Gospođe i gospodo zastupnici. Otvaram 26. sjednicu Hrvatskog sabora i sve vas srdačno pozdravljam. Svim Antunima čestitam imendam. Pozdravljam predsjednika Vlade doktora Ivu Sanadera i nazočne članove Vlade, potpredsjednicu i potpredsjednike. Zapisnik 25. sjednice primili ste na sjednici. Ima li primjedbi na zapisnik? Nema. Utvrđujem da smo prihvatili zapisnik kako je predložen. Prelazimo na utvrđivanje dnevnog reda sjednice. Uz poziv za sjednicu primili ste i prijedlog dnevnog reda. Na sjednici vam je predložen konačni prijedlog dnevnog reda. U konačni prijedlog dnevnog reda uvrstio sam dvije nove točke i to: Prijedlog zakona o potvrđivanju Konvencije Vijeća Europe o suzbijanju trgovine ljudima s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak. I drugo, Prijedlog zakona o lijekovima s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, P.Z.E. broj 704. Članak 204., 205. Poslovnika određuje da se najprije odlučuje o prijedlogu da se pojedini zakon donese po hitnom postupku. U konačnom prijedlogu dnevnog reda po točkama od 4. do 12., po točkama 14. i 15., po točkama 20. i 21. i po točkama 36. i 37. navedeni su zakoni za koje se predlaže donošenje po hitnom postupku. To su: 1. Prijedlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumijevanju između Republike Hrvatske i Europske zajednice, o sudjelovanju Republike Hrvatske u programu kulture 2007. do 2013., hitni postupak. 2. Prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između vlada Republike Hrvatske i Vlade Ruske federacije o reguliranju obveza bivšeg SSSR-a o obračunima vezanim uz robnu razmjenu između bivšeg SSSR-a i bivše SFRJ s Konačnim prijedlogom zakona. 3. Prijedlog zakona o strancima, P.Z.E. 4. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o autorskom pravu i srodnim pravima, P.Z.E. 5. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o oznakama zemljopisnog podrijetla i oznakama izvornosti proizvoda i usluga s Konačnim prijedlogom zakona, P.Z.E. 6. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti topografija, poluvodičkih proizvoda, P.Z.E. 7. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o patentu, P.Z.E. 8. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o industrijskom dizajnu, P.Z.E. 9. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o žigu, P.Z.E. 10. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o boravišnoj pristojbi, P.Z.E. 11. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Pomorskog zakonika, hitni postupak. 12. Prijedlog zakona o potvrđivanju Konvencije Vijeća Europe o suzbijanju trgovine ljudima. 13. Prijedlog zakona o lijekovima, P.Z.E. 14. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti, predlagatelj Klub zastupnika PGS-a, SBHS-a i MDS-a, hitni postupak. I 15. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti. Predlagatelj Klub zastupnika SDP-a, hitni postupak. Napominjem da zakoni navedeni u konačnom prijedlogu dnevnog reda po točkama od 6. do 12., pod točkom 14. i pod točkom 21. nose oznaku P.Z.E. pa o primjeni hitnog postupka sukladno članku 161. Poslovnika ne glasujemo. To su: Prijedlog zakona o strancima, Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o autorskom pravu i srodnim pravima, Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o oznakama zemljopisnog podrijetla i oznakama izvornosti proizvoda i usluga. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti topografija, poluvodičkih proizvoda. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o patentu. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o industrijskom dizajnu. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o žigu, Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o boravišnoj pristojbi. I Prijedlog zakona o lijekovima. Ima li tko od zastupnika primjedbi na primjenu hitnog postupka kod donošenja ostalih predloženih zakona? … [[Upadica se ne razumije.]] Zastupnik Mario Zubović.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Klub, Klub HDZ-a protivi se hitnom postupku po točki 36. i točki 37. Na temelju članka 205., stavka 1. Poslovnika Hrvatskog sabora Klub zastupnika HDZ-a protivi se donošenju po hitnom postupku Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti s Konačnim prijedlogom zakona P.Z. broj 651, predlagatelj Klub zastupnika PGS-a, SBHS-a i NDS-a. … [[Upadica se ne razumije.]] I po točki 37. na, isto tako na temelju članka 205., stavak 1. Poslovnika Hrvatskog sabora Klub zastupnika HDZ-a protivi se donošenju po hitnom postupku Prijedloga zakona o izmjenama i dopuni Zakona o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti s Konačnim prijedlogom zakona P.Z. 664. Predlagatelj Klub zastupnika SDP-a. Hvala lijepo. … [[Upadica se ne razumije.]]
Hvala. Mir! Što je sa sustavom za glasovanje? Nešto nije u redu sa kompjutorom, a nešto neće biti u redu s onima koji su odgovorni za kompjutor. To je baš sada ovako, to je kontrolirano nadzirano ili i, i upravo sad baš jel'? Da, da. Vrlo vješti ovi koji to rade. Morat ćemo glasovati sa, na ručni način kod primjene hitnog postupka. Prvo, tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o potvrđivanju memoranduma o razumijevanju između Republike Hrvatske i Europske zajednice o sudjelovanju Republike Hrvatske u programu kultura od 2007. do 2013. godine? Hvala. Protiv? Dobro. Gdje su ti majstori? Sa 94 jednoglasno prihvaćen hitni postupak. Drugo, tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Ruske federacije o reguliranju obveza bivšeg SSSR-a po obračunima vezanim uz robne razmjene između bivšeg SSSR-a i bivše SFRJ? Hvala. Protiv? Sa 95 uvršten jednoglasno u hitni postupak. Treće, tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o izmjenama i dopunama Pomorskog zakonika? Hvala. Protiv? Sa 95 i ovaj je zakon uvršten po hitnom postupku. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o potvrđivanju Konvencije Vijeća Europe o suzbijanju trgovanja ljudima? Hvala. Protiv? Sa 96 jednoglasno. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti? To je ovaj Prijedlog zakona gdje je Klub zastupnika HDZ-a stavio prigovor na hitnost postupka. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja tog zakona? Hvala. Protiv? Rezultat? 70 protiv, 26 za. Dakle ide u redovitu proceduru. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti koji je predložio Klub zastupnika PGS-a, SBHS-a i MDS-a gdje je također stavljen prigovor na hitni postupka. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja ovog Prijedloga zakona? Hvala. Protiv? 67 protiv, 28 za. Dakle ide u redoviti postupak. Pisani prigovor na dnevni red predložili su zastupnici, Klub zastupnika HSU-a i poštovani zastupnik Slaven Letica. Klub zastupnika HSU-a podnio je pisani prigovor na dnevni red koji sam predložio uz poziv za sjednicu i taj pisani prigovor je podnio 11. lipnja. Klub zastupnika HSU-a upućuje prigovor zbog toga što u Prijedlog dnevnog reda ove sjednice nisu uvrštena dva prijedloga zakona koja su uputili u saborsku proceduru 8. svibnja ove godine. I to Prijedlog zakona o izvanrednim usklađivanju mirovina u funkciju izjednačavanja prava korisnika tih mirovina umirovljenih nakon i prije 1. srpnja '98. godine. I Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskog osiguranju. Prigovor nije opravdan jer prijedlog dnevnog reda uputio sam zastupnicima 4. lipnja ove godine, a sukladno članku 203. stavak 2. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prijedlog dnevnog reda koji se šalje uz poziv predsjednik Sabora unosi sve teme koje su upućene u postupak u roku od 30 dana kad se radi o prijedlogu zakona, odnosno 15 dana kad se radi o konačnom prijedlogu zakona ili drugom aktu. Iz navedenih datuma i citirane odredbe Poslovnika razvidno je da prigovor nije opravdan i da ne postoje poslovničke pretpostavke da se navedene točke uvrste u dnevni red, jel. 4. lipanj. Ja ću ta dva prijedloga zakona tijekom ove sjednice uvrstiti u dnevni red, iako ne postoji obveza za uvrštavanje u dnevni red. Ali će biti tijekom ove sjednice uvrštene u dnevni red, jer to ja kao predsjednik Sabora mogu uputiti. Izvolite, zastupnik Hrelja.
Gospodine predsjedniče bez obzira na vašu dobru namjeru da to uvrstite u dnevni red ja ne bih volio da se tumačenjem stavka 2. članka 203. Poslovnika Hrvatskog sabora nekoga postavlja u bolji, a netko u gori položaj, odnosno u superiorno, odnosno inferiorni položaj. Jer nije slučaj da recimo prijedlozi Vlade čekaju 30 dana ako se upućuju u redovni postupak. Dakle barem to nismo imali takav slučaj da se striktno poštiva ovaj rok. Prema tome ja bih ipak u odnosu na ovaj naš prigovor molio očitovanje Odbora za Ustav, poslovnik i politički sustav. Hvala lijepo.
Dobro. Odbor za Ustav, poslovnik i politički sustav neka da svoje očitovanje. I sljedeći prigovor je na dnevni red je uložio poštovani zastupnik Slaven Letica. Naime, zastupnik Slaven Letica podnio je prigovor 11. lipnja zato što u prijedlog dnevnog reda ove sjednice nije uvrštena točka Prijedlog odluke o postavljanju spomen bisti uzoritog kardinala doktora Franje Kuharića i prvog predsjednika Republike Hrvatske doktora Franje Tuđmana u Hrvatskom saboru. Jučer na sjednici Predsjedništva Hrvatskog sabora, jer je ono jedino mjerodavno donositi ovakve odluke razmotrili smo ove inicijative zastupnika Slavena Letice i uputili svim klubovima u Hrvatskom saboru da se očituju na ove inicijative. Jer u dosadašnjoj praksi sve spomen biste koje su postavljene u Hrvatskom saboru, u predvorjima i u drugim dijelovima Sabora, a donešene su, ono se zvalo od strane svih klubova parlamentarnih stranaka i nakana nam je u predsjedništvu Sabora da klubovi zastupnika u jednom primjerenom roku dostave svoje očitovanje na ove inicijative i prijedloge zastupnika Letice i nakon primljenih tih inicijativa nastojat ćemo, onda ćemo donijeti na predsjedništvu i tu odluku. Bilo bi poželjno da se ta odluka donese ne preglasavanjem, nego da se to donese konsenzualno kao što je bilo i u pogledu svih dosadašnjih inicijativa i prijedloga za postavljanje spomen bisti u Hrvatskom saboru do sada. Pa prema tome, kada uskoro dođu prijedlozi i očitovanja od klubova onda će Predsjedništvo Sabora se sastati i donijeti odluku. Zastupnik Slaven Letica. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, izražavam zapravo zahvalnost na vašu spremnost da postignete konsenzus, međutim ako se ne dogodi da se postigne konsenzus ja vas najljepše molim da ipak se oko toga preglasava pa da se vidi tko je protiv postavljanja biste uzoritom kardinalu Franji Kuhariću i prvom hrvatskom predsjedniku dr. Franji Tuđmanu o kojem je njegov nasljednik na čelu HDZ-a nedavno govorio tako lijepo i uznosito dolje u Dalmatinskoj zagori. Znači jedno 15-tak dana nek se usaglašavaju, onda na dnevni red molim lijepo.
Dobro. Hvala lijepa. Drugih pisanih prigovora na dnevni red koji sam predložio uz poziv na sjednicu nije bilo te se dnevni red sukladno članku 203. stavak 4. Poslovnika smatra usvojenim i po uobičajenoj praksi je, predlažem ako se slažete da ne čitam cijeli dnevni red, nego samo da objavim da je utvrđen dnevni red onako kako sam ga predložio u Konačnom prijedlogu dnevnog reda uz ove dvije izmjene. Hvala. Dnevni red utvrđen. Dame i gospodo, sada bih radi ovoga primanja koje je kod predsjednika Republike povodom Dana državnosti prekinuli sjednicu. Sutra u 9 i 30 bi krenuli sa točkom 20. Prijedlog godišnjeg obračuna državnog proračuna Republike Hrvatske za 2006. godinu, pa Godišnje izvješće za 2006. godinu HANFE-a, pa Hrvatske narodne banke, pa HAMAG-a, ako stignemo, radili bi do 13 sati. Nakon toga bi bilo glasovanje o jednom dijelu raspravljenih točaka. Inače danas sam uvrstio u dnevni red sjednice, ove sjednice Prijedlog za pokretanje pitanja povjerenja Vladi Republike Hrvatske u cjelini koje je podnijelo 33 zastupnika i taj sam u skladu sa Poslovnikom prijedlog uputio odmah predsjedniku Vlade na očitovanje koje ima po Poslovniku pravo i obvezu da u roku od 8 dana dostavi svoje očitovanje na ovaj Prijedlog za pokretanje povjerenja Vladi u cjelini. A rasprava se ne može odvijati prije isteka sedam dana od dana podnošenja prijedloga, a mora se obaviti rasprava i donijeti odluka u roku do trideset dana od dana upućivanja prijedloga. Najvjerojatnije ćemo u drugoj polovici idućeg tjedna jel', imati i raspravu o pokretanju pitanja povjerenja Vlade. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, ne, nećemo … [[Govornik se ne razumije.]] možemo, trideset dana mora biti od današnjeg dana, jel'. Trideset dana. … [[Upadica se ne čuje]] Pa nemojte, zar bi vi imali srca da ostanete na izvanrednoj sjednici? … [[Upadica se ne čuje.]] Bi. Znam, ali to bi onda otežalo prikupljanje dovoljnog broja potpisa za donošenje namjeravane, priželjkivane odluke. … [[Upadica se ne čuje.]] Svi će… … [[Upadica se ne čuje.]] Dobro. Nastavak, prekidam sjednicu. Nastavak sutra u 9 i 30.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Prema članku 238.a. klub HDZ-a traži da se glasovanje provede dizanjem ruke. Hvala.
Dobro. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o izmjeni Zakona o porezu na dodanu vrijednost? Hvala. Protiv? Utvrđujem da je sa 86 glasova ovaj prijedlog zakona uvršten u dnevni red po hitnom postupku. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o obveznom zdravstvenom nadzoru radnika profesionalno izloženih azbestu? Hvala. Protiv? Također sa 86 ide u hitni postupak. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o uvjetima za stjecanja prava na starosnu mirovinu radnika profesionalno izloženih azbestu? Hvala. Protiv? Sa 85 ide u hitni postupak. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o uvjetima za stjecanja prava … … [[Upadica se ne čuje.]] To, da. Za obeštećenju radnika profesionalno izloženih azbestu? Da, hvala. Sa 84 uvršteno u dnevni red po hitnom postupku. Ima li tko od zastupnika primjedbi na uvrštenje u dnevni red ostalih predloženih točaka? Nema. Dopuna dnevnog reda je utvrđena.
Poštovane kolegice i kolege sada imamo Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi, drugo čitanje P.Z. br. 686, ali predlagatelja nemamo. Hoće li se pojaviti predlagatelj za socijalnu skrb? … [[Upadica se ne čuje.]] E onda bi morali preskočiti ovu točku s obzirom da nemamo ni predlagatelja ni predstavnika odbora, jer odbor nije završio, a slična je situacija i sa Zakonom o udomiteljstvu. Prema tome predlažem da sada prekinemo sjednicu nešto malo ranije nego što je to uobičajeno. Vidimo se sutra na istom mjestu u 9,30. Hvala vam lijepa na pažnji. Dobro se odmorite. Počinjemo sutra uobičajeno kak' se to kolokvijalno kaže, rebalansom državnog proračuna ili službeno točka glasi Prijedlog izmjena i dopuna Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2007. godinu, a onda znate sve ostale odluke o dopunama Financijskog plana Hrvatskih voda, Hrvatskih cesta itd. itd. Hvala vam lijepa. Odmorite se i pripremite za sutra.
Prekidam sjednicu. Nastavak sutra u 9 i 30 sa raspravom o Godišnjem izvješću o radu Državnih odvjetništava u 2006. godini. I nakon toga sa glasovanjem imamo preko 45, koliko točaka dnevnog reda raspravit, glasovat sutra. … [[Upadica se ne čuje.]] E pa, mi ćemo nastojati da bude glasovanje predviđeno za 13 sati, ali ćemo sutra nastojati da pomaknemo to malo naprijed je li, tako da… Prelazimo na glasovanje. Molim uključimo se. Molim zastupnice i zastupnike da uđu u dvoranu. Molim vas uđite u dvoranu. Kolegice i kolege! Molim vas uključujte se. Već koji sjedite… Rezultat? 80 imamo kvorum. Gospođe i gospodo zastupnici! Sukladno članku 204. stavak 2. Poslovnika predložit ću dopunu dnevnog reda 26. sjednice sljedećim točkama. 1. Prijedlog Zakona o kvaliteti zdravstvene zaštite sa konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, P.Z.E 2. Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti i spašavanju, hitni postupak, P.Z.E. 3. Prijedlog Zakona o Agenciji za regulaciju tržišta željezničkih usluga, hitni postupak, P.Z.E. 4. Prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma o primjeni članka 56. Konvencije o priznavanju europskih patenata, hitni postupak, P.Z.E. 5. Prijedlog Zakona o potvrđivanju Konvencije o priznavanju europskih patenata - Europska patentna konvencija i akta kojim se mijenja Konvencija o priznavanju europskih patenata - Europska patentna konvencija P.Z.E., hitni postupak, 6. Prijedlog Zakona o potvrđivanju instrumenta kojim se mijenja i dopunjuje Konvencija o uspostavljanju Europskog ureda za radio komunikacije, P.Z.E. 7. Prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za projekt modernizacije porezne uprave, hitni postupak, 8. Prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma između Europske zajednice za atomsku energiju i država nečlanica Europske unije o sudjelovanju potonjih u sustavu zajednice za radnu razmjenu i informacije u slučaju radiološke opasnosti, hitni postupak, 9. Prijedlog Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o željeznici, hitni postupak, 10. Prijedlog Zakona o ostvarivanju prava na pravnu pomoć, prvo čitanje, P.Z.E. 11. Prijedlog Zakona o računovodstvu, prvo čitanje, P.Z.E. 12. Prijedlog Zakona o preuzimanju dioničkih društava, prvo čitanje, P.Z.E. 13. Prijedlog Nacionalnog programa zaštite potrošača za razdoblje 2007. do 2008., Članak 205. Poslovnika određuje da se najprije odlučuje o prijedlogu da se pojedini zakon donese po hitnom postupku. Za donošenje po hitnim postupku predloženo je devet zakona. Od toga šest zakona nosi oznaku P.Z.E., pa o primjeni hitnog postupka sukladno članku 161. Poslovnika ne glasujemo o primjeni hitnog postupka. I to su: - Prijedlog Zakona o kvaliteti zdravstvene zaštite, - Prijedlog Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o zaštiti i spašavanju, - Prijedlog Zakona o Agenciji za regulaciju tržišta, željezničkih usluga, - Prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma o primjeni članka 65. Konvencije o priznavanju europskih patenata, - Prijedlog Zakona o potvrđivanju Konvencije o priznavanju europskih patenata, Europska patentna konvencija i akta kojim se mijenja Konvencija o priznavanju europskih patenata, - Prijedlog Zakona o potvrđivanju instrumenta kojim se mijenja i dopunjuje Konvencija o uspostavljanju Europskog ureda za radio komunikacije. Ima li tko od zastupnika primjedbi na primjenu hitnog postupka kod donošenja ostalih predloženih zakona? Nema. Idemo na glasovanje o primjeni hitnog postupka. Molim uključite se. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za projekt modernizacije porezne uprave? Molim uključimo se. Molim glasovati! Rezultat? Sa 90 glasova za i 2 suzdržana i 1 protiv ide primjena hitnog postupka. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o potvrđivanju Sporazuma između Europske zajednice za atomsku energiju i država nečlanica Europske unije o sudjelovanju potonjih u sustavu zajednice za razmjenu informacija u slučaju radiološke opasnosti. Molim uključimo se. Molim glasovati. Rezultat? Sa 91 glasova i 1 protiv i ovaj prijedlog ide po hitnom postupku. I tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o željeznici. Molim, uključimo se. Molim glasovati. Rezultat? Sa 75 glasova za, 2 suzdržana i 12 protiv i ovaj konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama ide po hitnom postupku. Ima li tko od zastupnika primjedbi na uvrštenje u dnevni red ostalih predloženih točaka? Nema. Dopuna dnevnog reda je utvrđena.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. U veljači ove godine mi smo podnijeli zaključak kao klub HSS-a kojim smo tražili Vladu Republike Hrvatske da podnese izvješće o stanju sigurnosti prometa u Republici Hrvatskoj sa naglaskom na provođenje Nacionalnog programa cestovnog prometa za 2005. i 2006. godinu. Prošlo je više od pet mjeseci. Znademo da u 2006. godini u odnosu na godinu dana prije imamo veći broj saobraćajnih nesreća, poginulih i povrijeđenih. Evo, vidimo prema ovom prijedlogu dnevnog reda da je to 39. točka. Očito u ljetnom zasjedanju mi nećemo ovu točku otvoriti. Ja smatram da bi trebali jer jednostavno stanje sigurnosti u prometu je loše, ljudi ginu po cestama a mi tu važnu točku duže od pet mjeseci stavljamo samo na rep događaja. Danas je 39., prije dva tjedna je bila 30., prije tri mjeseca je bila također 20. Ja vas molim da pokušamo tu temu otvoriti kako bi poboljšali stanje sigurnosti u prometu i kako bi smanjili broj saobraćajnih nesreća i poginulih čim prije.
Hvala lijepa. Gospođe i gospodo zastupnici! Sukladno članku 204. stavak 2. Poslovnika predložit ću dopunu dnevnog reda ove sjednice sljedećim točkama. - Konačni prijedlog Zakona o tajnosti podataka, drugo čitanje, - Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o ekološkoj proizvodnji poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda, P.Z.E. - Prijedlog Zakona o zaštiti kućanstava od zaraznih bolesti, hitni postupak, P.Z.E. - Prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za projekt unutarnje vode, hitni postupak, - Prijedlog Zakona o posredovanju u prometu nekretninama, prvo čitanje, i - Izbor sudaca Ustavnog suda Republike Hrvatske Članak 205. Poslovnika određuje da se najprije odlučuje o prijedlogu da se pojedini zakon donese po hitnom postupku. Za donošenje po hitnom postupku predložena su tri zakona, od toga dva zakona nose oznaku P.Z.E. pa o primjeni hitnog postupka sukladno članku 161. Poslovnika ne glasujemo, a to su: - Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o ekološkoj proizvodnji poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda s konačnim prijedlogom zakona i drugo, - Prijedlog Zakona o zaštiti kućanstava od zaraznih bolesti s konačnim prijedlogom zakona. Ima li tko od zastupnika primjedbu na primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za projekt unutarnje vode? Nema. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za projekat unutarnje vode? Klub HDZ-a, poštovana zastupnica Marija Bajt.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Prema članku 238.a Poslovnika Hrvatskog sabora klub HDZ-a traži da se glasovanje obavi dizanjem ruke, jer dio zastupnika nam se javio, nema uza se trenutačno ključiće. Hvala.
Kvorum? 83 zastupnika i zastupnice. Možemo glasovati! Tko je dakle za primjenu hitnog postupka kod donošenja ovog zakona, Ugovora o zajmu za, između Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za projekat unutarnje vode težak oko 100 milijuna eura? Protiv? Nema. Potvrđujem da je jednoglasno sa 83 glasa ovaj prijedlog zakona uvršten u dnevni red po hitnim postupku. Ima li tko od zastupnika primjedbi na uvrštenje u dnevni red ostalih predloženih točaka? Nema. Dopuna, ostalih predloženih točaka koje sam maloprije predložio?
Gospodine predsjedniče! Prvo što moram prosvjedovat u ime kluba Hrvatske stranke prava na ovaj zakonodavni stampedo koji se uvijek uvodi prije ljetne odnosno zimske stanke. Naime, zastupnici su dobili tek jučer popodne u kaslić zakonske prijedloge, nismo ih mogli ni uzeti a već su održane rasprave na odborima. Ovo stvarno nije dobar način rada Hrvatskoga sabora. Vlada je imala dovoljno vremena tijekom ove godine. Na kraju je zbrzala u 7. brzini sve zakonske tekstove a znamo i sami koliko su nekvalitetni. Prema tome, pitanje je i same regularnosti rada ovoga zasjedanja kad većina zastupnika uopće nema materijale kod sebe a već se nalaze na sjednicama odbora.
Hvala. Gospodo i dame zastupnici predložio bih dopunu dnevnog reda sa dvije točke: - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju, hitni postupak, i - Prijedlog zakona o dodatku na mirovine ostvarene prema Zakonu o mirovinskom osiguranju. Jel' ima netko primjedbi na primjenu hitnog postupka? … [[Upadica se ne čuje.]] Primjedbi jel' ima, pustimo ovo drugo. Radili bi dosta dugo večeras, imamo toga puno. Jer bi trebali sutra raspravljati o Zakonu o zaštiti tajnosti podataka, Zakon o sigurnosnim provjerama i sve ostale zakone, u petak bi bila rasprava o izboru sudaca Ustavnog suda i glasovanje. Trebamo imati u petak i glasovanje o već raspravljenih 10 točaka dnevnog reda preostalih sa prošle sjednice od rebalansa državnog proračuna, Zakona o izvršenju državnog proračuna, poreza na dodanu vrijednost i onog seta zakona koji se odnosi Zakon o strancima, Zakon o azilu, strategiji migracijske politike, Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o autorskim pravima, o otpadu, o komori inžinjera, žičarama, audiovizualnim itd. i glasovanje o svemu tome, glasovanje ovo što je danas i što će biti sutra raspravljeno tako da mi imamo, danas i sutra bi trebalo raditi jednom punom parom. Danas bi trebali doći do zaključno sa 25. točkom, tu istina ima 6, 7 ili 5, 6 potvrđivanja ugovora, tako da sve lijepo očistimo za petak da bi imali glasovanje oko svega ovoga. Izvolite.
Evo apsolutno sam da se uvrsti u dnevni red ovaj zakon, ja ću ga nazvati o starim i novim umirovljenicima. Mislim da je to jedna velika moralna obveza sviju nas u ovome Parlamentu, ali ja vas molim da nam date barem 24 sata što će reći da nam dopustite da sutradan se konzultiramo a da u petak raspravljamo. Evo to je samo moj prijedlog, a on neka ide u proceduru jer to treba što je prije stupiti na snagu. Ne sa 1.1. nego sa …
Kako ćemo u petak raspravljati kada bi u petak trebali ostaviti čisto za glasovanje o izboru sudaca Ustavnog suda, osam sudaca. Kad se uzme procedura koja je potrebna za to, možda i drugi krug, to zahtjeva jako puno vremena, ta tehnologija zahtjeva puno vremena. Mi možemo i ove zakone raspraviti i odraditi sutra po podne isto. … [[Upadica se ne čuje.]] Bit će 24 sata. Sutra po podne možemo o njima raspravljati. Tako da ima dovoljno vremena. Dobili smo proračune o tome koliko je u 2006. godini konzumirano alkoholnih pića tako da je za cijelu godinu, 2006. godinu popijeno negdje oko 2,5 tisuće litara pive. Dakle to je za cijelu godinu. Vina oko 450 litara, a žestokih pića je negdje oko 50-tak litara za cijelu godinu u restoranu i kafeu. I onda još vama idu snimati ono jel'. Ima li primjedbi na primjenu hitnog postupka kod donošenja ova dva zakona? Nema. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju? Hvala. Protiv? Jednoglasno sa 78. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o dodatnu na mirovine ostvarene prema Zakonu o mirovinskom osiguranju? Hvala. Protiv? Jednoglasno sa 78. Hvala lijepo. Dopuna dnevnog reda je utvrđena. I eto, u 20 sati dvadeset i pet točaka. Prekidam sjednicu. Sutra počinjemo u 9,30 sati sa raspravom o Konačnom prijedlogu Zakona o tajnosti podataka i Konačnom prijedlogu Zakona o informacijskoj sigurnosti, pa onda o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju i Zakona o dodatku na mirovine ostvarene prema Zakonu o mirovinskom osiguranju, pa Zakonu o dopuni Zakona o ekološkoj proizvodnji, Zakonu o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti, o potvrđivanju Ugovora o zajmu između Hrvatske međunarodne banke za obnovu i razvoj za projekt unutarnje vode, Zakon o posredovanju u prometu nekretnina, raspravu o izboru sudaca Ustavnog suda. Pa bi sutra mi mogli zaključiti rasprave o svim ovim točkama a u petak ići na maratonsko glasovanje o svemu zaključenom. A u subotu krenuti put mora i put Slavonije.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Moje ću pitanje postaviti predsjedniku hrvatske Vlade dr. Ivi Sanaderu. Predsjedniče, za vas, za predsjednika Sabora, za predsjednika države, ministricu pravosuđa i glavnog Državnog odvjetnika Mladena Bajića ja sam u posljednje doba zabrinut. Na vas je kako se predstavlja vrlo ljut prijatelj Đura Trkulja iz Novoga Sada. Naime, on od vas traži 6 milijardi eura da mu isplatite za naše ljude, inače bivše nositelje tzv. stanarskih prava. O čemu je riječ? '90. i '91. godine kada je Hrvatsku zahvatio opasan virus sa istoka mnogi naši ljudi otišli su u našu susjednu prijateljsku i bratsku zemlju Srbiju, tamo gdje imaju rodbinu da ih pomognu u njegovanju, a drugi dio je ostao i na jednoj trećini hrvatskog državnog teritorija se zabarikadirao braneći se od antivirusa da ne bi među njih ušao i tu ih je štitila najveća kovačnica bratska i jedinstva kako smo to u tri slova popularno zvali JNA. U takvoj situaciji dok su jedni ti Martićevi humanitarci bavili humanitarnom pomoći, a oni su bili kuhari, konobari, električari, … [[Govornik se ne razumije.]] saniteta itd., drugi su liječili svoju bolesnu rodbinu i naravno da su u takvim okolnostima zaboravili na svoja stanarska prava. Nakon što se virus sanirao i više nije bilo potrebe za humanitarnim Martićevim radom i medicinskom njegom svoje rodbine ti hrvatski građani su se obratili prijatelju Đuri Trkulji i on sada u njihovo ime traži 6 milijardi eura da im se isplati za vrijeme dok nisu koristili svoja stanarska prava. Moje pitanje glasi, hoćete li i kada uplatiti ljutitom prijatelju Đuri tih 6 milijardi eura za humanitarni Martićev rad i zato što su liječili svoju bolesnu rodbinu i naravno kada će to biti i hoćete li vi primiti Đuru, jer on kaže ako ga vi ne primite onako kako je ljutit da će biti još ljući? I usput prokomentirajte mi ako je moguće ti humanitarci su bili Martićevi dečki, kako komentirate jučerašnju presudu Haaškoga suda? Hvala.
Hvala lijepa. Predsjednik Vlade dr. Ivo Sanader. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodine zastupniče, mislim da kao i svi hrvatski ljudi da sam s velikim olakšanjem dočekao jučerašnju presudu Haaškog suda. Riječ je o ratnom zločincu Martiću koji je bio jedna od osovina velikosrpske agresije na Hrvatsku. Mi znamo da je agresija učinjena od strane Miloševićeve politike, Miloševićevog režima. U njemu su sudjelovali JNA, Srbija, Crna Gora, ali i pobunjeni Srbi i Hrvatskoj i to je povijesna istina. Ona je i potvrđena jučerašnjom presudom. Nikad nećemo zaboraviti te zločine koje je učinila velikosrpska agresija u Hrvatskoj i ne smijemo zaboraviti te zločine. Ali jednako tako neka pravda, treba reći neka pravda radi svoje i ona međunarodna i ova u Hrvatskoj, i ona u Srbiji, jer ima još uvijek i ratnih zločinaca koji su u Srbiji i suradnja Hrvatskog državnog odvjetništva i Srbijanskog državnog odvjetništva kao i Crnogorskog državnog odvjetništva mora biti na europskoj razini. To znači ako oni nisu dostupni hrvatskom pravosuđu ti zločinci moraju biti suđeni u Srbiji i u Crnoj Gori i to je nešto što je minimum da bi se zadovoljila pravda, da bi se zadovoljilo sve ono što smo proživjeli od '90. do '95., a onda i mogu reći do 15. siječnja '98. kada je Vukovar i hrvatsko Podunavlje integrirano u ustavnopravni poredak Hrvatske. Ove maštarije o kojima priča taj dotični gospodin, taj dotični gospodin Trkulja nisu ništa drugo nego pokušaj uzimanja novaca, jer on Hrvatsku ne može ugroziti niti može prijetiti premijeru, niti bilo kojem drugom državnom dužnosniku, niti može tražiti kod njega prijem jer neće biti primljen. Ali ono što on radi je opasno za te ljude koji s njim imaju posla, jer će on od njih uzeti novac da bi ih tobože zastupao pred ne zna se čime, da bi tražio ne zna se što, ali zna što hoće uzeti. Hoće uzeti novac od njih. Pa ja apeliram na te ljude u Vojvodini, Srbiji, gdje god on došao do njih da se okane ćorava posla, a to znači rada s tim čovjekom.
Zastupnik Ivo Lončar. Izvolite.
Gospodine predsjedniče hrvatske Vlade! Prijatelj Đurak kaže da se on obratio i SDS-u i da je s njima sve dogovorio i kao oni će to sve riješiti. Pa, zar i mi nemamo u SDS-u naše ljude? Pa tamo su naši Raša, Boja, Mića i drugi, pa trebali bi i mi reći prijatelju Đuri, ej Đura, stani, imamo i mi svoje dečke. Hvala.
Drugo pitanje poštovani zastupnik Vilim Herman. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, gospodine premijeru, kolegice i kolege! Više puta sam postavljao pitanje o "Agrobanci" u Osijeku, banci koja bi morala imati izrazito investicijsku politiku, za razliku od nekakve komercijalne i da bude orijentirana dakako na poljoprivredu, obrt i malo poduzetništvo. Prolazile su godine i u nekoliko navrata čuo sam od premijera odgovore, a njemu sam pitanje upućivao, da struka govori kako to zapravo ne bi trebalo učiniti da, ili barem pretežiti dio struke i na tome se dosta tvrdo stajalo. Godine su prolazile, vrijeme se gubilo i sada treba reći nešto pohvalno. Mi smo na pragu osnutka te "Agrobanke". Doduše, u okvirima Hrvatske poštanske banke i ne sa sjedištem u Osijeku, ali dobro. Događa se ono što je vrlo važno, Slavonija i Baranja dapače, Osijek dobija značajni financijski punkt. No, ono što mene ovdje čudi, to je prvo, da je bilo suprotstavljanja premijera pozivanjem na struku. I moguće pitanje je, je li gospodine premijeru zapravo napravljeno vama nešto iza leđa? Što se mene tiče, veoma bi bilo dobro da je to napravljeno, pa makar i iza leđa. A ako nije, onda bi bilo opet dobro, koliko god bi to možda izazvalo senzaciju ali, bilo bi najbolje za projekt da kažete onako lijepo, ljudski, doista ljudski, pa žao mi je, ispričavam se, puno je vremena prošlo ali uspijevamo konačno realizirati taj projekt. Hvala lijepo.
Predsjednik Vlade, doktor Ivo Sanader. Izvolite!
Nisam razumio pitanje gospodine zastupniče, ali ću vam odgovoriti na vaše…
Ne odgovara vam pitanje pa ga ne razumijete.
… [[Govornik naknadno uključen.]] postavljate neke prijedloge, što bih ja trebao napraviti, a niste postavili pitanje. A ja ću sada iskoristiti te vaše prijedloge da uputim vrlo jasno poruku da ćemo nakon "Viktora Lenca" riješiti i stečaj Gradske banke Osijek. To je bilo pitanje koje je bilo možda sadržano u vašem pitanju prije nekoliko godina o osnivanju "Agrobanke" u Osijeku. Bilo je sadržajno. Ali niste nikad explicite pitali šta ćemo napraviti sa stečajem, sa tom bankom? I iznad svega, šta ćemo napraviti sa štedišama? A mi se brinemo za štediše jer upravo ovih dana smo donijeli odluku i donesena odluka na odgovarajućim tijelima DABA, Državne agencije za sanaciju banaka, da ona prepusti svoje prvo mjesto, da prepusti štedišama. Tako da se četiri i pol tisuće štediša Gradske banke Osijek namire umjesto DABA. To je negdje 180 milijuna kuna. Nakon tog procesa, a već su isplate počele i počimaju sada ovih dana u lipnju, nakon tog procesa, štediše će biti namirene, DAB preuzima imovinu i povlače svoje tužbe. Dakle, štediše povlače svoje tužbe, svi sudski procesi se eliminiraju, DAB preuzima svu imovinu Gradske banke Osijek u stečaju. Tom imovinom, tim kapitalom dokapitalizira Hrvatsku poštansku banku koja onda ne radi ono, jer tu smo se dogovorili i tu je postignut sporazum, dakle ništa nije rađeno iza leđa nego sa apsolutnom mojom potporom od početka. Ali je bio tvrdokoran slučaj kao što je bio slučaj "Viktora Lenca". S obzirom da ste vi bili u prošloj Vladi, niste riješili ni jedno ni drugo. Ali čim ste došli u opoziciju odmah ste počeli napadati kad će "Agrobanka". Ja vam nisam postavio pitanje, zašto vi niste riješili "Agrobanku"? Mi je rješavamo sada. Najprije rješavamo štediše, pa rješavamo stečaj Gradske banke i onda HPB na kraju procesa otvara poslovnicu, agroposlovnicu u Osijeku. Dakle, neće biti nove banke, nove "Agrobanke" u Osijeku ali će biti poslovnica Hrvatske poštanske banke koja će se baviti agro biznisom. Ovo je dobra vijest i za štediše, ovo je dobra vijest za Osijek, ovo je dobra vijest za Osječko-baranjsku županiju, ovo je dobra vijest za sve koji se bave poljoprivredom u Slavoniji [[Upadica: Tako je.]] /Pljesak./
Zastupnik Vilim Herman.
… [[Govornik naknadno uključen.]] a vaše pozivanje i pitanje što sam ja to napravio. Napravilo se mnogo. Pokrenuto je prije svega pitanje uopće ideje i realizacije tog projekta. Nemam ja nečistu savjest, pa da bih ovdje vama sada izlagao i govorio što je sve napravljeno. Ali jedan od amandmana kod promjene izmjena Zakona o bankama bio je upravo moj amandman oko toga da štediše u uđu u viši isplatni red. Na to ste se sada i mogli pozivati kada ste se dogovarali sa DAB-om. Toliko o tome. Ali riječ je o nečem drugom. Ja sad ne moram citirati vaš odgovor na moje postavljeno pitanje koje je bilo četvrto ili peto. I meni je zapravo drago da se je evo, sad na kraju mandata može reći, aha, na jednom projektu na kojem sam surađivao i pripomagao događa se ono što je najvažnije, njegov kraj. Ali izričito u travnju 2004. gospodine premijeru, ne bih želio vas naljutiti, vi govorite da struka nije za taj projekt. Pozivate se na župana Bubala, izvršavate svoje izlaganje u Osijeku tvrdnjom da od toga nažalost neće moći biti ništa. Zbog toga moja zabrinutost, nije li vam možda nešto napravljeno iza leđa. Ako vam je napravljeno pred licem, učinjeno je što treba, onda nemojte upućivati meni riječi koje ste uputili. Budite staloženi i idemo zajednički kazati, za Slavoniju je napravljeno ono što je trebalo.
Hvala.
Učinite još nešto, da banka bude samostalna…
Hvala. Poštovani zastupnik Anto Đapić. Hvala lijepa. Izvolite!
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Prije pitanja gradonačelniku Osijeka, zahvaljujemo i čestitamo na ovim dobrim vijestima za građane Osijeka. Sada dopustite pitanje gospodine predsjedniče hrvatske Vlade. Dakle, od prije nekoliko dana nadležne državne institucije dakle Hrvatska policija, pravosudni organi u istočnoj Slavoniji pokrenuli su nekoliko istražnih radnji za počinjenje ratnih zločina u istočnoj Hrvatskoj, što je i u opisu posla kako Hrvatske policije tako i pravosudnih organa. Nažalost, korektno obavljanje posla od strane državnih institucija dočekano je jednom žestokom polemikom i napadima od političke elite srpske zajednice u Hrvatskoj koji su u međusobnim previranjima dokazujući tko je veći Srbin u Hrvatskoj su našli naravno nekoga na koga bi mogli uprijeti prstom i napasti ga da je taj netko odgovoran za pritisak na pravosuđe, na policiju, konkretno mislim jučerašnje izjave čelnika SDSS-a inače koalicijskog partnera u ovoj ili onoj formi vladajuće većine koji je rekao da pojedinci Hrvatske stranke prava u istočnoj Slavoniji vrše pritisak na hrvatsko pravosuđe a vezano za otkrivanje i istraživanje ratnih zločina. To je eklatantan primjer miješanja u rad pravosudnih organa Republike Hrvatske, nanosi veliku štetu međunarodnu Hrvatskoj stranci prava koja nema nikakve veze sa ovim postupcima hrvatske policije, konačno ministar unutarnjih poslova je član Hrvatske demokratske zajednice jer nema nikakvih kontakata, gotovo da ni nemamo. I mene interesira gospodine predsjedniče kako vi reagirate na ovakve kvalifikacije koje dolaze iz reda stranke koja u većoj ili manjoj mjeri i podupire parlamentarnu većinu, jer kao što znate Hrvatska stranka prava aplicira … [[Govornik se ne razumije.]] pučku stranku i zasigurno kada stranka koja pripada vladajućoj koaliciji i daje ovakve ocjene o nama kao stranci da to nama zasigurno otežava taj program, put koji smo mi sebi zacrtali. I odnosno, i dodatno pitanje imate li namjeru oko te izjave razgovarati s gospodinom Pupovcem i pitati ga koji su to njegovi argumenti i dokazi kojima je optužio Hrvatsku stranku prava da vrši pritisak na hrvatsku policiju i na hrvatsko pravosuđe? Hvala.
Predsjednik Vlade doktor Ivo Sanader. Izvolite.
Najprije hvala na čestitkama za rješenje dugogodišnje agonije Gradske banke Osijek. I na tom slučaju smo pokazali da nema tog problema, nema tog izazova koji ne možemo riješiti. Ja zahvaljujem i svima onima koji su pomagali u rješenju tog slučaja. Što se tiče ove izjave gospodina zastupnika Pupovca ja sam je jučer vidio. Moram reći da je on govorio kao zastupnik i da je govorio kao čovjek koji ima svoje mišljenje koje ja ne dijelim, ja to mišljenje s njim ne dijelim. Nemam nikakvih evidencija niti indicija da bi članovi Hrvatske stranke prava vršili bilo kakav pritisak na pravosuđe, ja takvih indicija nemam. Ali umjesto da prihvatim vaš prijedlog pa da ja s njim razgovaram ja predlažem vama da kao njegov kolega saborski zastupnik predsjednik Hrvatske stranke prava porazgovarate s njim, da vam kaže je li ima neke razloge, je li ima neke indicije, je li ima neke dokaze da je netko od vaših članova vršio nekakav pritisak na pravosuđe. Budući da ste oba zastupnici, da u Hrvatskoj vrijedi sloboda mišljenja i izražavanja i da se svi zauzimamo za to ja mislim da je u redu da najprije vas dvojica porazgovarate a što se mene tiče i ja sam također spreman i porazgovarat ću da mi kaže o čemu se tu radi.
Zastupnik Anto Đapić.
Gospodine predsjedniče, ali nisam zadovoljan ovim drugim dijelom odgovora iz razloga što gospodin Pupovac napada institucije. Dakle, on daje do znanja da pod pritiskom jedne političke stranke pojedine državne institucije podliježu a to je praktički kazneno djelo, dakle da mi sada vršimo pritisak a on je to rekao u kontekstu vrlo teškom političkom za hrvatsku Vladu je rekao da se neće sa tisućama optužnica protiv Srba koje su prema procjenama državnih institucija činili agresorske čine protiv Hrvatske da se tako ne može ući u Europsku uniju. Prema tome, ja mislim da je to prije svega pitanje odnosa vaše suradnje. Što se tiče nas po ovom pitanju mi nemamo šta razgovarati sa gospodinom Pupovcem jer mi zaista držimo se striktno zakona a to da li je netko od nas, ne samo od HSP-ovih članova ili HDZ-ovih ili SDP-ovih članova imao neke spoznaje i indicije o događajima u Domovinskom ratu to je dužnost građanska da se prijave neke situacije a na policiji je da policija tada eventualno napravi neko čišćenje tih informacija. Prema tome, ja apeliram zaista na vas u najboljoj namjeri da upozorite koalicijskog partnera da ne daje ovako olako teške izjave o HSP-u jer to nama nanosi veliku štetu u međunarodnoj slici Hrvatske stranke prava. Hvala lijepa.
Zastupnik Tomislav Čuljak. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, predsjedniče hrvatske Vlade, gospođe i gospodo ministri, kolegice i kolege. Moje pitanje vezano je za sudjelovanje hrvatskih policajaca u mirovnim misijama. Naime, poznato je da u dosadašnjim misijama da je MUP zastupljen sa 34 policajca. Svoje pitanje upućujem ministru Kirinu. Molim vas gospodine ministre da nas izvijestite o dosadašnjem sudjelovanju naših policajaca u mirovnim misijama i zbog čega se traži dodatno povećanje broja hrvatskih policajaca u mirovnim misijama pod okriljem UN-a.
Ministar Ivica Kirin. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Sabora, poštovani zastupniče Čuljak. Sukladno angažmanu Republike Hrvatske u doprinosu u globalnim mirovnim procesima Ministarstvo unutarnjih poslova Republike Hrvatske intenzivno već dvije i pol godine doprinosi jačanju međunarodne sigurnosti kroz sudjelovanje u međunarodnim mirovnim misijama. … [[Upadica se ne čuje.]] Nekima je do šale, smatraju da je Sabor cirkus. Naime, od siječnja 2005. godine policijski službenici Ministarstva unutarnjih poslova sudjeluju u mirovnim misijama Ujedinjenih naroda, u mirovnim misijama UN-a na Kosovu, istočnom Timoru, na Cipru gdje je trenutno raspoređeno četrnaest policijskih službenika. Osim sudjelovanja u mirovnim misijama hrvatski policijski službenici sudjeluju i u misijama NATO-a i ISAF-a u Afganistanu, u Međunarodnom policijskom centru za obuku u Jordanu što znači da trenutno u misijama diljem svijeta, UN-ovim misijama i mirovnoj misiji u Afganistanu raspoređeno je osamnaest policijskih službenika Ministarstva unutarnjih poslova Republike Hrvatske. Za svoj uzoran i profesionalan rad i za sveukupan doprinos u mirovnim misijama na Cipru, Kosovu te istočnom Timoru naši policijski službenici primili su UN-ova odličja dok su službenici angažirani u Jordanu primili odličja kojima ih je u ime Hašemitske kraljevine odlikovao jordanski kralj Abdulah II. Tijekom posjeta predsjednika Republike Hrvatske Jordanu našem centru nagoviještena je daljnja mogućnost angažmana MUP-ovih instruktora i nakon zatvaranja centra najavljenog za kraj mjeseca kolovoza 2007. godine. Do sada je u svim misijama uključujući i one koje su trenutno na zadatku sudjelovalo ukupno trideset i četiri policijska službenika, svi su ostvarili izuzetne rezultate zbog čega nam je i nakon godinu dana sudjelovanja u mirovnim misijama povjerena organizacija Međunarodnog tečaja za policijske službenike koji se upućuju u mirovne misije koji je održan u Valbandonu a slijedeći međunarodni tečaj najavljen je za kraj mjeseca rujna ove godine. Nakon višekratnih zamolbi UN-ovog Odjela mirovnih operacija za povećanjem postojećih policijskih … [[Govornik se ne razumije.]] u proceduru smo uputili prijedlog za povećanje kontingenta … … [[Govornik se ne razumije.]] u mirovnoj komisiji, misiji na Kosovu za 5 dodatnih službenika te za jednog dodatnog službenika u misiji na Cipru. Također od 7.7. ove godine još 2 službenika idu u Istočni Timur. Jedan i od razloga zbog čega su naši policajci cijenjeni u međunarodnim misijama je to što je hrvatska policija stvorena u Domovinskom ratu, u najtežim uvjetima, ratnim uvjetima i to golemo iskustvo koje imamo je neprocjenjivo i prepoznato je od međunarodnih institucija. Hvala lijepa.
Zastupnik Tomislav Čuljak. Izvolite.
Pa evo i vaš odgovor zapravo i sudjelovanje hrvatske vojske i policije u ovim mirovnim misijama dokazuju da je Hrvatskoj mjesto i u svim ovim težnjama koje Hrvatska ima za ulazak u NATO, a isto tako i Europsku uniju. Hvala.
Zastupnik Furio Radin. Izvolite.
Hvala lijepa. Pitanje sam htio postaviti ministru znanosti, obrazovanja i sporta gospodinu Draganu Primorcu, ali ću ga postaviti gospodinu Neviu Šetiću, državnom tajniku u istom Ministarstvu. Gradnja sportske dvorane srednje i osnovne škole u Puli je projekt hrvatske i talijanske vlade Istarske županije i grada Pule. I mada predviđen proračunom Republike Hrvatske već godinama ono zapravo do nedavno nije startalo iz razloga o kojima ne želim nagađati ali budite uvjereni da se nalaze u vašem Ministarstvu gdje neki ljudi sjede već toliko dugo na osjetljivim pozicijama da su valjda izgubili svijest o smjeni ministara i žive u uvjerenju da još uvijek tamo sjedi LJilja Vokić … [[Govornik se ne razumije.]] Ipak prije 8 mjeseci projekt je startao jer ste se potpisali, potpisao se ugovor. Izabran je izvođač tako da smo počeli razmišljati da će gradnja ipak započeti, znači prije 8 mjeseci. Mjeseci međutim su prolazili i nakon potpisa tako da su u Puli zaboravili na sve to i počeli su misliti da se ipak nešto odvija, da su bageri tamo. Naravno to nije bilo tako. O čemu su pisali i hrvatski tisak i talijanski tisak čak i danas? Negdje u travnju gospodin Janjić i ja smo počeli istraživanje što se zapravo događa u vašem Ministarstvu i otkrili smo da u katakombama tog istog Ministarstva još uvijek papiri stoje jer nisu poslali zahtjev za višegodišnje zaduživanje koje na naše čuđenje je trebalo nakon toga što je potpisan ugovor što je jedan nonsens. Ipak postigli smo i to i to je prošlo dva mjeseca i ništa se nije dogodilo. Moje pitanje je vrlo jednostavno. Prošla su dva mjeseca i gradnja nije počela. Dvorana mora biti gotova u ožujku i radovi još nisu počeli. Vi radite vaš posao gospodine državni tajniče. Gospodin Janjić radi svoj posao. Ja radim svoj posao. Pitanje je jednostavno. Tko u vašem Ministarstvu ne radi svoj posao?
Hvala lijepa. Državni tajnik Nevio Šetić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Uvaženi gospodine zastupniče mogu vam vrlo kratko odgovoriti da je samo pitanje dana kada će otpočeti radovi na dvorani jer riječ je kao što ste primijetili da se sada upravo ishodi suglasnost Vlade Republike Hrvatske oko višegodišnjeg zaduživanja. Sve drugi, svi drugi poslovi su dovršeni, a glede ovoga mogu vam reći i kao Istranin i kao Puljanin da sam u kontaktu i sa školom i kao građanin tamo razgovaram i uvjeravam vas da, evo samo što nije počelo i možemo reći to da će biti zadovoljeni rokovi do kada će biti dvorana izgrađena.
Zastupnik Furio Radin. Izvolite.
Hvala lijepa. Drago mi je kao Istrijan da ste i vi Istranin i da poznate tu situaciju. Ja ću vam reći još jednu drugu stvar. Sve gradnje koje se rade za talijansku manjinu a rade se za hrvatske građane i 50% su jeftinije zato što talijanska Vlada daje 50% sredstava. Ja bih vas molio da kažete dolje onima koji sjede već godinama da im kažete da počnu tu gradnju.
Zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa. Pitanje svoje postavljam ministru unutarnjih poslova. Ministre Kirin 24. svibnja ničim izazvani izjavili ste pred troje novinara kako ste ustanovili tko stavlja isječke vaših čuvenih nastupa na Internet portale prateći trag servera. Time ste pred cijelom javnosti priznali počinjenje kaznenog djela opisanog u članku 223. Kaznenog zakona kao povreda tajnosti, cjelovitosti i dostupnosti računalnih podataka, programa ili sustava. Mene ovdje sada ne zanima vaša eventualna kaznena odgovornost. Time se trebaju baviti tijela progona dakle i policija što je malo vjerojatno dok god ste vi ministar tog resora. Policija se naime bavi prekrivanjem a ne otkrivanjem kaznenih djela kada su ministri u pitanju o čemu najbolje svjedoči slučaj Brodosplita. U središtu mog interesa je vaša politička odgovornost. Posve je naime svejedno jeste li vi uistinu naredili praćenje servera Internetskih portala ili ste samo rekli da ste to učinili. Tom svojom izjavom unijeli ste nemir i nesigurnost među sve korisnike Interneta i strah hoće li zbog pristupanja Internetu doći pod udar vašeg represivnog aparata. To je posve isto kao da ste izjavili da ste do podataka o tome kako će izgledati predizborne kampanje pojedinih stranaka došli otvarajući poštu njihovih saborskih zastupnika. Ja ne znam jeste li vi svjesni značenja svoje izjave? Ja ne znam jeste li vi svjesni političke štete koju ste nanijeli ugledu zemlje? Ali moje pitanje je posve kratko i logično. Ministre Kirin kada ćete podnijeti ostavku? Hvala.
Ministar Ivica Kirin. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Sabora, poštovani zastupniče gospodine Stazić. Ja vam samo kao ministar moram jednu stvar još jedanput ponoviti jer očito vi koji baratate komunikacijskim vještinama ne razumijete dobro hrvatski jezik. Nisam i demantirao sam nekoliko puta, ali očito da vas ne zanima istina. Jer vi ste znali taj dan kad su moje izjave navodne bile objavljene da imamo sjednicu Vlade u Virovitici. I znali ste da sam tamo domaćin kao ministar i pozivali ste me upravo ovdje u Sabor da dođem, da objasnim ove izjave. Ja vaše tvrdnje i to da vi govorite da vi, da u ime internetske javnosti koju spominjete nekoliko puta u svojim izjavama, ja ne znam tko vas je ovlastio da vi govorite u ime internetske javnosti, ali ako niste stvarno krivi i ako stvarno ono što se u kuloarima priča da SDP to ne radi, zašto se onda toliko bunite i zašto pokušate servirati meni kao ministru unutarnjih poslova da ja sam koristio službe Ministarstva unutarnjih poslova da bi radio takve stvari. Mada su vam i stručnjaci za Internet objasnili i stručnjaci iz MUP-a kako zapravo ide postupak da bi se takva stvar utvrdili. Vama to očito nije bilo dovoljno. Nego ste danas, evo i napravili ste mi lijepu reklamu ovdje u Saboru htjeli još jedanput dokazati da vam nije stalno ni do istine, ali niti do digniteta ovog Sabora, nego ste još išli na to da zadržite i moju političku odgovornost, odnosno da podnesem ostavku. To isto tako kao da bi ja od vas zatražio da vi podnesete ostavku jer ste iznevjerili očito načela svoje stranke koje ste prije zacrtali. I mogli bi se tako politički gledati u nedogled. Ali hrvatska javnost umorna je od političkih igara. Jer postoje krupni problemi u ovom društvu koji se trebaju rješavati. Gospodine Stazić ja ne mogu vas sigurno nadmašiti u vašim komentacijskim vještinama, a ono što bi vi trebali znati kao saborski zastupnik, koji ste položili prisegu u ovom Saboru je to da ministar unutarnjih poslova nema ovlaštenja naređivati takve istrage. Nego za to postoje ovlaštene policijske osobe na temelju naloga suda. Možda da vremena kada ste vi to radili su prošla. Ali dok je ova Vlada, dok je ovo ministarstvo takve stvari se neće raditi. I ja kao mlad čovjek koji nisam policajac po struci želim da imamo instituciju koja će štiti sve njegove građane, bez obzira na vjeru, političko opredjeljenje … [[Pljesak.]] A ostavku možete zatražiti od predsjednika stranke.
Zastupnik Nenad Stazić.
Ministre Kirin, kažete postoje ovlaštene osobe u policiji koje to mogu raditi na temelju ovlaštenja suda. Pa to znamo. Ali vi ste izjavili da ste to radili, a nemate ovlaštenje suda. Pa u tome i jest problem. Gospodine predsjedniče, možete li …
Mir, mir!
Gospodine predsjedniče možete li obuzdati svoje stranačke kolege?
Mir!
I možete li ih zamoliti da mi ne isključuju mikrofon ili mi dopustite da dođem za govornicu.
Izvolite. Mir!
Pitate ministre Kirin zašto se bunimo? Pa bunimo se u interesu Internetske javnosti, bunimo se u interesu ukupne javnosti. Stalo nam je jedino i isključivo da istine. Stalno nam je do toga da se ustanovi jeste li vi to naredili, zbog čega ste ih …
Mir!
… zbog čega ste izjavili da ste naredili, ako niste naredili. Vi kažete da ste to demantirali. Ali novinarka pred kojom ste to izjavili je to opovrgla. I rekla da su sve vaše riječi točno i vjerno prenesene. Prema tome, ministre Kirin, vidimo se na saborskom povjerenstvu.
Zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče. Svoje pitanje upućujem predsjedniku Vlade. Gospodine predsjedniče Vlade 15. prosinca 2006. u ovom Saboru dali ste časnu riječ da će se od 1. siječnja 2008. odluka o proglašenju ZERP-a primjenjivati na sve članice zemlje Europske unije. Tom prigodom i u raspravi Parlament podržao i donio takvu odluku, mada je to bila 3. odgoda primjene već odgođene odluke. No, podsjećam vas na 3 zaključka Hrvatskog sabora donijeta tom prigodom. Tim zaključcima Sabor je obavezao Vladu Republike Hrvatske da pripremi Prijedlog rebalansa Državnog proračuna u kojem će se utvrditi pozicije i povećana sredstva za modernizaciju i obnovu ribarske flote, za izradu projekata i izgradnje ribarskih veletržnica. Nadalje za izgradnju ribarskih luka i nabavu prijevoznih sredstava za poslove Obalne straže. S obzirom da je ova sjednica zadnja sjednica prije ljetne stanke, a u točci 3. Zaključaka ta obaveza je bila upravo do ljetnog raspuštanja ili do proljetnog rada Hrvatskog sabora. Pitam gdje je rebalans proračuna, jer nismo ga dobili, nije točka dnevnog reda. Gdje su dakle novci za pripremu Hrvatske, za aktiviranje odluke ZERP-a sa 1.1. iduće godine, ribarska flota, ribarske veletržnice, obalna straža i obnova ribarske flote. Hvala.
Predsjednik Vlade, doktor Ivo Sanader.
Gospodine zastupniče 13. lipnja je danas, Sveti Ante, svim Antama čestitam, Tončima, itd., imendan. A Sabor završava 13. srpnja onaj svoj regularni dio, dakle proljetno zasjedanje. Rebalans se izrađuje u Ministarstvu financija. Kad ga izradimo i kad bude usvojen na Vladi šaljemo ga u Sabor. Dakle rebalans će biti i bit će stavke u pogledu jačanja i ribarske flote i svega onoga što smo zajedno zaključili. I drago mi je da se HNS u prosincu 2006. priključio prijedlogu Vlade da se napravi sve kako se omogućilo da naši ribari budu ravnopravni s drugima, da se zaštiti hrvatski ribolovno-ekološki pojas i da se on počne primjenjivati od 1. siječnja 2008. na sve. Prema tome rebalans dolazi i u njemu će biti ove stavke.
Zastupnik Dragutin Lesar.
Gospodine predsjedniče Vlade, nisam zadovoljan vašim odgovorom. Jer pitanje rebalansa Državnog proračuna nije nešto što u Parlamentu treba raspravljati dva sata. Vi ste znali kada završava sjednice ovog Sabora i očekivao sam od vas kao predsjednika Vlade [[Upadica: Mjesec dana.]] Znam da ima mjesec dana, ali dozvolite da i Parlament ima pravo proučavati i čitati i imati vremena za iščitavanje prijedloga rebalansa. To je prvo. Drugo, drugo, očito i tim kašnjenjem pripreme i dostavom rebalansa Državnog proračuna u Parlament želite stvoriti tjesnac rokova. I treće, dozvolite da dam svoje mišljenje, i treće, da ste ozbiljno to planirali taj rebalans bi bio pripremljen. Ali vi znate da 1.1. iduće godine kada se aktivira ta odluka ZERP-a neće to biti vaša odgovornost jer tako i nećete biti premijer. Pa zato se tako i ponašate. Hvala.
Zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala. Moje pitanje upućeno je gospodinu premijeru, doktoru Ivi Sanaderu. Znamo svi vrlo dobro da je Hrvatska elektroprivreda jedan od preostalih monopolista u Hrvatskoj. Formalno ne, svatko se može priključiti na elektrosustav nekog drugog, ali tih drugih sustava nema. Tako da svi veliki potrošači su priključene na Hrvatsku elektroprivredu. Hrvatska elektroprivreda smanjila je dobit u prošloj godini u odnosu na 2005. na polovicu. To nije bilo dovoljno hrvatskoj Vladi, ni vama kao premijeru da predsjednika Uprava, gospodina Ivana Mravaka smijenite. Očito da posao ne ide kako bi trebao ići. Nakon toga gospodin Ivan Mravak zaposlio je suprugu u jednoj od kćeri, firmi kćeri HEP-a u "Elektri Zagreb", stariju kćer u jednoj od kćeri firmi kćeri HEP-a pa sad zapošljava ili je zaposlio već i mlađu kćer. Dakle, pokazuje jednu lijepu sklonost nepotizmu. Gospodine premijeru, ne mislite li da takvo ponašanje u ovom trenutku danas u Hrvatskoj zapravo nije dopustivo i da pokazuje jedan osjećaj bahatosti koji su sve političke snage u Hrvatskoj u jednom trenutku platile? Moje pitanje glasi vrlo jednostavno, kad ćete gospodina smijeniti? Posebice stoga što imam podatke da je recimo jedan od direktora jedne od firmi kćeri HEP-a … [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]] kad imate namjeru smijeniti gospodina Mravka sa mjesta predsjednika Uprave HEP-a?
Predsjednik Vlade dr. Ivo Sanader. Izvolite.
Gospodine zastupniče, odgovorit ću jednostavno i kratko. Nisam znao da se mijenjaju do sada i nije bila takva praksa. Predsjednici uprava poduzeća koja pozitivno posluju, vi ste njemu naveli, predsjedniku Uprave kao zlo činjenicu da je godinu prije poslovao sa više dobitka, nego godinu poslije, ali niste negirali da posluje i godinu poslije sa dobitkom i mislim da trebamo onda se dogovoriti oko kriterija. Ako nam vi predložite kriterije kada bi trebalo mijenjati predsjednike uprava javnih poduzeća, je li to kad smanje dobit ili svaki put u novoj godini dobit mora biti veća nego što je bila prošle godine? To bi bilo lijepo, ali mi znamo da živimo u takvim okolnostima i da živimo na tržištu i da živimo u globalizirajućem svijetu u kojim okolnostima je nemoguće iz godinu u godinu povećavati dobit. Prema tome, kad nam date prijedloge za kriterije kada mijenjati i ako oni budu dobri mi ćemo ih razmotriti.
Zastupnik Nikola Vuljanić.
Hvala. Kriterij naravno ne treba biti da se dobit poduplava iz godine u godinu, ali dobit bi trebala ostati barem ista. Međutim, moje pitanje ticalo se nepotizma gospodine premijeru. Da li vi potičete i podržavate nepotizam? Ako je tome tako ja imam popis jedno 10-tak ljudi koje bi vam dostavio da ih zaposlite u takvim tvrtkama. Kolega Lesar ima popis od 10-tak Međimuraca koji bi se isto rado zaposlili ili je uvijek partijska iskaznica?
Zastupnik Velimir Pleša. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovani gospodine predsjedniče hrvatske Vlade, gospođe i gospodo ministri. Moje pitanje je za ministra obrane gospodina Rončevića. Prošli tjedan predsjednik hrvatske Vlade dr. Sanader zajedno sa predsjednicima Vlada Albanije i Makedonije bio je na sastanku u Tirani sa američkim predsjednikom Bushom. Važnost poruke predsjednika Busha iz Tirane prošloga tjedna nema samo potvrdu već dosad nekoliko puta izrečene potpore, prvi put za susreta s predsjednikom Vlade dr. Sanaderom u Washingtonu potkraj prošle godine i nedugo zatim na summitu NATO-a u Rigi, već ima i potvrdu da je na tom putu Hrvatska najveći dio posla obavila i da je najveći dio posla završeno. Jačanje popularnosti NATO-a u Hrvatskoj pokazalo je kako kampanja o NATO-u u Hrvatskoj daje rezultate. Pokazala je važna komunikacijska strategija u kojoj do kraja treba objasniti građanima ne samo što je danas NATO, nego i što će on biti u budućnosti. Gospodine ministre, kakva je uloga u toj potpori NATO-u ministarstva kojem ste vi na čelu i koliko komunikacijska strategija koju ono na čelu s vama provodi ima utjecaja na ovu potporu koju javnosti NATO ima?
Ministar Berislav Rončević. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospodine saborski zastupniče, ja vam se zahvaljujem na ovom pitanju. Još jedna prigoda pred hrvatskom javnosti ponoviti stav hrvatske Vlade. Ulazak u Europsku uniju i NATO savez, dva strateška cilja hrvatske vanjske politike i NATO kao najbolja polica osiguranja i Republike Hrvatske i svih njenih državljana. Vlada Republike Hrvatske donijela je u rujnu 2006. godine komunikacijsku strategiju za članstvo Republike Hrvatske u NATO-u i ostala vrlo kratko rečeno poruka hrvatskim građanima u NATO ne ulaze Ministarstvo obrane, u NATO ne ulazi vojska, u NATO ulazi država. Svakako veliku ulogu ima Ministarstvo obrane budući da NATO kao sustav vrijednosti ima i svoju snažnu obrambenu i vojnu komponentu. Smisao strategije objasniti hrvatskim građanima vrijednostima NATO-a, otkloniti predrasude koje u hrvatskoj javnosti još uvijek kolaju u NATO-u. Prema tome, okrugli stolovi, seminari, predavanja, konferencije o NATO-u, javne tribine građanima Republike Hrvatske, puno osobnih kontakata svih članova Vlade, svih dužnosnika dali su u vrlo kratkom roku primjene ove komunikacijske strategije veliki rezultat, sve veći broj građana prepoznaje vrijednosti NATO-a i hrvatska Vlada će ustrajati na ovoj komunikacijskoj strategiji i djelovanjem kroz sve resore. NATO se reflektira u svim resorima hrvatske Vlade i radit ćemo na daljnjoj popularizaciji vrijednosti NATO-a. Hvala vam lijepo.
Zastupnik Velimir Pleša.
Hvala vama gospodine ministre na odgovoru. Uvjeren sam da će Hrvatska uskoro već na proljeće iduće godine dobiti dosad novu najsnažniju demokratsku legitimaciju ulaskom, odnosno pozivom u NATO savez. Isto tako tom pozivnicom za članstvo Hrvatska će dobiti uvjete za ostvarivanje suvremenijih i učinkovitijih oružanih snaga i mogućnost smanjiti izdatke za obranu, dok će se u međunarodnim odnosima pozicionirati kao stabilna i perspektivna demokracija. I mislim da je u svakom slučaju važno istaknuti kako će to biti jedan od najvećih uspjeha ove Vlade koja će u to isto vrijeme biti, možda u nešto izmijenjenom sastavu, ali sa istim mandatarom u okviru Hrvatske. Hvala lijepa.
Zastupnik Ratko Gajica.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pitat ću ministra obrane, gospodina Rončevića. Gospodine ministre, prije kratkog vremena mlad čovjek po prezimenu Brkić uhapšen je na granici, provedena je istraga, obaviješteno odvjetništvo, podnijeta tužba i proveden sudski postupak koji je zaključen nagodbom po kojoj je on dobio 11 mjeseci zatvora uvjetno na 3 godine. U trenutku kad se ovo događa Brkić ima 32 godine, a radi se kako sam informiran o obvezi služenja vojnog roka. Dodajem sljedeću stvar. Iz Zagreba je čovjek otišao '93. sa 17 godina. Nije dobio nikakav poziv u vezi s vojnom službom niti bilo koji akt, niti je upoznat neposredno bilo s kakvom obavezom takve vrste. Usput državljanin je i druge države. Doznali smo da je takvih slučajeva za koje dokumenti su na čekanju ili na granici ili negdje na nekom drugom mjestu veći broj, nekoliko stotina. Moje je pitanje. Koji je zakonski, vojni, politički ili logički razlog da ga se goni i kažnjava zatvorom u 32. godini, iako s njime nije uspostavljena ni jedna službena komunikacija niti mu uručeno rješenje na koje je mogao reagirati? I koji je interes ili koji interes Republike Hrvatske opravdava takav postupak?
Ministar Berislav Rončević. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, uvaženi gospodine saborski zastupniče! Razlog je jednakost svih građana pred zakonom. Gospodin Brkić je kao vojni obveznik nakon 18. godine prvo kao novak, kasnije i obveznik služenja vojnog roka, u slučaju ako mu se ne odobri prigovor savjesti vojni obveznik sa obaveznom služenja vojnog roka, koja je jasno razrađena u Zakonu o obrani i Zakonu o službi u Oružanim snagama Republike Hrvatske. Nije izvršio svoju obvezu, bez obzira na činjenicu što je kao 17.-godišnjak kako vi govorite napustio Republiku Hrvatsku, nije tražio otpust niti je otpušten iz hrvatskog državljanstva, obveza mu je ista. Prema tome, po Zakonu o obrani bio je dužan javiti se diplomatskom konzularnom predstavništvu Republike Hrvatske u zemlji u kojoj boravi. Nije izvršio tu obvezu. I počinio je kazneno djelo neodazivanje pozivu i izbjegavanje vojne službe. Ovaj postupak provodi se prema svima hrvatskim državljanima koji ne ispune svoju obvezu propisanu zakonom. Činjenica je da je Vlada Republike Hrvatske zahvaljujući činjenici što je izvjesnost članstva Republike Hrvatske u NATO savezu sada jasnija, vremenski određena, predložila izmjene Zakona o obrani i Zakona o službi u Oružanim snagama koji će se do 13. srpnja naći na drugom čitanju u ovom Visokom domu. U mogućnosti smo uvesti suspenziju obveznog služenja vojnog roka. Kako će Državno odvjetništvo tretirati zatečene slučajeve, da li će ustrajati na kaznenom progonu, ja vam ne mogu reći, to je stvar Državnog odvjetništva. Međutim, prijave, kaznene prijave podnose se na temelju zakona i prema svim građanima Republike Hrvatske jednako. Hvala lijepo.
Zastupnik Ratko Gajica.
Gospodine ministre! Ja ne mogu reći da vi nemate formalno zakonsko pokriće za vaše objašnjenje. Ali mislim da nema pokrića za dvije druge stvari. Jedna je okolnosti u kojima je to nastalo i druga je činjenica da i u ovom Domu, ovog trenutku ili ovih dana ili u ovom vremenu razgovaramo o ideji ukidanja služenja vojnog roka. Mislim da nema dobre korespondencije između činjenica iz životnih okolnosti i argumenata kojim branimo ovaj događaj. Ja bi vas molio pismeni odgovor.
Zastupnik Miroslav Rožić. Izvolite!
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, gospodine predsjedniče Vlade! Zbog unutarnjih političkih potreba smirivanja hrvatske javnosti, svaki put kada bi se pojavio neki problem u svezi sa haškim optužbama primjerice kod objavljivanja optužbi za tzv., naglasak je na tzv. zločinački pothvat hrvatskog civilnog i vojnog vrha, na čelu sa prvim i nažalost pokojnim predsjednikom Tuđmanom, koji su vodili Hrvatsku o obrambenom i oslobodilačkom ratu, a posljednji put takav slučaj nakon otkrića nagodbe tužiteljice Carle del Ponte sa Beogradom o prikrivanju ključnih dokaza u svezi sa agresijom JNA na Hrvatsku, hrvatsku javnost uznemirenu i ogorčenu tolikom količinom nepravde i nepravednosti prema Hrvatskoj, između ostalog, pokušali ste smiriti obećanjima i najavama žalbi koje ćete uputiti Vijeću sigurnosti UN-a. Provjerili smo u sjedištu UN-a u New Yorku, ima li ikakvih službenih žalbi hrvatske Vlade na rad Carle del Ponte ili Haškog suda? I utvrdili smo da nikada Vijeću sigurnosti niste uputili nikakvu žalbu. Zašto gospodine predsjedniče Vlade?
Predsjednik Vlade doktor Ivo Sanader. Izvolite!
Gospodine zastupniče! Prije svega mi je drago, da se danas osam godina nakon smrti predsjednika Tuđmana tako pohvalno o njemu izražavate. … [[Upadica se ne čuje.]] Konačno. Jer u vrijeme dok je on demokratskom voljom hrvatskih birača vodio Hrvatsku kao Predsjednik Republike u drugačijem sustavu, polupredsjedničkom, bili ste ljuti oponenti. I kritizirali ste tu politiku. Sada, u jednom akrobatskom skoku hvalite Tuđmana da biste možda uspostavili nekakvu virtualnu dakle, umjetnu suprotstavljenost ove današnje Vlade ili današnjeg HDZ-a sa onim. Ne. Mi kao i jučer, tako i danas. Stojimo na istim pozicijama i ne mijenjamo mišljenje kao što vi to činite. Vi niste u ključnim trenucima podržavali važne odluke Franje Tuđmana. Danas ga stavljate nama kao primjer što bismo mi trebali učiniti. I jučer i danas naš odgovor vama je isti. Mi znamo kad treba povući neki potez, pa tako i ovaj o kojem ste govorili [[Upadica: Bravo.]] /Pljesak./
Zastupnik Miroslav Rožić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Vlade. Moje pitanje nije se odnosilo na pokojnog predsjednika Tuđmana, nego na vaše obećanje gospodine predsjedniče Vlade u najmanje dva navrata izrečeno ovdje, za ovom, u ovoj dvorani, u ovom Domu, da će hrvatska Vlada se žaliti Vijeću sigurnosti. Moje pitanje je bilo upućeno vama, zašto to niste učinili? Naprosto to. A o ulozi Franje Tuđmana ja nisam govorio. Ja ću isto tako govoriti pohvalno o svim vođama hrvatskog naroda kada oni jednog dana zaslužbe taj pijetet. Prema tome,… … [[Upadica se ne razumije.]] Prema tome, pa i o vama, iako ne želim vam da se to brzo dogodi. No, u svakom slučaju gospodine predsjedniče Vlade, umjesto izražavanja svog zadovoljstva reći ću vam, odgovorit ću vam citatom Luisa Borhesea. "Niti osveta niti oprost, pa čak niti zaborav ne mogu promijeniti povijest. " Molim vas! Žalite se Vijeću sigurnosti na postupke tužiteljice Carle del Ponte. To je vaša obveza. Hvala lijepa.
Zastupnik Petar Mlinarić. Izvolite!
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine predsjedniče hrvatske Vlade, gospodo potpredsjednici hrvatske Vlade, gospodo ministri, kolegice i kolege. Moje pitanje upućujem ministru poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva gospodinu Petru Čobankoviću. Gospodine ministre, nakon provedenih mjera sprječavanja pojave i širenje klasične svinjske kuge koje su rezultirale eutanazijom gotovo petnaest tisuća svinja u Hrvatskoj bitno smanjivši njihov broj. Molim vas da nas informirate kakva je trenutna situacija s tovom svinja. Hvala.
