. I usudio bih se reći da je to Vanji Sutliću i Hloverki Novak-Srzić bio dovoljan razlog da puste tu emisiju, čak i glavni razlog. Vijeće HRT-a je razmotrilo ovaj slučaj i nažalost prihvatilo jedno stajalište da ovdje nije bilo kršenja Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji i Zakona o medijima. Ako Vijeće Hrvatske radiotelevizije na ovaj način bude nastavilo tumačiti Zakon o HRT-u onda se bojim da neće uspjeti ispuniti svoju ulogu. A uloga je spriječiti da se dostignuća javne televizije srozaju i unište i da ta javna televizija ponovno postane državna i ponovno postane stranačka bez obzira koja je stranka na vlasti. Stranke se na vlasti mijenjaju, izbori su svake 4 godine. Nije dobro, nije dobro da ta televizija bude u rukama bilo koje stranke. Kad su u pitanju antikorupcijske mjere tu je također važna uloga programskoga vijeća. Sumnji i prigovore puno, previše, a podnesena je i kaznena prijava protiv glavnog ravnatelja Vanje Sutlića. Kaznena prijava je podnesena anonimno i ta činjenica da je to anonimna kaznena prijava možda bi trebala biti dovoljna da se o njoj nigdje ne govori, ali strah koji očito vlada na Hrvatskoj radioteleviziji, strah od odmazde ako se progovori o nepravilnostima u toj kući, je vjerojatno podnositelj ove kaznene prijave spriječio da se potpišu. Zašto o ovoj kaznenoj prijavi ipak govorim? Zato što ima ona daleko značajniji i zanimljiviji dodatak, a to je pregled uočenih slabosti i nepravilnosti u poslovanju i financijskih izvještaja u razdobljima '99. do 2008. godina po nalazu revizijske kuće. Kako dolazi do ovog revizijskog nalaza? Kada je gospodin Galić postao ravnatelj on je angažirao jednu revizijsku kuću da kontrolira poslovanje, da mu pomaže u poslovanju, da mu pomogne da donese pogrešnu ili nezakonitu odluku, da je ne donese. Da mu u tome pomogne. Revizija je radila svoj posao taj privatni, privatna revizija. Što je ona ustanovila? Ona je ustanovila da se tu sastavljaju isprave neistinitog sadržaja, da se prikazuju lažne bilance, da se račun dobiti i gubitaka i ostali financijski izvještaji u kojima se neistinito prikazuje stanje i kretanje sredstava i uspjeha poslovanja. Vrhunac je nalaz revizije gdje stoji da je HRT lažirao račun dobiti i gubitaka za 2008. jer je prikazao da ima dobit od 133 tisuće 752 kune umjesto da je proglasio gubitak od 68 milijuna kuna. Lažna bilanca kojoj će u sklopu izvještaja biti prikazana ili je za 2008. godinu prikazana Hrvatskom saboru. Laganje Hrvatskog sabora? Lažna bilanca, pa to je Mravak radio. To je radio Mravak. To sada ne podnositelji prijave nego revizorska kuća kaže da je radio Vanja Sutlić. Vi ste gospodo, vi prihvaćate financijska izvješća. Ne prihvaćate, ali ih razmatrate i dajete mišljenje na njih. Imate odgovornu zadaću da pazite da ova ustanova koja je prevažna za Republiku Hrvatsku bude javna kad je u pitanju informiranje i da se na njoj posluje pošteno. Dolaze mi djelatnici gospodine Popijač, dolaze mi djelatnici te Hrvatske radiotelevizije kao predsjedniku Odbora za medije i kažu mi da se tamo provodi mobbing u Odjelu scenografije, šminka. Zašto mobing pitam, kakav mobing? Od kuda sada mobing? Zato jer neki ljudi bliski upravi vode privatne poslove trgovanja ovim kozmetičkim preparatima. I hoće radio-televiziji prodavati te preparate. Ali da bi oni to sada mogli, moraju smijeniti te ljude koji tamo rade. Jer ovi rade pošteno. Do sada su radili, rade godinama na tom poslu bez ikakvog prigovora. Sada im za 30% smanjuju plaću i prijete izvanrednim otkazom. Čisti mobing. Obratili su se sudu, traže sudsku zaštitu, zaštitu sindikata. Ali ako se to dopusti na radio-televiziji i ako vi budete šutjeli, ja šutjeti neću. Ja šutjet neću. Ali me zanima da li ćete vi šutjeti o tome? Da li ćete dopustiti da se HRT nastavi pretvarati u partijsku televiziju? Da li ćete tolerirati da se prikazuju lažne bilance? I da li ćete tolerirati mobing? Da zaključim. Prihvaćamo ovo izvješće, prihvaćamo ga kao ohrabrenje vama gospodine Popijač i vašim kolegama, da ispunite zadaću koja vam je povjerena, koju vam je povjerio ovaj Sabor. Uvjeravam vas da ćete u klubu SDP-a tu imati saveznika. Imat ćete saveznike u svim vašim nastojanjima da se u toj kući posluje pošteno, da se u toj kući radi transparentno i da informiranje bude objektivno, pravovremeno i istinito. Hvala vam lijepo.
Hvala. Imamo ispravke. Prvo gospođa zastupnica Suzana Bilić-Vardić.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolega je iznio više netočnih navoda, jedan od tih je koji želim ispraviti. Jedan od tih je da je državna televizija do '90.-te nakon višestranačkih izbora, da je nekome bilo normalno da to bude partijska televizija. To je netočno. To je bila demokratska televizija u onim vremenima. A kolegi očito nije odgovarala, pa je pobjegao s iste televizije, iako je još '95. bio njezin zaposlenik. I ona druga stvar da je prijenos govora bivšeg premijera doktora Ive Sandera dokaz da HRT nije javna televizija. Nije točno kolega Staziću. To vam je potvrdilo i Programsko vijeće Hrvatske radio-televizije. A ja ću vas uvaženi kolega podsjetiti na odredbe Zakona o Hrvatskoj radio-televiziji u poglavlju programska načela i obveze članak 5. kaže ovako stavak 2. "U ostvarivanju programskih načela Hrvatski radio i Hrvatska televizija će osobito informirati javnost o političkim, gospodarskim, socijalnim, zdravstvenim, kulturnim itd. događajima i pojavama u zemlji i inozemstvu, te osigurati otvorenu i slobodnu raspravu o svim pitanjima o javnim interesima."
Hvala.
I u članku 7. HRT i HRV su dužni trajno i istinito i cjelovito, nepristrano.
Hvala.
Hvala.
Ispravak gospođa zastupnica Ivanka Roksandić.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa želim isto utvrditi od niza neistina koje ovako dobro umota gospodin Stazić jednu. Govoreći o govoru predsjednika Sanadera na saboru stranke rekli ste da je HRT prenio taj govor kada predsjednik više nije bio predsjednik. Ja vas želim podsjetiti, sabor stranke HDZ-a bio je 4.7., a šestoga je bila Hrvatskog sabora na kojoj je bivši predsjednik doktor Ivo Sanader razriješen. Znači on je još bio dva dana predsjednik kada je HRT prenio taj govor. Opet jedna od neistina.
Hvala. I ispravak gospodin Franjo Lucić.
Hvala lijepo. Ispravljam netočan navod kolege Stazića koji je nekoliko puta rekao partijska televizija. Pa ne znam kolega Staziću na koju partiju mislite? Vjerojatno mislite na bivšu partiju. Jer upravo je ta televizija pratila vašu kampanju, pratila je daleko više stranku SDP-a i spominjala je. A svjedoci smo upravo da ste vi iz vaše stranke i postavljali istina ne direktno, nego indirektno, kadrove na toj televiziji, pa ne znam zašto spominjete partijsku. Vraćate se nazad upravo tamo kada je vama pogodovala. A kada se tiče govora premijera Sanadera, valjda je upravo ta televizija prepoznala premijera koji je vodio državu Hrvatsku i ovu Vladu, pa vjerojatno je prepoznala i taj njegov govor koji vama očito smeta i koji vam se nije svidio.
Hvala. U ime predlagatelja, gospodin Đuro Popijač. Izvolite.
Evo ja se zahvaljujem svima koji su podržali ovo izvješće i koji daju potporu ovom programskom vijeću koji će vrlo skoro doživjeti evo i nakon vaše odluke određene promjene, da nastoji i dalje ostvarivati svoju zadaću na kontroli zakonitosti rada Hrvatske radio-televizije i na daljnjem radu unapređenju programa Hrvatskog radija i Hrvatske televizije. Moram reći da je ako dozvolite samo minutu, dakle da je nekako mojim angažmanom u programskom vijeću sam rad na programskom vijeću možda dobio u nekoliko drugačiji ton. I tu je još kolega Grgić koji svesrdno pomaže u tome. Po prvi puta su se možda i na samom vijeću počele otvarati teme koje su od krucijalnog značaj upravo za funkcionalnost i funkcioniranje te ozbiljne poslovne kuće, prije svega. Pa onda i vi pokazujete određene pokazatelje da li jesu točni ili nisu. Naime, programsko vijeće je zakonom, Statuom vrlo dvojbenog i limitiranog značaja ovlasti i mogućnosti. U konačnosti mi naravno imenujemo glavnog ravnatelja. Ravnatelja Hrvatske televizije i Hrvatskog radija do direktora programa. No, međutim mi ne donosimo godišnji izvještaj, mi ne raspravljamo o revizorskom izvješću. Po osobnoj naravno želji i volji nama je to manje-više sve dostupno. Ali većina ili mnogi u programsku vijeću zaista vrlo teško i mogu prihvatiti takvu ulogu i odgovornost. Ja znam da je to jedino tijelo, dakle programsko vijeće je jedino tijelo koje je čak imenovano od najvišeg zakonodavnog tijela Sabora, dakle vas i ono ne može imati nikakav alibi u samom Zakonu o HRT-u, da bude suodgovorno o stanju u cijelosti u toj kući. I sve ovo što vi govorite naravno bez obzira da li formalno ili neformalno nešto piše u zakonu mi odgovorni članovi Programskog vijeća sigurno ćemo znati akceptirati i znat ćemo barem upozoravati do one razine do koje imamo za to ovlasti a u konačnosti ukoliko dođe do takve situacije da budu ozbiljni problemi u bilo kojem segmentu poslovanja morat ćemo i posegnuti za konačnim ovlastima. Toliko. Hvala.
Hvala. Idemo dalje. U ime kluba IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, predstavnici HRT-a, uvažena gospodo zastupnici. Ovo izvješće nosi naslov o napretku u području kulture govora potpuno objektivnog informiranja razvitka javnih sadržaja u ostvarivanju programa javne televizije te otklanjanju pogovora o mogućoj korupciji unutar HRT-a. Ja ne znam, stvarno ne razumijem za početak gdje je problem oko jezika na Hrvatskoj radio-televiziji. Ne razumijem gdje je problem oko govora na Hrvatskoj radio-televiziji. Ne razumijem čak da netko ima problema sa hrvatskim izričajem na Hrvatskoj radio-televiziji ali ove formulacije o otklanjanju pogovora o mogućoj korupciji unutar Hrvatske radio-televizije ne znam koliko je to u duhu hrvatskog jezika, ali pustimo sada to. Gospodin Kunst je između ostalog spominjao ovo istraživačko novinarstvo. Ali tko će recimo se pozabaviti istraživačkim novinarstvom na HRT-u kako bi se "otklonili" pogovori o mogućoj korupciji unutar Hrvatske radio-televizije. Jasno da se time neće nitko baviti pa se isto tako postavlja pitanje koliko su neki novinari autonomni. Pošto su svi spominjali Varaždin tijekom i ove rasprave dozvolite mi da i ja se samo na trenutak njega dotaknem jer ovo što se dešava na nekim tribinama, na nekim koncertima to je stvarno prevršilo svaku mjeru i to postaje jedna ja bih rekao nacionalna sramota. Da li je to od jučer? Nije. To traje neko duže vrijeme ali ja vas uvjeravam da to što se dešava u posljednje vrijeme to se nije dešavalo niti devedesetih godina. Međutim, kada smo mi pokušavali o tome govoriti onda su svi odmahivali rukom, pa gotovo bih rekao ismijavali nas pa i prijetili. Tamo negdje u Zagrebu prije dvije i pol, tri godine na Trgu bana Jelačića na jednom koncertu skandiralo se isto tako "Ubij, ubij Srbina". Nakon toga ja sam doslovce rekao svojim dole u Istri e u Istri bogami nećete. I neće. Istina je, pokušavali smo sprječavati tu pojavu koliko smo mogli. Provukao nam se jednom kroz privatni posjet ali ja mogu i ovom prilikom poručiti tom pjevaču da tamo gdje je IDS nastupati neće. Doduše, ja ću mu danas i to sam spreman reći javno prvi pomoći, dapače i pred tri godine sam mu prvi pomagao u ovoj zemlji ali pod jednim uvjetom da se odrekne tog filoustaštva. E sada, kada govorimo o tom govoru mrženje ili kako ovdje kaže se kulturi govora itd. da li Hrvatska radio-televizija, da li je ona bitna u sprječavanju govora mržnje. Ja kažem apsolutno da. Da li Hrvatska radio-televizija na neki način potiče govor mržnje, ja tvrdim da da. Kako? Ako ne izolira nosioca takve pojave. Da li recimo Hrvatska radio-televizija onda potiče netolerantnost u hrvatskom društvu recimo o ovoj pojavama o kojima je riječ? Da, ako ne izolira nosioca takvog ponašanja. Kako? Pa mi ili vi zapravo, mi ćemo gledati a vi opet imate jedan 15 minutni intervju danas čitam u novinama sa Thompsonom kojemu ja eto želim čestitati i rođenje prinove. On će opet govoriti o prošlosti a vidimo Europska unija mu brani ulazak na svoj prostor ili u prostor tog šengena. On će vas ponovo uvjeravati kao što imam prilike danas čitati da je pozdrav "Za dom spremni!" stari hrvatski pozdrav. Pa gdje toga ima? Pa tko može biti toliki naivac na Hrvatskoj radio-televiziji ili u ovoj Sabornici, ili u hrvatskom društvu da ne vidi pozadinu takve jedne prozirne igre. Tko koga ovdje provocira? Da li on možda provocira preko Hrvatske radio-televizije nas ili Hrvatska radio-televizija preko njega opet želi isprovocirati cjelokupnu hrvatsku javnost ili jedan dobar dio te hrvatske javnosti koji ima iz dana u dan sve više i to je ono što ohrabruje. On će vam isto tako reći da to što se skandira na tim koncertima "Ubij, ubij Srbina", Janeza, nije bitno, Mesića, Kajina za to je odgovorna policija a ne on. To što pjeva ili je pjevao o Jasenovcu ili Staroj Gradišci reći će pa to nema veze, to su bile neke privatne zabave itd. Ali ono što ima veze da se netko tko uspijeva okupiti, to