Ministar Petar Čobanković. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, poštovane gospođe i gospodo zastupnici, poštovani gospodine zastupniče. Dozvolite mi da kažem da upravo striktno provođenje mjera u sprječavanju širenja klasične svinjske kuge je dalo svoje određene rezultate. Rezultati su ti da je bolest u silaznoj putanji, da je sve manji broj jedinica lokalne samouprave koje se smatraju zaraženim i ugroženim područjima i da je u konačnici sve manje slučajeva pojave bolesti klasične svinjske kuge. Normalno da takva jedna bolest je izazvala i određene poremećaje koji su se javljali i koji su se javili na terenu. Uvođenjem mjera zabrane prometanja na stočnim sajmovima što je bila jedna od ključnih mjera u sprječavanju daljnjeg širenja da je došlo do određenih problema plasmana svinja u malim gospodarstvima. Iz tih razloga ministarstvo i Vlada su organizirali interventne otkupe u dva kruga interventnog otkupa, drugi krug je još uvijek u tijeku. Do sada je otkupljeno cirka 60 tisuća komada svinja. I ukoliko bude još potreba za rješavanjem viška svinja kod malih tovljača jer je činjenica da u organiziranim tovovima nema problema sa plasmanima nastavit će se i dalje sa interventnim oblicima otkupa kako to ne bi remetilo tržište. A što se tiče vašeg pitanja ja vam mogu odgovoriti sa brojkama. Praktično kad kompariramo uzmimo 2007. godinu prva četiri mjeseca i 2005. godinu onda trenutno u tovu imamo 50% svinja više u 2007. godini nego što smo imali u 2005. godini. Kada se vratimo godinu dana unazad i kompariramo 2007. i 2004. onda je taj postotak još veći i tada možemo kazati da imamo 60% svinja više u tovu. To dokazuje da nije došlo do smanjenja populacije i tova svinja nego dapače da dolazi do povećanja. S druge strane, isto tako kad kompariramo vanjsko-trgovinsku razmjenu onda u 2007. u odnosu na 2005. godinu je uvezeno za 43% manje svinjskoga mesa. Za isto razdoblje za prva četiri mjeseca 2007. u odnosu na prošlu godinu je uvezeno manje 21% svinjskog mesa i prerađevina na bazi svinjskog mesa. To u konačnici pokazuje da upravo način rješavanja i uvođenja necijepljenja svinjske kuge nije u koliziji sa razvojem tova svinja, nego dapače to je nešto što daje jedan dodatni impuls jer uvođenje mjera zabrane cijepljenja protiv svinjske kuge se eliminira i onemogućuje uvoz iz svih zemalja koje i dalje cijepe svinje klasičnom svinjskom kugom a gdje su cijene znatno niže nego u zemljama Europske unije i u Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Zastupnik Petar Mlinarić.
Hvala gospodine ministre. U potpunosti sam zadovoljan vašim odgovorom.
Zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, gospodo iz Vlade. Svoje zastupničko pitanje postavljam predsjedniku Vlade gospodinu Ivi Sanaderu. Gospodine predsjedniče, vjerujem da ste upoznati sa zaključkom Hrvatskog sabora koji je usvojen na sjednici 7. srpnja 2006. i upućen Vladi 10. srpnja 2006. a glasi: "Odgađa se glasovanje o Prijedlogu zakona o mirovinama hrvatskih državljana iz Bosne i Hercegovine i Srbije i Crne Gore s prebivalištem u Republici Hrvatskoj, prvo čitanje. Obzirom da postoje naznake kršenja ljudskih prava hrvatskih državljana u pogledu prava iz mirovinskog osiguranja predlaže se utvrđivanje činjeničnog stanja. Drugo, poziva se predlagatelj zakona da u suradnji s Vladom Republike Hrvatske iznađe što brže privremeno rješenje a potom i trajno rješenje ovog problema." U dva navrata sam pisao požurnicu Vladi Republike Hrvatske i požurnicu predsjedniku Hrvatskog sabora. Napominjem da se radi o više od petnaestak tisuća građana kojima je mirovina jedini izvor prihoda a na rješenju o mirovini piše da visina mirovine ovisi o masi sredstava koje inozemni osiguravatelji sakupe u svojoj kasi. Ja sam dužan odgovor dragim i ispaćenim ljudima u čije ime postavljam ovo pitanje a pitanje glasi kada će Vlada Republike Hrvatske odnosno nadležno ministarstvo ispoštovati zaključak Hrvatskoga sabora odnosno ima li izvršna vlast pravo zanemariti zaključke Hrvatskog sabora ovoliko dugo.
Predsjednik Vlade doktor Ivo Sanader. Izvolite.
Gospodine zastupniče, ta problematika mi je poznata sigurno bolje nego vama jer sam u nekoliko navrata osobno razgovarao s tim ljudima i njihovim predstavnicima. I ono što treba javnosti reći jest da i na moj poziv da se i vi uključite u jednu akciju koja mora prethodnici ovoj o kojoj vi govorite a koja nije nipošto zanemarivanje zaključka Hrvatskog sabora nego iznalaženje rješenja jer tražimo rješenje kako tim ljudima pomoći. Ja sam osobno vidio da imaju odreske mirovine od 8 kuna ili 20 konvertibilnih maraka iz Bosne i Hercegovine. Prema tome, znam o čemu je riječ i radimo na tome. I uz vas koji s vremena na vrijeme se sjetite to imamo i među nama zastupnika ovdje, kad govorim govorim o HDZ-u, od gospođe Babić-Petričević, Bagarića, Ćosića i ostalih koji stalno o tome govore i s ljudima se susreću i razgovaraju. Ono što apeliram na vas da nam pomognete u ovoj akciji koju mi vodimo prema Srbiji, Crnoj Gori i Bosni i Hercegovini da se vašim pismima obratite zajedno s nama kao što smo mi već to učinili vladama dotičnih zemalja da ispravimo tu nepravdu zajedno. Ali bez obzira na to kako će biti odgovor iz Sarajeva, Podgorice i Beograda hrvatska Vlada traži rješenje i naći će ga. Riješili smo sve ključne probleme, naslijeđene probleme umirovljenika hrvatskih od povrata dug i koristim ovu prigodu da najavim hrvatskim umirovljenicima da će do konca mjeseca biti isplaćena treća rata duga obeštećenja za umirovljenike, da će biti uključene i one 43 tisuće ljudi koji su bili u prve dvije rate zbog zakona koji nije bio dovoljno jasan pa smo ga ispravili, koji su bili isključeni dakle i 43 tisuće ljudi koji primaju obiteljske mirovine i povlaštene bit će uključene u isplatu ove rate duga. Dakle onima treća rata, a ovima prva. Prema tome rješavamo i pitanje jaza između starih i novih umirovljenika. I uskoro očekujte u Saboru također prijedlog kako riješiti taj jaz koji je nepravedan ali i u tom kao i u ovom pitanju koje ste mi postavili ima naravno uvijek ono o čemu i vi i mi moramo voditi računa. A to je da rješavamo probleme sukladno financijskim potencijalima države. I prema tome završno, ovaj problem nam je jasan. Mi se s njim stalno suočavamo ali želimo da nam se pridruže, ne možemo amnestirati zemlje odakle oni dolaze. Ne možemo amnestirati. I te vlade moraju, moraju reći da to nije tako i da im konačno počnu plaćati mirovine koje oni zaslužuju. A Hrvatska će sa svoje strane učiniti svoje.
Zastupnik Silvano Hrelja.
Gospodine predsjedniče ja sam djelomično zadovoljan vašim odgovorom sa namjerom da se mislite angažirati na rješenju ovih problema. Međutim ja bih vas korigirao. Mi se u kontinuitetu bavimo sa ovim problemom otkad smo i napisali Prijedlog zakona. Ne s vremena na vrijeme. I u kontinuitetu podsjećamo da problem treba riješiti. Ne radi se samo o izbjeglim i prognanim osobama. Radi se i o hrvatskim građanima koji nikada nisu ni jednog dana živjeli izvan Republike Hrvatske. Za razliku od vas mi ne očekujemo rješenja od inozemnih osiguravateljima, od inozemnih osiguravatelja zbog toga što i vi i mi dobro znamo da se radi o invalidnim sustavima o kojima, od kojih ne možemo očekivati rješenje. … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? … [[Upadica se ne razumije.]] Jesu odgovorni ali smo i mi odgovorni da se našim ljudima, našim građanima ne krše ljudska prava. Dakle jedna sinkronizirana akcija Ministarstva vanjskih poslova, Vlade i nas svih zajedno se mora učiniti u tom pogledu. I da vam kažem na kraju mi smo sutra ili danas, kad god želite spremni se na ovom prijedlogu ili nekim drugim prijedlozima aktivirati da iznađemo zajedničko rješenje. Zahvaljujem.
Zastupnik Ivan Čehok. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, predsjedniče Vlade i članovi Vlade. Svoje pitanje upućujem državnom tajniku, gospodinu Šetiću. Još za mandata bivše Vlade u proračunu za 2003. godinu predviđena je bila stavka izgradnje specijalne škole ili škole za djecu s posebnim potrebama u Varaždinu. Riječ je o tome da ta škola obuhvaća preko 200-tinjak djece različitog oštećenja ne samo iz grada Varaždina i županije nego iz cijele sjeverozapadne Hrvatske. Prvi posjet ministra Primorca početkom 2004. godine, razgovori koje smo vodili doveli su do toga da se ministar založio da se izgradi posve novi objekt, posve nova škola vidjevši da ta škola doista obuhvaća djecu iznad standarda. Da prosječno obuhvaća više djece nego druge hrvatske škole i da doista djeca uče i rade u, možemo tako reći u neprimjerenim uvjetima. Međutim do dana današnjega nakon desetaka i desetaka elaborata, procjena, idejnih rješenja, dokaza, potvrdnica koje smo poslali prema Ministarstvu nažalost još uvijek nismo sklopili Sporazum o izgradnji te škole. Zašto spominjem sporazum? Zato što je grad Varaždin premda nema nikakvu obvezu jer znate i sami da su specijalne škole isključivo u nadležnosti i obvezi vašega Ministarstva, grad Varaždin je izdvojio zemljište od 6 tisuća kvadrata koje je vrijedno preko milijun EUR-a i obvezao se u 3 godine sufinancirati sa 9 milijuna kuna izgradnju te škole. Dakle unatoč tome što smo i mi ponudili pomoć do dana današnjeg taj sporazum sklopili nismo. Sredstva su i za ovu godinu predviđena u sporazumu. Ja vas molim gospodine državni tajniče, molim i premijera radi te djece dakle ne samo varaždinske nego djece iz cijele sjeverozapadne Hrvatske, radi te djece koja su različitih oštećenja i koja uspješno rade i uče u toj školi da konačno potpišemo taj sporazum. Da iskoristimo građevinsku sezonu ove godine i da započnemo tu zgradu graditi. Lijepo vas molim da konačno taj ugovor potpišemo u roku od 15-tak dana.
Državni tajnik Nevio Šetić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi gospodine zastupniče. Poznato mi je ovo pitanje i u Ministarstvu doista se već dugo radi na tome i vaš dopis od 6. travnja 2007. kojim predlažete sporazum o sufinanciranju. No moram reći da s obzirom da je riječ o ustanovi Centra za odgoj i obrazovanje "Tomislav Špoljar" koji obuhvaća osnovnoškolsku djecu, srednjoškolsku, ali i djecu odnosno osobe koje prelaze 21 godinu prema pravilima koja postoje mora se uključiti Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi jer upravo u jednom dijelu je potrebno tako podijeliti ovu investiciju. Uostalom takvih programa i projekata imamo i negdje drugdje kao što je Voštanica u Zadru i intenzivno dakle se radi na oblikovanju ovog sporazuma. Tako da će trebati vašem prijedlogu sporazuma koji ste poslali 6. travnja 2007. dodati i ovu dimenziju i ugraditi kako bi konačno došli do zgrade. Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa apsolutno drži da treba izgraditi ovaj objekt jer je riječ o 215 korisnika usluga u ovome, u ovom centru. Tako da eto želim kazati da ćemo u ovom smislu nastaviti rješavati ovaj problem. I očekuje se da bi već u ovoj godini onda u jesen potpisali odnosno čim prije, čim se ovo usaglasi.
Zastupnik Ivan Čehok.
Ja vas molim kao zastupnik, želim samo upozoriti da te poteškoće u državnoj administraciji. Vi ste čelnik jednoga ministarstva. Kraj vas sjedi ministar zdravstva kojemu je sada tek, nakon 3 godine uopće rečeno da će se on morati uključiti. Ja vas pitam što smo 3 godine čekali? To je vaš interna, vaše interno pitanje da se vi dogovorite koliko će tko financirati? Ja vas molim dajte se to dogovorite. Ministar LJubičić mi je rekao doduše usmeno, dao privolu da će on isto financirati. Ja vas molim dogovorite se interno. Pošaljite nam prijedlog sporazuma. Želimo ga potpisati. Dajte da to djeci to počnemo graditi, da se sad ne dogodi da ćete se vi sada međusobno dopisivati nekoliko mjeseci. Ionako država smo svi mi odnosno vi ste Vlada. Prema tome gradit će država. A koliko će otpasti na koje ministarstvo molim vas da to bude vaš interni dogovor. Pa se evo, tu ako mogu zamoliti i gospođu potpredsjednicu Kosor da se uključi budući da je to, gospođo Kosor budući da je to vaš resor da se uključite. Da se ta dva ministarstva susretnu jer nema smisla da mi sad čekamo njihove interne dogovore. Lijepo vas molim.
Zastupnik Krešimir Čosić. Izvolite.
… [[Govornik je naknadno uključen.]] Poštovana gospođo ministrice. Tijekom vaše nedavne službene posjete Sjedinjenim Američkim Državama susreli ste se s vašim kolegom američkim ministrom za ratne veterane gospodinom Nicolsonom kao i predstavnicima odgovarajućih odbora u Kongresu i Senatu. Te posjetili središnju vojnu bolnicu u … [[Govornik se ne razumije.]] Ta posjeta mogla bi biti početak naše dugoročne suradnje, naglasio je ministar Nickolson, s obzirom na zajednički interes i važnost što kvalitetnijeg i cjelovitijeg rješavanja svih veteranskih i braniteljskih problema. Posebna pažnja tijekom gotovo svih razgovora je bila usmjerena na brigu za oboljele od posttraumatskog stresnog poremećaja što je i razumljivo zbog aktualnosti težine i tragičnih posljedica ovog teškog oboljenja kojeg suvremena medicina gotovo do pred 15 godina uopće nije prepoznavala. 17 tisuća hrvatskih branitelja s dijagnozom PTSP-a, 120 tisuća intervencija godišnje u županijskim centrima za psihotraumu, te preko tisuću 700 suicida nažalost dokazuju točnost onih tvrdnji da kažu da rat ubija i one koji misle da su ga preživjeli. Zbog toga iznalaženje novih postupaka i metoda u liječenju PTSP-a ili kako ga neki nazivaju "raka duše" jedan od prioriteta i sve većeg broja znanstveno-istraživačkih institucija širom svijeta. Traže se nove metode i tehnologije koje mogu pomoći efikasnijem i kvalitetnijem liječenju ove teške bolesti. Poboljšati kvalitetu života PTSP bolesnika i drastično smanjiti broj novih suicida itekako je važna zajednička zadaća. Efikasnost, uspješnost i kvaliteta liječenja mora se bitno unaprijediti, svi se slažu, s manje sredstava postići veće učinke, liječiti brže, bolje, jeftinije, smanjiti broj suicida te u konačnici dugoročno smanjiti sve veće troškove koji su okviru mnogih država danas izdvajaju za liječenje ove teške i opake bolesti s gotovo minimalnim efektima. Poštovana gospođo potpredsjednice, možete li reći nešto više o vašoj nedavnoj posjeti SAD-u kao i skoroj uzvratnoj posjeti ministara Nickolsona tijekom ove jeseni Hrvatskoj te o značaju i važnosti za braniteljsku populacija Sporazuma o suradnji sa Američkim ministarstvom ratnih veterana koji je u pripremi. Hvala lijepo.
Potpredsjednica Vlade, ministrica, Jadranka Kosor. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospodine zastupničke, dobro ste rekli, bio je to jedan iznimno važan i koristan susret. Dakle na poziv američkog kolege, ministra za veterane, gospodina Nickolsona sa svojim suradnicima posjetila sam Washington i naravno imala tamo kao što ste rekli susrete i sa parlamentarcima, ali isto tako i posjet … [[Govornica se ne razumije.]] i napokon razgovor sa ministrom Nickolsonom i dakako sa svim njegovim suradnicima gdje je održana i prezentacija o tome što Ministarstvo za veterane Sjedinjenih Američkih Država čini u brizi za veterane, dakle one od Vijetnamskog rata evo do danas. Onda što mogu sa zadovoljstvom reći jest da smo se dogovorili o uzvratnom posjetu gospodina Nickolsona Hrvatskoj. Nakon mog povratka gospodin Nickolson je poslao i pismo u kojem to potvrđuje. Prema tome, mi ćemo se vjerujem uskoro dogovoriti. Ono što mislim da je također dobro, što je rezultat tih naših razgovora jest najava mogućeg potpisivanja Sporazuma o zajedničkoj suradnji na rješavanju, odnosno razmjeni iskustava i svakoj drugoj mogućoj suradnji u rješavanju problema veterana. Ali isto tako kao što ste i sami rekli sa posebnim naglaskom na branitelje, odnosno veterane oboljele od posttraumatskog stresnog poremećaja. Ono što smo također tamo mogli iznijeti jesu naša dobra iskustva u rješavanju svih problema, pa i hrvatskih branitelja koji su oboljeli od posttraumatskog stresnog poremećaja, zašto smo dobili i svojevrsna priznanja u razgovoru na sustav skrbi, na količinu proračunskih sredstava koje Hrvatska izdvaja. Pa smo to usporedili sa Sjedinjenim Američkim Državama i zapravo došli do zaključka da je po prilici, s obzirom na veličinu zemlje, s obzirom na broj stanovnika na broj veterana taj izdvajanja po prilici ista. Što mislim da je dobro znati, mislim da je dobro da o tome zna i hrvatska javnost. Jer primjerice u … [[Govornica se ne razumije.]] ta su sredstva gotovo bi se moglo reći i neograničena. Dakle predstoji nam priprema sporazuma. Ono i što mislim da je važno da sam kao ministrica hrvatskih branitelja i potpredsjednica Vlade dobila poziv i za posjet Wermontu gdje se nalazi usudim se reći vodeći svjetski centar upravo za istraživanje posttraumatskog stresnog poremećaja na čijem je čelu uvaženi svjetski poznat čuveni stručnjak gospodin Freedman koji je u nekoliko navrata bio u Hrvatskoj i od kojeg smo također dobili priznanja za liječenje posttraumatskog stresnog poremećaja, ali i na činjenicu da smo na tu bolest upozorili dovoljno rano i da toj bolesti posvećujemo puno pozornosti, ne samo vezano za branitelje, dakle za veterane, nego i za članove njihovih obitelji. Tako da evo, s veseljem pripremamo taj susret. Vjerujem da on može donijeti puno dobroga u zajedničkoj suradnji. A o tome kad će se taj uzvratni posjet dogoditi dakako bit ćete izvješteni i vi budući da se kao zastupniku u Hrvatskom saboru posebno bavite i posttraumatskim stresnim poremećajem i kao zastupnik ali naravni i kao znanstvenik. Prema tome, na dobrom smo putu. A činjenica također to želim reći za kraj da smo i tamo iznijeli da smo upravo u dogovoru sa braniteljima i njihovim udrugama odradili cijeli posao, dakle ispunili sve zahtjeve koje su branitelji oboljeli od posttraumatskog stresnog poremećaja tražili. Dakle ova Vlada je prva izašla sa brojem branitelja koji su nažalost izvršili suicid. Do tad je to bila tabu tema, o tome se nije govorilo. A u novom zakonu iz 2005. godine mi smo i pomaknuli rokove za priznavanje te bolesti, naravno uklonili sve one prepreke i predrasude koje su vladale u odnosu na branitelje koji imaju probleme, od ukidanja onog čuvenog , pod navodnicima "testa MMP 2" kojim se hrvatske branitelje ponižavalo u prethodnom razdoblju kad se utvrđivala ta bolest i sve ono drugo što smo napravili na zadovoljstvo branitelja, ali naravno svih nas vjerujem u cijeloj Hrvatskoj. Hvala.
Zastupnik Krešimir Ćosić.
Poštovana gospođo potpredsjednice hvala vam lijepo svakako na odgovoru. Bila je to izuzetno uspješna i korisna posjeta. Vjerojatno od dugoročnog značaja za braniteljsku populaciju. No međutim treba isto tako istaknuti da za ovu temu i za ovo pitanje posebnu pažnju ima i NATO. Mnogi će se iznenaditi, ali treba samo konstatirati da je prije 2 godine NATO-ov znanstveni odbor financirao jedan važan i značajan projekt u Republici Hrvatskoj koji se je odnosio na nove metode u dijagnozi i liječenju PTSP-a. Vi ste gospođo potpredsjednice otvorili taj veliki znanstveni skup i mogu reći da danas u Washingtonu neki od naših ljudi, neko od naših znanstvenika izlažu rezultate novih dostignuća u liječenju te teške bolesti koja nije samo značajna za braniteljsku populaciju, nego i za sve obične građane koji pate od različitih vrsta trauma. U tom smislu evo na kraju predložio bih i sljedeće da, ako je to ikako moguće, pod vašom koordinacijom se unaprijedi suradnja u kojoj će sudjelovati i Ministarstvo znanosti i Ministarstvo zdravstva kako bi Republika Hrvatska zaista postala centar izvrsnosti za liječenje te teške bolesti za koju širi interes ima međunarodna zajednica u cjelini. Hvala lijepa.
Zastupnik Marin Jurjević. Izvolite.
Pa pitanje za predsjednika Vlade. Predsjedniče, neću vas ništa pitati o škveru, jedna druga tema. Mislim ona odredba od 0 promila alkohola kod vozača izaziva dugo vremena kontroverze u hrvatskoj javnosti, pa i ovdje u Saboru. Pokazalo se na žalost evo i u prvih 5 mjeseci ove godine kako ona ne djeluje. Na žalost u prvih 5 mjeseci u usporedbi sa prošlom godinu poginulo je 15 puta više ljudi na hrvatskim cestama, 10% je više teško ranjenih, 13% više lakše ranjenih. Zaista se postavlja pitanje svrsishodnosti te odredbe u okviru zakona. Postavlja se pitanje da li je ona donesena ishitreno, da li je konzultirana struka. Činjenica je da pati na određen način gospodarstvo, poljoprivreda, ugostiteljstvo, vinari prosvjeduju, turizam je na neki način na udaru pa i imidž Hrvatske kao mediteranske zemlje. Moje pitanje glasi zbog čega ne pokrenete inicijativu da se ukine ta odredba jer očito neke druge stvari utječu na na žalost povećanje žrtava i na sigurnost prometa. Očito je da ona bivša odredba od 0,5% promila nije bila ta koja je uzrokovala te teške posljedice na našim cestama. Dakle, pitanje glasi hoćete li poduzeti inicijativu da se ova odredba dokine?
Predsjednik Vlade, dr. Ivo Sanader. Izvolite.
Gospodine zastupniče, postavili ste nekoliko pitanja pa prije nego dođem na ovo zadnje koje sublimira sve, odgovorit ću na ta pitanja. Kad smo donosili ovu odredbu i ovaj Prijedlog izmjene zakona u tom smislu, to je bilo nakon jednog niza mjeseci u kojima su svakog vikenda pogibali po 15 do 20 ljudi, u kojemu je javnost tražila i od Vlade učinite nešto. Učinite nešto da se smanji taj broj mladih ljudi pa i općenito i drugih, ali prije svega mladih ljudi koji do 4, 5 ujutru budu u diskoteci, pa onda ih jedan vozi doma i imamo takvih slučajeva na žalost puno. I mi smo taj prijedlog predložili, usvojio ga je Hrvatski sabor i odmah u prvoj godini je smanjeno, pa onda i u drugoj godini je smanjen broj mrtvih na Hrvatskim cestama. U obrazloženju tog Prijedloga zakona ja sam tada ovdje u saborskoj govornici rekao, za saborskom govornicom rekao da ako i jedan život spasi taj Zakon da on ima smisla. On je spasio mnoge živote i sigurno da kao takav ima smisla. Imam informaciju koja ide u suprotnom, koja govori suprotno o onome što ste vi maloprije rekli. U prvih 5 mjeseci ove godine po podacima Statističkog zavoda konzumacije alkohola u ugostiteljskim i turističkim objektima je porasla za 10%. Nije smanjena. Porasla je. Dakle, nema štete ni u turizmu, ni u ugostiteljstvu, ni u vinarstvu. Suprotna je činjenica. Raste. Zašto raste? Vjerojatno zbog toga što ljudi su shvatili da ovaj Zakon od 0 promila nije zakon protiv pijenja vina ili pijenja alkohola, nego je zakon protiv toga da nakon što popiješ ne možeš voziti. Rekli ste jesmo li konzultirali struku? Jesmo. I reći ću vam da su nam liječnici kazali da kirurzi ne mogu, nije im dopušteno ići za kirurški stol voditi operaciju ako imaju 0,3 promila. Prema tome, znači da postoji, znači da nisu točne one kalkulacije koje govore da i sa 0,5 kao što je bila odredba prije imaš jednaku takvu kontrolu za volanom kao i 0,0. Dakle to nije točno, jer da je onda ne bi kirurzima bilo 0,3 gornja granica. I da zaključim. Nemam namjeru pokretati inicijativu za promjenu ovog Zakona jer smatram da je on ispunio svoju svrhu i da ispunjava svoju svrhu, a to je prvo da je smanjen broj žrtava. To što se sad dogodilo vi ste u pravu, statistike su vrlo ružne i događa se velik broj prometnih nesreća sa ishodom smrti, ali siguran sam da bi izmjenom ovog Zakona bilo još više, jer još uvijek se ljudi suzdržavaju i svjesni su i mijenjaju svoje navike. I ono zašto smo mi, ja ću to reći u ono danas suvremenim izričajem, u engleskom se kaže win-win situacija. Nek' ljudi što više piju, nemam ništa protiv toga, ali neka ne voze poslije toga. Znači voziti da, ali ne nakon što se pilo.
Zastupnik Marin Jurjević.
Nekako je ova vaša poruka pijte šta više nije baš za poslati iz Sabora, ali dobro. Ova druga je, nemojte voziti kad pijete puno. Ali vidite meni je sasvim normalno da kirurg ne može ni sa 0,3% promila operirati, ali zapovjednik zrakoplova može voziti zrakoplov sa 0,5 promila, kapetan broda može voziti brod sa 0,5 promila i ne možete uspoređivati kirurga i vozača automobila. Pozivam se na praksu u Italiji, Francuske itd., Grčke, ne znam drugih mediteranskih zemalja koje nam jesu konkurenti. Činjenica je da su zaista ceh vinara, poljoprivrednici itd. prosvjedovali niza puta. To je činjenica. Činjenica je da nije utjecalo po ovim podacima na smanjenje nesreća. Mislim da zaista nema razloga da ne priznate, je ljudi moji falija sam. Uostalom neš' ti, sve se može popraviti, nije to, dapače veličina je u tome kad se fali je da se kažete, kako bi reka Gibonni oprosti mi ako triba kazat, je li oprostite mi, promijenit ću svoju odluku.
Zastupnik Lino Červar. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovani gospodine predsjedniče Vlade, članovi Vlade. Evo ja imam jedno pitanje za ministra Božidara Kalmetu, odnosno za njegovo Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka. Hoće li Vlada gospodine ministre kao što je obećano subvencionirati gorivo malim brodarima obzirom da u javnosti često traže državni poticaj, jer nisu korisnici plavog goriva kao što je slučaj s ribarima?
Ministar Božidar Kalmeta. Izvolite!
Hvala gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Gospodine zastupniče! Da. Subvencionirat će se gorivo malim brodarima s obzirom da oni kao što ste i sami rekli nemaju pravo na plavi dizel, tako da će se umjesto, subvencionirati razlika između cijene plavog dizela i one cijene koju oni ovog časa plaćaju. U državnom proračunu za ovu godinu otvorena je nova pozicija na, u Ministarstvu mora, turizma, prometa i razvitka gdje se predviđaju sredstva za subvenciju goriva tim malim brodarima. Obavljeni su razgovori sa Agencijom za zaštitu tržišnog natjecanja i usaglašeno je stajalište da se malim brodarima proračunska sredstva isplaćuju na temelju kriterija kroz program državnih potpora. Mi smo tijekom ovih nekoliko mjeseci napravili i ažurirali podatke o broju tih malih brodara i njih ima 405 brodova ili 336 brodara. Izrađen je program subvencioniranja tih malih brodara. Dogovoreno je da nakon dostave dokaza o stvarnoj potrošenoj količini goriva, što će ovjeriti i nadležna lučka kapetanija, da se tada izvrši i isplata te subvencije malim brodarima. S obzirom da oni najviše rade ljeti, dogovoreno je da će oni to dostaviti najkasnije u listopadu kako bi se već i u ovoj tekućoj proračunskoj godini moglo njima subvencionirati to gorivo.
Zastupnik Lino Červar.
Mislim da mladi, mali brodari mogu biti zadovoljni. Možda ne bi bilo loše ako bi vam još nešto spomenuo, što dosta čujem od njih, a to su dvije stvari, da se ubuduće možda smanji ta birokratska procedura oko dobivanja potpora. I možda ovo drugo isto, a onda bi bilo stvarno u potpunosti zadovoljeni svi njihovi zahtjevi, da se i oni poput ribara na određeni način koriste očevidnikom pri prometu goriva. Mislim da ćete o tome sigurno razmotriti to pitanje i da ćete napraviti naravno, kao što ste i dosada napravili sve ono što ministarstvo u tim uvjetima može napraviti. Hvala.
Zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite!
Hvala gospodine predsjedniče. Pitanje je za ministra financija gospodine Šukera. Prema posljednjim podacima financijske agencije u travnju ove godine blokirano je 35 tisuća računa fizičkih osoba u iznosu oko 4 milijarde kuna, te 23 tisuće 146 pravnih osoba sa preko ili oko 12 ili točno 12,7 milijardi kuna. Ovo je i prema FINA-i nastavak negativnog trenda iz zadnje dvije godine. Drugim riječima, već treću godinu zaredom pogoršava se likvidnost u čemu značajno sudjeluje i država neredovitim plaćanjem svojih obveza. Da to samo ilustriram podatkom da zdravstvo samo ljekarnama u ovom trenutku duguje 2 milijarde i 200 milijuna kuna koje eto, iz javnih medija je vidljivo se nalaze pred ogromnim problemom. Financijska nedisciplina jedan je od uzroka i niske konkurentnosti našeg gospodarstva ali ona najviše pogađa zaposlene u tim tvrtkama jer one neredovito i po nekoliko mjeseci ne primaju plaću. Do sada ste negirali postojanje ovog problema i niste ga niti rješavali. Hoćete li i nadalje biti slijepi za ovaj problem i ponašati se kao da ga nema?
Ministar Ivan Šuker. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Pa, zar bi Hrvatska završila stand by aranžman da je istina ovo što ste vi rekla? Zar bi Hrvatska dobila komplimente koje je dobila neki dan od Svjetske banke prilikom potpisivanja drugog zajma za prilagodbu da je ovo istina što ste vi rekla? Zar bi Hrvatska imala gospodarski rast u prva tri mjeseca preko 5,2% da je istina ovo što ste vi rekli? Zar bi Hrvatska imala za prvi 5 mjeseci najnižu stopu nezaposlenosti da je istina ovo što ste rekli? Druga stvar. Zaboravili ste što ste ostavili u zdravstvu. Prvo, niste prikazali 900 milijuna… … [[Upadica se ne čuje.]] I imali ste… … [[Govornik naknadno uključen.]] obveza koje su dospjele na plaćanje. To je ono što ste vi ostavili. Druga stvar, govoriti o nelikvidnosti a ne reći zašto je netko blokiran nije dobro. Nije nelikvidnost ako je netko blokiran. Nekada netko nekome ne želi platiti iz niza razloga. Pa nemojte mi reći da podržavate to, ako nekoga, podržavate one koje je država blokirala zbog toga što nisu podmirili svoje porezne obveze. Nemojte reći da podržavate one koje je blokirala država jel' je netko drugi, a oni su tu tvrtku ostavili i počeli preko druge tvrtke poslovati, što je bivša ministrica pravosuđa im omogućila onom izmjenom u zakonu. Dakle, sve su to činjenice. Recite koliko je tih blokiranih ostalo i temeljem vašeg Zakona o dospjelim a nenaplaćenim potraživanjima, s tim da nikada iako vam je to bila zakonska obveza, niste podnijeli izvješće ovom Saboru što, kako i s kim ste se pogađali oko onih dospjelih a nenaplaćenih potraživanja? Dakle, gospođo Zgrebec! Ovdje kao što sam to opetovano ponovio i na niz skupova sa hrvatskim gospodarstvenicima, tvrdim da u Hrvatskoj ne vlada nelikvidnost. Tvrdim da su sva potraživanja iz državnog proračuna koja su došla u državnu riznicu plaćena. Jer zaboravljate da u trenutku kad ste izgubili vlast, ostavili ste 300 podračuna preko kojih je radio što god tko hoće. Danas Hrvatska ima riznicu, danas Hrvatska ima tri knjižice o kojima ste vi mogli samo sanjati. Ovo je dnevno izvješće gdje predsjednik Vlade, potpredsjednici Vlade dobivaju kontinuirano izvješće o dnevnim prihodima, o prihodima u tekućem mjesecu i o prihodima na nivou godine i o vrsti prihoda i sve to skupa. Ovo je mjesečno izvješće koje ste vi prestali izdavati. A zašto? Da bi prikrili hrvatskoj javnosti upravo za što nas optužujete. Međutim, i Hrvatski sabor dakle, zastupnici u Hrvatskom saboru i svi zainteresirani koji se bave sa financijama u Republici Hrvatskoj mogu dobiti ovakvo financijsko izvješće. Također, knjižica koju smo štampali prilikom donošenja proračuna i knjižica koja je došla sad vama u Sabor za izvršenje proračuna jasno pokazuje transparentnost i sve skupa. Još nešto želim reći. Nema prikrivanja deficita. Ovo što nije plaćeno u zdravstvu, vi dobro znate da svake godine oni … [[Govornik se ne razumije.]] koliko su se povećali u odnosu na prethodnu godinu se uračunavaju u deficit. I ovo što nije plaćeno u zdravstvu, je uračunato u deficit i mi ćemo ovih dana napraviti sastanak sa predstojnicima farmaceutskih tvrtki i veledrogerija i taj ćemo problem riješiti, budite sigurni. Ali nije istina da u ovom trenutku država duguje 2 milijarde i 200 milijuna. A kad govorite o pozicijama Hrvatske prema istraživanjima nekih kuća onda je upravo problem ovo što vi sada kažete. Bez argumenata, bez ičega optužite državu a to su sve pokazatelji bez egzaktnih pokazatelja nego na temelju percepcije, dok za razliku od nas mnogi koji su daleko lošiji od nas prikazuju svoje stanje u svojoj zemlji puno bolje nego što je. Ovo tvrditi u državi da je nelikvidnost ne bi Hrvatska dobila zajam od Europske investicijske banke za izgradu auto-ceste Zagreb-Rijeka po uvjetima kao da je članica Europske unije, ne bi na zadnjem Kongresu Europske banke za obnovu i razvoj … [[Govornik se ne razumije.]] nama rekli da će nam ubuduće zajmove davati bez državnog jamstva i ne bi po prvi put predsjedništvo, Upravni odbor Europske banke za obnovu i razvoj da je Hrvatska najozbiljniji kandidat za godišnju skupštinu 2010. godine. Pa zar mislite da su sve te financijske institucije glupe i slijepe i Hrvatskoj daju novce a nisu sigurni da će joj naplatiti? Nažalost, gospođo Zgrebec vi se nikako ne možete pomiriti s time da je u ovoj državi konačno došlo do reda, da se zna i tko pije i tko plaća a kod vas se samo … [[Govornik se ne razumije zbog buke u dvorani.]]
Zastupnica Dragica Zgrebec.
Da je stvarno ovako sjajno ministar Šuker ne bi ovako dugo govorio i dvostruko vrijeme iskoristio nego što ga pripada. Međutim, ovo su činjenice, ovo su objavljeni podaci naše državne institucije. Možemo i druge podatke koristiti. Pa na primjer Svjetska banka kaže da će deficit ove godine biti 4,6%, da bruto proizvod koji raste 4,5% je nedostatan za Hrvatsku u ovom vremenu. Vi kažete netko neće platiti. Pa zašto se niste pobrinuli da kroz zakone regulirate da je obvezno plaćanje, da se iza toga roka kada se ne plati na vrijeme da se obračunavaju kamate koje ne mogu biti upitne. Nemojte se vi smijati. Problem imaju ljudi koji rade u gospodarstvu, koji ne mogu naplatiti svoja potraživanja. Moraju uzimati kredite da bi platili poreze državi a istovremeno država ništa ne poduzima da bi oni mogli naplatiti svoja potraživanja. Dakle, još uvijek mi toleriramo da su vjerovnici u lošijem položaju od dužnika.
Zastupnik Antun Kapraljević.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Svoje pitanje upućujem ministru Kalmeti. Gospodine ministre, upoznati ste sa stanjem u HAC-u, znate da je ove godine zaposleno sedamdesetak ljudi u HAC-u bez natječaja protu odluci njihovoj gdje su oni rekli da nema zapošljavanja. Znate da su tamo zaposleni umirovljeni časnici, alkarski vojvode, saborski zastupnici i svi su oni iz HDZ-a. Prema pismu koje je dobio i premijer koje su potpisali obespravljeni blagajnici navedeno je i tko je za koga intervenirao. Niste samo vi. Znate da su mnoge dionice dane neposredno ustvari bez natječaja pojedinim HDZ-ovcima i ponovo niste samo vi za to intervenirali. Iz svega proizlazi, ne želim nabrajati dalje, da ste vi partijske zadatke, znači zadatke HDZ-a a vjerujem i zadatke premijera bespogovorno izvršavali. Sada u ovom trenutku koliko mi se čini u javnosti se peru ruke od vas. Zato vas pitam gospodine ministre osjećate li se izdanim i prodanim i od HDZ-a i od premijera?
Ministar Božidar Kalmeta. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici, gospodine zastupniče Kapraljević. Dakako da se ne osjećam izdan niti sam izdan. A što se tiče HAC-a i što se tiče prijema u Hrvatskim auto-cestama ja ću samo podsjetiti da su Hrvatske auto-ceste osnovane 2001. godine i svi interni akti koji su onda doneseni a to je bilo za vrijeme bivše Vlade i način kako se onda primalo u HAC se nije promijenio jer se nisu promijenili interni akti. Dapače, u vremenu od 2003. pa do danas je primljeno puno više branitelja nego što je to bilo u onom periodu od 2001. do 2003. godine. Nadalje, imamo izvješće o obavljenom inspekcijskom nadzoru u Hrvatskim cestama od Državnog inspektorata koji ovdje piše između ostalog da je prijem bio sukladan, dakle nije bilo osnova za poduzimanje zakonskih mjera protiv poslodavaca, da su se na oglasnim pločama u središtu poslodavaca objavljivali potrebe za zapošljavanjima, da je o tome izvješten sindikat, sindikalni predstavnik je to potvrdio i rekao da je tako, da je izvješćivano i radničko vijeće sukladno internim aktima, da je i predstavnik radničkog vijeća to potvrdio itd. Prema tome, mislim da ono što vam mogu ja odgovoriti na ovo pitanje da se tamo sigurno ne prima po stranačkom ključu. Mislim da je to bilo za vrijeme protekle Vlade, znam to iz čitavog niza primjedbi koje sam tada imao kao gradonačelnik Zadra kada se ona tamo dionica otvarala. A kažem, sve je primljeno i sve se prima sukladno internim aktima koji su HAC-u sukladno Zakonu o radu, Zakonu o pravima hrvatskih branitelja i Zakona o ravnopravnosti spolova. I što je još također važno a rekao sam prije ništa se nije promijenilo od 2001. godine do danas.
Zastupnik Antun Kapravljević.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Nisam zadovoljan odgovorom. Nije točno. Pravilnik se promijenio. Zapošljavanje je vjerojatno bilo po zakonu ali nepošteno. A što se tiče mog pitanja niste mi odgovorili, ustvari rekli ste u jednoj rečenici bez obzira na to sve ja vidim ponašanje i premijera i stranke oni su vas otpisali, uhvatili su veliku ribu koju će pokazati Europi i Hrvatskoj prije ovih izbora. Da vas misle braniti branili bi vas kao Vukelića, kao gospođu Kosor, kao Kirina i ostale. Vas ne brane. Vi ste otpisani.
Zastupnik Vladimir Šišljagić. … [[Upadica se ne razumije.]] Nema ga pa neće moći postaviti zastupničko pitanje. Sad je 20 zastupnica i zastupnika apsolviralo svoje pravo. Imamo još 20. Napravit ćemo stanku i nastaviti u 12 sati. Na redu je poštovani zastupnik Miroslav Korenika. Nastavljamo aktualnim prijepodnevom. Pitanje postavlja poštovani zastupnik Miroslav Korenika. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege pitanje u skladu s poslovnikom postavljam ministru gospodarstva, rada i poduzetništva, gospodinu Vukeliću. Studija Međunarodnog monetarnog fonda o mogućnostima i ograničenjima gospodarskog rasta upozorava na nepovoljno poslovni okružje kod nas u Hrvatskoj ukazujući između ostaloga i na probleme vezane uz vlasnička prava, administrativne i birokracijske prepreke i barijere te korupciju. Studija prognozira da uz stopu rasta koja će biti u Hrvatskoj ostvarena po njihovim znači razmišljanjima od 4 do 4 i po posto upozorava i ukazuje i na neodgovarajuću visinu takvog rasta. I Hrvatska gospodarska komora upozorava da će naša zemlja uz ovaj tempo rasta bruto društvenog proizvoda razvijenost Europske unije dostići tek za 25 godina. Moje pitanje je ocjenjujete li da ste ovakvim gospodarskim pokazateljima pokrenuli Hrvatsku kako ste predizborno obećavali kako i sada još uvijek tvrdite i zadovoljava li vas da Hrvatska dostigne ovaj rast i razvijenost Europske unije za 25 godina.
Ministar Branko Vukelić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovane gospođe i gospodo saborski zastupnici. Moram reći da one pokazatelje poštovani saborski zastupniče koje imamo kada je riječ o hrvatskom gospodarstvu su pokazatelji koji govore upravo suprotno od ovoga što vi hoćete reći. Dakle pokazuju da zaista smo na najboljem putu da u okviru i našeg strateškog okvira razvoja koji je Vlada donijela do 2013. godine ostvarimo ciljeve koje imamo, a to su ciljevi dakle da dostignemo i desegnemo i standarde Europske unije koje ćemo biti tada i članovi. Isto tako želim spomenuti i reći ovdje da ono što vide drugi možda je najvažnije o nama i o poslovnom okruženju koje vrijedi ovdje. Pa ću podsjetiti i na nedavno istraživanje njemačko-hrvatske Industrijsko-trgovinske komore koja je napravila anketu, a poznato je da je preko tisuću i 300 poslovnih ljudi, tvrtki, kompanija iz Njemačke radi, posluje, trguje sa Hrvatskom ocijenilo izuzetno dobrim poslovno okruženje u Hrvatskoj. I očekuju značajnije ulaganje i rast svojih poslova ovdje u Hrvatskoj. Isto tako mislim da vrijedi spomenuti i reći da smo mi prošle godine ostvarili bruto domaćeg proizvoda 4,8%, da je početkom ove godine taj rast preko 5%. Sve to i one mjere koje hrvatska Vlada poduzima govore o tome da imamo dobre trendove u gospodarstvu, da imamo stabilno makroekonomsko okruženje, da imamo sve kvalitetnije i bolje poslovno okruženje, da programi koje ova Vlada provodi, a to je i uklanjanje svih administrativnih barijera i prepreka, to je projekat HITRO.HR, to je projekat HITRORez koji uskoro će također dati dodatno, pozitivno poslovno okruženje u Hrvatskoj se prije svega odnosi na pojednostavljenje zakonskih propisa koji se tiču gospodarstva, da su to dakle sve mjere, borba protiv i "sive ekonomije", borba protiv korupcije da su to mjere koje će još dodatno pospješiti i rekao bih učiniti pozitivnijim poslovno okruženje u Hrvatskoj, atraktivnijih za investitore, ulagače koji dolaze u Hrvatsku, ali isto tako i da će dati daljnjeg … [[Govornik se ne razumije.]] za rast i razvoj gospodarstva u Hrvatskoj i hrvatskim tvrtki i kompanija koje su ostvarile izuzetno dobre rezultate. Prošle godine nikad bolje rezultate nije ostvarilo gospodarstvo nego što su ostvareni prošle godine. A isto tako treba reći da su ti trendovi ne samo nastavljeni već i poboljšani i početkom ove godine. Prema tome svi projekti koje ova hrvatska Vlada je donijela, svi projekti koje će i donositi ove godine i duboko sam uvjeren i pod vodstvom HDZ-a i naredne 4 godine će sigurno ostvariti ono što je sadržanim okvirom i predviđeno, a to je da stvorimo dakle jedno stabilno gospodarsko poslovno okruženje u Hrvatskoj i da dosegnemo onaj standard gospodarskog rasta i razvitka koji je predviđen strateškim okvirom razvoja Hrvatske do 2013. godine. Hvala lijepo.
Zastupnik Miroslav Korenika. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Izborna je godine pa gospodine ministre ja razumijem vaš po momo mišljenju nerealni optimizam. Jer u isto doba imate kad ovako govorite zaboravljate da imamo porast uvoza u Republiku Hrvatsku. Bez obzira htjeli vi to priznati imamo porast nelikvidnosti, upozorenja vezano uz korupciju i sve ostalo. A čini mi se da mi niste odgovorili jeste li zadovoljni da uz ovu stopu i ove ambiciozne stope rasta o kojima vi govorite Hrvatska će dostići ovih sa 4,8% porasta bruto društvenog proizvoda tek za 23 godine razvijenost Europske unije. Meni se čini da nikoga u Hrvatskoj, a nadam se i vas i Vladu to ne može zadovoljiti. Jer hrvatski građani zaslužuju nešto više. Očekujemo i ambicioznije stope rasta ali i mjere koje će to poboljšati. Čini mi se da ovako, izborna je godina pa hvalimo se više sami nego što je to realno. Jer vidim da ne uvažavate niti Međunarodni monetarni fond, a niti Hrvatsku gospodarsku komoru. Hvala lijepa.
Zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pitanje upućujem predsjedniku Vlade Republike Hrvatske, gospodinu Ivu Sanaderu. Gospodine predsjedniče Vlade vi i vaša Vlada se zalažete za slobodu tržišne ekonomije, tržišne utakmice i naravno suprotno tome ne podržavate dogovornu ekonomiju, plansku ekonomiju, bilo kako je nazvali. Nažalost iako je proteklo dosta vremena od kad je Hrvatska definitivno uplovila u vode slobodne tržne utakmice još postoje vrlo značajni ostaci te očigledno tvrde utvrde koja se smjestila u onim pozicijama hrvatskog gospodarstva koje su po naravi i po karakteru monopolisti. I naravno tamo ostvaruju dobit koja im ne pripada. INA je po nama jedna od takvih pozicija u hrvatskom gospodarstvu koja nezasluženo ima određenu dobit koja je ne bi smjela pripadati. O čemu se naime radi. Predsjednik je naše stranke jučer na gospodarskom forumu upravo kazao da renta koja se odnosi na naftu i plin, a koja je u Hrvatskoj 2,6% kao što naravno znate je u odnosu na neke druge nama susjedne zemlje, recimo Mađarsku gdje iznosi 12% nedopustivo niska i onaj prihod koji pripada jedinicama lokalne samouprave, znači građanima ove zemlje se mjeri negdje oko 100-tinjak milijona kuna je bio u prošloj godini. Naravno tako mali iznosi nisu u skladu sa onim veličinama koje ima na raspolaganju jedan takav monopolist kome je to ipak društvo dalo, a ima 785 bušotina, ima 136 naftnih polja. Ali ono što je jako interesantno kad je u pitanju plin tada od ukupnog plina koji se u Hrvatskoj predsjedniče potroši 60% je iz domaćih izvora. Da li se i vi slažete da ova inicijativa koju mislimo poduprijeti i pokrenuti da se poveća ova rente, jer ona je nedopustivo niska i nevezano tko je u strukturi vlasništva, ona je uvijek jednako nepravedna, nepravedna i treba je podignuti i radi zaštite onih koje treba zaštititi jer to je ravnomjerni razvoj lokalne samouprave, ali i radi uspostave ekološkog fonda, radi i te uspostave da li se i vi slažete da treba tu rentu podignuti i staviti je na razinu da zadovolji sve potrebe, a ne samo one koji se tiču INA-e i njezinih vlasnika.
Predsjednik Vlade dr. Ivo Sanader. Izvolite.
Gospodine zastupniče, izravno ću odgovoriti da podržavam inicijativu i razmišljanje koje ste iznijeli, ali ne možemo ga rješavati ovako parcijalno. Ono što mi predlažemo jest jedno sustavno rješenje u okviru Zakona o koncesijama, jer riječ je o koncesijama koje je INA dobila, ne o vlasništvu. Prema tome, mi ćemo pokušati to rješenje naći u okviru Zakona o koncesijama.
Zastupnik Ante Markov.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Mi smo imali namjeru Zakon o renti pokrenuti kao našu inicijativu. Naravno ona bi se doticala još nekih pozicija, ne samo nafte i plina, jer držimo da bi povećanjem ovih 100 milijona sadašnjih na 550 koliko je u projekciji recimo da se digne na razinu od 11 i pol posto da bi to značajno doprinijelo uravnoteženju proračuna jedinica lokalne samouprave, znači jednom proračunu koji bi građani mogli osjetiti na neki način, a iz toga bi se evidentno moglo regrutirati jedan značajan fond koji bi služio prije svega za ekološku komponentu onoga što smo uzeli iz zemlje. Prema tome, mislim da se u ovom smislu možemo složiti da ova inicijativa ima zdrave temelje.
Zastupnik Vlado Jelkovac. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, predsjedniče Vlade i članovi, kolegice i kolege. Pitanje postavljam ministru unutarnjih poslova, gospodinu Ivici Kirinu. Otkako je 2001. godine, dakle u mandatu prethodne Vlade otpušteno negdje oko 3 tisuće i 500 policajaca, uglavnom hrvatskih branitelja, u pojedinim policijskim upravama osjetan je nedostatak policijskih službenika. Moje pitanje je kako i kada planirate riješiti taj kadrovski deficit u pojedinim policijskim upravama? I vezano uz to, u isto to vrijeme o kojem dakle govorim o mandatu prethodne Vlade nije poštovan niti kolektivni ugovor i nisu plaćani prekovremeni sati. Kasnije je zbog tužbi za neplaćene prekovremene sate na naplatu dospjelo nekoliko tisuća ovrha. Moje pitanje je kako je to nepoštivanje kolektivnog ugovora utjecalo na proračun Ministarstva unutarnjih poslova, odnosno na proračun Republike Hrvatske?
Ministar Ivica Kirin. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Sabora, poštovani saborski zastupniče. Vezano, evo ja ću krenuti od ovog dugog odgovora. Naime, 2001. godine zbog nepoštivanja kolektivnog ugovora došlo je do 4 tisuće 560 ovrha što u financijskom smislu znači da je sa računa MUP-a 2003. godine skinuto, znači sa računa Ministarstva financija skinuto 150 milijona kuna, da bi zatim 2004. i 2005. skinuto još 73,3 milijona kuna, a navedeni iznosi se, zapravo ovrhe odnose se na neto iznose za što je bilo potrebno osigurati 310 milijona kuna za uplatu zakonom pripadajućih poreza, prireza i doprinosa. Za ovrhe 2005. i 2006. godine predmeti se još kompletiraju, a prema sadašnjim saznanjima treba još uplatiti 130 milijona kuna što ukupno cirka iznosi 700 milijona kuna financijskih sredstava koje ministarstvo, odnosno državni proračun mora osigurati zbog nepoštivanja kolektivnog ugovora. Zašto je to tako bilo i zašto se desilo mislim da će najbolje moći odgovoriti … [[Govornik se ne razumije.]] i zašto koalicijska tadašnja Vlada nije to poštovala ne znam. Ali samo želim naglasiti da je ova Vlada zatekla postojeće dugove i da smo mi te dugove uredno servisirali i ovih mjesec dana bit će isplaćene sve ovrhe, znači sve one sudske presude koje smo dobili i nagodbe kojima smo se dogovorili znači policijskim službenicima. Naime, kod ovog pitanja otpuštanja policijskih službenika također moram izraziti da mi nije jasna politika koja se zalagala za ulazak u Europsku uniju, jer tada su bile pune novine toga, a znalo se da ulazak Hrvatske u Europsku uniju nosi i određenih obaveza, naročito iz razloga što je danas Hrvatska policija ta koja čuva hrvatske granice i zna se dobro da su sve zemlje članice Europske unije upravo na pitanju sigurnosti granica morale izdvajati najviše financijskih sredstava i zapošljavati dodatni broj ljudi. U to vrijeme 2001. godine otpušteno je 3 tisuće 500 ljudi i desilo se to da danas imamo nedostatak policijskih kadrova diljem policijskih uprava u Republici Hrvatskoj. Mi smo znajući i za problem da dio ljudi koji su ušli u Hrvatsku policiju i ušli kao dragovoljci u sudjelovali u Domovinskom ratu boluju od PTSP-a problem je još veći. Stoga je Ministarstvo unutarnjih poslova u prvom natječaju koji je proveo se prošle godine zaposlila, evo sada ovih dana završavaju tečaji te kvalifikacije na Policijskoj akademiji, 305 policajaca plus 110 kriminalista više i visoke, a sada je u tijeku natječaj koji evo ga prije je i u tijeku je prijem znači tisuću i 200 novih policajaca srednje stručne spreme plus 250 kriminalista više i visoke stručne spreme plus 100 osoba visoko stručne spreme raznih profila. Naime, ulaskom novih mladih ljudi želimo pojačati upravo rad na ovim segmentima koji najviše opterećuju hrvatsko društvo, a to je borba protiv organiziranog kriminala, korupcije, borba protiv druge te svih oblika kriminala. Isto tako želimo kroz ove nove postojeće službenike pojačati aktivnosti upravo i na Hrvatskim cestama kako bismo spriječili ove nemile statističke događaje, a to je da imamo povećanje smrtno stradalih u prometu. Isto tako htio bih naglasiti da neprimjerene izjave da Policija prikriva, ne otkriva, htio bi demantirati samo evo, sa jučerašnjim jednim događajem, je Policija razriješila ubojstvo iz '93. godine i još jedno ubojstvo iz 2000. godine. Hoću reći da Hrvatska policija svakim danom uz ovu znači kadrovsku popunjenost koju izvršavamo uz onu tehničku opremljenost želi izvršavati zadaće onako kako to rade i Policije u najrazvijenijim zemljama, a to znači brzo, efikasno trošeći što manje vremena na istrage i pri tom biti prije svega preventivni kako bismo i na taj način smanjili broj kaznenih djela. O radu Hrvatske policije mogu reći samo jedno na kraju. Gledajući na sveukupna kaznena djela…
Molim, zaključite.
Možemo reći da je došlo do smanjenja kaznenih djela u ovom području od 1. do 5. mjeseca u odnosu na, u ovom znači razdoblju u odnosu na razdoblje iz 2006. godine za 2,27%. Hvala lijepo.
Zastupnik Vlado Jelkovac. Izvolite!
Zahvaljujem se gospodinu ministru na odgovoru. Ja sam zadovoljan sa odgovorom makar ne i sa stanjem odnosno sa uzrocima zbog kojih sam ovo pitanje i postavio. Ostaje mi samo apelirati na vas da se ti nedostaci kao što sam rekao iz razdoblja prethodne Vlade što prije otklone.
Zastupnik Frano Matušić. Izvolite!
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pozdravljam predsjednika hrvatske Vlade i sve članove Vlade. A pitanje postavljam ministru unutarnjih poslova gospodinu Ivici Kirinu. Naime, gospodine ministre, među policijskim službenicima posebice među onima koji žive na jednom području a rade na području druge policijske uprave postoji određen broj policajaca koji nemaju riješeno stambeno pitanje. Budući svi znamo da policajci nemaju baš neku veliku plaću i da sami ne mogu riješiti ovo značajno pitanje dakle, pitanje stambenog zbrinjavanja, ja vas molim da odgovorite što zapravo ministarstvo poduzima, postoje li ikakve mjere kako bi se tim ljudima doista pomoglo, jer mislim da oni doista zaslužuju pomoć. Hvala.
Ministar Ivica Kirin.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani kolega zastupniče! Prije svega za hrvatsku javnost želimo reći da stvarno to su problemi koji se već vuku cijeli niz godina. I svi smo svjesni da ulaganje upravo u osnovnu infrastrukturu što se tiče samih policijskih službenika govore, bilo je neznatno ili gotovo nikakvo. Ovih dana pokrenuli smo niz aktivnosti. Znači, osim rješavanja stambene problematike o kojoj ću vam konkretno govorit, želimo reći da smo u međuvremenu pokrenuli izgradnju novih policijskih uprava, da idemo u izgradnju novih policijskih postaja i da ćemo kompletnu infrastrukturu urediti na najbolji mogući način, kako bi osim samih djelatnika u tim prostorijama imali zadovoljstvo i građani koji dolaze tamo obavljati svoje usluge. Što se tiče stambene problematike, ona je vrlo vidljiva posebno na području naših južnih županija, prije svega na području Policijske uprave Dubrovačko-neretvanske gdje su uvjeti života daleko veći, gdje je cijena nekretnina daleko veća nego u ostalim dijelovima Republike Hrvatske. I znajući za taj problem, Ministarstvo unutarnjih poslova zajedno u suradnji negdje sa sindikatima a negdje ćemo samostalno, mi smo od gradova zatražili da nam se dodijele slobodne parcele na kojima bi se mogla znači vršiti stambena izgradnja. I mi ćemo krenuti u izgradnju stambenih prostora kako bi našim policajcima omogućili da ostanu i da imaju jednake uvjete kao i policajci u drugim dijelovima zemlje. Ono što je vrlo bitno reć' je i to da upravo sada i vidimo kod ovog zadnjeg natječaja za prijem policijskih službenika, najmanje ljudi nam se javlja na natječaj u Policiju iz krajeva kao što je Policijska uprava Dubrovačko-neretvanska, gdje se nalazi, pa i za područja uprave, Policijske uprave Istarske iz razloga što domaće stanovništvo ne želi ić' u Policiju upravo zbog plaća jer radeći u turizmu daleko više zarade. Znači, ljudi koji dolaze u te uprave, dolaze iz dijelova Slavonije i središnjeg dijela Hrvatske i ti ljudi obično nemaju smještaj i uz onu plaću koju imaju i još plačajući smještaj, njima za život ne ostaje puno. Zbog toga na taj način želimo rješavati odnosno socijalnu tj. stambenu politiku Ministarstva unutarnjih poslova. Znači, postoje dva modela. Jedan je model da sindikati sami kao što su već na području Istre, gdje je 9 stanova napravljeno, sami krenu, gdje će imati pomoć od Ministarstva unutarnjih poslova u izgradnju. A drugo je, da mi preko države, preko poticajne stanogradnje … [[Govornik se ne razumije.]] modela javnog privatnog partnerstva, da Ministarstvo unutarnjih poslova izgradi upravo stambene jedinice na onim područjima gdje imamo najveći nedostatak policajaca tj. gdje je najmanja popunjenost policijskih uprava. Zbog toga evo, sada ovdje za hrvatsku javnost, nama je u interesu rješavanje, prvo što krećemo sa rješavanjem stambene problematike na području Istre, na području Dubrovnika i na području Grada Zagreba, jer i na taj način želimo omogućiti egzistenciju naših policijskih službenika. Samo onaj službenik koji ima kvalitetno rješenja osnovno egzistencijalno pitanje moći će kvalitetno obavljati svoj posao. I mislimo, da i sada uz podršku naravno Vlade Republike Hrvatske i uz ovo što samo dobili u proračunu, imamo i financijski osigurana sredstva da započnemo sa realizacijom već tijekom ove godine. Jedino što nam ostaje da ubrzamo samo dokumentaciju, jer niti jednu izgradnju ne možemo početi dok ne riješimo lokacijske i građevinske dozvole. Uglavnom, policijski službenici u sljedeće dvije, tri godine bit će zbrinuti.
Zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine ministre. Ja ću biti zadovoljan kad se vaši hvale vrijedni projekti počnu realizirati. A siguran sam i policijski službenici. I sasvim sigurno da će ovo doprinijeti i dignitetu same policijske službe. Hvala.
Zastupnica Marija Bajt. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospodine predsjedniče hrvatske Vlade, gospođe i gospodo! Pitanje postavljam gospodinu Božidaru Kalmeti, ministru mora, turizma, prometa i razvitka. Hrvatski cestovni prijevoznici značajan su dio gospodarskog sustava Republike Hrvatske. Prema podacima Hrvatske obrtničke komore, broj obrtnika koji obavlja djelatnost prijevoza je oko 13 tisuća, a u Požeško-slavonskoj županiji je to 10% svih obrtnika. U svrhu poboljšanja položaja hrvatskih cestovnih prijevoznika u hrvatskim prilikama, ali i poticanjem za natjecanje u okviru jedinstvenog europskog tržišta te pitanjem godišnjih i pojedinačnih dozvola za međunarodni prijevoz tereta, što hrvatska Vlada namjerava poduzeti kako bi zaštitila hrvatske cestovne prijevoznike i omogućila im ravnomjeran ulazak na europsko tržište? Hvala.
Ministar Božidar Kalmeta.
Hvala vama. Ja, prije nešto odgovorim konkretno na ovo pitanje, moram kazati da je Hrvatska gotovo u potpunosti uskladila svoje zakonodavstvo sa pravnom stečevinom Europske unije kad su u pitanju djelatnost u pristup tržištu cestovnog prijevoza. Drugo, želeći povećati konkurentnost hrvatskih cestovnih prijevoznika i uopće njihovog položaja, Vlada je formirala jedan tim koji skupa sa Hrvatskom gospodarskom komorom, Hrvatskom obrtničkom komorom, Hrvatskom udrugom poslodavaca, Sindikatom prometa i veza, te drugim, te sa ostalim cestovnim prijevoznicima radi na jednom planu kako poboljšati konkurentnost hrvatskih prijevoznika prije nego što Hrvatske postane punopravna članica Europske unije. Taj da ga tako nazovem akcijski tim radi jako dobro, ima čitav niz prijedloga od kojih su neki već i u funkciji da tako kažem a neki će i biti. Ja ću ovdje nabrojiti samo dva. Dakle, već od 1. lipnja smanjene su naknade za 50% za sve vrste godišnjih dozvola za međunarodni prijevoz tereta tzv. … [[Govornik se ne razumije.]] dozvole. Dakle, njihova je cijena smanjena za 50% od 1. lipnja. I jedna druga mjera o kojoj Vlada još nije razgovarala, koja dakle nije bila na Vladi ali je prijedlog da se za treću i četvrtu kategoriju vozila izradi jedan mjesečni količinski rabat na auto-cestama. Dakle, za treću i četvrtu kategoriju vozila količinski rabat na auto-cestama po prijeđenim kilometrima. To je bio i prijedlog cestovnih prijevoznika. Mi taj dokument sada dovršavamo i uskoro ćemo ga uputiti na Vladu. Osim toga, ima još čitav niz drugih zaključaka a sve u cilju onoga što ste vi rekli povećanja konkurentnosti hrvatskih cestovnih prijevoznika.
Zastupnica Marija Bajt.
Hvala lijepa. Molim hrvatsku Vladu da i dalje prati problematiku vezanu uz hrvatske cestovne prijevoznike, posebno kad je u pitanju međunarodni promet koji je značajan dio ove gospodarske djelatnosti. Hvala lijepa.
Zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, predsjedniče hrvatske Vlade, gospođe i gospodo ministri. Pitanje upućujem ministru gospodarstva, rada i poduzetništvu gospodinu Branku Vukeliću. Poštovani gospodine ministre, u protekle tri godine zabilježen je značajan porast broja novih poduzetnika. Vlada je stvorila pozitivno ozračje osnivanjem agencije Hitro-HR, uvođenjem E katastra, sređivanjem i digitalizacijom zemljišnih knjiga, i sve je to utjecalo na skraćivanje i trajanje procedure osnivanja poduzeća koja sada traje oko 6 dana. No, nekim poduzetnicima koji imaju dobre ideje i programe i koji bi otvorili poduzeće često su potrebni inicijalni krediti za početak poslovanja. Pa gospodine ministre, da li ministarstvo planira olakšati poduzetnicima početnicima dobivanje kredita manjih iznosa i jamstava za te kredite? Hvala.
Ministar Branko Vukelić.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovana saborska zastupnice, točno je da je u ove tri i pol godine Vlada kroz projekat poticanja malog i srednjeg poduzetništva napravila zaista pozitivno okruženje i poticajno okruženje za razvoj malog i srednjeg poduzetništva, ne samo veliki broj novih tvrtki, novih obrta, veliki broj novootvorenih radnih mjesta u malom i srednjem poduzetništvu, to je negdje oko šezdesetak tisuća rezultirali su između ostalog i zbog jednog dobrog projekta kreditiranja poduzetnika, to je projekat koji smo provodili praktično sa svim poslovnim bankama u Hrvatskoj i sa svim županijama i gradom Zagrebom. Taj program kreditiranja bio je sa konačnom kamatom za poduzetnike od 2 do 4%, potencijal koji je stvoren u bankama je bio ili je preko 5 milijardi kuna. Skoro 4 milijarde kuna tih kredita je podijeljeno u Hrvatskoj. Želim ovdje posebno spomenuti da je rekorder Splitsko-dalmatinska županija sa skoro milijardu do današnjeg dana kredita odobrenih poduzetnicima. Zato nije čudo da je na primjer upravo taj indeks kada mjerimo intenzitet poduzetništva u Dalmaciji praktično sada viši nego li što je to i u Zagrebu, dakle devet novih poduzetnika na sto radno sposobnih stanovnika. U toj analizi tog projekta kreditiranja poduzetništva došli smo i do spoznaja da je relativno veliki broj zahtjeva za male iznose između 15 i 20% zahtjeva za kreditima odnosio se za kredite do 200 tisuća kuna. Isto tako, uočili smo da je tu procedura za tako mali iznos često teška, duga, banke su često tražile velika značajna jamstva i na neki način su teško odobravale takove kredite jer su to krediti kao što ste rekli uvijek i najčešće novih poduzetnika, ili malih poduzetnika sa nekim malim svojim poduzetničkim poduhvatom. Zato sam najavio na nacionalnom savjetovanju u Šibeniku novi program mikro kreditiranja, prošli tjedan potpisali smo sporazum sa dvadeset banaka i sa sedamnaest županija i gradom Zagrebom o proširenju ovoga dakle kreditnog programa sa projektom mikrokreditiranja. Ti mikro krediti biti će iznosa do 200 tisuća kuna do pet godina uz maksimalnu kamatu od 5%. I isto tako važno je reći da će te mikro kredite pratiti lokalni jamstveni fondovi jer za poduzetnika je često problem kako jamčiti taj relativno mali iznos kredita svojeg jamstva nema ili mu je problem založiti nekakovu svoju kuću za kredit od na primjer 100 tisuća kuna. Zbog toga će ti lokalni jamstveni fondovi zajedno sa HAMAG-om ustvari stati iza tih početnika poduzetnika i pratiti ga u njegovom poduzetničkom poduhvatu. Ono što je tu isto važno za reći takovi mikro krediti u ovom modelu koji smo prošli tjedan potpisali idemo u zajedničku realizaciju sa županijama i sa bankama želja je i cilj je postići to da u Hrvatskoj je lakše i brže doći poduzetniku do kredita na primjer za 100 tisuća kuna nego li do kredita za automobil. To je cilj, to su i banke potvrdile da je moguć cilj i to me posebno veseli. Dakle, dvadeset banaka prati taj projekat i vjerujem da će već ove godine itekako veliki interes koji ima kod poduzetnika biti dakle zadovoljen da mogu brzo, efikasno i lako doći do tako malog, relativno malog kredita ali koji za poduzetnika početnika može značiti njegovo zapošljavanje, zapošljavanje jednog ili dva čovjeka i riješiti ćemo na taj način još rekao bih kvalitetnije i bolje sve one poduzetničke poduhvate novih poduzetnika koji u taj svijet poduzetništva tek ulaze. Hvala.
Zastupnica Nevenka Majdenić.
Zahvaljujem ministre. Ovo je hvale vrijedno nastojanje vašeg ministarstva i Vlade da dodatno unaprijedi razvoj malog gospodarstva povećanjem dostupnosti financiranja poduzetničkih i inovativnih projekata. Drago mi je zbog novih poduzetnika, sigurna sam da će oni to sa srcem i radošću dočekati. Hvala lijepa.
Zastupnik Kajo Bučan. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine predsjedniče Vlade, ministri, kolegice i kolege. Pitanje ću postaviti ministru zdravstva i socijalne skrbi docentu Nevenu Ljubičiću. Danas je moguće presaditi približno dvadeset pet različitih organa i tkiva. U Europi postoji više modela transplant organizacija a jedna od najpoznatijih je "Eurotransplant International Foundation" međunarodna organizacija koja obuhvaća šest zemalja Europe, Austriju, Njemačku, Sloveniju, Nizozemsku, Luksemburg i Belgiju. Od 25. svibnja Hrvatska je punopravna članica Eurotransplanta i ravnopravan sudionik Eurotransplant zajednice te jedina zemlja, naglašavam jedina zemlja izvan Europske unije koja je članica Eurotransplanta. Pitanje glasi: što za Hrvatsku, naš zdravstveni sustav, a pogotovo za naše bolesnike znači nedavno ostvareno punopravno članstvo u Eurotransplantu?
Ministar Neven Ljubičić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Naime ponovit ću ove riječi gospodina zastupnika jer ih uistinu treba ponavljati. Hrvatska je jedina zemlja u Eurotransplantu koja još uvijek nije članicom Europske unije. I mislim da to samo za sebe već jako, jako puno govori. Međutim naravno do članstva u Eurotransplantu nismo došli slučajno. Došli smo veoma velikim radom posebice zadnje tri godine. Ja ću zapravo samo izdvojiti jedan podatak koji mislim da je apsolutno ilustrativan, a to je da je broj transplantacija u tri godine mandata ove Vlade praktično skoro dvostruko veći nego što je u deset godina prije toga. To je zapravo podatak koji su naravno prepoznali i čelnici Eurotransplanta i u našim međusobnim dakle razgovorima došlo je i do ovoga što je zapravo kulminacija. To znači da je Hrvatska postala punopravnom članicom Eurotransplanta. Što to članstvo donosi? Na prvom mjestu donosi za naše građane, za naše pacijente, za bolesnike. Neki od njih koji već 15 godina čekaju na listi čekanja za bubreg. Zašto čekaju na toj listi? Zato što nisu mogli naći podudarni organ. Ovog trenutka ti naši građani ulaze na zajednički objedinjenu listu. Nekolicina njih, točnije četvero već su u razmjeni i dobili su novi organ. I mislim da zapravo to predstavlja ono što se zove zadovoljstvo svih nas jer u principu vidimo što zapravo taj Eurotransplant konkretno znači. S druge strane to je bio i jedna velika podrška struci. U kom smislu? Prvi puta u Hrvatskoj imamo međunarodno akreditiranu jednu, jedan, jednu instituciju. U ovom slučaju radi se o Centru za tipizaciju koja je prepoznata od Eurotransplanta, znači od svih relevantnih međunarodnih institucija. Naravno očekujem da će i naš budući Centar za transplantaciju koji se gradi, on je već ekipiran što se tiče ljudi, ali kada završimo i građevinski dio isto tako biti prepoznat i certificiran od strane Međunarodne zajednice. Htio bih ovdje reći još jednu stvar ne želeći naravno nikoga optuživati. Pregovori sa Eurotransplantom bili su i 2003. godine. Nažalost zbog nerazumijevanja da li ondašnje politike, da li pojedinaca? Ne želim u to ulaziti. Nije bilo zapravo dovoljno sluha. Danas ga ima. Eurotransplant je u Hrvatskoj i Hrvatska je u Eurotransplantu. I samo još jednu stvar da nećemo stati na ovome. Tri dakle predstavnika iz Hrvatske, tri vodeća naša stručnjaka odlaze u München razvijajući tzv. "tweening" program. To je program međusobne razmjene jer želimo izvesti i transplantaciju pluća. To će biti dodatni korak struke u Hrvatskoj i zdravstva u Hrvatskoj.
Zastupnik Kajo Bućan.
Zahvaljujem gospodinu ministru. Zadovoljstvo odgovorom potkrepljuju i zadovoljstvo pozitivnim statističkim pokazateljima kako broja eksplantacija tako i broja transplantacija. Tako da je samo u ovoj godini učinjeno 58 transplantacija bubrega, 5 transplantacija srca, 25 transplantacija jetre, 7 multiorganskih transplantacija. Vjerujem da će i skoro otvaranje prve nacionalne očne banke pri zagrebačkom KBC-u za koju su se stvorili svi preduvjeti pridonijeti još intenzivnijoj suradnji kroz Eurotransplant a i time i boljem vidu slabovidnih osoba u Republici Hrvatskoj. Hvala.
Zastupnica Biserka Perman. Izvolite.
Hvala lijepo. Moje pitanje je namijenjeno ministru znanosti, obrazovanja i sporta ali s obzirom da ga nema moram postaviti i pitanje državnom tajniku, gospodinu Neviu Šetiću. Naime prije godinu dana donijeli smo u Hrvatskom saboru novi Zakon o sportu. Tijekom procesa donošenja ministar Primorac ga je prezentirao kao revolucionarni iskorak u poboljšanju općeg stanja u hrvatskom sportu. Posebice u rješavanju nereda u profesionalnom sportu i naplati dugova profesionalnih klubova najavljujući i slanje USKOK-a u klubove s netransparentnim i sumnjivim poslovanjem. Sukladno zakonu trebalo je biti osnovano Nacionalno vijeće za sport, po prvi put donesen Nacionalni program sporta, Pravilnik o sportskim građevinama, provedbeni propis o naplati javnih davanja i tražbina neprofesionalnih klubova, osnovan informacijski sustav u sportu. Također je trebao biti donesen i pravilnik o uvjetima, vrsti i načinu obavljanja te evidenciji i dokumentaciji liječničkih pregleda sportaša. Nije mi poznato je li do danas imenovano povjerenstvo za profesionalne klubove, ali mi je poznato da proces preoblikovanja praktično stoji na mjestu, a to je preksinoć u emisiji "Otvoreno" potvrdio i Igor Štimac rekavši da privatizacija klubova još ne ide. Svi rokovi za donošenje i provedbu navedenih akata su prošli, a ne vidim ni naznake o tome kada će se u tom smislu nešto promijeniti? Moje pitanje glasi: zašto nisu ispoštovane odredbe Zakona o sportu vezano za rokove donošenja podzakonskih akata i imenovanja stručnih tijela i zakona? Hoćete li i kada donijeti odnosno predložiti Saboru na usvajanje navedene akte i stručna tijela nužna za potpunu provedbu i oživotvorenje Zakona o sportu? Ili je cijela procedura donošenja zakona bila farsa u funkciji brisanja dugova profesionalnih klubova? S obzirom da se bliži kraj mandata ove Vlade i ovog saziva Sabora, a nisu izvršene preuzete zakonske obveze što ćete poduzeti? Hvala.
Državni tajnik Nevio Šetić.
Gospodine potpredsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici, poštovana zastupnice. Doista pred godinu dana je donesen Zakon o sportu i vi ste postavili jedno vrlo kompleksno pitanje i hvala vam na tome. Ali ja ovdje želim jasno reći da je Ministarstvo ipak puno toga učinilo. Neki poslovi dakako ne čekaju. Tako Hrvatski školski športski savez je osnovan koji se sastoji od županijskih školskih športskih saveza i Športskog saveza, Školskog saveza grada Zagreba kako bi upravo dalje usmjeravalo sport kod djece i mladih. Isto tako želim reći da je Ministarstvo na temelju zakona, da je osnovana Hrvatska agencija za borbu protiv dopinga u športu što je iznimno važan momenat zbog međunarodne uloge i važnosti te zadaće koju se sada u Hrvatskoj provodi. I primjenjuje se proces ratifikacije UNESCO-ve konvencije protiv dopinga u športu. Isto tako kao što ste vi istaknuli Povjerenstvo za profesionalne športske klubove je osnovano. I ono radi. Ali to je vrlo zahtjevna procedura. I već je to Povjerenstvo raspisalo odnosno dalo suglasnost za izbor 15 revizora kako bi mogli upravo kod nogometnih klubova, 15 nogometnih klubova provesti jasno ono što jesu potraživanja. Koja su ta potraživanja? Na koga se odnose? Kako bi mogao teći daljnji preustroj preoblikovanja športskih dioničarskih društava, klubova u športska dioničarska društva. O tome bi mogao puno govoriti ali to je jedan postupak koji treba poštivati te korake. Isto tako želim reći da u Ministarstvu se vodi u Upravi za šport registar za profesionalne športske klubove. A pri uredima državne uprave u županijama registar športskih djelatnosti. I to je doprinos zakona kojega smo ovdje u Hrvatskom saboru donijeli. Isto tako želim reći da je donešena po prvi puta uredba putem koje je moguće dati nagrade svim onim športašima, trenerima i stručnim osobama za one športove koji nisu olimpijski ili paraolimpijski. Tako, tu je riječ o boksu, vaterpolu itd. Znate da hrvatski športaši u tome postižu iznimne rezultate, a sada su nagrađeni kao i ovi drugi. i želim reći, to ste i vi spominjali da se upravo je u tijeku imenovanje članova Nacionalnog vijeća za šport, što je iznimno važno, krovne stručno tijelo koje će po uzoru na druge europske zemlje davati smjernice i donositi prioritete projekata o športu što je iznimno zahtjevno. Sve ovo govori da isto tako mogu reći da je upravo ustrojeno i informacijski sustav u športu koji će davati sve potrebne obavijesti i informacije. Već iz ovoga što sam rekao vidi se koliko to je kompleksno, koliko je to bila zapušteno društveno pitanje i da je ministarstvo na raznim dijelovima toga problema reagiralo i primjenjuje odredbe Zakona o športu. I vjerujem da evo u kontinuitetu radimo dalje. Evo.
Zastupnica Biserka Perman.
Naime ne mogu biti zadovoljna sa odgovorom gospodine državni tajniče, s obzirom na to da mi niste odgovorili na moje pitanje. Ja nisam postavila pitanje vezano za akte koji su doneseni. Ja sam postavila pitanje vezano uz akte koji nisu doneseni i tražila razloge zbog čega nisu, a u skladu sa zakonom su trebali biti doneseni. O tome se radi. I ja vas molim pismeni odgovor. A moram ovdje napomenuti još jednu stvar. Ovih dana su u žiži sportske javnosti najave transfera nogometaša. Radi se o milijunskim iznosima u eurima. Primjerice, jedan, u Hajduku se radi o iznosima od preko 2 milijuna eura, a poznato je da je njima račun blokiran više od 10 godina. Odakle im novaca … [[Govornica se isključila, ne razumije se.]]
Zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodine predsjedniče hrvatske Vlade, gospođe i gospodo. U povijesti se pokazalo da totalitarni režimi vladaju narodom uvijek nanovo izazivajući im strah i neizvjesnost. Tako je komunizam zastrašivao narod vanjskim neprijateljem, a Hrvate u svijetu, tj. hrvatsku emigraciju, koju je sam proizveo što zbog lošeg vođenja gospodarstva, što zbog političke represije doživljavalo se kao stalnu prijetnju za poredak i revoluciju. Danas neki opet prijete hrvatskim državljanima u svijetu, Hrvatima u Bosni i Hercegovini koji imaju hrvatsko državljanstvo i kažu ukoliko dođu na vlast da će uskratiti sudjelovanje na izborima u Hrvatskoj, to ljudsko i demokratsko pravo i civilizacijski doseg. Gospodine premijeru, koji je vaš osobni stav u svezi s ovim pitanjem i koji je stav Vlade kojoj ste na čelu, osobito u svjetlu nedavne odluke Ustavnog suda od 20. travnja u svezi s referendumom.
Predsjednik Vlade, doktor Ivo Sanader. Izvolite.
Gospodine zastupniče prije svega želim reći da je stav i moj osobni i Vlade a i stranke kojoj sam na čelu taj da svi hrvatski državljani moraju biti jednaki pred Ustavom. To znači da svi bez obzira gdje živjeli i bez obzira bili dijaspora ili bili konstitutivni narod što su Hrvati u Bosni i Hercegovini ili bili treća kategorija, a to su ljudi koji su samo privremeno u inozemstvu zbog posla da su jednaki pred hrvatskim Ustavom i da imaju jednaka prava i obveze. A to znači da ne možemo uvoditi kriteriji koje je nešto izvan ustavnopravnih okvira, a to je tko plaća porez u Hrvatskoj taj će glasovati. Bi li to značilo da onda i oni koji su nezaposleni pa koji su trenutačno na Zavodu za zapošljavanje pa ne plaćaju porez jer ne rade u Hrvatskoj, možda plaćaju neki drugi. Koje kriterije ćemo uvesti? Postoji samo jedan kriterij. A to je jel ima ili nema hrvatsko državljanstvo. Još ću jedanputa reći ovdje vrlo jasno, hrvatski narod u Bosni i Hercegovini nije dijaspora, on je tamo konstitutivni, ravnopravni suvereni narod. I obveza je Hrvatske da brine u okviru svojih ustavnih, ali i u okviru činjenice da je Hrvatska supotpisnica Daytonskog sporazuma. A ja bih naveo onaj treći razlog, a to je moralna obveza da Hrvatima pružimo svu kroz međunarodne institucije svu zaštitu kroz izravni dijalog sa Sarajevom i kroz činjenicu da pomažemo političke organizacije hrvatskog naroda u Bosni i Hercegovini. I mi ćemo to činiti i dalje. I nećemo dopustiti da bilo tko najavi da će ukinuti pravo glasovanja na referendumima ili na izborima bilo dijaspori, bilo konstitivnom narodu u Bosni i Hercegovini i hrvatskom narodu, bilo građanima koji su trenutačno na radu i inozemstvu. Jer i oni biraju u 11. izbornoj jedinici. I umjetna je dilema koju se ovih dana pokušalo nama nametnuti, jer nitko iz HDZ-a pa ni iz Vlade nije nikad tvrdio da su Hrvati u Bosni i Hercegovini dijaspora. To nitko nikad nije tvrdio. Hrvati su narod tamo. I Bosna i Hercegovina je domovina hrvatskog naroda. Nešto drugo je problem ovdje. Očigledno je riječ o tome što je nekima krivo da u izbornoj, u 11. izbornoj jedinici koja uključuje i hrvatski narod u Bosni i Hercegovini i našu dijasporu širom svijeta i građane koji su na privremenom radu u inozemstvu što većina njih glasuje za Hrvatsku demokratsku zajednicu. Međutim to ne može biti kriterij ukidanja prava glasa. Kamo bi nas to dovelo ako bismo tako ukidali sutra neke izborne jedinice jer neka stranka HDZ ili neka druga ima većinu u toj izbornoj jedinici? Prema tome to ne može biti kriterij. Meni je žao što je tako. Mi ćemo nastojati da i na ovim izborima većina građana koji imaju pravo birati u 11. izbornoj jedini da glas našim kandidatima. Pozivamo druga da se uključe u tu političku borbu a ne da prijete hrvatskom narodu u Bosni i Hercegovini da će im ukinuti pravo glasa. I to da ne prijete iz još jednog razloga. Kad je Hrvatska bila ugrožena, a bila je ugrožena velikosrpskom agresijom prije Bosne i Hercegovine, tada na poziv hrvatskog državnog vodstva da se obrani Hrvatska među prvima na prvoj crti bojišnice su bili upravo Hrvati iz Bosne i Hercegovine. I to ne možemo zaboraviti. Ne možemo niti smijemo zaboraviti i naš dug prema hrvatskom narodu u Bosni i Hercegovini jest i taj iz Domovinskog rata. Ali sve da i nije bilo tako ja bih imao isto ovo mišljenje jer držim da hrvatski državljanin koji ima hrvatsko državljanstvo, živi on kao što sam rekao na Novom Zelandu, u Ognjenoj zemlji, namjerno sam uzeo velike geografske raspone ili živio u Hrvatskoj ili živio u Austriji. Bez obzira gdje živio taj hrvatski državljanin ima pravo sudjelovati na izborima, ima pravo sudjelovati i u svim referendumima. I u tom smislu odbacujem prijedlog predsjednika SDP-a i SDP-a da se Hrvatima u Bosni i Hercegovini ukine pravo glasa. Smatrali bismo to, prije svega neće biti u poziciji to učiniti, a drugo to bi bila velika nepravda. [[Pljesak.]]
Zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. I moram biti iskren. Dakako da sam očekivao ovakav odgovor. Međutim, ovaj odgovor je vrlo važan ne samo zbog Hrvata koji žive u svijetu, on je važan i zbog Hrvata koji žive u Hrvatskoj, hrvatskih građana, da ih se konačno prestane strašiti sa Hrvatima iz svijeta. Ja ovdje u ime nas četvoro zastupnika koji sjedimo u ime svih Hrvata iz svijeta koje predstavljam i pozivam da se prestane s tim. To je najobičnija podvala da nas četvoro zastupnika od 152 što nas čini svega 2,6% možemo biti prijetnja hrvatskom narodu u Hrvatskoj. Dapače, mi smo jedno bogatstvo kao što je svaki Hrvat bogatstvo u bilo gdje da se nalazi u svijetu i treba ga iskoristiti kao šansu. Hvala lijepa. [[Pljesak.]]
Zastupnik Zdenko Antešić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pitanje postavljam ministru Vukeliću. Gospodine ministre, prema podacima Hrvatskog zavoda za statistiku u prvom kvartalu 2007. godine izvoz je dosegnuo iznos od 3,587 milijardi dolara, a uvoz 7,733 milijarde dolara, odnosno deficit u robnoj razmjeni iznosi 4,146 milijardi dolara. Nastavi li se takvim tempom i ove godine ćemo dosegnuti rekordni iznos vanjsko-trgovinskog robnog deficita, a istovremeno inozemni dug je narastao na oko 30 milijardi eura s tendencijom rasta. Nije prošao ni 30 dana da ste prikazali vašu tzv. izvoznu strategiju, a izvoz u prva četiri mjeseca ove godine niži je od izvoza u prva četiri mjeseca prošle godine, dok uvoz nezaustavljivo raste. Objasnite gdje je greška u vašoj tzv. izvoznoj strategiji?
Ministar Branko Vukelić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Drago mi je za ovo pitanje što ste postavili, još bi mi draže bilo da ste ga postavili dok je bila vaša Vlada na čelu Hrvatske. Nije nikakva greška u hrvatskoj izvoznoj ofenzivi, greška je što ona pokrenuta sa dolaskom ove Vlade, a što je nije pokrenula Vlada prethodna jer je tada bila uvozna ofenziva ako se sjećamo otvorenosti i jačanja uvoza upravo u vrijeme Vlade na čelu sa SDP-om. Ono što je važno za reći, dakle dolaskom ove Vlade na čelo Hrvatske države kada je pokrivenost uvoza izvozom iznosila 43% ta pokrivenost uvoza s našim izvozom je dignuta na 48 do 49%. To nas ne može zadovoljiti i zato je Vlada podržala i donijela projekat hrvatske izvozne ofenzive koji je niz vrlo konkretnih operativnih mjera koje treba činiti da bi još dodatno ojačali hrvatske tvrtke, njihovu konkurentnost i da bismo ojačali naš izvoz. To je strateški cilj koji, da i to podsjetim vas, nije donosila sama Vlada niti ja kao ministar, niti Ministarstvo gospodarstva, nego u hrvatskoj izvoznoj ofenzivi sudjelovao svatko onaj tko u realnom sektoru živi, radi i posluje sa svijetom. Prema tome i Gospodarska komora, i Obrtnička komora, i Udruga poslodavaca, i Udruga izvoznika i sva ministarstva su sjedila i radila na takvoj jednoj strategiji na primjeru, i to treba reći jedne austrijske izvozne ofenzive koja se pokazala vrlo uspješnom da bismo napravili niz mjera kako ojačati hrvatsko gospodarstvo, kako ojačati konkurentnost, kako potaknuti što veći broj tvrtki da se okrenu izvozu kako bismo došli do što veće i kvalitetnije pokrivenosti uvoza sa našim izvozom roba i usluga. Isto tako podsjetit ću vas i to da na velikoj konferenciji, sastanku gospodarstvenika, oko tisuću ih je bilo upravo izvoznika da je i tada rečeno jasno i glasno to je proces koji ne možemo napraviti u jednoj godini. Dakle, ono što je zatečeno koncem 2003. ne možemo ispraviti u godinu, dvije, tri. To je proces koji će trajati godinama, ali je vrlo važna kako i na koji način se usmjerava gospodarska politika strategija, a strategija ove Vlade je vrlo jasna kada je riječ o izvozu, kada je riječ o proizvodnji, kada je riječ o poticanju ulaganja koja su sa transferom novih tehnologija i koja su izvozno orijentirana ovdje u ovom Saboru, novi Zakon o poticanju ulaganja upravo je takav i donesen koji isključivo se odnosi na proizvodnju. Dakle, želimo ojačati hrvatsku proizvodnju, njezinu konkurentnost kroz sve ove mjere koje provodi Vlada upravo je i cilj pojačati tu konkurentnost, ojačati konkurentnost kako bi naše tvrtke bile što više prisutne i na tržištima diljem svijeta. Isto tako treba reći dakle da je kroz niz mjera restrukturiranja hrvatskog gospodarstva, saniranja onih tvrtki, kompanija koje djeluju sa poteškoćama ustvari preduvjet i stvaranje osnove da te tvrtke stabilne i jake sa strateškim partnerima, ulagačem, investitorima budu sposobne ne samo poslovati na hrvatskom tržištu, nego poslovati i diljem svijeta. Prema tome, rast i trend izvoza koji imamo prošlih godina, a isto tako treba i ovdje još jednu stvar spomenuti i reći, dakle da mi imamo i vrlo velike razlike u pojedinim kvartalima godine kada je riječ o izvozu i podsjetit ću nas sve zajedno, najveći izvozni proizvod hrvatski je brod. Prema tome, da o isporukama brodova često ovisi ova matematika koju vi spominjete, ali osnovna matematika je ta, ova Vlada je sa 43% dignula pokrivenost uvoza i izvoza na 49%, ova Vlada je donijela izvoznu ofenzivu koja je strategija za narednih 5 godina, koja treba uroditi onim rezultatom kojeg svi želimo, a to je uključujući turizam da imamo pokrivenost uvoza izvozom u 100 postotnom iznosu što nije jednostavan put, što nije laki put prije svega nakon rekao bih narušene proizvodnje, nakon jednog pada industrijske proizvodnje koji smo imali u proteklih 10-tak godina. To je proces koji će trajati godinama, ali oko kojega ja mislim da imamo koncenzus u Hrvatskoj svih političkih stranaka i svih nas da zajednički stvaramo uvjete da hrvatske tvrtke, kompanije udruživanjem budu što jače i sposobnije za poslovati i na tržištu hrvatske i na tržištu cijeloga svijeta. Hvala lijepa.
Zastupnik Zdenko Antešić. Izvolite.
Hvala lijepa. Nezadovoljan sam vašim proturječnim odgovorima. Očito da mi, podaci, realni podaci Hrvatskog zavoda za statistiku vas u potpunosti demantiraju, ali zapravo ovo nije pitanje deficita u robnoj razmjeni u zadnjih 4 mjeseca, već svih 4 godina vaše Vlade. Vi ćete se gospodine ministre pamtiti, zapravo biti upamćen kao ministar koji je ostvario rekordnih 10 milijardi dolara deficita robne razmjene i onaj koji je najviše utjecao na rast ino duga. A zapravo jedino realno, jedino realno povećan izvoz je izvoz hrvatskog novca u Austriju. To vam jedino mogu priznati.
Zastupnik Mario Zubović. Izvolite!
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, gospodine predsjedniče Vlade, gospodo ministri. Ja ću postaviti pitanje gospođi Marini Matulović-Dropulić. Zna se da je Vlada, dolaskom ove Vlade na čelo države da je učinjen veliki trud u zaštiti okoliša i u prostornom uređenju. Zna se da je za vrijeme bivše Vlade doneseno svega 50.-tak prostornih planova, da je za vrijeme gospođe Dropulić to skoro gotovo, da je donešeno blizu tri stotine prostornih planova u općinama širom Hrvatske. Međutim, naši građani su zbunjeni javnim istupima u kojima se tvrdi da se u Hrvatskoj naglo i u velikim količinama šire građevinska područja. Vlada je na početku mandata donijela izmjene i dopune Zakona o prostornom uređenju i Uredbu o zaštiti očuvanja zaštićenog obalnog područja, nakon kojih je usljedilo smanjenje građevinskih područja. Isto tako i turističkih zona. Kako je onda moguće da se danas govori o povećanju i građevinskih i turističkih zona? Zadnji takav slučaj je bio i bilo je govora o Jelsi na otoku Hvaru.
Ministrica Marina Matulović-Dropulić. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo, gospodine zastupniče. Očito je sve moguće. Ljudi koji izlaze u javnost sigurna sam nisu upoznati sa stanjem u prostornom planiranju a naročito nisu upoznati sa postojećim planovima i sa donešenim novim planovima ili sa tek planovima koji se trebaju donijeti. Istina je ova. Kao što ste rekli gospodine zastupniče, ova Vlada je napravila jako puno u tom poslu. Imali smo donešenih 113 planova. Danas imamo 529. Vrlo malo nam je još ostalo. Svega imamo 15 općina u kojima, koje su, one općine male koje inače rade prostorne planove sa smanjenim sadržajem, jer i njima smo osigurali sredstva da bi i oni mogli donijeti svoje planove. Do kraja svi prostorni planovi će biti doneseni. Hrvatska ima veliko građevinsko područje, ima preko 460 tisuća hektara građevinskog područja, ali očito je da to nikoga ne zanima, nažalost, iako imamo predivnih predjela u unutrašnjosti Hrvatske. Sve ih zanima obalna Hrvatska koja je imala 129 tisuća hektara obalnog, građevinskog područja. Mi smo smanjili to građevinsko područje znači ukupno građevinsko područje temeljem prostornih planova koji su doneseni za po prilici 15% tako da to danas iznosi 109 tisuća hektara znači područja građevinskog na cijeloj našoj obali, u odnosu na 460 i nešto tisuća koji se odnose na cijelu Hrvatsku. Što se tiče turističkih zona. Turističke zone, znači one izdvojene turističke zone na koje najviše ima primjedbi i na koje najviše ljudi reagiraju u prostornim planovima, u županijskim prostornim planovima koji su svi doneseni 2002. i 2003. godine iznosilo je blizu 14 tisuća hektara. Danas te turističke zone sa usklađenjem planova koji su se morali uskladiti sa našom Uredbom o zaštiti obalnog područja, područja mora iznose 10 tisuća 317 hektara. Prema tome, za više od 30% smanjena je veličina izdvojenih turističkih zona na kompletnom obalnom području. Od tih 10 tisuća … [[Govornik se ne razumije.]] moram reći da još uvijek imamo hvala Bogu, četiri i pol tisuće hektara potpuno netaknutih ali predviđenih turističkih zona. I tu će biti važno paziti što će se u njima dogoditi. Zapravo novim prijedlogom ovog zakona mi smo i taj dio predvidjeli, utvrdili smo da, nadam se da ćemo ga ubrzo i donijeti, da ćete ga vi ubrzo i donijeti, utvrdilo se da se za ta područja trebaju napraviti posebni urbanistički planovi uređenja koji naravno će govoriti i o arhitekturi i rasporedu pojedinih namjena u toj turističkoj zoni. I da kažem samo oko Hvara. Najviše se diglo "prašine" oko Jelse jer je Jelsa po nekima, ima veća građevinska područja nego što su bila predviđena županijskim planom ili bivšim prostornim planovima, što definitivno nije točno. Plan Jelse još uvijek nije gotovo, on još uvijek nije nama donesen na suglasnosti. Međutim, ono što je sigurno, to je da je u županijskom planu područje Jelse imalo negdje oko 380 hektara turističkih zona. Danas područje Jelse prema županijskom planu koji je usvojen i niti jedan plan ne može biti protivan tome planu, iznosi 227 hektara. Prema tome, bitno je smanjenje, vodi se briga, itekakva briga o zaštiti prostora i dobro bi bilo da svi oni koji izlaze u javnost stvarno se upoznaju i sa stvarnim stanjem. Hvala lijepa.
Zastupnik Mario Zubović.
Hvala lijepo gospođo ministrice. Ja sam to pitanje postavio upravo zato da bi se pojasnilo i da se ne bi manipuliralo u javnosti zlonamjerno što se radi i u vašem ministarstvu i u općinama. Hvala lijepo.
Zastupnik Josip Đakić. Izvolite!
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, predsjedniče hrvatske Vlade, članovi Vlade. Moje pitanje namijenjeno je ministru gospodarstva, rada i poduzetništva i odnosi se na ono što je poznato već u Hrvatskoj a to je da Vladin projekt koji provodi vaše ministarstvo u izgrađivanju poduzetničkih zona je stvarno uspješan i svi relevantni pokazatelji govore o tome da on daje konkretne rezultate. No, ipak često neke općine i gradovi se sukobljavaju sa problemima u nedostatku novaca za financiranje elektroenergetskih instalacija koje su nužne da bi zone bile u funkciji a u konačnici te elektroenergetske instalacije ostaju u vlasništvu ili u korištenju HEP-a. I sam HEP kao Hrvatska elektroprivreda dobiva na značaju kada opremi što više industrijskih zona ili poduzetničkih zona i transferira što više energije dobiva i više novaca za to. U Šibeniku ste najavili mogućnost sporazuma Hrvatske elektroprivrede o mogućnostima financiranja tih priključaka tj. te elektroenergetske infrastrukture a u svezi sa priključcima u industrijskim zonama, pa nam recite da li je nešto od toga sporazuma pripremljeno i kada će on biti realiziran kako bi što brže i bolje jedinice lokalne samouprave, općine i gradovi mogli još brže, još ofenzivnije pripremati zone za subjekte koji žele u njima poslovati.
Ministar Branko Vukelić. Izvolite.
Hvala lijepo. Točno je poštovani saborski zastupniče da je projekat izgradnje poduzetničkih zona izuzetno uspješan projekat ove hrvatske Vlade. Svjedoče o tome najbolje primjeri iz svih naših županija, gradova o tristotinjak zona koliko se sada gradi ili je već izgrađeno u Hrvatskoj. Isplatio se dakle trud jedne osmišljene akcije potpore izgradnji zona sa pozicije svih ministarstava i Vlade. Podsjetit ću da smo mi učetverostručili sredstva kojima potičemo izgradnju zona u odnosu na prethodno razdoblje. Podsjetit ću da je Vlada nizom odluka donijela odluke o dodjeli zemljišta u svrhu izgradnje poduzetničkih zona i taj projekat su zaista prihvatile sve županije, gradovi i općine. Ono što se pokazalo u praksi pokazalo se da je često za neke općine, gradove veliki problem i financijski prije svega elektroenergetski priključak, dakle priključak koji je važno napraviti da bi ta zona mogla dovesti se u funkciju. Jedan od infrastrukturnih priključaka najvažniji sigurno da je elektroenergetski. Zbog toga sam najavio ovu mogućnost koju vi spominjete, ona će se realizirati tijekom ovog mjeseca. To je važno i za poručiti svim gradovima i općinama koji imaju pred sobom upravo potrebu riješiti elektroenergetski priključak da će dakle tijekom ovoga mjeseca s HEP-om biti postignut sporazum u kome će i HEP sudjelovati u izgradnji poduzetničkih zona i to na način da će sufinancirati izgradnju priključka, mreže do zone i trafostanice do zone. U konačnosti ta sredstva koja će HEP ulagati vratit će mu se i kroz potrošnju električne energije u zonu i kroz priključak koji trebaju poduzetnici platiti kad ulazi se u zonu ali će se olakšati gradovima i općinama da ne moraju velika sredstva u startu ulagati u izgradnju zone. I sigurno da će to dodatno ubrzati i olakšati izgradnju poduzetničkih zona u Hrvatskoj. Mislim da će to biti jedan korak više i ubrzanju dovršetka onih zona koje su se počele graditi i priprema onih zona koje se tek trebaju graditi. I još jednu stvar želim reći. Sa HEP-om će se razgovarati i ići ćemo u dogovor da se i poduzetnicima koji ulaze u poduzetničke zone olakša ulazak i plaćanje tog priključka koji su dužni platiti HEP-u po kilovatu tisuću i nešto kuna. Dakle, taj priključak biti će mogućnost, to je stvar još detalja i dogovora sa HEP-om da li samo za proizvodne sadržaje ili za sve sadržaje u zoni biti će mogućnost plaćanja kroz cijenu električne energije. To je stvoreno sa mogućnosti, sa novim Zakonom o električnoj energiji od 1.7. ove godine, dakle da HEP direktno dogovara sa onim tko kupuje električnu energiju cijenu. Dakle, ta cijena će biti povećana ali neće poduzetnik u zoni morati plaćati za priključak odmah u startu ako je to tisuću kilovata po tisuću i pol kuna milijun i pol kuna nego će to kroz cijenu energije u narednih nekoliko godina moći plaćati a to će opet olakšati poduzetniku da ustvari ne mora tolika velika sredstva odmah u startu angažirati za plaćanje priključka na električnu energiju. To je ja mislim još jedan dodatak i poticaj poduzetnicima i uvjeren sam da će ovaj projekat završiti onako kako je najavljen sa u konačnici 400 zona u Hrvatskoj ali i sa popunjenim zonama sa poduzetnicima i sa otvorenim novim radnim mjestima. Hvala.
Zastupnik Josip Đakić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, izuzetno sam zadovoljan sa ministrovim odgovorom. I očekivanju da uz sve ove mjere koje su sada poduzete u izgradnji industrijskih zona u stvaranju novih pogona i ovo će biti dodatna stimulacija našim poduzetnicima kako bi još brže, još kvalitetnije, još više gradili u ovih 400 industrijskih zona a naročito sam zainteresiran za Virovitičko-podravsku županiju u kojoj je još u pripremi dvadesetak industrijskih zona koje će biti sigurno u funkciji razvoja gospodarstva. Hvala vam lijepa.
Zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, uvažena gospodo ministri, predsjedniče Vlade. Pa jedno životno pitanje želim postaviti ili gospodinu premijeru ili gospodinu Polančecu, ili gospodinu Šukeru. Svejedno mi je tko će mi odgovoriti. Jedno životno rekoh pitanje za hrvatsku brodogradnju, preživotno za Istru, preznačajno. Evo "Novi list", "Glas Istre" 8.6.2007. objavljuje naslov "Vlada spašava brodogradilište zamrzavanjem kreditnih obveza". To je onih 4,2 milijarde kuna koje su doznačeni u iznosu od milijardu 700 milijuna kuna "3. maju", milijardu 700 milijuna kuna "BrodoSplitu", 625 milijuna kuna "BrodoTrogiru", 220 milijuna kuna "Kraljevici" ili bi im trebalo biti doznačeno, jasno "Uljaniku" nula kuna. Ovaj moratorij treba pomoći brodograđevnoj industriji, točnije ovim brodogradilištima u Rijeci, Kraljevici, Trogiru odnosno Splitu. Netko će reći da je to guranje vrućeg krumpira budućoj Vladi ali brodogradnja je bila vruć krumpir i ovoj Vladi, i svakoj Vladi će biti. Međutim, što mene zanima? Koja je ovdje sada pozicija "Uljanik" kojeg sve ove kreditne linije zaobilaze i na koga se recimo zamrzavanje ovog kredita ne odnosi. Evo, čitam naslov jučer "Natječaj za prodaju "Uljanika" do kraja godine", "Javna ponuda dionica Uljanika". Zašto gospodo u Vladi kanite do kraja godine privatizirati "Uljanik" ili bolje rečeno objaviti natječaj za privatizaciju "Uljanika"? Jučer su direktor Svjetske banke za Hrvatsku i ministar Šuker potpisali onaj zajam vrijedan 150 milijuna eura a uvjet tog zajma je privatizacija državnih poduzeća, vama novac Istrianima novi vlasnik "Uljanika". Umjesto da privatiziramo loša brodogradilišta mi idemo prema "Uljaniku". Ja se ne bih da budem iskren bunio da se ne plašim sutrašnje gospodarske i socijalne neizvjesnosti jednoga takvog "Uljanika". Znači, što kanite s "Uljanikom" i da li će se doista dogoditi ta privatizaciju koje se iskreno plaši velika većina Puležana i Istriana, a trebali bi i svi u Hrvatskoj?
Potpredsjednik Vlade Damir Polančec. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane dame i gospodo saborski zastupnici. Zahvaljujem prije svega gospodinu Kajinu na ovom pitanju i doista ga pozivam još jednom da sve relevantne informacije vezano uz sanaciju i restrukturiranje hrvatske brodogradnje potraži na pravom i jedinom mogućem relevantnom mjestu, a to je u resornom Ministarstvu ili u Vladi Republike Hrvatske i da se ne informira iz pisanja regionalnih ili lokalnih medija. Jer često ono što se u njima nađe ne odgovara istini. Dakle mi smo svjesni težine problema u hrvatskoj brodogradnji, u 5 najvećih hrvatskih brodogradilišta pokrenuli sanaciju i restrukturiranje i izradu nacionalnog plana i individualnih planova sanacije i restrukturiranja svih naših brodogradilišta. Najvažniji elementi svakog od tih pojedinih individualnih planova su sljedeći: u svakom izuzev dakle brodogradilišta Uljanika akumulirani gubici su danas iznad visine temeljnog kapitala. To se mora promijeniti. Može se promijeniti na dva načina. Jedan način je rješavanje pitanja pomorskog dobra čime ćemo doći u situaciju da dio nekretnina koje danas u režimu pomorskog dobra ne bude više u režimu pomorskog dobra i tim nekretninama se može dovršiti dokapitalizacija brodogradilišta. Drugi način kako dakle riješiti pitanje pozitivnog temeljnog kapitala jest tako da će Vlada Republike Hrvatske odnosno Ministarstvo financija po određenim kreditima koji su pokriveni državnim jamstvima preuzeti obvezu plaćanja tih kredita za svako pojedino brodogradilište za sljedećih desetak godina. Na taj način će se stvoriti potraživanje Ministarstva financija od svakog brodogradilišta i to potraživanje će se prenijeti u temeljni kapital. Time će se dokapitalizirati brodogradilište. To je jedan od koraka na koji način mislimo naravno pomoći u sanaciji i saniranju hrvatske brodogradnje. Time ćemo ponovo doći u situaciju da su temeljni kapitali pozitivni, ali s druge strane ćemo osigurati brodogradilištima likvidnost i mogućnost podmirenja preostalih obveza. Rekao sam da je nacionalni plan nešto izuzetno važno. Usuglašavamo ga s Europskom komisijom. I usuglašavamo individualne planove sa Europskom komisijom i individualne planove dakle za 5 brodogradilišta. Samim time definitivno još jedanput potvrđujem da će koristi od sanacije i restrukturiranja imati i Uljanik. Iako je Uljanik najuspješnije naše brodogradilište i ono koje je u sanaciji i restrukturiranju najdalje otišlo. Što se tiče natpisa o mogućoj privatizaciji ona će se dogoditi kada se za to stvore uvjeti. Neki od preduvjeta, prvo je rješavanje pitanja pomorskog dobra. Vrlo kompleksan problem s obzirom da je kompletno pomorsko dobro i nekretnina na pomorskom dobru su ušle u temeljni kapital Uljanik. Mi smo na dobrom putu da to pitanje razriješimo, a razrješujemo ga u suradnji i u kontaktu sa upravom brodogradilišta Uljanik, sa sindikatima i inzistiram cijelo vrijeme na uključenosti sindikata također dakle i radnika u taj proces sanacije i restrukturiranja. Dakle kada se stvore za to uvjeti tada će se pristupiti privatizaciji Uljanika, a uprava, radnici Uljanika pa i grad Pula i cijela Istarska županija može biti mirna jer ćemo to učiniti na način i po modelu i pod uvjetima koji će za sve njih biti prihvatljivi. To je naš princip rada. To su načela socijalnog dijaloga. To su načela zaštita interesa lokalne i regionalne samouprave. Po tim načelima ćemo funkcionirati i ubuduće. I budite mirni, ništa se s Uljanikom štetnoga i lošega dogoditi neće. Hvala vam lijepa.
Zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, Kajin se informira na najboljem mogućem mjestu. Ne u vašem Ministarstvu nego u Uljaniku. Kod Karla Radolovića. Evo jučer sam ja baš razgovarao sa Karlom: "Karlo šta je ovaj natječaj? Natječaj za Uljanik do kraja godine." I on meni kaže: "Šta je? Šta, šta da ti kažem? Čitam kao i ti." Nemojte gospodine potpredsjedniče Vlade isključivati ljude iz Uljanika. Ja, da budem iskren ja se plašim privatizacije. Jedne takve privatizacije se plašim. S druge strane u ovoj priči oko sanacije uvijek se pojavljuju ista brodogradilišta: "Treći maj", "Brodotrogir", "Brodosplit", a "Uljaniku" se s druge strane prijeti privatizacija. Do sada je sanacija valjda brodogradnje koštala državu ili poreske obveznike preko 20 milijardi kuna. Rezultata nema. I mogla bi biti doista ta brodogradnja i ovo prolongiranje kredita tempirana bomba nekoj budućoj vladi. I ako … [[Govornik se ne razumije.]] rekoh brodogradnja je tempirana bomba svakoj vladi. Što znači taj moratorij? Trenutno olakšanje, ali za godinu, dvije dvostruko veći teret. No jasno da me najviše jednostavno plaše ovi naslovi "Natječaj za Uljanik do kraja godine". Ja se, ja sam u najmanju ruku zabrinut iako želim vjerovati da od toga neće biti ništa.
Zastupnik Ivica Pančić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Pitanje ide ministru mora, turizma, prometa, razvitka. Na zadnjem "Aktualnom prijepodnevu" postavio sam pitanje o korupciji u cestogradnji na primjeru izgradnje brze ceste Galženica-Zadar 2. Da je na tom slučaju završilo mogli bi reći: "Eto dogodio se jedan neželjeni izuzetak". Ali nažalost to je bio samo ključ koji je otvorio Pandorinu kutiju korupcionaških afera, kriminala, nepotizma, iznuda. Danas bih rekao nekoliko riječi o novoj prevari hrvatskih poreznih obveznika. … [[Upadica se ne razumije.]] Mogu ja sići i dolje. Mogu li? [[Upadice se ne razumiju.]] Radi se o ugovaranju poslova na punom profilu autoceste Rijeka-Zagreb gdje je cijena sa planiranih 209 milijuna EUR-a predviđenih za građevinske radove na provedenom natječaju narasla na 248 milijuna EUR-a. Znači za nekih 300 milijuna kuna više sa tendencijom daljnjeg rasta. Naglašavam da je prvo ta cijena od 209 milijuna EUR-a potvrđena u studiji opravdanosti koju je za potrebe EBRD-a izvodila jedna ugledna francuska tvrtka. To je jedna činjenica. Druga činjenica je još interesantnija. Konzorcij koji je dobio posao kao podizvođače na pojedine trase uvodio je firme koje su sudjelovale na glavnom natječaju što je potpuno suprotno Zakonu o javnoj nabavi te pravilima EBRD-a koji je zajedno sa Europskom investicijskom bankom financijer ovoga posla. Naposlijetku konzorcij je kao podizvođača angažirao i tvrtku "Sklad gradnja" koja nije bila navedena u natječajnoj dokumentaciji. I kao šećer na kraju kao kooperant te "Sklad gradnje" javlja se i firma blisko povezana sa jednim od pomoćnika ministra u nadležnom Ministarstvu. Ovo je samo dio uočenih nezakonitosti na ovoj auto-cesti ali dovoljno da se može zaključiti da se ponovo radi o fingiranom natječaju gdje se naknadno dijele poslovi podobnim firmama uz moguću dobru zaradu onih koji poslove dogovaraju što najbolje pokazuje slučaj iznude u Karlovcu gdje je vrlo aktivno sudjelovao i djelatnik ovoga Ministarstva. Pitanje: tko je odgovoran za ovaj novi mutni posao u cestogradnji koja izgleda postaje omčom koja će cjelokupnu Vladu povući u ponor korupcije i kriminala? [[Upadice se ne razumiju.]]
Ministar Božidar Kalmeta. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Zastupniče Pančiću iz dosadašnje komunikacije s vama bilo preko konferencija za tisak bilo ovdje u Saboru pokazalo se i dokazalo da vama argumenti ne znače apsolutno ništa. I vama činjenice ne znače apsolutno ništa. Vaš cilj i zadatak partijski koji ste dobili je jasan i providan, a on je blatiti, lagati, konstruirati sa ciljem da se umanje i ocrne uspjesi u cestogradnji koji vidi svaki građanin ove zemlje i koji vide i naši gosti koji dolaze ovdje i dobijaju se i međunarodna priznanja za gradnju. Ovog časa se gradi prema Rijeci, što vaša Vlada nije ni u primisli. Gradi se prema Osijeku, gradi se prema Sisku, gradi se prema Dubrovniku. Spojevi gradova. Uskoro će početi gradnja povijesne željezničke investicije a to je nizinske pruge Rijeka – Zagreb. Raspisan je međunarodni javni natječaj za izgradnju Pelješkog mosta. Priprema se izgradnja kanala. Za vrijeme ove Vlade izgrađeno je i pušteno u promet 407 kilometara autocesta. Za vrijeme vaše Vlade, s kojom se toliko puno hvalite 159 kilometara autocesta. I to je ono što ne možete negirati i to je ono što ne možete osporiti. I zato sve to pokušavate ocrniti. Svi poslovi dobivaju se na međunarodnim javnim natječajima, dobijaju ih hrvatski građevinari, na što sam ja vjerujem i svaki Hrvat ponosan, možda bi vi htjeli da to radi netko drugi. Ali gospodine Pančiću, kud baš vi? Kud baš o poštenju, o zakonu, o moralnosti? Ne znam da li zastupnici u ovom Saboru znaju, nakon što je gospodin tada bivši ministar Pančić razriješen i imenovana nova ministrica 10 ili 15 dana nakon toga on je još uvijek potpisivao kao ministar ugovore o nabavi roba i usluga. Evo to je gospodin Pančić i njegov moralni lik koji se usuđuje prozivati sve i svakoga. Da ne govorim o malverzacijama koje su bile u njegovom ministarstvu dok je bio ministar. Da ne govorim o katastrofi koju je napravio hrvatskim braniteljima i njihovim obiteljima. Prema tome gospodine Pančiću vi ste zadnji koji o tome može razgovarati i govoriti. … [[Pljesak.]]
Zastupnik Ivica Pančić. Izvolite.
Ovo je bio ubod jednoga ošamućenoga komarca. Da uzimate malo vjerojatno se ne bi ni primijetilo. Ali uzimate puno, što bi se reklo otimate iz očiju. A što je najgore za hrvatske građane još se niste umorili. Pa koliko još trebate? Ali gospodine Sanader, vi ste nadam se ozbiljan čovjek. Vi sami vidite da se ovdje radi o velikoj europskoj aferi. Ne maloj cestici prema Karlovcu gdje je natječaj poništen zato što je cijena skočila. Ovdje se radi o europskim bankama, ovdje se radi o europskim firmama. Bruxelles nam stalno prigovara zbog korupcije, a ovdje izgleda europske firme podupiru korupciju zajedno sa nekim ministarstvima. Ali morat ćete nešto poduzeti, prije svega radi vašega ugleda. Jer ljudi u ministarstvu, ljudi u Hrvatskim autocestama, ljudi u Hrvatskim cestama govore da vi stojite iza nekih firmi koje dobivaju poslove, što ja ne vjerujem. I upravo zbog toga ovu aferu Rijeka – Zagreb moramo riješiti. A ja samo pitao zašto je cijena sa 209 milijuna kuna narasla na 248 milijuna kuna, eura, i zašto se nije ispoštivao Zakon o javnoj nabavi. A ja ću vam reći i članak 60. točka 16. I članak 66. točka 2.
Hvala. Zastupnik Gordan Jandroković. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine predsjedniče. Poštovani gospodine predsjedniče Vlade, poštovani članovi Vlade. Pitanje upućujem ministrici vanjskih poslova i europskih integraciji gospođi Kolindi Grabar-Kitarović. U Hrvatskom saboru smo usvojili Komunikacijsku strategiju za informiranje hrvatske javnosti o Europskoj uniji i pripremama za članstvo. Znamo da se Hrvatska nalazi pred izazovom dobivanja potpore svojih građana za pozitivnu odluku na referendumu o ulasku u Europsku uniju i da bi tome upravo trebala pomoći usvojena Komunikacijska strategija i njezine aktivnosti. Dakle, informiranje javnosti o Europskoj uniji je jedan od prioritetnih aktivnosti za stjecanja članstva. U tom kontekstu pozdravio bih nedavno pokretanje glasovnog portala "Halo Europska unija" na kojem građani mogu postaviti pitanja o svemu što ih zanima o Europskoj uniji. Držim da se radi o odličnoj inicijativi koja će zasigurno doprinijeti daljnjem kvalitetnom informiranju i motiviranju javnosti za članstvo u Europskoj uniji. Zamolio bih ministricu vanjskih poslova i europskih integracija, gospođu Kolindu Grabar-Kitarović da nam pobliže izloži koje su aktivnosti konkretno poduzete temeljem Komunikacijske strategije do danas s posebnim osvrtom na pokretanje i funkcioniranje ovog glasovnog portala.
Ministrica Kolinda Grabar-Kitarović. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Uvaženi gospodine zastupniče doista Komunikacijska strategija za informiranje hrvatske javnosti o pristupanje Republike Hrvatske u članstvo Europske unije vrlo se intenzivno provodi. I uz niz već postojećih aktivnosti od seminara, a tijekom prošle godine organizirano ih je oko 3 stotine za 6 tisuća polaznika. Preko raznih publikacija izdali smo 16 publikacija samo tijekom ovih posljednjih godinu dana. Preko aktivnosti tijekom europskoga tjedna, različita natjecanja za učenika osnovnih i srednjih škola, različite promotivne aktivnosti, EU-bus koji je putovao diljem cijele Hrvatske i u neposrednom kontaktu s građanima isto tako davao informacije o raznim aspektima pristupanja Europskoj uniji do našeg nacionalnog foruma koji evo sastaje se redovito po mjestima, po gradovima u Republici Hrvatskoj i opet u jednom otvorenom obliku komunikacije građanima iznosi i daje odgovore na pitanja, ali isto tako i prima reakcije građana naročito u onim pitanjima koji ih posebno zanimaju. Glasovni portal "Halo EU" da podsjetim upostavljen je prije otprilike mjesec dana. To je besplatni broj telefona na koji građani pozivom na broj 0800 622 622 mogu dobiti odgovore na pitanja o Europskoj uniji, njenim institucijama, kao i procesu pristupanja Hrvatske u članstvo Europske unije. To se pokazala jedna iznimno korisna, izvrsna aktivnost jer evo u tih mjesec dana, a pitanja se mogu postavljati od 8 sati ujutro do 20 navečer operaterima ili se mogu preslušavati nasnimljene poruke. Mi i dnevno bilježimo i do 400 upita građana koji to, i to najraznovrsnijih upita o upravo institucijama Europske unije do vrlo konkretnih pitanja koji se tiču prilagodbi, svakodnevnog života, posla, imamo puno pitanja naročito od mladih osoba, mladih ljudi, učenika i studenata pa je očito da ta vrsta komunikacije pomaže i pri izradi seminarskih radova i domaćih zadaća, ali bitno je zapravo da postoji taj veliki interes od strane upravo mlade populacije. Ima puno pitanja od strane poljoprivrednika o osnivanju novih farmi u Europskoj uniji, o poticajima itd. i mi ćemo upravo temeljem tog iskustva pitanja koja zanimaju građane izdavati i nove publikacije, objedinjavati ih. Nedavno smo izdali drugo izdanje publikacije 85 pitanja i odgovora za hrvatske poljoprivrednike. U pripremi je publikacija 75 pitanja i odgovora za hrvatske ribare, a nastavit ćemo se tako obraćati i drugim ciljnim skupinama stanovništva, naročito mladima, umirovljenicima, poduzetnicima, ženama i svima drugima koji se žele pripremiti ne samo za glasovanje na referendumu, nego i prilagoditi životu Europske unije. Hvala lijepa.
Zastupnik Gordan Jandroković.
Zahvaljujem se na … [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]] i ovi podaci koje ste iznijeli, ali i zadnji podaci o potpori koja raste. Što se tiče hrvatskih građana prema Europskoj uniji pokazuju da Vlada radi dobro i naravno da treba nastaviti u istom smjeru. Hvala vam lijepo.
Zastupnik Vladimir Kurečić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine predsjedniče i članovi hrvatske Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Ministru poljoprivrede Petru Čobankoviću postavit ću pitanje vezano uz provedbu SAPHARD programa u poljoprivredi. SAPHARD je predpristupni program Europske unije namijenjen državama kandidatkinjama, predstavlja potporu u pripremi za korištenje sredstava iz fondova zajedničke politike, a cilj mu je među ostalim ojačati konkurentnost poljoprivrede i prerađivačke industrije. Temeljem nacionalnog plana ruralnog razvitka program provodi SAPHARD agencija koja je akreditirana u drugoj polovici 2006. pa je do konca listopada prošle godine bio otvoren natječaj u čijem je prvom krugu iskoristivost bila između 5 i 6% od raspoloživih sredstava, a odobreno je 5 projekata. Molim ministra Čobankovića da odgovori kako teče prijavljivanje na drugi natječaj SAPHARD-a, koliko ima prijava i kada se može očekivati realizacija? Hvala.
Ministar Petar Čobanković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Poštovani gospodine zastupniče, nastojat ću vrlo kratko odgovoriti. U tijeku je drugi natječaj za sredstva iz predpristupnog programa SAPHARD. Natječaj je otvoren od 28. ožujka i traje do 28. srpnja. Do sada je zaprimljeno 17 zahtjeva. Prvih 5 zaprimljenih zahtjeva već je obrađeno i možemo kazati da ispunjavaju u potpunosti uvjete i uskoro će biti potpisani i ugovori. Znači iz toga je vidljivo da će iskorištenje po zahtjevima biti znatno veće nego što je bilo u prvom natječaju. Pošto je natječaj otvoren do 28. srpnja, a znamo iz iskustva iz prošlog natječaja da će gro zahtjeva doći u uvjetno rečeno u zadnjim danima natječaja. Ja očekujem da će se sredstva iz SAPHARD-a u visokom postotku biti iskorištena. Ali ono što je bitno za naglasiti za drugi krug natječaja je da smo skupa uspjeli ispregovarati sa predstavnicima Europske Komisije, jer na žalost u ovome predpristupnom fondu ne može se ništa mijenjati od uvjeta bez suglasnosti i dogovora sa Europskom Komisijom. Mi smo uspjeli uvažavajući i procjenjujući ono što je bilo limitirajuće u prvom natječaju za rekao bih relativno mali broj odobrenih zahtjeva, uspjeli smo ublažiti ekonomske kriterije, uspjeli smo npr. omogućiti poduzećima i tvrtkama koje imaju određen relativno mali postotak u vlasništvu države tako da oni koji imaju do 25% u vlasništvu države mogu sudjelovati u natječajima. Također usklađen je sa Zakonom o gradnji da isto tako korisnici koji ostvaruju pravo upisa prava na gradnju moći će sudjelovati, znači nije potrebito vlasništvo nad parcelama i zemljištem gdje će se graditi objekti. To su neke izmjene koje će značajno olakšati i pospješiti iskoristivost SAPHARD programa. Hvala lijepa.
Zastupnik Vladimir Kurečić.
Hvala lijepa. Poznato je naime da se SAPHARD fond, odnosno sredstva za SAPHARD formiraju sa 75% sredstava Europske unije i 25% sredstava državnog proračuna čime se sufinancira, odnosno vraća 50% priznatih stvarnih troškova ulagaču. Ovo je velika šansa da Hrvatska od pretežito sirovinske postane prerađivačka, odnosno da prijeđemo u finalnu proizvodnju čime bismo mogli konkurirati na ogromnom europskom tržištu, zato je provedba SAPHARD programa za nas jako važna. U tom smislu hvala na odgovoru.
Poštovani zastupnik Zvonimir Sabati. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, predsjedniče Vlade i članovi Vlade. Moje pitanje je upućeno ministru Čobankoviću, to već znadete. E poljoprivreda nam je puna velikih problema, novi se gomilaju, a stari se ne rješavaju. Mali poljoprivrednici žive na rubu egzistencije i sve ih je manje i manje. To i nije čudno jer postojeća poljoprivredna politika pogoduje velikima i moćnima. Evo argumenta. 1% korisnika poticaja koristi čak 23% poljoprivrednih proračunskih sredstava, odnosno tek stotinjak korisnika potroši 460 proračunskih milijuna kuna. Možda su najveći problemi u svinjogojstvu. U Hrvatskoj se proizvodi oko milijon i 400 komada svinja, a potrošnja je najmanje duplo veća od proizvodnje. No, opravdano je ponekad zbog stabilizacije tržišta posegnuti za interventnim otkupom, ali tek kada se na domaćem tržištu pojavi višak svinja. Taj višak bi se trebao zamrznuti i čuvati za kasniju regulaciju tržišta. Po informacijama meni dostupnima za vaše ministarstvo to nije razlog za interventni otkup. Naime, viškovi svinja pojavljuju se uvijek u istim razdobljima i svaki put su vezani uz cijenu svinjetine u inozemstvu. Sada je ta cijena na stranom tržištu viša nego u Hrvatskoj i provode se već drugi ovogodišnji interventni otkup. Tako je danas za seljaka otkupna cijena između 8 i 10 kuna po kilogramu, a samo prije godinu dana bila je 15 kuna po kilogramu. I kao podsjetnik napomenut ću da odlukom Vlade ministarstvo subvencionira otkupljivače s 3 kune po kilogramu tako da je za njih danas otkupna cijena žive svinje između 5 i 7 kuna po kilogramu. Umjesto seljaka proizvođača subvencionira se otkupljivač, očito trgovački lobij odlučuje o subvencijama, cijenama, kad će biti uvoz, a kad interventni otkup, a ne ministarstvo. Sumnjam da ovim interventnim otkupom ne dolazi do skladištenja svinjskog mesa, već se ono odmah nakon klanja plasira na tržište po želji otkupljivača. Pitanje gospodine ministre. Tko su uvoznici a tko otkupljivači kod interventnog otkupa? Ja imam pravo vjerovati da su to u pravilu iste osobe.
Ministar Petar Čobanković. Izvolite!
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovane gospođe i gospodo zastupnici, poštovani gospodine zastupniče. Vi imate pravo na svoju viziju, na svoje viđenje situacije u poljoprivredi. Ali ja vas nažalost moram razuvjeriti i mogu pokazati to i određenim pokazateljima. Ovo je drugi krug interventnog otkupa. Prvi interventni otkup svinja je bio početkom 2004. godine iz razloga što se pojavilo trenutno povećanje na tržištu koje je išlo u pravcu smanjenja cijene. I tada taj naslijeđeni dio viška smo i servisirali u nekih tri do četiri mjeseca i sklonili sa tržišta. Upravo na način a poznavajući situaciju na tržištu da nije uloga interventnog otkupa da se nešto otkupi i da se odmah vrati na tržište jer tada nisi ništa učinio. Nego, onaj tko sudjeluje u interventnom otkupu dužan je to meso i prerađevine koje od toga proizvede staviti, može staviti na tržište tek, tada je bilo tri mjeseca po otkupu, iz razloga da dođe do stabilizacije tržišta. Sada se radi o intervenciji vezano na pojavu svinjske kuge, na pojavu uvjetno rečeno zabrane prometovanja, onemogućavanje prometovanja na stočnim sajmovima i slično. Iz tih razloga se kod malih proizvođača javio određeni tržni višak. Ali kroz ova dva kruga interventnog otkupa do sada je otkupljeno kao što sam već rekao cca. 60 tisuća komada svinja. Za usporedbu, u Hrvatskoj se mjesečno kolje u klaonicama negdje oko 100 tisuća komada svinja. I to je, ovi pokazatelji koji to pokazuju. Znači, ovdje se ne radi o narušavanju generalnog tržišta. Tržište funkcionira i otkup ide ali ovdje se radi o pomoći malim proizvođačima da riješe svoje tržne viškove svinja iz razloga jer smo u borbi protiv sprječavanja, daljnjeg širenja svinjske kuge stavili određena ograničenja. I sukladno tome je, treba učiniti da se od tih ljudi, da im se omogući otkup. I tu je poanta interventnog otkupa. To nema veze niti sa cijenom u izvozu niti sa cijenom u uvozu. To je stvar trenutnog rješavanja, trenutnog viška stoke. Hvala lijepo.
Zastupnik Zvonimir Sabati. Izvolite!
Gospodine ministre! Vi ste očito krivo čuli. Meni teorija o interventnom otkupu ne treba. Ja sam hvala dragom Bogu puno toga pročitao i puno toga znam iako nisam agronom po struci. Ja sam vam postavio pitanje, tko su uvoznici, a tko su otkupljivači? Ja smatram da su to iste osobe. Ja sam htio sam od vas taj odgovor. A ja inače vezano i za svinjsku kugu imam svoje mišljenje. I Hrvatski seljački savez je upozoravao na to. Evo, sad upozorava i Udruga uzgajivača svinja. Dakle, tu se razlikuje mišljenje ljudi koji žive, koji stvarno zarađuju kruh od proizvodnje svinja od vašeg mišljenja. Ja molim pisani odgovor tko su ti uvoznici a tko su otkupljivači?
Zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite!
Hvala poštovani gospodine predsjedniče. Pa evo, u ovom lijepom smotuljku neprijatnih pitanja ovoj vlasti na koju nažalost i uglavnom ne dobivamo odgovore nego se traže opravdanja evo, ja dodajem jedno pitanje ministru Vukeliću koje je nažalost u Hrvatskoj ponovno vrlo aktualno. Sve više radnika za svoj rad ponovo ne dobivaju plaću. To je epidemija koja je uz ratne i druge strahote '90.-tih poharala Hrvatsku. Evo, jučer su prosvjedovali radnici "Dalmatinke" koji mjesecima ne dobivaju plaću. Slična situacija je u "Elkonu" Zlatar Bistrici. Ciglana "Bizovac". Tamo godinama radnici ne dobivaju plaću. "Gramat" Zagreb. ZUC itd. Neki današnji poslodavci očito kao moderni feudalci se ponašaju, smatraju da radniku imaju pravo, imaju ga pravo iscrpljivati do krajnjih granica kako bi maksimalizirali svoj profit uz minimum plaće ili čak bez tog suvišnog troška. Takvi ne uništavaju samo radnika i njegovu obitelj već nanose štetu i drugim poštenim poslodavcima koji savjesno ispunjavaju svoje obveze prema radniku i prema državi. Dakle, ukratko takvi ne štete samo pojedincu nego i cjelokupnoj državi. Moje pitanje je, zašto za ovu vlast neisplata plaće radniku do u … [[Govornik se ne razumije.]] nepravda nije nešto što bi trebalo izazvati njezinu najoštriju reakciju? Ukratko. Što ćete poduzeti da radnici koji rade dobivaju svoju zasluženu plaću?
Ministar Branko Vukelić. Izvolite!
Hvala vam lijepo poštovani predsjedniče Sabora. Ova Vlada od samog početka poduzima niz mjera kako bi bilo što manje radnika koji ne dobivaju plaću, a to su mjere koje su usmjerene ka restrukturiranju tvrtki, poduzeća koja su pod poteškoćama ka davanju potpora da te tvrtke stanu na noge. I ja moram reći da u ovih tri i pol godine nisam se nagledao puno tih radničkih prosvjeda za razliku od onog vremena prije, o neisplaćenim plaćama i svemu što se događa. Spomenuli ste i "Elkon". "Elkon" koji je dobio svoju plaću i isplaćuje se potporom ove Vlade i ministarstava i zajednički sa i poslovodstvom "Elkona" i sa ministarstvima i potpredsjednik Polančec je u to uključen. Traži se program restrukturiranja, model kako naći strateškog partnera, traži se model da li ima vizije održivosti na tržištu prije svega. Dakle, najbolja bitka za radnike i sigurnost njihovih plaća je podizanje konkurentnosti hrvatskog gospodarstva, pomoći svima onima u okviru Zakona o državnim potporama i onome što danas moramo poštivati. Svima onima dakle koji imaju šansu za održivi razvoj i na tržištu. I ja mislim da ova Vlada ide itekako u puno primjera i u svakom primjeru pokazala itekakovu osjetljivost za upravo prava radnika. Tim više u programu restrukturiranja od hrvatske brodogradnje, od crne metalurgije, u sve te programe, projekte uključeni su kao partneri sindikati. Dakle, radnike ne samo da se dakle brine o njima na način da se ozdravi gospodarstvo i pomogne onima koji imaju poteškoće nego zajednički sudjeluju u izradi programa, projekata koji imaju za cilj ozdravljenja onih koji ne mogu nažalost, redovito isplaćivati plaće ili imaju poteškoće u poslovanju. Prema tome, ova Vlada čini i činit će i ubuduće itekako da se što prije saniraju one tvrtke, ona poduzeća koja imaju privremene poteškoće. I ja sam posebno zadovoljan i sretan da je tih poduzeća sve manje, da program restrukturiranja idu, da su tvrtke sve jače i zdravije i da ustvari imamo sve manje i manje takovih problema o kojima vi govorite.
Zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Gospodine ministre, vi ste se posvađali sa realnošću, izgleda da jedino još vaša stopala imaju dodira sa stvarnošću. Naime, evo vidite. Nelikvidnost u ovoj zemlji raste, to su podaci FINA-e. Nenaplaćeno je 12,17 milijardi kuna. Prema tome, država je generator nelikvidnosti pa i oni pošteni poslodavci koji imaju namjeru platiti oni ne mogu uplaćivati niti platiti upravo zbog duga države prema njima. Ali znate zašto se niste nagledali toliko prosvjeda koliko bi ih i trebalo biti. Jer ste tim istim radnicima zabranili ovdje … [[Govornik je isključen, ne čuje se.]] s radnicima dijeliti sudbinu.
Zastupnica Milanka Opačić. Izvolite.
Svoje pitanje upućujem ministru zdravstva i socijalne skrbi gospodinu Ljubičiću i moje pitanje je … [[Govornik je isključen, ne čuje se.]] dugova u zdravstvu zbog toga što već po četvrti puta za vrijeme vaše vlasti određene udruge ili poslodavac ili veledrogerija, ili ljekarnika upozoravaju na problem dugova u zdravstvu. Naime, trenutno ukupni dug HZZO-a prema ljekarnama je 2,2 milijarde kuna a u posljednja tri mjeseca je povećan za novih 200 milijuna kuna. Rok plaćanja ljekarnama već je došao na 270 dana što znači da se lijekovi plaćaju sa zakašnjenjem od punih devet mjeseci. Nije samo problem naplate duga od ljekarni. Najbolja bolnica lijekove plaća dobavljačima u roku od 365 dana a na primjer bolnica u Dubrovniku nije platila lijekove niti za 2005. niti za 2006. godinu. Ukoliko ovako nastavite ukupni rok plaćanja bi do kraja godine prešao 300 dana što je definitivni kolaps zdravstvenog sustava i upitna je dostupnost lijekova našim građanima. Danas je premijer ovdje govorio o povratu duga umirovljenicima, govorio je o potrebi sanacije banaka, o tome kako će se sanirati neka poduzeća. Pa moje pitanje dakle za sve ima novca, pitanje je kada će se naći novci i za naše bolesne građane. Hvala lijepo.
Ministar Neven Ljubičić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa odgovarajući na vaše pitanje neću reći podatak da ste 2000., 2001., 2002. godine smanjili plaće svim zdravstvenim djelatnicima, našim doktorima, našim sestrama. Neću reći podatak da se tih godina za vrijeme vaše Vlade i koalicijske Vlade da ljudi nisu znali kada će dobiti plaću, često puta je ona izostajala. Neću govoriti o podatku da su ljudi dolazili jer nisu imali lijekove. Hrvatska tada nije imala lijekove koje su zemlje koje su u okruženju koje imaju puno manje prihode imale. Neću govoriti o podatku da primjerice ste devastirali sustav zdravstva jer ste dozvolili da u Slavoniji našoj po 12 tisuća djece nema pedijatrijsku zdravstvenu zaštitu. I neću spomenuti podatak da ste ostavili dugovanja od 7 milijardi kuna. Točno je, mi smo vratili pola, pola je još ostalo. Međutim, sad ću vam pokazati nekoliko podataka. Evo, ovo je tablica koja dolazi sa zadnjeg Upravnog vijeća Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje. Naslov tablice je "Pregled obveza sveukupno bolnica", radi se o dospjelim a nepodmirenim obvezama. Ovo se zove linea continua ili kontinuirana linija. Porasta nema, obveze su iste. U godinu dana porast je 49 milijuna kuna što je na 7 milijardi kuna proračuna 0,7%. Drugi podatak koji ću vam isto tako reći sa sjednice upravnog vijeća i to proširene gdje se evo nalaze i predstavnici vaše stranke koji su to jednoglasno podržali i to mi je drago jer to znači da se približavamo onome da sitne politikante gurnemo izvan sustava zdravstva i uistinu da o tom sustavu raspravljaju kompetentni ljudi. Podatak koji jasno pokazuje prva četiri mjeseca ove godine potrošnja za lijekove 950 milijuna kuna, četiri mjeseca prošle godine 990 milijuna kuna. U isto vrijeme naravno broj recepata, broj izdanih lijekova raste pa ljudi se liječe lijekovima i nećemo više dozvoliti da kao što je vaša Vlada ograničila broj recepata po svakom osiguraniku. Pa gdje to ima? [[Pljesak!]]
Zastupnica Milanka Opačić. Izvolite.
Gospodine ministre, zar vam stvarno nije neugodno nakon četiri godine vlasti optuživati bivšu Vladu za probleme u zdravstvu. Četiri godine ste imali vremena da riješite probleme u zdravstvu, podatke koje sam ja ovdje pročitala su podaci koje su javnosti iznijeli … [[Govornik je isključen, ne čuje se.]] a to je potpuno normalno za njih da isključuju kad neće čuti ono što im se ne sluša. Dakle, to su podaci ljekarničke udruge, to su podaci Udruge poslodavaca u zdravstvu. Prema tome, gospodine ministre doista mislim da bi vam trebalo biti neugodno zbog toga što se nakon četiri godine pozivate na bivšu Vladu. I s druge strane, pa skupite hrabrosti, pogledajte građane u oči i priznajte im da niste sposobnosti rješavati probleme. To bi bilo puno poštenije.
I zastupnica Karmela Caparin.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Moje pitanje upućujem ministrici obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti gospođi Jadranki Kosor. … [[Upadica se ne čuje.]] Dobro. Sad oni neće slušati ali mi ćemo. U okviru programa osposobljavanja i zapošljavanja hrvatskih branitelja koje provodi vaše ministarstvo nedavno ste potpisali novih dvadeset ugovora o poticanju branitelja koji rade u braniteljskim zadrugama. Ja vas molim da nam kažete koliko je braniteljskih zadruga do sada vaše ministarstvo financiralo i šta namjeravate u slijedećem periodu.
Potpredsjednica Vlade ministrica Jadranka Kosor. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, poštovana gospođo zastupnice. Evo, žao mi je da su zastupnici i zastupnice SDP-a izašli čim ste počeli postavljati pitanje o brizi za hrvatske branitelje i o naravno posebnom projektu zapošljavanja, ali evo vi koji ste ostali vjerujem da ćete poslušati ono što mislim da nas može ispunjavati zadovoljstvom ali naravno i o projektima koje planiramo za budućnost. Možda ću od toga krenuti da smo evo pri kraju izrade novog programa zapošljavanja hrvatskih branitelja i djece poginulih, zatočenih i nestalih hrvatskih branitelja budući da je naš program zapošljavanja program hrvatske Vlade. I predložit ćemo uskoro da hrvatska Vlada prihvati novi četverogodišnji program zapošljavanja na temelju odličnih iskustava koja imamo do sada jer smo mi kao jedno od središnjih mjesta u Ministarstvu hrvatskih branitelja stavili upravo zapošljavanje hrvatskih branitelja ponavljam i djece. To je ono što zovemo ciljana skupina. Odaziv je sjajan. Mi smo evo samo u prvih 6 mjeseci ove godine zaposlili više od 800 hrvatskih branitelja kroz programe. Dobro ste rekli upravo sam nedavno potpisala novih 20 ugovora za novih 20 zadruga koje podupiremo svaku sa 150 tisuća kuna. U ponedjeljak potpisujemo sa novih 10 i onda u srpnju još sa 10 zadruga hrvatskih branitelja. Dakle ukupno 40, planirali smo 40 u ovoj godini. Međutim s obzirom na odlične rezultate koje daje braniteljsko zadrugarstvo mi ćemo nakon rebalansa preraspodjelom sredstava ići vjerojatno na raspisivanje natječaja za novih još dodatnih 25 zadruga. Do sada smo u zapošljavanje hrvatskih branitelja i djece poginulih, zatočenih i nestalih hrvatskih branitelja uložili, kad kažem do sada smo onda mislim naravno na Vladu, uložili oko 100 milijuna kuna. S ovom godinom bit će negdje oko 140 milijuna kuna. I uspjeli smo do ove godine zaposliti više od 5 tisuća hrvatskih branitelja. Ponavljam u ovoj godini podaci su odlični. Do kraja godine vjerujem da će biti još bolji. Jer je zapošljavanje jedan od onih načina na koji prije svega pokazujemo poštovanje tim ljudima, ali kod mnogo slučajeva pogotovo kod zadrugarstva i način da se pomogne upravo hrvatskim braniteljima koji su oboljeli od posttraumatskog stresnog poremećaja. Upravo zadrugarstvo daje u tom smislu odlične rezultate jer su ljudi zajedno, zajedno rade i ono što je najvažnije vide rezultate svojega rada, vide rezultate svoje pameti, svoje upornosti jer zapravo na taj način branitelji ulaze u svijet poduzetništva koji kao što znamo nije uvijek idealan, ali se uspješno bore. Imamo odlične primjere da hrvatski branitelji kroz zadruge već rade i na izvoznim projektima. Da u puno slučajeva na različitim sajmovima one zadruge koje se bave poljoprivrednom proizvodnjom dobivaju i osobita priznanja. Nije to samo zadrugarstvo. Imamo projekte samozapošljavanja odnosno projekte prekvalifikacije odnosno školovanja hrvatskih branitelja jer znamo da je upravo u tome bio jedan od najvećih problema kad su se ljudi vratili nakon obrane zemlje, nakon što su branili Hrvatsku. Oslobodili Hrvatsku. Onda vrlo često ili nisu našli posla ili su im radna mjesta nažalost nestala ili više nisu imali kvalifikacije za upustiti se u novo zapošljavanje. Tako da evo gospođo zastupnice zahvaljujući vam na odgovoru mogu reći da u tom programu idemo dalje i da ćemo u sljedeće 4 godine u cjelokupnom programu zbrinjavanja hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji tome dati još dodatan poticaj što znači sasvim sigurno i više zadruga s kojima ste počeli vaše pitanje. Na kraju reći ću zaključno. Kad sam ja došla u Ministarstvo bilo je nula zadruga, a sada ih je preko 200. Hvala vam lijepo.
Zastupnica Karmela Caparin.
Hvala lijepo na iscrpnom odgovoru. Zaista mi je žao da kolege iz SDP-a uopće ne zanima problematika branitelja što su pokazali i kada su bili na vlasti. Zaista mi je drago da se realizira program osposobljavanja i zapošljavanja naših branitelja u okviru zadruga. Pogotovo znajući šta znači radna terapija za branitelje koji su oboljeli od posttraumatskoga stresnog poremećaja. I zato zaista puna podrška. I još bih samo naglasila da zadruge koje nisu dobile poticaj često ne ispunjavaju uvjete propisane natječajem pa tako evo i moja zadruga iz moje Bjelovarsko-Bilogorske županije, braniteljska zadruga Čazmatrans koja ima 150 branitelja i zahvaljujući ovom vašem pozitivnom odgovoru moći će se javiti na sljedeći natječaj i ja vjerujem da će ispuniti uvjete. Hvala.