je ono što je zabrinjavajuće, desetine tisuća ljudi na svojim koncertima jednostavno ne želi ograditi od te jedne retrogradne politike ili ideologije. Jutros smo čuli i od Furia Radina i nekih drugih pa kaže pa imamo mi ustave koji zabranjuju bilo koju diskriminaciju, pa imamo mi zakone koji zabranjuju bilo koju diskriminaciju i tome je doista tako. Međutim, očigledno da nema volje unutar politike pa i Hrvatske radio-televizije da se tome stane na kraj. Koje je rješenje? Rješenje je jednostavno. Prekid utakmice, prekid koncerata ali kako to izgleda otprilike da vam ja kažem. Evo recimo u Pazinu, hiljadu 500 ljudi skandira "Ubij, ubij Janeza, Mesića" najglasnije kada dolazi Kajin na red. A policija kaže pa nisu skandirali na koncertu. I kako nisu skandirali na koncertu oni koji su bili tamo gotovo ih se uvrijedilo time. Kažu pa sigurno da smo skandirali. Kažu ne, oni su skandirali prije koncerta, ne u trenutku kada je ovaj počeo pjevati. Ali da se razriješilo šefa policije ja vam kažem da nakon toga se više to ne bi dešavalo ni u Pazinu ni bilo gdje drugdje. Kada bi se razriješilo šefa nogometnog kluba, saveza ili onoga koji iznajmljuje te prostore mislim da bi sve u ovoj zemlji bilo bitno drugačije. Jednom riječju, bilo bi drugačije kada bi postojalo malo minimum političke volje. Jasno je da tu treba zabraniti i odlazak na utakmice pojedincima, odlazak u inozemstvo, i ono što je najbitnije prekinuti prijenos na Hrvatskoj radio-televiziji a ne poslije toga te huškače ili bukače kao recimo i Thompsona pozivati u neke naručene ili ne znam kakve emisije na Hrvatsku radio-televiziju. Jednom riječju treba im marginalizirati i treba jednostavno sve učiniti da javnost opstruira od njih, jednom riječju treba ih amputirati od te javnosti, izolirati i jedino to se tako može liječiti. Vidjeli smo, Kunst je o tome govorio, što se dogodilo na onoj nesretnoj utakmici 1:5 u korist Engleske u Londonu, ali nešto slično kao u Varaždinu dogodilo se isto tako protiv Andore u Maksimiru. Ista priča. I dosta s time. Ja mogu samo jednu stvar poručiti, u Istri se na taj način neće nastupati, ali sam isto tako duboko uvjeren da što vrijeme bude dalje odmicalo toga će sve manje biti i u drugim krajevima Republike Hrvatske. Ovo izvješće govori između ostalog i o korupciji, da ili ne. Da, ima korupcije na Hrvatskoj radioteleviziji i ne trebamo se oko toga farbati. Tko je to rekao, da, mislim gospodin Hebrang, pitanja na koja su neki kandidati za predsjednika odgovarali, pa jasno da je to bilo igra PR-a. Ja ne znam što je pokazala ova unutarnja istraga, ali što god pokazala ta unutarnja istraga mislim svima nama je jasno da je igra više bila nego prozirna. Gospodo, na Hrvatskoj radioteleviziji, to svi znamo, prodaju se emisije, a sad vidimo i da se namještaju emisije. Prodaju se minute isto tako u informativnim emisijama. To je, ja bih rekao, jedan suptilan kriminal, to je daleko opasniji kriminal i od onog kriminala koji se javlja recimo pri javnoj nabavi. Zašto? Jer utječe tko može sutradan recimo biti u poziciji vlasti. Hrvatska radiotelevizija je ne moja, ne naša, ali možemo slobodno reći naša televizija, televizija svih građana Republike Hrvatske, ona je javna televizija. Ja sam se malo ohladio recimo na poruke glavnog ravnatelja da će me tužiti. Zasmetalo me u ono vrijeme kad su bili lokalni izbori učestalo pojavljivanje nekih lokalnih kandidata, ali rekoh ohladio sam se. Ja sam si sve vadio, sve ove izjave ljudi sa televizije. Na kraju sam rekao neću više o tome govoriti, jednostavno neka to bude za nama, nema to ni potrebe. Javljali su m i se ljudi sa televizije, ok, sa Hrvatske radiotelevizije. Prilike na Hrvatskoj radioteleviziji, pa to svi znate, nisu dobre. Gospodin Stazić je spomenuo jedan financijski dokument zbog koga bi netko trebao snositi konsekvence. S jedne strane su govori o dobiti od 150 milijuna kuna, a s druge strane se govori o kumuliranom gubitku od nekih 60 milijuna kuna. Pa gdje toga ima, pa tko to može naprosto fabricirati, bolje rečeno ovakva izvješća falsificirati. Pa zbog toga bi netko, preneseno rečeno, trebao završiti u zatvoru, a ne da u zatvor ravnatelj televizije šalje onoga tko sa saborske govornice u tim slučajevima naprosto progovara. Ja mislim da uz reviziju u Hrvatsku radioteleviziju trebalo bi ući možda neko neovisno tijelo da nam stvarno podastre stanje sa te televizije, ne na način da to sad formira Sabor nego da možda nekoliko tih novinara sa Hrvatske radiotelevizije jednostavno nam kažu što se tamo zbiva zato jer imamo prilike čitati kako gledanost pada, kako Hrvatska radiotelevizija postaje sve manje atraktivna, a to zasigurno za nikoga od nas, za ovo društvo nije dobro. Hrvatska radiotelevizija je zasigurno jedna od najvećih javnih kuća ili javnih poduzeća u Republici Hrvatskoj. Direktno zapošljava negdje oko 3 tisuće ljudi, indirektno možda još i toliko. Na godišnjoj razini ostvaruje prihod od 1,5 ili više milijardi kuna, od televizijske pretplate ako se ne varam milijardu i 100 milijuna kuna. To je ogroman novac, to je novac kojega recimo Ministarstvo turizma čini mi se da ima negdje na godišnjoj razini 200 milijuna kuna. Pa taj iznos odgovara sedam godišnjih proračuna Ministarstva turizma. Znači jasno, tamo gdje ima novaca ima svega, ima i zlouporaba. Gdje ima utjecaja isto tako na tu javnost ima svega pa ima i zlouporaba, gdje je vlast tu je i pritisaka, a Hrvatska radiotelevizija je na neki način u pravom smislu ili prenesenom smislu vlast, ali Hrvatska radiotelevizija ne smije biti vladajuća televizija niti stranke na vlasti niti IDS-a, niti premijerke, niti Damira Kajina, niti bilo koga drugoga. Hrvatska radiotelevizija kao nacionalna televizija treba preživjeti, ona treba opstati, treba biti iz godine u godinu sve jača, treba biti i otvorenija pa i vjerodostojnija, netko je spominjao prije i profesionalnija. Ne shvaćam i ne bih volio da netko pomisli da ja sad nekog novinara tamo zaposlenog kritiziram. Ne, apsolutno ne, ali isto tako ne mogu razumjeti kada neki novinari iz kuće upozoravaju na to financijsko stanje pa da ih se kasnije zbog toga kažnjava, na neki način eliminira iz neke uređivačke scene ili kako se to već zove, da im se naprosto onemogućuje taj javni iskaz. Imam dojam da kao i u Podravci netko bi najradije da se i Hrvatska radiotelevizija privatizira, međutim znam da je to naprosto nemoguće. To se ne može dogoditi, ali Hrvatska radiotelevizija je već sada previše silno privatizirana, ali bez obzira Hrvatska radiotelevizija meni je bila uvijek moja televizija i uvijek mi je bila draga televizija. I još jednu rečenicu koju želim reći u ovom predizborno vrijeme i time možda želim zaključiti ovu polemiku na neki način i sa Hrvatskom radiotelevizijom, da nema više kandidata prvog, drugog reda već naprosto svi bi trebali biti u nekoj istoj poziciji, a jasno je da nitko ne može preći preko toga ako je bilo lažiranje ovih poslovnih bilanci u toj instituciji i oni koji na taj način opstruiraju financijsku moć te institucije trebale bi u najmanju ruku ovaj odstupiti. Za početak bi trebala možda odstupiti ekipa koja nadzire rad Hrvatske radiotelevizije i oni koji je vode. Konačno, što bi radila Hrvatska radiotelevizija drugima kada bi došli do jednoga takvoga saznanja? Pa naprosto rastrgli bi ih sve u šesnaest, a vidimo da svi ostali moraju šutjeti. To se dešava i zbog jedne lažne, kako bih rekao, profesionalnosti i lažne kolegijalnosti nekih drugih medija. Sve u svemu, i mi ćemo isto prihvatiti ovo izvješće, ali neka televizija bude autonomna, neka bude vjerodostojna, neka bude informacija pravodobna, neka bude poštena, a ne da mi moramo voditi rat sa njima preko govornice ili oni preko informativnih emisija sa nama. Možda u ovo vrijeme bilo bi čovjeku najbolje da šuti, ali mislim sve što sam želio reći rekao sam na jedan iskren, pošten i vjerojatno nisam bio daleko od istine.
Hvala. Jedan ispravak, gospodin zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa ja mislim da je kolega Kajin dosta netočnih navoda izrekao, pa da možemo konstatirati da je daleko od istine. Ali meni je za uho zapeo jedan kad je rekao da u Istri neće nastupati oni koji drugačije misle. Ja mislim da će nastupati svatko onaj tko ispunjava zakonske uvjete da može. Dakle, u tom dijelu, pa vi se naravno dičite dragi kolega demokratskim postignućima, ali nisam znao da ste vi toliko moćan čovjek, znači da se more, ja rado dolazim često dolaziti u Istru, da ću se morati vama javiti u Istru ako dolazim, da se vama najavim tamo u Buzet, pa Bogu hvala, ako je to potrebito recite. Hvala lijepo.
Kolega Damir Kajin. Izvolite.
Nisam ja rekao da neće nastupati u Istri onaj tko drugačije misli. Svatko je dobrodošao i svatko neka misli što želi o bilo kojoj pojavi misliti, ali u Istri nitko pa ni vaš prijatelj Thompson neće ustašovati. To sam rekao i iza tih riječi stojim i to će tako biti. Ne radi Damira Kajina, nego dominantnog broja stanovnika istarskih prostora.
Sjećate se one serije, onoga filma "Tko pjeva, zlo ne misli". Klub zastupnika HNS-a, gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine predsjedniče Programskoga vijeća, poštovani uznemireni kolegice i kolege. Ja molim kolege koji znaju kako se to rješava da pomognu svojim kolegama. Danas je pred nama jedno izvješće koje obuhvaća nekoliko tema, koje je teško podvesti pod jednu kapu rekli bismo, jer ova tema od jezika do korupcije prilično je široka. Ona u sebi obuhvaća i raspravu o tome koliko je Hrvatska radiotelevizija doista javna, odnosno na koji način, s kojim sredstvima, prije svega programskim, a onda i s kojom orijentacijom ispunjava svoje zadaće javnoga servisa. Činjenica jest da rad Hrvatske radiotelevizije, prije svega Hrvatske televizije izaziva mnoge prijepore u javnosti, kako stručnoj, tako i u široj javnosti upravo na toj platformi ostvarivanja javnosti svoga rada, odnosno javne uloge, uloge javnoga servisa. Mi imamo pravo kao hrvatski narodni zastupnici zahtijevati i tražiti puno više standarda i u izvještavanju i u načinu obrađivanja tema i u ukupnome radu Hrvatske radiotelevizije već i zbog toga što je ona ustrojena po posebnome zakonu, jer iza nje ne stoji privatni kapital, kao iza drugih nacionalnih televizijskih stanica koje se također moraju kretati u okvirima zakona, ali koje imaju daleko veću programsku slobodu od HTV-a. HTV naprosto mora popuniti sve one praznine koje u informativnom prostoru namjerno propuštaju popuniti komercijalne, kako radio tako i televizijske postaje, prije svega zbog toga što su one vođene logikom profita, logikom zarade, a ne logikom ostvarivanja javnoga interesa, edukacije, osvješćivanja i informiranja. Činjenica je da Hrvatsku televiziju prije svega, puno manje radio, već godinama potresaju različite afere. Činjenica je da svjedočimo gotovo na tjednoj osnovi različitim prijavama, sukobima, smjenama, i činjenica je da i ovo izvješće nabraja određeni broj slučajeva, ali je također činjenica da ni jedna jedina od svih tih situacija nije riješena na način da bi se utvrdio problem ili slučaj korupcije. Kako vidimo i u ovome izvještaju oni koji su nadležni provesti te postupke do kraja, a to Programsko vijeće nije, redovito zaključuju da nema osnova u prijavama koje su podnesene. Pa baš gotovo da je nemoguće statistički gledano da od tih silnih cirkusa i skandala baš ni jedan nije mogao utvrditi konkretnu lošu namjeru ili lošu izvedbu onoga o kome se radi. Tako veliki sustav razveden, razmješten po čitavoj državi, u regionalnim radijskim i lokalnim centrima, televizijskim studijima, odlična je meta za sve one koji misle i žele mutiti. Upozoren sam da je jedan prostor potpuno neistražen, a to je prostor najma opreme. Za potrebe proizvodnje svoga programa Hrvatska televizija godišnje troši ogromna sredstva da bi od privatnih tvrtki unajmila opremu. Osnovano se sumnja da su cijene po kojima se oprema uzima u najam višestruko veće od cijena koje možemo dobiti vi ili ja ukoliko to naručimo za privatne potrebe. Osnovano se sumnja da ugovori o poslovnoj suradnji nisu sklopljeni na temelju više ponuda, nego izravnom pogodbom, u skraćenim postupcima i na razini koja nije dovoljno kontrolirana. Volio bih vidjeti izvješće državne revizije, ali ne izvješće financijskih dokumenata, nego dubinsko izvješće o radu Hrvatske televizije, gdje bi se državna revizija pozabavila upravo tim segmentom poslovanja Hrvatske televizije, kako bi se ili utvrdile nepravilnosti ili otklonile sumnje. Ali je činjenica da je to prostor u kojemu se troše milijuni i milijuni kuna, ne zaboravimo, hrvatskih građana koji plaćaju pretplatu i da taj prostor treba istražiti. Jednako tako činjenica je da je Hrvatska televizija još uvijek najmoćniji medij i da je kao takva najprivlačnija oglašivačima. Činjenica je da proces, odnosi između oglašivača i onoga koji oglašuje u njihovo ime mora biti uvijek pod lupom jer on može biti prostor za korupciju osobito ako u tom postupku sudjeluje čitav niz posrednika, agencija i sl. Znademo da što je više aktera u tom poslu da je puno lakše dio sredstava izvući. Da sam ja direktor odnosno ravnatelj Hrvatske televizije to bi mi bio prvi i osnovni zadatak. Brinuti da se prostor u kojemu je moguće dogoditi korupciju suzi što je moguće više, a ne javno polemizirati sa saborskim zastupnicima, a ne javno obračunavati s onima koji imaju kritike na rad Hrvatske televizije. Vodstvo Hrvatske televizije mora biti svjesno da samom činjenicom što je političkim procesom izabrano na svoje dužnosti i time što obavlja javnu dužnost mora biti na udaru kritike i da javnost nije mjesto za polemike u kojima će sudjelovati niti ravnatelj, a niti glavni urednik Hrvatske televizije. Hrvatska televizija ima osobitu društvenu ulogu kad se govori o širenju ili zasnivanju kulture tolerancije odnosno suzbijanju diskriminacije. Ono što sebi mogu dozvoliti male, privatne, nedovoljno profesionalne radijske i televizijske postaje Hrvatska radiotelevizija sebi ne smije ni u snu dozvoliti. Ona je ta koja mora postavljati standarde, ona je ta koja mora letvicu standarda držati visoko. I otud i ove opservacije u izvješću vijeća. Da su mnoge emisije koje imaju izrazito veliku društvenu ulogu stavljene u krive termine i da se pod egidom bitke za tzv. "prime time" mnoge vrlo važne emisije guraju na marginu programa. Kakve sve budalaštine mi ne gledamo u vrijeme kad je obitelj na okupu, a važne informacije, važne emisije edukacijski relevantne programe možemo vidjeti jedino u 23:30, u ponoć ili iza ponoći. Kad ste tijekom dana vidjeli i jednu jedinu emisiju koja govori o znanosti? Zašto se znanost na Hrvatskoj televiziji tretira kao paranormalna stvar koju gledaju samo šišmiši iza ponoći? To je tek jedan primjer. Ima ih koliko god želite. Kako se obavlja taj javni interes? Reći ću vam primjer iz svoga grada. 25. lipnja 2008. godine u Velikoj Gorici svečano je otkriven najvelebniji spomenik poginulim hrvatskim braniteljima u Republici Hrvatskoj posvećen dugu kojega su nam ostavili više od 100 poginulih branitelja velikogoričkoga kraja. Ako izuzmemo spomenik u Vukovaru koji ima više nego simboličku i spomeničku vrijednost jer je tamo rana nacije, spomenik u Zagrebu koji je glavni grad, onda je ovo sigurno jedan od najvelebnijih, najvažnijih spomen obilježja palim hrvatskim braniteljima. Do dana današnjega gledatelji Hrvatske televizije nisu vidjeli taj spomenik iako su se kraj njega i uz njega događali vrlo relevantni društveni događaji. Ja mislim da je to sramota. To je velebna umjetnički relevantna stvar koju je napravio akademski kipar Mladen Mikulin koju Hrvatska ne može vidjeti. Ako me pitate zašto? Zato što je pripriječeno da se vidi. No, na kraju nekoliko riječi o jeziku. Hrvatski standardni jezik jezik je kojega mora promicati javni servis poput Hrvatske radiotelevizije. U tome smislu iznimno je važno što i kako govore ne samo oni koji rade na televiziji nego i oni koji sudjeluju u informativnom i edukacijskom dijelu programa Hrvatske radiotelevizije. Međutim, hrvatski jezik nije samo hrvatski standardni ijekavski i štokavski jezik. Hrvatski jezik je i čakavski i kajkavski idiom i ikavski i ekavski govor i uloga je Hrvatske televizije također da promovira te idiome, narječja i govore hrvatskoga jezika. Želio bih da se čuje međimurska kajkavština više, goranska kajkavština. Želio bih da se čuje istarska ikavica, ali isto tako i dalmatinska ikavica i čakavica. Premalo je onoga čime govore, što koriste većina naših ljudi na javnoj televiziji. Jer to je dio naše baštine, to je živi dio naše baštine i volio bih da se možemo bolje razumjeti i kad govorimo na našim dijalektima. Samo otok Hvar ima 4 različita dijalekta. To je bogatstvo. To je bogatstvo jednoga naroda koji može s pravom reći da ima veliki jezik i jaki jezik, bogat jezik. I uloga bi bila i Hrvatske radiotelevizije da osvješćuje tu vrstu vrijednosti koje imamo. I volio bih da se čuje, naravno ne u "Dnevniku", naravno ne u informativnom programu, naravno ne u službenim emisijama koje imaju vrlo specifičan programski okvir, ali svakako u dijelu regionalnog programa, u dijelu edukacijskog, obrazovnog dakle programa da se puno više čuje dijalektalna riječ hrvatska. Klub Hrvatske narodne stranke liberalnih demokrata pozdravit će i podržati ovo izvješće kao jedan od koraka i napora da programsko vijeće ostvari što veću ulogu definiranu i zakonom i statutom kako bi govor Hrvatske radio-televizije bio govor obrazovanja, govor ponosa, govor istine, govor čestitosti, ali isto tako govor na svim hrvatskim narječjima. Hvala lijepo.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Evo na početku izlaganja o ovom izvješću, ja ću reći isto kao Klub zastupnika SDP-a da podržavam izvješće u smislu određenih napora da se naprave određena poboljšanja na područjima kulture govora, informiranja, razvitka novih javnih sadržaja na televiziji. Ali ono što je najvažnije, naravno mjere za otklanjanje korupcije na HRV-u. Ono ja mislim da izvješće ima određenih pokazatelja kvalitativnih ali naravno da se mora i može napraviti puno više. Situacija na HTV-u je u ovom trenutku je po meni alarmantna. Neću reći samo vezano za poslovanje, nego reći ću samo o stanju i objektivnosti ponekada informiranja i nešto što je moj kolega Stazić već govorio uvodno, čini se a po izjavama zaposlenih na HTV-u koji zadnjih dana možemo čitati, recimo primjerice Denis Latin je dao prije nekoliko dana jedan intervju u kojem je rekao, da HTV ima elemenata stranačke televizije. To se potvrđuje evo kroz primjer ovog čuvenog već povijesnog govora. Mislim povijesnog iz pozicije prošlih vremena premijera bivšeg Sanadera, pa kroz određenih drugih stvari koje se svakodnevno javljaju. Također ono otvoreno kao zaposlenik HTV-a proziva i od najodgovornije ljude, ne sada, nego već čitav niz godina. I tu se ništa ne dešava. On to govori, interne istrage pokazuju da nikakvih problema nema, ali naravno interne istrage ponekad mogu služiti i da zatvore stvari. Da se ne otkrije srž problema koji se na HRV-u zna javljati. Ja bih naveo oko objektivno informiranja, odnosno oko zatvaranja potencijalnih korupcijskih afera koje nažalost neki ljudi na HTV-u znaju zatvarati. Evo, dat ću jedan primjer. Imali smo nedugo emisiju vezano uz Podravku, gdje se po mom mišljenju jedna velika afera, jedan veliki problem koji se desio u hrvatskom gospodarstvu se jednom emisijom pokušalo samo zatvoriti. Pod izlikom da je to aktualno, da je to što hrvatsku javnost muči. Naravno i trebalo je takvu emisiju raditi, ali koncept emisije, gosti koji su pozvani išao je za time da se priča zatvori. Ja ću podsjetiti pozvani su čovjek koji je vrši transakciju ispred financijske kuće i novinarka koja je trebala kakti stručno pitati toga čovjeka što se to sve skupa desilo. I onda je naravno čovjek iz te financijske agencije pokušao objasniti kako je zaobilazno htio se napraviti ... [[Govornik se ne razumije.]] ja bih rekao da je vodeća struktura Podravkinih tijela htjela preuzeti tvrtku. Naravno i kroz ESOP je ta priča zatvorena. Kao da je išlo sve u interesu radnika i zaposlenih u Podravci, ali nitko nije niti voditeljica te emisije nije postavila jedno elementarno pitanje. Zbog čega se skrivečki prelivao kapital preko SMS-a i preko druge tvrtke. Znači ta emisija po mojem sudu je služila isključivo da se zatvori priča u interesu onih koji su lovili u mutnom. Druga stvar. Imali smo ostavku jednog direktora javnog, odnosno smjenu jednog direktora javnog poduzeća. Ista emisija, isti voditelj. Korupcija u javnim poduzećima konkretno HEP-u. i onda naravno priča je nije bitno što se radilo u HEP-u da je čovjek bio tamo zaposlen, a nije se pojavljivao na poslu, radio je kao volonter u HDZ-u, nego se poziva još jedan gost, otvara se tema navodno istog slučaja u jednom drugom gradu, kako bi ispalo sve je to isto, politika je ista, svi su oni isti i da se na taj način zatvori priča, odnosno da se pokaže hrvatskom narodu na HTV-u ne da je problem u aktualnoj vlasti i vođenu tih javnih poduzeća u ovom trenutku, nego evo da kada bi se vlast promijenila vjerojatno bi stvar funkcionirala isto. Jer to je očito da HTV ne bi trebao raditi i to je ono što ujednici na HTV-u ne bi trebali raditi, da pokrivaju aktualnu vlast na način da relavitiziraju teme. U slučaju kriminala u Podravci i u slučaju nesposobnosti korupcije, netransparentnosti i kriminalnog ponašanja u javnim poduzećima. U prvom slučaju kroz tezu da se htjelo privatizirati firmu i spasiti je od neprijateljskog preuzimanja putem ESOP-a, ali ja ne bih rekao da je to bio ESOP, to je bila čista kupovina vladajuće garniture u Podravci koja je htjela na taj način steći prevlast nad firmom. A u drugom slučaju svi su političari isti, pa nije bitno što HDZ i njegova javna poduzeća rade netransparentno i na jedan, ja bih rekao ponekad krivi način, odnosno što se u HEP-u konkretno što su se dešavale stvari koje nisu dopustive. Znači to je ono što HTV ne bi trebao raditi. Druga stvar. Korupcija na HTV-u i takva netransparentna ponašanja u ovom izvještaju se vidi da su nabrojena u zadnjih 4, 5 godina samo 4 slučaja. To je i u svim tim slučajevima se pokazalo kao da nije bilo potrebe za nikakvom reakcijom. Podsjetit ću, radi se o slučajevima gdje se angažirala je PR agencija kako bi se dobio prostor na HTV-u. navodno nije bilo nikakvog problema niti je bilo kakvog netransparentnog ponašanja. Spominjali su se neki drugi slučajevi, ali apsolutno u takvom slučaju samo četiri interne istrage koje onda pokazuju da je sve uredu, mislim da ne pokazuju ozbiljnost ni želju da se sa korupcijom na HTV-u obračuna. I jedna stvar koja je posebno zanimljiva, aktualna, jer se u zadnjih dana u medijima pojavljuje, a govori se o lošoj financijskoj situaciji na HTV-u koja će se navodno riješiti sa smanjenjem radničkih prava, odnosno ukidanjem prijevoza za zaposlene koji nisu u Zagrebu, odnosno otpuštanje tisuću 300 zaposlenih. Ja ovdje postavljam pitanje. Zbog čega se na taj način i zbog čega je trebalo da dođe do krize, do smanjenja prihoda od oglašavanja, da se na Hrvatskoj televiziji počne poslovati racionalno? Znači da smo u zadnjih tko zna koliko, možda 15, 20 godina, nepotrebno imali tisuću i pol ljudi zaposlenih i da na taj način su svi ravnatelji pa i ovaj koji je sada aktualni trošili javni novac, a moram vas podsjetiti da ipak na HTV-u najveći dio prihoda ide od televizijske pristojbe preko milijardu kuna, milijardu 100, 200 milijuna kuna i da se troši novac hrvatskih poreznih obveznika. I ispada da smo svih ovih godina imali tisuću 300 prekobrojno zaposlenih koji možda, netko je to spomenuo, imaju sreću da su i pod suspenzijom, primaju plaću i nikome ništa. Ali znači da se trošio novac netransparentno. I na kraju ću reći još jednu stvar zbog čega se uvijek ražalostim. Ja znam dosta često pogledati BBC i znam pogledati Izvještaj o poslovanju BBC-a. U toj javnoj televiziji koja bi trebala biti primjer našoj televiziji se vide utjecaj te televizije na edukaciju ljudi, na razvijanje svijesti određenim temama. U izvještaju se provode ankete da se vidi kako je javna televizija utjecala na recimo neko obrazovanje, neku educiranost građana. Kod nas se televizija svela i njeni izvještaji, ja molim evo tu je predsjednik televizijskog vijeća da se i na taj način izvještaji budu u buduće radili a ne samo koliki su bili prihodi, koliki su bili rashodi, koliki je bio broj zaposlenih, koliko je potrošeno u produkciju. Evo na kraju, podržat ću ovaj izvještaj i nadam se da ćemo konačno u HRT-u dobiti javnu televiziju koja će efikasno raditi ono što joj je temeljna svrha, da nećemo imati prigovore djelatnika HTV-a koji su svih ovih godina na televiziji i svjedoče promjenama na televiziji, da je ta televizija sada stranačka. I ono što mene posebno smeta kao gledatelja televizije da je zatvorena emisija koja je postala kultna emisija 20 godina "Latinica" koja je otvarala teme koje nisu, nitko drugi se nije ni usudio otvoriti. Ona je skinuta sa programa navodno pod izlikom da će se gospodin Latin kandidirati za predsjednika. Kako je čovjek nedavno rekao da takva ambicija više ne postoji ja se nadam da će se vrlo brzo vratiti u program HRT-a jer je "Latinica" emisija koja je potrebna javnoj televiziji, koja je potrebna hrvatskim građanima. Hvala lijepo.
Hvala. Jedan ispravak gospodin zastupnik Stjepan Milinković.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Maras je rekao, netočno naveo da se emisijom HTV-a o Podravci htjela zatvoriti ta afera. Zatvorit će je institucije naše koje rade svoj posao kad ga napravite itd. Vi si dozvoljavate još isto tako k tome da kažete ovi, oni su htjeli preuzeti i napravili su kriminal. Dokazat će se kriminal kada bude vrijeme. I još si dozvoljavate i kažete da HTV treba raditi ili ovo i ono. HTV ima svoja tijela koja rade svoj posao i naravno da nama se može to sviđati ili ne sviđati, ali je to tako. Dakle, dozvolimo da institucije naprave svoj posao pa će se onda vidjeti tko je šta učinio i kako stvari stoje. Hvala lijepo.