Gospođe i gospodo zastupnici "Aktualno prijepodne" je završeno. Nastavljamo u 15 sati sa raspravom o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi. Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sjednicom. Na redu je 1. Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi, prvo čitanje P.Z.br. 686 Predlagatelj Zakona je Vlada. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, rad, socijalnu politiku i zdravstvo, obitelj, mladež i šport, ravnopravnost spolova, ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Ministar zdravstva i socijalne skrbi Neven Ljubičić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite ministre.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovane dame i gospodo, evo dozvolite nekoliko uvodnih riječi o našem prijedlogu, Nacrtu prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi. Naime kao što znate evo pred nekoliko zapravo mjeseci, a uz punu podršku svih naših socijalnih partnera i svih zainteresiranih strana unutar ovoga sustava Vlada je usvojila Strategiju reforme socijalnih naknada. Evo nedavno smo i potpisali zajednički Memorandum o socijalnom uključivanju Republike Hrvatske. Potpisao ga je i osobno europski povjerenik. To su zapravo dvije osnovne, dva osnovna da tako kažem dokumenta koji jasno zapravo daju smjernice kuda i kako će ići zapravo politika unutar sustava socijalne skrbi u Hrvatskoj. Dozvolite i nekoliko rečenica o projektu u kojem se nekoliko puta evo razgovaralo u ovom Domu. Radi se o projektu razvoja sustava socijalne skrbi koji je ova Vlada krajem 2004. godine, početkom 2005. godine predstavila javnosti. Projekt je moram iskreno reći podržan vrlo pozitivno i od strane Europske komisije i na račun toga smo zapravo i ostvarili zajam Svjetske banke, a to znači da nam je zapravo želja napraviti uistinu sustav učinkovitijim. Ali ponajprije smo se usmjerili kao preduvjet, a to je poboljšanje infrastrukture. Ono što je najbitnije da taj projekt razvoja sustava socijalne skrbi ima jasnu viziju. Vizija je strukturalno i financijski decentralizirani sustav. To je nešto što smo jasno predstavili. I reći ću da uspostavljamo standarde ispod kojih više niti možemo a niti želimo ići. Naravno da bi stvorili preduvjete za sutrašnje cjelovito rješavanje problema vezanog za sustav socijalne skrbi, a ponavljam opet za sustav strukturalne, odnosno fiskalne decentralizacije moramo stvoriti određene preduvjete. Upravo u tom smislu idu i ovi prijedlozi koji su vezani uz Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi i nekoliko zapravo rečenica o tome što konkretno predlažemo. Prva stvar, a o tome smo napravili široku javnu raspravu želim jasno reći da su nas u tome podržali ne samo naši socijalni partneri, sindikati, poslodavci, nego ponajprije i struka. Zašto? Jer segment koji predlažemo, a ja, radi se zapravo o objedinjavanju pojedinih prava je zapravo segment koji će uvelike olakšati posao djelatnicima u centrima socijalne skrbi, ali istodobno, dakle kroz to smanjivanje postupka administracije kroz skraćenje postupka omogućiti da pojedina prava budu dostupnija onima kojima su namijenjena. Naravno ono što nam je isto tako želja da smanjimo taj silni administrativni postupak. Ne znam da li znate zapravo da danas u našim centrima svaki predmet, bez obzira da li jedna osoba ostvaruje dva ili tri prava istodobno, svaki predmet se zapravo vodi kao zaseban. I kvantum, reći ću do papira koji se zapravo ispunjavanju je toliko da zapravo često puta one koji žele ostvariti i mogu ostvariti određeno pravo tjera da praktično mjesecima prikupljaju pojedinu dokumentaciju. Mislim da je to apsolutno danas nedopustivo i da u tom smislu zapravo trebamo težiti da taj administrativni, nepotrebni dakle postupak koliko je to god više moguće skratimo. Upravo zbog toga ovdje predlažemo da se sadašnjih 17 prava uvede 7, odnosno jedno dodatno 8 novih prava. Reći ću da će to biti zapravo jedan značajan iskorak i prema nečem što smo već uvelike pokrenuli, a radi se o informatizaciji sustava socijalne skrbi. Što znači sustav informatizacije? Možda kao najbolji primjer kazati jedan podatak da mi danas nemamo jasnu koordinaciju koliko tko unutar sustava socijalne skrbi dobija preko centara socijalne skrbi, koliko dobija iz županije primjerice kao izvora ili lokalne samouprave u smislu gradova i općina. Dakle ti podaci naprosto danas ne postoje. Oni koji su snalažljiviji naravno dobiju više. Oni koji su manje snalažljivi dobiju manje. I mislim da je to apsolutno neprimjereno i da takvim stvarima moramo konačno stati na kraj. Kao podlogu za informatizaciju naravno je i objedinjavanje prava. Zašto? Jer ovog trenutka 17 različitih obrazaca mislim da bi zapravo još napravili veći košmar nego što postoji i na neki način kao preduvjet za ovu informatizaciju opet ponavljam je i redukcija administracije. Ono što naravno nije nebitno, a to je da skraćivanje kojekakvih postupaka omogućit ćemo da naši stručni djelatnici unutar centara više se posvete terenskom radu. Nažalost svjedoci smo da prije nekoliko godina rad naših stručnih djelatnika, a koliko ih je bilo, a znamo da ih nije bilo puno, da zapravo nisu imali prigodu raditi na terenu. Mi danas moramo na neki način fokusirati sve te ljude na rad na terenu jer to je uistinu i ono što danas želimo od sustava socijalne skrbi, a to znači terenski posao, rad izravno sa korisnicima, jer to je zapravo i ono što mora biti krajnji cilj. Drugo što predlažemo ovim izmjenama i dopunama je doplata za djecu. Naime, sukladno Nacionalnoj populacijskoj politici doplata za djecu ne smatra se prihodom i ona se izuzima iz ukupnog prihoda obitelji pri izračunu pomoći za uzdržavanje višečlane obitelji. Mislim da u Saboru neće biti apsolutno nikoga tko neće zdušno podržati ovaj prijedlog. Zašto? Uistinu je to jedan korak više, korak pomoći da tako kažem prema našim višečlanim obiteljima. Ono na što sam ponosan je zapravo da uvodimo i jedno novo pravo. To je pravo na status roditelja njegovatelja. O tome se pričalo jako puno, pa možda i proteklih nekoliko godina. Ali do sada zapravo nitko nije imao dovoljno pa reći ću i snage i umješnosti da zapravo to provede u djelo. Mislim da je sazrio trenutak da se uvede i to novo pravo, dakle koje bi kroz sustav objedinjava praktično predstavljamo 8. pravo. Želim jasno naglasiti da malo zemalja u Europskoj uniji ima takvo pravo ne zato što ga ne prepoznaju, nego zato što uistinu teško ga je zapravo kao takvoga i valorizirati, a moram priznati i financijski vrednovati. Mi smo se odlučili na takav sustav na taj način da ćemo to pravo omogućiti uistinu za roditelje djece koja imaju najteža oštećenja. Možda za ilustraciju da kažem samo jedan podatak. Ovoga trenutka od 2 stotine i pedesetero djece u Hrvatskoj koliko ih ima, koja su nesposobna za osnovne, da bi svoje osnovne elementarne potrebe zadovoljila, a to znači da su ili priključeni na posebne aparate za disanje ili su u cijelosti, dakle nepokretni, hrane se na sondu. Od 2 stotine i 50 takvih obitelji u 116 obitelji imamo jednog roditelja koji nije zaposlen. Mi sa ovim pravom nudimo tim roditeljima sustav zapošljavanja. Dakle, želimo da oni svoju brigu o svome djetetu, a to je mislim najuzvišenija stvar ostvaruju i kroz oblik profesionalizma. Zašto? Jer brinuti se o svome djetetu koje na žalost ima posebne potrebe, jer ponavljam radi se o djeci sa najtežim oštećenjima mi moramo tu pripomoći i mislim da ostvarivanjem, otvaranjem zapravo mogućnosti na ovo pravo, znači pravo na status roditelja, njegovatelja apsolutno radimo veliki iskorak. O čemu se konkretno radi? Radi se o tome da bi nadoknadili plaću vrijednosti 2 tisuće kuna plus sve ono što će ići za doprinos. To znači da će ta osoba brinući se o svom djetetu praktično moći i zaraditi svoju mirovinu. Dakle, sve doprinose koje ima, uključujući i zdravstveno i mirovinsko na taj način da sa istekom dakle 65 godina ostvari ako se radi muške osobe ako je, 60 dakle za žene da ostvari praktično pravo na punu mirovinu. Otvaramo također još jedan element koji smo, a mogu reći u jednom pilot projektu iskušali kroz 2005. godinu. Radi se o stručnoj pomoći u obitelji ili karikiram, volimo to reći patronaži. Naime, to je jedan izvan institucijski oblik skrbi za tjelesno, mentalno oštećene osobe, oblik koji smo zapravo htjeli zaživjeti na taj način da naši domovi za psihički bolesne osobe, da naši dakle domovi i drugih dakle tipova praktično da djelatnici izlaze na teren i ponajprije udomiteljskim obiteljima ili obiteljima upravo koje imaju djecu s najtežim oštećenjima da im izravno pomažu u njihovim domovima. Dakle, nešto što već dugo godina imamo u sustavu zdravstva kao patronažnu skrb htjeli smo na neki način preslikati i ovdje i omogućiti takav jedan sustav patronaže, naravno koristeći već one stručne djelatnike koji su nam na raspolaganju u našim domovima. Isto tako jednu stvar koju sam osobno inicirao 2005. godine sa zapravo naredbom, a sada je želimo inkorporirati u zakon, ponavljam, jer želimo stvoriti jednu podlogu ispod koje niti želimo, niti hoćemo ići, a to je pravo vezano za financijsku potporu studentima koji su bili korisnici naših domova, dakle domova socijalne skrbi. Vi znate da već ovoga trenutka mi stipendiramo sa tisuću i 500 kuna praktično sve studente. Ne gledamo toliko da li je netko baš uistinu redoviti student ili nije. Zašto? Mislimo da se trebamo danas fokusirati uistinu, a želimo biti zemlja znanja i to je nekoliko puta i ovdje u Saboru rečeno i u krajnjoj liniji to je zapravo jedna od osnovnih poruka i koju promiče ova Vlada i u tom kontekstu djecu koja su bila korisnici naših domova socijalne skrbi želimo stimulirati sa stipendijom i naravno to smo inkorporirali u ove zakonske odredbe. I konačno jedna stvar koju sam prvi puta pred strukom obećao, mislim da je to bio svibanj ili lipanj 2005. godine na velikom skupu socijalnih radnika u Zadru. Prvi puta sam zapravo progovorio o potrebi zaštite profesionalnog digniteta ne samo među socijalnim radnicima, nego i među različitim drugim vidovima onih koji obavljaju rehabilitaciju, dakle našim defektolozima, logopedima itd., a to je osnivanje komore. Mislim da je danas apsolutno zreo trenutak da uspostavimo kvalitetan sustav ne samo cjeloživotnoga učenja, ne samo zapravo obnavljanja znanja, nego uistinu i da uspostavimo kvalitetan sustav kontrole profesionalizma, dakle kontrole uistinu onoga što zapravo svaka pojedina profesija jest. I sa ovim dakle prijedlozima stvaramo i pretpostavke za osnivanje strukovnih komora u sustavu socijalne skrbi, ponavljam kao jedan doprinos profesionalnoj afirmaciji stručnih radnika unutar sustava socijalne skrbi. Naravno mnogi su zapravo komentirali i rekli dobro ministre pa zašto vi niste išli u novi zakon, taj cjeloviti zakon koji zapravo najavljujete? Najlakše je nešto napisati na papir, a potom to ne ostvariti. Mi smo u postupku pilot projekta gdje želimo zapravo vidjeti kako nam županijski centri funkcioniraju. Nije stvar toliko prostora, nego je stvar organizacije. Želimo vidjeti gdje bi bile manjkavosti toga sustava. Isto tako, i moram to jasno reći, radimo i po principu financiranja tih županijskih centara. Zašto? Nije bitno samo ostvariti strukturalnu decentralizaciju, nego želimo tome pridodati i određeni kvantum fiskusa. A ovo bi usporedio decentralizaciju, jer danas su mnogima puna usta decentralizacije, a čini mi se da mnogi koji o tome govore i ne znaju puno. Možda je najbolji primjer pogledati samoupravne interesne zajednice koje su na prostorima bivše države egzistirale. Samoupravne interesne zajednice papirnato gledajući bile su uistinu jedan dobar papirnato gledajući model decentralizacije. Na žalost taj sustav nikada nije mogao zaživjeti. Zašto? Jer jedan od osnovnih preduvjeta da bi takav sustav zaživio je praktično da u svim područjima Hrvatske imamo podjednaku razvijenost. Nemoguće je napraviti bilo kakav fond poravnanja koji će sve razlike koje postoje izjednačiti i upravo zbog toga decentralizacija da, ali je uspoređujemo sa malim djetetom. Ako maleckom djetetu kažete da potrči, a tek je prohodalo, ono će pasti. Ne, naučimo prvo hodati, a onda ćemo i potrčati. Mi sa ovim učimo hodati.
Hvala. Odbori rad, socijalnu politiku i zdravstvo. Predstavnica, poštovana zastupnica Karmela Caparin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovani ministre, kolegice i kolege zastupnici. Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo na 74. sjednici odbora održanoj 23. svibnja 2007. godine raspravio je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlade Republike Hrvatske aktom od 9. svibnja 2007. godine. Odbor je zakon raspravio kao matično radno tijelo sukladno članku 75. Poslovnika Hrvatskog sabora. Uvodno obrazloženje podnio je predstavnik predlagatelja. U raspravi članovi odbora su podržali ovaj prijedlog zakona prvenstveno zbog uvođenja novih prava kojima se ostvaruju ciljevi reforme sustava jačanjem izvan institucionalnih oblika socijalne skrbi. Pored toga reformom socijalnih naknada ostvaruje se osnovni cilj da se socijalne naknade pravednije raspodijele unutar raspoloživih sredstava uz istovremeno povećanje udjela sredstava za socijalnu pomoć ovisno o imovinskom stanju korisnika. Međutim, također je upozoreno da bi nakon višekratnih izmjena i dopuna ovog zakona bilo svrsi shodno predložiti novi zakon. Tim više jer je na to i upozoravano prigodom usvajanja zadnjih izmjena i dopuna. Takav zakon bio bi korak dalje u stvaranju racionalnijeg i djelotvornijeg sustava usmjerenog prema socijalno najugroženijim građanima. Vrlo značajnim ocijenjeno je uvođenje novog prava statusa roditelja odgajatelja za roditelje djece sa težim smetnjama u razvoju a zašto se zalagao i ovaj odbor. Sve predviđene mjere kao što su pojednostavljenje postupak, smanjenje administriranja i uvođenje novih prava trebale bi doprinijeti kvalitetnijem stručnom radu i jednostavnijem pristupu korisnika prava. Nakon kraće rasprave članovi odbora su jednoglasno odlučili predložiti Hrvatskom saboru na usvajanje zaključak. 1. Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske i 2. Sve primjedbe, prijedloge i mišljenja istaknute prilikom prvog čitanja bit će dostavljena predlagatelju da iz uzme u obzir kod izrade konačnog prijedloga zakona. Hvala.
Hvala. Obitelj, mladež i šport? Ravnopravnost spolova? Ljudska prava i prava nacionalnih manjina? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HSU-a poštovani zastupnik Stjepan Kozina. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, dame i gospodo! Izmjena i dopuna Zakona o socijalnoj skrbi ima za cilj pojednostavljenje postupka pri ostvarivanju prava iz socijalne skrbi, smanjenje administriranja, objediniti prava i regulirati ih na drugi način, osiguranje kvalitetnog stručnog rada radi jednostavnijeg pristupa korisnika pravima i uvođenje novih prava u cilju poboljšanja kvalitete života socijalno osjetljivih skupina. Od ukupno 18 prava koja su do sada se ostvarivala, Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi objedinjava i novih 8 prava, u cilju smanjenja administriranja i lakšeg ostvarivanja prava od strane korisnika. Novih 8 prava po prijedlogu izmjena zakona su: - pravo na stalnu pomoć, pravo na osobnu invalidninu, pravo na doplatak za pomoć i njegu, pravo na skrb izvan vlastite obitelji, pravo na pomoć u kući, pravo na naknadu do zaposlenja, pravo na pomoć za podmirenje troškova stanovanja i pravo na status roditelja njegovatelja. Prava iz socijalne skrbi radi složenosti propisa kojima se ta prava ostvaruju dolazi do problema zbog nedovoljne informiranosti korisnika odnosno nedovoljnog obrazovanja u ostvarivanju prava iz socijalne skrbi. Stručni radnici u centrima socijalne skrbi pretvorili su se u administrativno osoblje i znači oni se ne bave svojim osnovnim i temeljnim poslom, ne obilaze svoje korisnike i ne daju savjete kako bi to trebalo i biti. Smatramo da bi se to moglo riješiti pomoću integralnog informacijskog sustava. Tako bi ostalo više vremena za stručni rad s korisnicima. Predlaže se da se stalna pomoć za održavanje i pomoć za podmirenje troškova smještaja u učeničkom domu objedine. Predlaže se da bi stručni radnici radi skraćivanja postupka mogli sami ocijeniti u prevladavanju određenih poteškoća i odrediti jednokratnu pomoć. To bi bilo jako dobro gospodine ministre. Ovdje se, uvode se novi sadržaji i prava za skrb za sve oblike smještaja i boravaka u domu socijalne skrbi, u udomiteljski organiziranom stanovanju. Obuhvaća se pomoć pri uključivanju djeteta s tjelesnim i mentalnim oštećenjem u programe redovitih predškolskih i školskih ustanova koja do sada nije bilo regulirano. Osigurava se financiranje potpora studentima, bivšim korisnicima skrbi izvan vlastite obitelji. Riječ je o korisnicima koji su bez materijalne pomoći roditelja u nemogućnosti realizirati smještaj u domu socijalne skrbi, sami morali rješavati pitanje egzistencije. Pravo na pomoć u kući uvodi se kao novi sadržaj i sačinjavalo bi pravo na usluge pomoći i njege u kući u cilju pomoći obitelji u razvijanju sposobnosti korisnika s ciljem stjecanja potrebnih znanja, vještina, navika te pravo pomoći u prehrani. Pravo na naknadu do zaposlenja se propisuje zakonom a ne pravilnikom kako je bilo dosada. Pravo na pomoć za podmirenje troškova stanovanja ostalo bi regulirano kao i dosada. Jedino bi trebalo povećati osnovicu. Pravo na status roditelja njegovatelja uvodi se s ovim izmjenama zakona. Pravo na status roditelja njegovatelja može ostvariti jedan od roditelja u slučajevima kada je prema preporuci liječnika educiran za izvođenje specifične njege dok takva potreba traje i za to ostvaruje naknadu plaće. Maloprije je o tome nešto ministar govorio i podržavamo to do kraja. Ovo se mora smatrati jedinim zanimanjem. Kod toga se mora voditi računa da to nije osoba kod koje se vodi sudski postupak ili joj je izrečena mjera obiteljsko pravne zaštite odnosno da se ne vodi protiv nje prekršajni postupak odnosno koja je proglašena krivom zbog nasilja u obitelji. U zadnje vrijeme prisutno je u javnosti nedostatak domova socijalne skrbi. Misli se na domove za starije i nemoćne osobe. Ovdje se posebno javlja nedostatak onih domova gdje je osnivač regionalna samouprava odnosno županija. Takvi domovi pružaju kvalitetnu socijalnu skrb, uslugu stanovanja, dnevnog boravka, prehrane te njegu i brigu o zdravlju. Ti domovi sve više postaju gerijatrija odnosno bolnica u malom, sa sve većom prosječnom dobi korisnika sa tendencijom za pojačanom njegom i skrbi. Stručno osoblje u vidu medicinskih sestara nisu dovoljno stručne za navedeni rad. Kako Zakon o socijalnoj skrbi ne predviđa obavezno zapošljavanje liječnika u dom, kao ni ostali popratni zakoni vezani na osiguranike kao i Zakon o zdravstvenoj zaštiti potrebno je u članku 158. stavak 1. iza riječi "socijalni radnik" dodati riječ "liječnik opće medicine". Pomalo u domovima socijalne skrbi postaje problem zdravstvene zaštite. Treba ovo uskladiti sa Zakonom o socijalnoj skrbi, isto tako i sa Zakonom o zdravstvenoj zaštiti. Nadalje je u domovima potrebno vidjeti da doneseni minimalni standardi zadovoljavaju korisnike. Posebno se to odnosi na korisnike čija mirovina ne pokriva opskrbninu te im iznos od 80 kuna ne pokriva potrebu za ličnu higijenu mjesečnu. Prema saznanju radnika u centrima socijalne skrbi javlja se problem transfera sredstava socijalne pomoći od državne riznice do korisnika. Ima nekoliko posrednika koji se ovdje javljaju i ta sredstva putuju dosta dugo. I radnici u centrima za socijalnu skrb imaju problem ljudima to objasniti, pa vas molim ministre ako možete ikako uvjetovati da se to skrati da bi ta sredstva čim prije došla do krajnjeg korisnika. Hvala lijepa.
Hvala. Klub SDP-a poštovana zastupnica Milanka Opačić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Pa doista nakon četiri godine vlasti mislim da smo trebali dobiti jedan puno ozbiljniji Zakon o socijalnoj skrbi od ovoga koji smo dobili. Nažalost se za mnoge kategorije neće pomaknuti ništa nakon donošenja ovoga zakona jer je on u dobrom dijelu čista kozmetika. Ono gdje se pomiče stvar nabolje ali o tome ću reći u tom segmentu je davanje statusa roditelja njegovatelja, dakle roditelja koji imaju djecu sa višestrukim oštećenjima. Prije nego krenem na tu temu htjela bih reći još nekoliko argumenata zašto mislim da je trebalo nakon četiri godine donijeti jedan daleko ozbiljniji i cjelovitiji, konzistentniji Zakon o socijalnoj skrbi prvenstveno zbog toga što socijalna skrb obuhvaća veliki broj naših građana i što je naprosto čitav sustav socijalne skrbi s jedne strane bi trebalo uvesti reda u njega. S druge strane, trebalo bi čitav sustav učiniti puno jednostavnijim i puno praktičnijim. Naime, naši građani onoga trenutka kada trebaju pomoć na primjer centra za socijalnu skrb često puta ne mogu svoje pravo ostvariti ukoliko nemaju dovoljno energije da čitav sustav guraju ispred sebe. Naprosto birokracija i velika birokratiziranost stvaraju prepreke pred naše građane koji jednako tako ne mogu neka prava ostvariti zbog toga što moraju naprosto kao što je rekla jedna moja kolegica "Sustav nam je kao stari fićo kojeg morate gurati da bi nešto malo vozio.", e tako je i u našem sustavu socijalne skrbi. Svakim danom možemo pročitati brojne tragedije koje su se dobrim djelom mogle spriječiti da je sustav malo drugačije funkcionirao i da je bio negdje na usluzi i na pomoć našim obiteljima. Nažalost, to nije tako. Prema tome, trebalo je učiniti puno više za sustav socijalne skrbi kako bi on bio efikasan i bio na usluzi građanima jer zbog toga i postoji. Nažalost, u ove četiri godine zaustavljena je i deinstitucionalizacija socijalne skrbi, sve ono što je na neki način započeto i zacrtano u tom dijelu je u potpunosti zaustavljeno i četiri godine u tom dijelu su nepovratno izgubljene. Neuređeno je puno područja u sustavu socijalne skrbi. Jedno od područja je ovdje dotaknuo i gospodin ministar. Riječ je o djeci koja su bez odgovarajuće roditeljske skrbi, koje su smještene u domovima za nezbrinutu djecu. Njihovo područje dakle njihova sudbina je potpuno neuređena zakonom. U nekim dijelovima Hrvatske stvari funkcioniraju zahvaljujući jednom mehanizmu koji je dobro uhodan, dobre volje ljudi. Međutim, u nekim drugim gradovima to loše funkcionira i o tome će neke moje kolege i konkretnije progovoriti. Pored onoga što se stalno ovdje govori a to je da je za sve kriva bivša Vlada moram priznati da sam danas ostala malo još dodatno konsternirana činjenicom da je gospodin ministar ovdje rekao da je stipendija za studente koji izlaze iz domova za nezbrinutu djecu upravo on osigurao. E pa, ja bih htjela reći istine radi da je to nešto što je osigurao bivši ministar socijalne skrbi moj kolega Davorko Vidović koji je tada odlučio svojom odlukom dakle osigurati stipendije u tom trenutku čini mi se nekakvim osmero ili jedanaestero djece koja su uspjela upisati studij, pa onda promjenom vlasti došlo je do toga da su se te stipendije premjestile u Ministarstvo znanosti i da su ta djeca išla na natječaj za stipendije jednako kao i sva ostala djeca. Mi smo tada ovdje u nekoliko navrata na aktualnom satu pitali da li doista ministar misli da su djeca koja žive bez roditelja, odrastaju u domu, u jednoj instituciji doista u istoj poziciji kao i ona djeca koja odrastaju u svojoj obitelji i doista moraju imati iste kriterije da bi dobili stipendiju što znači ići na natječaj Ministarstva znanosti. Nakon toga se ponovno stvar i cijela priča vratila u Ministarstvo socijalne skrbi i ta djeca dakle na neki način automatizmom dobijaju stipendiju. Jedan dio ovoga zakona je definitivno napravljen ne kao jedan konzistentan pristup Vlade ovoj problematici nego kao pritisak javnosti i pritisak udruga koje se bave određenom problematikom. Ovdje konkretno mislim upravo na ovaj status roditelja njegovatelja. Mislim da su za to poprilično zaslužni mediji konkretno "24 sata" koji su u ovoj dvorani prije godinu ili godinu i pol dana skupljali potpise potpore zastupnika koji su spremni glasati za takvu jednu promjenu zakona. U tom trenutku u ovoj dvorani potpisali su to čini mi se 76 zastupnika, od reda su svi bili zastupnici iz oporbenih stranaka, niti jedan zastupnik iz Kluba HDZ-a. Pritisak su vršile naravno i udruge koje okupljaju roditelje koji imaju djecu sa višestrukim oštećenjima, koji naprosto svaki dan žive sa svojim problemom i koji smatraju da je njihov problem bilo vrijeme i riješiti. Činjenica je da do sada smo imali jedan zakon koji je bio na neki način diskriminirajući, koji je bio loš. To je bila odredba po kojoj dakle do sedme godine su ti roditelji imali prava a onda su ta prava gubili i djecu su morali dati u institucije. To je bilo apsolutno nešto što je bilo nehumano, bilo je neprilično i trebalo je donijeti dakle odluku da se takvim roditeljima osigura status roditelja njegovatelja i da im se na taj način osigura da ostanu sa svojom djecom dakle dok god su toj djeci potrebni. Ti roditelji su puno uložili u sebe, to su ljudi koji su naučili biti i liječnici i medicinske sestre i njegovatelji, i roditelji, sve to u jednoj osobi i doista samo oni koji su imali prilike vidjeti jedan radni dan takvih roditelja znaju kroz što sve ti roditelji prolaze uz probleme koje imaju, dakle sa djetetom koje o njima ovisi za svaku funkciju koju u toku dana dakle od toga da ga moraju hraniti, ne može samo piti, ne može samo otići na WC, ne može hodati, dakle dijete koje je 24 sata ovisno o tuđoj skrbi. Uz to još moraju gurati čitav sustav ispred sebe da bi osigurali neka prava za svoju djecu. Imali ste primjer u medijima majke koja je tražila pomoć, invaliditet, određenu invalidninu, određenu dakle financijsku pomoć, određena prava za svoje dijete koje je dijete sa višestrukim oštećenjima koje nažalost na komisiji je ocijenjeno kao dijete kojem ne treba, ne trebaju takva prava i ženi nije preostalo ništa drugo nego da se obrati hrvatskim medijima i da na taj način progovori o tome kako je sustav okrutan prema takvim roditeljima i kako oni koji odlučuju u sudbini te djece ustvari često puta ne gledaju niti papire a kamoli da pogledaju tu djecu. A odlučuju o njihovim sudbinama. Mislim da bi ovaj zakon uz ovaj status roditelja njegovatelja trebao otvoriti još jedan prostor za te roditelje, a to je da oni roditelji koji mogu raditi 4 sata da mogu ustvari tih 4 sata platiti i neku vrstu pomoći sa strane. Neku vrstu asistenta. Dakle osobe koja će biti sa tim djetetom tih 4 sata. Mislim da i tim roditeljima treba isto tako pružiti na neki način mogućnost da uz to što imaju brigu za svoje dijete da s druge strane mogu, mogu i raditi. Dakle da se, da mogu ipak tih 4 sata odraditi i da mogu biti u svijetu rada i da ne budu ustvari čitav život vezani samo za evo brigu o svome djetetu. Jer mislim da se može u sklopu i u ovim nekakvim financijskim gabaritima osigurati i jedno i drugo pravo. Tako dakle oni koji mogu raditi 4 sata mislim da bi im trebalo osigurati i sredstva da u tih 4 sata mogu platiti stručnu osobu koja će biti sa njihovim djetetom. Po nekim pokazateljima u institucijama za smještaj takve djece država daje od 7 do 11 tisuća kuna. Ukoliko su to točni izračuni, a evo i udruge i ja, dobila sam to od ljudi koji rade dakle u tim institucijama onda se s punim pravom pitamo zbog čega je država ipak izdvojila puno manja sredstva za te roditelje. Izdvojila je dakle 2000 kuna plus doprinose i sasvim sigurno udruge upozoravaju da ova financijska sredstva ne zadovoljavaju njihove potrebe ili bolje rečeno potrebe njihove djece. Jedna od udruga naime izračunala je da je minimalni trošak za takvo jedno dijete negdje oko 7 tisuća kuna mjesečno jer puno toga što dobivaju moraju nadoplatiti. Dakle ne snose sva sredstva HZZO. Treba reći dakle da bi kod procjene invalidnosti u tim komisijama trebalo uvesti reda. Na to je upozorila i dječja pravobraniteljica koja je isto tako rekla da postoji neujednačenost u njihovom radu. Prema tome tu bi se trebalo puno više poraditi da ne ispada da su nam djeca u Zagrebu ili u Rijeci. Da mogu imati neka prava, a da na primjer u Splitu ili u Čakovcu ne mogu imati ta prava samo zbog toga što ljudi u komisijama imaju drugačije, drugačije odluke. Treba reći isto tako da udruge koje dakle okupljaju roditelje koji imaju djecu s posebnim potrebama odnosno s višestrukim oštećenjima upozoravaju na primjer na još neke nelogičnosti u sustavu kada su njihova prava u pitanju. Naime upozoravaju i na to da do treće godine života djeca koja su najteži tjelesni invalidi imaju pravo na roditeljsku pratnju u centre za rehabilitaciju kao što je na primjer "Kalus" koji je jedini centar za rehabilitaciju ove vrste pacijenata, a da im se nakon toga ustvari ta sredstva ne priznaju i da ne mogu biti sa svojom djecom. Dakle još jedanputa riječ je o djeci koja trebaju 24-satnu skrb svojih roditelja. Prema tome jedna doista velika nelogičnost. Zašto može to dijete imati pravo do treće godine, a nakon treće godine to pravo više nema. Dakle ja mislim da jednake potrebe ima i do treće godine i iza treće godine. Upozoravaju na primjer i to da na cijelom području Republike Hrvatske postoji samo stotinjak djece koja koriste čistu, sterilnu kateterizaciju. Ona se po njihovom provodi 3 do 5 puta dnevno. HZZO je odobrava samo jedanput dnevno. Prema tome oni opet ostatak moraju nadoplatiti i to nisu mala sredstva. Prema tome mislim da bi bilo dobro do drugog čitanja vidjeti ukoliko je moguće ovaj iznos naknade za roditelja njegovatelja na neki način povećati kako bi se zadovoljile potrebe dakle roditelja i, roditelja ili prvenstveno dakle djece. Evo, i na kraju bih samo htjela reći da evo mi ćemo za ovaj zakon glasati u prvom čitanju. Do drugog čitanja ćemo vidjeti ukoliko Ministarstvo dakle neke, neke promjene napravi u ovom zakonu. Ukoliko ne mi ćemo dati neke amandmane i naravno o tome će ovisiti i naše izjašnjavanje u drugom čitanju oko ovog zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Ruža Lelić.
Gospodine predsjedniče pa kolegica je u svom izlaganju izrekla niz netočnih navoda. A ja ću samo ispraviti neke. Rekla je da je i ovi pozitivni pomaci koji postoje u zakonu, a osobito kad se odnosi na roditelje njegovatelje da je to napravljeno zbog pritiska javnosti i medija što nije točno. Ministarstvo ovo kada je preuzelo i resor socijalne skrbi zateklo je jedan veliki nered i ovo je odraz jedne konstantne i odgovorne politike. A da je to tako pročitat ću samo nekoliko podataka. Da se od 2004. do 2007. u taj resor zaposlilo 446 novih djelatnika. Da je primljeno, da je kupljeno 135 novih automobila što osobnih za potrebe stručnih radnika što kombija. 150 vježbenika. Da se civilnim udrugama dalo potpore oko 90 milijuna. Da se ovaj kredit Svjetske banke od 47 milijuna gdje Republika Hrvatska ulaže 14 milijuna EUR-a što dokazuje znači da se ovom osjetljivom, osjetljivom segmentu društva pristupa vrlo odgovorno i konstantno. Hvala.
Klub HDZ-a poštovana zastupnica Karmela Caparin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovani ministre, kolegice i kolege zastupnici. Klub Hrvatske demokratske zajednice raspravljao je o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi. Potrebe korisnika su sve brojnije i složenije i to je jedan od razloga mijenjanja propisa u području socijalne politike a s jednim ciljem sprečavanja, ublažavanja i otklanjanja socijalne ugroženosti. Danas se uspješno provodi projekt razvoja sustava socijalne skrbi koji se financira iz investicijskog zajma Svjetske banke a njime se nastoji usmjeriti prema najugroženijim građanima, socijalno osjetljivim skupinama uz bolju usklađenost socijalnih naknada te drugih raznih usluga koji bi doveo do racionalnijeg i djelotvornijeg sustava. Pri tome moramo sagledati postojeću infrastrukturu. U Republici Hrvatskoj imamo 80 centara za socijalnu skrb sa 25 podružnica. 69 državnih domova sa 1150 korisnika. Te 84 doma drugih osnivača sa 3 tisuće 689 korisnika. Naravno da si pri tome postavljamo i pitanje kadrovske ekipiranosti i njihove stručnosti. Sustav socijalne skrbi treba usmjeriti prema socijalno najugroženijim građanima o kojima najbolje znaju jedinice regionalne samouprave. Te klub Hrvatske demokratske zajednice podržava daljnju decentralizaciju i prenošenje ovlasti na jedinice područne (regionalne) samouprave. Postupak ostvarivanja prava iz sustava socijalne skrbi je kompleksan i zahtjevan. Ovim se zakonom pojednostavljuje postupak, objedinjuju se prava, smanjuje administracija i uvodi se informatizacija sustava, neobično važna, uvode se oblici pomoći bez provođenja upravnog postupka. Primjer postojećih 17 prava objedinjuje se na 8, a u cilju pojednostavljenja postupka i smanjenja administracije korisnicima dosadašnje pomoći za uzdržavanje stalna pomoć uvećava se za iznos troškova smještaja u učeničkom domu. Ako je član obitelj korisnik usluga učeničkog doma. Nadalje, dosadašnje pravo na savjetovanje, pomaganje u prevladavanju posebnih teškoća i jednokratna pomoć ovim se zakonom propisuju kao oblici pomoći bez provođenja upravnog postupka. Time se posebice kod jednokratne pomoći skraćuje postupak te se daje veća mogućnost procjene stručnim radnicima u svrsi i opravdanosti davanja pomoći. Također se povećava iznos jednokratne pomoći koji centar za socijalnu skrb može odobriti bez suglasnosti ministarstva nadležnog za poslove socijalne skrbi. Budući se doplatak za djecu ne smatra prihodom ovim se zakonom brišu i odredbe koje doplatak za djecu povezuje sa dosadašnjom pomoći za uzdržavanje na način da ograničavaju ukupni iznos sredstava ostvarenih s te dvije osnove. Time se omogućava jednaki i pravedniji uvjeti za ostvarivanje prava na stalnu pomoć višečlanim obiteljima što je u skladu sa Nacionalnom populacijskom politikom. U okviru reforme socijalne skrbi klub Hrvatske demokratske zajednice poseban naglasak stavlja i dalje na izvaninstitucionalni oblik skrbi i stoga sve pohvale i sljedećem zakonu, Zakonu o udomiteljstvu. Deinstitucionalizacija se provodi i pružanjem pomoći pri uključivanju djece sa posebnih potrebama u programe redovnih predškolskih i školskih ustanova te povremeni boravak. Nažalost danas se susrećemo sa primjerima gdje se takovu djecu ne prima u razrede već im se omogućava ispit na kraju godine. Ovim zakonom razvija se i drugi izvaninstitucijski oblici skrbi, primjer stručna pomoć u obitelji, patronaža, gdje se pruža usluga psihosocijalne rehabilitacije. Roditelji djece sa posebnim potrebama imaju pravo na dopust do 7 godine djetetova života, što koristi 3 i pol tisuće roditelja. A s druge strane imaju pravo na rad s polovicom radnog vremena, što ostvaruje 2 tisuće 673 roditelja, dakle veliki broj. Ovim se zakonom uvodi status roditelja njegovatelja koji bi se trebao smatrati jedinim zanimanjem. Temeljem toga statusa roditelj ostvaruje naknadu u iznosu od 2 tisuće kuna uz uplaćivanje doprinosa u skladu sa važećim propisima. Ova prava rješava centar za socijalnu skrb. Na terenu se često susrećemo sa problemom nedovoljne informiranosti stranke o pravima koja im pripadaju u sustavu socijalne skrbi i načina njihova ostvarivanja. Stoga je nužna permanentna edukacija i profesionalna odgovornost. Zakonom se omogućava i osnivanje strukovnih komora. I na kraju, Republika Hrvatska izdvaja najveći postotak bruto društvenog proizvoda za socijalnu skrb. Do danas je sustav socijalne skrbi stabiliziran, a Vlada Republike Hrvatske je u tom sustavu i dalje pokazala socijalnu osjetljivost uz prepoznavanje stalnog unapređenja djelatnosti socijalne skrbi.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Miroslav Korenika. Izvolite.
Hvala lijepa. Vlada ne pokazuje dovoljnu socijalnu osjetljivost kolegice Caparin upravo zbog toga što nije prihvatila amandmane zastupnika koji su bili vezani uz državni proračun kako bi se osnovice vezane za dodjelu socijalne skrbi povećale. Socijalna skrb morate znati od 2001. godine osnovica za socijalnu skrb je 400 kuna i nije se mijenjala. Prema tome ne možete reći da se vodi dovoljno brige ako Vlada nema volje i želje da nakon 6 godina punih ne promijeni visinu osnovice. Hvala lijepo.
Klub HSLS-a, poštovana zastupnica, potpredsjednica Đurđa Adlešić. Nema je. Klub gubi pravo na riječ. Klub SDSS-a, poštovani zastupnik Ratko Gajica. Nema ga. Klub gubi pravo na riječ. Klub IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni ministre, uvažena gospodo zastupnici. Meni je drago da je obavljanje socijalne skrbi koncentrirano na Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi. Zašto to govorim? Da bi se samo jednom rečenicom dotakao Opće bolnice u Puli. I osobno smatram da je ona najveći politički zdravstveni, društveni i socijalni problem Županije istarske. Županije istarske koja danas ima više radnih mjesta, nešto je imala '90. manju nezaposlenost no što je imala '90. 35 hiljada birača više, a jednostavno taj problem Opće bolnice u Puli županija ne može sa proračunom 210 milijuna kuna razriješiti. I mi doista apeliramo da se ovi limiti promijene jer smatramo da je ta bolnica diskriminirana u odnosu na onu u Zadru, Varaždinu, Slavonskom Brodu itd., ali o tome ću reći nešto kasnije. I da ne smiju postojati dvostruki ovi kriteriji za različite zdravstvene ustanove. Na strani 2. ovog Prijedloga zakona obrazloženje, doslovce se kaže da obavljanje socijalne skrbi na državnoj razini koncentrirano je jasno Ministarstvu zdravstvu koje je u Republici Hrvatskoj na državnoj razini djeluje 80 centara za socijalnu skrb s 25 podružnica koje obavljaju preko 146 funkcija koje se mogu podijeliti na javne ovlasti u području socijalne skrbi, obiteljsko-pravne, kazneno-pravne zaštite, stručno-analitičke i financijske poslove. U Republici Hrvatskoj postoji 69 državnih domova sa ukupno 10 tisuća 115 korisnika i 84 doma drugih osnivača, riječ je o drugim pravnim i fizičkim osobama, uključujući 46 doma za starije i nemoćne osobe nad kojima su prenijeta osnivačka prava na jedinice područne, znači regionalne samouprave sa 3 tisuće 689 korisnika. Ovaj zakon kao takav regulira prije svega pravo na status roditelja njegovatelja, skrb izvan obitelji, pomoć i njegu u kući, osnivanje ovih strukovnih komora itd. U zadnjih dva, tri tjedna mi smo u ovom Saboru raspravljali o čitavom nizu socijalnih zakona, npr. ne znam Konvenciju osoba sa invaliditetom, pa smo progovarali o danu Invalida rada, itd., i nekim zakonima koji se također bave invalidima. I ja bih možda na početak upravo, ili u početku upravo stavio naglasak na činjenicu da Hrvatska u ovom trenutku ima 429 tisuća 421 invalidnu osobu. Zapravo ovaj Zakon indirektno tretira i te osobe. Od tog broja od 429 tisuća invalida njih 245 tisuća su muškarci, 184 tisuće žena. Od rođenja je njih 13 tisuća 238, muških 10 tisuća 556, ženskih 2 tisuće 682. Iz rata imamo 45 tisuća 763 invalida, muškaraca 42 tisuće 913, žena 2 tisuće 850. Invalidi rada 109 tisuća, muškaraca 71 tisuća, žena 38 tisuća. Od bolesti 197 tisuća znači ukupno invalida, muškaraca 84 tisuće, žena 113 tisuća. Prometne nesreće, itd., itd. Ovo je Zakon razumljivo o socijalnoj skrbi, ali dopustite da ovako primijetim da invalidi su najteži socijalni slučajevi. Iz … [[Govornik se ne razumije.]] je izašlo ili još uvijek ima 13 tisuća 238 invalida, rekoh iz Domovinskog rata 45 tisuća 763 osobe i osobno smatram da jedna socijalna država ih treba izjednačiti. Nema dvojbe za 429 tisuća 421 invalida izdvajaju se znatna sredstva. Točnije za sve kategorije socijalne skrbi, uključujući tu razumljivo invalide mislim da nije pretjerano reći da ova država izdvaja i 10% svog proračuna. Mislim da neću pogriješiti ako kažem 10%. To je znači i više od 10 milijardi u ovom trenutku. To je respektabilan iznos i netko od mojih prethodnika za ovom govornicom čini mi se da je rekao da Hrvatska pa i zbog činjenice da smo od '91. do '95. bili u ratu, posljedice rata itd. za te namjene ili namjere izdvaja najviše sredstava u Europi. Dobio sam jedan dopis od slijepih osoba. One se isto pozivaju kako oni kažu na razlike između naknada ili dodatka koje dobivaju invalidi Domovinskog rata 3 tisuće 800, civilne žrtve rata 3 tisuće 320 kuna, invalidi rada 896 kuna, civilni invalidi 400 kuna itd. i oni se isto zalažu da se kada već citiramo neke zahtjeve nekih udruga naprosto te kategorije koliko je moguće izjednači. Mislim da to treba svakako uvažiti i pokušati tim ljudima pomoći. Ono što je ključ zakona na neki način izrađeno je na stranama 4, 5. Pa prema Zakonu o radu roditelji djeteta s težim smetnjama u razvoju može ostvariti pravo na dopust do 7 godine djetetova života ili pravo na rad s polovicom punog radnog vremena. Sredstva se osiguravaju na teret ministarstva nadležno za poslove socijalne skrbi. Trenutačno se dopustom do 7. godine djetetova života koristi 3 tisuće 506 roditelja, a rad s polovicom punog radnog vremena ostvaruje 2 tisuće 673 roditelja. Ovim se Zakonom uvodi mogućnost roditelja da ostvari pravo na status roditelja njegovatelja itd., itd. Zanimljiva je sigurno i ova patronaža, ali ako ovaj Zakon u konačnici institucijama socijalne skrbi donese samo jednu kunu više jasno je da ga onda treba podržati, ali ovdje u ocjeni tih potrebnih sredstava na strani 6. i 7. doslovce se kaže da za provedbu ovog Zakona potrebno je osigurati dodatna financijska sredstva iz državnog proračuna Republike Hrvatske u iznosu od 13 milijuna 423 tisuće i 200 kuna godišnje za pravo na status roditelja njegovatelja, … [[Govornik se ne razumije.]] tisuća kuna godišnje za pravo na skrb izvan vlastite obitelji i financijsku potporu studentima, korisnicima skrbi izvan vlastite obitelji kojima je prestao stalni smještaj te 9 milijuna 39 tisuća 854 tisuće kuna godišnje za pravo na stalnu pomoć izuzimanjem doplatka za djecu pri izračunu stalne pomoći kod višečlanih obitelji. Znači slijedom navedenog citiram: "Za provedbu ovog Zakona potrebno je osigurati ukupno 23 milijuna 39 tisuća 54 kune godišnje". Znači tu je riječ o nekih 3 milijona eura i gotovo bih se usudio reći da je to skromno, skromno, skromno. Pitanje je netko će reći da li za 3 milijona eura uopće treba pisati zakon. To je trošak prvog i drugog čitanja, prijenosa, pripreme zakona itd. No, pošto efekti zakona nisu kratkoročni, ne pišu se samo za mandat ove Vlade ili za godinu dana, već za više njih, zakon sigurno je da treba podržati i zbog njegova duha, pa i zbog ovih dodatnih 23 milijuna kuna ili tih 3 milijona eura preneseno. Koji su bitni članci? Članak 5.: "Pravo na stalnu pomoć priznaje se u obitelji za člana polaznika" itd. Zatim, članak ovaj 52.a: "Pomoć i njega u kući može se odobriti tjelesno, mentalno oštećenoj osobi, psihički bolesnoj osobi." Zatim tu je članak 59.: "Pravo na naknadu do zaposlenja ima tjelesno ili mentalno oštećena ili psihički bolesna osoba koja je uspješno završila srednjoškolsko obrazovanje po posebnom programu. Tu je članak 63.: "Korisnik stalnog i privremenog smještaja može se odobriti pomoć za osobne potrebe u mjesečnoj visini 20% iznosa osnovice iz članka 16." itd. Ja sam namjerno citirao recimo ova četiri članka da bi se građanima koji recimo to prate preko Interneta eto da bi stekli uvid u sam zakon. Zašto? Jer taj zakon nosi određena materijalna prava koja pojedini roditelji ili osobe mogu iskoristiti. No, svakako bit zakona po meni su članci 77.a i 77.b da pravo na status roditelja i njegovatelja priznaju se jednom od roditelja djeteta kojemu je kroz održavanja kvalitete života potrebno pružanje specifične njege i članak 77.b: "Roditelj koji ima status njegovatelja ima pravo na naknadu plaće u iznosu 5 osnovica iz članka 16. ovog Zakona, pravo na mirovinsko osiguranje, zdravstvenog osiguranja i prava za vrijeme nezaposlenosti kao zaposlena osoba prema posebnim propisima." I razumljivo je da to treba podržati, treba jasno tim osobama priznati status njegovatelja. Ja mislim da je to jedan dobar iskorak, te mjere ne treba podcijeniti. Jasno, rekoh radi se o iznosu od svega 23 milijona kuna ili 3 milijona eura. Možda je to skromno, možda bi trebalo razgovarati o naprosto da se ti iznosi povećaju. Zakon, još jedanput ću reći u biti je korektan, treba ga podržati jer bolje da te osobe u socijalnoj skrbi dobe ili podijele tih 23 milijuna kuna proračunskog novca nego da ostanu bez tog novca. Bolje znači da imaju status njegovatelja nego da ga nemaju i da ne nabrajam sve ove članke koje sam citirao. Rekoh, korektan je pristup međutim, 23 milijuna kuna nije ni približno dovoljno da se razriješi status svih tih socijalnih "kategorija". I za kraj još jedanput ću spomenuti ovu Opću bolnicu u Puli. Zašto mi imamo ove različite limite, a izračunali su mi da Opća bolnica Zadar dobija negdje 20 milijuna kuna više na godišnjoj razini. Kada se gledaju ti kreveti od Pule, Opća bolnica Slavonski Brod negdje 14,2 milijuna kuna više, Varaždin 15,3 milijuna kuna ili bolje rečeno Opća bolnica Pula u 2007. godini ima manje limite od usporedivih bolnica za 8,87% od Varaždina, 13,19% od Opće bolnice Zadar, 9,15% od Slavonskog Broda i da ne nabrajam dalje. Rekoh da se radi o značajnim iznosima. A s druge strane županija sa 210 milijuna kuna na godišnjoj razini po stanovniku, tu su sigurno najveći prihodi u Hrvatskoj, a s druge strane imamo Opću bolnicu Pula sa nekih 180, 190 milijuna kuna. O tome gospodin Peruško sigurno više zna od mene, ne može drugačije poslovati nego iskazivati značajne gubitke kao što se čini mi se dešavaju u Varaždinu i drugdje. Čini mi se da u jednom trenutku ne znam da li je pohvalio ili spomenuo ministar SIZ-ove. Ja mislim da su oni rješenje hrvatskog zdravstva barem za neke krajeve, a ne da država ubire sav novac, da vam s druge strane određuje limite po babi i stričevima, propisuje sva pravila ponašanja tako da ste vi na kraju kao tobože vlasnik dužni samo pokrivati godišnje dubioze koje se dešavaju. Ja ne kažem da su sva ponašanja korektna. Čitam i ja ono o čemu je ministar prije nekoliko dana progovorio o nekim naočalima u iznosu od 500 tisuća kuna u Općoj bolnici u Puli koje su se dijelile temeljem kolektivnih ugovora, to su značajni iznosi, ali bez obzira na sve mislim da je to slučaj o kojemu će se sigurno u dogledno vrijeme govoriti dosta na relaciji između Istre i političkog Zagreba. Mislim da je o tome bilo govora i nedavno u Umagu, prilikom otvaranja jedne mini bolnice i da taj problem treba aktualizirati. Što se tiče zakona, još jedanput mislim da je duh korektan. Limiti pardon iznosi su relativno skromni ali je duh korektan i utoliko ga treba podržati.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Štovani kolega zastupnik je krivo rekao pa ispravljam taj navod da je Opća bolnica Pula u nekakvom podređenom položaju u odnosu na druge bolnice jer je naveo samo jedan dio istine. Drugi dio istine je sljedeći, da je Opća bolnica Pula povećala ukupne dugove 2006./2005. za 27,3% dok je prosjek općih bolnica 5,1%. Da je povećala ukupne obveze za hranu, povećala ukupne obveze za lijekove, za materijale, a najviše je podbacila u izvršenju, jer je izvršava ugovor koji je potpisala sa HZZO-om zbog toga što ne pregledava pacijente nego ih šalje u druge bolnice. I to je razlog njezinog lošeg poslovanja. I kapa svega, uzela je… … [[Upadica se ne čuje.]] Govorim kao predsjednik Povjerenstva za kontrolu poslovanja bolnice koji je Vlada imenovala a na temelju izvješća ravnatelja gospodina Lemsa koji je tamo postavljen od županije. I kao točka na i, bolnica je protuzakonito se zadužila za 71 milijun 935 tisuća 549 kuna i to za potrošnju što je protuzakonito.
Drugi ispravak poštovani zastupnik Stjepan Bačić. Izvolite!
Hvala. Pa kolega Kajin je iznio zapravo dvije netočnosti u jednoj izjavi. Rekao je da je ministar zdravstva najavio povratak SIZ-ova što nije točno. On je najavio DTS. To je nešto sasvim drugo. To je plaćanje na drugi način usluga. A ova netočnost da bi povratak na SIZ-ove spasilo zdravstvo, to bi bila katastrofa. Podsjetite se šta smo imali '90. kad smo naslijedili SIZ-ove i silne dugove, kad je trošio svatko kak' je htio u svojoj lokalnoj zajednici, a onda se sve slalo u Zagreb. Hvala lijepa.
Klub zastupnika HSS-a poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite!
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Nama u klubu Hrvatske seljačke stranke vrlo je čudno da su pred nama šeste izmjene i dopune Zakona o socijalnoj skrbi koji je donesen 1997. godine. … [[Upadica se ne čuje.]] Hoću ja šutjet dok se vas dvojica obračunavate? Ok. Hvala lipa. Kod svakih izmjena i dopuna uvjerava nas se da je u izradi novi zakon tako da je do dana današnjeg ostalo nerazjašnjeno zbog čega se već šesti puta pribjegava friziranju zakona a time i sustava koji zahtjeva korijenite promjene. Ako se nema hrabrosti pristupiti tim nužnim ali bitnim izmjenama sustava dakako da se postavlja pitanje da li nam je uopće potreban sustav socijalne skrbi? Dakako da nam je potreban i to ne samo iz razloga što nam u Ustavu piše da smo socijalna država i dužni smo skrbiti za bolesne, nemoćne i siromašne, nego i zbog toga što mi želimo biti i humano društvo i onima najsiromašnijima i najnemoćnijima osigurati kakvu takvu socijalnu sigurnost. Svi statistički pokazatelji govore o socijalnom raslojavanju stanovništva, o sve većem broju siromašnih, pred čim je humano društvo koje se zove država ne može i ne smije zatvarati oči. Dakako da će nam se reći da mi sustav socijalne skrbi imamo i mi to ne niječemo. Međutim, pitamo se da li je taj sustav dobar? Mi mislimo da nije i to iz razloga svoje nepravednosti, nedostupnosti i netransparentnosti. U ovoj šumi izmjena i dopuna zakona, pravilnika i svojevoljnih tumačenja centara za socijalnu skrbi, prava s osnova socijalnog statusa konzumiraju samo najsposobniji a ne najpotrebitiji. U manjim sredinama gdje svi sve znaju i međusobno se poznaju sustav socijalne skrbi najčešće budi sablazan i nepovjerenje u njegovu pravednost i učinkovitost. S obzirom na materijalne mogućnosti države potreban nam je sustav socijalne skrbi koji bi počivao na sasvim drugačijoj filozofiji, filozofiji koja proizlazi iz poznate rečenice isto tako poznate nobelovke i humanitarke Majke Terezije. Gladnome nemojte dati gotovu ribu, dajte mu udicu i naučite ga loviti. U sustavu temeljenom na takvoj filozofiji po socijalnu pomoć se ne dolazi u super luksuznim automobilima i samo tada ona dolazi uistinu do najpotrebitijih. Kao uzor socijalne države redovito se poziva na skandinavske zemlje, no ako zavirimo u taj sustav sagledat ćemo svu njegovu rigoroznost ali i pravednost. Kada bi se držali narodne poslovice ako ne znaš što i kako raditi pogledaj što radi susjed ne bismo u nedogled beznadno tumarali u navodnom traženju rješenja, ali očito je da se sustav ne želi mijenjati upravo zbog toga imamo česta friziranja koja daju doprinos samo stvaranju potpune zbrke sustava a time i njegove neučinkovitosti. Predlagatelj od ovih izmjena očekuje da će pridonijeti poboljšanju kvalitete življenja najugroženijeg dijela stanovništva. Mi nismo takvi optimisti i to iz slijedećih razloga. Socijalna skrb ostvaruje se putem mreže centara za socijalnu skrb, domova socijalne skrbi i centra za pomoć i njegu. To podrazumijeva veliki angažman stručnih radnika i njihovo izuzetno bavljenje korisnicima, intenzivno bavljenje korisnicima. Međutim, sam predlagatelj kaže, citiram: "Uslijed nedostatka integriranog informacijskog sustava te automatske razmjene kontrole i verifikacije podataka veliki dio administrativnog posla obavljaju stručni radnici što iziskuje puno vremena i onemogućuje izravni stručni rad s korisnicima.". Slikovito bi rekli da nemamo temelja a želimo graditi solidan i stabilan neboder. To naprosto nije moguće. Kao poboljšanje predlagatelj navodi primjer jednokratne pomoći pa kaže: "skraćuje se postupak te se daje veća mogućnost procjene stručnim radnicima o svrsi i opravdanosti pomoći". Pokušajmo samo zamisliti detaljne obrade i stručnu procjenu onih stručnih radnika za koje sam predlagatelj kaže da su zatrpani administrativnim poslovima i nemaju vremena za rad s korisnicima. Nadalje, veliki publicitet dobilo je novo pravo koje se ovom izmjenom uvodi a to je pravo na status roditelja njegovatelja. Površinski gledajući čini se veliki pomak u odnosu na dosadašnje pravo roditelja djece s najtežim oštećenjima. Danas im je omogućeno da nakon dopusta do sedme godine života djeteta radi s polovicom punog radnog vremena što nije dostatno za cjelodnevnu brigu o djetetu s najtežim oštećenjima. Ako se ove izmjene prihvate roditelji će moći ostvariti status roditelja njegovatelja i za to primiti naknadu. U tom slučaju ne smije biti u radnom odnosu. Naknada roditelja njegovatelja iznosit će 2 tisuće kuna. Ovo pravo predstavlja pomoć nezaposlenom roditelju što se ne može reći za do sada zaposlenog roditelja. Prema podacima predlagatelja danas se dopustom do sedme godine života djeteta koristi 3 tisuće 506 roditelja a rad s polovicom punog radnog vremena ostvaruje 2 tisuće 673 roditelja. Temeljem tih podataka predviđa se da će za provedbu ovog prava trebati osigurati 13 milijuna 423 tisuće kuna. Da li postoji evidencija broja roditelja djece s težim smetnjama u razvoju koji danas nisu u radnom odnosu? Da li će oni moći steći pravo na status roditelja njegovatelja? A ako neće, da li se ovim izmjenama čini diskriminacija između zaposlenih i nezaposlenih? Osnovni kriterij za socijalno davanje mora biti socijalni a ne radni status. Za ovakvu diskriminaciju nema opravdanja niti obrazloženje predlagatelja koji kaže: "Sustav socijalne skrbi temelji se na načelu supsidijarnosti što razumijeva odgovornost pojedinca i obitelji za vlastitu socijalnu sigurnost a uloga je države da u tome pomaže s ciljem sprječavanja ublažavanja i otklanjanja socijalne ugroženosti.". Nadalje, predlagatelj u obrazloženju izmjena navodi da posljednjih godina oblici skrbi izvaninstitucionalnog karaktera dobivaju sve značajniju ulogu. Teoretski gledajući možda bi to i bilo tako ali u praktičnom životu priča je sasvim drugačija. U to ćemo se uvjeriti. I kada budemo raspravljali o zakonu o udomiteljstvu a možemo i temeljem ovih izmjena. Uvode se i izmjene glede obavljanja socijalne skrbi kao profesionalne djelatnosti. Socijalna skrb kao profesionalna djelatnost obuhvaća poslove obiteljskog doma i savjetovališta. Prema sada važećem zakonu fizička osoba u obiteljskom domu koja pruža usluge skrbi izvan vlastite obitelji nije morala biti profesionalac. Prema ovim izmjenama jedan punoljetan član obitelji, predstavnik obiteljskog doma mora ovaj posao obavljati profesionalno što znači zasnivanje radnog odnosa. Detaljnog obrazloženja za ove izmjene nema tako da je nepoznato s kime predstavnik obiteljskog doma zasniva radni odnos i tko mu i koliko isplaćuje plaću. Što ove nepoznanice znače za dosadašnje davatelje ove vrste usluga, kako, u kojem roku i iz kojih sredstava će se dosadašnji obiteljski domovi uskladiti s novim zakonom. Ono na što neprestano ukazuje kako udomitelji tako i predstavnici obiteljskih domova to je nejednakost novčanih izdvajanja po štićeniku ovisno o tome gdje je štićenik smješten. Za štićenike smještene u državne ustanove naknada je dvostruko ili više veća od naknada za štićenike smještene u udomiteljstvu i obiteljskim domovima. Ovaj podatak zapravo govori o tome da država tek deklarativno potiče oblike socijalne skrbi izvaninstitucionalnog karaktera. Dakako da smo svjedoci razno raznih zloporaba, međutim to obvezuje ministarstvo nadležno za socijalnu skrb da organizira i provodi učinkoviti nadzor kako do zlouporaba ne bi došlo. Još bismo željeli progovoriti o nečemu što nismo našli u ovom prijedlogu izmjena i dopuna zakona a pripada u sferu socijalne skrbi. Prema raspoloživim podacima evidentno je da u Hrvatskoj broj ovisnika o opojnim drogama raste unatoč nacionalnoj strategiji, akcijskom planu i uspostavljenom sustavu borbe protiv ovisnosti. Nasuprot ovom podatku smanjuje se broj liječenih u terapijskim zajednicama u Hrvatskoj. U Hrvatskoj se smanjuje i broj terapijskih zajednica, međutim nasuprot smanjenju broja liječenih i terapijskih zajednica, u terapijskim zajednicama u Hrvatskoj broj upućenih na liječenje u terapijske zajednice u inozemstvu raste i to prema zadnjim podacima za 51,8% više u 2005. godini u odnosu na 2004. godinu. O izvješću o zlouporabi droge za 2002. i 2003. godinu ukazano je na značajnu ulogu terapijskih zajednica u provođenju odvikavanja, rehabilitacije i društvene reintegracije ovisnika. Tada je bilo 12 terapijskih zajednica i 29 terapijskih kuća. U 2004. godini bilo je 9 terapijskih zajednica i 29 terapijskih kuća. Iako je struka rekla da bi upravo one trebale imati ključnu ulogu u resocijalizaciji i odvikavanju njihov status je nedifiniran onda i dan danas. Ovaj Sabor prihvatio je nacionalnu strategiju borbe protiv ovisnosti koja sadrži obvezu pravnog reguliranja terapijskih zajednica. To isto je zacrtano i u akcijskom planu. Odbor za rad, zdravstvo i socijalnu politiku donio je zaključke koje je potvrdio i Sabor kojima se obvezuje na pravno uređenje statusa no do danas ništa nije učinjeno. Državni tajnik nas je izvijestio da ovo pitanje neće biti regulirano zasebnim zakonom nego Zakonom o socijalnom skrbi. Evo pred nama su izmjene a nema niti jedne jedine riječi o terapijskim zajednicama. Očito da Ministarstvu nadležnom za ovu problematiku u Hrvatskoj ne trebaju zakonom uređene zajednice koje su se dokazale kao najuspješnije u odvikavanju i resocijalizaciji. I dok nam je Ministarstvo nezainteresirano naši građani mahom mladi ljudi odlaze u inozemstvo a da se mi ne zapitamo kako oni tamo prolaze, što tamo rade i kakvim su sve programima podvrgnuti. U suzbijanju zlouporabe opojnih droga sudjeluju udruge provođenjem preventivnih programa, edukacijom, savjetodavnim radom s mladima, s ovisnicima, konzumentima droga. Članovima njihovih obitelji, edukativno promotivnim akcijama. Resocijalizacijom ovisnika, postpenalnim prihvatom kao i upućivanjem na rehabilitaciju u inozemstvu. Međutim broj djelatnih udruga stagnira ili se čak smanjuje. Ukupan broj ovisnika o drogama kojima se, kojima su udruge pružile neki od oblika pomoći u 2005. godini smanjen je za 13%, a obitelji za 11%. I to samo u jednoj godini. Neke udruge pojavile su se jedan ili dva puta s programom, a tada su se ugasile. Dakle smanjen je broj terapijskih zajednica. Nedostatan je broj udruga kao i broj korisnika o njima. To je proces koji traje već nekoliko godina uzastopce, a broj korisnika uporno raste iz godine u godinu. Broj ovisnika raste iz godine u godinu, a broj onih koji se podvrgavaju odvikavanju se smanjuje osim onih koji se upućuju u inozemstvo. Ovi podaci trebali bi zabrinuti ministra nadležnog za socijalnu skrb koji izbjegava pravno urediti status terapijskih zajednica u kojima se trebaju realizirati programi psihosocijalne rehabilitacije i radne terapije ovisnika, vršiti pripremu za povratak rehabilitiranih ovisnika u društvo te savjetovanjem pomagati obitelji ovisnika. Kako je ovo prvo čitanje uz dobru političku volju i znanje može se otkloniti i ovaj propust. I upravo u toj vjeri Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke će podržati ovaj prijedlog u prvom čitanju u očekivanju da do drugog čitanja ove primjedbe koje su iznešene argumentirano i na koje se ukazalo na najdobronamjerniji mogući način da će do drugog čitanja naći svoje rješenje, a dakako onda ovisno o tome ćemo se odlučiti da li ćemo u drugom čitanju podržati taj zakon ili ne.
Hvala lijepa. U 16 i 20 ističe vrijeme za prijavu od 10 minuta. Klub HNS-a gospodin zastupnik Dragutin, ispravak? … [[Upadica se ne razumije.]] Ispričavam se, ja nisam vidio ali evo izvolite. Gospođa Caparin.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Žao mi je da kolegica o ovom Zakonu govori ovako. Čini mi se da dijelom uopće ga nije ni pročitala a jednim dijelom je skrenula s teme. No ispravila bih njezin navod gdje kaže da sustav socijalne, centara za socijalnu skrb u malim sredinama izaziva sablazan i neučinkovitost. To je zaista neistinito, a ja bih čak zamolila i kolegicu da u toj neistini se ispriča. 10 tisuća ljudi radi u sustavu centara za socijalnu skrb i koji rade sa 10 tisuća 150 korisnika u 69 državnih domova ili za starije i nemoćne gdje ima 3 tisuće 689 korisnika. Dakle prema tim djelatnicima govoriti da taj sustav izaziva sablazan i neučinkovitost u jedinicama lokalne samouprave je nešto prestrašno i neistinito.
Hvala lijepa. Na redu je Klub zastupnika HNS-a. Gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Prvo želim izraziti svoje zadovoljstvo što je u ovo kasno popodne ministar prisutan u raspravi o ovom zakonu jer morate priznati da je zaista dosta rijetko da prijedloge zakona pred Saborom obrazlaže i brani osobno ministar posebice kada se o njima raspravlja u popodnevnim satima. To je dobro. Ja po prvi put o jednom zakonu neću raspravljati po natuknicama koje sam sam radio nego ću pročitati ono što su o ovom Prijedlogu zakona napisali stručnjaci koji u sustavu socijalne skrbi rade otprilike 30 godina u prosjeku. Uz napomenu da je ovo prijedlog sedme izmjene i dopune zakona širokog obuhvata, a da u međuvremenu nije objavljen pročišćeni tekst zakona što je rijetkost kada se radi o zakonu koji regulira prava i obaveze građana. Naime kada se radi o zakonima koji utvrđuju označavanje svemirskih brodova onda i nije možda bitno da uvijek objavimo nakon sedme izmjene pročišćeni tekst, ali zakoni koji utvrđuju prava građana bilo bi uputno da možda netko da poticaje našem saborskom Odboru za zakonodavstvu da zaista poštuje pa i ovom, prijelaznim završnim odredbama postoji ovlaštenje ili prijedlog ovlaštenja odbora da objavi pročišćeni tekst zakona jer oni koji se bave socijalnom skrbi i udomiteljstvom o čemu ćemo razgovarati u točci iza ove su ljudi koji ne moraju nužno biti pravnici da bi se snalazili u hrpetinama knjiga da shvate što smo mi mislili kad smo donijeli neki zakon. I zbog toga je čitanje ovog zakona otežano gospodine ministre jer se moramo služiti šalabahterima, objavljen što kažu vaši službenici u žutom tisku, jer kad se pročišćeni tekst objavi, a ne u "Narodnim novinama" nego u nekim u drugim stručnim publikacijama državni službenici vaši to nazivaju žutom štampom. I nije autentične tekstove, točno. Ali je jedini način da ga možemo čitati. Da shvatimo što ste nam zapravo predložili mijenjati. Sama ta činjenica da nije objavljen pročišćeni tekst i da niste predložili novi zakon nego izmjene i dopune 7. put po redu sa širokim obuhvatom je dokaz da će taj zakon ubrzo ponovno doći da na izmjene i dopune. Ja u ovom prvom čitanju neću govoriti o dijelovima zakona koji propisuju prava korisnika socijalne skrbi, njihove obaveze ni u postupcima ostvarivanja tih prava, nego u sustavu. I jako mi je drago da je ovdje ministar a ne državna tajnica ili neki od drugih ljudi jer će vjerojatno moja rasprava, dakle ono što ću pročitati, a što su napisali vaši zaposlenici gospodine ministre će vam koristiti za bolju pripremu i drugog čitanja. Prvo, predložene izmjene i dopune su prema ocjenama stručnih radnika i sustava socijalne skrbi samo kozmetičke naravi. I koliko god se trudili prikazati stvar drugačije predloženi tekst ne dovodi do pojednostavljenja postupka i smanjena broja mogućih prava korisnicima već tek preslaguje prava iz više ladica i trpa ih u jednu, ili njih nekoliko, nazivajući ta ista prava drugim imenom ili prava jednim zbirnim imenom. S druge strane ovim prijedlogom nigdje se ne utvrđuju kriteriji po kojima bi radno sposobno stanovništvo trebalo kao preduvjet ostvarivanja prava na stalnu socijalnu pomoć dati i vlastiti veći doprinos izlasku iz stanja socijalne zaštitne potrebe. Prijedlog nije usklađen ni sa strategijom razvija sustava socijalne skrbi, ne rasterećuje stručne radnike u sustavu od nepotrebnog administriranja, a u konkretnom slučaju potrošit će se puno novaca i vremena samo na izmjenu predloženih ili predložaka rješenja u čijem će tekstu doći u pravilu tek malih izmjena. Pa se primjerice više pravo na pomoć za smještaj u učeničkom domu neće zvati tako nego će se morati izdati novo rješenje na kojem će pisati da ostvaruje pravo na stalnu pomoć. I svim postojećim korisnicima trebat će izdati nova rješenja. A koliko je njih tisuća to vi najbolje znate. Bitne stvari dakle u prijedlogu nisu niti naznačene i zbog toga će Sabor doista ponovno morati donositi novi zakon. Iz dostavljenog prijedloga vidljivo je kako do, od strane predlagatelja nije ni započet posao na izmještanju radno sposobnih korisnika iz sustava socijalne skrbi i njihovog premještanja u sustav zadužen za provođenje aktivne politike rada. Do sada je ministarstvo potrošilo znatna sredstva za osmišljavanje strategije reforme sustava socijalne skrbi i strategije informatizacija sustava. Glavne strateške smjernice su odavno poznate, ali od njih ne primjenjuje se ništa. Npr. još uvijek, vjerovali ili ne ne postoji jedinstveni registar korisnika socijalne skrbi, ne postoji jedinstveni sustav korisnika iako je projekat napravljen, iako je plaćen on se ne primjenjuje. Ministarstvo već desetljećima nije usvojilo ni ključni dokumenat za poslovanje cijelog sustava, pravilnik o evidenciji i vođenju evidencije te se toga, stoga dešava da unutar jednog te istog sustava socijalne skrbi u jednom dijelu Hrvatske centari ostvaruju jedna prava u materijalnim troškovima poslovanja, a u drugim dijelovima znatno niža. Zato što pravilnik kojega je trebalo donijeti prije 10 godina još uvijek nije donijet. Posebice u trenutku decentraliziranih sredstava iz kojeg se pokrivaju ti troškovi. Postavlja se pitanje zašto se izbjegava donijeti jedinstveni sustav. Uz sve navedeno ovdje svakako treba spomenuti i pitanje Zakona o općem upravnom postupku kada se već ovim zakonom kao specijalnim zakonom taj problem ne želi razriješiti. Naime, stručnjaci upozoravaju da je već preveliki broj prava korisnika socijalne skrbi koji opstruiraju opći upravni postupak ili nedostavom traženih dokumenata i podataka ili davanjem netočnih podataka. Stručni radnici socijalne skrbi nisu u mogućnosti što zbog premalog broja i prevelikog posla sve navode samostalno provjeravati, a kada i utvrde da je korisnik socijalne skrbi zatajio podatke, zatajio promjenu podataka koji utječu na stjecanje prava ili visinu tih prava jedino što mogu napraviti jeste podnijeti prijavu za prekršaj. A novčana kazna koja je zapriječena je 5 kuna. I zbog toga vjerojatno u državnom proračunu nikad ne osiguravamo dovoljno novca onima koji imaju stvarne potrebe, jer je previše onih, a službenici gospodine ministre koji rade kod vas upozoravaju da je previše onih koji daju lažne podatke, nepotpune podatke, koji ne prijavljuju promjenu stanja i nadalje ostvaruju prava iz sustava socijalne skrbi, a da je cijeli sustav bespomoćan. Ako iz ukupnog prihoda obitelji, što je prijedlog, se izuzima dječji dodatak, što je dobro, stručnjaci upozoravaju da onda iz ukupnog prihoda u obitelji treba izuzeti ili isključiti i iznos sredstava što i za privremeno uzdržavanje djeteta osiguravaju centri za socijalnu skrb temeljem članka 352. Obiteljskog zakona. Jer je namjena tih sredstava ista kao i namjena dječjeg doplatka. Ako isključimo samo dječji doplatak a ne i ovo imat ćemo nejednakost u utvrđivanju visina socijalnog limita. To je Obiteljski zakon. I na kraju, članak 197. stavak 2. Zakona o socijalnoj skrbi regulira pravo ministarstvu, dakle državi da zahtijeva povrat iznosa primljenih na ime pomoći za uzdržavanje i stalnog smještaja u slučaju smrti samo za zakonske obveznike uzdržavanja preminulog korisnika. Dakle roditelji, djeca i bračni drugovi. Stručnjaci upozoravaju da je preveliki broj slučajeva u kojima država iz socijalnih sredstava skrbi i pomaže i doživotno zbrinjava ljudima koji su to pravo ostvarili, koji nisu imali iza sebe zakonske obveznike uzdržavanja, ali nakon njihove smrti pojavljuju se nasljednici koji polažu pravo na naslijeđe i Centar za socijalnu skrbi ili država bez obzira na zabilježbu nad nekretninama ne može i ni jednom slučaju do sada nije mogla ostvariti pravo namirenja tih troškova jer se presudama sudova i njima priznalo pravo naslijeđa bez obaveze da podmiruju troškove državi za socijalno zbrinjavanje. Ako dakle nakon smrti korisnika doživotnog uzdržavanja se pojavljuju nasljednici koji polažu pravo na nekretnine, a nisu u kategoriji koje je država zakonom propisivala da zbrinjavaju te iste korisnike i sada vaši ljudi upozoravaju na nedorečenost tih propisa. Ja želim vjerovati da ćete do drugog čitanja taj dio zakona doraditi ili sa gospođom ministricom pravosuđa dogovoriti i promjene ostalih zakona kako bi se takva situacija izmijenila. Posebice pak je pitanje raspolaganja tom imovinom. Naime država je danas vlasnik na nekoliko desetaka tisuća obiteljskih kuća na kojim postoji ili pravo vlasništva ili zabilježbe koji nisu stavljene u funkciju, koje stoje prazne bez ikakve upotrebe, koji čak često stvaraju trošak lokalnoj zajednici zbog održavanja, čišćenja okoliša, a često je i problem, često je i problem nagrđivanja okoliša i taj dio zakona također bi trebalo doraditi da nekretnine koje su date u zabilježbu i u vlasništvu ne stoje kao mrtvi kapital. Ako je samo tisuću takvih objekata u Hrvatskoj radi se o novcu iz kojeg bi se moglo alimentirati 10 tisuća novih korisnika socijalnog zbrinjavanja. Ovo dakle nisu moje osobne primjedbe, ni primjedbe kluba Hrvatske narodne stranke, nego stručnjaka koji su u ovom sektoru zaposlenih i rade 30 godina, koji su ove iste primjedbe željeli dati ministru, ali unutar sustava ministarstva takve rasprave nije bilo i nisu mogli to napraviti, pa su me zamolili da ja to prenesem do drugog čitanja. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva je gospođa zastupnica Ruža Lelić. Izvolite.
Gospodine ministre, kolegice i kolege. Pa, ja bih odmah na početku rekla, mada su se ovdje pojavila neka druga mišljenja, ali mogu sasvim odgovorno reći jer u sustavu socijalne skrbi na neki način sudjelujem već oko 30 godina, da imamo i sada dobro ostvaren sustav socijalne skrbi. Da je to tako evo samo ću navesti neke primjere. Kada su naši bili u posjeti Litvi i Latviji u sklopu ovog programa reforme socijalne skrbi išli su tamo da vide kako je to kod njih prošla reforma. I na naše zadovoljstvo oni su tamo bili uveliko iznenađeni. Rekli su da smo mi daleko, daleko ispred njih i da ustvari od njih ne možemo ništa ni naučiti, nego dapače da trebaju učiti od nas. Kada smo imali vanjskog konzultanta za engleske, čini mi se koji je procjenjivao naš sustav stacionirane sustav socijalne zaštite onda je isto tako bio ugodno iznenađen na kojem je nivou to sve skupa kod nas. Zatim, da su naši djelatnici koji rade u sustavu socijalne skrbi dobili organizacije europskog kongresa, djelatnika socijalne skrbi, to pokazuje da rade odgovorno svoj posao i da pojedinačni nedostaci ili eventualni propusti, a u takvom jednom osjetljivom sustavu svakako da može biti i neželjenih posljedica, a ne može se donositi zaključak da sustav ne djeluje, da su to bunkeri koji su zatvoreni, nedostupni i da je to u šumi propisa i tako sve skupa jer znam te ljude koji rade sasvim odgovorno svoj posao. Mada je to tako i mada Hrvatska izdvaja 4% svoga bruto društvenog proizvoda za razne vidove socijalne skrbi, po bivšem predsjedniku Svjetske banke za naše područje rečeno je kad bi izdvajali 0,7% bruto društvenog proizvoda da u Hrvatskoj ne bi smjelo biti siromaštva. Znači stvar je u tome kako taj novac raspoređujemo. Da ovo ministarstvo, ja sam prije ispravljajući netočnog navoda rekla neke podatke, uvodi jednu konstantnu i jednu odgovornu politiku prema ovom resoru, ipak ću još jedanput ponoviti jer su zaista podaci to zaslužuju. Da od 2004. do 2007. da je zaposleno 446 novih djelatnika. Znamo da je to prije bilo skoro nezamislivo da u jednom centru zaposlite jednog novog djelatnika. Da je od tih 446 njih 138 baš se zaposlilo stručnih djelatnika u centrima za socijalnu skrb, ali da su se zapošljavali i u ovim ustanovama gdje su do sada bile i najlošije situacije, kada su recimo u pitanju domovi za mentalno i tjelesno oštećene osobe, njih 198, da je kupljeni automobili kao što sam rekla za osobne potrebe djelatnika, stručnih radnika, ali i kombi za druge su primljeni 150 vježbenika volontera, zatim evo da su davane potpore i civilnim udrugama. Zatim bi isto tako napomenula kada je u pitanju evo samo i Županja da u organizaciji, suradnji sa Crvenim križom je djeci koje su bile u udomiteljskim obiteljima da je plaćeno ljetovanje. To nije samo u Županji, plaćeno je to evo i iznose se podaci i drugdje i u Zagrebu i u drugim sredinama. Znači puno toga je napravljeno, već u sadašnjem sustavu socijalne skrbi. Da ovaj Zakon moram još jedanput i reći i isto tako zajam Svjetske banke u kojoj Republika Hrvatska ulaže 14 milijona eura. To nije mali novac da bi poboljšala strukturu, izgradila 13 novih centara za socijalnu skrb, obnovila 13 postojećih, ali obnovila i 57 domova socijalne skrbi, znači poboljšala uvjete u njima. No, ovdje su neke kolege prije mene rekle i ja bih se s time složila da ima sigurno i onih, ima i nedostataka što svakako ne možemo reći da su to nedostaci djelatnika koji tamo rade, nego nedostaci su općenito u jednom sustavu i rekla bih u jednom društvu koje se tako ponaša. Ono što moramo priznati da su te naknade bile niske, međutim ipak se desilo i da su one u nekim slučajevima bile nedostatne da prijeđemo granicu siromaštva. Ali isto tako, obzirom da smo imali naknade na raznim nivoima od lokalne, područne odnosno regionalne samouprave do raznih udruga civilnog društva do državne razine onda su neki koji su bili u tom dobro snalažljivi onda uspjeli nakupiti i naknade koje su bile i daleko veće nego što je linija siromaštva i to je svakako ono što želimo izbjeći. Evo, iznosi se podatak da ustvari naši, čak i 50% onih naknada koje se dodjeljuju da ne pogađaju najsiromašnije. To svakako nije dopustivo i to je upravo tendencija i ovog zakona da se postupak pojednostavi i da bude racionalniji i da se toga spriječi. Zatim, korisnici zaista mogu postati ovisni o naknadama. Često puta se i sama susrećem sa nekim mladim ljudima koji kažu pa čujte ja vam dobijem tisuću, tisuću i pol kuna, ja od toga ne mogu živjeti, ni ne pomišlja da postoji još neki drugi način i da bi sam mogao priskrbiti novac. I evo, već i sada susrećemo se sa mnogim zanimanjima, ne sa visoko obrazovanim ljudima nego sa zanimanjima znači srednje stručne spreme ili eventualno neke edukacije koja bi se mogla obavljati … [[Govornik se ne razumije.]] i da ne možemo naći zainteresirane zbog toga. I onda se postavlja pitanje doslovce su nam ljudi rekli pa dokle god oni dobivaju tako lijepo šakom i kapom zašto bi i radili. Prema tome, cilj ovog zakona je sigurno da takve situacije ne bude. I iznosi se podatak isto tako da naši korisnici ustvari socijalnih naknada ništa ne daju za uzvrat. Ja osobno smatram da doista bi trebalo uvesti da jedan dio, bar jedan dio naknada tih se odradi bilo u humanitarnom radu, bilo društveno korisnom radu i mislim da bi na taj način eliminirali one koji su eventualno zaposleni na crno ili kojima ta naknada nije ni potrebna i na takav način mogli bi riješiti takva neka pitanja. Sada bih se osvrnula samo na ovaj Zakon o socijalnoj skrbi. Ovdje je rečeno da nije provedeno rasprave među stručnim djelatnicima i da nije u mogućnosti bilo da daju svoje prigovore što nije točno, meni su moji iz centra za socijalnu skrb rekli da su bili na takvom jednom savjetovanju i dali su mi neke svoje primjedbe koje ja mogu reći da nisu nešto bile posebno da bi ukazivale na neke nedostatke ovoga zakona. Možda da krenem od nekih članaka koji se meni čine posebno važnim, ovdje smo vidjeli da je članak 32. posebno ima važnost stjecanja statusa roditelja njegovatelja i da je ta naknada od 2 tisuće kuna plus doprinos i tako, mislim da je to evo za naše uvjete moglo bi se reći da bi eventualno moglo biti primjereno. No, ja bih ovdje u tom članku stavku 3. upozorila na jednu, iznijela svoje mišljenje da ustvari da se priznaje status jednom od roditelja zbog težine oštećenja i bolesti djeteta gdje njegovo zbrinjavanje nije moguće osigurati uključenjem u program boravka. Mislim da to ne bi trebalo uvjetovati da se mora osigurati pa ako nije osigurano da onda može primijeniti se ovaj status roditelja njegovatelja nego bi obzirom da je i humanije i jeftinije da se osobe takve zadržavaju u obitelji, mislim da bi ih trebalo prepustiti ustvari i odluci i roditelja ali i centara za socijalnu skrb. Svakako da je vrlo bitno da i onim korisnicima, djeci koji su imali stalni smještaj da im se daje sada financijska mjesečna potpora kada je u pitanju studiranje. Ovdje je napominjano i isticano kao veliki doprinos da se osam studenata uspjelo tako za vrijeme bivših godina tako … [[Govornik se ne razumije.]] ovo je sada jedno sustavno rješenje koje će to biti omogućeno svima. Također smatram ovo da se pojednostavljuju ove naknade kada su u pitanju jednokratne pomoći bilo da se radi vezano za rođenje djeteta, školovanje, bolesti, smrti i svega drugoga, da mogu biti u novci i naravi, i da se predlaže. Mislim da je to sada pojednostavljen postupak. Svakako da je to dobro, no mora se isto tako biti oprezan sa takvim načinom da ne bi bilo i nekih zlouporaba. Također važnim smatram i članak 77i. u kojem se radi gdje djelatnici i stručni radnici centra za socijalnu skrb vrše savjetovanja u svim vidim teškim slučajevima i nedaćama vezano bilo za bolest, za starost, za smrt člana obitelji, za odgoj djece, invalidnošću, uključivanje u svakodnevni život i da se to savjetovanje i pomaganje odnosi i na vođenje kućanstva i na raspolaganje novcem, organizirano učenje djece. Znači, jedna zaista sveobuhvatna pomoć i savjetovanje što svakako da je vrlo bitno. E sada jedino je izazov da li će stručni radnici centra za socijalnu skrb uspjeti bez obzira što smo ih ovako povećali broj a vjerojatno da još ima, nedostaje ih. Da li će uspjeti sve to odraditi, možda bi neke udruge isto tako civilnog društva mogle se uključiti u ovo kao i pitanje patronaže, to su me isto upozorili da u takvim slučajevima da bi bilo dobro da se uključe znači i druge udruge civilnog društva da provode takve vidove pomoći, da stručni radnici možda neće biti dostatni da to sve rade. Još bih samo rekla da su me upozorili moji u … [[Govornik se ne razumije.]] da ova rješenja kada su u pitanju samo, recimo samo vezana su za visinu naknade i godine starosti, uvijek mora izdavati rješenja, to su ovolike hrpe rješenja da bi se to moglo riješiti isplatnicom i da bi to moglo biti za njih vrlo povoljno. Ustvari, ovaj zakon sigurno će donijeti puno racionalnosti i pogodnosti. Hvala.