Gospođa Suzana Bilić-Vardić. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine predsjedniče Programskoga vijeća HRT-a i potpredsjedniče Vijeća, uvažena gospodo državna tajnice, kolegice i kolege. Kako moja rasprava ide odmah iza kolege Marasa samo bih se kratko osvrnula na njegovu raspravu. Kaže kolega Maras da javna televizija, Hrvatska radio-televizija ima elemenata stranačke televizije. I sad se nemojte začuditi ako ja kažem da ću se složiti sa ovim što je kolega rekao i navest ću primjer. Krizni porez koji smo izglasali ovdje u ovome Visokom domu u programima i vijestima Hrvatske radio-televizije nazvan je istom onom riječju dragi kolega kojom je lijeva strana ove Sabornice nazivala taj zakon. Jednako tako rekla sam da se to može dogoditi iako sam i protiv toga na komercijalnim televizijama ali ni slučajno ne može na javnoj. Na kraju krajeva kolegi Staziću sam citirala programska načela i programsku orijentaciju koju moraju poštivati i Hrvatski radio i Hrvatska televizija. A sad da se ipak vratimo na ono što je predmet današnje rasprave a to je izvješće koje je Programsko vijeće HRT-a izvršavajući obvezu koju mu je dao ovaj Visoki dom u prosincu prošle godine kad je raspravljao o Godišnjem izvješću o radu HRT-a, ravnateljstva kao i o radu Programskog vijeća i provedbi programskih načela i obveza utvrđenih Zakonom o HRT-u u programima HR-a i HTV-a za razdoblje 3. rujna 2007. do 14. listopada 2008. godine a na temelju brojnih a ja ću ovdje reći i opravdanih primjedaba i prijedloga iznijetih na raspravama kako na plenarnoj sjednici tako i na sjednicama saborskih radnih tijela. Bili ste u obvezi i ispunili ste je, dostavili ste izvješće o napretku u područjima kulture govora, potpunog i objektivnog informiranja i razvitku javnih sadržaja u ostvarenju programa javne televizije te otklanjanju pogovora o mogućoj korupciji unutar HRT-a. Kako ovo izvješće odmah u prvom redu kaže u poglavlju svome govori o napretku u područjima kulture govora iznijet ću odmah svoju primjedbu koju sam već rekla. Ako se ikada bude radila kakva izmjena i dopuna Zakona o Hrvatskoj radio-televiziji onda predlažem da se i izvješće koje je Programsko vijeće dužno jednom godišnje dostaviti Hrvatskome saboru da se točno utvrdi njegov naziv jer ovako stoji, prepisano je ono što u zakonu stoji da je to Izvješće o radu Programskoga vijeća. To je broj održanih sjednica i što je Programsko vijeće na sjednicama raspravljalo ali i ovo i o provedbi programskih načela i obveza utvrđenih Zakonom o HRT-u, programima itd. Dobili smo kobasičaste naslove, govorimo o jeziku, govorimo o unapređenju i jezika i govora u programima, možda i u ovome zakonu a naprosto da i Programskome vijeću a i nama kad ga dobijemo odmah znamo o čemu se radi. I odmah na početku da kažem da ću podržati ovo izvješće uz određene napomene. Ovo izvješće je pregled učinjenog u prvih šest mjeseci pa ma koliko pola godine bilo kratko razdoblje dovoljno je da pokaže da je Programsko vijeće u fokus svoga interesa i rada stavilo one segmente koje u dosadašnjim godišnjim izvješćima dostavljanima Hrvatskome saboru nisu bila adekvatno obrazložena i prikazivana a to zahtijevaju i zaslužuju ne samo jer izazivaju ogroman interes javnosti nego su i sastavni dio zadaća povjerenih Programskome vijeću sukladno Zakonu o HRT-u. Kao dokaz kolegice i kolege reći ću da Godišnje izvješće koje smo raspravljali u prosincu 2008. godine o radu Programskoga vijeća sadržavalo je 12 stranica. Ovo sada dostavljeno izvješće za 6 mjeseci sadrži 13 stranica. Pomak i napredak je vidljiv. Općenito mi se čini da je zaključak Sabora probudio i potaknuo Programsko vijeće HRT-a na izvršenje onih zadaća koje su mu utvrđene Zakonom o HRT-u. Ja ću još jednom citirati samo odredbu članka 17. "zastupa i štiti interes javnosti provođenjem nadzora i unapređenjem radijskog i televizijskog programa". U najkraćem, to je zadaća Programskoga vijeća HRT-a. Da je tome tako potvrdu nalazimo i u ovome izvješću. Recimo, ponovno se vratimo na prvo poglavlje u kojemu se govori o kulturi govora u programi Hrvatskog radija i Hrvatske televizije i kaže se, citiram: "za Programsko vijeće kvaliteta jezika i govora u istim tim programima kako ga koriste novinari i urednici i voditelji, a tako i obveze edukacije javnosti o pravilnoj uporabi hrvatskoga jezika strateška je zadaća HRT-a kao javnog medija". A onda utvrdimo da postojeće službe za jezik i govor Hrvatskoga radija i Hrvatske televizije od 2006. do veljače 2009. godine nemaju s kime raditi jer izostaje suradnja s urednicima emisija i programa u obvezi da novinare upute na dodatnu edukaciju u korištenju standardnoga hrvatskoga jezika. Što je bilo prije tog vremena 2006. ostaje nam nedorečeno, ali iz posljedica je vidljivo da to razdoblje traje i duže od toga. Razdoblje uspavanosti, lijenosti i komocije završilo je uspostavom Edukacijskoga centra Hrvatske radiotelevizije koji je s radom počeo u veljači ove godine i čije rezultate trebamo pratiti i očekivati u sljedećim godinama. Zato pozdravljam preporuke koje je dalo Vijeće, naročito ono da se edukacija za poboljšanje jezične i govorne kulture uvede svim novinarima, urednicima i voditeljima kao definirana obveza u sklopu radnoga mjesta. Založila bih se, što inače smatram da je trebalo i prije biti, založila bih se uz ovu preporuku i za edukaciju kulture dijaloga i to ne samo gostiju u emisijama i programima Hrvatske televizije i Hrvatskoga radija, nego prije svega zaposlenika. Kolegice i kolege, i danas su ovdje neki od nas pokušavajući govoriti protiv govora mržnje upotrebljavali jezik mržnje, jednako dakle za edukaciju kulture dijaloga, kao i objektivnog, istinitog i odgovornog izvješćivanja javnosti. Ili to pripada samo sljedećem poglavlju ovog izvješća, jer osobno smatram da se ona prožimaju i zato ga i ističem na ovome mjestu. Kad se već svi zalažemo za istinito, cjelovito, nepristrano i pravodobno informiranje žalosti me konstataicja iznijeta u izvješću u poglavlju "Potpunog i objektivnog informiranja". Kad se govori o tematskoj sjednici saborskog Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina o aktualnom stanju na Hrvatskoj radioteleviziji održanoj u veljači ove godine, a u izvješću se tvrdi da su članovi Odbora za informiranje, informatizaciju i medije zbog neslaganja s dnevnim redom napustili sjednicu. Ta konstatacija je samo djelomično točna, jer napustili smo sjednicu jasno iznijevši svoj stav da unutrašnje stvari Hrvatske televizije, dakle odnos urednika i glavne urednice informativnog programa su na njihovoj relaciji, da je to unutrašnja Hrvatske televizije. A kako je članovima Odbora za informiranje prezentirano traženje zaštite urednika zbog smanjivanja plaće, nisu i ne mogu biti predmet rasprave matičnog saborskog Odbora za medije ili smo mi krivo informirani. U ocjeni napretka i preporuka u poglavlju "Razvitka javnih sadržaja" bode u oči iznijeta konstatacija da u posljednjih 5 i pol godina koliko postoji Vijeće nije nikad izrađena analiza gledanosti programa, a i Vijeće nije primalo ni podatke o gledanosti kažu sve do travnja 2009. godine, pa se nameće pitanje jesu li ti podaci traženi pa ih netko nije htio dostaviti ili nisu ni traženi. Odgovori ostaju negdje u zraku, ali koji god dobili ne možemo s njime biti zadovoljni. I sad već kad upotrebljavamo ovaj izraz zadovoljni citiram: "Nadalje, Vijeće nije zadovoljno terminima više emisija s naglašenom informativno-obrazovnom funkcijom, a prema pismima koje Vijeće dobiva nije zadovoljan ni dio javnosti." Poštovani predsjedniče i potpredsjedniče Vijeća, smatram da javnost može ne biti zadovoljna, ali ni ja nisam zadovoljna s vašim nezadovoljstvom. Što ste poduzeli u okviru zakonskih ovlasti koji su Vijeću date Zakonom o HRT-u? Po pitanju sadržajne primjerenosti reklama u odgoju djece i mladih, diskriminaciji žena, programske sheme udarnog termina, udjelu sporta na 2. programu i ostalo što navodite područja su na kojima se treba još puno poraditi i bez očekivanja da bi ikada mogli zadovoljiti očekivanja svih ciljanih publika. U poglavlju u kojem je u izvješću trebalo otkloniti pogovore o mogućoj korupciji unutar HRT-a, a nosi naslov "Korupcija" nama koji smo donijeli Strategiju suzbijanja korupcije obrazlaže se i objašnjava pojam korupcije i bit antikorupcijske politike kao i sukoba interesa. Nije to loše još jednom utvrditi znanje. A onda kad govorimo o aferi i ovim slučajevima koji su i neki kolege već prethodnici spomenuli, u ovim prijavama … [[Govornica se ne razumije.]] moguće korupcije jedan se odnosi i na grad iz kojega dolazim. Činjenica je da Slavonski brod osim po negativnim stvarima i ne može doći u program Hrvatske televizije, ali je jednako tako istina da tek kad se gradonačelnik Grada Slavonskoga broda pohvalio da je on platio jednu kuću da mu omogući pristup, da je on i osvanuo u "Brisanome prostoru". Ovaj navod ovdje što stoji da Državno odvjetništvo nije utvrdilo elemente za kaznenu prijavu i sličnu, ja znam samo što je utvrdilo Državno odvjetništvo u Slavonskome brodu u pogledu postupanja gradonačelnika. Rekli su nisu našli nikakve elemente povrede zakona jer gradonačelnik može raspolagati, sukladno Zakonu o javnoj nabavi, do 70 tisuća kuna samostalno, to je ona narudžbenica i on je odradio narudžbenicu i to je nalaz Državnog odvjetništva u Slavonskome brodu. U svakom slučaju ovo izvješće i poglavlja kako su nam dana, ja sam se osvrnula na sva pomalo, dokaz su i da stvarno treba promijeniti dosadašnju koncepciju izvješća i čitala sam i mišljenja ostalih radnih tijela, dakle ne samo Odbora za informatizaciju, informiranje i medije nego i drugih koji kažu svakih šest mjeseci, da trebamo još, da Programsko vijeće bi trebalo za šest mjeseci ponovno dostaviti nešto. Ja sam i u raspravi prošle godine ukazivala na to neko razdoblje koje ne može biti dva mjeseca jedne godine i onda deset ove i to je nama godina. Izvješća je najbolje davati za cijelu godinu. Jer ako pogledamo, ove godine bismo raspravljali o dva mjeseca 2008. i deset mjeseci 2009. Zbog toga pozdravljam ono što je Vlada i što je Sabor usvojio, Vlada predložila, Sabor usvojio da su to godišnja izvješća i zalažem se zbog toga da na ovaj način kako ste krenuli bude koncipirano i izvješće za 2009. sa svim onim što je Vlada i u svome mišljenju dostavila, a i većina odbora prihvatila, dakle da se još određeni segmenti iz provedbe programskih načela i programske orijentacije jasnije i opširnije dorade u dostavljenome izvješću. I još nešto jedan mali osvrt Programsko vijeće Hrvatske radiotelevizije, kaže zakona i citirao je predsjednik, iznio je predsjednik Programskoga vijeća u svom uvodnom obraćanju sa odredba zakona je takva, sastaje se prema potrebi, a najmanje jedanput u tri mjeseca, a kakvo je stanje. Bojim se da bi trebalo stalno zasjedati. Bez obzira na sve ovo ja sam rekla da ću podržati ovo izvješće i podržat ću ovo izvješće i želim vam puno uspjeha, posla ima jako puno. Ovih dana nadam se da ćemo i zamijeniti 5 članova Programskoga vijeća, dakle osvježiti novim snagama. I samo bih molila da se vodi računa da u Programskome vijeću bude poštovan princip ravnopravnosti žena, odnosno po spolu, pa da bude negdje približno taj broj, da ne ostanemo u podzastupljeni kao inače. Hvala lijepa.
Hvala. 14. minuta, Hrvatska-Kazahstan 1:0. Dvije replike. Gospodin zastupnik Goran Maras, prva.
Hvala lijepo. Gospođo Bilić Vardić rekli ste u vašem izlaganju da je Hrvatska televizija ima elemente stranačke televizije zbog toga šta je prihvatila opće prihvaćeni naziv za krizni porez harač. Po toj logici bi onda svi mediji u Hrvatskoj koji se koriste tim izrazom bili pod utjecajem oporbe. Ja mislim da nije to tako, nego da su jednostavno hrvatski građani prihvatili taj nepravedni porez harača. Nazivom harač. A druga stvar da HTV u ovom trenutku zbilja ima elemente stranačke televizije ne govorim ja, govore djelatnici HRT-a koji su tamo zaposleni, koji žive s tom televizijom, koji među svojim krugovima pričaju na koji način se radi na Hrvatskoj televiziji, a i vidi se iz mnogih postupaka. Ja sam naveo dva primjera kako je HRT pokušao, odnosno u emisiji "Otvoreno" glavna urednica informativnog programa je pokušala zatvoriti dvije neugodne teme za HDZ, jedna oko "Podravke", druga vezana uz HEP i kriminalno ponašanje unutar HEP-a i uvela je HRT jedan standard koji će vrlo teško sada nastaviti, a to je da predsjednika jedne stranke na odlasku daje u punom govoru. Znači ja sada očekujem da na slijedećem Saboru HSLS-a kada odlazi potpredsjednica Vlade sa funkcije predsjednice HSLS-a da HRT opet da puni govor potpredsjednice Vlade koja odlazi sa funkcije predsjednice HSLS-a. Ako je to standard koji je prihvaćen na HRT-u. Ako nije onda je istina ovo šta ja govorim, a to je da je HRT ima elemente stranačke televizije pod utjecajem HDZ-a. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, gospođa zastupnica Suzana Bilić Vardić.
Hvala lijepo. Kolega Maras i u replici bih vas morala ispraviti. Prvo, nisam ja rekla, nego ste vi rekli pa sam se na vas pozvala. To je prva i osnovna stvar. Drugo, ponovno ste rekli da je općeprihvaćeni termin, općeprihvaćeni termin. Pa to kako se, kad govorimo recimo o jeziku, treba li Hrvatska radiotelevizija, dakle i radio i televizija, držati se ono kako govori narod, ili treba istinito, objektivno, vjerodostojno, pravodobno, pravovremeno mislim i kod ovoga govora koji vam očito jako smeta, a ja bih vas pitala samo hoće li još nešto ovo za djelatnike koji govore. Zakonom o korupciji i u svim drugim zakonima gdje smo mogli zaštitili smo zviždače. Samo ja ne znam je li netko do sada snosio odgovornost za neistinu koju je iznio ako mu se dokaže. I treće, pitam vas dragi kolega Maras, hoće li Hrvatska radiotelevizija, ja se isto pitam, prenositi govor vašeg predsjednika gradskog odbora grada Zagreba gospodina Bandića kad bude odlazio sa mjesta u predsjedničku kampanju.
Ja na žalost ne mogu dati dragom kolegi Marasu da odgovori, jer nije predviđeno Poslovnikom. Gospodin Nenad Stazić, replika.
Sjednica Odbora za informiranje sazvana zajedno sa Odborom za ljudska prava i prava nacionalnih manjina u veljači 2009. godine nije sazvana da bi se na njoj raspravljalo o tome da li su nekom novinaru na HRT-u smanjena plaća ili ne. Ona je sazvana na temu stanja na Hrvatskoj radioteleviziji zbog zabrane gostovanja u emisiji "Latinica", a ne zbog plaće. Kad se dogodi zabrana gostovanja nekog novinara, koji se bavi pitanjima organiziranog kriminala i koji tvrdi da je organizirani kriminal u Hrvatskoj povezan s vrhovima vlasti i za to ima dokaze, pa kad se zabrani gostovanje takvog novinara na Hrvatskoj radioteleviziji onda se tu radi o cenzuri. A ako se događa cenzura na Hrvatskoj radioteleviziji, onda matični odbor Hrvatskoga sabora o tome treba raspravljati. I potpuno je točno ovo što piše u ovom izvješću da zastupnici parlamentarne većine, i vi gospođo, niste htjeli sudjelovati na toj sjednici odbora, iako vam je to saborska dužnost, zbog toga što vam je ta tema neorganizirani kriminal povezan s vrhovima vlasti neugodna. I niste htjeli da se o tome raspravlja na saborskom odboru i da ta činjenica dođe do javnosti. Ali unatoč vašim nastojanjima sjednica je održana i ta je istina došla do javnosti.
Odgovor na repliku, gospođa zastupnica Suzana Bilić Vardić.