Hvala. Imamo jednu repliku gospodin zastupnik Miroslav Korenika. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, kolegica je rekla kako se sustavno rješava za korisnike stalnog smještaja koji upišu studij kao redovni studenti. Bojim se da ovo rješenje nije sustavno rješenje, jer draga kolegice ako pogleda osoba koja je korisnik stalnog smještaja onog časa kad ode na redoviti studij ona dobija mjesečnu financijsku potporu u visini četverostrukog iznosa osnovice to je tisuću i 600 kuna ali mora tražiti drugi smještaj. Da u zakonu piše da onda mi želimo društvo znanja, želimo da i osobe nižih socijalnih slojeva postanu studenti, dobije znanje i izdignu se u svemu tome. Ja sad pitam i sebe i vas pa i ministra sa tisuću 600 kuna kako će ta mlada osoba kad ode na redoviti studij, kako će platiti smještaj. Ta bi osoba čini mi se nešto jesti mjesec dana, trebala bi kupiti knjige. Jest da ovdje piše da ovdje mogu dobiti ako je to taj kriterij 20% za osobne potrebe i još jednokratnu pomoć jedanputa ili koliko puta godišnje. Ja vas pitam kako će se sve to, isfinancirati ta osoba bi se trebala obući, kupiti udžbenike i sve ostalo i zašto onda u tom zakonu ne piše da takva osoba ima pravo na državnu stipendiju ili državni kredit jer kredit mu nema tko jamčiti nego jedino država u tom slučaju. I zašto nema pod posebnim uvjetima pravo smještaja u studentskom domu koji je državni? To je onda nešto što je sustavno. Na ovaj način mi gurnemo brigu od sebe, kažemo da, omogućili smo. A kako će sa tisuću 600 kuna preživjeti to je druga priča. Zašto se i ta osnovica ne veže uz prosječnu plaću ovoga časa? Ja napominjem od 2001. osnovica nije povećana. Koji su razlozi a hvalimo se da nam je proračun bio 15% viši, da se porezni prihodi ove godine pune čini mi se 15% više, nema niti jednog jedinog razloga da ministar skupa sa Vladom i ministrom financija ne poradi na tome.
Hvala. Odgovor gospođa Lelić.
Pa kolega, sigurno da tisuću i 600 kuna plus ove dodatne što je, nije dovoljno za jedan lagodan život, ali ipak predstavlja jednu solidnu osnovu. A mislim da ovi svi studenti koji se i na ovakav način uključuju, nisu isključeni iz svih onih postupaka i za smještaj u studentske domove i za kredite i stipendije po drugim osnovama i koji budu vrijedno radili da će moći koristiti i to. Ali je ovo ipak jedan bitan i pozitivan iskorak. Zašto osnovica nije mijenjana? Pa evo, vidite da sam, u svom izlaganju sam rekla da izdvajamo 4% bruto društvenog proizvoda, da je to više nego što izdvaja i Austrija, Njemačka, Italija, Mađarska i Poljska, ali da to očito nismo uspjeli dovoljno ciljati. To je uzrok i ova naša snalažljivost kako mi kažemo, znamo se dobro snaći i evo, nismo imali dovoljnu povezanost, informatičku obrađenost podataka i zbog toga znači nismo dobro pogodili one najsiromašnije. Ali sredstva koja smo izdvajali sigurno smo izdvajali dovoljno. To nam na kraju kažu evo, stručnjaci koji to sve mogu sa strane i bolje vidjeti, da sa 0,7% bruto društvenog proizvoda ne bi smjeli imati siromaštvo, a mi izdvajamo 4%. Znači više nego ove druge nerazvijene zemlje, a još imamo onih koji su siromašni. I zbog toga upravo je ovaj zakon da bi uspio u tome svemu uvesti reda, da sustav bude racionalniji, dostupniji i u tom smislu. Hvala.
Hvala. Na redu je gospođa zastupnica Vesna Škare Ožbolt. Izvolite!
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre. Ja sam osobno očekivala novi zakon, kompletno novi Zakon o socijalnoj skrbi, cjelovit, jasan i opsežan. No, dobili smo izmjene i dopune zakona, postojećeg Zakona o socijalnoj skrbi. Ja u načelu pozdravljam donošenje nekih prijedloga u ovim izmjenama i dopunama, jer ipak unose kvalitetne novine u politiku socijalne skrbi. Prava se racionaliziraju, određuje se prijedlog nove osnovice, uvode se nove kategorije korisnika, uvode se i nova prava. No, mislim da to nije dovoljno. Ja imam podatke iz 2005. godine gdje se vidi da je broj korisnika socijalne skrbi bitno narastao. Ispada da je socijalna politika jača od gospodarske politike u ovoj zemlji, brže raste. 2001. godine korisnika socijalne skrbi bilo je 310 tisuća 254. 2005. godine Hrvatska je imala 401 tisuću 574 korisnika socijalne skrbi. Dakle skoro 100 tisuća ljudi više je na socijalnoj skrbi u ovoj zemlji. Jako bi me zanimalo s obzirom da to nemam, koliko danas ima korisnika socijalne skrbi dakle u ovoj odnosno za 2006. godinu? I koliko je taj broj narastao? Kada se pogledaju usluge dakle ne korisnici, nego usluge socijalne skrbi u 2005. godini vidi se da je sve ukupno koristilo 750 tisuća 428 usluga. Iz podataka je vidljivo da su jednom korisnik tijekom godine više puta, da su mu više puta bile pružene usluge socijalne skrbi. I sad postavlja se opet pitanje kontrole socijalne skrbi, pitanje revizije, nadzora? Zakon je u tom smislu prilično zakazao. Ono što se isto tako da primijetiti je da ne postoji jedan jedinstveni registar primatelja socijalnih usluga. Mislim da je to ozbiljan problem. Na koji način to sve kontrolirati? Dakle, veliki problem je nedostatak jednog integriranog informacijskog sustava automatske razmjene podataka, uvezanosti centara za socijalni rad, uvezanosti sa ministarstvom. I naravno kontrole verifikacije podataka. Čini mi se da se puno vremena troši na veliki dio ovog administrativnog posla koji obavljaju stručni radnici umjesto da rade onaj stručni dio posla i da izravno rade sa korisnicima umjesto da se bave ovim administrativnim stvarima. Dakle, čini mi se da ovaj rad na socijalnoj skrbi treba još više osmisliti i u potpunosti i u cijelosti informatizirati. Moja ozbiljna druga primjedba odnosi se na onu prvu rečenicu koju sam rekla, a to je da nam je trebao cjelovit zakon. Ova količina izmjena i dopuna mislim da je šesta po redu. To je već toliko učestalo. Samo se npr. ovom izmjenom zakona mijenja pola zakona. I uopće upitno je snalaženje u zakonu. Teško onima koji trebaju primijeniti zakon, a kamoli onima na koje se taj zakon odnosi. Dakle, sugeriram upravo to. Donošenje sveobuhvatnog zakona i dokidanje svih ovih izmjena na izmjenu. Ono što definitivno pozdravljam je orijentacija koja je vidljiva u zakonu da se sve više prostora otvara izvan institucionalnim oblicima skrbi. To je priznajem i trend i u Europskoj uniji i to nije loše što prihvaćamo takve trendove. Ali žao mi je što to radimo tek na kraju mandata. Evo, iz zakona su izdvojeni udomitelji u poseban zakon. Ali nažalost taj zakon ima toliko anomalija, o njemu ćemo malo kasnije razgovarati da se postavlja pitanje da li je Vlada u pravoj mjeri prihvatila i doista iskreno ovaj izvan institucionalni oblik rješavanja socijalnih pitanja? U sklopu projekta razvoja sustava socijalne skrbi što uključuje ovu daljnju decentralizaciju i prenošenje ovlasti na jedinice područne i regionalne samouprave. Tu je sve već rečeno i čini mi se da je to dobro, djelotvornije i dostupnije građanima, sustavnije potiče i financijsku potporu djelovanja nevladinih organizacija i humanitarnih udruga, bolja je usmjerenost novčanih naknada pri čemu se uvažava specifičnost određenih područja, uvažavaju se potrebe i interesi korisnika, kvalitetnija informiranost o socijalnim pravima. I sve je to dobro. Ja pozdravljam osobno i pravo na status roditelja njegovatelja. Šteta što je dojam jedan loš upravo zato što je čini se na kraju Vlada popustila samo zbog pritiska javnosti. Međutim mislim da u ovaj zakon još treba staviti ono što nije stavljeno, a s obzirom da je, ja ponovo se vraćam na broj korisnika koji čini se sve veći i veći mislim da treba napraviti temeljitu reorganizaciju centara socijalne skrbi. Da treba uvesti rad u dvije smjene. Ne samo zapošljavati nove ljude nego i uvesti rad u dvije smjene. Treba biti svakodnevni terenski rad. Treba povećati broj stručnih djelatnika, socijalnih radnika, defektologa, pravnika, psihologa. Treba kontinuirano educiranje svih profila stručnjaka i to koristeći ove nove metode rada, koristeći svjetska i europska iskustva. Mislim da treba staviti i ja predlažem unapređivanje kod, unapređivanje života i rada djece i mladeži s teškoćama u razvoju i osobama s invaliditetom. Tu zakon treba imati, dopuniti zakon u svrhu poboljšanja propisa upravo što reguliraju odredbe o uzdržavanju djece u slučaju rastave braka. Budući da djeca sa teškoćama u razvoju imaju znatno veće potrebe od ostale djece i zahtijevaju veći angažman roditeljima s kojima žive to otežava njihovu materijalnu situaciju i uputno je i za njih odrediti iznose uzdržavanja s obzirom na zdravstveno stanje i kronološku dob kao i odrasle osobe sa invaliditetom koje su roditelji dužni uzdržavati. Treba izjednačiti tuđu pomoć i njegu za sve kategorije invalidnosti. Majkama utvrditi status njegovateljice za sve kategorije djece s teškoćama u razvoju kako bi ostvarile sva prava iz radnih odnosa. Treba poticati osnivanje klubova za djecu s teškoćama u razvoju, različitih oštećenja pri udrugama roditelja kao izvaninstitucionalni oblik skrbi. Sve su to evo prijedlozi koje mislim da treba staviti i ponavljam. Ovo je, ovo je samo izmjena na izmjenu, a nama treba jedan kompletan novi sustavni zakon. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Idemo dalje. Na redu je gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepa. Štovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Pred nama je još jedna izmjena Zakona o socijalnoj skrbi zbog toga što je reforma u socijalnoj skrbi kao i u zdravstvu uvijek polagana, postupna i osnovni cilj joj je da ne ugrožava ono što je postignuto. Zbog toga je dobro da se ide s ovakvim izmjenama i siguran sam da Ministarstvo priprema nakon usvajanja ovih izmjena i jedan pročišćeni tekst. Prema tome novi Zakon o socijalnoj skrbi mogao bi biti zbir svih dosadašnjih izmjena, ali veliki koraci ovdje ne trpe rizik budući se radi o vrlo osjetljivom području. No unatoč toga mora se reći da Ministarstvo od početka mandata zaista pravi velike reorganizacijske korake. Ja ću samo reći da u ovom trenutku na različite oblike socijalne skrbi ne samo u užem smislu nego i iz državne blagajne i iz županijskih i lokalnih i tako dalje Hrvatska izdvaja blizu 4% bruto nacionalnog dohotka i spada u vrh europske ljestvice. Druga je stvar koliko je to racionalno. Naime sustav socijalne skrbi obuhvaća tako velik broj ljudi i zadovoljava tako veliki broj potreba da je tu teško provesti jednu kontrolu koja bi bila savršena. Ono što je zateklo Ministarstvo 2003. godine bilo je zaista mogli bi reći velikim dijelom nered. Nije taj nered kumuliran samo u jednom mandatu. To je nered koji se kumulira već godinama, a u ratno doba nije ni bilo vremena za praviti neke velike rezove. Pa ću samo nabrojiti nekoliko stvari koje još nisu u sustavu socijalne skrbi do kraja provedene, ali je Ministarstvo zaoralo vrlo ozbiljno tu brazdu. Primjerice za razliku od zdravstvenih ustanova u socijalne ustanove još uvijek nije zavedena, zaveden pojam standarda. Dakle u zdravstvenim ustanovama imamo standardizirane usluge, a pogotovo njihove cijene, a sada se već radi i na vrlo preciznoj definiciji njihove kvalitete. U socijalnoj skrbi usluge nisu standardizirane, cijene nisu standardizirane. Usluge su različite kvalitete, različite stručnosti, a cijene istih usluga vrlo, vrlo različite. To naravno dovodi do neučinkovitosti. Radi se o ogromnom sustavu. Samo da se podsjetimo. Dakle radi se o velikom broju centara socijalne skrbi, 80 sa 25 podružnica. Radi se o domovima socijalne skrbi kojih ima 69 sa preko 10 tisuća korisnika u državnom i još u nedržavnom vlasništvu. Radi se o vrlo složenoj strukturi zaposlenika. Ja bih ovdje podsjetio na podatak da u centrima za socijalnu skrb stručni radnici predstavljaju 66% ukupnog broja uposlenika. To su socijalni radnici, psiholozi, defektolozi i tako dalje. Međutim recimo zabrinjavajući je podatak da u domovima socijalne skrbi čak 22% uposlenih predstavljaju računovodstveno-administrativni djelatnici. Čak 22% više od petine su oni koji rade na administraciji i na računovodstvu. A za razliku od toga recimo u domovima socijalne skrbi to je svega 5%. Dakle očito je da ima mjesta racionalizaciji i puno učinkovitijem trošenju novca koji se ulaže u socijalnu skrb. Ovdje bi trebalo još spomenuti da smo zatekli i veliki projekt Svjetske banke koji je u svojoj prvoj formi prijedloga realizacije bio izrazito nerealan i neučinkovit. Naime u tom projektu su bile planirane različite visokoškolske ustanove za edukaciju, a već ih imamo dovoljan broj u sustavu obrazovanja. Zatim različiti veliki projekti i ispitivanja stanja a već ih znamo. Različiti projekti ulaganja u papirnatu dokumentaciju bez ikakve učinkovitosti. Ministarstvo je promijenilo taj projekt i mislim da ga je prevelo u nešto što je vrlo korisno i već je dalo dobre rezultate. Preokrenulo ga je u projekt čiji je glavni zadatak konkretna investicija. S jedne strane u organizaciju, s druge strane u kompjuterizaciju dakle kontrolu sustava i u treću investicija u sigurnost korisnika socijalne skrbi. Kakvo stanje smo zatekli u domovima socijalne skrbi što također nije posljedica jednog mandata nego kumulacija više desetljeća. Sjetimo se samo tragedije u domu "Stančić" u kojem je umrlo nekoliko štićenika nakon čega smo utvrdili a bilo je evidentirano i u prijašnjim inspekcijama da su higijensko-sanitarni čvorovi i kuhinja ispod razine higijenskog minimuma. Primjerice u kuhinji je hrđa na cijevima bila debela preko 2 centimetra, na plafonu su visjele plahte odljuštene farbe a na posuđu u kojem se kuha bilo je oko 2 prsta starih naslaga koje se nisu dale niti ostrugati niti ukloniti. Iz projekta Svjetske banke za sigurnost štićenika domova u reorganizaciju i popravljanje i rekonstrukciju sanitarnih čvorova i kuhinja utrošen je velik novac i preko 70 domova dobilo je nove sanitarne čvorove što je, i kuhinje naravno što je povećalo sigurnost boravka štićenika. Zbog toga treba shvatiti ovaj sustav vrlo kompleksno. U njemu su bezbrojni problemi. Ja bih samo podsjetio na broj korisnika različitih usluga, samo radi kratkoće vremena. Npr. pomoć za uzdržavanje godišnje dobiva negdje oko 120 tisuća korisnika. Jednokratnu pomoć negdje između 40 i 44 tisuće korisnika. Doplatu za pomoć i njegu 15 tisuća godišnje. Govorim približne brojke jer se to mijenja iz godine u godinu. Osposobljavanje za samostalni život 5 i pol tisuća. Pomoć za osobne potrebe korisnika stalnog smještaja 12 i pol tisuća korisnika. Pravo roditelja djece sa težim razvojnim poremećajem 6 tisuća 400. Smještaj udomiteljske obitelji 6 tisuća. I tako dalje i tako dalje. Podmirenje troškova stanovanja preko 15 tisuća korisnika. Radi se dakle o velikim brojkama a svaka od njih je velika ljudska sudbina. I zbog toga reorganizaciji treba pristupiti vrlo oprezno. I zato pozdravljam ovakvu reorganizaciju koja ide korak po korak a ne onu koja bi napravila nekakvu revoluciju. I točno je što je rekla kolegica Škare Ožbolt. Broj iz godinu u godinu korisnika raste po stopi od 4 do 6%. U nekim godinama i 10%. I on se danas kreće preko 280 tisuća osoba ili negdje oko 6, približno, nemojte me uzeti za riječ, negdje oko 6% stanovnika su korisnici različitog oblika socijalne skrbi. Dakle radi se o sustavu gigantskih razmjera po brojkama i kapacitetu, a još većih po sudbinama koje rješava. Zbog toga mislim da i ovaj korak koji je pred nama, to su izmjene i dopuna Zakona o socijalnoj skrbi je vrlo vrijedan iskorak jer rješava nekoliko velikih stvari. Naravno to su velike stvari za onoga koji koristi te usluge. Možda ne za onoga koji to gleda sa strane. Prvo što bi bilo za pohvalu je pojednostavljenje postupaka u ostvarenju koristi tih svih usluga, jer će se vjerojatno s time postupno smanjivati i onaj omjer 22% administrativnog osoblja na račun povećanja broja stručnog osoblja. Pravo roditelja na status njegovatelja, govorimo djeci, roditelja djece sa posebnim potrebama, posebno teškim smetnjama u razvoju, je najveći socijalni iskorak jedne zemlje i ne mogu se sve države s tim pohvaliti. Drugim riječima takav roditelj će dobiti radni status, on će biti uposlenik u svome domu i dobivat će bruto plaću, dakle plaću sa svim doprinosima da bi mogao biti uz svoje dijete, a do sad je to mogao samo do 7. godine života. Osiguranja smještaja izvan institucija je također moderan iskorak i ovim zakonom se podržava. Stručna pomoć u obitelji, dakle iz centra za socijalnu skrb stručna pomoć obitelji koja ima osobu sa posebnim potrebama je također važan iskorak i osnivanje Strukovne komore što će omogućiti značaj i brži napredak struke svih onih koji rade u socijalnoj skrbi. Dakle kad vidimo te korake koji su napravljeni oni nisu mali, dovoljno su kvalitetni i mislim da ne ugrožavaju sustav nego dapače, daju mu novu kvalitetu, daju mu novu viziju modernizacije socijalnog sustava sa racionalizacijom, ali ne na uštrb štićenika i onih koji imaju potrebe. Dakle zbog toga zakon treba podržati. I preporučiti izdavanje jednog pročišćenog teksta kako bi svi korisnici na jednom mjestu mogli vidjeti što mogu i kako mogu realizirati. Da li ići u velike reorganizacijske korake? Možda jednoga dana kada će sustav biti još više deinstitucionaliziran i još više decentraliziran. Za sada pozdravljam ovakve korake i predlažem podržavanje zakona. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Mato Gavran. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre, kolegice i kolege. Pa slažem se sa svima prethodnicima koji su rekli da je ovo vrlo kompleksno područje i da bi bilo kudikamo kvalitetnije i bolje, a ja vjerujem da dijelimo zadovoljstvo, dijelio bi zadovoljstvo i svih vas da smo umjesto ove 6. po redu izmjene i dopune Zakona o socijalnoj skrbi dobili jedan cjelovit, konzistentan, prije svega pravedan i socijalno osjetljiviji zakon od ove izmjene i dopune koje sada imamo. No unatoč tomu ja osobno podupirem izmjene i ovoga zakona za kojeg također držim da su kozmetičke prirode i da samo djelomično ublažavaju probleme u ovoj vrlo kompleksnom i složenom području. A ja ću u svojoj raspravi dotaknut se životnih problema, možda o ovome zakonu govoriti na jedan drugačiji način. No prije toga naravno da je dobro da i ove promjene koje idu idu za tim da olakšaju korisnicima usluga prije svega, a isto tako onome koji su u vertikali socijalne skrbi olakšavaju objedinjavanjem prava samo korištenje tih prava i lakše snalaženje u ovih evo već 6. izmjeni i dopuni zakona. I od samog ministra i od mojih prethodnika čuli smo da je i ova Vlada, a tako i ovaj zakon, da je Vlada konstantna i odgovorna, da je ovaj zakon odraz potpune socijalne osjetljivosti ili da sustavno rješavaju gotovo sve životne probleme vezane za one koji su korisnici ovih usluga. Ja ću na primjeru djece koji se nalaze u domovima za djecu pokušati pokazati kako to izgleda u praksi. Naime, unatoč tomu što je ovo 6. izmjena o ovoj populaciji gotovo se ništa ne govori. I ta populacija je i dalje ostavljena na marginama, a znamo i sami da su djeca bez odgovarajuće roditeljske skrbi ili bez roditeljske skrbi najranjivija djeca ili najnesposobnija da bi se samostalno izborila za kvalitetan, a napose čovjeka dostojan život, dostojan u 21. stoljeću. Zašto to tako govorim? Pa evo svjedoci ste, a naročito bivši ministar gospodin Hebrang, a i vi gospodine ministre da smo u 4 prethodna proračuna i u 3 izmjene, odnosno rebalansa proračuna tražili sredstva za izgradnju dislocirane stambene jedinice za smještaj djece u domu u Slavonskom domu. I unatoč silnom obećanju gospodina Hebranga da ćemo taj problem riješiti kupovinom dvaju stanova za potrebe ove djece dogodilo se po onoj staroj zeko reko pa poreko. Mi smo pokrenuli akciju na nivou Brodsko-posavske županije i zahvaljujući velikom broju ljudi dobre volje široka srca, a prije svega ruke izgradili smo jedan prekrasan višestambeni objekt u kojem je od 6 stanova 4 potpuno uređena. Riječ je o svakom stanu od 75 kvadrata u kojem je u ovom trenutku moguće smjestiti šesnaestero djece. No, u ovom trenutku svega je troje djece našlo sreću u toj kući od sretnih ciglica kako smo ju mi nazvali. Zašto je tako? Jednostavno zakon onemogućava da djeca nakon navršene 18-te godine i završene srednje škole nađu sreću u tom ili sličnim objektima u Hrvatskoj, a na sreću nekoliko gradova je samo kupilo, Grad Zagreb, Koprivnica, da ne nabrajam dalje, samo kupilo stanove i stavilo u funkciju domovima, odnosno toj djeci. Mi smo istražujući razloge, a ja osobno došao sam do sljedećih podataka. Uz dužno štovanje štićenika doma za djecu nastojat ću ne govoriti o njihovim imenima. Jedna djevojčica koja sada ima 19 i pol godina rođena je u prosincu '87. godine, '98. godine joj je umrla majka i '98. godine za 11. rođendan biva smještena u Dom za djecu u Slavonskom Brodu i od '98. godine do 2005. godine svo vrijeme provodi u Domu za djecu. Tu završava srednju školu i dva dana prije navršenog 18. rođendana od nadležnog Centra za socijalnu skrb dobiva rješenje, citiram da joj prestaje pravo na skrb izvan vlastite obitelji smještajem u Domu za djecu Slavonski Brod, kao i pomoć za osobne potrebe uz obrazloženje da je imenovana 17.12.2005. godine navršila 18. godinu, da je završila redovno školovanje te da s obzirom na okolnosti da su se stekli uvjeti da se vrate u vlastitu obitelj prestaju razlozi za priznavanje prava na skrb izvan vlastite obitelji te pomoć za osobne potrebe. Dakle, 18. je rođendan, to dijete dobiva ovakvo rješenje. Unatoč tomu što u dislociranoj stambenoj jedinici koja je u vlasništvu ministarstva, odnosno skrb je u istom dom za djecu ima 14 mjesta, odnosno 14 praznih kreveta sa svom potrebnom opremom, a samo da napomenem potpuno smo opremili te stanove tako da nije potrebna niti žlica da se donese sa strane. Od posteljine, kuhinje, svih rekao bih u ovom civilizacijskom vremenu potrebnih elemenata da mogu samostalno živjeti. Ta mlada dama je uputila žalbu na ovo rješenje i 7. svibnja ove godine dobila je drugostupanjsko rješenje koje ste vi potpisali gospodine ministre, u kojem se između ostaloga kaže sljedeće odbija se žalba izjavljene protiv rješenja Centra za socijalnu skrb kao neosnovana, jer je, da ponovim sad ovo, ta mlada dama završila srednjoškolsko obrazovanje, stekla je zvanje krojača, 17. prosinca 2005. godine postala je punoljetna, da je 27. ožujka 2006. godine prijavljena Hrvatskom zavodu za zapošljavanje, kao i da postoje uvjeti za povratak u vlastitu obitelj. Obitelj koju je ona napustila prije 7 godina nalazi se u jednom selu na periferiji i naravno da nije moguće tamo živjeti i raditi, a napose naći kvalitetan život i zaposlenje u poslu … [[Govornik se ne razumije.]] Drugi primjer je isto tako jedan mladić koji je rođen isto tako te '87. godine. Četiri godine je proveo u domu, završio je srednju školu i 30.6.2006. godine dobiva rješenje također od Centra da mu prestaje status jer je isto tako postao punoljetan, završio je srednju školu, a roditelji su mu dobili na uporabu oštećenu obiteljsku kuću u državnom vlasništvu i to od strane APN-a Upisao je fakultet i nije mogao konzumirati pravo na smještaj ili u domu ili u toj dislociranoj stambenoj jedinici. Vidite gospodine ministre, iz ovih razloga ja se usuđujem neupitno ustvrditi da je ovdje jedina konstanta svo ovo vrijeme socijalna neosjetljivost prema ovoj djeci. U predloženim izmjenama i dopunama zakona, a o tome je rekao i niz puta i moj kolega Korenika, omogućeno je ovoj djeci i svakoj drugoj djeci stipendiranje od tisuću 600 kuna mjesečno, ali im se istovremeno ukida pravo na smještaj u domu. Kako mi vrijeme ističe, očekujem do drugog čitanja da će kvalitetno biti riješeno ovo područje, imamo niz prijedloga kako ga unaprijediti. Prije svega da tamo gdje postoje uvjeti, gdje postoje dislocirane stambene jedinice da smještaj toj djeci bude do navršene 21. godine, dakle do pune, do one kategorije mlađih punoljetnika, da im se omogući stipendiranje, da im se omogući ostanak u domovima ukoliko nema dislociranih jedinica i da im se da prednost u drugim slučajevima u studentskim domovima. Isto tako očekujemo da će biti i osnovica podignuta ili ona nije podignuta od 2001. godine 400 kuna, a to znači 80 kuna mjesečno ovoj djeci u domu je podatak koji doista govori sam za sebe sve. Nešto što Hrvatska bez obzira koliko bila siromašna si ne smije priuštiti i ja apeliram na vas da u drugom čitanju puno toga, bar na ovom planu promijenite. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Davorko Vidović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Žao mi je što nema bivšega ministra nadležnoga za socijalnu politiku, gospodina Hebranga ovdje jer sam se suspregnuo od replika držeći da bi zapravo i jedan cijeli, jedno cijelo izlaganje bilo premalo da se ispravi netočnost onoga što je govorio, ali u svakom slučaju njegovo izlaganje, dakle ne kao običnog zastupnika, nego kao čovjeka koji je dvije godine čini mi se vodio resor, a potom i ovo što je ovdje dato u samom Prijedlogu ovoga Zakona upućuje na nešto što ne bih nikako želio da se shvati kao uvreda mojim kolegama, upućuje na doista veliku konfuziju i zbrku u glavama ljudi koji su politički najodgovorniji da osiguraju stručan rad i stručno promišljanje socijalne politike u ovoj zemlji. Ja nisam popio svu pamet svijeta niti se mogu smatrati najkompetentnijim čovjekom u ovoj zemlji da govori o ovoj problematici. Ali sam za razliku od mojih kolega čini mi se, u neusporedivo većoj mjeri slušao one koji su suvislo, argumentirano i sustavno o socijalnoj politici mogli govoriti. Ovaj zakon kojega imamo ovdje pred sobom, bjelodano svjedoči o tom odsustvu koncepcije socijalne politike u ovoj zemlji. Pa i činjenica da smo razbili i da smo jedina europska zemlja koja nema Ministarstvo socijalnih poslova ili socijalne dobrobiti, govori o tome koliko je kaotično znanje ili spoznaja o tome što se u tako jednom važnom području može i treba napraviti. Socijalna je politika u nas nažalost, shvaćena kao područje političkoga, voluntarističkoga lova na glasače gdje se kroz dodjelu pojedinih socijalnih prava, privilegija, povlastica želi prikupiti neki politički poen. A nije shvaćena kao prostor rekao bih, možda i najhumanijega društvenoga djelovanja organiziranih zajednica. Da ne ostanem na ovoj općoj ocjeni a da ju ne argumentiram, dozvolite samo nekoliko formulacija iz našega ovdje predloženog zakona i onoga što držim krajnje problematičnim. Prvo. Nejasno je u samoj prvoj rečenici kad se govori u djelu o ocjeni stanja da je obavljanje socijalne skrbi na državnoj razini trenutačno koncentrirano na Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi. To je potpuno nejasna formulacija. Potpuno nejasna formulacija. Naime, prije bi se moglo reći da je to ministarstvo zaduženo, nadležno za funkcioniranje sustava socijalne skrbi koje se provodi putem mreže centara i domova socijalne skrbi. Kaže, socijalne se skrb ostvaruje putem mreže centara za socijalnu skrb te domova socijalne skrbi, centara za pomoć i njegu. Moglo bi se reći da se neke ili ako hoćete većina usluga socijalne skrbi pružaju putem centara i domova. Ali po načelu supsidijarnosti na koje se prije poziva ovdje, govori o tome da se socijalna skrb ne ostvaruje isključivo putem njih, nego ih putem gradova i općina, županija i brojnih drugih nositelja socijalne skrbi, da se kroz nju uključuje civilni sektor, fizičke osobe itd. Mogao bi se složiti da je to daleko premalo u odnosu što bi bilo poželjno i što jest neka praksa rekao bih moderno uređenih i organiziranih društava, ali ipak to donekle praksa jest. Ovdje se govori, ovdje su date neke formulacije na temelju analize koju smo proveli 2002. godine, pa se kaže, da su centri za socijalnu skrbi i podružnice obavljaju preko 146 funkcija koje se mogu podijeliti itd. Naime, sustav socijalne skrbi nudi široki spektar prava koja se mogu podijeliti na novčano davanje i usluge, kaže se ovdje, ali i novčana davanja su jedna vrsta usluga. Bilo bi potrebno navesti na koje se to usluge ovdje odnosi. Ili, također u uvodnom dijelu se kaže da upravo u svrhu daljnjeg unapređenja izvan institucijskih oblika skrbi prevencije, da se donosi Zakon o udomiteljstvu. Iako nije predmet ovoga zakona, ovdje ipak treba reći da se prijedlogom novog Zakona o udomiteljstvu teško može na bilo koji način, da se taj zakon može povezati sa unapređenjem izvan institucijske skrbi, budući da se u tom zakonu odustalo od svih iole značajnijih novina koje bi proces udomiteljstva učinile kvalitetnijim. Od čega to? Odustalo se od mogućnosti priznavanja prava iz radnog odnosa za udomitelje, odustalo se od uvođenje Agencije za udomiteljstvo, nije propisana kvalitetna procedura selekcije udomitelja i udomljenih osoba, veoma je dvojben sustav obrazovanja i supervizije udomitelja itd. Dakle, gospodine ministre! Bilo bi jako dobro čuti, jasno očitovanje što to vi kao predlagatelj podrazumijevate pod reformom socijalne skrbi. Budući da posljednje četiri godine na tom planu nije učinjeno baš ništa osim verbalnog zalaganja za promjenu pod … [[Govornik se ne razumije.]] razvoja citiram: "… sustava socijalne skrbi…" ili kako to najnovije ministar Ljubičić kaže, uvođenje sustava socijalne skrbi po mjeri čovjeka. Pa to je stvarno za četiri uskličnika. Dakle, formulacija koja se daje u tekstu, pa se kaže, u sklopu projekta razvoja sustava socijalne skrbi što uključuje daljnju decentralizaciju i prenošenje ovlasti na jedinice područne uprave itd., da bude dostupnije, djelotvornije, sustav poticanja financijskih potpora. To čini, pazite ovo, to čini prvi korak u stvaranju novog i racionalnijeg, djelotvornijeg sustava socijalne skrbi usmjerenog prema socijalno najugroženijim građanima odnosno socijalno osjetljivim skupinama koje bi u potpunosti bile usklađene sa kriterijima i standardima važećim u zemljama Europske unije. Osim ove zadnje rečenice znate tko je to napisao i kad je to napisano? Pa, to je napisano 2002. godine gospodine ministre, podmetnuli su vam. To smo napisali 2002. Tako da postavlja se pitanje, ako se to znalo da je to takvo stanje, ja se dakako slažem da jest nažalost i još uvijek takvo, a šta se pet godina čekalo? Ako hoćete, pitam … [[Govornik se ne razumije.]] zadnju godinu mandata ali za vaše četiri gospodo, da se ništa u tom smislu nije napravilo. I ova formulacija oko europskom usklađivanju. Socijalna skrbi, socijalna politika, to su specifični nacionalni projekti. To se teško može standardizirati u ovom smislu kao što se može promet nekretnina ne znam, ili nešto drugo. Objedinjavanje socijalne pomoći. Vidim da se pale lampice pa da kažem. 17 različitih prava. I sad ćemo mi napraviti veliku revoluciju pa ćemo to sažeti u 7. Ma, nije problem gospodine ministre u tome. Prvo, treba nešto znati. Treba nešto znati. Oni koji su vam to pisali to su vam propustili reći. U pravom smislu socijalne pomoći je samo šest prava od tih sedamnaest, samo šest. Pomoć za uzdržavanje, pomoć za podmirenje troškova stanovanja, jednokratna pomoć, pomoć u prehrani, pomoć za odjeću i obuću, podmirenje pogrebnih troškova a sve ostale vrste prava su prava koja se tiču invalidnih osoba, starijih, nemoćnih, psihički bolesnih itd. To je potpuno druga priča, to nema veze sa ovim o čemu ovdje govorimo. Nova prava, e ja sam mislio da bi vas tu trebalo pohvaliti pa makar je tu čitavu priču inicirao jedan list "24 sata", no međutim ovdje se sada postavlja pitanje, dakako mislim na ovo pravo priznavanja statusa roditelja njegovatelja. Prvo pitanje po kojim kriterijima ćemo određivati stupanj i vrstu teškoća u razvoju djeteta čiji će roditelj dobiti status njegovatelja. Sad će ministar reći pa napisat ćemo mi novi pravilnik o vještačenju. Koliko će trebati da se taj pravilnik napiše, kao što su se trebali ovi pravilnici. Godine će proći, sigurno je da će biti vrlo restriktivno postupanje tijela vještačenja, taj će status se priznavati u veoma iznimnim slučajevima najtežih oštećenja i to tek kad roditelj bude osposobljen za pružanje medicinske skrbi svom djetetu. Tko će biti nadležan, po kojim kriterijima i uvjetima za izdavanje potvrde osposobljenosti roditelja za pružanje skrbi svojem djetetu, ni to ne znamo. Dakle, mogu zaključiti da nema jasne i dobre namjere ali me ovdje prekida vrijeme, nažalost ne mogu vam reći svoje primjedbe ali ih mogu dostaviti o strukovnim komorama i o posljedicama koje ste rekli da će proizići iz donošenja ovoga zakona.
Hvala. Štovana zastupnica Vesna Škulić. Izvolite. … [[Upadica se ne čuje.]] A ispravak navoda je? Izvolite, poštovana zastupnica Ruža Lelić, ispravak netočnog navoda.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa kolega Vidović je održao zaista tipični demagoški jedan govor u kojem je iznio niz neistina. Rekao je da ništa nije učinjeno osim verbalne podrške. Ako nisu svi ovi podaci koji govore, konkretni podaci koji govore da je učinjeno onda ja ne znam kakve su to verbalne podrške, da je zaposleno 446 novih radnika, da je primljeno 150 vježbenika, da je zaposleno u udrugama osoba s invaliditetom 65 stručnih radnika u 2005., 2006., da je u tijeku ili planirano trinaest novih centara za socijalnu skrb, da je trinaest obnovljeno, da je 57 ustanova socijalne skrbi, smještajnih ustanova socijalne skrbi da se poboljšavaju uvjeti. Ja ne znam ako to nisu konkretni pokazatelji onda ja ne znam zaista što to kod vas je.
Poštovana zastupnica Vesna Škulić. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Ja imam 46 godina, inače izgledam kao da imam 35 godina. Dakle, to nije stvarno stanje. Inače, to je bio ovako odgovor možda nekolegijalan kolegici Lalić. Čitajući Nacrt prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi najviše me zainteresirao dio kojim se regulira status roditelja njegovatelja. Naravno da pozdravljam uvođenje mogućnosti roditelja njegovatelja no nažalost u kontaktima sa udrugama roditelja i djece s teškoćama u razvoju bolje je išta nego ništa. U ovom slučaju država se opet pretvorila u djeliteljicu milosrđa. Opet je između prava skrbi o onima o kojima treba skrbiti a to su osobe s invaliditetom u ovom slučaju između ništa i prave skrbi dala je mrvice. Da li su to mrvice ostale od Zakona o sportu koji je velikim nogometnim klubovima otpisao dugove? Da li su to mrvice koje su ostale od promašene kandidature i promocije za Europsko nogometno prvenstvo? Da li su to mrvice koje su ostale od precijenjenih dionica auto-cesta? Da li su to mrvice koje je država pokupila ispod stolova tajkuna nakon sulude privatizacije? Roditelji su ucijenjeni vlastitom ljubavlju prema svojoj djeci. Često sam čula od svojih kolega da su oni tako i tako sa svojom djecom i da ništa ne može zamijeniti roditeljsku ljubav kada su djeca s teškoćama u pitanju. Slažem se, ali nažalost mi živimo u jako materijalnom svijetu a kod ovih roditelja pored velike ljubavi izraženi su i veliki materijalni troškovi. Smatram da je predviđena naknada plaće. Zašto naknada plaće ako se radi o zanimanju izuzetno mala? Kako za posao njegovatelja tako i u smislu budućih mirovinskih primanja koji prema prijedlogu izmjena zakona osnovice za uplatu doprinosa propisana je najniža osnovica. Sama naknada plaće je iznimno mala pogotovo ako je usporedimo sa cijenom smještaja koju država plaća u domovima socijalne skrbi a koja je tri do četiri puta veća. Isto tako procjenjujemo da broj djece odnosno osoba koje spadaju u kategoriju s najtežim invaliditetom za koje nije moguće ni naći rješenje dnevnog boravka u nekim od dnevnih centara, nije velik te da se ne radi o značajnom financijskom izdatku. Inače, poštovani gospodine ministre, minimalni trošak za brigu i skrb o teško invalidnom djetetu iznosi oko 7 tisuća kuna mjesečno ako je smješteno dakle u obitelji. Vraćam se na početak svoje rasprave i pitam se zašto mrvice, i zašto malo, i zašto se voditi "bolje išta nego ništa", zašto ponižavati roditelje. Nezaposlenim roditeljima ovo će doći kao spasonosno rješenje. A što je sa zaposlenim roditeljima? Također bi bilo dobro da ovaj prijedlog zakona odnosno uvođenje instituta roditelja njegovatelja se proširi na ostale članove obitelji. Često u obiteljima ne živi samo jedno dijete se teškoćama u razvoju jer ako se radi o genetskim bolestima naići ćemo na slučajeve s dvoje ili više teško pokretne ili nepokretne djece. Ovdje smo ukinuli roditeljima pravo na izbor. Dali smo im mogućnost da uz ljubav koju osjećaju prema svom djetetu ostaju uz njih 24 sata 365 dana u godini ili da ih smjeste u instituciju s tim da ako se odluče da ostanu uz svoje dijete za to dobiti 2 tisuće kuna a institucija preko 10 tisuća kuna. Automatski ograničavamo roditelje u svom profesionalnom razvoju i radu kao ostvar4enju jednog od osnovnih ljudskih prava ako bi dijete imalo odgovarajuću skrb. Nažalost, s ovim ćemo stvoriti novu socijalnu kategoriju koja će biti "sretna" s 2 tisuće kuna mjesečno jer do sada nisu imali ništa. Izvršit ćemo laganu ucjenu na roditelje i pozivati se na romantične priče o neograničenoj roditeljskoj ljubavi a sebe nazvati socijalno osjetljivim i hvaliti se kako smo riješiti probleme roditelja djece s najvećim teškoćama u razvoju. Treba živjeti svaki dan i to kvalitetno. I za kraj jedna priča iz mog susjedstva. Zamislite da ste otac ili majka dvoje djece stare osam i osamnaest godina. Volite svoju djecu i ne želite ih smjestiti u nijednu instituciju ma kako vam teško bilo. Zaposleni ste, ustajete ujutro u četiri sata da biste sve stigli napraviti. Ta djeca ne hodaju, ne pričaju, ne smiju se. Vi ste im prilagodili sve uvjete u kući. Svaki dan uz to odlazite na posao, supruga ujutro, suprug popodne. S posla dolazite kući da bi svoju djecu hranili, presvlačili i tako svaki dan. I roditelj ste i medicinska sestra i njegovatelj. Vi i vaš bračni partner od kada ste u braku niste otišli zajedno vani, niste otišli na godišnji odmor, ne idete na vjenčanja, krštenja, sahrane. Čak vas je strah otići u susjedstvo na kavu da se djeci ne bi nešto nepredviđeno dogodilo. Djeca odrastaju, vi ste stariji i umorniji i nemate više fizičke snage za brigu o djeci. A tek vam je 42 godine. Gospodine ministre da li ste vi spremni zamijeniti ove roditelje samo na mjesec dana i raditi upravo ovo što sam vam ja nabrojala za dvije tisuće kuna. Ovdje ne uključujem ljubav.
Poštovana zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Ja mislim da o ovim temama socijalne skrbi upravo trebamo govoriti na ovaj način kao što su primjer iznijeli i kolega Gavran i sada kolegica Škulić. Jer naime zaista se radi o obiteljima. Ja ću iznijeti primjer iz svoje obitelji, iz svoje okoline djeteta sa težom, težim poteškoćama. Djeteta koje ima 19 godina i koje ima cerebralnu paralizu. Takvih obitelji danas u Hrvatskoj ima mnogo. U tom smislu razgovarajući i unutar svoje obitelji i izvan nje dobro je da se zaista prizna pravo na status roditelja i njegovatelja. Ja bih samo vrlo kratko možda i na ovo gdje je Vesna negdje stala dodala da se kao što je to i omogućeno prema brizi, prema hrvatskim ratnim vojnim invalidima da se to pravo proširi i na članove ostale obitelji. Dakle da li na nekog drugog člana obitelji u smislu baka, djeda ili djece jer naprosto nije dobro i roditelje profesionalno na neki način zakočiti u njihovom razvoju ako ima drugi član obitelji koji prođe edukaciju koji isto tako može, može biti dobar kao u ovom smislu njegovatelja. Drugo, mislim da bi trebalo razmisliti o uvođenju jednog novog prava i to dajem kao prijedlog u ovom prvom čitanju. To je pitanje uvođenja skrbi u vlastitoj obitelji što se odnosi uglavnom na starije ljude i starije bračne parove koji iz razno raznih razloga jesu ili ne mogu biti smješteni u domove za socijalnu skrb jer za njih naprosto mjesta tamo nema, a potrebna im je 24-satna skrb druge osobe. Ja sam i dobila ovdje primjer jednog takvog bračnog para koji boluje od progresivne mišićne distrofije koji se ne može smjestiti u dom a ne dobiva ni na koji način naknadu za skrb unutar vlastite obitelji. Dakle negdje proširivanja, proširivanja zapravo na neki način ovog prava da odrasle, na odrasle osobe. Drugo, na dva mjesta u zakonu se spominje psihosocijalna rehabilitacija kod ovog cjelodnevnog boravka i pomoći njege u kući. Ja bih molila da se to proširi i sa pojmom fizikalne terapije ili barem u onom dijelu opsega fizikalne terapije koja se može provoditi u kući. Naime upravo osobe koje imaju udružene smetnje u razvoju, dakle njima je potrebna ne samo psihosocijalna pomoć već i fizikalna terapija. Dakle da se to proširi kod ova dva prava. U članku 77b. je dobra formulacija. Dakle da roditelji koji će primati naknadu kao roditelji odgajatelji na taj, njihovu naknadu plaće će se isplaćivati odnosno uplaćivati i doprinosi i na i iz plaće i time se neće ponoviti ono što se gospodine ministre dešava sa naknadom koju roditelji primaju za ovih 4 sata, koje naknadu plaća za 4, za pola radnog vremena koje primaju preko centra za socijalnu skrb. Već je bilo ovdje u raspravi rečeno da takvih je danas roditelja 2673 u Republici Hrvatskoj. Ja se s vama i sa gospođo Kosor preko zastupničkih pitanja dopisujem preko 3 godine oko problema da roditeljima koji imaju pravo na rad, pola radnog vremena na drugu polovice plaće koja im se isplaćuje preko centra za socijalnu skrb ne isplaćuju im se doprinosi. I onda ste mi konačno odgovorili u siječnju ove godine da je ta greška nastala zbog protuzakonitog obrasca koji je nastao temeljem pravilnika i temeljem kojeg se onda obračunava u centrima ti doprinosi. I onda ste rekli da ćete napraviti radnu skupinu ne bi li se izmijenio taj protuzakoniti pravilnik odnosno obrazac koji je protuzakonito izašao iz zakonitog pravilnika kako bi roditelji koji imaju pravo na naknadu ovih pola plaće za ovih 4 sata koji prema ovom zakonu, dobivali zaista i onda i imali uplaćivane sve doprinose koje trebaju. Dižu se već i prve sudske tužbe roditelja zbog neisplate tog dijela dohotka koji su oni imali pravo temeljem zakona dobivati. Ja vas negdje molim gospodine ministre da ovu formulaciju koju ste stavili u članak 75. kao kod naknade za isplatu plaće kod roditelja njegovatelja stavite i kod naknade za isplatu plaće za ovih 4 sata koji se isplaćuju temeljem ovog drugog prava iz rada na polovice vremena. I onda bi izbjegli sve vaše radne skupine koje već mjesecima ništa ne rade jer 3 godine se mi oko toga, ovog problema dopisujemo i naprosto bi na neki način preduhitrili barem jedan dio sudskih tužbi koje se dižu protiv države i koje će zasigurno koštati ovu državu jako mnogo novaca obzirom da se, da im se godinama ne isplaćuju prava na koje, na koji oni imaju. I onda vas molim kad, govorili smo ovdje prije negdje manje od godinu dana o ostvarivanju prava s osobama s invaliditetom, ovdje u ovom zakonu se pozivamo na to pravo i da se ono u praksi koristi, da je ono u praksi dobro. Ono u praksi nije ispravno mišljeno zbog obrasca koji ste napravili u vašem Ministarstvu da bi im se olakšao izračun i obračun. Ja vas dakle molim da u drugom čitanju takvu formulaciju dakle promijenite i taj članak zakona kao što ste stavili ovdje kod naknade plaće za roditelja odgajatelja i da mi negdje sad odgovorite šta je više ta radna skupina jel' promijenila taj obrazac i pravilnik ili nije jer eto već više, prošlo je već više od 7 mjeseci od kad ste formirali povjerenstvo da napravi nekakav obrazac. Zahvaljujem.
Hvala. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre, kolegice i kolege. S ovim odnosno u najavi izmjena Zakona o socijalnoj skrbi kao što je rekla kolegica Opačić govoreći u ime Kluba ali i drugi kolege očekivali smo sveobuhvatniju izmjenu Zakona o socijalnoj skrbi. Često se Vlada a i pojedini članovi Vlade kada predstavljaju zakon odnosno predlažu ovdje pojedine zakone iz svog resora vole opskrbiti odobrenjem pojedinih udruga kao potpora svom prijedlogu. Naravno u isto vrijeme udruge koje kritiziraju imaju nešto kritički reći glede određenog prijedloga. Na njih se malo tko osvrće. Evo što kažu udruge socijalnih radnika Hrvatske općenito a i povodom ovog Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi. Citiram riječi predsjednice Udruge socijalnog, socijalnih radnika iz Rijeke. Ona kaže: "Sve šokantniji su razmjeri nesreće i bijede u Hrvatskoj." Što kaže predsjednik Regionalnog ureda Svjetske banke za Hrvatsku gospodin Anan Set. On je direktor Regionalnog ureda Svjetske banke. On upravo govori o kašnjenju reformi u Hrvatskoj i rastućem broju siromašnih ljudi, odnosno o toj granici siromaštva u Hrvatskoj i izrijekom govori kako tu krizu treba riješiti. On kaže da je sve veći broj građana ispod granice siromaštva. Dakle takav problem nismo imali ranije, bio je taj trend zaustavljen. Upravo zadnjih godina siromaštvo na velika vrata kuca u Hrvatskoj. Udjel različitih programa socijalne skrbi je 0,26% u bruto društvenom proizvodu u Hrvatskoj. Primjerice, 1,4% je u Europskoj uniji. … [[Upadica se ne razumije.]] Da, ovo su podaci, naši podaci, a Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi, samo Ministarstvo, molim lijepo, zdravstva i socijalne skrbi je nedavno kada je Europskoj uniji predstavilo podatke upravo glede davanja i glede socijalne slike u Hrvatskoj onda je upravo iz tih podataka vidljivo da pola milijuna građana živi ispod socijalnog minimuma, 250 tisuća Hrvata. O tome je čak nešto rekao i kolega Hebrang. Polovica njih su stalni korisnici i u pravilu nemaju uopće nikakvih drugih primanja. Socijalnu pomoć primaju podjednako i muškarci i žene, a trećina korisnika je zbog neimaštine upravo i u pravilu i zbog nesposobnosti i mogućnosti da se zaposle i to u razdoblju čak duljem od 5 pa čak i 10 godina došli su upravo na vrata socijalne skrbi. Što kažu socijalni na ove vaše podatke koje ste podastrli Europskoj uniji, što kažu socijalni radnici na terenu koji imaju kontakta s tim ljudima i koji primjenjuju zakon, postojeći, i koji i čekaju izmjene? Oni kažu da bi se stekla prava slika socijalna slika u Hrvatskoj tom broju treba dodati još 250 tisuća korisnika, jer upravo još 250 tisuća korisnika trebaju našu pomoć. Ta pomoć im je potrebna ali je nisu dobili zbog ograničenih mogućnosti, odnosno davanja države. Dakle jednostavno matematikom dolazi se do katastrofalnog broja, broja od pola milijuna Hrvata, odnosno hrvatskih građana koji žive ispod socijalnog minimuma. Takvoj slici dobrim dijelom pridonijele su mizerne i male plaće. Danas smo čuli također taj jedan bauk koji ponovno se nadvio nad Hrvatskom ponovo epidemija rada bez plaće. Pa gdje to ima da se radi a da radnik nije plaćen ni za onu svoju mizeriju i da tu država ne smogne snage, ima svoje mehanizme da tome stane na kraj. Jer vidite, takvi ljudi postaju socijalnu slučaj. Oni to po nikakvom kriteriju ne pripadaju. Koga onda bi država tu trebala štiti? Pa to su poslodavci koji su dužni platiti. Na taj način dakle država štiti i sebe i otklanja od sebe onu na kraju to nije čak ni njezina obveza da mora te ljude na neki način opskrbiti i pružiti im pomoć zato što poslodavci, zato što je blaga prema tim poslodavcima koji duguju i državi. Dakle takve osobe dvostruko štete državi. Ja ne znam kakva naklonost, kakvu su oni naklonost stekli kod ove vlasti kad je tako blagonaklona prema njima. Jer kažem, to direktno šteti ne samo tim ljudima koji su zakinuti, njihovim obiteljima, njihovoj djeci, šteti državu. Šteti zdravim poslodavcima koji su onda u nelojalnoj utakmici jer ona nema "trošak", u navodnike, plaće. I ako malo pogledamo kakva je naša socijalna slika po županijama vidjet ćemo ona priča ide dalje, što južnije to tužnije, da prema jugu i prema istoku zemlje drastično je ta slika gora nego u sjevernim dijelovima zemlje. Najgore je u Šibensko-kninskoj županiji gdje socijalnu pomoć prima 10% stanovništva. Dakle to je jedna sve u svemu vrlo loša socijalna slika Hrvatske. Dakle prema podacima Svjetske banke linija siromaštva u Hrvatskoj iznosi 11%. Iako su podaci Svjetske banke, i to svi znamo da su dohoci rasli, ali najveći rast otišao je onima najbogatijima, nije država našla mehanizme kako da ravnomjerno rasporedi ukupno društveno, odnosno novostvoreno bogatstvo. I još također jedan vrlo težak podatak da čak 1/3 siromašnih živi u kućanstvu u kojima je žena nositelj tog kućanstva. Najčešće se radi o ženama koje imaju, koje su samohrane majke ili koje imaju na skrbi svoje onemoćale starce. Ovdje je također postavljeno ključno pitanje koje se ne rješava ovim Prijedlogom zakona da se osnovica nije mijenjala od 2001. godine. Sve u je u Hrvatskoj poraslo, odnosno polako ipak inflacija ide, ona nije toliko primjetna, ali ako zbrojimo 5, 6 godina možemo vrlo jednostavnom operacijom shvatiti da za isti iznos možemo kupiti manje roba. I nema sumnje da se od 2001. godine ta osnovica trebala davno, davno već podići. Ukoliko želimo zaista i s ovim izmjenama koje se konkretno i predlažu nešto i stvarno i učiniti. Što kaže gospođa Zdravka Leutar sa Pravnog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu i studijskog centra socijalnog rada? Ona kaže kako je aktualna situacija u Hrvatskoj otprilike izgleda ovako, da je trend rasta broja starijih i osoba sa invaliditetom koji trebaju takvu pomoć promjena obiteljske strukture je evidentna, dakle porast samaćih domaćinstava i konstatira da su državna davanja sve manja. To je nešto što, od čega ne treba zazirati. I to su ona polazišta od kojih je i Vlada, ukoliko zaista smatra i pokazuje, i želi pokazati ozbiljnu volju itekako mora voditi računa. Ovdje je, bi trebalo također skrenuti pozornost o čemu je govorila kolegica Lalić glede samih terapijskih zajednica. To je bila obveza ove Vlade, konkretno ovog ministarstva, vaša gospodine ministre, sjetite se kada smo izmijenili Kazneni zakon, kada je država na takav način odnosno vlast htjela manifestirati svoju veliku brigu za ovisnike, za problem narkomanije u Hrvatskoj. Tada je u Kaznenom zakonu kao jednu mjeru upućivanja upravo tih ovisnika, dakle ne samo kazne, nego alternativnu mjeru omogućila, odnosno odredila u Kazneni zakona i naugurirala odlazak u terapijske zajednice i sad je ovo prilika, očekujemo u Zakonu o socijalnoj skrbi da se o tome progovori. Ni riječi. Gdje će molim vas suci upućivati, zakon egzistira već godinu i pol dana oni nemaju ih gdje uputiti. Dakle i još nešto što je davno govorio veliki reformator Bekarija inače kaznenjak koji je govorio u svom znamenitom djelu o zločinima i kaznama više vrijedi kaže jedna istinska reforma u socijalnom zakonodavstvu, nego izmjene svih mogućih kaznenih zakonodavstava da bi društvo bilo zdravije i bolje.
Da, Cezare Bekarija je nešto govorio o smrtnoj kazni. 5-minutna rasprava, poštovani zastupnik u ime kluba SDP-a, Davorko Vidović. Izvolite.
Pa evo gospodine predsjedniče, nastavno na ovo što je maločas kolegica rekla. Doista je suštinski ogroman problem s kojim se mi kao zemlja susrećemo odsustvo bilo kakvih ozbiljnih reformi, pa i ovo kako bih rekao olako baratanje brojkama, spominjanje 4% BDP-a za socijalne pa govori zapravo o tome kako se neozbiljno pristupa čitavoj toj problematici. A znate šta ću vam reći? U apsolutnom iznosu, dakle ne relativno su se sve pozicije smanjile koje se tiču ostvarivanja socijalne sigurnosti ljudi. Znate koliko su se smanjile naknade za nezaposlene? Za 200 milijona u odnosu na 2003. godinu kada je proračun bio 77 milijardi, sad je 110. Ali je ista naknada koja ona koja je bila onda i koja je sada, 400 kuna kao osnovica socijalne pomoći se nije mijenjala, nije se promijenila proračunska osnovica od 2003. godine, ona je i dalje 4 tisuće 226 kuna, a ona je osnovica za sva socijalna prava. Rodiljne naknade su se smanjile, izdaci za dječje doplatke su smanjene. Ljudi je li vi to znadete? I sada u vezi sa ovim Zakonom. Gospodine ministre, napišete koje će posljedice ovdje proisteći. Ja doista ne sumnjam da biste vi željeli da proiziđu posljedice koje ste rekli smanjenje broja prava njihovim objedinjavanjem. Ne bude ništa se to desilo gospodine ministre jer to ništa ne znači ukoliko nije povezano s boljom usmjerenošću prava i lakšim pristupanjem pravima. Možete vi smanjivati, sažimati koliko god hoćete. Nemaju ljudi pristup socijalnim pravima. Bolja ciljanost prava preciznijim definiranjem uvjeta. Nejasno temeljem čega vi smatrate da će doći do bolje ciljanosti prava kad nemate polazni podatak o sadašnjoj ciljanosti ili tri, četiri kaže. Ne, tri, tri, jednostavniji pristup korisniku socijalnih prava. Nema ni jednog argumenta za tvrdnju jednostavnijem pristupu … [[Govornik se ne razumije.]] budući da se u zakonu ništa ne govori o promjenama u funkcioniranju nadležnih službi, prvenstveno od centara za socijalnu skrb koje odlučuju o tim pravima. Ništa se ne govori o boljem informiranju građana o njihovim pravima, itd. Tu je ključ problema. Tri, četiri. Kaže bolji obuhvat korisnika uvođenjem prava statusa prava njegovatelja. Ma uvođenje prava na status roditelj njegovatelj nema baš nikakve veze s boljim obuhvatom korisnika. Jednoj uskoj skupini djece koja uspiju izboriti sa rekao sam kako krvavo i teško će to biti status najtežim oštećenjem, nakon tog iscrpljujućeg postupka vještačenja i osposobljavanja roditelja ovo će se pravo dakle izboriti roditelji koji opet sa, koji je opet sa tog radnopravnog stajališta potpuno nejasan. Uvođenje novih oblika novih prava nema nikakve veze s boljim obuhvatom korisnika, niti značajnijim poticanjem vaninstitucionalnih oblika skrbi i onda ovo osnivanje strukovnih komora na ovakav način neće pridonijeti podizanju kvalitete stručnog rada. Tome će pridonijeti gospodine ministre reorganizacija cjelokupnog sustava socijalne skrbi, definiranje standarda poslovanja, sustava kvalitete poslovanja, uvođenje stalnog obrazovanja, usavršavanje zaposlenika, podizanje materijalnog statusa, mogućnost napredovanja itd. Sve su to stvari gospodine ministre koje smo vam ostavili kao gotov dovršeni projekt 2003. godine. I postavljam pitanje gospodine ministre zašto se čekao s pokretanjem reforme i zašto ni sada predlagatelj ne kreće u iole ozbiljniji proces reforme? Tim više, podsjetit ću kolege potpisan je zajam sa Međunarodnom bankom za obnovu i razvoj, dobivena darovnica Švedske agencije za međunarodni razvoj za provedbu projekta razvoja sustava socijalne skrbi IBRD 73070 HR gospodine ministre i budući da se radi o preuzetim značajnim financijskim obvezama za Republiku Hrvatsku ja doista mislim da je legitimno postaviti pitanje odgovornosti za neispunjavanje ugovornih obveza koje RH ima prema zajmodavcu. Da nije političkih razloga vjerujte nikada ne bih digao ruku za ovo što se ovdje predlaže, ali ne biste se libili dakako optužiti svakog onog koji ne bi digao ruku za to da je on tobože protiv ovoga prava koje jedino ovdje dobro došlo da se status udomitelja i zato nećemo biti protiv ovog Zakona, ali vi ovo gospodine ministre morate znati. Priznali, ne priznali vi kao Vlada snosite odgov ornost definitivno zato, ne za stanje kakvo jest, nego zato što baš ništa niste poduzeli u svom mandatu da se to stanje promijeni.
Hvala. Ispravci netočnih navoda. Poštovana zastupnica Ivana Sučec Trakoštanec.
Od niza netočnih informacija koje sam ovdje čula, a razumijem ih jer je frustracija bivšeg ministra vidljiva iz svake riječi na žalost koje govori. On je mogao to ostvariti, a nije. Meni je samo jedna netočna, dakle da je nepristupačno doći do socijalnih davanja. Dakle pristupačno je svakom. Ovo ministarstvo je toliko napravilo na pojednostavljenju metodologije, na obaviještenosti javnosti, od toga da općinska vijeća razmatraju socijalne situacije, da upućuju centrima, da je to toliko povezanost prvog, drugog i trećeg stupnja. Ja sad neću to, jer nemam vremena govoriti. Ali kao i načelnica općine i županijska vijećnica i na kraju zastupnica dobro mi je poznat cijeli sustav i znam na koji način uglazbljeno funkcionira i neću govoriti o svotama i neću načinjati sve one teme koje su ovdje moguće kad se govori o jednom uskom području, a to je samo Zakon o socijalnoj skrbi koji onda otvara da se kroz paušalne ocjene i procjene govori sasma drugačije nego što je stvarno stanje, a neću sve nas podsjećati kad govorimo o socijalnoj situaciji u Hrvatskoj na nedavno izvješće Agencije za telekomunikacije broju mobilnih i fiksnih telefonskih linija koje govore sasma suprotno. Dakle ne o onoj razini siromaštva o kojoj vi stalno govorite kao što je i korupcija moguća, dakle da je ne treba uopće biti, pa ni siromaštva, ali da ima puno manje nego što vi hoćete da tako kažem nakalemiti ovom cijelom društvu to je isto činjenica i to jednostavno više nije za slušati. Hvala.
Drugi ispravak poštovana zastupnica Karmela Caparin.
Hvala lijepa gospodine. Pa ovo je čista politička demagogija. Ako hoćete od samih tih rodiljnih naknada i rodiljnog dopusta. Vi ste ukidali rodiljne dopuste, smanjivale rodiljne naknade, niste povećavali. Ova Vlada je povećala rodiljne naknade, vezala uz proračunsku osnovicu, djeca su dobila, 50 tisuća djece uključeno je dalje u dječji doplatak i niza daljnjih… … [[Upadica se ne čuje.]] Nemojte pričati ali pogledajte statistiku i nemojte demagogiju prodavati.
I treći ispravak poštovana zastupnica Božica Šolić.
Hvala lijepo predsjedniče. Gospodine zastupniče! Vi ste u svojoj raspravi rekli niz netočnosti a ja ću vam reći one glavne na što ste ciljali. Da su smanjene porodiljne naknade, da su ukinuta mnoga radnička prava. To nije točno. Jedan dio vam je govorila zastupnica Caparin, a ja ću vam samo podsjetiti na radnička prava. 2002. godine vi ste donijeli Zakon o radu kada ste drastično smanjili ta radnička prava. Sjetite se da ste vi smanjili iznos otpremnina. Poslali ste u stečaj na stotine poduzeća. Niste se brinuli o tim radnicima. Smanjili ste im otkazni rok. Smanjili ste im dodavanje na godišnji. Sjetite se da se ova Vlada koliko milijuna je isplatila tim obeštećenim radnicima koji su tužili postupke vaše i odluke. I to je ova Vlada ovim radnicima isplatila. Molim vas! Za vas je sve crno, jer niste na vlasti i nećete dobiti vlast sa takvom demagogijom niti ove godine.
Završni osvrt ministar zdravstva i socijalne skrbi Neven Ljubičić. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa dozvolite mi da počnem evo, pred jedno mjesec, mjesec i nešto sa Europskom komisijom potpisali smo zajednički memorandum. I gospodin Spiegel, europski povjerenik koji je zapravo vrlo ugledan čovjek upravo na području socijalne skrbi, naravno jako se interesirao za naš sustav i ja sam ga osobno, jer smo nekoliko puta se sastali, večerali, ručali i imali nekoliko zajedničkih sastanaka i naravno, govorio sam o tome šta smo zatekli 2003. godine. I on se zgražao i u konačnici znate šta me je pitao? Pitao me je naravno, tko je odgovoran? Ja sam mu rekao tko je odgovoran. A znate šta je on komentirao? Pa jeste zatvorili tog čovjeka. … [[Upadica se ne čuje.]] Pa ja kažem, da će vjerojatno zapravo i svoje pravosuđe to i napraviti. Zašto? Jer taj čovjek je poznat po jednom slučaju o kojem mi ne govorimo puno, jel' puštamo da pravosuđe radi svoje, da Državno odvjetništvo radi svoje, a zove se "KUPA 91", jedna poznata firma, nepoznatih ljudi, nepotizma koji su avansno plaćena dva objekta i to znamo. Predmet je na Državnom odvjetništvu i mislim da će ono reći svoju riječ. No, dozvolite meni da se vratim naravno na ono što nam je tema, a to je dakle, naš Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi. Ja se slažem da su ove izmjene i dopune već šeste, da nam je nužno potreban ovog trenutka pročišćeni tekst. Ja evo, a čuo sam da su svi klubovi više-manje prihvatili, očekujem da će i drugo čitanje biti u cijelosti prihvaćeno, jer uistinu ovdje ne nalazim ništa što bi bilo sporno, što ne bi bilo u korist građana u Hrvatskoj koji zapravo žele ostvariti i moraju ostvariti pojedina prava. Upravo stoga jasno i želim reći jel' nekoliko puta je to bilo naglašeno, točno, imat ćemo pročišćeni tekst. Na tome radi dakle moj tim koji je u pravnoj službi i to ćemo apsolutno imati. Ono što moram isto tako reagirati, želim reagirati na stav Kluba zastupnika Hrvatske seljačke stranke, gdje je rečeno da sustav socijalne skrbi budi sablazan. Želim ponoviti riječi ovdje rečene a to je, deset tisuća skoro jedanaest tisuća ljudi koji radi u sustavu socijalne skrbi. Ljudi koji rade odlično, koji često puta ne pitaju za radno vrijeme, koji odlaze po kiši, po snijegu, po različitim konfiguracijama terena i brinu se za krajnje korisnike. Smatram ovom izjavom uvredljivom i za njih i za korisnike socijalne skrbi u konačnici. I moram dakle vrlo, vrlo oštro reagirati. To ću iskreno proslijediti Hrvatskoj udruzi socijalnih radnika, tražeći i njihovo očitovanje. To je danas respektabilna udruga koja broji skoro tisuću članova jer više nema nikoga tko će suprimirati aktivnosti struke, da bi nekakve svoje ideje provodio. Ne. Danas je struka na prvom mjestu. Ova Vlada je stručna Vlada i podržava struku, a ne diletanti koji su je cijelo vrijeme kočili [[Upadica: Bravo.]] Ono što bi svakako htio reći i slažem se s time, a to je kada se kaže da za roditelja njegovatelja nismo dali dovoljno, da je 2 tisuće kuna malo. Pa, vjerujte mi, ja bi bio prvi taj koji bi dao dvostruko i trostruko više da mogu. I mislim da to ti ljudi zavrjeđuju i da trebaju dobiti više. Ali nemojmo zaboraviti da do današnjeg dana nisu imali ništa. Ništa. Da danas otvaramo put prema dakle i onome kada će imati više. Jer pokazatelji koje danas imamo a i na aktualnom satu smo ih mogli jasno čuti, Hrvatska ide gospodarskim prosperitetom. I ja sam više nego siguran da ćemo u dvije godine, tri godine imati ovaj iznos dvostruko veći. I to je zapravo nešto što ovog trenutka treba reći. Mi otvaramo pravo, a to naravno pravo više nitko nikada ukinuti neće. Ono što bih htio svakako reći i malo sam se iznenadio da Klub zastupnika Hrvatske narodne stranke nema mišljenje. Malo sam se začudio. Očekivao sam da će imati svoje mišljenje. Oni imaju tuđe mišljenje. Ali, nema veze. Moram dakle odmah reći da sam malo iznenađen sa jednim prijedlogom da korisnici iz sustava socijalne skrbi koji teorijski mogu biti radno aktivni, da zapravo se angažiraju na nekakvim radnim akcijama. To me vraća na nekakve one ORA-e ili kako su se već zvale. I moram priznati da mi je to jako, jako neprihvatljivo. Želim zapravo isto tako reći da ne mogu prihvatiti stav Hrvatske narodne stranke po kojem se kaže, da korisnici socijalne skrbi lažiraju, izmišljaju, krivotvore određene podatke. Pa dozvolit ćete, to znači da smo optužili vlastiti narod. Ja izričito želim danas jasno reći da osuđujem takav stav, osuđuje, jer definitivno je on neprimjeren. To su ljudi kojima mi trebamo i moramo pomoći. U konačnici zato smo i vi tu, a ja ovdje da napravimo sve ono što je tim ljudima danas potrebno. Slažem se zapravo sa gospodinom Lesarom koji je iznio problem zabilježbi. I to je jedan od segmenata na kojem vrlo intenzivno radimo. A bit će inkorporiran u Zakon o socijalnoj skrbi, novi zakon koji će integralno, cjelovito dakle riješiti čitav niz problema a temeljem i naše reforme odnosno strategije reforme socijalnih naknada, ali i memoranduma koji je potpisan dakle sa Europskom komisijom. Moram priznati da sam ovdje čuo i nekakve stvari koje apsolutno mora opovrgnuti a to je da naši studenti a najčešće su to korisnici domova za djecu bez odgovarajuće roditeljske skrbi kada dobiju našu stipendiju da ih naprosto mi zaboravimo. To nije istina. Prvo, oni imaju jasan prioritet u smještaj u dakle studentske domove. Drugo, a želim reći jer očito neki ne prate a to je da smo velikim djelom osigurati jedinice dakle za stanovanje, zasebne jedinice pri našim velikim centrima da upravo toj djeci i putem samostalnog stanovanja pomognemo. Dalje, kada već spominjemo a bila je spominjana kuća sretnih ciglica. Ja se slažem, moje ministarstvo i ja osobno sam financijski potpomogao taj projekt. Je li istina zastupniče Gavran? Tako je. Odlično. Potpomogli smo taj projekt, stojimo iza njega ali ne kao zaseban projekt nego projekt koji će biti inkorporiran u dom za djecu bez odgovarajuće roditeljske skrbi. Znači da dom vodi i rukovodi sa tim prostorom a ne da se stvara nekakva paralelna para jedinica itd. koja uistinu nema smisla. Dakle, izdavačku djelatnost u ovom smislu, u smislu izdavanja prostora i iznajmljivanja ne podržavam kao što nećemo dozvoliti nikakvo kreditiranje nego će se država pobrinuti jer ta djeca dolaze iz naših najvećih obitelji a to su domovi za djecu bez odgovarajuće roditeljske skrbi. Pa kad smo već kod tih domova samo za ilustraciju koju devastaciju sustava smo zatekli. Zamislite da taj niti jedan od tih domova u Hrvatskoj nije imao psihologa, niti jedan. Pa dozvolite ćete, pa to su djeca koja su zlostavljana vrlo često, to su djeca koja nose sa sobom traume i probleme. Nije bilo psihologa. Pa to je jedna katastrofa. Pogledajte još jedan podatak koji ću vam reći. 2004. godine uspostavili smo odmah po dolasku, po dobivaju mandata tiskaru za slijepe, Braillovo pismo. Zamislite da zapravo 2003. uopće nije bilo tiskanja materijala za slijede jer je u "Vinku Beku" ukinuto, nije plaćeno. Pa dozvolite, kako nazvati to nego devastacijom sustava. Da je popunjenost naših centara za socijalnu skrb bila na razini od 40 do 60% a očekivalo se strašno puno, očekivao se terenski rad sa 40 do 60% zaposlenih stručnih djelatnika i upravo zato što je zastupnica Lelić vrlo lijepo rekla i neki još tu 446 novo zaposlenih u Hrvatskoj na ponos hrvatskoj Vladi i na ponos sustavu socijalne skrbi. I ja danas kada idem okolo a idem jako puno uzdignute glave mogu biti jer ljudi prepoznaju boljitak i prosperitet kojim ovaj sustav ide i ono što ova Vlada radi. Možda još jedan podatak koji će vas sigurno zgroziti jer je mene zgrozio kada sam ga vidio a to je da 16 centara za socijalnu skrb nije imalo pravnika, gospođo Lalić, pravnika centar za socijalnu skrb. Centar za socijalnu skrb velikih gradova koji imaju ogroman broj korisnika. To su rezultati politike koji je vaša ta bivša koalicijska Vlada provodila. I to danas moramo reći. Ne treba se to prikrivati jer je to definitivno jedna katastrofa. Ja samo volim reći ne ponovilo se. Ono što bi još htio reći a to je komentar jedan samo. Gospođa Škulić je u svome a u njezinom izlaganju ima dijelova koje apsolutno podržavam kada je rekla i upitala me a govorila je dakle o djeci upravo o ovoj čijim roditeljima želimo pomoći, znači koji imaju veliki stupanj invalidnosti. Kada me pitala hoćete li ministre zamijeniti roditelje djece? Žao mi je da je nema, ali odgovorit ću vama pa joj prenesite. Neću. Zašto? Zato jer roditeljstvo nije zamjenjivo. Roditeljstvo je jedinstvena stvar. Ja kao roditelj to znam. Nema drugog roditelja. I upravo zato idemo sa ovim zakonom da tim roditeljima pomognemo maksimalno koliko možemo. I na kraju ovdje je nekoliko puta istaknuto vrlo jasno da treba sveobuhvatni novi zakon. Ja se apsolutno s time slažem, pozvani smo kao Vlada da to načinimo i evo ja ovog trenutka obećavam da ćemo u samom početku 2008. godine, u samom siječnju dakle izaći sa tim novim zakonom. Hvala.