Hvala lijepa. Uvaženi kolega, dobro ste se prepoznali kao predsjednik matičnog Odbora za medije u ovome Visokome domu, jer se na vas odnosilo, ovo je što sam u svojoj raspravi rekla istina, ima ovdje još naših članova parlamentarne većine, koji su članovi odbora, koji su nazočili sjednici kad je to bilo kao predmet tematske sjednice. Jasno i glasno smo odbili i na našoj sjednici matičnog odbora, rekli smo to i u uvodnome dijelu zajedničke sjednice i napustili sjednicu. Ali drago mi je da ste se prepoznali. Kažete da je nama neugodna istina. Kolega i sami znate da to nije istina, ali vama odgovara i zbog toga to ponavljate. A da to nije istina pokazuju potezi predsjednice Vlade, hrvatske Vlade, gospođe Jadranke Kosor, u ovih 100 dana. Hvala lijepa.
Gospođa zastupnica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovani gospodine predsjedniče Programskog vijeća HRT-a, poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Pa evo cijelo popodne takoreći ovdje raspravljamo o ovom izvješću i mislim da smo već puno toga važnog o njemu i čuli. Kao što je već rečeno ovo je izvješće podijeljeno u 4 poglavlja, a to je kultura govora, potpuno i objektivno informiranje, razvitak javnih sadržaja, mjere za otklanjanje pogovora o mogućoj korupciji unutar HRT-a. Kada govorimo o kulturi govora sasvim sigurno evo bitno je napomenuti da već od 2003. godine, dakle otkada je osnovano Vijeće HRT-a kontinuirano na svojim sjednicama razmatra temu vezanu za jezik i govor u programima Hrvatskog radija i Hrvatske televizije. Kvalitetu jezika i govora u programima Hrvatskog radija i Hrvatske televizije Vijeće smatra strateškom zadaćom HRT-a. Vijeće kontinuirano nadzire rješavanje tog pitanja te je zaključilo da je stanje jezika i govora znatno bolje na Hrvatskom radiju nego na Hrvatskoj televiziji, dakle iako se još i na Hrvatskom radiju moglo učiniti više ima prostora da se učini još i veće poboljšanje. Na manjkavost u kvaliteti jezika i govora na Hrvatskoj televiziji često upozorava i javnost, a u središtu je zanimanja i interesa Vijeća HRT-a. U proteklom polugodištu došlo je do znatnog pozitivnog pomaka međutim to je jedan dugoročan projekt koji zahtijeva vrijeme kao i primjerenu stručnu i tehničku potporu i kontinuitet financijskih ulaganja u edukacijski centar koji je osnovan krajem 2008. godine, a počeo s radom u veljači 2009. godine i na neki način tom edukacijskom centru možemo i zahvaliti što je ipak došlo do znatnih poboljšanja. Kada govorimo o potpunom i objektivnom informiranju mislim da je bitno reći da Vijeće HRT-a na svakoj svojoj sjednici posebnu pozornost posvećuje kvaliteti informiranja javnosti na javnoj televiziji. Sukladno tome Vijeće HRT-a je iznijelo i neke preporuke, ja ih ovdje sada neću posebno nabrajati svi ih možete vidjeti u izvješću. Ono što evo se meni učinilo nekako kao bitno da se Vijeće zauzima za što je više moguće istraživačkog novinarstva te se u tom smislu daje potpora glavnim urednicima informativnog programa. Svi znamo da je eto nekakva i budućnost u istraživačkom novinarstvu. Kada govorimo o razvitku javnih sadržaja možemo reći da je u posljednjih nekoliko godina HRT napravio znatne pomake u razvitku javnih sadržaja što dokazuju brojne emisije, dakle i niz pohvala gledatelja itd. Vijeće HRT-a je istaklo što je već danas ovdje i bilo rečeno da nije zadovoljno terminima nekih emisija. O tome ću evo i ja ovdje nešto reći. Dakle, o tom nezadovoljstvu terminima ja ću ovdje spomenuti prije svega pohvaliti neke emisije koje govore o osobama s invaliditetom. To je emisija "Šesto čulo" Hrvatskoga radija i emisija "Normalan život" Hrvatske televizije. Mogu reći evo ovdje u ime osoba s invaliditetom da su u principu jako zadovoljne emisijom "Šesto čulo". Manje su zadovoljne emisijom "Normalan život" Hrvatske televizije upravo iz ovog razloga o kojem sam maloprije govorila, a to je neadekvatan termin. Termin u kojem se ova emisija emitira možemo slobodno reći da je namijenjen doista samo osobama s invaliditetom i to onima koje nisu zaposlene, 14:40 minuta svakako nije adekvatan termin. I još nešto što je znakovito za ovu emisiju, a to je da se ona reprizira u još neadekvatnijem terminu, dakle negdje u ranim jutarnjim satima kada to zapravo nitko i ne gleda možda onako letimice oni ljudi koji se spremaju na posao, ali sasvim sigurno s nikakvom pravom pozornošću se ne mogu usredotočiti na ovu emisiju. Iako ja mislim, i ovdje evo želim to posebno istaknuti, da su ovakve emisije edukativne i korisne možda čak i više svim onim osobama, svim građanima Republike Hrvatske koji nisu osobe s invaliditetom jer kroz ovakve emisije mogu puno naučiti, mogu puno saznati o raznim vrstama bolesti koje dovode do invaliditeta pa evo spomenut ću jedan primjer. Evo neki dan se upravo dogodilo da se u jednoj emisiji govorilo o oboljelima od multiple skleroze kada se javila jedna gospođa koja je rekla pa ja zapravo o tome ništa ne znam, a u obitelji mi se to dogodilo. Da sam možda prije pratila ovakve emisije možda ne bismo i mi u obitelji doživjeli ovakav šok. Još nešto što mi se čini znakovito evo za ovu emisiju, a to je da, već je danas to netko za neke emisije ovdje i spominjao da se događa često da iste osobe sudjeluju uzastopce nekoliko puta u određenim emisijama. To se dogodilo evo i u ovoj emisiji što svakako mislimo da nije dobro evo pa očekujemo i od vas u programskom Vijeću HRT-a da učinite nešto i za ove 2 emisije iako mislim da nije dobro da se specijalizirane, da tako kažem, emisije samo emitiraju dakle za osobe s invaliditetom. U ime svih osoba s invaliditetom ovdje sasvim sigurno mogu prenijeti i zamoliti vas da prenesete njihovu da tako kažem preporuku da se i u drugim emisijama govori o osobama sa invaliditetom. Dakle, specijalizirane emisije jesu dobre, njih treba biti, ali jedno Otvoreno jedan središnji Dnevnik Hrvatske televizije bi svakako trebao informirati o svemu onome što se događa a vezano je za osobe sa invaliditetom. Kratko ću još reći što se korupcije tiče je prije svega potrebna edukacija, jer dobro educirani i antikoruptivno svijeni novinari će objektivnim i nepristranim informiranjem provoditi antikorupcijsko obrazovanje građana kroz širenja javne svijesti o opasnosti i štetnosti korupcije. Svakako je korupcija štetna, svi bismo željeli da takvih novinara uopće nema, da uopće takvih građana u Republici Hrvatskoj nema. Pa evo očekujemo da će u sljedećem izvješću sasvim sigurno biti vidljiv veći pomak možda nego u ovom. Ali mislim da je ovo izvješće dobar korak naprijed, da su uložili svakako veliki trud da se dođe do nekakvih informacija. Međutim, mislim da ovdje ne smijete stati i da je na vama, da vam predstoji veliki posao. Vidjet ćemo što će pisati i u vašem godišnjem izvješću. Vjerujem da ćemo dobiti niz dobrih i kvalitetnih podataka. I evo za kraj, ja samo želim reći, podržat ću ovo izvješće. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine predsjedniče Programskog vijeća, državna tajnice, kolegice i kolege. Pa evo svake godine se bavimo televizijom pa i ove godine. Ja znam da nije lako ni urednicima na televiziji, definitivno nije lako ni programskom vijeću, jer najviše primjedbi dolazi njima. Ali dobro je da i mi kažemo po koju riječ. Naime, treba pohvaliti prije svega i Hrvatsku televiziju, jer je posljednjih godina stvarno uvažila čitav niz stvari i primjedbi koje smo mi evo ovdje rekli bilo za govornicom, bilo sa mjesta i to je dobro. Dakle, vraćeno je čitav niz emisija koje su jednostavno nestale iz programa i jedno sivilo na televiziji pretvorilo se ipak u ono što danas imamo. Koliko god kritiziramo, televiziju treba samo pogledati ove preostale televizijske kuće na ovom području, onda ćemo vidjeti da je ovo izuzetno dobra, da je daleko kvalitetnija od svih ostalih i da je stručnija. I dobro je da se na toj stručnosti radi. Malo smo prigovarali oko jezika i vidim da su vrlo ozbiljno shvatili na televiziji, tečajevi i sve ostalo i poboljšanje je očito vidljivo. Ali s obzirom da se mi ovdje u Saboru najviše bavimo politikom, normalno da je najviše riječ o informativnom programu kojeg najviše pratimo i često sudjelujemo u njemu i normalno svatko promatra sa svoga stajališta. Čujem malo prije od kolega da je ovo stranačka televizija, jer je bila jednosatna emisija posvećena HDZ-u, ali argumente da zbrajanje minuta po strankama, daleko ide u korist SDP-a, to nikoga ne interesira, jer je upravo tako. Naime, koji god zakon se raspravlja u Saboru, koji god zakon Vlada predloži, uvijek će se naći jedan ministar bivše Vlade, koja je otišla 2003. koji će reći da to ne valja, ispričati ljudima, evo bilo je sve dobro dok smo bili mi, sada ovo ne valja i mislim da to nije dobro. Jer ako radije treba zvati struku, struka će reći da li nešto valja ili ne valja, ali konkurentska stranka teško da će bilo što pohvaliti ili da će bilo što tolerirati što se ovdje kaže. Kolika je, ako možete glasnije bit će mi drago. Da onda ću pričekati da završite. Hvala. Naime, a da ima pristranosti na televiziji, ima i to podosta. Pogledajmo malo pojedine ajde voditelj informativnih emisija, pa ćemo vidjeti način na koji nešto prikazuju. Ja vam mogu jedan evo zajednički tu smo svi u nekim stvarima bili, pa ću reći. Evo Rončevićevim kamionima roman u nastavcima. Dakle, pričalo se svakodnevno i dalje. Ali o čemu se priča. Priča se od 2004. pa dalje. 2004. je bilo ovo, 2005. dolje, 2003. preskaču. A na potpuno jednak način kao što je Rončević nabavljao kamione. Nabavljeni su i 210 vatrogasnih cisterni 2003. ali to je bila druga Vlada ili prethodna Vlada, bez natječaja, s poništenim natječajem, najskuplja vozila. Dakle, 210 mercedesovih vozila koji su bili najskuplji u tom trenutku i nikom ništa. Ako je Rončević ako bude kažnjen, mislim da će iz vaše Vlade ... dobiti doživotno. Jer ste nabavili i vlakove koji vrlo elegantno, danas čitajte fino kakovi su, neadekvatni vlakovi bez natječaja, osam kompozicija, tim se televizija ne bavi. Osam kompozicija od kojih tri voze. Nagibni vlakovi. Dakle, bez natječaja 34 milijuna eura, plus 4,5 milijuna za koje kakve čitače karata i slično. Dakle tim se nitko ne bavi. Dakle, televizija je povukla granicu sa 2003. na 2004. i gotovo. Pa mislim da ste to vrlo efektno izveli ali mislim da tu neće biti kraja, jer kada se to potegne mislim da će ipak stvar biti bitno drugačija. Dakle, pristranost je u tom slučaju izuzetno velika. Ne može nijedan urednik osuditi nekoga unaprijed. Ne osuđujem ni ja isto. Ja vjerujem da su to kolege napravili u dobroj namjeri. Naime, pokupovati osam luksuznih vlakova za jadnu onu Ličku prugu koja se raspada, jel. To ne može biti drugačije nego sa velikim upitnikom i velikom sumnjom. Zbog čega kupovati Mercedese za makadam? Znači da je nekog interesa očito bilo. Dakle, ako pratimo o kome se više govori, onda se o HDZ-u govori često, vrlo često u negativnom kontekstu. Prema tome, čija je televizija, jako dobro bi mogli o tome pričati. Ja se nadam da ne će biti ničija, da će stvarno objektivnosti biti više. A plakanje za pojedinim urednicima, očito da ima svoju svrhu, kao i pritisak. Upravo je ovo i bio pritisak na urednike, aha dolaze opet jedni izbori i sada ćemo mi napraviti pritisak na televiziju, vi ste njihovi. Dokažite da ste više naši nego njihovi. Dakle, to su već uhodane priče, neobjektivne normalno i tu treba jednom stati na kraj. Dakle, postoji televizija koju gledamo, kojom se bavimo, što je potpuno uredu. Postoje urednici koji izuzetno korektno rade svoj posao dobro, kvalitetno. Naime, vrlo kvalitetnih emisija ima, ljudi su uglavnom zadovoljni onim što vide, normalno svatko gleda svoje a iz ovog naslova vidim da se spominje i korupcija. Korupcija se nešto manje spominje čini mi se od kad televizija ne kupuje toliko vanjskih programa. Naime, najviše kad su se masovno kupovali vanjski programi a zagušila gotovo vlastita proizvodnja mislim da je bilo više o tome riječi. Ja vjerujem da televizija ima dovoljno snage i za vlastitu proizvodnju i da bi to bilo dobro jer ima puno stručnih ljudi ali tu i tamo normalno kvalitet uvijek treba kupovati i platiti. Prema tome, evo ja mogu reći zahvaljujem na izvješću, ono je opširno, ono je kvalitetno i vjerujem da će i sva izvješća biti takova a to je uvijek dobra podloga i za nas da evo saznamo ono što u drugim prilikama ne možemo znati. Hvala.
Hvala. Pet replika. Prva gospodin zastupnik Nenad Stazić.
Kažete Vlada predlaže zakona a opozicija tvrdi da oni ne valjaju pa do dođe na Hrvatsku televiziju. Pazite, ne smatra samo opozicija da ti zakoni ne valjaju, to smatra i hrvatska Vlada jer svako malo predloži zakon pa ga onda povuče zato što ne valja. Hoćete od nula promila, hoćete od rada trgovina nedjeljom, hoćete o Zakonu o pušenju, koji god hoćete. Dobro vam je napisao jedan kolumnist jako duhovito vi da donesete drugi zakon termodinamike i taj bi vam Ustavni sud srušio kakva ste vi Vlada. A drugo, ne znam što vam bi da baš danas branite Rončevića kad Državno odvjetništvo traži od ovoga Sabora da mu skine imunitet jer diže optužnicu protiv njega. A to dokazuje, nešto govori i o vašoj ulozi. Jer znate, ovaj zahtjev za skidanje imuniteta i ova optužnica, ona je afirmirala jednu instituciju, instituciju Istražnog povjerenstva saborskog jer je pokazala da ona ima smisla, jer je pokazala da istražna povjerenstva mogu u javnost iznijeti dokaze koji četiri godine čuče u Državnom odvjetništvu, četiri godine i da onda kad oni dođu u javnost ti neoborivi dokazi da može potaknuti Državno odvjetništvo da konačno radi svoj posao. To govori nešto i o saborskim zastupnicima koji rade u tim istražnim povjerenstvima. Neki se trude da ti dokazi dođu javnost, neki se trude da pravda konačno bude zadovoljena a neki poput vas se trude da to sakriju, neki poput vas se trude da svjedočenja sakriju od javnosti, neki poput vas vrijeđaju generale Hrvatske vojske da su nepismeni i da ne znaju zakone, heroje ove zemlje zato da bi prikrili kriminal. I kud vam baš danas padne na pamet braniti Rončevića.
Odgovor na repliku gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović.
Pa evo, ja se divim duhovitosti kolege Stazića kao i brojni kritičari njegovih uradaka u kazalištima što smo čitali koje je nasmijalo uopće sve ovo što se događalo. Ali dobro, to je druga stvar. Naime, ako govorimo o povjerenstvu imali smo jedno povjerenstvo prije toga, dokazali sav lopovluk gospodina Čačića, dokazali. Dokazali smo da je bilo po 7 anexa, da je recimo anex bio 10 milijuna a glavni ugovor 7 milijuna i slično i nikome ništa. Ja vas molim ako imate vezu, vjerojatno imate kod Državnog odvjetništva da ih podsjetite malo i na taj slučaj koji je Sabor im posao već prije jedno tri, četiri godine. Prema tome, toliko o tome. A što se tiče ovog slučaja kamioni nemam ništa protiv, dapače. Ali govorim da se paralelni takav slučaj višestruko veći, financijski znatno veći i ogromna šteta koja je učinjena ne procesuira jer gospodin Stazić valjda nije zainteresiran da malo čeprka ono što je radio njegov politički mentor.
Druga replika gospodin zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodin Markovinović je iznio jednu tezu kojoj HDZ dosta često pribjegne. Kad se otkrije jedna afera onda se obavezno vrlo brzo vrati u 2003., 2002. i traži neku drugu aferu. I sada bi htio da HTV radi na taj isti način i kaže se da se boji zašto HTV ne čeprka po nekim stvarima. Gospodine Markovinoviću, vi ste u tim svim institucijama, vi ste na vlasti 6 godina pa zašto nešto ne iščeprkate ako već čeprkate 6 godina. Pa dajte na vidjelo javnosti a ne da ovdje pričate o nekim pričama, vagonima, makadamu, mercedesu a da nitko ne razumije o čemu to vi uopće govorite. I čudite se zbog čega javna televizija otvara temu i prenosi, ne otvara temu nego samo prenosi ono što je saborski odbor ovdje otvorio a to je netransparentnost pri nabavi vojne opreme. Pa to je par exellance tema koju treba javna televizija prenositi jer se radi o netransparentnom poslovanju jednog državnog dužnosnika odnosno ministra. Ako to javna televizija neće prenijeti onda ne znam koju temu bi trebala prenijeti. A što se čeprkanja tiče kažem ako imate nešto dajte izvadite, iščeprkajte. Već 6 godina možete čeprkati a niste ništa iščeprkali.
Odgovor na repliku gospodin zastupnik Markovinović.
Pa evo, meni je žao što kolega Maras puno toga očito ne zna. Jer da zna ne bi ovako govorio. Zašto sam to rekao? Potaknut vašim velikim pohvalama istraživalačkim novinarima. Dakle, novinari istražuju. Televizija prenosi ali govorimo o granici. Granica je sa 2003. na 2004. Prije toga se ništa ne istražuje. Mi ništa ne čeprkamo nego govorimo samo da je takav isti paralelni slučaj višestruko veći sa višestruko većom štetom napravljen godinu dana prije, i nikome ništa. I da li je vlak sletio zbog toga što nije adekvatan danas, čitamo još neke druge stvari. Televizija recimo preskače da je jedna kompozicija vlaka prošla neposredno prije ovog vlada i ništa joj se nije dogodilo, jedan običan vlak, običan vlak za običnu prugu. Ali ovakav specijalni vlak nabavljen bez natječaja 8 kompozicija, nabavljen po ne znam kojim i kakvim ugovorima, pregovorima on sleti. Bože dragi, tko je za to kriv? Vjerojatno mi koji nismo bili na vlasti u to vrijeme.
Gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Govorimo o televiziji a u biti govorimo o sebi. Šest godina ste na vlasti, šest godina imate mogućnost da odgovorni ljudi u vašoj Vladi podnesu kaznene prijave Državnom odvjetništvu i da za sve nepravilnosti za koje smatrate da je nekad netko u prošlosti kriv vodite zakonite postupke da bi na neki način zaista iskorijenili zlo u Republici Hrvatskoj. Ne, to se ne događa. Nego kad netko ubije građane na pruzi onda izmišljamo opravdanje. Kad krene kaznena prijava protiv ministra koji za sada je pod sumnjom da je učinio koruptivno djelo izvlačite ostavku. Koje to poruke građanima šaljemo? Pa nemate obrane, ne znate se kako postaviti u odnosu na krivce koji negativno rade u Hrvatskoj, koji stvaraju nažalost i okolnosti pod kojim ljudi živote gube vi pokušavate samo poslat poruku svi smo prljavi, svi smo lopovi. Znate ono nacionalno, narodno "drž'te lopova". To je jedina obrana. Žalosno da to izlazi iz ovih klupa, žalosno da to izlazi za vrijeme teme koja govori o televiziji. Možete se derat, možete prljati politički prostor, nije to prvi puta. Ali zapamtite, šest godina na vlasti i vaša je odgovornost ako niste procesuirali negativnosti koje treba, jer vaši su ministri, vaši su ljudi u vlasti. Ili obrnuto. Ipak je činjenica da se nije imalo nešto procesuirat, e onda razlog ostavimo da se galami i skriva istine i činjenice o neuspjehu ljudi koje ste izabrali.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović.
Evo moram sad na početku reći kolegi Liniću, ja se ne derem jer znam da ne mogu nikako konkurirat njemu u pojedinim slučajevima kad smo ovdje gotovo imali obrambeni stav … [[Govornik se ne razumije.]] ali šta je tu je. Naime, zašto izvlačimo? Uopće ne izvlačimo. Opet govorim, zašto se ne postavi paralela. Ako se nešto istražuje e onda treba reći ovo se istražuje zbog ovog, a ovo zbog onog, a toga nema. Gospoda istraživalački novinari se ne bave vama. Zašto? E to vi znate vjerojatno bolje. Zbog čeg neću ulazit uopće iako mogao bi puno o tom pričat. A interesantno da zapravo sve ovo što sam naveo da upravo ima veze s vama i zato ste se našli pogođeni. Na koji način ste to radili? Očito ne transparentan jer je sve bilo direktnim pogodbama, očito da se radi o ogromnim novcima, kamioni su sitniš u odnosu na ovo o čemu sam pričao. I nikom ništa. Jer ovdje će se i dalje pričat Rončevićevi kamioni, Rončević je ono, a mogli bi reći Linićevi nagibni vlakovi, Linićevi nagibni vlakovi, Linićevi skupi vatrogasni mercedesi i slične stvari. … [[Upadica se ne razumije.]]
Gospodin zastupnik Boris Matković, sljedeća replika.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Uvažene kolegice i kolege. Evo ja dajem repliku kolegi Markovinoviću. Ispričavam se, gospodine potpredsjedniče ima prije mene.
Ne vidim … [[Govornik se ne razumije.]] Ajde, nastavi. Izvoli, nastavi.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Evo ja podržavam raspravu kolege Markovinovića. Međutim, kolega Markovinoviću, govoreći o temama na TV-u, vremena koje se na TV-u posvećuju određenim aferama, istraživačko novinarstvo i slično, možda niste namjerno htjeli spomenuti jednu temu, ali ja ću je spomenuti ovdje i aferama koje se događaju, a koje se ne spominju na TV-u, a tiču se dakle onoga o čemu smo mi dijelom i danas razgovarali u ovom Visokom domu. Naime, na TV-u se kao sapunice svakodnevno pojavljuju sadržaji i teme koje jasno podržavam kada netko tamo sa slovom U dođe na Thompsonov koncert, nekakav mladac kojega netko nagovori i onda se to svakodnevno ponavlja i u redu je da se ponavlja jer treba edukativno djelovati na mladež da ne ide za onim što ne treba. Međutim, naša TV nikada nijednom rječju nije spomenula dakle nekakvu suradnju naših socijaldemokrata sa post fašistom Alemanom u Istri kada je došao i kada su ga dočekali i Vojko Obersnel i Ivan Jakovčić i kada se radi o čovjeku koji se slikao pod Mussolinijevom slikom, ako laže koza nije rog, evo jedno i drugo sve tu. Kolika je puta naša televizija o tome govorila? Ni jednom jedinom rječju. Ni jednom jedinom rječju. Ako naši socijaldemokrati poštuju Mussolinija u vrijeme dok je bio socijalista još '19. godine onda ja ću se poslužiti turcizmom koji vi upotrebljavate harač, onda ću ja kazati afering gospodo s lijeve strane.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović.
Ma evo samo ukratko. Konačno, ako je riječ o političkim temama normalno da je međustranačka borba ovdje prisutna, ali mislim da nije kriterij jednak. Ono što napravimo mi ide na sva zona, a što je radila bivša vlada o tom se ne priča. Zašto spominjemo bivšu vladu cijelo vrijeme? Zato jer oni cijelo vrijeme govore ova Vlada ne valja, mi smo ti. A tko ste vi ti? Tko? Linić, Čačić, cijela ekipa koja je bila prije. Pa onda moramo ljudima reći što su radili jer ljudi brzo, prebrzo zaboravljaju i dobro je da ih povremeno podsjećamo na to. Hvala.
Povreda Poslovnika, gospodin zastupnik Slavko Linić.
Članak 209. Poslovnika. Nije ovo prvi puta da se u Saboru zastupnik obraća mojim imenom i povezuje me ovaj puta i sa ubojstvima. Niste reagirali predsjedniče. Vrlo je jasno rekao vlakovi su krivi, poginuli su ljudi, Slavko Linić ih je nabavio i to nezakonito. Ja nemam ništa protiv, mi možemo jedni druge komunicirat preuzvišeni, veličanstveni, dostojanstveni, ali možemo i lopovima. Ali ovo nije prvi puta predsjedniče da ja upozoravam da se imenom i prezimenom prstom ukazuje, a … [[Govornik se ne razumije.]] da je nezakonitosti bilo i da napiše prijavu državno odvjetništvo. Ali ako ćemo se vrijeđat, nemam ništa protiv. Kao što veli gospodin moj kolega, mogu galamit i vriskat koliko god hoću. Ja se mogu spustit na njegovu razinu, zaista se mogu spustit, ali ako vi želite toleranciju da jedni druge nazivamo ubojicama i lopovima nemam ništa protiv. To je maloprije učinio gospodin zastupnik.
Ja nisam to procijenio tako…
Gospodin zastupnik je upotrijebio moje ime i smrtni slučaj na željeznici. Neadekvatne vlakove, čujte ako vi to znate tumačiti to je vaš problem.
Kolega Linić, nemojmo tako daleko interpretirati nešto i tako dalekosežne zaključke izvoditi.
Ali takva je rasprava bila. Ne interpretiram ja, ponavljam raspravu, imenom i prezimenom.
Ma je, znam…
I ovo nije prvi puta da se ovako raspravljamo, ali ovaj puta imenom i prezimenom.
Vidite, kada krenete sa otvaranjem teme koje nemaju veze sa ovom temom…
Nisam ju ja otvorio.
I kada se na taj način …
Nisam ni raspravljao po temi.
Ali nemojmo dalekosežne zaključke izvoditi odmah u tom uzročno-posljedičnom lancu kao da se, ako se kritizira nešto zbog vlakova pa i smrtnih posljedica da ste vi onda ubojica. Nemojmo to
Imena i prezimena su se spomenule i mrtvih ljudi ima.
Dobro. … [[Govornici govore u isto vrijeme, ne razumije se.]]
Evo jedna jednostavna, jednostavna povreda Poslovnika. Znači gospodin Matković je iskoristio repliku da spomene ono šta gospodin Markovinović je zaboravio spomenuti u svom izlaganju. Znači to nije replika gospodine potpredsjedniče.
Molim vas.
Ne, ne, ali molim vas. To je povrijeđen članak 209. Vi ste ga trebali opomenuti da to nije replika i ne dati mu da nastavi izlagati o temi koja uopće nije bila raspravljana u izlaganju gospodina Markovinovića.
Ne. Nije povreda Poslovnika.
Je. Evo kaže.
Nemojmo.
Odgovoriti.
Mir molim vas.
Odgovoriti na izlaganje onoga koji izlagača i replika, a on je rekao ono šta je gospodin Markovinović zaboravio spomenuti i počeo sada pričati priču. Znači to sa izlaganjem gospodina Markovinovića nema nikakve veze.
Ma kako molim vas. Pa nemojte.
Pogledajte.
Najprije ćemo sada, sada ćemo najedanputa takvi čistunci biti, cijelo vrijeme non stop se zastupnici … [[Govornik se ne razumije.]] u replikama.
Ali se bar nadovežu na temu o kojoj je bilo riječ.
Nije to nikakva povreda Poslovnika. Ne trebate. Gospodine Matković ne radi se o povredi Poslovnika. Gospodin Josip Đakić, replika. Mir molim vas. Dajte molim vas jedanputa.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, evo replicirat ću kolegi sa par riječi koje je propustio izreći o radu Vijeća Hrvatske radiotelevizije. Pa naime, puno put je spomenuto, možda i propušteno da je televizija partijska od '90. do sada, da su pokušane određene promjene. Ja bih se složio čak s tim da je pod … [[Govornik se ne razumije.]] kontrolom od kada je došla demokratska Hrvatska da se nije promijenila, ali baš ono u pravom smislu riječi rekao bih da je pod kontrolom partije, sa časnim iznimkama. Urednika koji nestranački, ljudski obrađuju teme, događaje i tako ih plasiraju. Sa časnim iznimkama, koje su rijetke. I danas je pod kontrolom partije, i danas je servisirana od onih koji su i tada bili u funkciji Hrvatske radiotelevizije kao urednici Hrvatskog radija, i to prvog programa, i oni govore o partijskim danima i partijskom monitoringu na Hrvatskoj radioteleviziji. Ne znam kako samo zaboravljaju te dane kada su uređivali prvi program Hrvatskog radija, kada su govorili eter, onda su odjedanputa pobjegli iz partijske televizije i radija, i otišli su u neku novu partiju. I kada govorimo o nastupima novinara točno je da iz ovog Visokog doma, kada je upotrijebljena riječ harač i nazvan je Zakon o porezima haračem tada je na Hrvatskoj televiziji koja … [[Govornik se ne razumije.]] ovaj Dom ona i pokrenuta od strane također urednika koji je valjda vaš član. Valjda, ne znam. Kada govorimo o odgovornostima i na Hrvatskoj televiziji, ali i u HDZ-u, ja bih rekao da, odgovorni smo i zbog toga što smo … [[Govornik se ne razumije.]] procesuirali, tj. bivši premijer i Vlada što nisu pokrenuli postupke i za riječku banku i za brodogradilište u Rijeci, i za nabavku vlakova, i cisterni, i automobila u MUP-u. Za sve smo to odgovorni zato što nismo pokrenuli. I to priznajem.