Povreda poslovnika poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izgleda da se zastupnica malo zabunila, pa ćemo to. … [[Upadica se ne čuje.]] Navod? Dobro. Poštovani zastupnik Davorko Vidović ispravak netočnog navoda.
Ja doista neću ispravljati sve nepristojnosti koje je demonstrirao … [[Govornik je isključen, ne čuje se.]] ali ću upozoriti i to i vama predsjedniče Sabora kažem.
Ispravak netočnog navoda.
Da ispravljam ako još jednom pokuša insinuirati.
To nije ispravak, to je prijetnja jedna.
Ne, nije to prijetnja.
To je prijetnja.
Molim vas, ispravljam insinuaciju.
Vi nešto prijetite ministru.
Gospodine predsjedniče, ispravljam insinuaciju gospodina ministra da osoba koja se preziva Vidović kao i ja a takvih je bar 20 tisuća ljudi u ovoj zemlji da ima bilo kakve veze sa mnom. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Spominjao je nepotizam, oprostite.
A tko je vas spomenuo imenom?
Je, gospodin je spomenuo nepotizam. A ja ću vas tužiti za klevetu gospodine ministre budete li se služili tom insinuacijom.
Ma nemojte, kolega Vidović molim vas.
Ispravljam, dakle to je potpuno netočno, u nikakvom srodništvu i nikakvog nepotizma nije bilo kad je riječ. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne znam da li ima ili nema, to ne znam ali srodništva i nepotizma nema. O tome se radi.
Kolega Vidović ministar, ja sam vrlo pažljivo i pozorno slušao, nijednom riječju u kontekstu nepotizma ili neke afere nije spomenuo vaše ime. Po čemu se vi onda prepoznajete, zašto? Ničim nije.
Ali je spominjao funkciju koju sam ja obnašao gospodin Neven, pa je to valjda razumljivo.
Poštovana zastupnica Ljubica Lalić ispravak netočnog navoda.
Zahvaljujem. Ispravljam netočni navod gospodina ministra kada je rekao da sam uvrijedila stručne djelatnike centara za socijalnu skrb jer sam rekla da je sustav socijalne skrbi sablažnjiv. Gospodine ministre socijalni radnici i ostali stručni radnici rade u sustavu socijalne skrbi. Oni ne čine sustav socijalne skrbi. Sustav socijalne skrbi čine zakoni koje donose ovaj Sabor [[Upadice se ne razumiju.]] A ti stručni radnici [[Upadica: Mir! Mir!]] Ti stručni radnici rade na temelju zakona, pravilnika sablažnjivih koje vi donosite i naputaka koje vi upućujete. A sustav je sablažnjiv onaj koji dopušta da od socijalnih pomoći može živjeti onaj tko je radno sposoban a onaj tko radi, radno sposoban je i radi a njegova su primanja s osnova rada manja od onih čija, od onoga čija su primanja od socijalne pomoći veća pa je sablažnjivo to da taj radno sposobni kaže da mu se ne isplati raditi jer mu je ovako bolje. To je sablažnjivo u sustavu i takav sustav sablažnjava ljude [[Upadica: Prihvaćamo ispriku.]] Ja vam se nisam ni ispričala niti imam potrebu se vama ispričati.
Poštovana zastupnica Milanka Opačić, ispravak netočnog navoda.
Ispravljam netočan navod ministra koji je rekao: "Mi smo osigurali jedinice za stanovanje za djecu koja izlaze iz domova za nezbrinutu djecu." Opet se kitite tuđim perjem i netočno je to što ste rekli. Kamo sreće da ste osigurali i jednu stambenu. U Zagrebu tri stambene jedinice osigurao je Grad Zagreb, jedan, jednu stambenu jedinicu je darovao Predsjednik Mesić. U Splitu stambenu jedinicu, za nju su skupljali novce građani i određene udruge. U Slavonskom Brodu stambenu jedinicu izgradili su [[Upadice se ne razumiju.]] Pa prekinite malo, dobro je, dobro je! U Slavonskom Brodu stambenu jedinicu izgradili su građani, izgradili su sponzori, izgradili su privatne osobe. A ne vi, vaše Ministarstvo, nažalost niti država.
I poštovani zastupnik Mato Gavran. Ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepo. Pa evo na istom tragu o kojem je govorila kolegica Milanka ispravljam netočan navod gospodina ministra da je Ministarstvo izgradilo i da izgrađuje dislocirane stambene jedinice. To je prvi navod. Drugi navod vezan za Slavonski Brod, za kuću sretnih ciglica kako su je nazvali. Ne postoji dvojni sustav upravljanja. Mi smo izgradili taj objekt, dali vam na upravljanje. Prenijet je u vlasništvo, a od vas očekujemo kao najodgovornije osobe da taj objekt kao i sve druge stavite u punu funkciju. Za sada je dvoje djece, a ja sam siguran da u Hrvatskoj ima niz djece koji bi rado podijelila zadovoljstvo takvog života.
Povreda Poslovnika poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Poštovani gospodine predsjedniče, povrijeđen je, ja sam najprije digla pločicu. Ja sada zaista ne mogu biti sigurna je li netočni navod ili Poslovnik. Pošto vi meni odričete mogućnost da podnesem ovdje ispravak netočnog navoda smatrajući da sam ja podigla povredu Poslovnika što ja uvažavam jer vi ipak sa te uzvišene stolice bolje vidite onda mi dozvolite da iznesem ovaj institut i da ga obrazložim sadržajno povrede Poslovnika. Jer mora biti ili jedno ili drugo, Ne možete mi odreći i jedno i drugo. Jer je nedvojbeno ova pločica bila u zraku. Ja zaista nisam sigurna da li s ove ili one strane.
E sad ovako, dobro. Sada ovako. Podigli ste, ja sam to vidio [[Upadica: Što ste vidjeli? A što ste vidjeli?]] Kao što je vidio to, ovo što piše [[Upadica: Što?]] na crnom povreda Poslovnika [[Upadica: Onda mi dozvolite to.]] Povredu Poslovnika ste podigli [[Upadica: Dobro. Dobro.]] To ste podigli, podigli ste tu stranu [[Upadica: Dobro. Dobro. Dobro. Ja sam kanila]] I sada, u čem je sad povreda Poslovnika? [[Upadica: Ja sam kanila istaknuti netočni navod, ali ima ovdje elemenata u ponašanju]] Pa kanili ste, pa put od namjere [[Upadica: Gospodina ministra i s jedne i s druge strane pa mi dozvolite]] Put od namjere do zamisli je jako vrludav.
Dobro. Dobro. Opredijelite se. Ja sam spremna.
Što ću se ja opredijeliti? [[Upadice se ne razumiju.]] Sad da se ja opredjeljujem za nešto. Zato što vi ste sa, vrtili sa pločicom lijevo desno je li? Da se sad ja opredjeljujem nešto.
Bilo je skroz, oprostite gospodine predsjedniče ovo nije se vrtilo ni lijevo ni desno [[Upadica: Nema. Ajde povreda Poslovnika, povreda Poslovnika da vidim sada u čemu se ona sastoji?]] Pa sastoji se u tome gospodine predsjedniče glede povrede našeg Poslovnika. Vi ne možete izreći stegovnu mjeru gospodinu ministru nego samo zastupniku ali se te, smatram da su povrijeđene odredbe održavanja reda na sjednici jer gospodin ministar je uvrijedio sa svojim nastupom jer u nedostatku sadržaja ovdje je nastupio sa argumentom visokih decibela navlastito prema našoj kolegici Škulić za koju je rekao da joj mi to prenesemo. Pa joj je rekao ovako. Dakle povrijedio i Ustav. Omalovažio osobu na osnovi njezinog obiteljskog statusa kada je rekao: "Za razliku ja sam roditelj."
Nažalost radi višestruke u ovom javljanju, višestruke povrede Poslovnika koji ste učinili ja vam izričem opomenu gospođo Antičević. Opomenu radi višestruke povrede Poslovnika. Radi izigravanja Poslovnika. Zbog toga što se upuštate u nešta … … [[Upadica se ne razumije.]] Gospođe i gospodo zastupnici, uključimo se da utvrdimo kvorum. Rezultat? 88 zastupnica i zastupnika. Imamo kvorum. Drugi se, će se u međuvremenu uključiti. Idemo na glasovanje. Prvo, Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi, prvo čitanje. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi. Sve primjedbe i prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se. Glasovati. Rezultat? 103 glasa za. 2 suzdržana. Donesen predloženi zaključak.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovane dame i gospodo. Evo dozvolite samo nekoliko uvodnih riječi o Nacrtu prijedloga zakona o udomiteljstvu. Naime kao i u svim drugim suvremenim zemljama tako i u Hrvatskoj jedan od naših prioriteta uistinu je prevencija institucionalizacije i deinstitucionalizacija. Međutim ono što je bitno da ne želimo više zapravo ostati kao nekakvo slovo i kao izgovorene riječi nego uistinu velika nam je želja zapravo u tom segmentu i konkretno napraviti neke stvari. Kada govorimo o udomiteljstvu, a želim to s ponosom danas reći Hrvatska ima prekrasnih 105 godina tradicije udomiteljstva. 105 godina možemo se stvarno podičiti. Ja sam pokušao tražiti da li neka druga zemlja ima tako dugačku tradiciju verificiranog udomiteljstva. Nisam našao. Možda će netko drugi naći. I naravno moram priznati iskreno da sam jako ponosan na to. Međutim kada gledamo zapravo današnju situaciju vidjet ćemo da ovog trenutka u domovima imamo zapravo 3 do 4 puta više korisnika nego što je u udomiteljskim obiteljima. I prva stvar koju se zapitamo, znači 105 godina tradicije jedan loš odnos između institucija i izvan institucija upitamo se zapravo što je to što zapravo čime bi trebali potaknuti udomiteljstvo? Možda je to i bolje potkrijepiti sa nekim brojkama da recimo broj korisnika smještenih u udomiteljskim obiteljima ako pogledamo od '95. godine pa do danas vidimo da se on zapravo postupno povećava. Pa primjerice od 2003. godine kada je bio 5 tisuća i 550, 2006. svega 5 tisuća 877 korisnika. Mislim da u ovom segmentu možemo zajednički napraviti veliki iskorak i mislim da je to jedan segment na kojem uistinu treba intenzivno poraditi. Ono što međutim do sada nismo imali, nismo imali zasebnu regulativu, zasebni zakon. Nedavno smo bili nazočni na jednom skupu ne samo ministara nego i eksperata Europske unije. Jedna od izuzetno značajnih tema bila je upravo udomiteljstvo. Mi se apsolutno priklanjamo i želimo dakle ući u ajmo reći taj pravac koji je Europa sebi zacrtala a to je da udomiteljstvo mora postati jedan od glavnih oslonaca sustava socijalne skrbi. Međutim ono što je zapravo značajno kazati, a to je da se postavlja pitanje da li udomiteljstvo riješiti kao profesiju ili ne. Dvije ili tri zemlje imaju riješeno udomiteljstvo kao profesiju. Mnoge zemlje nemaju to riješeno kao profesiju. I razmišljanja su jako oprečna. U nekim segmentima to apsolutno ima svojih prednosti, međutim postoje i određene nedostaci. Međutim zaključak sa te konferencije bio je jedan, a to je zajednički koji apsolutno mislim da je prihvatljiv i nama a to je da udomiteljstvo kao takvo zavrjeđuje biti prepoznato i nagrađeno. Dakle točno je, to je humanitarni čin, to je nešto što uistinu mora pobuditi i pobuđuje našu pažnju, ali i nešto što mi kao Vlada, a vi dakle kao predstavnici Hrvatskog sabora moramo i nagraditi. Upravo taj poticaj, naravno jedan od poticaja, a ima ih čitav niz je praktično i financijska naknada. Upravo stoga kao jedna od osnovnih lajt motiva da tako kažem ovoga zakona bilo je urediti sustav udomiteljstva, razdvojiti zasebno udomiteljstvo za djecu, udomiteljstvo za odrasle osobe i ono što je najbitnije, a to je uvesti naknadu za udomitelja. Ovoga trenutka nismo riješili status profesionalizma. Ja moram priznati ne bih htio da trčimo. Pričekajmo, pogledajmo malo kako će se zapravo stvari iskristalizirati u drugim zemljama koje su sličnim ovakvim rješenjima krenule ipak nešto prije nas. Pogledajmo da li će zapravo većina zemalja ući u profesionalizam. Ja ću reći svoje osobno, intimno razmišljanje da vjerojatno to je pravi put, uz dobru kontrolu, uz dobar, kvalitetan sustav nadzora, da definitivno put udomiteljstva u perspektivi mora biti profesionalizam. Tek sa takvim profesionalizmom sa pobuđivanjem dakle sustava udomiteljstva stvorit će se i preduvjeti da tako kažem za ono što mnogi danas zagovaraju, premda često puta ne znaju što zagovaraju, a to je agencija. Točno je, mi nismo nikada i reći ću, ja osobno nisam nikada otklonio agenciju kao mogućnost. Dapače, ali agencija u onom trenutku kada nam uistinu udomiteljstvo počinje bivati snažno, jako i prepoznatljivo. Za početak mislim da ove mjere i ovaj zakon će biti veliki poticaj udomiteljstvu i da zapravo sa takvom agencijom trebamo sačekati. U međuvremenu naravno naš cilj je promicati udomiteljstvo. I tu nismo dovoljno radili. Nismo poradili na onom možda najbitnijem segmentu, a to je da nam se centri za socijalnu skrb izravno vežu za udomiteljske obitelji. Jer onaj tko već obavlja kvalitetno i dobro, a mi ga prepoznajemo danas, udomiteljstvo njega trebamo dakle uzeti kao nekakvog mentora, kao onu osobu koju će uistinu na pravi najadekvatniji način promicati udomiteljstvo. Naravno zajedno sa strukom koja je objedinjena u centrima za socijalnu skrb. Dakle s jedne strane civilno društvo. S druge strane struka i da su zapravo na istom tragu, a to znači promocija i jačanje udomiteljstva. I to je također jedan od lajt motiva ovoga zakona. A to znači gdje želimo uspostaviti posebne timove za udomiteljstvo unutar centara. I ovaj dio koji je vezan za centra za socijalnu skrb uistinu profesionalizirati u cijelosti, dakle da su to osobe koje su posvećena udomiteljstvu. Naravno ono što smo htjeli zapravo jasno definirati to su kriteriji za udomitelje. Ovdje želim jasno kazati da definiranjem kriterija u ovome zakonu, a ne želeći počiniti nepravde postojeće stanje prihvaćamo kao zatečeno. Dakle svi oni koji su sada udomitelji nastavljaju svoj udomiteljski status, nastavljaju i dalje biti udomitelji sa brojem korisnika koji imaju, sa iznosima koje imaju, što se tiče opskrbnine. Jedino što će im se nadodati praktično, nadodati naknada kao udomiteljima. Za sve one koji će tek ući u sustav udomiteljstva vrijedit će nova pravila. Ja naravno ovdje želim odmah jasno reći, a proveli smo brojne i javne rasprave, i tu želim kazati da pojedinci nisu bili zadovoljni sa nekim rješenjima. Međutim kada gledamo zapravo globalno najveći broj udruga, a imam njihova i pisana mišljenja, dale su nam jasnu podršku, posebice kada govorimo o udimiteljstvu djece. Mi smo kod udomiteljstva djeca jasno rekli, a vođeni opet europskim iskustvima da maksimalni broj korisnika o kojem dakle jedna obitelj može brinuti je troje. Time da barem jedna osoba mora imati najmanje srednju stručnu spremu. Naravno mnogi su me pitali a zašto to. Pa u trenutku kada predlažemo obveznu srednju školu i danas je tu bilo rečeno, ne znam tko je točno rekao kada zapravo želimo imati što je moguće obrazovaniji puk onda naravno želimo i ovdje staviti praktično težište, a to znači omogućiti da barem jedan iz udomiteljske obitelji ima najmanje srednju stručnu spremu. Što se tiče udomiteljstva za, udomiteljstva za odrasle tu zapravo naravno odrednice ostaju iste. Dakle ne treba imati, može biti dakle i niže od srednje stručne spreme. I ovdje smo isto tako stavili dakle najveći broj troje korisnika. Ali želim jasno kazati da smo otvoreni za raspravu. Već smo imali čitav i osobno nekih kontakata sa udomiteljima odraslih i moram priznati da ukoliko zapravo evo rasprava ovdje u Saboru uputi da smo spremni praktično taj broj sa troje povećati na četvero. Ono što je bitno i uvijek pitaju, a što u budućnosti kada će netko imati petero, više. Tu predmnijevamo, a mislim da je i o tome danas tu bilo govora osnivanju obiteljskih domova. Zašto? zašto što mislimo da u smislu boljeg rada sa našim korisnicima, a to nam je osnovni cilj. Nemojmo zaboraviti to su naša djeca, to su dakle naše odrasle osobe za koje se želimo maksimalno brinuti. Ako je veći broj korisnika da omogućimo da u taj sustav ulaze i pravi profesionalci. Dakle, da jednim dijelom onda taj sustav i profesionaliziramo i upravo u tom kontekstu da stvorimo određene predispozicije za kvalitetni i smještaj i život dakle tih osoba predlažemo obiteljski centar koji je u konačnici postojao dakle i do sada i za koji apsolutno moja velika podrška. Ono što bi htio zapravo reći još možda nekoliko riječi uopće o deinstitucionalizaciji, ne samo dakle općenito djece, odnosno odraslih, nego u ovom smislu bih htio dakle nešto reći i o psihički bolesnim osobama. Vidite zadnjih mjeseci se razvila jedna pa možda i godinu dana, jedna velika polemika oko sustava deinstitucionalizacije jednog oblika koji se zapravo naziva inkluzija. Tu su se pojavile brojne ideje da se pojedini naši domovi za psihički bolesne osobe naprosto ukinu, a da se korisnici koji tamo već borave 20, 30 godina naprosto smjeste u stanove diljem naših gradova, naših sela. Ja ću vam reći da sam razgovarao, pa neću pretjerati ako kažem stotinjak majki i očeva korisnika domova za psihički bolesne osobe koji jednoglasno su protiv takvog modela. I znate, evo ja ću vam to reći i osobno kao liječnik postoji jedan izraz koji mi zovemo hospitalizam. Kada je neka osoba jako dugo u nekoj instituciji, u nekom domu, ona se maksimalno prilagodi tom domu i izvlačenjem iz tog miljea, dakle naprosto stavljanjem, pokušajem inkorporiranja u normalno društvo mi zapravo činimo loše i upravo stoga, a želeći naravno potaknuti tu inkluziju, mi hoćemo inkluziju, ali smo rekli napravit ćemo naš model, model koji će biti prilagođen našoj tradiciji, našem ne znam kulturološkom nasljeđu, ali i ekonomskim potencijalima. Dakle, koji će naprosto moći profunkcionirati. I rekli smo da ćemo tu inkluziju, taj sustav inkluzije razvijati u dvije faze. Prvu fazu gdje ćemo u okviru naših domova napraviti samostalne jedinice, dakle pomalo osamostaljivati te ljude da bi onda u drugoj fazi ih ako je to moguće inkorporirali praktično u sredine u kojima zapravo svi mi živimo. To mislim da je ovoga trenutka za Hrvatsku puno prihvatljiviji model, ja ću reći da, a spominjali smo i tu jako puno i Hrvatska udruga socijalnih radnika koja je danas uistinu postala respektabilna i koju danas treba pitati i treba uvažavati, nadam se da će to sa izglašavanjem ovog prethodnog zakona biti i ubuduće komora, da ćemo zapravo uistinu dobiti jedan kvalitetan materijal i razrađen dakle naš model inkluzije. Ono što bih svakako htio reći da ovo udomiteljstvo ne treba gledati izolirano. Ako pogledamo prijašnji zakon o kojem smo raspravljali vidjet ćemo jasno da zapravo tu postoji čitav niz stvari koje se isprepleću. Jedna od njih je patronaža. O patronaži sam govorio i tu je spominjana nekoliko puta. Jedan sustav koji smo ponavljamo 2005. godine kontinuirano pilotiramo i koji smo se uvjerili da odlično funkcionira. Naravno preduvjet mu je dostatan broj stručnih radnika, rehabilitatora i na tome treba raditi i dalje. Ovih 446 zaposlenih od 2004. godine do danas, a volimo to reći je zapravo samo početak. Taj se sustav zapošljavanja mora nastaviti, ali ne samo zapošljavanja nego i nagrađivanja za njihov rad. Ne smijemo više dozvoliti da se plaće uistinu tih vrijednih ljudi smanjuju, plaće se moraju povećavati jer se obveze povećavaju, ti ljudi dobro rade, lijepo rade i zato ih treba nagraditi i ja se nadam da ćemo i novim Zakonom o plaćama državnim službenika zapravo uistinu napraviti iskorak da se ti ljudi i nagrade. Evo na kraju iskreno se nadam da ćemo i ovaj Zakon dakle jednoglasno prihvatiti jer definitivno predstavlja veliki, veliki korak naprijed za sustav socijalne skrbi. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravci netočnih navoda. Poštovana zastupnica Ljubica Lalić.
Ispravljam netočni navod gospodina ministra koji kaže da su obavljene po ovom Zakonu brojne javne rasprave i da je dobio podršku udruga. Gospodine ministre mi smo navikli od vas da dobivamo takva obrazloženja da bi se naknadno utvrdilo da nitko zapravo nije ni znao, pa i primjerice Savez udomitelja Republike Hrvatske koji je okuplja najveći broj udomitelja tvrdi da je iz novina saznao da se donosi zakon. Iz novina ga je saznao, a onda već kad je ušlo u saborsku proceduru onda su telefaksom dobili da do sutra stave svoje primjedbe na zakon. Dakle, uvodimo točnosti i znamo da postoji zahtjev tih istih udruga. Ne da su nam dali suglasnost na zakon, nego su postavili zahtjev da se zakon povuče iz procedure jer je neprovediv. Ne znam s kime ste to obavili javne rasprave, ali sasvim sigurno niste obavili javnu raspravu sa onima na koje se taj zakon odnosi i taj zakon zapravo uređuje njihove odnose. Za njih je najbitniji, međutim to ste zaobišli.
I poštovana zastupnica Marija Lugarić, ispravak netočnog navoda.
… [[Govornica naknadno uključen.]] netočan je navod ministra Ljubičića da ova Vlada uvodi obvezno srednjoškolsko obrazovanje. Upravo je odustala u uvođenje obveznog srednjoškolskog obrazovanja. Na dnevnom redu nam je upravo Prijedlog nacionalnog programa mjera za uvođenje obveznog srednjoškolskog obrazovanja čiji je cilj nije uvođenje obveznog srednjoškolskog obrazovanja, nego podizanje obrazovanosti razine stanovništva, omogućiti uspješnu socijalnu uključenost i kvalitetu zapošljivosti povećati gospodarsku konkurentnost, a niti u jednoj od dvije ili tri stranice mjera se ne spominje uvođenje obveznog srednjoškolskog obrazovanja, odnosno ono se spominje jedino u naslovu ovog dokumenta negdje u sadržaju. Prema tome, netočan je navod da uvodite obvezno srednjoškolsko obrazovanje.
Odbori. Zakonodavstvo, rad, socijalnu politiku i zdravstvo. Predstavnica, poštovana zastupnica Karmela Caparin. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo na 74. sjednici Odbora održanoj 23. svibnja 2007. godine raspravio je Prijedlog Zakona o udomiteljstvu koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 9. svibnja 2007. godine. Odbor je zakon raspravio kao matično radno tijelo sukladno članku 75. Poslovnika Hrvatskog sabora. U raspravi nakon uvodnog obrazloženja predstavnika predlagatelja podržan je ovaj Prijedlog zakona posebno stoga što se po prvi puta uređuju pitanje udomiteljstva posebnim zakonom. Udomiteljstvo ima dugu tradiciju, a od 2004. godine se intenzivnije primjenjuje i predstavlja prevenciju institucionalnog oblika socijalne skrbi. Uz podizanje brige oko stručnosti udomitelja, smanjivanje broja korisnika u jednoj udomiteljskoj obitelji, korisnim je ocjenjeno i uvođenje jedinstvene evidencije i registra udomiteljskih obitelji i smještaja korisnika. Upozoreno je na potrebu kategorizacije domova socijalne skrbi i usluga koje pružaju, čime bi se omogućila kontrola izdataka u socijalnoj skrbi i postigao racionalni sustav uštede sredstava. Ovo je posebno važno obzirom na znatna sredstva koja se izdvajaju iz BDP-a za sve oblike socijalnih naknada, istaknuto je u raspravi. Također je skrenuta pozornost na činjenicu da nije razvidno na koji način se određuje i primjenjuje učešće korisnika u troškovima smještaja a niti način na koji je udomljen dužan izvijestiti o utrošku sredstava udomiteljske naknade. Nakon kraće rasprave, članovi odbora su jednoglasno odlučili predložiti Hrvatskom saboru na usvajanje sljedeći zaključak. 1. Prihvaća se Prijedlog zakona o udomiteljstvu u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske i 2. Sve primjedbe, prijedloge i mišljenja istaknuta prilikom prvog čitanja biti će dostavljena predlagatelju da ih uzme u obzir kod izrade konačnog prijedloga zakona. Hvala.
Hvala. Odbor za obitelj, mladež i šport? Odbor za ravnopravnost spolova? Otvaram raspravu. Klub zastupnika IDS-a poštovani zastupnik Valter Drandić. Nema ga. Gubi pravo na riječ po ovoj točci dnevnog reda. Klub zastupnika HNS-a poštovani zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite!
Hvala gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Važno je i dobro je da se ovakav zakon donese. Udomiteljstvo je dosad bilo definirano sa par članaka, čini mi se 4, 5, 6 članaka, koliko li u Zakonu o socijalnoj skrbi, a radi se zapravo ovdje o jednoj od najvažnijih i najhumanijih poslova koje čovjek može obavljati. S jedne strane odgoj djece, s druge strane briga o onima kojima je ta briga potrebna. Dosada bez obzira što pričali i kakve brojke navodili i naša lijepa stoljetna tradicija i jedna i druga grupacija osoba koje koriste usluge udomiteljstva da se tako birokratski izrazim premda to nije to, koje žive u nečijoj obitelji. To je pravi izraz. Dosada je jedva 1/3 ili manje od 1/3 takvih osoba kojima je to potrebno bilo smješteno u udomiteljskim obiteljima. Ostali su bili smješteni u domovima. Mislim da je savršeno nepotrebno obrazlagati zašto je loše da djeca koja nemaju roditeljsku skrb, koja su bila maltretirana, koja su bila podvrgnuta svakakvim užasima, da se odgajaju u atmosferi doma za nezbrinutu djecu, u atmosferi u kojoj ne mogu dobiti barem ne do kraja upravo ono što im je najviše potrebno tj. toplinu obiteljskog doma, ljubav i konkretno individualno razumijevanje od individualnog konkretnog roditelja. To je ono što djeci treba. To djeca teško mogu dobiti u instituciji. Konačno to zakon i prihvaća i zato se nastoji deinstitucionalizirati ta vrsta skrbi. Radi se o tome da se gdje god je to moguće i kad god je to moguće omogući prirodno okruženje i djeci koja nemaju roditeljske skrbi i odraslim starijim osobama koje nemaju skrbi i osobama sa posebnim potrebama kojima isto tako nitko nema nikog iz familije da im tu skrb pruži. Ali prirodno okruženje nije jedina prednost toga. Prema podacima koje smo dobili u obrazloženju zakona za dijete u domu za nezbrinutu djecu izdvaja se između čini mi se 7 i 11 tisuća prosječno nekih 8 i nešto tisuća kuna. Budimo realni. Pa radi se i o novcima naravno. Udomitelji za isto takvo dijete dobivaju tisuću 400 čini mi se 60 kuna, što je naravno sramotna razlika. Poduplati ta sredstva, poduplati ta sredstva još uvijek bi bilo puno, puno jeftinije nego djecu smještati u institucije. Trostruko jeftinije. O samom zakonu nešto. Cilj zakona je regulirati kaotično stanje i pomoći. Kaotično stanje u smislu da zapravo ne zna se točno, nije točno propisano na koji način sustavu udomiteljstva može funkcionirati. Cilj zakona bi isto tako trebao biti ne učiniti ništa da se našteti korisnicima. Ne učiniti ništa da netko sutra tko potrebuje takvu skrb bude nesretan. Znam recimo primjer obitelji, bračnog para starijeg, danas imaju sedamdesetak godina, koji su pred jedno 16 godina usvojili malu, pardon udomili malu bebu jer ju nisu mogli usvojiti, bili su prestari. Udomili su tu malu bebu, danas je to djevojka u srednjoj školi. Prepisali imetak na nju i stvarno ju tretiraju kao svoje dijete. Prema odredbama ovog zakona oni danas ne bi mogli biti udomitelji. Naravno, njihovo stanje se zamrzava, oni su po ondašnjim propisima udomili takvo dijete. Ali novi udomitelj danas star pedeset i jednu godinu, ne bi mogao udomiti malo dijete. Ljudi božji, pa danas ima ljudi, muškaraca koji imaju malu djecu sa pedeset i jednom godinom, a ima i žena. Čemu to ograničenje služi nisam sasvim siguran? U najmanju ruku mislim da bi bilo dobro takvu vrstu ograničenja prepustiti ovom timu koji se u zakonu predlaže, osnivati tim za udomiteljstvo. Da tim odluči, procijeni da li je situacija takva da takav par koji je stariji od pedeset godina može udomiti dijete ili ne? Sve u svemu čini mi se da je zakon pisan iz perspektive države. Dakle iz perspektive obaveze države da se pobrine o nekim svojim građanima jel', koji se pobrinuti sami o sebi ne mogu. Radilo se to o djeci, o osobama koje potrebuju posebnu skrb ili o starijim osobama. Čini mi se da nije u pisanju zakona, u koncepciji zakona da se nije razmišljalo o tome da su potrebe tih skupina zapravo sasvim različite i ono što udomitelji rade sa tim skupinama je sasvim različito. Dijete bez roditeljske skrbi udomljeno u obitelji zadaća udomitelja je da od njega napravi samostalnu osobu koja će jednog dana kad stekne obrazovanje i sve skupa moći izići u svijet i normalno funkcionirati. Zadaća udomitelja starijih osoba i osoba sa posebnim potrebama nije ta, zadaća je da im se pruži skrb i ta će im se skrb pružati neograničeno odnosno do smrti. Pa tako bi čini mi se i zakon trebao u dva sasvim odvojena dijela tretirati tu materiju. Slično ograničenje sa dobi je i ograničenje sa školskom spremom. Dosadašnji udomitelji u redu moći će funkcionirati kako funkcioniraju ali novi neće moći prihvatiti dijete u udomiteljsku skrb ako nemaju srednju školu. Ljudi, pa nedavno smo ovdje razgovarali o Zakonu o obrazovanju odraslih i ustanovili da u Hrvatskoj ima milijun i 400 tisuća odraslih ljudi starijih od 18 godina koji imaju osnovnu školu ili manje od osnovne škole. Pa jesmo li im zabranili da imaju djecu? A trebali smo valjda, prema ovome smo trebali. Dakle, ako oni odgajaju svoju djecu koji je rezon da ne mogu u tu obitelj u kojoj odgajaju svoju djecu i najčešće vrlo dobro djecu koja će sutra biti fakultetski obrazovani građani, akademici i ne znam tko sve. Dakle, ako tu djecu dobro odgajaju a zašto ne bi mogli i ovu djecu odgajati dobro. Mislim da je to ograničenje diskriminatorsko, nepotrebno diskriminatorsko. Čini mi se da postoje veći rezonu da stručnu spremu trebaju imati udomitelji koji se brinu o odraslim osobama, o invalidnim osobama, osobama s posebnim potrebama, o starijim osobama. Oni točno moraju znati šta raditi. Ovi znaju. Ovi znaju odgajati djecu. Ako su ih znali napraviti i roditi znat će ih i odgajati. Znaju svoju odgajati, znat će i ovu drugu djecu odgajati. Tako da je čini mi se tu logika pomalo pobrkana. Opskrbnine za djecu u udomiteljskoj skrbi nisu se mijenjale koliko mi reče jedna moja susjeda koja ima troje djece na toj skrbi zadnjih četiri ili pet godina. Djeca sa posebnim potrebama koja su udomljena u većim centrima gdje postoje mogućnosti njihovog obrazovanja dolaze iz manjih mjesta gdje toga nema preko ljeta nisu kod udomitelja i naravno ti udomitelji ne dobivaju ništa. Dočeka ih jesen, priprema za školu, oni djecu moraju pripremiti za školu na isti način kao da su i njihova od kuće i mislim da je to savršeno neprihvatljivo, da je to jedna ušteda koja nema niti ekonomskog a niti moralnog opravdanja. Isto tako i činjenica da svi imamo djecu tko veću tko manju, činjenica da sa tisuću četiristo i čini mi se šezdeset kuna mjesečno. Vrlo teško možete djetetu, pogotovo djetetu koje je došlo iz razorene familije, došlo sa potrebom povećane pažnje, vrlo teško možete tom djetetu pružiti ono što mu je nužno potrebno, a da ne govorim o nečemu više. Zakon čini mi se ne govori ništa tko bi zapravo trebao brinuti o razvoju udomiteljstva, tko je taj i što će napraviti taj koji to je, tko će ovu situaciju preokrenuti da je jedna četvrtina djece, govorim prvenstveno o djeci, u domovima, u obiteljima a tri četvrtine u domovima. Ovdje bi se trebalo u zakonu institucionalizirati, a ne znam hoćete li ju nazvati agencija, hoćete ju nazvati stručni tim, možete ju nazvati kako hoćete, netko tko će predlagati konkretne mjere što sada napraviti. Ovo nisu konkretne mjere. Ako smanjujete broj djece po obitelji sa pet na tri a želimo povećati broj te djece koja ostaju u obiteljima, ne idu u domove znači da treba povećati broj obitelji. A kako povećati broj tih obitelji, ovdje ne piše. Ne piše nijedna stimulativna mjera, ne piše nijedan način, ne piše nijedna institucija, ništa ne piše kako sada to napraviti. Naknada koja se predlaže ovim zakonom je uvredljiva. Uvredljivo je tih čini mi se da se radi o 700 kuna, tako nešto, mjesečno. To nije plaća. To nije plaća ni za što, ni za kakav posao. To nije ni nagrada. Ja ne znam u koju kategoriju primanja bi to sortirao. Ali ljudi koji rade taj posao bez obzira o kojoj se skupini udomljenika radi ne mogu se na takav način platiti. Možda je bolje zaboraviti tu ideju nego ovakvu uvredljivu uopće lansirati u javnost. Sve u svemu zakon treba donijeti, nije dilema. Ali u ovakvom obliku ima previše felera, previše nejasnoća. Bilo bi možda dobro da predlagatelj vrati to još jednom sebi kao što predlažu udruge i pokuša stvari bolje osmisliti. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Karmela Caparin.
Hvala lijepa. Ja bih ispravila navod kolege koji smatra da nije potrebno imati stručnu spremu, srednju stručnu spremu za udomitelje koji udomljuju djecu već samo za udomitelje koji udomljuju odrasle osobe. Naime, kolega tu se radi ipak o djeci koja su doživjela određene traume bilo da se radi o psihičkim traumama, bilo da se radi o djeci sa posebnim potrebama. Ja znam da fakultet i obrazovanje ne garantira ljubav prema djeci ali u ovakvim slučajevima kod ove djece zaista treba imati određenu podlogu u smislu nekakvog znanja barem srednje stručne spreme jer zahtijeva poseban pristup takvoj djeci nego onoj djeci koju odgajate od početka kao svoju djecu. Hvala.
I poštovana zastupnica Mirjana Brnadić slijedeći ispravak.
Hvala lijepo. Kolega je kazao da vrlo teško djetetu se može pružiti adekvatna skrb sa malom naknadom za udomiteljstvo. Pa ja taj navod moram ispraviti iz razloga što je osnovni moto udomiteljstva humanost a nikako naknada za udomiteljstvo jer se to onda pretvara u biznis a upravo o tome se u cijelom svijetu raspravlja da li profesionalizirati udomiteljstvo. I svakako je stajalište većine u svijetu, svih u svijetu da to ne smije postati biznis. To mora biti na humanoj osnovi i samo takvi ljudi mogu kvalitetno skrbiti o djeci. Hvala.
Hvala. Pitanje sada da li više nastaviti ili ne? Ja mislim da sada prekinemo. Sutra u 9 i 30 nastavak. Na redu je Klub SDP-a, poštovana zastupnica Milanka Opačić pa iza nje poštovani zastupnik Stjepan Kozina. Pa iza njega poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Pa HDZ poštovana zastupnica Karmela Caparin. To su 4 kluba koja su još preostala sutra u 9 i 30 sa ovim redoslijedom. Dakle nastavak sutra u 9 i 30.
Dame i gospodo zastupnici nastavljamo sjednicu sa točkom dnevnog reda koja je već počela, a to je Prijedlog Zakona o udomiteljstvu. U ime kluba SDP-a gospođa zastupnica Milanka Opačić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodo iz ministarstva, kolegice i kolege zastupnici. Ja ću odmah u ime kluba SDP-a tražiti da se ustvari ovaj zakon povuče i da se sa ovim zakonom ne ide u drugo čitanje zbog toga što je ovaj zakon najštetniji zakon koji smo do sada dobili iz Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi. Ovo malo udomitelja što imamo sa ovim zakonom ćemo definitivno ukinuti. Jučer je gospodin ministar rekao da je dobio potporu udruga za ovaj zakon, a ja ću ovdje reći da po onome što sam ja komunicirala, a i mnoge moji kolege i sa onim što smo dobili od udruga ustvari se udruge udomitelja ne slažu sa ovim zakonom, smatraju da je ovaj zakon za njih štetan. Dakle koliko god je nama ovakav jedan zakon trebao ovako kako je napisan nije prihvatljiv i nije dobrodošao. Ovim zakonom definitivno se zaustavlja deinstitucionalizacija i uopće nema govora o tome da mi na ovaj način podupiremo deinstitucionalizaciju. Činjenica je da u proteklih nekoliko godina sasvim sigurno zbog neaktivnosti centara za socijalnu skrb imamo sve veći broj pad djece u udomiteljskim obiteljima, a o tome govore i podaci koje smo dobili u ovom zakonu. Pa npr. imate broj djece i mladeži smješteni u udomiteljskim obiteljima 289 djece manje u odnosu na 2003. godinu. Kada sam ja negdje u siječnju progovorila o toj problematici nakon toga je odmah iz ministarstva nakon dva dana napravljena jedna press konferencija u kojoj se to demantiralo i pitanje je kada se je govorila istina, da li se je govorila istina tada na toj presici ili se govori istina sada u ovom zakonu kada smo dobili brojke. Jer tada su gospoda iz ministarstva na čelu sa osobom koja vodi UNICEF u Hrvatskoj rekli da je u Hrvatskoj samo 2 600 izdalo 597 dozvola za udomiteljske obitelji, a po ovom ovdje zakonu mi imamo od 2003. do 2006. dakle u 4 godine samo 82 udomiteljske obitelji više. Pa je isto tako rečeno da je samo u 2006. godini udomljeno 294 djece, a mi ovdje imamo gubitak od 289 djece od 2003. godine. Prema tome zanima me kada nismo, odnosno kada niste govorili istinu. Onda kada ste pisali zakonu i onda kada ste išli na presicu da biste demantirali moje informacije o tome da sve manje ide u udomiteljske obitelji, da sve više djece nažalost ostaje u domovima i da centri po tom pitanju zajedno sa ministarstvom ne rade ono što bi trebali raditi. U ovoj zakonu loše je i to ili bolje rečeno da se još možda malo osvrnemo i na nešto što je jutros izašlo u novinama, a to je stav ljudi koji rade u domovima za nezbrinutu djecu, stav dakle struke koja se bavi i brine za tu djecu 24 sata dnevno koji su progovorili o tome kako zbog neaktivnosti jednog dijela centara ustvari sve više djece ostaje u domovima, kažu u splitskom domu za nezbrinutu djecu u zadnje tri godine nije posvojeno niti jedno dijete. Djeca ostaju i po 15 i 16 godina u domovima iako u tih 15 godina nitko od bioloških roditelja nije za njih pitao, nitko se za tu djecu nije brinuo. Dakle zbog čiste neaktivnosti ljudi u centru djeca niti idu u udomiteljske obitelji niti idu na posvojenje. To dakle upozorava struka, upozoravaju oni koji se sa tom djecom 24 sata bave. U ovom zakonu loše je i to što su zajedno u istu kategoriju stavljene udomitelji za djeci i za odrasle. Po našem mišljenju potrebno je razdvojiti te dvije priče. Dakle ipak su djeca specifična u odnosu na odraslu populaciju koja je smještena u udomiteljskim obiteljima. I te dvije kategorije sasvim sigurno u ovom zakonu treba razdvojiti. U našoj praksi postoji nešto što je isto tako izuzetno loše, a i dalje se u ovom zakonu nastoji dakle ostaviti kao nešto što bi trebalo biti dobro, a to su različite licence za udomitelje. Naime ljudi moraju proći određenu edukaciju, dobiju licencu za udomljavanje djece. Međutim postoji licenca koju dobijete za ajmo reći zdravu djecu i postoji licenca koju dobijete ako ćete udomiti djecu sa posebnim potrebama. To je loše i svatko onaj koji imalo se razumije u tu problematiku zna da za djecu sa posebnim potrebama je izuzetno važno da ih se negetozira ni na koji način i da ta djeca ustvari jedini i dobar oporavak mogu imati ukoliko su smještena zajedno sa ostalom djecom. Prema tome ova vrsta getoizacije je po našem mišljenju apsolutno neprihvatljiva. S druge strane imate nešto o čemu sam ja jučer govorila, a to je kad vam institucije sistema stavljaju prepreke i kada uopće ne razmišljaju o tome što nosi svakodnevni život. Pa se tako imate npr. slučaj djece koja 6 ili 7 godina nisu mogla naći udomitelje jer su djeca sa posebnim potrebama, djeca koja npr. moraju ići na određene vježbe u SUVAG. Javi se npr. jedna jedina žena u Zagrebu koja je spremna udomiti takvo dijete. Nažalost žena je dobila licencu, žena je dobila licencu za udomljavanje djece, međutim nije dobila licencu za udomljavanje djece sa posebnim potrebama. I dijete umjesto da krene u školu, umjesto da krene dakle na terapije u SUVAG djetetu je to onemoguće zbog jednog jedinog papira jer žena nema dakle licencu za udomljavanje djece sa posebnim potrebama. I tu se naprosto vidi jedna krutost sustava u kojem se vrlo teško stvari mijenjaju i vrlo se teško izlazi u susret zbog toga što se više poštuje birokracija nego što se gleda pravo djeteta i to da bi ovaj sustav trebao biti ustvari na usluzi i pomoći takvoj djeci, a ne gledati papirologiju, papire i zadovoljavanje određenih administrativnih odredbi. Djeca nisu brojke, djeca nisu papiri, djeca su naprosto posebno djeca koja su u domovima za nezbrinutu djecu bez roditeljske skrbi, djeca kojoj treba puno više pažnje posvetiti nego što im mi posvećujemo. U ovom Zakonu se predviđa zapošljavanje ustvari jednog popriličnog broja novih ljudima u centrima za socijalnu skrb koji bi trebali raditi na postupku posvojenja. Za njihovo upošljavanje koristit će se određeni financijski iznos, njih će se dodatno educirati, a ja ću vam reći da su ljudi u centrima već boluju od PTSP-a od brojnih edukacija. Mislim da je što se njih tiče prvenstveno potrebno pomoći na drugi način. S druge strane uvesti reda kod onih koji ne rade profesionalno svoj posao. S druge strane, kad su u pitanju udomitelji ta edukacija je potrebna udomiteljima, a ne ljudima u centru. Udomitelje treba educirati, jer udomitelji koji uzimaju djecu dobiju djecu koja su traumatizirana samim time što su ostavljena u domu, što nemaju adekvatnu roditeljsku skrb, što su prošla možda svoje obitelji, brojna zlostavljanja, dakle visoko traumatizirana djeca s kojom ti udomitelji moraju raditi. Udomitelji, ako nisu educirani, ako ne znaju kao pristupiti toj djeci, ako ne znaju kako se ponašati u određenim situacijama kada djeca i pokazuju neke svoje traume i neke svoje rane koje imaju, onda su udomitelji u vrlo nezgodnoj situaciji. Prema tome, edukacija koja je potrebna nije potrebna ljudima u centru, nego je potrebna udomiteljima i upravo za udomitelje treba napraviti određene timove koji će njima biti na usluzi gotovo 24 sata dnevno. S druge strane zato nam nije potrebno novo zapošljavanje. To nam je potrebno ako ćemo zapošljavati svoje kadrove. Međutim, za pomoć udomiteljima nam nije potrebno novo zapošljavanje jer postoje ljudi u domovima za nezbrinutu djecu, postoje ljudi u centrima za rehabilitaciju, postoje ljudi u … [[Govornica se ne razumije.]] , dakle postoje ljudi u trenutno institucijama koje se bave tom djecom, koja tu djecu poznaju najbolje, koji su ljudi od struke. Dakle, ti ljudi mogu biti dobar sport udomiteljskim obiteljima i mogu dakle im bitno pomoći i mislim da bi upravo te ljude trebalo koristiti da budu na pomoći udomiteljskim obiteljima. Na kraju krajeva ljudi u svim tim institucijama su rekli da bez dodatnih dakle naknada spremni su pomoći udomiteljskim obiteljima, spremni su čak i raditi to da traže udomiteljske obitelji da ih pripremaju na prvi susret sa djetetom, da ih pripremaju za to kako će dijete u njihovu obitelj, spremni su dakle dati svu svoju stručnu potporu udomiteljima kako bi pronašli ustvari alternativnu sredinu za dijete. Institucija kao što je dom ili bilo koja druga institucija za djecu su ustvari nužno zlo i puno je bolje ako ta djeca mogu otići u udomiteljsku obitelj jer je to puno prirodnije okruženje za njih, nego što je to institucija i upravo zbog toga je važno da što je moguće više djece ide u udomiteljske obitelji. Na žalost sada je situacija da imamo jedan negativni trend, a to je da nam sve više djece ostaje u domovima za nezbrinutu djecu, pa čak u nekim domovima po onome što kažu njihovi ravnatelji imaju i više djece od onoga što bi trebali imati po zakonu. Treba reći da je ovaj Zakon poprilično i nepošten prema udomiteljima. Udomitelji su ljudi koji imaju prije svega puno ljubavi za djecu koju uzimaju pod svoj krov i to mi se čini da je njihova glavna kvalifikacija. Govoriti o tome da su udomitelji nepismeni, da su neobrazovani i da zbog toga ustvari ne bi trebali dobiti licencu i ne bi trebali dobiti pravo da mogu udomljavati djecu je po meni doista nepošteno. Prije svega u ovoj državi i udomitelji dijele jednu sliku obrazovnu koju imamo. S druge strane ne mislim da će netko tko ima dva doktorata imati više ljubavi i strpljenja za tu djecu nego što imaju možda ljudi koji imaju završenu samo osnovnu školu. Dakle, ono što je važno za udomitelje je ipak prvenstveno da imaju dovoljno ljubavi za tu djecu da im daju jedno pozitvno okruženje, a ono što mi moramo napraviti kao društvo to je da ih educiramo i da im pomognemo dakle da dodatno nauče još neke stvari i još neke vještine kako bi se znali nositi sa djecom koja imaju često puta dakle vrlo, vrlo velike traume i s tom djecom, s jednim dijelom djece sasvim sigurno nije lako raditi. Prema tome, zakon koji govori o tome da određena kategorija ljudi nije dobar udomitelj ustvari zatvara prostor da u Hrvatskoj dobijemo veći broj udomitelja i da veći broj djece smjestimo u udomiteljske obitelji. Jednako tako loša je i odredba s kojom se smanjuje broj korisnika, dakle broj osoba koje mogu biti smještene u udomiteljskoj obitelji, dakle sa 5 na 3, zbog toga što je to naprosto mislim opet smanjivanje mogućnosti dakle da što je moguće veći broj djece ode u udomiteljsku obitelj. A ja ću sad ovdje postaviti pitanje npr. to su doduše rijetki slučajevi ali ih ima. Imate npr. u domu obitelj gdje su petero ili znam slučaj evo osmero djece izdvojeni iz obitelji. Dakle, osmero braće i sestara živi u jednom domu. Ja vas sad pitam zbog čega mi ovom odredbom koja je ovako kruta zatvaramo prostor npr. da neka obitelj uzme svih osmero djece ili možda dvije obitelji koje su negdje blizu da podijele dakle tu djecu i da ipak ne doživljavaju dodatnu traumu. Ovako ako ćete ih dijeliti po dvoje ili po troje obitelj to znači da ćete vi tu djecu, dakle tu braću i sestre ponovno razdvojiti na nekoliko obitelji, ponovno poslati na nekoliko strana i ponovno ih dodatno traumatizirati takvim razdvajanjem. Dakle, jedanput im je teško palo razdvajanje iz njihove obitelji, a sad ih dodatno razdvajate međusobno što je vrlo, vrlo velika traumatizacija za djecu i mislim da je to još jedna loša odredba u ovom Zakonu. Na kraju mislim da bi trebalo vidjeti i profesionalizirati ipak na neki način pravo udomitelja, jer mislim da imamo opet djecu prvog i drugoga reda. U domovima za nezbrinutu djecu za djecu se izdvaja oko 5 do 7 tisuća kuna od strane države, a mi sada udomiteljima dajemo tisuću 460 kuna. Djeca imaju džeparac od 2 kune dnevno. Prema tome, ni tu nemamo istu djecu. Nisu nam dakle ista djeca u domovima i ona djeca koja dođu u udomiteljsku obitelj. Mislim da bi trebalo imati iste standarde, djeca su nam jednaka bez obzira na to gdje bila smještena. Prema tome, u ime kluba SDP-a smatram da bi trebalo ipak iznos za udomitelje povećati, ali isto tako i znati kolika su dakle i koja su to financijska prava koje dijete treba imati kako bi imalo jednaku kvalitetu života. Uz to što domovi mogu dobiti i neka sponzorstva, udomiteljske obitelji ne mogu dobiti ništa i žive od ovoga što imaju, a onda je i kvalitetan život te djece vrlo upitan. Evo, zbog svega ovoga još jedanput u ime kluba SDP-a tražim da se ovaj Zakon povuče jer je štetan za udomitelje i prvenstveno za djecu koja trebaju otići u udomiteljsku obitelj.
Hvala lijepa. Imamo tri ispravka. Prvo gospođa zastupnica Karmela Caparin. Izvolite!
Hvala lijepa. Pa, ovdje je zaista bilo niz netočnih navoda. Ja ću početi redom pa koliko uspijem. Da, koliko stignem. Kolegica je rekla da ovaj zakon dovodi do ukidanja udomiteljstva što je potpuno netočno jer ovim zakonom se postaje, po prvi puta nastoje uvesti određeni standardi u udomiteljstvo. Naime, standardi koji bi zaista pomogli toj djeci i udomiteljima da imaju određene uvjete koje danas nemaju i o kojima danas ne govorimo. Sve manje djece ide u udomiteljstvo kolegica kaže, što nije točno, a što se moglo vidjeti iz ovoga zakona, da unatoč tome kakvu situaciju imamo bez zakona dosada, dva do četiri posto udomiteljstva je više što je ipak blagi porast nego što kolegica kaže. Drugo. Navodi da je neaktivnost centara za socijalnu skrb i zbog te neaktivnosti nema udomiteljstva. Nije stvar u neaktivnosti. Kolegica bi se trebala ispričati djelatnicima u centrima za socijalnu skrb, gdje ih ima preko deset tisuća koji zaista rade marljivo i vrijedno…
Hvala.
Gotovo? … [[Upadica se ne čuje.]]
Hvala lijepa. Ispravak gospođa zastupnica Zdenka Babić Petričević. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo! Kolegica je rekla, ovaj zakon je nepošten. Nije točno da je ovaj zakon nepošten kolegice Opačić. Ovaj zakon propisuje sva prava i obveze udomitelja, a to se vidi iz predloženoga da će dobivati mjesečnu naknadu pored ostaloga dvije tisuće kuna i uplaćivat će im se mirovinsko i zdravstveno. A, gospođo kolegice! Počesto govorimo o nečemu što se ozakonit ne može. A to je ljubav, majčinstvo i odgovornost. Prema tome, sjedite i razmislite što ćete govoriti u Hrvatskom saboru o nečemu što nemate na to na taj način pravo govoriti.
Hvala lijepa. ... [[Upadica se ne čuje.]]
Šta se ti moliš?
Mislim da komentiranje…
Molim i ja tebe.
Komentiranje u tom pravcu koje su aluzije gospođe Zdenke Babić Petričević nije u redu.
Ja imam pravo to reći i ne mogu podnijeti kao majka i žena da se tako govori o ljubavi i odgovornosti u Hrvatskom saboru.
Ne treba. Nećemo polemizirati ali sa takvim aluzijama i kvalifikacijama, mislim da nije red da se u Saboru tako raspravlja. To bi rekao svakomu pa i vama kolegice. Idemo dalje. Još jedan ispravak. Gospodin Krunoslav Markovinović. Izvolite!
Hvala gospodine dopredsjedniče. Pa evo, u nizu vjerojatno namjerno spominjanih netočnosti je i ta da ovaj zakon spominje ili da ima nešto protiv nepismenih ljudi i da forsira recimo obitelj sa dva doktorata, što nije točno. Ovaj zakon traži minimum da jedan od odgajatelja ima završenu srednju školu, a znamo šta je srednja škola. U srednju školu se priznaju dvogodišnje, trogodišnje škole. I taj minimum je sigurno potreban jer djecu ipak netko mora voditi, pratiti. Konačno djeca očekuju pomoć, sva djeca koja idu u školu, a tu pomoć im ipak može pružiti netko tko ima bar minimum škole. Hvala.
U ime kluba HSU-a gospodin zastupnik Stjepan Kozina. Izvolite!
Gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, gospodo iz udomiteljstva i obitelji, dame i gospodo zastupnici! Jučer smo raspravljali o Zakonu o socijalnoj skrbi iz kojeg zakona izlazi van udomiteljstvo. I jučer je ministar govorio, po novom Zakonu o udomiteljstvu i predlaže niz tih promjena koje se ovdje trebaju dogoditi. Prema tomu, Prijedlogom zakona o udomiteljstvu definirano je kao oblik skrbi izvan vlastite obitelji djetetu ili odrasloj osobi kojoj se osigurava stanovanje, prehrana i druga briga te potrebe. Navedeno osigurava udomiteljska obitelj. Prijedlogom zakona se uređuju uvjeti koja mora ispuniti udomiteljska obitelj i osoba koja želi obavljati navedenu djelatnost. U zakon je upotrijebljen izraz udomiteljska obitelj i ima sljedeće značenje. Udomiteljstvo je oblik skrbi izvan vlastite obitelji kojim se djetetu ili odrasloj osobi osigurava zamjenska obitelj, skrb u udomiteljskoj obitelji i korisniku osigurava stanovanje, prehranu, čuvanje, odgoj, brigu o zdravlju i obrazovanju te druge potrebe. Smještaj u udomiteljskoj obitelji u službama socijalne skrbi prepoznat kao prirodniji i jeftiniji oblik skrbi te njegova primjena je u stalnom porastu. Udomiteljska obitelj prema prijedlogu zakona je ona obitelj koja je prema centru za socijalnu skrb pozitivno ocjenjena te joj je izdana dozvola za obavljanje udomiteljstva. Samim zakonom se uređuju uvjeti koje mora ispunjavati osoba koja želi obavljati udomiteljstvo. Kod toga je utvrđen postupak stjecanja dozvole za obavljanje udomiteljstva. Udomiteljstvo je naknada kao i druga pitanja povezana su udomiteljstvo. U zakonu je upotrijebljen izraz udomiteljstvo, udomitelj, udomiteljska obitelj su oblik skrbi izvan vlastite obitelji kojim se korisniku osigurava zamjenska obiteljska skrb. Udomiteljska obitelj i obitelj udomitelja i srodnika s kojima on živi u zajedničkom kućanstvu. Udomitelj je samac ili predstavnik udomiteljske obitelji koja se bavi udomiteljstvom, a s kojima centar za socijalnu skrb sklapa ugovor o međusobnim pravima i obvezama. Udomitelj mora biti psihički i tjelesno zdrav i imati sposobnosti za zaštitu, čuvanje, njegu, odgoj i zadovoljavanje drugih potreba smještenog korisnika. Udomitelj mora biti hrvatski državljanin s prebivalištem u Republici Hrvatskoj. Prema posebnom odobrenju ministarstva nadležnog za poslove socijalne skrbi može biti i stranac s boravištem u Republici Hrvatskoj, ako je to od osobite koristi za smještenu osobu ili korisnika. Posebno je važno da udomitelj zadovoljava stambene i socijalne uvjete koji propisuje ministar nadležan za poslove socijalne skrbi. Također je važno da udomiteljska obitelj mora ostvariti vlastita sredstva za uzdržavanje udomiteljske obitelji veće od 20% od iznosa visine pomoći za uzdržavanje korisnika. Udomiteljska obitelj ne može biti obitelj u kojoj je udomitelju ili drugom članu oduzeto pravo na roditeljsku skrb ili su poremećeni obiteljski odnosi, u kojoj je udomitelj ili drugi član obitelji ovisan o alkoholu, drogi ili drugim opojnim sredstvima, sklon skitnji ili neprilagođenom ponašanju. Udomiteljska obitelj ne može biti obitelj u kojoj bi zbog mentalnog oštećenja ili bolesti prema procjeni centra za socijalnu skrb bilo ugroženo zdravlje ili drugi interesi smještene osobe. Isto tako, ne može biti udomiteljska obitelj ako je član obitelji pravomoćno osuđen na kazneno djelo protiv života i tijela, protiv morala, protiv braka, obitelji i mladeži. Udomitelj u trenutku podnošenja zahtjeva ne može biti mlađi od 21 godine i stariji od 55 godina. Razlika između udomitelja i udomljenog djeteta ne smije biti veća od 50 godina i udomitelj mora imati najmanje završenu srednju školu. Udomiteljska obitelj može skrbiti samo o jednoj vrsti korisnika i to maksimalno može biti smješteno troje djece, izuzev ako se radi o braći i sestrama također može udomitelj smjestiti troje odraslih osoba. Izuzeci su posebno regulirani predloženim zakonom. Osoba koja hoće biti udomitelj podnosi zahtjev centru za socijalnu skrb prema mjestu prebivališta. Centar za socijalnu skrb provodi utvrđivanje uvjeta prema ovom zakonu i donosi ocjenu o podobnosti za određenu vrstu korisnika, izdaje dozvolu za obavljanje udomiteljstva i upisuje u evidenciju izdanih dozvola. Centar provodi osposobljavanje i edukaciju. Sadržaj i trajanje osposobljavanja i edukacije propisuje ministar nadležan za poslove socijalne skrbi. Dozvola se izdaje na vrijeme od dvije godine i udomitelj je dužan da tri mjeseca prije isteka dozvole podnese zahtjev za obavljanje dozvole. Dužnosti udomitelja su prije svega vlastita priprema i priprema obitelji za dolazak udomljene osobe, napraviti plan smještaja korisnika i pomoći tijekom prilagodbe na novu okolinu, udomljenu osobu pravilno njegovati, pružiti joj primjeren smještaj, prehranu, odjeću i obuću, osigurati joj odgovarajuću zdravstvenu skrb. Udomitelj je dužan držati se uputa centra za socijalnu skrb koji je donio rješenje o udomiteljstvu, posebno kada se radi o djeci. Djetetu je potrebno osigurati primjerene igračke, osnovne sportske rekvizite te školske i osobne potrepštine, brinuti se za pravilan odnos prema učenju i radu te stjecanje radnih navika kao i oblikovanje vlastitog identiteta. Posebne dužnosti udomitelja za odrasle osobe su unapređenje zdravlja i poticanje i usvajanje određenih vještina s obzirom na preostale sposobnosti. Promicanje i usvajanje pozitivnog zdravstvenog higijenskog ponašanja pri zadovoljavanju svakodnevnih potreba, razvijanju osobne sigurnosti, brige o sebi u svakodnevnim situacijama, poticati sklonost prema rekreaciji i kulturno-zabavnim aktivnostima kao i uključivanje u život lokalne zajednice prema potrebama i mogućnosti korisnika. Obavezna je suradnja s nadležnim centrom za socijalnu skrb. Centar za socijalnu skrb dužan je usvojiti tim za udomiteljstvo. Dužan je upoznati udomiteljsku obitelj s karakteristikama i osobinama odrasle osobe koja će biti smještena, njezinim dosadašnjim životom, zdravstvenim stanjem, problemima koji postoje ili se mogu očekivati i ciljevima koji se žele postići sa smještenom osobom. Centar je dužan postupiti tako da se u svim slučajevima i na najbolji način ostvari svrha udomiteljstva. Nakon donošenja odluke da korisniku prestaje smještaj obaveza centra je pripremiti udomiteljsku obitelj radi odlaska korisnika. Udomiteljski ugovor je pisani ugovor koji nakon pravomoćnosti rješenja i smještene osobe u udomiteljstvu obitelj sklapaju nadležni centar i udomitelj za pojedinog korisnika. Ugovorom se utvrđuju prava i obveze. Što se tiče dalje ja sam u ovom materijalu koji smo dobili Zakonu o udomiteljstvu na točki 12., strani 12. točka 2.2. Osobna naknada udomitelju. Ja ovo baš nisam razumio do kraja. Kaže: "Sukladno važećim propisima udomitelj ima pravo na mjesečnu naknadu.". Da li su ovi iznosi od 360% osnovice, 400% osnovice, 440 ili hiljadu 250 sredstva koja se daju udomitelju ili je to opskrbnina? … [[Upadica se ne čuje.]] E molim, onda to ispravite za drugi puta. Pripremite ovo sve skupa. Isto tako, nema to veze sa članom 27. gdje govori visina osobne naknade udomitelju koji skrbi o djeci i mlađim punoljetnim osobama iznosi 100% osnovice, znači to je 400 kuna, za dvoje smještene djece 180 ili je to 720 kuna, i za troje djece 240 osnovice to je 960 kuna koliko ja razumijem i mogu shvatiti ovo. Međutim, moj je prijedlog i naš je prijedlog u klubu da vi stupite u vezu sa ovom udrugom udomitelja, ja mislim da oni imaju udruženje ili udrugu, ili ne znam šta imaju, da stupite i da pokušate dogovoriti na neki način te cijene jer ovo su zbilja male cijene za osobne naknade. A i opskrbnina, ako je ovo opskrbnina onda isto tako je dosta malo, jer ako uzmemo cijenu koji su u domovima za starije i nemoćne, ja imam tu sreću mi smo se i našli u Varaždinu u domu gdje je isto velika potreba za taj dom. Tamo čeka preko 500 ljudi da se udomi. Znači, isto tako udomiteljske obitelji mogu uzeti te ljude jer je vjerojatno jeftinije, ali ja mislim da se mora naći neka sredina između toga da budete i vi zadovoljni i udomiteljske obitelji da budu zadovoljne. Pa mi prihvaćamo ovo za prvo čitanje i molimo da to riješite za drugi puta kako biste našli zajednički jezik da budu zadovoljni i jedni i drugi. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime kluba HSS-a gospođa zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Prema podacima kojima raspolažemo u Republici Hrvatskoj 0,52% stanovnika ostvaruje pravo na skrb izvan vlastite obitelji. Kako i gdje osigurati skrb tim građanima? Cilj je socijalne politike deinstitucionalizacija što nameće potrebu popularizacije udomiteljske skrbi. S tom svrhom i radi ostvarenja toga cilja očekivali smo Zakon o udomiteljstvu jer je on uistinu i potreban. Ovaj prijedlog zakona koji je pred nama ne vodi k tome cilju, dakle suprotno našim očekivanjima ovaj prijedlog zakona ne vodi cilju popularizacije udomiteljstva u Hrvatskoj. Tako to uvijek i bude kada se zakoni pišu daleko od očiju bez sudjelovanja onih na koje se taj zakon najviše odnosi. Neshvatljivo je da je prijedlog napravljen bez traženja a posebno uvažavanja mišljenja udomiteljskih udruga. I do sada su se iz ovog ministarstva pojavljivali zakonski prijedlozi bez znanja sindikata, udruga i ostalih neposredno zainteresiranih. Uvjeravani smo da je rasprava unutar udruga provedena i da su svi zainteresirani dali podršku zakonskim projektima. To nam se dogodilo jučer, ovdje i s ove govornice. Gospodin ministar nas je uvjeravao da su i po ovom Prijedlogu zakona provedene javne rasprave, da su dobili potporu tim rješenjima na što smo odmah ukazali i dokazali dopisima i dokumentacijom Saveza udomitelja da to zapravo nije točno pa i kao i prije i sada se utvrdilo da nikad nitko nije informirao, posebice nije informirao niti prihvatio mišljenje tih udruga. Na temelju tih iskustava vjerujemo udomiteljskim udrugama kada kažu da su iz tiska saznale da je u saborskoj proceduri Zakon o udomiteljstvu. Iz njihovih redova dolazili su i dolaze prijedlozi da se zakon povuče iz procedure. Slijedom toga bilo bi najmudrije obaviti opću raspravu, a nakon toga u redovnoj proceduri donijeti dobar zakon temeljem kojeg bi se zaista popularizirala udomiteljska skrb. Mi u Klubu zastupnika Hrvatske seljačke stranke smatramo da nam je potreban Zakon o udomiteljstvu, ali takav zakon koji bi bio potpuno jasan i potpuno primjenjiv. Kojeg ne bi mogli tumačiti na samo njima razumljiv način centri za socijalne skrb, zakon koji bi i udomiteljima davali određenu pravnu sigurnost iz koje bi crpili hrabrost za razvoj udomiteljstva. Prvo to je Zakon o socijalnoj skrbi ograničavao broj korisnika i to 10 po jednom udomitelju. Temeljem tog propisa udomitelji su investirali radi udovoljavanja traženim i propisanim uvjetima. Uložili su sredstva dograđujući i izgrađujući što za sobom povlači i povećanje dakako režijskih troškova. Prilagodili su se tada važećem zakonu, a nakon toga se broj korisnika kod jednog udomitelja ograničava na 5. Udomitelji korisnike premještaju najčešće u domove što nije cilj nove socijalne politike i to nam se i u obrazloženju ovog Prijedloga zakona kaže. Cilj socijalne politike je smještanje u obitelji udomiteljstva, deinstitucionalizacija. Protivno tome deklarativno zacrtanom cilju mi imamo zakon koji se temelji, koji ustrojava sasvim jednu drugu politiku. Ovaj zakon broj korisnika ograničava na tri. Dakle ponovo slijedi raseljavanje i traumatiziranje korisnika socijalne skrbi. Udomitelju ostaju povećani troškovi i promašena investicija. I same brojke govore da populiziranje udomiteljstva nije baš uspješno. I to je podatak iz ovih materijala koje je predlagatelj nama dao. Od 2003. do 2006. godine broj udomiteljskih obitelji povećao se samo za 82 obitelji. Dakle za 3 godine samo 82 obitelji što podatak govori da se ne ide onom željenom cilju deinstitucionalizacije. Ograničenjem broja korisnika vjerojatno će se povećati broj korisnika smještenih u domove socijalne skrbi, a danas ih je tamo smješteno 13 tisuća 804 dok je svega 5 tisuća 877 korisnika smješteno u udomiteljske obitelji. Nejasno nam je zbog čega ovakvim mjerama Vlada zapravo potiče socijalnu skrb u domovima socijalne skrbi koja je i prema riječima samog predlagatelja za državu skuplja, a za korisnika neprirodnija. Ako nam je želja korisnicima socijalne skrbi omogućiti življenje u obiteljskom okruženju tada se mora iznaći model koji će za udomitelje biti poticajan. Dakako da ovime ne želimo reći da zastupamo beskrupuloznu komercijalizaciju socijalne skrbi. Najžešće se protivimo svim zlouporabama do kojih može doći. Zbog toga udomiteljstvo i njegova kvaliteta mora biti pod strogim nadzorom ministarstva nadležnog za socijalnu skrb. Kako god je nedopustiv nedostojanstven odnos udomitelja prema korisniku tako je i nedopustivo proizvoljno šikaniranje udomitelja od strane zaposlenika centra za socijalnu skrb. I ovo nije uvreda nikome. Ovo su riječi iz udruga udomitelja. I u tom je problem što ovaj zakon nije, u pripremi zakona nije se razgovaralo sa udomiteljima, nije se htjelo slušati njihovu problematiku kako bismo riješili zakonom odnose na zadovoljavajući način i jedne i druge i treće strane. Ako su temeljem zakona doneseni kvalitetni podzakonski akti, ako su udomitelji udovoljili propisanim zahtjevima i na temelju toga dobili dozvolu za rad tada naprosto nije moguće da se po birokratskom nahođenju zahtijevaju uvjeti koji nigdje nisu propisani, a to se u praksi događa. Da su udomitelji dobili dozvolu za rad, a tada im dolazi službenik iz centra za socijalni rad i traži preinačenje uvjeta. To naprosto nije moguće. Kako se radi o vrlo osjetljivoj kategoriji građana potrebna je potpuna odgovornost udomitelja, ali je potreban odgovoran i profesionalan odnos stručnih radnika centra socijalne skrbi. A kako neodgovoran odnos centra prema udomitelju može biti pokazuje činjenica da centar prilikom udomljavanja udomitelju ne dostavi kompletnu dokumentaciju sa liječničkom potvrdom o zdravstvenom stanju korisnika. Tako se primjerice u jednu obiteljsku, u udomiteljsku obitelj smješta korisnik tuberkulozni bolesnik. O tome udomitelj nije bio obaviješten i tek kada je naknadno temeljem liječničkog pregleda saznao tko mu je korisnik utvrđeno je da je centar raspolagao liječničkom dokumentacijom ali ju udomitelju nije dostavio niti ga je na rizik upozorio. Da li znamo što to znači? To znači opasnost svih članova obitelji i preostalih korisnika udomiteljstva koji su tu smješteni. Pa s obzirom da postoje i ovakvi propusti nužno je zakonom potpuno precizno urediti koje su obveze udomitelja, koje su obveze korisnika, a koje centra za socijalnu skrb. Predlagatelj sasvim opravdano i osnovano navodi da je skrb u udomiteljskim obiteljima jeftiniji u skrbi u domovima. Jeftiniji i to nekoliko puta. Imajući to na umu nejasno je zbog čega predlagatelj sada određujući pravo naknade udomitelju određuje tako simboličan iznos. I netočno je da je to 2000 kuna mjesečno plus upute za zdravstveno osiguranje. To je od 320 kuna do 760 kuna za odrasle i nešto malo više za djecu. Prema tome ako informiramo javnost onda ih, a i zainteresirane onda ih informiramo onako kako to uistinu stoji. Prema izračunu udruga udomitelja naknada za jedan sat rada udomitelja vrijedi 0,40 kuna ili 40 lipa. Za tih 40 lipa udomitelj mora biti odgajatelj, sociolog, psiholog, medicinska sestra, njegovatelj itd. Ovako niskim naknada nepopularizira se udomiteljstvo. Na ovaj način se ne potiče niti osobe mlađe životne dobi da se bi se posvetile udomiteljstvu, a sam je predlagatelj potpuno ispravno uočio potrebu poticanja osoba mlađe životne dobi. Udomitelj ima pravo na mjesečnu naknadu za potrebe smještenog korisnika, tzv. opskrbninu čiju visinu određuje ministar. Potrebno je ukazati da je iznos opskrbnine nedopustivo nizak u odnosu na potrebe korisnika, ali isto tako u odnosu na one koji su smješteni u institucije. Osnovne potrebe korisnika moraju biti zadovoljene, to traži i zakon, a zadovoljavanje kontroliraju centri. Iznos godinama nije mijenjan i danas brojni udomitelji razmišljaju o prestanku rada jer više ne mogu snositi troškove kojima su izloženi. Npr. svi drugi korisnici socijalne skrbi imaju pravo povrata administrativnih naknada obveze primarne i ostale zdravstvene zaštite, ali to pravo udomitelji nemaju. Zbog čega ovim zakonom to pravo ne bismo dali udomiteljima koji rade sa osobama koje češće koristi zdravstvene usluge? Da je ovaj prijedlog zakona rađen u suradnji sa udrugama tada bi predlagatelj bio bolje informiran o potrebama s kojima se udomitelji suočeni. Koje je pravo primjerice onoga udomitelja koji je zaključio ugovor, udomio korisnika, a nakon toga je saznao da nije istino informiran o zdravstvenom stanju korisnika ili nekim njegovim osobitostima? Imajmo na umu ovaj slučaj smještenog korisnika oboljelog od TBC-a. Da li i u tako ozbiljnim slučajevima udomitelj ima pravo raskida ugovora? Mislimo da postoji ozbiljan razlog za raskid ugovora i zakonom bi trebalo biti uređeno da u tom slučaju udomitelj može raskinuti ugovor. Udomitelji su ponekad izloženo agresivnosti ostalih članova obitelji i rodbine korisnika. Na koji način i kako su u tom slučaju udomitelji zaštićeni? Nikako. Zbog čega niti ovaj zakon o tome ne govori niti jedne jedine riječi? Nadalje, slažemo se u ocjeni o potrebi neprestanog educiranja udomitelja. Predlagatelj kaže da će educiranje vršiti timovi za udomiteljstvo pa će zbog toga biti zaposlen 41 radnik u 18 centara za socijalnu skrb, a za njihovo zapošljavanje osigurat će se u proračunu dodatnih 7 milijuna kuna. Slažemo se da plaća stručnih radnika mora biti solidna. Ali isto tako niti naknada udomitelja ne smije biti ponižavajuća. A ova naknada je ponižavajuća. Ja se slažem i mi u HSS-u se slažemo u tome da je temelj ljubav, da je temelj želja za humanošću da se pomogne. Ali na ovaj način određujući taj simbolični iznos od 700 i toliko kuna zapravo se zatvaraju vrata i može se reći gospodo pa vi ste za to plaćeni. Ma nisu plaćeni nego su poniženi. Ili ih platimo ili ih platimo ili nemojmo te ljude ponižavati. Dakle rezimirajući, podržavamo osnivanje timova za udomiteljstvo, pozdravljamo i konačno uvođenje registra udomitelja, pozdravljamo i uvođenje strogih kontrola udmoiteljske djelatnosti. Ali nam je potpuno neprihvatljivo ograničavanje broja korisnika po jednom udomitelju na svega 3. Neprihvatljiva nam je preniska naknada udomitelja kao i niska opskrbnina. Neprihvatljivo nam je nepotpuno uređenje prava i obveza udomitelja, korisnika i centra za socijalnu skrb. Stoga ostajemo kod svoga prijedloga da sada obavimo opću raspravu, a da nakon toga nadležno ministarstvo pristupi izradi Zakona o udomiteljstvu u suradnju sa udrugama udomitelja. Jer napominjem ovaj zakon ne vodi cilju deinstitucionalizacije nego upravo vodi suprotnom cilju a to je institucionalizacija. Napomenula bih da nije problem samo kod korisnika udomiteljstva. Govorila sam o drugoj kategoriji potrebitih socijalne skrbi jučer a to su ovisnici koji također zbog naknada sve češće se smještaju u institucije što nije cilj socijalne politike. Hvala lijepa.