Gospodin zastupnik Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo ove zadnje dvije rasprave, zapravo replike vezane u duet Matković-Markovinović je pokazalo kako se može govoriti o stvarima koje zapravo u meni izazivaju gađenje. Evo najjednostavnije gađenje, sve o čemu je govorio gospodin Markovinović, a nadovezao se gospodin Matković nema nikakve veze s temom koja je na dnevnom redu. I onda se čudimo zašto građani Hrvatske imaju ovako nisko mišljenje o ovom Saboru, ovako nisko mišljenje o nama političarima. Gospodin Markovinović je pomiješao i kruške i jabuke. Kao prvo gospodin Markovinović je pomiješao i kruške i jabuke, kao prvo uopće ne razumije da na Hrvatskoj televiziji nema istraživačkog novinarstva. Ove teme koje su bile na Hrvatskoj televiziji nisu proizvod istraživačkog novinarstva HTV-a. To su prenošene vijesti istraživačkih novinara iz nekih drugih medija. Prema tome, ako nešto ne valja na HTV-u, a zaključilo je to i ovo izvješće, a onda je to da nedostaje odjel istraživačkog novinarstva. A upravo budući građani financiraju i tu Hrvatsku televiziju, nešto što bi trebalo biti ključno je istraživačko novinarstvo. Potpuno, puno je već rečeno pa ću skratiti sve što sam mislio reći. Potpuno i objektivno informiranje, te otklanjanje pogovora o mogućoj korupciji unutar HRT-a predstavlja zapravo temeljne vrijednosti javne televizije. Ja postavljam pitanje svima nama da li Hrvatska radiotelevizija potpuno i objektivno informira Hrvatsku javnost, i na koji način se to uopće mjeri. Evo zanima me da li gospodin Popijač i Programsko vijeće uopće imaju mogućnost da naruče nekakvo neovisno istraživanje koje bi stvarno dalo nama informaciju u kojoj mjeri javnost smatra Hrvatsku radioteleviziju vjerodostojnom. Da li ono što gledamo u hrvatskom, "Dnevniku" Hrvatske radiotelevizije vjerodostojno? Jer čuo sam tumačenje, pa to je najgledanija emisija, ljudi je gledaju i vjeruju, ali to nema veze sa vjerodostojnošću. Postotak gledanosti "Dnevnika" Hrvatske radiotelevizije ni na koji način ne govori o tome da je to npr. vjerodostojna emisija. Sloboda istraživačkog novinarstva temelj je podizanja javne svijesti npr. o štetnosti korupcije i važnosti njezinog suzbijanja. Javna televizija bi upravo trebala raditi u tom smjeru, ali kao što sam već rekao na Hrvatskoj radioteleviziji nema pravog istraživačkog novinarstva. Nema, jer nije dozvoljeno da ga bude. Često se pitamo što mi kao političari možemo ponuditi novinarima. Pa moramo im ponuditi ovaj Sabor i ovo Programsko vijeće da rade svoj posao neovisno, bez autocenzure i bez pritisaka. Dakle svrha medija je da osim zabave informiraju, poučavaju i potiču javnost, te da nadziru one koji imaju moć u društvu. A Hrvatsko novinarsko društvo već dulje upozorava na pad profesionalizma u svim medijima, pa tako i na Hrvatskoj radioteleviziji, te smo mogli pročitati njihov apel protiv, znači apel za profesiju za javnost, a protiv cenzure, jer sadašnji trend izbjegavanja bitnih tema, forsiranja zabave, spektakla, dominacije crne kronike, izmišljanja i proizvodnje celebritija, u konačnici rezultiraju bijegom od novinarstva, cenzurom i autocenzurom. Zato se moglo dogoditi da urednici jedne središnje informativne emisije na HRT-u pitaju koliko kandidata ide u drugi izborni krug, svi kompetentni stručnjaci bježe od izbornih emisija, a većina kompetentnih novinara na HRT-u se ne bavi kompetentnim temama. Donosi se etički kodeks koji ne služi zaštiti novinara, nego služi zaštiti uprave, a kad je riječ o korupciji Programsko vijeće je jako dobro detektiralo probleme. I ja sam jako zadovoljan sa njihovim zaključcima koji se ovdje navode. Jer Hrvatska radiotelevizija nema samo ulogu da poučava javnost i potiče ih na borbu protiv korupcije, nego se mora boriti protiv korupcije na samoj televiziji. Vrlo je zanimljiv ovaj odlomak koji ću citirati, iako je na HTV-u raspon tema, ali emisija informativnog programa u kojima se obrađuju problemi korupcije je velik, više je članova Vijeća HRT-a u različitim prigodama upozoravalo na problem zaostajanja HRT-a u otvaranju tema korupcije u javnosti kao na izostanak njihovog sustavnog praćenja što je povezano i s nadalje manjkavim radnim uvjetima za visoko, profesionalno, istraživačko novinarstvo na HRT-u koje bi trebalo postati jedan od glavnih zadataka javne televizije, ovo je ključni pasus. Dakle, zadatak je ovog Sabora, zadatak je ovog programskog Vijeća da osiguraju da na Hrvatskoj radioteleviziji postoji odsjek, odjel ne znam kako će se zvati, redakcija istraživačkog novinarstva, ali ja se pitam kako se uopće mogu provesti ovi zaključci koji se tiču upravo istraživačkog novinarstva kada je na 2 sjednice koje su bile posvećene temi korupcije u medijima upravo vezano za Hrvatsku radioteleviziju dogodilo se da na prvoj novinar koji je rekao da na Hrvatskoj radioteleviziji postoji korupcija praktično dobije suspenziju i nakon toga više nije došao na drugu sjednicu jer mu je rečeno da ne smije govoriti o tome, radi se o novinaru Aleksandru Stankoviću, i drugi put glavna urednica, dakle ključna osoba za informativni program je rekla da na Hrvatskoj radioteleviziji, možete provjeriti u fonogramu, neće biti istraživačkog novinarstva jer je to za nju isljednički odjel. Dakle, kako će se onda provesti ovi zaključci programskog Vijeća kad ne postoji klima za provođenje onoga što su oni sami zapisali. Prema tome postoji još puno toga što je potrebno učiniti da Hrvatska radiotelevizija zaista radi svoj posao, a to je posao koji ima zadatak da vas podsjetim da poučavaju, potiču javnost i nadziru one koji imaju moć u društvu bez obzira da li to bili HDZ-ovci ili SDP-ovci gospodine Markovinoviću. Hvala lijepo.
Hvala. 2 ispravka. Jedan gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović.
Pa evo moram kolega je u nekoliko rečenica prvih rekao, veli: "da ovo nema veze sa temom". Nije točno, ja sam govorio o selektivnosti programa. Selektivnosti onoga što urednici rade. Prema tome jedno prikazuju drugo ne. Prema tome to je netočno. Drugo, da smo pomiješali kruške i jabuke. Ma nismo, nismo, znamo što govorimo i imamo za to sigurno i dokaze, ali kolega to vi često radite jer kao predsjednik Nacionalnog vijeća za suzbijanje korupcije govorite o radu Vijeća i na kraju zadnja rečenica vam je treba smijeniti Vladu. Ma kojim pravom kao predsjednik? Molim recite, ja osobno mislim da je član stranke ovo, ali koristite, zloupotrebljavate svoj položaj predsjednika Vijeća sigurno.
Boris Matković, gospodin zastupnik. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Evo ja bih ispravio netočan navod kolege Jovanovića o tome da sam se ja nadovezao na neistine kolege Markovinovića, da smo mi pomiješali kruške i jabuke. Zapravo to nije točno. Vi očito niste slušali o čemu sam ja govorio kolega Jovanoviću, što vi obično s lijeve strane ne radite jer vi slušate samo sebe. Ja sam govorio o tome koliko se vremena posvećuje određenoj temi, određenom sadržaju, odnosno govorio sam o tome da li se podjednako određena tema ili sadržaj prikazuje? Da ne ponavljam sad temu o kojoj sam govorio. I drugo, istina je kolega Jovanoviću da je zapravo tragično da jedan saborski zastupnik uporabljuje izričaj koji ste vi uporabili ovdje prema nama kao svojim kolegama, riječ gađenje nije dostojna jednog saborskog zastupnika u ovom najvišem Domu. … [[Upadica se ne čuje.]] Da znam da je dostojno vama sve [[Upadica: ja sam vam rekao u lice.]] /Upadica: treba se samo spustiti na taj nivo.
Mir. Gospodin zastupnik Zoran Vinković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ja neću sada o kamionima, putnim troškovima, zahvaljujem HTV-u na praćenju, možete se vi smijati, ali zahvaljujem HTV-u na praćenju toga. Mislim da bi bilo dobro da je ovdje i ravnatelj Hrvatske radiotelevizije s obzirom da je ovo i rasprava koja je usmjerena na rad Hrvatske televizije. Ja ovaj izvještaj mogu uvjetno prihvatiti isključivo kao jedan način potpore u cilju da se promijeni uopće način djelovanja Hrvatske radiotelevizije. Ja bi više o ovim, u ovoj svojoj raspravi, o javnim sadržajima na Hrvatskoj radioteleviziji, odnosno na HTV-u jer radi se o televiziji za koju svi građani plaćaju pretplatu koja je u ovom trenutku za mnoge izrazito velika. Pa tako evo na području grada Đakova i Đakovštine mjesečno se skupi gotovo 3 i pol milijuna kuna od pretplate koja ide za rad HTV-a za nekoliko tisuća zaposlenih, honoraraca itd. A u vremenu dakle grad Đakovo i Slavonija već evo 44-tu godinu dakle, nagodinu će biti održani 44-ti Đakovački vezovi. Evo ove 44 godine u vremenu tamo socijalizma, samo jednom tadašnja televizija Zagreb snimila povorku koja ide nedjeljom, prvog punog vikenda u mjesecu srpnju, za vrijeme od 1990. do 2001. dakle, dok je u gradu Đakovu, a to zna gospodin Šeks bio HDZ na vlasti također jednom i sada ovih 8 godina 2 puta. Smatram da je to, s obzirom dakle i na ovih 3 i pol milijuna kuna, ali i s obzirom na cjelokupni program koji se odvija za vrijeme "Đakovačkih vezova", a ja mislim da ne treba vas sve podsjećati da je to jedna od najvećih kulturnih manifestacija u Hrvatskoj, da je potpuno nelogično da se za vrijeme tih "Đakovačkih vezova" cjelokupne ekipe HTV-a su preseljene na naš Jadran gdje snimaju, evo prošle godine su snimili 5 dječaka kako skaču u ono "Modro jezero" i to je bilo 5-minutna reportaža u prvom odnosno centralnom "Dnevniku" HTV-a dok niti jedna slika sa "Đakovačkih vezova" nije prošla kroz centralni "Dnevnik". Da ne govorim, dakle u programima koji su izuzetno kvalitetni, radi se o programu svečanog otvaranja vezova pred Đakovačkom i Strossmayerovom katedralom koja je petkom, dakle počinje u 21 sat navečer, kada na 2. programu Hrvatske televizije imate neku stranu seriju koja je vjerojatno skupo plaćena, ovdje je potrebno samo staviti 3 kamere i prenositi uživo to događanje u Đakovu. Radi se također i o nedjeljnoj povorci u kojoj sudjeluje preko 70-ak KUD-a, preko 4 tisuće sudionika. To je eto u ovih 8 godina prenošeno samo 2 puta. I na kraju tu je svakako i program, dakle mimo nastupa KUD-ova tamo u Strossmayerovom parku jer radi se o međunarodnoj smotri folklora, tu je svakako izbor najboljeg nošenog ruha koji po svemu odskače i od sličnih programa na "Vinkovačkim jesenima" koji se prenose ali radi se dakle o jeseni, kada svi djelatnici više i nema ništa zanimljivo na Jadranu. Ne želim uspoređivati niti jednu ovu manifestaciju, niti jeseni, niti vezove, ali smatram da vezovi upravo u programu javne televizije moraju imati svoj status i da se ne može desiti da svake godine, bio ja gradonačelnik ili bio netko drugi, upućuje pismene pozive za sastanak da se omogući prijenos Đakovačih vezova na HTV-u. da ne spominjem i najveći propust HTV-a koji se desio 2003. godine prilikom posjete Svetog oca Ivana Pavla II, četvorima hrvatskim gradovima, gdje je jedino slika izravno nije išla iz Đakova, pa čak ni onaj šokački šešir na glavi Ivana Pavla II, HTV nema u svom programu snimljen. Evo pa ja bih zamolio i predsjednika programskog vijeća isto tako i sve odgovorne na Hrvatskoj televiziji, da konačno shvate da su Vezovi svih ovih 44 godine sačuvali svu tradiciju. A evo ovih dana je i jedno društvo, odnosno jedan običaj Gorjanskih ljelja proglašenim nematerijalnim dobrom. Nešto bih rekao i ovom programu, dakle ovo je moj apel koji je upućen i ja mogu reći da smo i službeno i glavnim urednicima isto tako i direktoru televizije uputili zahtjev konačno da se dugoročno napravi jedan partnerski odnos i sa gradom Đakovom isto tako i sa tom jednom od kulturnih manifestacija u Hrvatskoj. Za kraj, nešto bih rekao i o Thompsonu koja sada moja lijeva, odnosno desna strana nešto govori. On je četiri puta bio u Đakovu za vrijeme dok sam ja bio gradonačelnik, veći je problem ne ono što on pjeva. Ja znam da se vama sviđa stih "nemoj ići lijevo, nego skreni desno", ali pjeva on i o izdaji i o Judinim škudama itd. Ali je veći problem ono što se dešava krajem koncerta, odnosno izvan onoga što tu. Tu se normalno ograđujem od nikada dokazanog pjevanja Jasenovac ili Stara Gradiška jel nije dokazano da je on to upravo pjevao. Inače, mislim da bi svi trebali preslušati pa onda pričati o tome. Čovjek pjeva o vjeri, ljubavi i domovini. Toliko od mene. Hvala.
Hvala. Replika, gospođa zastupnica Suzana bilić-Vardić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Pa evo replicirat ću kolegi Vinkoviću, jer dolazimo iz istog kraja iz Slavonije. Kolega Vinković pohvaljujem ovo što ste kao gradonačelnik svoga grada rekli za kulturnu manifestaciju Đakovački vezovi. Pa sam htjela replicirati i iskoristiti ovu priliku i spomenuti Slavonski Brod i ne poželjeti vama, jer znam da vi imate prekrasan park i da su Đakovački vezovi kada se prenose lijepo mislim i za publiku i za izvođače, a i za nas gledatelje Hrvatske televizije, bude lijep program, da vam se ne dogodi ono što se dogodilo u gradu Slavonskome Brodu kada su ove godine konačno dobili direktan prijenos Brodskoga kola, inače najstarije kulturne manifestacije. Da kolega provjerite. I dobili su termin u podne, dakle u vrijeme ručka, kada je manifestaciju u Brodskoj tvrđavi gledalo 15 gledatelja, jer zbog vrućine i mogućnosti nikakvoga drveća i nikakvoga hlada, naprosto ljudi u tome vremenu nisu mogli doći. Ne želim da se to vama dogodi, jer znam da imate boje uvjete nego mi u Brodu, a preporuka isto Programskom vijeću HRT-a da povedu računa o prijenosima i uvjetovanju u kojem to programu televizija da je organizatorima prostor, kako bi ipak svi gradovi i krajevi koji imaju vrijedne kulturne manifestacije koji na kraju krajeva primaju potporu Ministarstva kulture Republike Hrvatske, znači visoko su rangirane, da imaju dostojan prijenos u programima Hrvatske televizije. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku gospodin zastupnik Zoran Vinković.
Ja bih se složio s kolegicom iako ovo nije bila replika na moje izlaganje, ali kažem još jednom bih upravo apelirao i na programsko vijeće ali isto tako na odgovorne na HTV-u da konačno shvate i jednu stvar da je upravo Slavonija i najviše dala i u Domovinskom ratu zajedno sa svim ostalim krajevima u Republici Hrvatskoj i da je konačno došlo vrijeme da jednostavno to mora biti dio programa javne televizije, a da na taj program nikako ne mogu utjecati bilo koje političke veze, odnosno da se za jednu takvu stvar ne bi više trebale niti političke veze tražiti, niti obijati pragovi HTV-a. Što se tiče Brodskog kola, činjenica je da su godinu dana starije od Vezova. Nažalost Brod nije tako lijep grad kao Đakovo i nema takve uvjete za snimanje ovih cjelokupnih programa, isto kao ni Vinkovci.
Ja mislim da bi trebalo Đakovače vezove, Vinkovačke jeseni, Osječko ljeto, Miholjačko ljeto, ljeto Vlapovačko, Zlatne žice Slavonije, ali velik Podravine, Črnkovci, Iločka berba grožđa. I na kraju gospodin zastupnik Antun Vujić. Izvolite.
Pa baš se pitam gospodine potpredsjedniče, trebali li uopće, da treba nakon Andore i Ukrajine mirno ići spavati. Nagalamili smo se, ništa nismo riješili. Ali ću vam reći nešto u kojem ambijentu mi djelujemo. Točno u onom koji nam je propisano. tako da svi ovi koji dižu palice znaju jednu stvar. Smatra se najneuspjelijim demokracijama u posttranzicijskim zemljama upravo ove koje se nisu odlijepile od ranih devedesetih godina i od primordijalnog sukoba kao glavnog sukoba u politici kojim se rješava ovaj trenutak. Ovo je isto tako gospodine predsjedniče nešto što ste vi trebali prekinuti jer ovdje se nije pričalo već zadnjih pola sata o televiziji.
Ne mogu ja prekidati, nisam ja za prekidanje. ... [[Upadica se ne čuje.]]
... [[Govornik je naknadno uključen, ne čuje se.]] u Poslovniku da se trebamo držati teme koliko toliko.
Ja sam demokrat i ne mogu ja prekidati, nije demokratski.
Dobro, nadam se da nećete ni mene. Mene ste inače nekoliko puta u našim prijateljskim inače odnosima prekinuli. Mogu li početi? Ovako, ova tema ima jedno četiri teme i nemoguće je pričati o svim temama. ... [[Upadica se ne čuje.]] Svaka za sebe bi trebala vjerojatno i nekakve ekspertize, možda čak i složenije ekspertize od ovih koje su dane ali dakako da ovaj izvještaj i ja podržavam prvo zato što je on kritički izvještaj. Često ljudi misle da ukoliko podržavaju nešto što dolazi s televizije da su onda podržali i sve gluposti na televiziji. Ne, ovaj kritički izvještaj ja ga podržavam upravo u kritičkom aspektu a podržao bih ga još više da je bio još kritičniji. Ono što ću izdvojiti kao glavni problem po mome mišljenju danas na televiziji nije sada analiza ovakvog ili onakvog stanja u smislu pluseva ili minusa nego zapravo jednog glavnog problema. Činjenica je da se televizija odlijepila od one prve stranačke televizije, zatim od stranačke televizije, zatim se odlijepila i od politike kao od politike i stvoreni su uvjeti u novom zakonu za nešto što je zapravo ostalo još neistraženo i što sada pokazuje određene svoje defekte. Ostavljeno je prostora za to što smo se svi i nadali i što bi i željeli a to je da televizija bude autonomna. Autonomna televizija posvjedočena je karakterom Programskog vijeća HRT-a, načinom njegova izbora i distancom koju televizija ima preko toga vijeća od Sabora. To vijeće Saboru nešto da tako kažem izvještava ga, ono mu daje izvještaj. Međutim, čak niti odbijanje izvještaja od strane ovoga Sabora o ovome vašem vijeću ne bi značilo ništa zapravo pod televizijom. To je jedan dakle poseban ekvilibrij koji se ustanovio na koji način da održimo televiziju kao javnu televiziju da ne bi bila niti stranačka od jedan put od jedne strane, drugi puta od druge, pa da ne bi čak bila niti politička nego da bi bila nezavisna. Ono što u tom zakonu nismo mogli napraviti i što izgleda nitko ne može napraviti a to je kako učiniti da i ljudi budu takvi pa da koriste da tako kažem bolje elemente zakona a ne one lošije. I danas je na televiziji glavni problem po meni kako zaštititi televiziju u autonomnosti od one autonomnosti koja uključuje i samu sebe. Autonomnost od shvaćanja televizije kao grupnog vlasništva ove ili one grupe, ove ili one klike, ovoga ili onoga segmenta itd. Mi to još nismo naučili. Imali smo problem sa prošlim vijećem, sa prošlim Programskim vijećem koje je shvatio da budući da ono sada nije više ni od koje stranke, ... [[Govornik se ne razumije.]] da će oni formirati stranku a sa ovim drugim Programskim vijećem nemamo još da tako kažem iskazan taj odnos ili nekakav drugi problem ali evo čujemo i gospodina Popijača da je i on bio zainteresiran za neke promjene. Čuje se, dakle govori se o tome da programsko vijeće nema neke ingerencije, da nema još neke dodatne ingerencije pa onda niti neke moći itd. Ja bih bio za to da se ozbiljno razmotri pitanje na koji način pomoći Programskom vijeću da ostvari svoju ulogu ali ona bi morala se shvatiti prvenstveno kao uloga koja bi podupirala tu televiziju ne na način da Programsko vijeće bude nadvijeće nad televizijom nego da u ekvilibriju prvo afirmacije profesionalnosti te televizije, odgovornosti urednika kao urednika, odgovornosti novinara se stvori ambijent u kojem da tako kažem može ona biti zaštićena i od grupnih unutar interesa i sukoba o kojima stalno čujemo i čujemo i po novinama, od unutarnjih napada koji postaju dio javnosti tako da se o toj televiziji skoro više čuje u forumima gdje jedni druge napadaju izvan te televizije nego vjerojatno što se neke stvari rješavaju na televiziji itd. Mi imamo permanentno različite vrste informacija. Imam ih i ja i vjerojatno svatko od nas. Nema toga koji nije u nekom trenutku odnosa sa nekim iz televizije ili sa nekim ... [[Govornik se ne razumije.]] televizije nije čuo nevjerojatne stvari tko je sve ukrao novce, koje su sve kakve grupe, što je sve napravljeno, što nije napravljeno. Međutim, mi ništa od toga nemamo da bismo mogli stvarno ustanoviti je li to tako ili nije tako. Već se godinama ne radi nešto što bi se trebalo raditi, ne analiza istraživačkog novinarstva, to je jedna posebna tema o kojoj se ovdje malo naivno govori što to znači ali nešto drugo stvarna analiza pristranosti. Mi nemamo stvarnu analizu nekorektnosti i vjerojatno mislim da ništa ne smeta ovome vijeću i da to bi moglo učiniti da naruči od nezavisnih da tako kažem nekih agencija ili već onih koji se time bave ovakve vrste istraživanja. To bi zapravo bilo omogućeno da mislim dobijemo nekakva značenja u vezi stvarnog napretka. Pitanje hrvatskog jezika na ovaj način ostaje apstraktno pitanje, pitanje koje se ovdje definira kao objektivno informiranje a ostaje apstraktno. Jednome je jedno a drugome je drugo objektivno informiranje. Međutim, mi nemamo nekih stvari koje mogu biti izvedene tako da mogu biti gotovo egzaktno postavljene. Prema tome, kako se nekada govorilo i u ovom Saboru govori tijela, poruke, podrugivanje, nekorektnost prema sugovorniku pojedinih voditelja to su sve elementi koji se vrlo lako dadu utvrditi da predstavljaju određenu da tako kažem mimikriju političkih ili drugih opcija i to se može naručiti i to se može jednostavno utvrditi. Ovdje imamo još jedan poseban fenomen. Zašto sam ja uvijek, uvijek sam u ambivalentnoj situaciji kada hoću biti krajnje kritičan što bih želio biti vis a vis televizije? Ova javna televizija to je jedini javni medij u ovoj Hrvatskoj, jedini javni medij od da tako kažem većega interesa koji nije privatan i koji ne odražava potpuno privatne interese. Dio napada na televiziju ide i kao dio napada privatnih medija na to što je ona javna televizija. Pitanje istraživačkog, tzv. istraživačkog novinarstva je sastavni dio toga pitanja gdje se pojam istraživačkog novinarstva zapravo vrlo često sastoji kroz narudžbu istraživačkog novinarstva od onih koji vladaju kojekakvim medijskim konzorcijama da bi se dobila ova ili ona istina. Ali kada dođe Appelt i otkrije koji su sve pokušaji učinjeni pa tamo ti isti mediji to nisu dali, onda ne postavlja se pitanje kako to da u toj i toj medijskoj, novinskoj kući se vrši cenzura i da nema slobode istraživačkog novinarstva. Ali ti isti mediji, te iste kuće druge, privatne, stalno i permanentno optužuju javnu televiziju da nema istraživačkog novinarstva. Ako bi bilo tako, možda bi bilo bolje da ga i nema. Imamo problem, on je stvaran problem. Kada se razgrnu ovi problemi koji su problemi sjećanja i problemi mislim primodijalne mržnje koji su … [[Govornik se ne razumije.]] stvarnoga Balkana pa je ovaj Sabor nažalost balkanskiji nego mnogi drugi sabori koji su možda i istočno od nas. Kad se dakle razgrnu ti problemi, onda ovdje ostaje novi problem, kako dakle nešto što je zaštićeno od političkoga pritiska, gdje se politički pritisak često javlja zapravo kao želja pojedinih novinara ili pojedinih da tako kažem grupa na pojedinoj televiziji da se svide nekom od političara, jer i takve informacije imamo, čak više takvih nego direktnih pritisaka. Tako da dakle kada se oslobodila televizija političkog pritiska tako da se očuva da ono što je javno u toj televiziji, da ono što je autonomno u toj televiziji ne bude podvedeno pod parcijalne pritiske pojedinih grupa na samoj televiziji koje dominiraju, koje međusobno jedna drugu optužuju u drugim medijima i gdje se ne mogu raščistiti elementarne stvari. To je jedan vrlo neugodan i vrlo težak zadatak koji je pred ovim vijećem i ja bih rekao da je to zadatak nekakve nove faze, ako možemo tako reći, utemeljenja javne televizije i njenoga očuvanja. Možda bi se moglo naći načina, moglo bi se naći i institucionalnog načina, lako moguće da je i ovaj zakon pojedinačno očuvao televiziju u jednom periodu da bi ga sada trebalo u nekim stvarima mijenjati, korigirati i popraviti, ali ja samo govorim što je smjer mogao biti. Taj smjer bi mogao biti samo sada ta jedna nova kvaliteta da se televizija koja se očuvala od politike očuva i od privatnih interesa, da se očuva od svojih unutarnjih grupnih interesa kao oblika zapravo koji danas po mom mišljenju u najvećoj mjeri čine javnu televiziju manje javnom. Hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavak sutra u 9,30 sa temom Prijedlog strategije energetskog razvoja Republike Hrvatske itd. prema dnevnom redu. Drugo. Izvješće o napretku kulture govora, potpunog i objektivnog informiranja razvitka javnih sadržaja u ostvarivanju programa javne televizije, te otklanjanju pogovora o mogućoj korupciji unutar HRT. Podnositelj Programsko vijeće HRT-a. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. "Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela i Vlade Republike Hrvatske, dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se izvješće o napretku kulture govora, potpunog i objektivnog informiranja razvitka javnih sadržaja u ostvarivanju programa javne televizije, te otklanjanju pogovora o mogućoj korupciji unutar HRT". Molim uključimo se, molim glasovati. Rezultat? Sa 96 glasova za i dva suzdržana, donesen je predloženi zaključak. Odbor za informiranje, informatizaciju i medije i Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, predlaže Hrvatskom saboru donošenje zaključka koji glasi: "Obvezuje se Programsko vijeće HRT-a da podnese godišnje izvješće za 2009. godinu, sa posebnim osvrtom na ocjenu stanja, odnosno napretka u području socijalne, vjerske i nacionalne tolerancije u televizijskim i radijskim programima Hrvatske radio-televizije". Dajem na glasovanje ovaj zaključak dvaju saborskih odbora. Molim uključimo se, molim glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je sa 99 glasova i jednim suzdržan, donesen predloženi zaključak. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina predlaže Hrvatskom saboru donošenje zaključka koji glasi: "Zadužuje se Programsko vijeće HRT-a da pripremi šest mjesečno izvješće o napretku kulture govora i otvaranju pogovora o mogućoj korupciji unutar HRT-a za razdoblje od lipnja do kraja 2009. godine, sukladno primjedbama i prijedlozima iznesenim u raspravi". Dajem na glasovanje ovaj zaključak odbora. Molim uključimo se, molim glasovati. Rezultat? Jednoglasno sa 97 glasova za, donesen je predloženi zaključak. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina predložio je Hrvatskom saboru donošenje još jednog zaključka koji glasi: "Zadužuje se Programsko vijeće HRT-a da prilikom podnošenja godišnjeg izvješća za 2009. godinu Odbor izvijesti o ostvarivanju obveza HRT-a utvrđenih člankom 18. Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina, Europskom poveljom o regionalnim i manjinskim jezicima i preporukama Odbora ministara Vijeća Europe o pripremi i emitiranju emisija na jezicima nacionalnih manjina." Dajem na glasovanje ovaj zaključak odbora. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. Sa 98 glasova za, 1 suzdržanim donesen je predloženi zaključak. Odbor za obitelj, mladež i šport predložio je Hrvatskom saboru zaključak koji glasi: "Zadužuje se Programsko vijeće HRT-a da sukladno zakonskim obvezama utječe na programe javnog sadržaja, osobito na one koji imaju naglašenu informativno-obrazovnu funkciju usmjerenu na djecu i mladima da se emitiraju u terminima prilagođenim za djecu i mladima i da se povećaju ciljane najave tih emisija." Molim uključimo. Možemo glasovati. Rezultat. Jednoglasno, sa 100 glasova donesen predloženi zaključak. Odbor za obitelj, mladež i šport predložio je Hrvatskom saboru zaključak koji glasi: "Zadužuje se Programsko vijeće HRT-a da sukladno zakonskim ovlastima utječe na sadržaj sportskog programa HTV-a kako bi se osigurala veća odgojno-obrazovna funkcija tog programa." Dajem na glasovanje ovaj zaključak odbora. Molim uključimo se. Molim glasovati. Rezultat. Jednoglasno, sa 101 glasom, prihvaćen predloženi zaključak. Odbor za obitelj, mladež i šport predložio je Hrvatskom saboru još jedan zaključak koji glasi: "Predlaže se Programskom vijeću HRT-a da sukladno zakonskim ovlastima razmotri sadržaj pojedinih reklama koje se emitiraju na HTV-u i njihov mogući štetan utjecaj na ponašanje i razvoj djece i mladih." Dajem na glasovanje ovaj zaključak odbora. Molim uključimo se. Glasujmo. Rezultat. Sa 99 glasova za i 2 suzdržana donesen predloženi zaključak.