Hvala. U 10 i 10 je prošlo vrijeme za prijavu od 10 minuta. Imamo jedan ispravak, gospođa zastupnica Karmela Caparin. Izvolite.
Čujte, ponavljanje neistine dovodi u opasnost da ta neistina postane istina. A neistina je da je ovaj zakon donesen bez rasprave udruga ili zainteresiranih. Naime u toj raspravi održan, rasprave su održane u Zagrebu, Rijeci, Osijeku, Trogiru, Zadru, Varaždinu, Daruvaru, Rovinju. Na skupovima su sudjelovali stručni radnici ustanova socijalne skrbi, domovi socijalne skrbi i centri za socijalnu skrb. A isto tako obavljeni su rasprave i razgovori sa udrugama udomitelja koji su načelno podržali donošenje Zakona o udomiteljstvu kao prvog zakona kojim se na kvalitetniji način uređuje ovakav tradicionalni način zbrinjavanja djece. A što se tiče ove naknade gospođo zastupnice što niste dali naknadu kada ste bili, vi niste davali naknadu, ova Vlada daje naknadu.
Imamo jedan, povredu poslovnika, gospođa Ljubica Lalić. Izvolite.
Pozivam se na povredu poslovnika temeljem članka 209. i 214. jer zastupnica moj točni navod ispravlja svoj netočnim navodom, a to je o provedenoj raspravi. … [[Upadica se ne čuje.]] /Govornica se isključila./ … Ako je rasprava provedena kao što kolega zastupnica tvrdi onda bismo morali danas ovdje Savezu udomitelja Republike Hrvatske reći da ne govori istinu, da ne govore istinu. A čini mi se da gospoda gore na galeriji misle drugačije jer su oni svjedoci toga da upravo oni nisu konzultirani o tome …
Molim vas lijepo, molim vas lijepo. Niste korektno rabili ovaj institut povrede poslovnika, jer je gospođa Karmela Caparin iznosila podatke opovrgavajući vaše mišljenje, vaše iznesene podatke i mišljenja. Prema tome niste imali nikakvog razloga dizati ovu tabelu. Ja ću sad preko ovoga prijeći. Drugi put ćemo reagirati drugačije. U ime kluba HDZ-a gospođa zastupnica Karmela Caparin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovana tajnice ministarstva sa suradnicima, kolege i kolege zastupnici. Klub Hrvatske demokratske zajednice raspravljao je o ovom Prijedlogu Zakona o udomiteljstvu i zaista bih istaknula sve pohvale Vladi koja udomiteljstvo regulira po prvi puta jednim posebnim zakonom imajući na umu da zaista imamo dugu tradiciju od 105 godina i da se po prvi puta nastoji nešto standardizirati kako bi se uveli bolji uvjeti kako za korisnika i za udomitelja. Unatoč toj drugoj tradiciji u pojedinim područjima naše domovine još uvijek je relativno slabo razvijeno udomiteljstvo, pogotovo u južnim krajevima Republike Hrvatske za razliku od Zagreba, Vrbovca i okolice i sjevernih područja. Prema tome, vjerujemo da će i ova rasprava doprinijeti senzibilizaciji za udomiteljstvo. Na žalost udomitelji su danas u dobi od 40 do 60 godina, svega 20% su ispod 40 godina, međutim zaista je riječ o ljudima koji su puni ljubavi, koji su puni topline i razumijevanja u tom dijelu posla. Prema podacima UNICEF-a, Fonda Ujedinjenih naroda za djecu u Republici Hrvatskoj ima tisuću i 550 djece koja odrasta u institucijama jer su njihovi biološki roditelji, jer ih njihovi biološki roditelji ne mogu brinuti o njima. Hvalevrijedna je zaista akcija UNICEF-a svako dijete treba obitelj i u 7 županija nakon njihove akcije osnovani su županijski centri podrške kao pilot projekt za promicanje udomiteljstva i povećanja broja udomiteljskih obitelji. Naravno da nam je cilj do 2009. godine broj korisnika povećati, institucije smanjiti za 25%. Mnoga su istraživanja pokazala štetnost boravka u institucijama za najmlađu djecu pa se čak i za tu djecu takav boravak u institucijama izjednačava sa zanemarivanjem. U nekim krajevima prosječan boravak djece u domovima je 4 i pol do 7 godina. Danas su nove smjernice deinstitucionalizacije, tj. povećanja broja izvan institucijskih oblika skrbi kao privremeni oblik skrbi budući dijete ne može živjeti u biološkoj obitelji koju bi trebao imati. Izvan institucionalna skrb u udomiteljskim obiteljima je kvalitetnija nego u ustanovama i zaista ti ljudi o toj djeci brinu 24 sata. To je humano, prirodno i za čestitati. U 2006. godini 5 tisuća 877 osoba je smješteno u udomiteljske obitelji. Svake godine tendencija je zaista u blagom porastu, svega 2 do 4% i vjerujemo da će biti više što govori i dalje o nedovoljnoj senzibiliziranosti javnosti za udomiteljstvo. Udomiteljska obitelj je zamjenska obitelj i ona ima odgojnu i obrazovnu funkciju što je različito od udomiteljskih obitelji za starije čiji udjel se povećava i 78% su nemoćne i psihički bolesne osobe. Broj udomitelja bez odgovarajuće škole je 49,36% što zaista upućuje na potrebu dodatne edukacije i netočno je da ovaj Zakon govori o nepismenosti, pa ću zato pročitati šta kaže. Broj udomitelja koji su bez škole s nepotpunom osnovnom školom i potpunim osnovnoškolskim obrazovanjem čini čak 49,36% od trenutnih udomitelja. Ovakva obrazovna struktura upućuje na potrebu kontinuirane edukacije i svakodnevne podrške udomiteljima koji skrbe o zahtjevima potrebama takove djece. Ja i klub HDZ-a ne misli da visoko školstvo, da fakultet znači da će to dijete imati sretnije djetinjstvo. Ne. Ali smatramo da ti ljudi moraju biti educirani, jer se često puta radi o psihički bolesnim osobama, jer se često puta radi o tjelesno i mentalno oštećenim osobama. Prema tome, zahtjeva se određena edukacija. Ne samo njih, nego i ljudi koji rade u centrima za socijalnu skrb. Zakonom se reguliraju uvjeti koje mora ispuniti osoba koja se želi baviti udomiteljstvom kao i odredbe po kojima udomiteljska obitelj ne može biti obitelj. U udomiteljske obitelji mogu biti smještene najviše troje djece što smatraju članovi kluba Hrvatske demokratske zajednice povećava kvalitetu skrbi za tu djecu. Međutim, obzirom da imamo još jedno čitanje smatramo da bi mogli razmisliti da se poveća broj te djece 4 ili ako se radi o srodničkoj obitelji da može biti naravno i više. Zakonom se reguliraju prava i obveze udomitelja za djecu i za odrasle osobe kao i obveze centara za socijalnu skrb. Naročito je potrebno ustrojiti evidenciju udomiteljskih obitelji, registra udomiteljskih obitelji i registar smještenih korisnika za sve kategorije korisnika. Naime, ako ste hodali po terenu vidjeli ste da je jedan kaos, da registra nema i da imate obitelji koje su imali po dvadesetero djece, da ste imali obitelji gdje se nije ni znalo više i adresa te djece gdje se nalaze, a bila sam i svjedok da su mnoga korištena i za teške fizičke poslove. Vjerujemo da će u budućnosti institucionalni smještaj djece biti sve rjeđi osim kada je to u interesu djeteta, a da će broj udomiteljskih obitelji biti veći. Spremni osigurati zamjensku obiteljsku skrb u udomiteljskoj obitelji. Posebno pozdravljamo osnivanje timova za udomiteljstvo koji utvrđuju ispunjavanje propisanih uvjeta za obavljanje udomiteljstva, izradi ocjene o podobnosti neke obitelji da se bavi udomiteljstvom, davanje dozvole, provođenje edukacije udomitelja, pružanje stručne pomoći, provođenje supervizije udomitelja te stalno praćenje rada udomiteljskih obitelji. Edukacija mora biti obostrana i što se tiče centara za socijalnu skrb i timova i obitelji udomitelja koji usvajaju, odnosno uzimaju dijete. Članovi i članice kluba Hrvatske demokratske zajednice ukazali su na iznalaženje mogućnosti u budućnosti i povećavanja osobnih naknada kao i naknada za uzdržavanje u skladu sa mogućnostima i u skladu sa gospodarstvom Republike Hrvatske. I na kraju izražavamo zaista zadovoljstvo reguliranjem skrbi izvan vlastite obitelji posebnim zakonom uz pomoć centara za socijalnu skrb te civilnih udruga. Svaka pohvala što je obavljena javna rasprava ovako kao što sam rekla i što je obavljena rasprava sa udrugama udomitelja koji su zaista to u načelu podržali donošenje ovoga Zakona i pritom su iznijeli potrebu bolje suradnje sa centrima za socijalnu skrb te je u tom smislu dogovoreno održavanje sastanaka između centara za socijalnu skrb koji imaju razvijeno udomiteljstvo i udomitelja. Primjedbe udruga odnosili su se i na broj korisnika, nemogućnost profesionalnog obavljanja udomiteljstva i visinu naknade. Sigurno je ovaj Zakon uvod u nešto što ćemo i dalje raspravljati upravo što su ovi ljudi, ovi udomitelji i govorili. Zato svaka pohvala ovako prijedlogu zakona koje možemo u budućnosti i nadopuniti i donesti druge, ali bez zakona biti je nedopustivo. Hvala.
Hvala. Imamo dva ispravka. Prvo je ispravak gospođa zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite!
Pa ispravljam navod kolegice koja uporno tvrdi da će ovaj zakon dovest i dovodi do deinstitucionalizacije. I sada navodim podatke koji demantiraju takove navode i to su podaci iz ovih materijala. Pa tako, u smještaj u domovima u 2005. godini je bio 13 tisuća 756, a u 2006. godini 13 tisuća 804 što je povećanje za 48 korisnika. A smještaj u udomiteljskim obiteljima u 2005. godini je bio 5 tisuća 872, a u 2006. godini 5 tisuća 877 što je povećanje za svega 5 korisnika. Takovim tempom zaista ne idemo prema deinsitucionalizaciji nego upravo podržavamo ovu institucionalizaciju i na ovaj način i putem naknada ili opskrbnina jer udomiteljima se ne pokrivaju ni troškovi a kamoli naknada za rad.
Ispravak netočnog navoda gospođa zastupnica Vesna Škare Ožbolt. Izvolite!
Ispravljam netočan navod kolegice Caparin koja je rekla da bi smanjivanjem broj štićenika na tri se povećala kvaliteta smještaja. A to nije točno, budući da već sada udomitelji moraju ispunjavati kvalitetan smještaj, moraju ispunjavati sve uvjete za kvalitetan smještaj bilo za pet, tri ili deset. Prema tome, to jednostavno ne stoji ali pozdravljam ovu najavu da bi se broj do drugog čitanja mogao vratiti na pet.
Hvala. Idemo dalje. U ime kluba HSP-a gospodin zastupnik Pero Kovačević. Izvolite!
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici Vlade! Pa, klub HSP-a prije svega drži kad razgovaramo o pitanju udomiteljstva i pitanjima koja su sadržajno u prijedlogu ovoga zakona da onda ne bi trebali politizirati i baviti se politikantskim temama. Naime, ovo je pitanje gdje mi mislimo da se može riješiti koncenzusom između Vlade, predstavnika udruga odnosno Saveza udruga i nas zastupnika, da dođemo do najkvalitetnijih i najoptimalnijih rješenja kako bismo zadovoljili ono što je potrebno zadovoljiti. I odrediti jasna kriterija i mjerila s jedne strane, utvrditi pravila ponašanja a također riješiti sva ova druga pitanja za koje udruge to traže. Naime, istina je sljedeća. Isti ili slični problemi su bili i za bivše koalicijske vlasti kao što su i za sadašnje vlasti. Prema tome, očito se tu nije napravilo ono što sad se želi napraviti, pa onda ako idemo tako nešto raditi ajmo napraviti kako treba, bez kažem politiziranja, politikanstva i iznošenja nekih slučajeva i situacija koje u biti samo bacaju i negativnu sliku, a na to je i da se mi bavimo danas pitanjem udomiteljstva ili predizbornom kampanjom i politiziranjem. Očito je znači da se ne mogu prihvatiti ni prijedlozi i primjedbe onih koji su do 2003., odnosno do konca 2003. bili na vlasti, ali se s pravom mora kazati i što kažu savezi odnosno Udruga udomitelja, da je ova Vlada dugo čekala i da ovo što je ponudila nije ono što su oni očekivali. To je istina. To nije ono što su oni očekivali i s pravom su kad kažu da im se čini da je to rješavanje ovoga problema po načelu lomljenja preko koljena. Ne možemo govoriti o podacima da je obavljena cjelovita javna rasprava, da su saslušane primjedbe i prijedlozi Saveza udruga, kad vidimo da nisu. Kad vidimo da nisu i kad ovdje imamo, svi smo mi klubovi dobili primjedbe i prijedloge saveza koji imaju za cilj što popraviti tekst zakona kako bi dobili zakon koji će biti primjenjiv i provediv. Znači, trebamo s jedne strane biti duboko zabrinuti kad vidimo koliki je broj djece smješten u udomiteljske obitelji odnosno koliki je broj osoba pod skrbi kad uzmemo populaciju do 18 godina i populaciju preko 65 godina. Znači, događaju se neki trendovi u društvu koji očito nisu dobri i koji bacaju, i koji nas moraju nagnati na rješavanje svih ovih problema, ali po načelu pokušaja organiziranja javne rasprave i svega ostalog. Sad po nama u klubu HSP-a ovdje postoje dvije mogućnosti za rješavanje ovog problema. Ukoliko Vlada kao predlagatelj može jamčiti da zajedno sa Savezom udruga može do drugoga čitanja napraviti tekst zakona koji će zadovoljiti znači ono o čemu mi danas pričamo, onda bi mogli glasovati da ovaj zakon prođe prvo čitanje. Ako imamo takvo jamstvo od Vlade. Znači, da sjednite sa predstavnicima udruga odnosno Saveza udruga, sva pitanja koja su ovdje naznačena a tu je puno pitanja, mislim da se mogu vrlo elegantno i jednostavno riješiti tako da bi dobili sustav udomiteljstva u Hrvatskoj koji će biti zadovoljavajući i koji će voditi prije svega brigu o onima o kojima treba skrbiti. Ne o političkim i drugim motivima stranaka nego o onima o kojima treba skrbiti. Ako to možete napraviti, ako to možete javno reći onda smo mi spremni podržati ovaj zakon u prvome čitanju. Ako niste to spremni napraviti, a očito to dosad niste napravili jer ipak u ovome prijeporu između znači Vlade i Saveza udruga, mi više vjerujemo udrugama. Više vjerujemo udrugama jer to je za nas situacija jasna. Da nije tako ne bi ljudi ni pisali nit bi tražili i sastanke sa predstavnicima pojedinih klubova. Prema tome, izvolite jasno kazati, jeste li spremni saslušati konstruktivno, sustavno sve primjedbe i prijedloge a to su stvarno kvalitetni prijedlozi i kvalitetne primjedbe Saveza udruga? Ako jeste onda se dogovorimo napravite tekst zakona zajedno i donesimo ga u listopadu odnosno rujnu ove godine, konačno da to pitanje riješimo. I s obzirom na naknade i sve ono što je vezano i za materijalni status svih onih, jer ipak ti ljudi, te udruge znači ti udomitelji su ti koji pružaju ljubav toj djeci, kad govorimo prije svega o djeci kojima zamjenjuju obitelj zamjensku i koji daju i treba im se zahvaliti stvarno, pun doprinos, sve ono što se na određeni način događa i gdje država je zakazala. Onda ti ljudi uskaču. Pa prema tome, budimo obzirni prema tima ljudima. Oni daleko bolje znaju problematiku, oni su sa djecom, sa osobama o kojima skrbe svakodnevno, od predstavnika Vlade i svih ostalih. Znaju daleko bolje problematiku, ali da ne bi i tu bilo razno raznih makinacija, nema ih puno, ali treba znači odrediti pravila jasna, nadzirati, svi uvjeti moraju postojati, ali moramo, ne možemo mi sad reći ako je netko sa osmogodišnjom školom bio udomitelj i pružao je ljubav toj djeci, svi su zadovoljni, ne može sad odjedanput preko noći reći, e sad, ti moraš imati srednju školu. Može netko imati tri fakulteta ali nema ljubavi, nema ljubavi prema djeci a takvih primjera vidimo svakodnevno nažalost. Nema ljubavi prema djeci, šta to vrijedi? Ne vrijedi ništa. Znači, nemojmo nešto izmišljati toplu vodu kad nije potrebno izmišljane tople vode. Ili ovaj dio povišenje dobne granice i svega ostaloga. Znači, to su sve primjedbe koje su životne, ljudi koji se bave time, koji to znaju pa dajmo i slušajmo, nemojmo predstavljati u Hrvatskom saboru sebe, nemojmo predstavljati, predstavljajmo hrvatske građane, skrbimo se za ovima osobama i za onima koje o njima brinu. Znači, to je jedino rješenje ovoga problema i mislim da ne bi stvarno oko ovoga pitanja trebali više politizirati i baviti se političkim predizbornim nadmetanjem nego ajmo rješavati jedan problem za drugim pa onda će sigurno i hrvatski građani imati veće povjerenje u nas. Toliko. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Karmela Caparin.
Htjela bih ispraviti kolegu Kovačevića koji govori o politizaciji. Hrvatska demokratska zajednica ovim zakonom zaista ne politizira. Do sada nismo imali nikakvog zakona, po prvi puta donosimo zakon. I hoću reći da je ovaj zakon konstruktivan, detaljno razrađuje udomiteljstvo što se i vidi. Dakle, osnivaju se specijalizirani timovi, udomiteljima se osigurava osobna naknada, smanjuje se broj korisnika, regulira se opće posebne obveze udomitelja, reguliraju se obveze centara itd. A što se tiče roditelja bez škole pa neće sada roditelji koji nemaju srednju školu a nemaju djecu u udomiteljstvu ići u školu. Po ovom zakonu ostaju i dalje, i broj djece koju su imali i školu kakvu imaju.
Drugi ispravak poštovani zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Pero Kovačević nas je ovdje nekoliko puta podsjetio zapravo kako smo u predizbornoj godini. To znamo i ja mislim da nema nikakve potrebe non stop, da nas ne treba na to podsjećati. A ispravljam netočan njegov navod kad kaže kako HDZ politizira. Pa upravo je to netočan navod stoga što je ovo zakon u prvom čitanju. Prema tome, ima vremena. Dakle, svi oni koji nisu zadovoljni sa ovim zakonom otvorena je rasprava, neka dođu, neka donesu svoj prijedlog, neka sudjeluju, neka kreiraju. Prema tome, dakle to što vi činite, pa to je doista politiziranje s time što ste unaprijed osudili jedan dobar dokument da ne valja, da ne vrijedi. Druga stvar, kazali ste kako, šta je korist kad netko nema ljubavi. Pa tamo … [[Govornik se ne razumije.]] mjeriti ljubav. Ja to ne razumijem, postoji li mjera za ljubav. To je politiziranje. Hvala lijepo.
Povreda poslovnika, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, ja vas molim da po članku 214. postupate. Kolega je ispravio nešto što ja uopće nisam govorio. Ja nisam rekao da HDZ politizira nego sam rekao da je dosadašnja rasprava takva da svi politiziraju ovo pitanje i da se mi u kluba HSP-a zalažemo da raspravljamo o temelju a ne o političkim stvarima. A oko kampanje kad je počela nisam rekao, počela je u devetom mjesecu prošle godine.
Kako niste rekli da politizirate?
Ali vi niste bili u sabornici. Ušao je kasnije.
Bio sam. Ja vas pažljivo slušam. Pažljivo ja pratim. Klub HSLS-a poštovani zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, štovani predstavnici Vlade, ministarstva, kolegice i kolege. Lijep pozdrav našim gostima na galeriji. Nije sada jednostavno govoriti kad je kolega Kovačević postavio ove vrlo oštre razlike između politike, između ljubavi kao da politika u sebi ne mora uključivati element ljubavi. Ja mislim da prava politika bi itekako morala voditi o toj vrlo važnoj emocije, pogotovo kad govorimo o ovom zakonu. Mi u klubu HSLS-a zapravo uvijek … [[Govornik se ne razumije.]] vidimo u tome da se neko područje uredi, očito da neka područja našega svakodnevnoga življenja, djelovanja nisu do kraja uređena, donesemo neke standarde na koje nas vrijeme upućuje i mislim da upravo i ovaj Prijedlog zakona o udomiteljstvu ga tako treba čitati jer ako je do sada ta institucija kao oblik skrbi izvan vlastite obitelji bila regulirana samo sa sedam članaka Zakona o socijalnoj skrbi i pravilnikom o uvjetima za obavljanje udomiteljstva a to je opet svi se mi ovdje slažemo vrlo važan oblik zbrinjavanja onih naših slabijih subjekata društva. Onda očito da tih samo sedam članaka i taj pravilnik nije dostatno i da je onda nužno da se donese jedan kvalitetan Zakon o udomiteljstvu. Kažem, upravo zbog toga mislimo da upravo ovo prvo čitanje pruža sve te mogućnosti da se postigne jedan određeni kompromis između onoga što predlaže zakonodavac, onoga što ćemo mi ovdje kao predstavnici ovoga predstavničkog tijela Visokoga doma i upravo oni koji su također neposredno zainteresirani možemo pronaći ona rješenja koja bi doista onda na pravi način uredili ovo prevažno područje. Ovdje se već više puta reklo da je prioritetna zadaća donošenja ovoga zakona ova deinstitucionalizacija skrbi te popularizacija udomiteljske skrbi koja svojim korisnicima omogućava kvalitetnije i prirodnije uvjete života koje im zbog velikog broja štićenika ne mogu pružiti institucije centara socijalne skrbi. I to je doista upravo onda ta plemenita ideja da doista pokušamo upravo Fuko je pisao knjigu o nadziranju i kažnjavanju i upravo institucije, i takve institucije u sebi uvijek imaju taj represivni karakter. Kud i kamo je to doista bolje da se upravo ova ta slaba bića, slabi subjekti, da ih se pokuša smjestiti u jedan ambijent koji je kud i kamo topliji i koji nema represivni karakter kao što ga imaju, u najljepšem smislu te riječi kad kažem to je jednostavno institucija u sebi proizvodi taj jedan i nadzor i onda svakako neku sankciju ako se krše neka određena pravila ponašanja. A s druge pak strane, pohvalno je što će se odredbama ovoga zakona pri centrima za socijalnu skrb osnovati stručni timovi za udomiteljstvo čija bi zadaća trebala biti provođenje edukacije udomitelja, pružanje stručne potpore udomiteljima, provođenje njihove supervizije, praćenje njihovog rada, poslovi obiteljske pravne i kaznene pravne i slične zaštite. To je ono što zapravo jednoj instituciji treba da pripada ako se već odlučujemo za jedan ovakav dvojni pristup. I mi mislimo da će se zasnivanjem tih timova omogućiti ne samo kvalitetniji rad udomiteljima i rasterećenje poslova centara za socijalnu skrb već se nadamo da bi to moglo dovesti do određenoga broja i smanjenja nezaposlenih stručnjaka na hrvatskim burzama rada, ono što čitamo i isčitavamo da … [[Govornik se ne razumije.]] prijedlog zakona je predviđeno zapošljavanje oko četrdesetak novih stručnih radnika u osamnaest centara za socijalnu skrb koliko u Hrvatskoj djeluje. I to je neki taj pomak u ovoj toj priči. I nadamo se da će se to i ostvariti. No, unatoč tome što je donošenje ovoga zakona nakon stogodišnje tradicije udomiteljstva u Hrvatskoj pozitivna činjenica mi ipak u klubu upozoravamo na neke njegove nedostatke koje mislim da se može do drugog čitanja i ispraviti. Ako želimo doista da udomiteljstvo ostane jedan od vodećih načina pružanja socijalne skrbi i da se zaista provodi njena deinstitucionalizacija korisnicima treba omogućiti kvalitetniji život onda bi osoba, mama koje se time bave unatoč humanom karakteru njihovoga posla za takav posao trebalo i odgovarajuće platiti. I to je svakako da i, da je i ta činjenica zapravo nužna da bi, da bi onda i ovaj sustav profunkcionirao. Potreba za povećanjem udomiteljskih naknada tj. opskrbnina i osobnih naknada udomitelja proizlazi iz činjenice da su propisani stroži uvjeti za dobivanje licenca, dozvola za udomiteljstvo, a osim toga te naknade ne bi trebale biti stalne, jednake za čitavo vrijeme udomiteljstva već bi, i one bi se trebale prilagođavati troškovima života, minimalnom osobnom dohotku udomitelja, prosječnom plaći u Republici Hrvatskoj koja bi se svake godine na taj način korigirala. Znači … [[Govornik se ne razumije.]] nemate onaj jedan, onaj jedan, onaj jedanput da donesete pa onda je to tako. Nego upravo, nek je upravo … [[Govornik se ne razumije.]] što to želimo da to doista postane jedan ambijent jedne, jedne topline koja doista bježi iz ovoga jednog represivnoga sustava koji nam pruža institucija tipa centra za socijalne skrbi, onda doista taj ambijent na neki način treba i osigurati. I onda da tako kažem ta odgovarajuća naknada itekako je zapravo i bitna. S obzirom na to da je cilj udomiteljstva a i donošenje ovoga zakona omogućavanje boljega života osobama kojima je takav oblik skrbi potreban jasno je da udomitelj treba ispunjavati i određene kriterije da bi se time bavio. No mislimo u našem klubu da postoji određena diskrepancija između pojedinih stavka ovog zakona i ciljeva koji se njime žele postići. Tako člankom 6. se propisuje da udomitelj koji se skrbi o djeci mora imati najmanje završenu srednju školu. To će, kažem nismo sigurni da je to zapravo, da je to najvažnija odredba upravo ono o čemu se ovdje i govori taj i, svakako da bi u središtu naše interesa trebala biti ta ljubav koja postoji i da oni koji tome, koji, danas se već tim poslom bave da ih se doista za to nužno ne … [[Govornik se ne razumije.]] jer nigdje doista ne piše da za, da srednja škola nužno proizvodi, proizvodi i te ljubavne učinke, ali opet je dobro da zapravo za, da ovaj smisao ovi stručni timovi bi trebao biti da se podigne taj i edukativni, obrazovni standard ali da se na tome ne inzistira, ne inzistira. Da se toga držimo kao pijani plota. S obzirom da u Hrvatskoj postoji veliki broj udomitelja koji su do sada bez obzira na nedostatak obrazovanja obavljali ovaj posao i to vrlo uspješno i odgovorno trebao bi ovu odredbu u njihovim slučajevima zanemariti, a daljnje bavljenje udomiteljstvom uvjetovati edukacijom kod stručnih timova. Upravo to je znači ovo stanje što je zatečeno toga, toga na neki način ga potvrditi, a upravo na neki način za ono, oni koji se time misle baviti na neki način ova edukacija kod stručnih timova pri centru za socijalnu skrb treba ih, treba im uvjetovati. Nadalje članak 7. propisuje da se udomiteljska obitelj može skrbiti samo o jednoj vrsti korisnika što je svakako diskriminacija spram djece s posebnim potrebama. I upravo … [[Govornik se ne razumije.]] tih standarda je upravo to što bi nas, što je danas upravo ta, što se prema toj kategoriji mora doista postupati ni na koji način, ni na koji način ne smijemo ih getoizirati i ne smijemo stvarati ove, te razlike i ne vidimo nikakvoga razloga da doista, da doista se udomiteljska obitelj ne skrbi o jednoj i o drugoj djeci. Mislim da to doista nema nikakvog, nikakvoga razloga da to nije dobro i to upravo zaista pokazuje kako ne možemo prevladati one paradigme koje, od kojih smo naslijedili. Kažem danas upravo, upravo sa, prema ovim najslabijim subjektima, ovim subjektima sa posebnim potrebama također moramo itekako ih pažljivo, biti pažljivi i ne samo u izričaju nego onda da taj izričaj, da ga pretvorimo i u konkretno ponašanje. Udomitelji za djecu trebali bi moći primiti u obitelj istovremeno djecu s normalnim i djecu sa posebnim, uvjetno rečeno kažem ova, normalnost više nije ta, nije ta razlikovna obilježje. Ukoliko prema procjeni stručnoga tima imaju za to odgovarajuće sposobnosti a ponajviše motivacije, motivacije da se tim svojim poslom i bave. Nadalje mnogo prigovora je iz udruga došlo i zbog članka 8. kojim se propisuje da se udomiteljskoj obitelji može biti smješteno najviše troje djece. Postojeća odredba omogućava petero. Mi smo jučer isto čuli, kažu u Švedskoj, u Švedskoj da se zapravo taj broj još više smanjuje i da se na neki način smatra ovo ili ono idealno kad bi to bilo samo ne znam jedno, dvoje djece. Doduše naše prilike još uvijek nisu kao i švedske i mislimo da ovo što se, što je po nekom našem osjećaju ne mislimo da ovoga momenta tri ili pet da je nešto jako bitno i tu mislim da bi predlagatelj zakona, zakonodavac trebao voditi računa. Kažem iako je za pravilan odgoj djeteta potrebno mnogo ljubavi i strpljenja ne postoji razlog za takvim drastičnim smanjenjem broja štićenika u obitelji, a ako je neka udomiteljska obitelj za to motivirana i ispunjava odgovarajuće uvjete nema nikakvog razloga da joj to i ne omogućimo. Budući da je i cilj ovoga zakona da proces udomljavanja traje što je moguće kraće. Da osobe kojima je potrebna skrb što brže nađu svoje utočište trebalo bi i zakon regulirati i vremenski period u kojem je centar za socijalnu skrb dužan obavijestiti potencijalnog udomitelja odnosno podnositelja zahtjeva za obavljanje udomiteljstva u ispunjavanju odnosno neispunjavanju uvjeta za obavljanje toga, toga posla. I upravo evo za kraj, upravo da izbjegnemo upravo ovu nepotrebnu nervozu i politizaciju zapravo ipak na kraju djece, da izbjegnemo, ja ne kažem da je to bila intencija. Ali očito upravo nikog ne moramo podsjećati da smo, da jesmo u predizbornoj godini i da se doista, da sve, da je sve politika pa i osobno je politika pa i djeca su politika. Da pokušavamo do drugoga čitanja upravo određene primjedbe za koje ja ipak mislim da su prije svega dobronamjerne, da su u onoj funkciji te, te kategorije ljubavi i emocije i da doista kao društvo na neki način shvatimo da je to, da je to isto jedan segment našega društva bez koje ono ne može dobiti karakteristike jednoga modernoga europskoga plemenitoga ljudskog upravo da takve intencije u društvu i mi ovim zakonom da podupremo. I ja se nadam da će do drugog čitanja i predlagatelj zakona uvažiti kažem određene primjedbe i da ćemo imati jedan zakon koji će upravo ispuniti smisao zakona. Da jedno područje koje za sada nije do kraja regulirano da ga pokušavamo regulirati, regulirati upravo na najbolji mogući način. Zahvaljujem.
Hvala. Državna tajnica Dorica Nikolić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo saborski zastupnice i zastupnici, poštovani članovi udruga. Pa evo ja sam se javila nakon što vidim da su klubovi izrazili svoja stajališta o Zakonu o udomiteljstvu u prvom čitanju. Normalno da tu ima prijepora. To nije riješeno niti na svjetskoj niti ajmo reći na europskoj razini. Dolazeći sa svjetske konferencije u Den Haagu o skrbi djece izvan vlastite obitelji i dolazeći iz Berlina sa ministarske konferencije zemalja Europske unije može se reći koja, jedna je od tema isto tako bila skrb izvan roditeljske, skrb o djeci izvan roditeljske skrbi odnosno institucionalizacija, deinstitucionalizacija. Vidi se da tu ima prijepora i da nema jedan jedinstveni stav. Dakle kada pogledamo kuda je zapravo Hrvatska i gdje se Hrvatska u tom kontekstu smjestila onda možemo reći da doista ima malo zemalja koje imaju 105 godišnju tradiciju udomiteljstva. I svi ovi sporovi koje ovdje mi sada i prijepori koji se ovdje čuju čuju se i u na takvim forumima i zapravo nema jedinstvenog stava da li je praktički udomiteljstvo isključivo humanitarni rad ili je to profesionalizacija. Jedni se u stoboći tvrde ne profesionalizirati, to ne dolazi u obzir. Drugi govore ne može samo ovisiti o humanitarnom radu. Dakle ovdje je Hrvatska između sa svojom 105 godišnjom tradicijom u udomiteljstvu i sa različito razvijenim udomiteljstvom na području Republike Hrvatske gdje se mora priznati da je kontinentalni i sjeverni dijelovi Hrvatske imaju više razvijeno udomiteljstvo nego li je to obalni dio, počevši i od Istre do Dubrovnika. Prema tome želeći da zapravo se udomiteljstvo dobije više od onoga što ste vi sami spominjali u svojem raspravama, 4, više od 7 članaka u Zakonu o socijalnoj skrbi jer mislimo da svaku tradiciju koju Hrvatska ima treba podupirati i treba ići korak naprijed u 21. stoljeće. I zato je zapravo ovaj Zakon o udomiteljstvo prvi puta praktički Hrvatska ima o udomiteljstvu zakon. Zašto Zakon o udomiteljstvu djece i udomiteljstvu odraslih, zašto jedan? Pa zato što je poznato da svaka zemlja koja drži do sebe zapravo poštuje svoju tradiciju. Prema tome mi možemo u jednom zakonu imati i Zakon o udomljavanju djece i Zakon o udomljavanju odraslih jer to već 105 godina imamo u praksi. Prema tome nemojmo ono što imamo dobro u praksi nemojmo to sada kršiti, odnosno izgubiti nego dajmo to, učinimo što boljim. Pa da bismo učinili to što boljim naravno da smo razgovarali sa udrugama udomitelja koji se stvaraju dnevno, dnevno se stvaraju nove udruge, dnevno se stvaraju udruge udruga i prema tome ovdje ja imam potpuni popis dakle od kada i kako i na koji način je Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi razgovaralo sa udrugama udomitelja. Prema tome i to ne od jučer i ne zadnjih mjesec dana nego točno više od godine dana. Dakle 28.3., ožujka, 2006. godine sve udruge su bile upoznate da će se raditi i da će biti prijedlog i da idemo u Zakon o udomiteljstvu. I činjenica da su same udruge zapravo ovdje je zapisnik ovdje je također njihovi potpisi, svi da su izabrali i sami članak koji je imao praktički članak koji je radio u radnoj skupini. Isto tako za vrijeme izrade kada smo izradili prvi draft koji je išao i prema Vladi više sastanaka je bilo sa udrugama. Mi bismo mogli, i netko je dobro rekao ovdje licitirati svaki sa svojom udrugom i ja znam da to niti saborskim zastupnicima ali niti nikome iz ministarstva ne pada na pamet. Ali isto tako bismo mogli ovdje dizati papire onih udruga koje ovaj zakon podupiru. Pa mislim da doista je ajmo zajedno sjesti i ozbiljno razgovarati da nešto što je doista do sada u Hrvatskoj praktički što se tiče humanitarnog rada bilo isključivo humanitarni rad i kada smo tražili i gledali od kud krenuti zapravo od 8, imali smo ovih 7 članaka iz zakona, od kud krenuti praktički što napraviti i kako sazvati i razgovarati sa udrugama. Došli smo do jedne deklaracije koja je bila napisana 2001. I tu smo deklaraciju prvi puta zajedno sa svim udrugama pa i sa gospodom koja gore sjedi zajedno čitali i dogovorili se u Koprivnici pred godinu i nekoliko da li bi to bila polazišna osnova za jedan budući zakon. I svi su rekli kamo li sreće kad bismo to praktički usvojili. Međutim danas kad pogledamo tu deklaraciju iz 2001. i ovaj zakon vidimo da je tu znatno više toga unutra ugrađeno nego li je tražilo se tada deklaracijom. Nitko ovdje koji sjedi niti od predstavnika Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi neće reći da je ovaj zakon idealan, da se on ne može doraditi. Ovo je prvo čitanje i praktički ovo je ono što je danas u Hrvatskoj realno i moguće. Realno i moguće. Potpuno smo svjesni da se ovaj zakon radi u izbornoj godini. Potpuno smo svjesni da tu može biti obećanja za naknadu, za opskrbninu do neba, do plafona, ali moramo isto tako shvatiti da su realne mogućnosti ovog trenutka ovakve kakve jesu. Ukoliko se pokaže da su mogućnosti veće nikakve prepreke u ovom zakonu nema da se bilo opskrbnina, bilo naknada poveća jer i jedne i druge su vezane uz osnovicu iz, praktički od koje se izračunavaju sve naknade u socijalnoj skrbi. Što se tiče rasprave oko licenca. Pa naravno da se licence daju za ono za koji oblik praktički će se udomitelj skrbiti. Ako ćemo napraviti drugačije mi se možemo složiti, ali onda moramo cijeli sustav i svih drugih praktičkih udomljavanja, to znači mi u Hrvatskoj nemamo samo udomiteljstvo za djecu i za roditeljske skrbi. Imamo više oblika, imamo tipova SOS selo, imamo tipova NOVO Foturo, imamo obiteljske domove. Prema tome ako imate više od 5 vi možete, vi imate mogućnost legalno da imate obiteljski dom. To što sada najviše se propagira u Italiji, što oni zovu "Casa familia" oni za takav udomiteljski dom i za takvog udomitelja traže isključivo visoku stručnu spremu. Dakle možemo i o tome razgovarati. Zašto je ovdje navedeno srednja stručna sprema? Pa zato što se Hrvatska priprema za to da srednja stručna sprema bude obvezatna. Prema tome ovdje se radi samo i isključivo o onima koji će biti novi udomitelji, dakle udomitelji koji sada rade niti će se njima uzimati stručna sprema niti će se uzimati broj djece. Prema tome to sve jasno i glasno piše u odredbama. Ništa se za postojeće udomitelje ovim zakonom ne mijenja. Samo za oni izražavaju želju u budućnosti da budu udomitelji. Hvala.
Hvala. Ispravci netočnih navoda. Poštovana zastupnica Vesna Škare Ožbolt. Izvolite
Evo ovako, imam tri kraća ispravka netočnih navoda. Prvi netočan navod je da su sve udruge bile obaviještene. Nisu bile obaviještene, o tome su se javno izjasnile. I ja vas molim idući puta nemojte selektivno pozivati udruge u okviru saveza nego pozovite ih sve koje su do onog vremena do kad radite zakon registrirane, logično. Drugo ste rekli da više ništa u ovom zakonu nije realno i nije moguće. Šteta što jučer niste slušali ministra, vašeg resornog šefa koji je ipak ostavio mogućnost i profesionalizacije i povećanja broja štićenika. Dakle, ostavio je prostor da se do drugog čitanja stvari vide. Prema tome, ne treba tako decidirano tvrditi ništa nije moguće, ništa nije realno, jer jednostavno to, ipak je moguće i realno. Hvala.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, ispravljam netočan navod državne tajnice koja je rekla da je obavljena javna rasprava da su udomitelji i odnosno udruge bile upoznate. Evo citiram onaj dio iz opisa Saveza udomitelja Republike Hrvatske koji kaže Savez udomitelja smatra da je nacrt zakona donesen naprečac bez konzultacije sa udomiteljima, sa osobama koje najviše mogu upozoriti na probleme iz života štićenika i udomitelja. Prilikom prezentacije, znači riječ je o prezentaciji što nije javna rasprava, što miješate pojmove, dostavili smo svoje primjedbe i prijedloge na nacrt, ministarstvo se oglušilo na naše prijedloge i primjedbe. Niti jedan naš prijedlog nije uvršten. Prema tome, nemojmo govoriti da je obavljena javna rasprava kad nije.
Treći ispravak, poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem. Pa ispravljam netočni navod gospođe državne tajnice koja kaže da je ovaj Zakon realizacija mogućeg. Gospođo državna tajnice, mi mislimo da je moguće puno više, ali zato puno više ne tražimo dodatna sredstva, nego ukazujemo na mogućnost i potrebu preraspodjele tih sredstava koji za tu namjenu namijenjeno. Mi nismo dosad čuli jedno logično i uvjerljivo obrazloženje zbog čega opskrbnina ili troškovi smještaja štićenika u domovima je nekoliko puta veća od onih koji su smješteni u obiteljskim domovima ili udomiteljstvu. Dakle, kad bi se tu napravila preraspodjela tada bismo išli k tome cilju deinstitucionalizacije. Ne znam kome je u interesu da se štite možda i neki loši potezi nekih institucija i ustanova koje zapravo dobiju kvotu koja im odgovara bez obzira na broj štićenika. Ajmo razmišljati o tome da se napravi ta preraspodjela i tada ćemo doći do većih mogućnosti sa istim sredstvima.
Sljedeći ispravak, poštovana zastupnica Milanka Opačić.
Ja bih ispravila netočan navod kada je gospođa Dorica Nikolić rekla da je opravdano da postoje različite licence. Naime, osoba udomitelj koji dobije licencu, a može dobiti samo jednu dakle licencu za smještanje djece sa posebnim potrebama može smjestiti samo takvu djecu. To je čista getoizacija. Djeca s posebnim potrebama trebaju biti smještena u drugom okruženju sa ostalom djecom, prema tome na taj način tu djecu izdvajamo i dodatno getoiziramo i zbog toga bi trebalo drugačije urediti to područje.
I poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović, ispravak netočnog navoda.
Netočno je što tvrdi gospođa tajnica da ipak ima određenu potporu udruga udomiteljskih. To naprosto nije točno. Sva javnost je upoznata putem pisanih medija, putem elektronskih medija. Vi zadnje dane niste mogli upaliti ni televiziju i radio gdje se sve udruge nisu digle i prosvjedovale protiv ovakvog jednog Zakona o udomiteljstvu, a ako vam nije poznato i jučer su i aktivisti Hrvatskog saveza udomitelja koji okuplja 14 udomiteljskih udruga prosvjedovali protiv ovog Prijedloga Zakona o udomiteljstvu jer kako tvrde nije uvažio niti jednu jedinu njihovu primjedbu. Osim toga, tvrdite da realne mogućnosti nisu da bi se povećale takve naknade za udomitelje. Naime, današnje naknade su premale, tisuću 520, tisuću 680 kuna, a morate znati da takvo dijete instituciju košta 4 do 6 puta više. Prema tome, realne mogućnosti postoje, a vi tvrdite da ne postoje. Vi možete samo tvrdite da vi ne znate i da nećete, ali realne mogućnosti i samog činjeničnog stanja koliko košta instituciju, a koliko dajete udomiteljima evidentno je da tu itekako prostora ima.
Pojedinačna rasprava. Poštovana zastupnica Ruža Lelić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, državna tajnice sa suradnicima, članovi udruga. Evo čuli smo i ovdje i jučer smo podsjećeni da naše udomiteljstvo ima dugu tradiciju od 105 godina. Mislim da je to zaista jedan važan segment skrbi izvan vlastite obitelji koji je svakako i humaniji i jeftiniji i prihvatljiviji, nego smještanje u ustanovu. Ustvari i ova naša reforma socijalne skrbi ide u deinstitucionalizaciju i ta deinstitucionalizacija predviđa upravo promicanje udomiteljstva. Da je to tako važan segment evo pokazuje i to da recimo naše ove dvije obitelji koje se sada skrbe, njih 2 tisuće i 675. Istina da te, da taj broj skromno raste i mi bi voljeli da raste puno više, ali ipak te 2 tisuće i 675 udomiteljskih obitelji skrbe od 19 tisuća i 681 osobe koje su udomljene, dok recimo evo imamo ovdje da u 69 državnih domova ima ukupno 8 tisuća i 503 korisnika, da u domovima koje su u vlasništvu stranih ili domaćih fizičkih i pravnih osoba 15 tisuća 275 i u domovima u koje su prenijeti, gdje pravo vlasništva, odnosno upravljanja prenijeto na županije 10 tisuća 175. I kada to sve skupa zbrojimo to je nekih 33 tisuće. Znači evo vidimo koliko uz sve ove ustanove koje zaista neuporedivo više koštaju da je smješteno samo 14 tisuća više korisnika nego što je udomiteljske obitelji njih 2 tisuće i 650. Prema tome, vidi se koliko je ovaj oblik znači prihvatljiviji, koliko je on za društvo jeftiniji, a koliko je za korisnika humaniji. Kada gledamo ove tablice koje smo dobili u materijalima o broju korisnika vidimo da oni zaista kada se, da taj broj raste, skromno raste od 2 do 4%. Kažem voljeli bi i težnja nam je i svakako sigurno i intencija ovog Zakona je da se taj broj povećava. Ono što me je ovdje ovako malo iznenadilo vidimo da broj djece kada je u pitanju broj djece onda se taj broj manje povećava, nego kada su u pitanju odrasle osobe što bi onako se na prvi pogled činilo da je obrnuto. Ono što bi htjela posebno istaknuti, što smatram da je dobro, što je doista dobro da imamo recimo povećani broj osoba koje su tjelesno i mentalno oštećene odrasle osobe, da i njihov broj u udomiteljstvu raste, jer znamo da takve osobe su još prilično dosta stigmatizirane u našem društvu. Imamo psihički bolesne osobe, odrasle osobe, također njihov broj je, zadržava se na istoj razini, ali starije i nemoćne vidimo od 2003. tisuću i 530, a sada ih imamo tisuću i 900. Znači taj broj se ipak kod odraslih povećava, ne znam zbog čega se to, zbog čega taj pomak nemamo jači i kod djece mada bi to kažem najviše toga i očekivali. Kada smo govorili jučer o izmjeni Zakona o socijalnoj skrbi onda se isticalo da će uvažavati i regionalne razlike što je svakako i neophodno kada govorimo o našoj evo Slavoniji, istočnoj Slavoniji gdje samo potječem, Vukovarsko-srijemskoj županiji gdje su uvjeti života daleko nepovoljniji. I tu se ne može svakako kada upotrebljavamo socijalni cenzus i onda recimo sva ona imovina ili bilo šta drugo, ona daleko manje vrijedi nego na drugim krajevima. Hoću reći, ako netko ima tamo kuću koja je veća nego što mu je potrebno, onda je ne može unovčiti dok u nekim drugim krajevima je. Ali upravo u ovome vidu udomiteljstva vidim mogućnost da se i u našim krajevima, znači ljudi jednostavno da pored toga što rade, dobar posao, human posao, koristan posao da mogu od toga evo, nešto opskrbiti, da mogu možda osigurati sredstva za život. Kada smo govorili o ovim naknadama, svakako ne treba, možda, ovdje se želi u raspravama sada sve to tako omalovažiti. Mi smo imali dosada opskrbnine i opet smo imali udomitelje. Ja sam i ja poznam jedne krasne udomitelje koji skrbe o svojoj djeci, skrbe o djeci koju su udomili kao da su vlastiti. Pripremaju im rođendanske proslave, krizme i sve drugo. I zaista zaslužuju svaku pohvalu i ohrabrenje. Ali sada svakako da ova osobna naknada, ja bi bila sretnija isto kada bi ona bila veća. Sigurno da ti udomitelji to i zaslužuju. Ali evo, možda se krenulo u početku oprezno i da će se te naknade svakako trebati povećavati. Kada govorimo o smještaju u domu, o nekom vidu ustanova, onda svakako da je to neuporedivo skuplje. Međutim, ne možemo zaboraviti da te ustanove i daleko više koštaju i da sigurno ne možemo pravo to izjednačiti, ali da razlike mogu biti manje i trebaju biti manje, to svakako i zagovaram. I još bi htjela reći kada govorimo o ovim ustanovama, stacionarima, znači domovima u bilo kojem vlasništvu onda je tendencija ove reforme socijalne skrbi upravo da broj korisnika u domovima bude manji, a da se povećava u svim drugim vidovima počevši od dnevnog, poludnevnog boravka udomiteljima ili u samostalnom stanovanju. Kada su u pitanju druge, svakako posebno za naglasiti ovo, da su centrima za socijalnu skrb bit će timovi posebno za udomitelje. To je jako dobro i mislim da će se evo, tu dodatno zapošljavanjem stručnih radnika, to zaista to područje moći bolje obuhvatiti, da će ti timovi vršiti osposobljavanje i educiranje udomitelja. Ovdje je predviđeno u dvije godine, malo iz centra su mi rekli, možda bi ta edukacija trebala biti i bolja i češća. I kada se govori ovdje o srednjoj školi, da li je to, to se samo odnosi na djecu. Znači ukoliko se želi udomiti djecu i govori se o tome da jedan, da predstavnik udomitelja znači netko u toj kući treba imati srednju školu, pa mislim mada je naša sadašnja struktura kad gledamo ovu tablicu, vidimo da je preko 49% onih koji nemaju ili imaju osnovnu školu i to. Ali mislim da to neće biti neka prepreka za daljnje udomiteljstvo. Kada su u pitanju ovi broj članova, vidimo da je znači bili, imali smo 10 pa smo onda krenuli na 5, pa sada je na 3. To bi ostavila evo, još za daljnje pregovaranje, da li to može biti 4? Ali razumijem ovu tendenciju, ukoliko netko želi imati veći broj djece ili osoba odraslih osoba, da onda može osnovati obiteljski dom i onda se pravo, profesionalno baviti s time. I mislim da bi ustvari možda i bilo to dobro da razvijemo jedan profesionalizam i u tom smislu koji će onda sigurno pružiti i kvalitetniju uslugu onima koji takvu uslugu trebaju. Dobro je da su ipak regulirana prava i udomitelja i centra i da će sigurno uvest se više reda u tome. Ne bi željeli da nikada više vidimo slike onih starih koji su nagurani u jednoj sobi i koji su kao udomljeni i gdje se s njima postupa na nedostojanstven način. Svakako je dobro da imamo i registar udomitelja. To je sigurno jedan koristan pomak. I ja u ovom zakonu ocjenjujem zaista da je jedan koristan doprinos razvoju udomiteljstva koji će još više naše udomiteljstvo, znači popularizirati, promicati i da će svakako i postići se i bolji rezultati, veći broj udomitelja što nam je itekako cilj. A svakako da do drugog čitanje sve ove primjedbe a i eventualne prijedloge udruga, ja ovdje kada se govori da udruge i nisu konzultirane, ja poznavajući proceduru kako to sve ide, znam da svi budu obaviješteni ali, možda neki sami nisu se eto uočili, ali u svakom slučaju udrugu, sve udruge i sve one koji su zainteresirani treba i slušati i uvažavati i s njima se dogovarati. I na kraju ćemo sigurno dobiti zakon koji će biti kažem bitni poticaj udomiteljstvu što je naš i cilj. I da možda bi samo još na kraju rekla, kada sam tražila iz našeg Centra za socijalnu skrb u Županji da vidimo koliko mi imamo udomitelja, mada smo mi kaže, u Županji, malom Županjskom kraju nešto i više imamo od toga, onda vidimo da trenutno stanje, da imamo za djecu i mladež 19 udomitelja i za odrasle osobe 14. Sveukupno 33 u odnosu na potrebe i na mogućnosti sigurno da je to mali broj. I kažemo još jednom, od ovog zakona očekujemo da učini pozitivni pomak u tom smjeru. Hvala.
Replika poštovana zastupnica Mirjana Brnadić.
Hvala lijepo. Evo, kolegica Ruža Lelić je govorila o propagiranju udomiteljstva, o tome koliko obitelji prima djecu u udomiteljstvo. I gospođa državna tajnica je isto tako govorila o tome da je na jugu Hrvatske daleko manji broj obitelji se bavi tim poslom odnosno iskazuje na taj način svoju humanost. Pa svakako bih htjela istaknuti da sigurno, da žitelji južne Hrvatske nisu ništa manje humani od žitelja sjeverne Hrvatske, nego jednostavno to nije tradicija na jugu. I zato smatram da je velika uloga i Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi, a prvenstveno centara za socijalnu skrb na tom području, da informiraju javnost na svom području o tome što je potrebno i što za tu djecu znači boravak u obitelji, življenje u obitelji a ne u instituciji. I zato mislim da je donošenje ovog zakona itekako važno u ovom dijelu upravo na jugu Hrvatske, priobalju Hrvatske, da se propagira udomiteljstvo i da ta djeca dobiju skrb u obitelji a ne u instituciji. Hvala.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Ruža Lelić.
Hvala kolegici Brnadić. Pa ja sam isto tako kao što ste i rekli istakla da je u našem području evo, ima udomitelja i naši centri za socijalnu skrb smatraju da imamo i više nego u nekim drugim sredinama, ali taj je broj svakako nedovoljan, njih 33. Nikako ne smatram da su u nekim krajevima ljudi manje humani zato što nemaju razvijeno udomiteljstvo. Jednostavno je i evo, kao što ste i sami rekli to možda i tradicija ili jednostavno, ili nije dovoljno popularizirano, nije dovoljno isticano. I ja sam se iznenadila da je to recimo u Zagrebačkoj županiji, Gradu Zagrebu a evo, kada je i u Varaždinskoj županiji, Koprivničko-križevačkoj da se najviše udomiteljstvo gdje ima, ujedno gdje su i veći standardi, da je tu i udomiteljstvo više izraženo, što mislim da nije povezano ni s jednim ni s drugim, nego da je jednostavno do jedne tradicije. Mi se trebamo evo, potruditi svi skupa da udomiteljstvo dalje još više ističemo, još više preporučujemo, tumačimo ga i da ono bude evo kažem pored ovoga svog pozitivnog što ima u sebi kao radu humanom, korisnom i to da to ujedno netko u tome vidi i svoj način egzistencije. Hvala.
Slijedeća replika poštovani zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Pa poštovana kolegica Lelić je u nekoliko navrata da li nehotično, da li namjerno proniknula u srž ovog zakona odnosno skrbi o djeci bez odgovarajuće obiteljske skrbi. Ona je nekoliko puta rekla da je taj sustav jeftiniji, da će država na tome uštedjeti, da ćemo evo tako racionalniji biti pri čemu ja smatram da nikako dakle briga o djeci bez odgovarajuće obiteljske skrbi ne može biti jedini cilj tog zakona da se štedi. Ja sam mislio da donosimo zakon da bismo poboljšali tu skrb, dakle da bismo toj djeci pružili onaj nivo skrbi koju imaju djeca koja su smještena u institucije. Ne možemo ići za tim dakle da šparamo na onoj djeci koja nažalost iz ovih ili onih razloga ne mogu imati onakvu obitelj kao što to imaju ostala djeca ili o kojima država skrbi na način kao što skrbi u institucijama. Nažalost, ovaj zakon niti to definira, niti to regulira. Dakle, on ne ide za tim da se poboljša skrb o djeci koja su van institucije ili koja su u udomiteljskim obiteljima niti o starijima, niti rješava status udomitelja. Dakle, niti jedno niti drugo u ovom slučaju se ne rješava a posebice se ne rješava diskriminirajući odnos države prema djeci u Hrvatskoj jer djeca koja su smještena u udomiteljske obitelji prema njima se država ponaša kao maćeha a ono što država ne skrbi o toj djeci onda altruizmom nadomještaju udomitelji koji sve rješavaju i ono što država ne rješava za razliku od onoga gdje država u potpunosti i vrlo skupo skrbi za djecu u institucijama. Pa i tu čak imamo ogromnu razliku zato jer jedno dijete koje je smješteno u jedan dom za njega država izdvaja 6 tisuća kuna a za dijete koje je smješteno u neki drugi dom država izdvaja preko 11 tisuća kuna. Dakle, ne može se država prema jednom djetetu ponašati kao rastrošna majka a prema drugom djetetu koje je smješteno u udomiteljsku obitelj kao maćeha. I zakon treba ići za tome da upravo država osigura istu kvalitetu socijalne skrbi svoj djeci bez obzira da li su smještena u udomiteljske obitelji, dakle vaninstitucionalno ili su smještena u određene institucije.
Odgovor na repliku.
Ma vi ste ovdje sasvim sve to skupa izvrnuli. Ja sam samo rekla da je taj vid humaniji, da je ujedno i jeftiniji i pristupačniji a nitko nije rekao da se zakon donosi s tendencijom da bi se na toj djeci uštedjelo i takve neke da ne kažem bedastoće, i da se država na osnovu ovoga ponaša prema nekome kao maćeha prema djeci ovdje zato što su smještena u udomiteljske obitelji. Tendencija reforme socijalne skrbi u kojoj sam i sama član jedne grupe u Vukovarsko-srijemskoj županiji je deinstitucionalizacija a deinstitucionalizacija predviđa i udomiteljstvo i druge vidove, dnevno, poludnevno i sve a da upravo najmanji broj djece i odraslih osoba koje će biti smješteni u dom. Normalno da će njih uvijek biti ali to će biti nužno onaj najmanji broj a da se ustvari upravo zbog poboljšanja kvalitete i zbog poboljšanja toga a ne nikako, vi sad hoćete reći da se zakon donosi zato da bi se uštedjelo na ovoj djeci. Pa mislim da zaista to na kraju udomitelji sigurno da ne radi isključivo zbog profita i zbog dobiti, oni rade i zbog ljubavi, zbog humanosti i zbog raznih drugih stvari. Prema tome, željeli ste prikazati i zakon i moju raspravu u jednom sasvim drugom tonu koji uopće ne odgovara ovoj istini i činjenicama. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Vesna Škare-Ožbolt. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, predstavnici ministarstva. Nekako svi su počimali od dugogodišnje tradicije od 105 godina tradicije udomiteljstva. Pa evo sada možemo konstatirati da smo nakon 105 godina dobili prvi put prijedlog zakona u ovaj Sabor. No usprkos toj dugoj tradiciji čini mi se da se institucija udomiteljstva nije razvila na pravi način. Ponajprije se to odnosi na broj udomitelja koji je dalje za toliku dugu tradiciju vrlo nizak. Dob udomitelja je vrlo visoka, ekonomske mogućnosti udomitelja male a krajevi u kojima je takav oblik skrbi najrazvijeniji vrlo disperzirane različito i neravnomjerno disperzirane po cijeloj Hrvatskoj. Dakle, udomiteljskim obiteljima možemo zahvaliti smještaj djece bez odgovarajuće roditeljske skrbi odnosno onih osoba mentalno i tjelesno oštećenih osoba. Nažalost, ovaj Prijedlog zakona o udomiteljstvu nije na tragu te toliko hvaljene stogodišnje tradicije. Zakon imamo ali on praktički nije onakav kakav bi trebao biti pratiti standarde i potrebe i udomitelja ali i onih koji dobivaju usluge, dakle štićenika. Evidentno ne samo da se predlagatelj nije usuglašavao sa udrugama i savezom udomitelja nego nije baš pratio ni međunarodne konvencije tako da rezultat toga je da ovaj zakon malo slabi, malo jača udomiteljsku funkciju. Konvencija UN-a o pravima djeteta daje prednost obiteljskim oblicima skrbi i samo ako je neophodno predviđa i institucionalnu skrb. Konvencija ističe da život djeteta u instituciji dovodi i do socijalnog isključivanja i da ostavlja trajna emocionalna oštećenja naročito za najmlađe. E, ali to je standard u Hrvatskoj odnosno glavno pravilo udomiteljstvo je do sada bio veliki izuzetak. Što su loši dijelovi odnosno slabi dijelovi zakona da tako kažem jer zakon ima i jako dobrih elemenata. Slabi dijelovi ili loši dijelovi zakona su smanjivanje broja štićenika u udomiteljskim obiteljima sa pet na tri a prije je bilo sa deset na pet, daje im se mala opskrbnina i naknade za udomitelje koja nije dostojna za normalan a kamoli kvalitetan život. I sada kada govorimo o tim famoznim novcima država novce troši. Da li su ti novci u državnim institucijama koje skrbe o djeci i o odraslim osobama ili su u udomiteljskim obiteljima. To je sada pitanje, novaca ima, definitivno ima samo je pitanje kako ga podijelite i rasporedite. Za troškove smještaja u dom država izdvaja 5 do 7 tisuća kuna mjesečno a za udomiteljske obitelji opskrbnina iznosu tisuću 440 do tisuću 600 kuna. E sad postavlja se pitanje kvalitete. Uloga tih novaca koje država daje u državne institucije odnosno u izvaninstitucionalne oblike kao što je udomiteljska obitelj. Iz ovih iznosa koje država daje udomiteljskim obiteljima praktički se potiče isključivo hraniteljstvo a ne udomiteljstvo. Dakle to su novci za stan i hranu, a ne za razvoj djeteta a ne za skrb o starim i nemoćnim. Nema dvojbe da je smještaj u udomiteljsku obitelj u službama socijalne skrbi prepoznat i kao prirodniji i kao jeftiniji oblik skrbi koji definitivno smještenoj osobi osigurava i zaštitu i mogućnost življenja u obiteljskom okruženju. I da upravo iz tih razloga zakon treba omogućiti razvoj udomiteljstva u Hrvatskoj. I ja to podržavam. Ali brojni su, brojni su problemi ovdje i mislim da zakon u dovoljnoj mjeri ne uvažava sve ono što i sam udomitelj mora ispuniti da bi postao i da bi stekao status udomitelja. To su brojni kriteriji. Morate, za, biti udomitelj morate imati veliki stan ili veliku kuću, sobu određene kvadrature, krevet, ormar, sve je propisano. Sve je pravilnicima propisano. Propisano je sve i do nivoa hrane i odgovarajućih namirnica koje morate imati u hladnjaku kada vam dođe, kada vam dođe radnik centra za socijalni rad i provjeri da li vi to dijete hranite i kako se brinete o njemu. I premale naknade od 1520 kuna za predškolsku i 1680 kuna za školsku djecu zasigurno ne zadovoljavaju ni svakodnevne osnovne potrebe djece s kojima se evo ovih 1200 udomitelja susreće. Ono što je dobro i što mislim da treba da zakon postrožava kriterije za udomitelje. Međutim ne nudi nikakva poticajna rješenja koja bi upravo mlađe i obrazovanije ljude privukla na bavljenje udomiteljstvom. I upravo iz tih razloga mislim da su opravdani zahtjevi udomitelja koji traže da se zakonom predvide i moguće različite vrste udomiteljske skrbi o djeci od obitelji koja će se brinuti za jedno dijete uz svoju djecu, uz svakodnevni posao pa do onih koji će se udomiteljstvom baviti profesionalno i imati petero djece o kojima će se profesionalno brinuti, a istovremeno i dobiti adekvatnu nagradu za taj svoj rad. I mislim da bi to u velikoj mjeri promijenilo sadašnji status udomitelja koji praktički kada gledate ove njihove naknade rade besplatno jer se o djeci brinu 24 sata. Dakle oni nemaju radno vrijeme. Dijete ako dobije temperaturu u 3 sata ujutro u noći onda to sigurno ne može reći: To nije moje radno vrijeme, ja nastupam tek od 8 sati. Nego to dijete treba odvesti u bolnicu i čekati zajedno s njim, brinuti se o njemu. Dakle praktički ta briga je 24 sata. Ili da ne kažem o nečem drugom. Tu je puno bilo riječi o potrebi davanja ljubavi takvoj djeci. Treba s djecom ići u kino, izlaziti van, družiti se s njima. Dakle to je posao od 24 sata. I upravo zato jučer je ministar postavio dilemu i sam je otvorio pitanje treba li tu službu udomiteljstva profesionalizirati upravo iz ovih razloga. I rekao je da ni sam nije siguran da li da ili ne? Ja mislim da je propuštena dobra prilika da se, da ovaj zakon i profesionalizira službu udomitelja jer mislim da ta mogućnost, bez te mogućnost nećemo uspjeti razviti na pravi način udomiteljsku službu. Ove naknade o kojima govorimo bez obzira na svu ljubav koja je apsolutno nemjerljiva i ona se ne može izraziti u novcima trud udomitelja za jedno dijete je 400 kuna, a za troje djece 960 kuna. Prema tome život je jedno, a mi ovdje govorimo o ljubavi i o ne znam, o ne znam čemu. Ipak se moramo vratiti u one svakodnevne probleme udomitelja koji zasigurno ih gospodarska kriza u ovoj zemlji jako, jako obuhvaća. Čini mi se također da bi bilo dobro da se, da udomiteljska služba u pravom smislu riječi postane produžena ruka države i da na svaki način država daje povjerenje samoj udomiteljskoj službi odnosno udomiteljskim obiteljima da skrbe o djeci koja im se na određeno vrijeme povjeri. I zato čini mi se da bi i udomiteljske obitelji trebale biti organizirane u komoru i na neki način podijeliti da komora isto tako zajedno sa centrima za socijalni rad vodi računa da li se život u udomiteljskim obiteljima odvija onako kako je to predviđeno, određeno zakonom. Meni je drago što Ministarstvo ima Odsjek za udomiteljstvo koje može pratiti i sve probleme na koje udomiteljske obitelji nailaze ali ponavljam iz ovog Prijedloga zakona mora se primijetiti da u dovoljnoj mjeri nisu uvažene stvarne životne problemi udomiteljskih obitelji, ali i trendovi, trendovi u svijetu. Naime standard u Europskoj uniji u drugim državama je petero djece za, za, u obitelji. Vi sada ovdje spuštate na tri i kažete da se to neće odraziti na postojeće udomitelje. Nego da će se to odnositi samo na buduće udomitelje. A ja vas pitam udomiteljstvo je vremenski ograničeno. Kad ta djeca ovim postojećim udomiteljima odu praktički će se i na njih primijeniti kriterij od tri, a ne od pet. Prema tome vi i ovim udomiteljima praktički rušite one kriterije koje su oni imali dok nisu imali zakon. Dakle tu sad malo ću biti cinična. Tu 105-godišnju tradiciju vi ovim zakonom sužavate. I zato predlažem, moj prijedlog je bio da se zakon povuče i da se napravi jedan dobar novi zakon. Međutim očigledno iz ovih svih rasprava otvorene su dileme. Treba vidjeti do drugog čitanja i doista popraviti na način da se profesionalizira služba, da se da mogućnost profesionaliziranju službe [[Upadica: Zahvaljujem.]] I da se vrati nazad broj štićenika. Hvala.
Replika uvaženi zastupnik Mršić.
Pa vi ste kolegice Škare-Ožbolt ustvari rekli važnu rečenicu jer dakle da se ovdje ne radi o novcu nego se radi o onome što treba, kako država treba skrbiti o toj djeci? Bez obzira gdje su ona smještena. I samim time bi ustvari zakon trebalo okrenuti naopačke. U zakonu bi trebalo biti propisano koju kvalitetu i koji opseg socijalne skrbi će biti pružen od strane udomitelja odnosno posredno preko države jel' djetetu koje je smješteno u udomiteljsku obitelj. I onda na kraju bi trebalo iskazati cifru koju treba za to država izdvojiti. A mi ovdje unaprijed kažemo: Ne. Dijete koje je smješteno u udomiteljsku obitelj imat će, ne znam, 1500 ili 1700 ili 1900 kuna, sasvim je svejedno pri čemu se apsolutno ne opisuje što za taj novac to dijete u ime države treba dobiti? S druge strane imati dijete koje je smješteno u instituciju gdje država za to dijete izdvaja između 6 i 11 tisuća kuna i gdje je točno propisano da to dijete treba imati toliko obroka da treba imati takav smještaj da treba imati ovakvu i onakvu skrb i gdje opet postavlja se pitanje kako da to u jednom domu treba izdvojiti 6 tisuća kuna, u drugom domu 11 tisuća kuna. Prema tome zakon ne može biti takav mi ćemo vam dati novac za koji se svi slažemo da je mali, nego treba doista propisati kako će država skrbiti o djetetu bez odgovarajuće obiteljske skrbi bez obzira gdje je to dijete smješteno, u instituciji ili van institucije. I treba osigurati novac za njegovu skrb bez obzira gdje ono jeste. I onda na kraju treba biti iskazano koliko će u biti država izdvajati za takvu skrb, a ne da unaprijed kaže koliko će to biti. Jer primjerice dijete koje je smješteno u dom ima pravo i na školske knjige i na školski pribor i na odjeću i na obuću. Dijete koje je smješteno u udomiteljsku obitelj mogu je tek dobiti, odnosno obitelj njegova je mogla dobiti tek refundaciju tih troškova nakon što donesenu račun za knjige, račun za bilježnice centra za socijalnu skrb …
Zahvaljujem.
… naprosto nisu priznavali. Prema tome kako da jedno dijete ima pravo na bilježnice i olovke …
Zahvaljujem!
… a drugo dijete nema.
Replika, uvaženi zastupnik Bačić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kolegice iznijela zapravo jednu tezu koja sama po sebi je kontradiktorna, zapravo sa cijelim ovim pristupom udomiteljstvu. Pristup udomiteljstvu i ovaj zakon to naglašava da je zapravo prvenstveno humanitaran i da je svrha udomiteljstva u biti upravo da dijete kad izađe iz institucije uđe u dom gdje će osjetiti tu nekakvu obiteljsku atmosferu i na neki način normalno živjeti. Vi ste rekli da je zapravo ovaj zakon trebao biti iskorišten da profesionalizira tu struku. Ako to postaje profesija onda je to institucija, onda nismo postigli ništa ovim zakonom. A zakon je upravo i stvoren, izvučen zapravo iz jednog onog starog Zakona o socijalnoj skrbi da propagira udomiteljstvo kao takvo. Dakle ja smatram da je upravo ovaj pristup dobar da se ne kreće u profesionalizaciju. Jer ako vi to pretvorite u profesiju da se na to može ajmo reći i zarađivati onda to gubi smisao, sami smisao udomiteljstva. Jer ako je 5 nekakav kriterij da se može imati 5 štićenika onda će reći isplativije je imati 10 i 15 onda smo … [[Govornik se ne razumije.]] Tako da ja mislim da tu po meni je to ulaženje u profesionalizaciju u biti gubi se smisao samog zakona. A isto ste rekli da su kriteriji preoštri. Pa država ako garantira za nečiju skrb i sigurnost onda mora postaviti neke kriterije. Dakle kriteriji su jednostavno nužni. Ja ne znam zakona koji nema nekakve kriterije.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Vesna Škare Ožbolt.
Pa poštovani kolega ja sam rekla da poštujem kriterije koji su u zakonu izneseni i da kriteriji ništa nisu preoštri, da treba kontrolu raditi i češće nego što je zakon predvidio dvije godine, jednom u dvije godine, znate. Ja predlažem svakih 6 mjeseci ili bar dva puta godišnje da se napravi kontrola. A što se tiče ovog pristupa koji ste vi iznijeli ništa ja nisam bila suprotna u stajalištima. Ja sam vrlo jasno rekla da nije dovoljno da dijete, da udomiteljska obitelj koja ima petero djece ili troje djece udomljava troje djece ima 960 kuna naknadu. Pa dajte se vi stavite u poziciju udomitelja sa troje djece i imajte 960 kuna naknadu. Pa ja mislim da ovoj državi nije u cilju da od udomiteljskih obitelji napravi socijalne slučajeve, nego da stvori uvjete da doista ta djeca ili te štićene osobe u udomiteljskoj obitelji imaju sve one prave uvjete kao da su u svojoj vlastitoj obitelji. Zato ja govorim da je potrebno tamo gdje majka ostaje u kući sa petero djece, udomiteljske djece potrebno je da ima prosječnu plaću koja se daje u Hrvatskoj, a ne da ima 960 kuna naknade. Samo to govorim. I mislim da se možete složiti s tim. A dajte odite malo u jednu udomiteljsku obitelj pa provodite 24 sata s njima pa ćete vidjeti koliko tu ima sadržaja i razno raznih životnih situacija.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Davorko Vidović.
Gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Ja bih prvo htio pohvaliti trud i napor ministarstva da se ide u izradu jednoga ovoga zakona koji bez sumnje treba regulirati jedno područje koje je do sada bilo rekao bih izvan pravoga institucionalnoga i zakonodavnoga nadzora. No, to no uvijek iza ove pohvale govori da očigledno u prijedlogu i izradi ovoga nacrta zakona nismo pogodili pravi cilj ili svrhu donošenja ovoga zakona. Naime, dozvolit ću si da budem glasnogovornik ovdje u sabornici jedne udruge koja je poslala čitav niz izvrsno obrazloženih primjedbi na ovaj zakon, ne zato da bih pretpostavljao kvalitetu i sposobnost promišljanja na strani udruga u odnosu na recimo rad ministarstva nego i stručnih osoba, nego zato što se u cijelosti slažem sa primjedbama koje ta udruga ovdje dostavila. Naime, ja mislim da mi u Hrvatskoj još uvijek nismo oko jednog od temeljnih pitanja se jasno odredili. To je pitanje inkluzije, pitanje deinstitucionalizacije oko kojih postoje velike prijepore. Mi nismo na čisto još uvijek da li je to zapravo dobro ili nije. Prije nekoliko mjeseci organizirali smo ovdje u našem Odboru za obitelj, mladež i sport zajedno sa još dva odbora raspravu o inkluziji kada je bilo riječi o ustanovi Stančić. Velike su se prijepore otvorile i pokazale su se ogromne razlike zapravo u shvaćanju toga da li deinstitucionalizirati treba ili ne treba. Ovdje se kod nas vrlo često u nesposobnosti da se opredijelimo ide sa ekstremnim argumentima, a onda se događa da se, ajde da se ne leluja javnost ostane pa se kaže nešto ćemo malo deinstitucionalizrati ili ćemo to činiti postepeno ili ćemo ostaviti vremenu da riješi, itd. I, i. Ne, mi se ovdje moramo kao društvo precizno i jasno odrediti spram onoga što, na što nas obvezuju da tako kažem i zaključci svih važećih konvencija Ujedinjenih naroda i ono što potvrđuje praksa većine zemalja kada je riječ o deinstitucionalizaciji svih oblika socijalne skrbi, odnosno zbrinjavanja ljudi. Kaže 2004. preporuka Odbora za prava djeteta Vladi Republike Hrvatske kaže ovako, Odbor dalje preporuča da država članica promiče skrb u obitelji kroz udomiteljstvo kao oblik zamjenske skrbi o djeci te da se institucionalizirani smještaj koristi samo kao posljednje utočište u smislu da je profesionalno indiciran i da se provodi u najboljem interesu djeteta te da se u redovnim razmacima provodi pregled smještaja djece u skladu s člankom 25. Odbor također savjetuje državi članici da razvije standarde kvalitete udomiteljske skrbi te da značajno reducira vrijeme koje djeca lišena roditeljske skrbi provode u institucijama itd., govori o potrebi financijskih sredstava i slično. Dakle, ja bih rekao da mi nismo prevladali strah, da nismo prevladali iako taj strah nije sasvim neosnovan od udomiteljstva i od deinstitucionalizacije. Svjedočio sam osobno roditeljima koji su kada smo postavljali kamenje temeljce za ustanove socijalne skrbi, dolazili sa suzama u očima i govorili hvala vam, evo sad možemo mirnije razmišljati o tome i da umremo jer znamo kome ćemo ostaviti našu djecu koja nisu sposobna sama brinuti o sebi. Ali to je posljedica jednoga koncepta koji se napušta, ali i loših i negativnih iskustava koje smo imali zbog lošega rada kada je riječ o području udomiteljstva. Udruga za koju sam rekao da ću biti glasnogovornik vrlo jasno i precizno kaže da bismo ovim Zakonom, ali i svim ostalim što činimo u državi kad je riječ o udomiteljstvu trebali realizirati sljedeće zadaće ako hoćemo imati kvalitetno udomiteljstvo u Hrvatskoj. Prvo, utvrditi jasne i relevantne kriterije za obavljanje udomiteljstva za djecu i to kako one koje se odnose na materijalno-tehničke i socijalne uvjete, tako i na sposobnosti, osobnosti, motivaciju udomitelja. Reći ćete možda pa evo mi smo to upravo stavili, propisali smo dob, propisali smo školsku spremu itd., itd., no međutim jasnost kriterija u ovom slučaju znači zapravo i reduciranje mogućnosti da se utvrdi ona druga vrsta podobnosti koju nužno ne moraju imati ovi koji ulaze u te kriterije i s druge strane koju mogu imati oni koji se ne uklapaju u te kriterije da budu valjani i dobri i kvalitetni udomitelji. Dalje, da im se omogući kontinuirane kvalitetne edukacije supervizija. To je ono što je strašno važno da onoga časa kad su djeca ili odrasli udomljeni da ne dignemo ruke i kažemo baš nas briga, neka se stvari, mi smo svoj dio posla obavili. Da se provode redovni nadzori praćenja obitelji udomljenog djeteta. Svi mi koji smo imali veze sa sustavom socijalne skrbi smo mogli posvjedočiti i groznim primjerima. Ja osobno sam imao prilike vidjeti udomljenu djecu kako rade na polju, a vlastito dijete sjedi za stolom i ne znam, nešto čita, piše zadaću, uči itd. Mi imamo takvih slučajeva na žalost i za te slučajeve nije samo odgovoran udomitelj, nego smo odgovorni i mi jer mi tu djecu, to su naša djeca, o njima nema tko drugi brinuti nego mi kao država dajemo ili izručujemo takvim udomiteljima. Sjećam se prije 15-tak godina da sam vidio dvoje djece smještene bukvalno u svinjac, malo viši svinjac koji je samo bio pokrečen izvan kuće u kojima je bilo dvoje djece itd. Dakle, taj stručni redovni nadzor, praćenje obitelji, to je condicio sine qua non bilo kakvoga razgovora o kvalitetnom udomiteljstvu. Moramo imati kontinuiranu stručnu podršku, mora se napraviti precizan plan toga kako i na koji način educirati udomitelje, osobe koje s njima rade moraju biti stručne, moraju biti specijalizirane, mi moramo imati u sustavu dodatne educirane ljude koji će raditi sa udomiteljima, ali i sa biološkim roditeljima djece. To su teška dramatična iskustva djece koja su izdvojena iz vlastitih obitelji ili odvojena od bioloških roditelja, kako, na koji način omogućiti da udomljeno dijete što prije dođe u vlastitu biološku obitelj ako je to ikako moguće. Dalje, čitav niz udruga je poslao primjedbe uz ovaj Zakon sa jednim po meni vrlo dobrim prijedlogom za kojega bih volio da vi u ministarstvu ocijenite zašto ne prihvatiti pa da vidimo do drugog čitanja, a riječ je o prijedlogu osnivanja ili da se predvidi mogućnost dakle nezavisne jedne stručne agencije, ustanove ili udruge koja bi obavljala taj posao. Ja znam da ćete se možda odmaknuti i da su neke od udruga išle pro domo sua sa takvim prijedlogom, ali ja mislim da je to interesantan prijedlog. Zašto? Naprosto zato što se unutar centara za socijalnu skrb ako kompleksno ovako sagledavamo problem udomiteljstva može netko i izvan samoga sustava baviti, agencija može biti dobar medij ili dobra institucija koja to može obaviti. Dalje, da se prepozna važna uloga udomitelja kao partnera državnih službi, da se u okviru zakona jasno reguliraju ne samo obaveze već i prava udomitelja i ovdje sad pitanje koje je otvoreno i u prethodnoj raspravi, ja doista mislim da se naknada za rad udomitelja treba osigurati, ja mislim da se tu mora profesionalno prići cijeloj toj priči, mi moramo imati profesionalne udomitelje jer u tom slučaju ćemo izbjeći, iako razumijem i primjedbu kolege Bačića, izbjeći ćemo da se taj jedan da tako kažem milosrdni pristup cijeloj problematici u kojem eto kroz akt milosrđa vi udomljujete tuđu djecu pa se može onda progledati i kroz prste udomitelju može izbjeći. Ne, ti ćeš dobiti novac za to što radiš, dobit ćeš novac, ali ćeš zato morati prihvaćati sve uzuse i sva pravila koja te na to obvezuju. I još na kraju, vrijeme mi ističe. Molim vas dajte izbacimo iz naših statistika, to je neobično važno udomljenu djecu od udomljenih starijih odraslih osoba itd. Statistika koju ste nam dali u prilogu ovog Zakona govori da tobože udomiteljstvo kod nas ipak postepeno se povećava. Ne. Smanjuje se kada je riječ o djeci. A ona su, dakle moramo posebno pratiti djecu, broj udomljene djece neznatno pada iz godine u godinu. I mi umjesto da deinstitucionaliziramo skrb o djeci, mi upravo obrnuto, ovi podaci o tome govore. … [[Govornik se ne razumije.]] fali još nešto statističkih podataka, vrlo rado ću vam ustupiti to što sam dobio kao primjedbe ovih udruga u čije ime sam govorio.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Miroslav Korenika.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Moram odmah na početku naglasiti da je udomiteljstvo tradicija u hrvatskom narodu i posebno u sjeverozapadnoj Hrvatskoj. Moram reći i u mom selu, u kojem sam rođen, i tamo postoji tradicija udomiteljstvo. Jedan moj kolega koji mi je kasnije postao i vjenčani kum, on je iz udomiteljske obitelji i kao takav uspio je završiti i fakultet, poslije i magistrirao i doktorirao. Znači, sve zavisi od dobrih ljudi kod kojih se nađe. Ima primjera koji su dobri, manje dobri, nažalost evo, i kolega Vidović je govorio o lošim primjerima. Međutim, ono što je već rečeno u ime Kluba zastupnika SDP-a znači da bi bilo bolje i kvalitetnije da se zakon koji ide prvi puta i koji jest novost u Hrvatskoj, da ipak trebamo težiti nečem boljem i kvalitetnijem pa makar to bilo i na duže razdoblje i ako se on mukotrpnije donosi. Znam da će mi možda državna tajnica odgovoriti, jest idemo u dva čitanja. Možda i u tri. Ali to nije dovoljno dobar odgovor jer na jednom sastanku u Varaždinu gdje su bili i predstavnici Saveza udomitelja, oni su tražili vrlo precizno i jasno da se zakon skine sa dnevnog reda jer puno stvari o kojima su razgovarali sa ministarstvo nisu ugrađeni u tekst ovoga zakona. Međutim, ja ću krenuti od ovih naknada. Meni nije jasno poštovani kolegice i kolege, jučer smo govorili o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi i stalno pričamo o mogućnosti države. Ja ću još jedanputa ponoviti. Proračun nam je porastao čini mi se za preko 10% u odnosu na godinu 2006. za ovu godinu. Hvalimo se kako su porezni prihodi 15% viši nego u istom razdoblju prošle godine. Osnovica ova za koju se sva socijalna davanja pa za i udomiteljstvo daju, nije promijenjena od 2001. godine i ne može mi nitko govoriti proračun 2001. godine, proračun za 2007. godinu kako u sustavu novca nema. Novca očito ima ali ga se ne želi rasporediti kako treba. Osim toga čini mi se pred mjesec dana je iz redova Vlade vrlo jasno bilo govoreno kako će se osnovica za socijalna davanja sa 400 povećati na 500 kuna. Gospođo državna tajnice! Ja znam da niste ministar financija, ali valjda ste blizu Vladi. Bilo bi nam zanimljivo objasniti koji su razlozi da se s time čeka? I to na teret onih najugroženijih. Ne možete me uvjeriti upravo zbog toga da je sve u redu, jer će se vjerojatno u 9 mjesecu to povećati, jer tada dolazi konac i vrhunac predizborne kampanje. Upravo zbog toga kad vidimo visinu osobne naknade i to je jedna od primjedaba koja je u Varaždinu na tom skupu i ljudi koji rade u centrima za socijalnu skrb ali i koji su iz udomiteljskih obitelji, bilo je rečeno i traženo da se sva davanja vezana za udomiteljstvo ne vežu uz osnovicu koja ide za socijalnu skrb, nego da se vežu vjerojatno uz prosječnu plaću u Hrvatskoj. Dijete koje je u udomiteljskoj obitelji treba i normalno jesti, trebalo bi ići normalno u školu pa tu i tamo otići na ljetovanje i sve ostalo. U skladu s time trebalo bi prema prijedlozima tih ljudi prava udomitelja puno jasnije definirati nego što se to definira ovim zakonom. Isto tako trebalo bi jasnije precizirati na koji način se priprema i oprema korisnik koji ide u udomiteljsku obitelj prije nego što on tamo dođe. Jer su davali primjere iz života, a život je taj koji nas uči nečemu da često puta ili djeca ili odrasle osobe dođu da nemaju najosnovnije potrepštine, a država sve gurne od sebe i onda što preostane nego da udomitelj to nabavi. Usput budi rečeno jedno od njihovih glavnih primjedbi je bila, ako odrasle osobe ili djeca idu u instituciju, tada to košta od 6, 7 i više tisuća kuna. A mi na ovaj način kad pogledamo, idemo pokušat za jedno dijete primjerice koje ide u udomiteljsku obitelj dajemo 50% tog iznosa kad sve zbrojimo ovdje što se eventualno dati. Ne može me nitko uvjeriti i ja postavljam pitanje evo, gospođo državna tajnice, ako mi možete odgovoriti. Zašto se na ovim najnezaštićenijima štedi, a stalno pričamo kako nam je situacija s brojem djece, novorođene djece katastrofalna, pa valjda bismo trebali onda i ovoj najnezaštićenijoj populaciji voditi više brigu? Druga stvar je da bi, mišljenje je udomitelja ali i ljudi koji rade u centrima za socijalnu skrb, da bi trebalo se davati kontinuiranu stručnu podršku udomitelju. To je nadležnost i briga, trebala bi biti centara za socijalnu skrb i treba odati priznanje koji rade u tim centrima. Međutim, moramo biti svjesni da oni rade sa velikim brojem korisnika, da često puta se bave i nepotrebnim administrativnim poslovima, da bi trebalo zakonom definirati koliko često se mora obilaziti korisnike koji su u udomiteljskim obiteljima, kome se mogu davati eventualne pritužbe, koga se i na koji način poziva i proziva na odgovornost odnosno to je ono što trebamo reći, da treba biti jači nego do sada kontrolni mehanizam. Vrlo važna stvar na koju se udomitelji žale, posebno oni koji imaju djecu a i djecu sa posebnim potrebama daleko izraženije, to je pravo na bolovanje. Ako netko već nešto radi humano i uzme djecu k sebi, slučaj da je to dijete bolesno, pa ne može dobiti bolovanje, on mora koristiti ili godišnji odmor ili nešto drugo. I gdje je sada tu opravdana ta humanost? Ja pitam sada. Zašto se to ne ugradi u zakon? … [[Upadica se ne čuje.]] ne može dobiti kolegice. To je praksa iz centara za socijalnu skrb, to je potvrđeno. Vi možete reći da može dobiti, ali praksa govori nešto drugo. Ako mi to ugradimo zakonski onda će to biti obveza. … [[Upadica se ne čuje.]] može, ali i ne mora. To vam je važna razlika. Kolegice, čini mi se da jednostavno to ne razlikujete. Da to ne, čini mi se da ako želimo da nam stvar bude jasna i precizna, da ne bude može, nego da u slučaju bolesti djeteta mora dobiti bolovanje pa i naknadu i sve ostalo, to je sasvim druga priča. Posebna priča znači idemo oko ovih visina osobne naknade udomitelja. Osobno smatram ako smo uveli za roditelja njegovatelja, da bi onda i za ovaj dio trebalo to povećati. Ja bih volio da nam netko da precizan izračun. Ja sam ga otprilike izračunao. Kad se uzme osobno naknada opskrbnina, eventualno ostali dodaci 50% od onoga što se daje ako dijete ide u instituciju. Gospođo državna tajnice, vi klimate glavom ali dajte mi računicu zašto je niste dali onda. Ja vas molim izračunajte nam to. Evo, ispravlja me, izgleda da nije ni toliko ili možda ovdje postoje neka davanja za koja mi ne znamo ili koja će tek doći do toga. Prema tome, previše je otvorenih pitanja u ovome zakonu isto kao i pitanje stručne spreme. Mi možemo reći stremimo tome da imamo obvezno srednjoškolsko obrazovanje. Međutim, mi ga trenutno nemamo. Mi isto tako imamo situaciju statističke naravi koja nam govori kakva je trenutno situacija u Hrvatskoj, koliko imamo visoko školski obrazovanih ljudi pa sa srednjom stručnom spremom itd. Imamo i ja bih volio jer udomitelji su najčešće u seoskim područjima, ruralnim područjima gdje i inače su stručne spreme niže nego drugdje. Mi možemo reći da ne vrijedi sad da oni koji imaju već udomiteljstvo da za njih to ne vrijedi, ne vrijedi ali do produžetka licence. Kada budu išli obnoviti licencu tada prema slovu zakona, evo vi me ispravite, možda ja griješim ili možda ne znamo čitati sve kako to jest. Oni neće moći obnoviti licencu. Isto tako, koliko znam ministrica Kosor se voli sa ostalim državnim dužnosnicima slikati u mnogobrojnim hrvatskim obiteljima pa mi nije jasno zašto oni koji imaju volju i želju pa i uvjete da imaju više od troje djece u udomiteljstvu zašto uz posebnu nadležnost centra za socijalnu skrb i uz njihovo posebno pozitivno mišljenje, zašto se ne bi moglo imati više djece u normalnoj proceduri. Jer ja vas samo mogu pitati kako to da za one koji su udomitelji rade jedan humanitaran, humani koristan posao zašto oni mogu imati samo troje djece a hvalimo se da imamo obitelji osam plus itd. Čini mi se da često puta u takvim obiteljima se manje mogu posvetiti vlastitoj djeci nego što je to u udomiteljskim obiteljima i čini mi se da bi i to trebalo biti puno fleksibilniji ukoliko želimo da djeca borave u udomiteljskim obiteljima. Ja se ovdje naglašavam posebno na djecu nego što će to biti u domovima koji su ipak po mom dubokom uvjerenju uz sav humani rad onih koji tamo rade. Ali imamo nažalost previše slučajeva koji ukazuju da se tamo "događaju" slučajevi, u udomiteljskim obiteljima ipak puno manje i puno bolje takva djeca prožive djetinjstvo. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Anton Peruško.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospođo državna tajnice sa suradnicima, kolegice i kolege. Želim se ukratko uključiti u ovu raspravu o ovoj prevažnoj temi i s jedne strane bi trebao izraziti zadovoljstvo što konačno imamo ispred sebe Prijedlog zakona o udomiteljstvu a s druge strane moram otvoreno izraziti nezadovoljstvo jer ovakav prijedlog zakona kakav je danas pred nama neće postići one ciljeve koje smo deklarativno zacrtali. Naime, po mom uvjerenju neće doći do povećanja broja udomiteljskih obitelji, neće doći do povećanja broja djece za koje će brigu preuzeti udomitelji. Doći će dapače do smanjenja. Imamo pred sobom jedan prijedlog zakona kojime nitko izgleda nije zadovoljan a pogotovo nisu zadovoljne udruge udomitelja i zbog toga želim ukratko izreći svoj stav u odnosu na udomiteljstvo i u odnosu na ovaj zakon. Udomiteljstvom kao posebnim oblikom skrbi i brige o starim i nemoćnim osobama te pogotovo brige o djeci bave se ljudi koji su prepoznali da imaju potencijala da bi mogli brinuti o osobama kojima je njihova pomoć potrebna te u tome zaista nalaze i osobno zadovoljstvo, osjećaju da su nekome potrebni a naravno za sve to normalno je očekivati ja bih rekao nekakvu naknadu a ne zaradu. Zarada uvjeren sam nikada ne može naplatiti sav trud tih ljudi ali udomitelji i ne očekuju, međutim očekuju odgovarajući tretman države u odnosu na tu djelatnost. Udomiteljstvo je oblik skrbi kojim se osobama koje nemaju svoje obitelji da brinu o njima a oni sami to nisu u mogućnosti pruža mogućnost da obiteljsku atmosferu i brigu o njima osjete u nekoj drugoj obitelji a to znači da udomitelji sa svojim korisnicima provode cijele dane. Za udomitelja ako želi biti pravi a vjerujem da želi nema ni godišnjeg odmora, nema radnog vremena već oni osobama kojima su se posvetili moraju biti na raspolaganju i dan i noć, i nedjeljom i blagdanom, i radnim danom. Svakako svi pa i ja kada govorimo o udomiteljstvu ipak prvenstveno razmišljamo o osobito odgovornom udomiteljstvu djece jer se udomitelji susreću sa raznim problemima koje djeca imaju, sa onim problemima koje su djeca donijela iz svojih obitelji te sve te probleme moraju zajedno sa djecom rješavati udomitelji i to rješavati staloženo, mirno, korak po korak te omogućiti udomljenoj djeci da stvore što bolje uvjete za daljnji život i rad. Da bi rješavao i kvalitetno odgojio udomljenu djecu udomitelj mora prije svega imati dušu, srce i osmijeh te dakako spremnost da i dušu i srce i osmijeh pokloni onome kome je potrebito a potrebito je udomljenoj osobi bilo ona prije svega dijete ili pak odrasla osoba. Uvjete tehničke, prostorne, materijalne može se stvoriti, može se kupiti, može se prodati ali ljubav prema udomljenoj obitelji ne može se ni kupiti, ni prodati već isključivo imati i spremnost pokloniti. U svakom slučaju podržavam potrebu donošenja posebnog zakona kojim bi se reguliralo udomiteljstvo. I sada kad čovjek pročita uvodno obrazloženje Prijedloga zakona o udomiteljstvu ne može se ne složiti da je namjera predlagača na deklarativnoj razini poštena i očekivana. Predlagač navodi da je prijedlog zakona u duhu novih smjernica o socijalnoj skrbi od kojih deinstitucionalizacija zauzima značajno mjesto i da se unapređenje i popularizacija udomiteljske skrbi u Hrvatskoj nameće kao prioritetna zadaća. Na deklarativnoj razini predlagač navodi da je potrebito postići promjene u omjeru između institucijskih i izvaninstitucijskih oblika skrbi u korist izvaninstitucijskih oblika, i ja se dakako s time u potpunosti slažem. Ali gospodo iz Vlade, kada se pažljivije razmotre materijalne a ne deklarativne norme koje predlažete vidi se potpuni nesklad i dezavuiranje načela koje ste u obrazloženju utvrdili kao ta koje ćemo u Prijedlogu zakona ta načela i slijediti jer su ona u Prijedlogu zakona, u zakonskim normama sasvim suprotna. Ovaj zakon, ovakav kakav je predložen ne rješava ni jedno pitanje niti pitanje udomljenika, niti pitanje udomitelja niti pitanje deinstitucionalizacije. Njime su svi nezadovoljni. Udomiteljske udruge posebno. Ovaj, ovakav zakon smanjit će a ne povećati broj udomiteljskih obitelji a cilj nam je da dođe do povećanja, a ne do smanjenja. Ovih dana diljem Hrvatske održavani su brojni susreti i drugi, i okrugli stolovi zainteresiranih udruga, socijalnih radnika, predstavnika lokalne samouprave a na jednom u Puli sam i sam uzeo učešće i tada sam osobno se uvjerio i to je moje uvjerenje da su zahtjevi koje su udomiteljske udruge na tim okruglim stolovima i koje su dostavljali ministarstvu sasvim opravdani, a da predlagač zakona te opravdane po meni primjedbe nije ugradio u ovaj zakon. Udruge su na ovaj prijedlog iznijele brojne primjedbe kojeg sadržaj je opširan. Ja ga imam ovdje sa sobom, ali znam da ga imate i vi u Ministarstvu i nema potrebe da ih šire elaboriram. Ovo je preozbiljno pitanje da bi se prema njemu neodgovorno odnosili a pogotovo da bismo u odnosu na ovo pitanje politizirali. Ja isključujem svaku politizaciju ovog pitanja već želim da se problemi riješe a problemi očito postoje. Ovaj je zakon, ja ne mogu reći da je jednostavno nepopravljiv te vam predlažem da ova, ovu raspravu o ovom prijedlogu isto kao što je to iznijela kolegica Milanka Opačić govoreći u ime Kluba SDP-a smatrati kao prethodnu raspravu. Da pripremite novi tekst Prijedloga zakona, da uvažite i ugradite u njega opravdane zahtjeve koje su udruge udomitelja dostavile vam i da tada dođete pred ovaj Sabor i ja vjerujem da ćemo tada konsenzusom donijeti zakon koji će ostvariti i ove temeljne ciljeve koje smo deklarativno, koje smo deklarativno postavili jer jedino u tom slučaju ću biti u poziciji da za jedan takav zakon i ja glas, dam svoj glas, a u protivnom za ovakav Prijedlog zakona ja jednostavno ne mogu dati svoj glas. Hvala.
Ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Caparin.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Ja bih ispravila kolegu koji u svojoj raspravi govori da ovim zakonom neće doći do povećanja udomiteljstva nego naprotiv smanjenje udomiteljstva. Da ovaj zakon ima deklarativne osobine, da su ovim zakonom svi nezadovoljni što je netočno. A da u svojoj raspravi nije donesao nijedan prijedlog čime bi popravio ovaj zakon. A ja zaista smatram da ovaj, ovim se zakonom nastoje ozakoniti i regulirati i uvjeti i standardi udomiteljstva i način obavljanja udomiteljstva i tko može se baviti udomiteljstvom i naravno da je ovaj zakon u prvom čitanju. A da u drugom čitanju se mogu još uzeti u obzir prijedlozi udruga udomiteljstva i svih nas koji raspravljamo o ovome zakonu. Nažalost vi svojom raspravom niste dali nikakav doprinos poboljšanju ovog zakona.
Zahvaljujem. Replika uvažena zatupnica Brnadić.
Hvala lijepo. Evo kolega je govorio da je zakon loš, da će se smanjiti broj udomiteljskih obitelji. Da su nezadovoljne udruge i tako dalje. I ne spominjući i ne dajući nikakva svoja rješenja kao što je rekla i kolegica Caparin. Međutim ja moram kazati da zaista, zaista o ovoj problematici se prvi put na jedan cjelovit način raspravlja i upravo ovaj zakon koji se prvi put donosi unosi, unosi sistematski red u ovu problematiku. Između ostalog sve što je do sad spomenuto da se osnivaju udomiteljski timovi, da se utvrđuje naknada udomiteljima, da će se provoditi edukacija udomitelja, osniva se registar što je po prvi put. Konačno zakon je u prvom čitanju i svi imamo mogućnost i to se zapravo i traži od nas da pomognemo u donošenju što boljeg zakona. A licitacija o tome s kojom se udrugom surađivalo, a s kojom nije samo je zapravo jedan politički pamflet, odraz priznanja vlastite nemoći i neinventivnosti u rješavanju ove problematike. Ja vam vjerujem da je teško priznati da netko to zna uraditi bolje, a HDZ je pokazao u ovom mandatu da zna i može urediti mnoga područja života a jedan od tih je svakako i udomiteljstvo [[Upadica: Bravo Mirjana!]]
Odgovor na repliku.
A evo uvažena kolegice vi se upravo zalažete za ono protiv čega sam. Ja sam rekao da na ovom zakonu ne treba politizirati ni o HDZ-u ni o SDP-u ni o HSP-u i bilo kome. A vi upravo izgleda uporno politizirate. A to da sam ja, nisam dao nikakav argument. Ja sam vrlo očito i jasno, pročitat ću vam što sam rekao. Da sam, ovih dana diljem Hrvatske održavaju se brojni susreti i okrugli stolovi zainteresiranih udruga, socijalnih radnika, predstavnika lokalne samouprave a na jednoj u Puli sam uzeo učešće. Udruge su na ovaj prijedlog iznijele brojne primjedbe kojeg sadržaj je opširan i kojeg ste vi gospodo iz Vlade u posjedu. I ne želim taj opširni prijedlog sad ovdje obrazlagati. To je moj prijedlog jer sam ja, i to sam u raspravi rekao: "Prihvatio sam primjedbe udruga kao svoje". I to su moji konkretni prijedlozi za poboljšanje ovog teksta zakona. Preostaje samo na Vladi da te opravdane prijedloge koji su došli od strane udruga, a koje ja percipiram kao svoje ugradi u Prijedlog zakona i da ovo bude prethodna rasprava i da onda za prvo čitanje pripremimo jedan bolji Prijedlog zakona.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice sa suradnicama, kolegice i kolege. Javnost je s velikim očekivanjima, a naročito udomitelji iščekivala dakle ovakav odnosno sam Prijedlog zakona o udomiteljstvu i što su njihova očekivanja bila veća sigurno je da su sa još većim razočaranjem dočekali ovakav Prijedlog zakona. O tome nedvojbeno svjedoči i jučerašnji prosvjed udomitelja pred Saborom kada su aktivisti Hrvatskog saveza udomitelja koji okuplja 14 udomiteljskih udruga pred Saborom dočekali zastupnike i izrazili svoje nezadovoljstvo, a prije toga javnost je upoznata putem svih medija dakle kako elektronskih tako i tisak. Naime o čemu se radi? Prije svega kakav je duh ovakvog Prijedloga zakona o udomiteljstvu? On izražava jedno veliko nepovjerenje prema samim udomiteljima. Ovaj zakon trebao je pokazati, odnosno Prijedlog zakona trebao je pokazati da vlast ima dušu. Ovaj zakon trebalo je pisati srcem. Mladi par Kosanović u jednom riječkom prigrađu u svom iznajmljenom stanu otvorio je dušu o ovom problemu novinarima pa je prikazao svoj slučaj. Kada su po prvi put u dom došli posjetiti svog sadašnjeg štićenika a ondašnjeg petogodišnjeg dječaka i doživjeli su zgodu koja sve govori, koja bi trebala biti eto jedno upozorenje i način kako uopće pisati ovakav prijedlog zakona. Oni govore kako je dječak znao da oni dolaze po njega, a kako ga nitko nije posjećivao stao je drugoj djeci vikati, maknite se, nemojte prilaziti. Njegova rečenica je znakovita, stanite, to su moji ljudi. E vidite, ova rečenica neka zvoni predlagaču a i svima nama kada budemo konačno usvajali prijedlog Zakona o udomiteljstvu. Prema tome evo možda mala i uputa predlagatelju. U popravljanju ovog zakona, a apsolutno se slažem sa ovdje iznesenim stavom kluba SDP-a koji je posebno istakla kolegica Opačić dakle da ovaj prijedlog zakona zaista u najboljoj mjeri treba tretirati kao prethodnu raspravu da bi već u startu dobili kvalitetan prijedlog. Dakle, stanite to su moji ljudi. Neka to bude prva misao kod izgradnje dakle svakog i formuliranja svakog članka ovakvog zakona. Stanite to su moji ljudi. Dakle s velikim povjerenjem treba pristupiti udomiteljima. Naravno ono što je govorio i kolega Vidović, država i obveze države nisu prestale prema djeci, a na vlastito i prema udomiteljima onog trenutka kada su predali dijete ili odraslu osobu, a na vlastito dijete. Dakle upravo taj kontrolni mehanizam to je odgovornost države odnosno centara. Što kažu iskustva odnosno sami udomitelji. Da biste bili udomitelj morate imati veliki stan, sobu određene kvadrature, odgovarajući krevet i ormar, prepisano je gotovo do nivoa hrane koju trebaju imati udomitelji da bi namirili potrebe svog štićenika. Da li je to moguće sa iznosom od tisuću 520 kuna za predškolsku i tisuću 680 kuna za školsku djecu? Pa taj iznos ne zadovoljava ni osnovne svakodnevne potrebe djece. I to je jedan od gorućih problema kojima se svakodnevno susreću udomitelji. Pa javnost je upoznata, godinama udomitelji skreću pozornost na ovaj veliki problem. Da su mnogi podigli kredit kako bi mogli prehraniti tu djecu jer se nisu htjeli rastati od njih. Stvorila se takva emotivna veza. Međutim nažalost činjenica je da mnogi posustaju jer nemaju potrebnih sredstava za uzdržavanje ni odrasle, a na vlastito djece. Prema tome država bi opet trebala voditi računa da je primaran interes ne udomitelja nego djece. I država dobro zna kada se izračuna koliko košta institucija, svi stručnjaci koji su joj potrebni da takvo dijete u instituciji je 3 puta skuplje nego kad se dade u udomiteljstvo. Udomiteljima nedostaje suradnja sa psiholozima, sociolozima, logopedima, defektolozima pa i ostalim stručnjacima. I ono što je posebno važno apostrofirati da se u Hrvatskoj ne poštuje koncencija UNICEF-a kojom je propisano da se djeca mlađa od 3 godine moraju smjestiti kod udomitelja, a ne u institucijama. Mediji izvještavaju i danas i jučer i prekjučer u pojedinim domovima da djeca ostaju zbog neadekvatnog reagiranja pojedinih centara, naravno nije svugjde slika ista i ne treba generalizirati ali vrlo konkretni su primjeri, odnosno prigovori da su djeca protivno zakonu, protivno konvencijama ostajala u i stoje još uvijek u pojedinim domovima, a nisu dana u udomiteljstvo ili nisu usvojena. E pa se postavlja pitanje tko je odgovoran, tko je kriv za ukradeno djetinjstvo toj djeci. Kriva je država. Kako je moguće da dijete koje je stavljeno u instituciju sa godinu dana ili još manje ostaje u njoj po nekoliko godina. To je jedna velika, velika nebriga. I na to se treba konačno dati odgovor. Da li daju ovakav prijedlog? Ne. On je i dalje kočnica deinstitucionalizaciji. I što su ona učinili? Udomitelji su se sami organizirali kako bi se osnažili, kako bi se pripremili i kako bi htjeli i kako bi željeli biti zaista ono što oni i jesu u svojoj biti, istinski partneri transformacije socijalne skrbi na jedan adekvatan način i da ih država u tome prepozna. Dakle upravo kao partnere u skrbi za djecu na brizi društva. Možda je vrlo interesantan odnosno interesantno bi možda bilo spomenuti Clintonov zakon koji je donesen prije nekoliko godine gdje se i mnoge zemlje, ovdje je točno to istaknuto, susreću sa sličnim problemima i sličnim nedoumicama, ali te nedoumice ne smiju dugo trajati jer djeca rastu, trebaju adekvatno reagiranje i odlučnost države, iznalaženje rješenja. Dakle da napomene, ovaj Clintonov zakon predviđa 4 do 6 tisuća dolara svakom centru za socijalni rad kad dijete date u udomiteljsku obitelj. Jer na takav način upravo potiču se centri da rade svoj posao. Kako se radi o djeci onda je naravno da je tu želja države da upravo ih potakne da u što većoj mjeri upravo ispune u ovom segmentu tu svoju obvezu i svoju dužnost. A takve obitelji imaju iznos naknade 8 stotina dolara mjesečno. Htjela bih napomenuti još, o tome je detaljno govorila kolegica Opačić u svom uvodnom slovu govoreći u ime kluba, a i kolega Vidović da ovdje opće nije razvidno dakle i ne možemo sada govoriti koliko je i kakav je trend udomiteljstva odraslih osoba ili djece. Ali nedvojbeno je dakle očito je da se nešto želi skriti, prikriti. Jer podaci kojima se javno baratalo nisu bili točni i nepobitna je činjenica nažalost unatoč tome što se govori da je realnost drugačija, da je sve manje djece koja se daje obiteljima, odnosno udomiteljima, a tu se onda vidi konkretno eto na toj stvari, u tim brojevima pokazuje se i efikasnost, bolje reći neefikasnost centara i pobijaju se i riječi ne samo vaše gospođo državna tajnice, čak manje, ali i još više gospodina ministra eto kojeg danas ovdje nema, ali koji je iznio i jučer, ali možemo dotaknuti ovdje i povesti, podvući jednu paralelu da je čitav niz neistina iskazao jer da se realnost, stvarnost pokazuje drugačijim nego što to i ustvari jest. Prema tome, evo shvatite ovo u najboljoj mjeri jer ovdje su u pitanju osobe koje su na vlastito osjetljive, a pogotovo kad su u pitanju djeca i tu do ovog prvog čitanja ima vremena da poslušate i udruge što vam u najboljoj mjeri … [[Govornica se ne razumije.]]
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Caparin.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Dobro da ste kolegicu prekinuli u ovoj demagogiji. … [[Govornica se ne razumije.]] uopće ne poznajete situaciju u centrima za socijalnu skrb i domovima. Nije istina da službenici centara za socijalnu skrb ne daju djeci do 3 godine jer vi naprotiv ne možete ni naći takvu djecu, ni dobiti takvu djecu. Udomitelji usvojitelji traže takvu djecu. Teže se usvajaju djeca koja imaju 8 i 9 godina. A sa ovom demagogijom stanite, to su moji ljudi. Ma ovi gore udomitelji i svi roditelji koji imaju takvu djecu i udomitelji imaju parolu stanite to su moji roditelji … [[Govornica se ne razumije.]] moji ljudi.
Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Markovinović.
Hvala gospodine dopredsjedniče. Pa naime cijelo vrijeme slušamo tu iz redova SDP-a nema politizacije, mi se svi zalažemo za ovaj Zakon i onda čujemo izjavu, veli tko je kriv za ukradeno djetinjstvo nego država. Dakle, mislim stvarno jedna apsolutna netočnost. Prije svega, krivi su oni zbog kojih su djeca u domu, a zbog svih onih koji rade u domovima, koji toj djeci nastoje dati djetinjstvo onako kako maksimalno mogu im dati, mislim morao sam se javiti, mislim to je stvarno uvredljivo za sve njih.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Brnadić.
Hvala lijepa. Evo kolegica je kazala da se s ovim Zakonom iskazuje nepovjerenje prema udomiteljima što je potpuno netočno. Dapače, ovim Zakonom se uvodi edukacija udomitelja, uvodi se novčana pomoć udomiteljima i intenzivnija briga i nadzor, a to u konačnici svakako znači i pomoć u svakom pogledu i udomiteljima i djeci i postavlja se pitanje da li je, kolegica kaže da li je moguće sa tisuću 500 kuna brinuti, kvalitetno brinuti o takvoj djeci? Pa koliko su do sada imali? Pa u konačnici udomitelji, svaka im čast i svaka pohvala za tu divnu skrb koju preuzimaju na sebe, ali u konačnici njihov moto je humanost i ljubav prema djeci, a ne novac koliko će dobiti, ali se ova Vlada pokušava iznaći i maksimalna novčana sredstva da toj djeci se pruži i materijalna i tim udomiteljima i materijalna pomoć za djecu.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Ruža Lelić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegica je rekla da se ne zna kuda se ide s ovim Zakonom. Jasno se zna, ovaj Zakon podupire deinstitucionalizaciju što je u skladu sa reformom socijalne skrbi. Ide se na to da se težište stavlja na korisnika, da se poboljša skrb za te korisnike. Prema tome, jasni su postavljeni ciljevi i zadaci. Zatim, kaže se da se želi skriti podaci. Podaci su jasno napisani, prikazani i dostupni su i ovdje u materijalima i drugdje. Ovdje smo zaista čuli niz demagoških rasprava i odjedanput toliko pobuđenosti i brige za udomiteljske obitelji i za skrbi, a zaista bi podsjetili što su to do sada imali udomiteljske obitelji. Ovo je jedan pozitivni pomak, možda nedovoljan, ali svakako pozitivan
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Kajo Bućan.
Pa evo u nizu netočnosti pridružujem još jednu. Kaže kolegica da nije razvidno koliki je broj udomljenih, odnosno broj djece u odnosu na broj odraslih i da to nije adekvatno prikazano u smislu ukupnog broja udomljenih. To jednostavno samo pokazuje da ovaj Zakon nije pročitan, da obrazloženja koja su dana na stranici 4 i 5 i to u tabelarnom prikazu i u tekstualnom dijelu da jednostavno nije apsolutno ništa od toga pročitano, a doslovno je rečeno i istinito prikazano broj smještene djece i mladeži u ukupnom broju smještenih korisnika pokazuje smanjenje. Dakle, gospođa državna tajnica i nadležni iz ministarstva su točno prikazali realno stanje koje ipak pokazuje i tendenciju porasta u 2006. u odnosu na 2005. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Replika, uvažena zastupnica Lalić.
Pa draga kolegice Antičević, ja se potpuno s vama slažem. … [[Upadica se ne čuje.]] Ja ne tražim kolega Letica opomenu, ali bi molila da omogućim, ne vidim razloga zbog čega se na ovakav način reagira.
Slažem se. Izvolite. Molim mir.
Jer upravo hoću reći da je točno da je temeljna pokretačka snaga udomiteljstva jest čovjekoljublje, ljubav prema čovjeku, ljubav prema bratu čovjeku, pogotovo ako je on nemoćan, siromašan i to je prepoznatljivo. To prepoznaju oni koji su udomljeni i djeca i odrasli. I ovaj mali koji je rekao stanite, to su moji ljudi, on je prepoznao to čovjekoljublje. Međutim, samo čovjekoljublje nije dovoljno za kvalitetno udomiteljstvo jer to povlači za sobom i realne i stvarne troškove. Država propisuje koje uvjete moraju ispunjavati udomitelji, koje uvjete moraju kvalitetu, kakvu kvalitetu života moraju osigurati udomljeniku i za sve to daje tisuću i 500 ili tisuću 600 kuna. Taj iznos se godinama ne mijenja. Dakle, bilo bi nepravedno kolegice Antičević sada optužiti udomitelje da oni zapravo žele zarađivati na nekome. Ne. Oni ne žele zarađivati ni na kome, ali je humano i normalno da se tim ljudima čija je kvaliteta čovjekoljublja i pokretačka snaga čovjekoljublje da im se pomogne u snašanju troškova koje imaju. Ako su troškovi u domovima 5, 6 tisuća i ne znam koliko po korisniku, na temelju čega smo mogli utvrditi da su troškovi udomljenika u udomiteljskoj obitelji tisuću 600 kuna? Dakle, unatoč svem čovjekoljublju udomiteljstvo neće doživjeti procvat ako država ne pomogne u sanaciji troškova koje oni uistinu imaju.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku.
Da, kolegice Lalić. Ovo su potresne riječi. Stanite, to su moji ljudi. Ali oni tamo ljudi to nazivaju demagogijom. Ali nije to demagogija. To je upravo nešto što nas treba sve ovdje okupiti oko toga da se čuje glas ovih gore ljudi koji tvrde da ne mogu prehraniti tu djecu koju tako zdušno žele prigrliti. Istina je, da ne živi čovjek o kruhu, što posebno ističete, da je ljubav jako važna. Ali sa tisuću 500 kuna ne mogu oni prehraniti tu djecu niti im mogu pružiti ono što je potrebno. Na to upravo i upozorava gospodin … [[Govornik se ne razumije.]] kad govori da se naknada udomiteljima za štićenike nije mijenjala punih šest godina. Osnovna primjedba je što se takva naknada veže za tu osnovicu. Dakle, ta osnovica koja se od 2001. godine nije mijenjala. Prema tome, udomitelji traže da se u zakonu posebno reguliraju ta njihova prava i da se povećaju te naknade odnosno da se podigne sama osnovica kako bi oni mogli biti sposobni uz ljubav djetetu koju pružaju pa i ovim drugim osobama, odraslim osobama dakle ispuniti tu svoju zadaću. I nikakvog govora ovdje nema, da bi oni na tome zarađivali. Pa oni otkidaju čak i od vlastite djece i od svojih usta da bi mogli tu djecu prehraniti. Nažalost, sada je trend jer to više ne mogu izdržati, nije rijedak slučaj zadnjih godina i zadnje vrijeme, da oni tu djecu vraćaju nazad u domove. I to je nešto što je zabrinjavajuće.
Zahvaljujem. Riječi ima uvaženi zastupnik Stjepan Bačić.
Hvala gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Evo, dugo već traje ova rasprava o ponuđenom prijedlogu Zakonu o udomiteljstvu koje je u prvom čitanju. Govorilo se o dugoj tradiciji udomiteljstva i o tome kako je tek sad došao zakon. Problem udomiteljstva je rješavan zadnjih desetljeća kroz zakone koji su po naravi stvari to pokrivali. To je bio Zakon o socijalnoj skrbi. Međutim, sad se pojavio ovaj Zakon o udomiteljstvu sa ciljem da se upravo udomiteljstvo kao oblik zbrinjavanja štićenika premjesti iz institucija u dom. Dakle, po meni je svrha ovog zakona da upravo propagira ovaj način zbrinjavanja štićenika. Međutim, svjesni smo toga da se ni jednim zakonom, ni jednim dekretom stvari ne mogu pomaknuti. I da sad, govorili ste o naknadama, da dajemo ne znam kakve naknade, pitanje je da li bi veći broj ovih 2 tisuće 600 obitelji koje su zasad registrirane, da li bi ih bilo više? Dakle svrha po meni je zakona da upravo kroz jasnoću kriterija koji su postavljeni, a kriteriji su nužni, vidili smo iz rasprave kolege Vidovića, da je u nadzoru našao slučajeve koji su zapravo zapanjujući. Prema tome, država je odgovorna kako za brigu kroz institucije gdje se točno znaju norme, kriteriji šta sve treba biti u instituciji. Ali kad govorimo o udomiteljstvu koje se posebno sada regulira zakonom i tu moraju biti nužni kriteriji. Dakle, jasno je rečeno nisu ti kriteriji zbog dosadašnjih udomitelja. Tu će stvari ostati iste. Međutim, kroz kontrolu će se i nadzor to na neki način dovest u bolji red. A kriteriji vrijede za nove, potencijalne udomitelje koji jasno moraju znati s čim se suočavaju. Dakle, oni moraju znati da moraju ispunjavati neke uvjete. Međutim, u tom će im pomoć centri za socijalnu skrb gdje je jasno rečeno da će oni imati osposobljene timove koji će educirati, koji će raditi najprije razgovor sa udomiteljima, koji će ih uputiti na koji način zapravo trebaju voditi brigu o toj djeci. I to je velik iskorak. Pitanje naknada. Sigurno da mi možemo govoriti da su te naknade adekvatne, da li mogu biti bolje? Pa sigurno da mogu biti bolje. Međutim, treba napomenuti da dosada udomitelji tu posebnu naknadu nisu dobivali. Ta naknada pa i opskrbnina i posebna naknada su oslobođene plaćanja poreza. I to je na neki način pokazuje da država vodi posebnu skrb i brigu i o udomiteljima da ih na neki način stimulira između ostaloga i kroz taj materijalni vid, da se tim poslom bave. Ovo je prvo čitanje i zato kažem ima vremena da se i sve ove primjedbe koje su se evo, danas pokazale uvaže i da se i po pitanju i visine naknade do drugog čitanja to poboljša. Ono što se kroz dosadašnju raspravu pokazivalo bilo je pitanje tog načelnog odnosa da li to treba bit, ić' profesionalizaciji ili baš ovim pristupom kako je ponuđeno. Ja mislim da je ovo bolji model i da ako to idemo profesionalizirati, to sam rekao i u replici, da bi onda praktički napravili opet institucije. Čim bi se pojavio veći broj od 3, 5, 10 to su već mali domovi i onda je pitanje svrhe da li mi propagiramo udomiteljstvo ili praktički opet na jedan drugi način to institunacionaliziramo. Prema tome, ja smatram da je ovaj ponuđeni prijedlog zakona dobar, da je to prvo čitanje, da primjedbe koje imaju i udruge, koje su se pokazale u ovoj raspravi, koje su kolege rekle da će predlagatelj to usvojiti i da ćemo mi do drugog čitanja dobit i popravljeni tekst ovog zakona koji po meni je zasad prihvatljiv i ja ga podržavam.
Zahvaljujem. Replika uvažena zastupnica Milanka Opačić.
Pa, gospodin Bačić je ovdje govorio o tome da ne zna da li bi povećanje naknade povećalo broj udomitelja. Sasvim sigurno nemamo nitko od nas čarobnu kuglu i ne znamo da li bi dakle povećanje naknade dovelo do većeg broja udomitelja. Međutim, u svakom slučaju mislim da bi povećalo kvalitetu života te djece. Naime, ako svako dijete koje je u udomiteljskoj obitelji ima džeparac od dvije i pol kune dnevno, to nije niti za jednu kuglu sladoleda. Ako se roditelji odnosno udomitelji moraju za tu djecu pobrinuti i u periodu kada krenu djeca u školu sa ovim iznosom koji sada imaju, to sasvim sigurno nije dostatno da bi se osigurala sve potrebe djeteta dakle njihov kvalitetan život. Ja sam ovdje rekla, domovi i institucije uvijek dobiju neku humanitarnu pomoć. Dobiju jednako tako poklone nekih tvrtki. Dobiju i puno više od države. Nažalost, udomitelji su svega toga lišeni, njima to nitko ne da. Ljudi moraju otići u centar za socijalnu skrb tražiti neku pomoć. Često puta tu pomoć financijsku ne dobiju jer u centru kažu da nema novca. I na kraju bih htjela još nešto reći. Nadzor je potreban kako nad udomiteljima da bi se djeca zaštitila ali tako i nad centrima. Ja vas molim gospođo Nikolić učinite sve da se imenom i prezimenom sankcioniraju ljudi u centrima koji ne rade svoj posao jer ljaga nažalost pada na sve ljude u centru. Puno je tamo ljudi koji pošteno i kvalitetno odrađuju svoj posao dakako i više njih ali zbog onih ljudi koji su i danas prozvani u novinama u pojedinim centrima koji ne rade svoj posao profesionalno ljaga pada na sve. I zbog toga je potrebno da i vi kao država, kao ministarstvo ali i struka između sebe točno prozove ljude koji ne rade svoj posao i da ih na kraju sankcionira.
Zahvaljujem. Replika uvažena zastupnica Caparin.
Kolega je govorio o ulozi centara za socijalnu skrb. Međutim, ja bih posebno naglasila o velikoj ulozi koja se donosi ovim zakonom a to je timova za udomiteljstvo pri centrima za socijalnu skrb. Naime, mnogi od nas ne znaju kakvim problemima se suočavaju udomitelji kada dolaze u dom tražiti djecu koju bi htjeli udomiti. Naime, već sam rekla da obično se traže mlađa djeca do tri godine, ono što su neki u raspravi napomenuli, međutim prosjek boravka u domu je šest do sedam godina. Ta djeca su doživjela stravične traume i sada prelaze u jednu obitelj koja se mora suočiti i sa problemom te djece, iz koje sredine on dolazi i kakve probleme dijete sam ima. Dakle, u tom dijelu treba educirati udomitelje i naravno da ti timovi za udomiteljstvo trebaju biti educirani, posebno što posebno je važno istaknuti da ti timovi će imati superviziju i da će moći kontrolirati i pomagati udomiteljskim obiteljima.
Nisam vidio, je li odgovor na repliku. … [[Upadica se ne čuje.]] Izvolite.
Hvala lijepo. Ja mislim da se slažem sa ovim stavom što je kolegica Caparin iznijela, da je ti kriteriji koji su postavljeni a odnose se na edukaciju i praktički i na nadzor, da su jasno postavljeni i da im je zapravo cilj da i udomiteljima se na neki način olakša posao a pogotovo da bolje bude štićenicima. Dakle, svrha je da štićenici na neki način imaju od tog svega koristi i zbog toga je i uvedena ta licenca koja se mora zapravo obnavljati svake dvije godine da se ustanovi, da se ljudi na pravi način educiraju i da na pravi način pristupaju toj djeci. Ja bih se samo vratio, ja sam dao repliku i za kolegicu Opačić na ono pitanje visina naknade, da je kroz visinu naknade sigurno će i toj djeci biti bolje. Pa to je, s tim se ja slažem. Ja sam i govorio da o visini naknade mi možemo još raspravljati i da do drugog čitanja i o tom segmentu se mogu donijeti i bolja rješenja. Međutim, ja sam isto uvjeren da bez obzira kolika će ta naknada biti da samo kroz naknadu mi nećemo povećati broj udomitelja, mi moramo kroz druge vidove na neki način objašnjavanja tog problema privoliti ljude i osvijestiti ih da je to, da kroz taj vid će i sami sebe obogaćivati. Dakle, da te obitelji koje će to udomiti da će raditi jedan humani rad, da će za to biti i adekvatno nagrađeni ali mislim da samom financijskom nadoknadom ne možemo postići jer da moramo i druge elemente uključiti u to, da jednostavno poradimo na svijesti i da će onda tek ti rezultati broja udomitelja biti veći kod nas. Oni su za sada takvi kakvi jesu kod nas, mi ih ne možemo silom a moramo voditi brigu kroz institucije o tim štićenicima, ne mogu biti na cesti.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Antun Kapraljević.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo, ja ću u svakom slučaju u ovom prvom čitanju glasovati za ovaj zakon jer smatram da je ovo dobro što se uopće krenulo u regulaciju takvog problema i da se to ide ozakoniti i da se idu postaviti nekakve regule kojih bi se svi trebali pridržavati. Međutim, nadam se isto tako da do drugog čitanja, da će se provesti javna rasprava i da će se razgovarati sa udomiteljima i da će se većina njihovih primjedbi koje imaju na ovo prvo čitanje uvažiti. A neke od tih primjedbi bih htio iznijeti i ja. Prva koja mi najviše upada u oči a to je pitanje stručne spreme. Priznajem da u svakom slučaju trebamo ići prema društvu znanja, priznajem da trebamo postaviti nekakve minimume ali nisam za to da se to uvodi sada. Živimo u društvu, živimo u državi u kojoj je milijun i pol ljudi što bez osnovne škole, što s nepotpunom osnovnom školom, što sa završenom osnovnom školom a starijih od osamnaest godina. Znači, milijun i pol ljudi. Ti ljudi imaju svoju djecu. Znači li to da oni ne mogu biti dobri roditelji ako ne mogu biti udomitelji? I nisam za to da se to sada u ovom trenutku birokratski određuje da se djecu ne može usvajati ako se nema srednja stručna sprema, udomiti ispričavam se. Da se djecu ne može udomljavati ako se nema stručna sprema, pogotovo što znamo u kakvoj smo situaciji. Kad jednog dana a vjerujem da hoćemo i da ćemo krenuti prema društvu znanja i da ćemo krenuti u cjeloživotno učenje i da ćemo podići taj naš nivo obrazovanosti, vjerujem da će i udomitelji biti i javljati se i oni a vjerujte mi najviše se javljaju oni koji imaju nižu stručnu spremu. I zato sam da se razmotri ova odredba i da se u svakom slučaju razgovara o toj odredbi sa onima koji se tim poslom i bave. Druga stvar koja mi također smeta to je odvojiti u svakom slučaju starije osobe, djecu s posebnim potrebama i djecu, i ne to raditi birokratski nego odvajati prema stvarnim potrebama jer nisu potrebe jednake za djecu, za starije i za djecu sa posebnim potrebama. To se u svakom slučaju odnosi ne samo na novac koji će ti udomitelji dobivati, to se radi i o njihovoj edukaciji jer drugačije treba raditi sa jednima, drugima i trećima. I isto tako, sa uvjetima u koje ti mogu doći na udomljavanje. Znači, da se odvoje kategorije prema potrebama a ne prema birokraciji. Isto tako mi nije jasna ova odredba da razlika ne može biti veća od 50 godina. To znači ja recimo za tri godine kad bih imao namjeru usvojiti, udomiti neko dijete to ne bih mogao napraviti jer bih prešao 50 i, 50 godina i to ne bih mogao više napraviti. U vrijeme kad se životni vijek produljuje, kad živimo duže smatram da ovakvu barijeru staviti nije uopće logično. Jer postoje ljudi koji su i sa 52, 53 do 65, 75 godina u sasvim dobroj kondiciji i mislim da bi dijete mogli dovesti i odvesti kroz čitavo školovanje bez ikakvih problema i izvesti to dijete na pravi put. Zatim tu je i pitanje smanjivanja sa 5 na 3. Znamo da postoje obitelji i lijepo je vidjeti i prekrasno i odlično je vidjeti obitelji koje imaju veliki broj djece. Ako roditelji mogu izaći sa djecom na kraj sa 5, sa 8, sa 13 zašto i udomitelji ne bi mogli izaći na kraj sa 5? Ne vidim uopće svrhu da bi se ograničio broj recimo djece koja se mogu udomiti. I još jednu stvar koju bih htio svakako istaknuti, a to je kontrola rada udomitelja ali i kontrola rada centara. Najveći broj udomitelja i najveći broj centara ustvari gotovo svi u svakom slučaju rade dobro. Ali postoje i oni koji rade loše i baš zbog toga zajedno sa udomiteljima treba vidjeti najbolji način i najbolju, najbolju recimo formu kontroliranja tog rada. I još jednu stvar bih htio istaknuti, a to je kontinuirano osposobljavanje. Jer to je ono što je puno bitnije od one odredbe koju ste rekli da školska sprema treba biti najmanje srednja. Mislim da bi s tim ljudima daleko više trebalo raditi, ali ne samo sa udomiteljima nego i sa onim timovima koji bi njih trebali obučavati, a i sa centrima za socijalnu skrb. Tu bi trebalo daleko više uložiti u stručnom osposobljavanju jednih, drugih i trećih. Evo toliko a nadam se da u drugom čitanju, da ćete puno više vremena provesti u razgovoru sa udomiteljima i da ćete daleko više njihovih primjedbi ugraditi u drugo čitanje u zakon, u prijedlog drugog čitanja i da nećemo imati, morati imati doček ispred Sabora udomiteljskih udruga.
Zahvaljujem. Replika uvaženi zastupnik Lesar.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolega Kapraljević ove primjedbe koje ste izrekli na tekst zakona zapravo nameću dilemu da se upitamo što je, što želimo ovim zakonom? Da li država želi poticati udomljavanje ljudi u ovoj državi ili graditi velike domove i zatvarati ljude u domove? Pa onda ako dajemo birokratska rješenja i ograde oko školske spreme onih koji trebaju, oko prihoda, oko godina starosti da li se ti isti kriteriji primjenjuju i kod ustanova koji brinu o toj djeci i o tim ljudima? Ne. Ako je dijete u domu može biti povjereno na odgoj i skrb bez obzira na razlike u godinama starosti njega i odgajatelja, službenika. A u domu odnosno u kući ćemo tražiti razlike. Onda naprosto ne vidim svrhu. Nadalje ako bi doslovno iščitali ova ograničenja onda bi udomitelji u Hrvatskoj mogli biti kao i posvojitelji. Samo Rockfelleri i Einstaini. Tri i pol tisuće djece u ovom trenutku je u Hrvatskoj u domovima. Većina njih nisu u prioritetu posvajanja i zbog godina starosti i zbog drugih stvari. Nije li za njih onda ipak bolje da potičemo ljude da uzimaju ljude iz domova i udomljuju ali ne samo djecu nego stare, nemoćne, bolesne kojima treba posebna skrb. I zato bi bilo gospođo državna tajnice i kolega Kapraljević, vjerojatno se slažete sa mnom, idealno da u obrazloženju zakona za drugo čitanje piše čarobna rečenica: Tekst zakona usuglašen je sa udrugom udomitelja i postignuto suglasje o kriterijima, uvjetima koje oni moraju zadovoljiti da bi se bavili tim poslom. Hvala.
Odgovor na repliku.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega Lesar sa svim stvarima se slažem i nisam uopće govorio o prihodima ni centara ni u ovih, ni domova niti sam govorio o prihodima udomitelja. Ali evo pošto ste me svojim, svojom replikom ponukali da nešto kažem i o tome činjenica je da ova osnovica nije mijenjana od 2001. godine. Mislim da je najbolje rješenje razgovarati sa udomiteljima, pitati i ustanoviti kolike su stvarne potrebe. I govorim o kategorijama stvarne potrebe za djecu, za djecu s posebnim potrebama i za starije osobe ne mogu biti u razlici u 200, 300 kuna. Ne mogu. To će vam sigurno udomitelji reći da ta razlika u nekim slučajevima kad se radi o nepokretnim osobama, kad se radi o pomagalima, o ovom, onom mora biti daleko veća. I to je ono što bi trebalo u svakom slučaju sa Udrugom udomitelja izdefinirati.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Kajo Bućan.
Pa evo kolega Kapraljević je, mislim da je dosta zapravo izuzetno korektno interpretirao neke stvari i kazavši da je siguran da je najveći broj onih koji udomljavaju, koji udomljuju tu djecu sa nižom stručnom spremom od srednje škole. Da, to je istina. I taj podatak je korektno prezentiran u ovom Prijedlogu zakona. On je korektno inpterpretiran i treba ga radi javnosti reći. Radi se o 49,36% udomitelja. Radi se o takvoj obrazovnoj strukturi koja će biti potrebna svakodnevne kontinuirane edukacije i svakodnevne podrške udomiteljima koji skrbe o zahtjevnim potrebama udomljene djece. Prema tome u situaciji u Republici Hrvatskoj u kojoj je samo 7% visokoobrazovanih u svakom slučaju ovakva kategorija ljudi koji udomljuju djecu traži jednu kontinuiranu podršku, kontinuiranu edukaciju, kontinuirano obrazovanje i svakodnevni nadzor.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo, kolega ja se u svakom slučaju slažem da to sve piše unutra i da pišu podaci da je 49% gotovo 50% onih koji su sa nižom stručnom spremom. Pa to je i logično. I rekao sam milijun i pol ljudi je sa bilo nezavršenom, bilo bez ikakve, bilo sa završenom osnovnom školom. Ali šta to znači u praksi? Kad bi mi prihvatili ovakvo rješenje znači li to da bi trebali sve roditelje natjerati, mislim govorim znači li to da nitko ne bi mogao biti ni roditelj ako nema srednju školu. To bi značilo kad bi se ovaj preveo u stvarni život to znači da nema roditeljske odgovornosti, da roditelji koji nisu završili srednju školu nemaju pojma o odgoju djece, da ne smiju imati djece. Pa ne možemo se tako ponašati. Ne možemo ograničiti nekom da bude udomitelj zato što on nema srednju školu, pogotovo ne u društvu u kojem milijun i pol ljudi nije završilo osnovnu školu.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Zvonimir Sabati.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospođo državna tajnice sa suradnicom. Pa gledajući naravno ovaj prijedlog zakona, postavljam ja osobno a vjerojatno i velika većina nas ovdje prisutnih pitanje koje je cilj zakona. Svakako da i iz diskusije je bilo vidljivo da se s ovim zakonom konačno želi regulirati jedno važno područje koje do sada budimo objektivni nije cjelovito i izdvojeno bilo regulirano. I iz tog stanovišta treba pohvaliti ideju da se zakonski riješi ovo područje, kao i trud koji je za to učinjen. Vjerojatno i ja sam sebi postavljam pitanje cilj zakona bi trebao biti stvoriti određene uvjete i propisati naravno jasne standarde da prije svega korisnici, ali nakon toga i udomitelji budu zadovoljni i između ostalog da se stvori određena sigurnost i za korisnika naravno i za udomitelja. Kad govorim o sigurnosti odma ću pretpostaviti da se podrazumijeva kad su dobiva dozvola da se određeni standardi koji su propisani ispunjavaju, jer inače ne bi dobili dozvolu. Ali donošenjem zakona ili izmjenom zakona, a to smo imali prilike do sada već više puta priliku u ovom Visokom domu i raspravljati, primjerice i vezano uz turističke usluge, tako i ovdje, ljudi koji se upuštaju u takve ja bih rekao ipak značajne životne korake pretpostavljam da moraju i opremiti dom, da moraju uzeti i kredite i te kredite u svim ovim po određenim pravilima koji su u tom trenutku važeća. Nakon toga se najedanput pojavi izmjena zakona ili se smanji broj korisnika. Naravno na temelju toga vrlo vjerojatno i određena novčana sredstva i najednom čovjek koji je uzeo kredit založio svoju imovinu dođe u poziciju da neće moći otplaćivati kredit. To se dešava, mislim to je realnost. Ja ovdje imam cijeli spis takvog jednog slučaja. Koliko je trebalo vremena da se dobije dozvola i kad se dobije onda prvo treba popuniti, a kad se popuni onda se, bi trebalo prema ovim prijedlozima ispunjivati. Tko će vraćati kredit? Svakako da bih kad govorim ovdje da treba propisati jasne standarde onda se prije svega odnosi upravo na to da postavimo standarde i kriteriji koji će biti važeći ne samo danas nego i za veći broj godina. Nadalje, kad govorim o cilju zakona onda si uvijek postavljam pitanje, ja vjerojatno ne znam da li će izazvati određeno repliku to, ali pitanje je da li nastaviti, slobodno ću reći ovakav centralizirati sustav socijalne skrbi kakav je i ukupno prisutan u državi. Ja neću reći da je to sad samo u ovom zakonu definirano. To je u ukupno centraliziranom sustavu socijalne skrbi kakvog mi kao država provodimo. I to se na moju žalost nastavlja i ovim prijedlogom zakona. Pa između ostalog možete se ili se ne možete složiti sa mnom, ali ja osobno smatram da bi trebali ipak više govoriti o težnji i želji da se i izvan … [[Govornik se ne razumije.]] riješi problem socijalne skrbi a ne samo institucionalno kao što je ovdje ili kao što je većinom ovdje i predloženo. Znači ja ću kasnije malo govoriti više o tome. Ali prvo da prođem neke od svojih ideja. Znači s druge strane kad govorimo o ukupno možda općenitosti ovog prijedloga onda me uvijek muči kad ministru damo prevelike ovlasti. Ja ću ovdje pročitati, … [[Govornik se ne razumije.]] uvjete u pogledu stambenih, socijalnih i drugih uvjeta pravilnik potpisuje ministar nadležan za socijalnu skrb ili visinu opskrbnine s obzirom na dob, zdravstveni status i potrebe korisnika odlukom utvrđuje ministar. A to su po meni vrlo važne stvari koje bi trebali zakonski riješiti. Dobro je, možete gospođo državna tajnice govoriti drugačije. Ali što je kvalitetnije riješeno u zakonu manje će kasnije imati potrebe da se to tumači na ovaj ili onaj način ili da se eventualno događaju nekakve stvari koje nisu dobre. Isto tako ja ću reći da sa ovim prijedlogom zakona ajde ja bih rekao generalno nekako rješavaju i odnosi i utvrđuju određeni kriteriji i za djecu i za starije osobe. Moje mišljenje je, a to je i ova rasprava dijelom pokazala da se svi manje-više dotiču udomiteljstva djece. I u raspravi je to bilo dokazano, ne velim da je to isključivo u ovom zakonu. Nije, zakon je općenito pisan i za djecu i za starije ljude. Međutim problem starijih ljudi nije toliko jednostavan da bi možda samo ovako usput se spomenulo i u ukupnom zakonodavstvu za socijalnu skrb. Jesu itekako spomenuti stariji ljudi, da ne govorim o njihovom smještaju i tako dalje. Ali kad se govori o udomiteljstvu onda mi se čini da bi trebalo ili ozbiljnije obraditi tu tematiku starijih ljudi koji se udomljuju ili eventualno izdvojiti u posebni zakon. Ja to stvarno, to samo stavljam kao ideju. Jer udomiteljstvo za starije ljude je samo jedan od oblika skrbi za tu kategoriju ljudi. Naime, ja ću samo podsjetiti sve nas da je upravo u nekoliko posljednjih desetljeća evidentan stalan porast starijih ljudi. O razlozima ne treba govoriti jer svi ih znamo. Svakako da kvaliteta života je jedan od tih razloga. Međutim, svako moderno društvo postavlja sebi visokokvalitetne ciljeve, ja bih rekao organizacije brige za starije ljude. Ali ono što me posebno nekako motivira da govorim o starijim ljudima, to su naša sela. Prema posebnom popisu stanovništva evidentno je da u Hrvatskoj polako sela odumiru i onima koja jesu sve više prevladavaju stariji ljudi. Čak 85% svih seoskih naselja u Hrvatskoj zahvaćeno je procesom smanjenjem broja stanovnika. Čak … [[Govornik se ne razumije.]] sela je bez stanovnika. To je svakako posljedica biološkog gašenja ovih naselja. 2 tisuće 408 sela ima ispod 100 stanovnika i da ne nabrajam te podatke koji jesu pretpostavljam svima skupa nama poznate ili znane. Htio bih reći da često puta brinemo za i manje kategorije ljudi ne umanjujući njihovu vrijednost, a za stariju kategoriju premalo se brinemo. Očito vrijeme mi curi, pa ću malo i ubrzati. Vezano za ovaj Zakon, dakle ja sam rekao načelno svoju primjedbu i svakako da mi se čini da je malo previše zastupljeno ova centralizacija koja je ovdje prisutna. Naime, i uloga Centra za socijalnu skrb pa i samog ministra trebalo bi nekako više decentralizirati. Uloga može biti i edukativna i koordinativna, ali previše ovlasti imaju ministar i Centar za socijalnu skrb. Što se tiče samih standarda o kojima se ovdje govori svakako da i opskrbnina i kriteriji za smještaj itd. ne bi trebali biti smješteni u istu kategoriju. Naime, sam iznos opskrbnine uvijek bi trebalo bazirati na određenim standardima. Kakva je prehrana tih korisnika udomiteljstva, kakva je kvalitetan njihove skrbi, kakav je smještaj. To su sve na neki način parametri koji bi trebali na kraju ipak biti važan elemenat u nekakvoj opskrbnini, odnosno u cijeni smještajnih. Bilo je pitanje i oko stručne spreme udomitelja. Pa ja razumijem želju da se i to regulira zakonom, ali bojim se da je to manje važno od onog prije što sam govorio. Važno je iznad i prije svega toplina, ljudskost, privrženost tim ljudima, tim korisnicima koji su smješteni u udomiteljstvu, a manje je ipak bitna sama završena stručna sprema pa je samo iskustvo na kraju krajeva i procjena komisije koja daje dozvolu bi trebala biti po meni ipak dovoljna da se procijeni da li je udomitelj ili nije sposoban primiti određeni broj korisnika.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Brnadić.
… [[Govornica naknadno uključena.]] od svih navoda netočnih pokušala ispraviti dva. Kolega je kazao da mnogi potencijalni udomitelji dižu kredite da bi udomili 5 i do ne znam koliko korisnika. Na kraju se ispostavi da neće moći nego 3. Međutim, kolega ovaj Zakon će se provoditi tek kad stupi na snagu i odnosit će se na one koji tek tada podnesu zahtjeve, a ne na one koji su prije toga dobili dozvolu za udomiteljstvo. A kaže isto tako kolega da je po ovom Zakonu previše ovlasti ministru i centrima socijalne skrbi. Pa šta želimo anarhiju? Pa tko će drugi brinuti o provođenju i o ovom, uopće ovom području skrbi nego ministar i centri za socijalnu skrb?
Zahvaljujem. Replika, uvažena zastupnica Lelić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Sabati je evo iznio neke tvrdnje koje bi ja htjela s njime prokomentirati. Kolegica Brnadić je već nešto i rekla ovo da se dižu krediti i da bi evo sad mogli dovesti u situaciju socijalne ugroženosti one koji primaju udomiteljske korisnike kod sebe. Ja mislim da ovo nije profesionalno zanimanje, profesionalno zanimanje je obiteljski dom i da od 3 do 5, a već smo u raspravama rekli da eventualno se o tome može još i raspravljati da li to biti 3 ili 4, ali u svakom slučaju tendencija je zakona sigurno da se što bolje zaštiti korisnika i znači mislim da to nije ni profesionalno zanimanje i ne bi trebalo dovesti do socijalne nesigurnosti onih koji vrše udomiteljstvo. Imali smo recimo 2003. sa 10 smo snizili na 5, pa onda evo kad tada nije bilo takvih potresa mislim da ne bi bilo ni ovdje. Kada se radi o udomiteljstvu i rekli, evo ova samo ova tablica govori da ustvari od korisnika najveći broj ima samo udomitelja jednog korisnika tisuću 275, onda 2 korisnika i 3 korisnika ja sam izračunala da je to ukupno tisuću 948 korisnika do troje i ostali 432 što svakako nije za zanemariti do 5. Kada su u pitanju udomiteljstvo djece istina je da tu imamo čak i blagi pad i porast udomitelja koji zbrinjavaju starije osobe i mislim da na kraju nije to ni loše. Trebamo starije osobe zbrinjavati tamo bliže gdje su oni, možda i u srodničkim obiteljima i to i svakako kad nam sela izumiru da će biti više potrebe i da se te osobe zbrinjavaju, ali da će biti vjerojatno i potrebe i onih koji će i biti zainteresirani da takav tip usluga i pružaju. Svakako ne kao znači profesionalno zanimanje, nego kao jednu mogli bi reći možda dopunsko … [[Govornica se ne razumije.]] Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku.
Dobro, meni je žao što očito nisam pažljivo slušan kad sam govorio, ali to su stavovi i vaši i moji se mogu razlikovati i to je dobro da se razlikuju, barem ćemo onda izbrusiti kvalitetniji ili najkvalitetnije prijedloge zakona. Ali nećete mi reći da, a ja ću vam pokazati ovdje koji uvjeti se trebaju postaviti da se postigne, da bi se dobila dozvola za udomiteljstvo, iako ljudi žele naravno malo usput pomoći, a i nešto zaraditi, iako to nije profesionalno zanimanje, ali o tom potom. Oni moraju ispuniti te nekakve kriterije, te uvjete. Ako pak želi maksimalni broj korisnika udomiti možda netko želi i proširiti koju sobu. Ako ljudi nemaju novaca moraju uzeti kredite. Svakako da u tom slučaju ti ljudi žele imati svoju sigurnost. Ne na godinu, dvije, nego na dulje. Ali ja vas želim podsjetiti i na izmjene zakona u, mislim uslugama od turizma ili tako nekako se zvalo, gdje smo upravo smanjivali broj kreveta. Dakle, ja velim da se to ne bi dogodilo i ovdje moramo se dogovoriti da li je to 3 ili 5. Ja mislim da bi trebalo omogućiti 5. Zašto ne. A zašto smanjivati ili bolje rečeno zašto ograničavati na tri? A kad govorimo o starijim ljudima, pa naravno da ih ima sve više i ne slažem se s vama da će sve humano preseljavati ti ljudi iz sela. Pa tko će onda biti na selu? Nitko. Zato nam i sela izumiru [[Upadica: Pa uopće nisam to rekla.]] Pa jeste govorila da će biti preseljeni negdje drugdje. Kak' niste govorila.
Zahvaljujem. Replika uvaženi zastupnik Pecek.
Hvala lijepa. Ma ja se slažem kolega Sabati sa vama da smo ovdje mi definirali odnosno predlagatelj previše ovlasti ali je jednako tako ostavljeno i previše nejasnoća što se tiče rada ministarstva i naročito očekivanja koja ćemo navodno dobiti kroz pravilnike, a znamo da se pravilnici donose prekasno i da često puta više i jače vrijede odredbe nego zakonske. Ono što za mene također nije dovoljno kvalitetno riješeno u ovom prijedlogu je razlika između primanja udomiteljstva za djecu i za starije osobe. Nije mi dovoljno jasno želi li predlagatelj stvoriti uvjete za dijete kao da je u obitelji što znači da bi možda onda bio kriterij jedno dijete u obitelji, eventualno dvoje i kakve uvjete želi stvoriti za osobe koje u starijoj životnoj dobi borave također u nekom domu. Ja mislim da su to potpuno drugačiji kriteriji. Dijete je naravno na početku života, njemu zahtijeva odgoj, a starije osobe imaju potpuno drugačije potrebe. Tako da mislim da ovdje ni strateški se nismo odredili što hoćemo kroz sam prijedlog zakona. I vjerujem da jednako tako nećemo moći niti kroz pravilnike definirati ovo područje ako nemamo cilj. Zakon bi trebao definirati put do cilja, a pravilnici bi trebali eventualno pojasniti neke etape i nekakve vremenske okvire. Tako da mislim da bi trebalo u svakom slučaju ovu stvar kvalitetnije zaokružiti kako bi bila prilagođena i za mlade, za djecu ali i za starije osobe. I mislim da ovaj puta to nismo dobili.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa naravno kad govorimo o nekakvim ovlastima ministra ili ajde govorimo i o centrima za socijalnu skrb, sad će reći, pa ne zalažem se ja da stvorimo anarhiju. Sačuvaj Bože. Pa centri za socijalnu skrb moraju imati određenu koordinativnu ulogu i edukativnu itd. Samo da usput velim ne zbog kolege Peceka nego je bilo tamo ispravak pa usput da to spomenem. Svakako da bi trebalo zakonski definirati, zakonski riješiti da se što manje, da se sa što manje nedoumica ulazi u nekakav ipak posao. Ministar ne može i ne smije imati previše ovlasti koje nisu, koje se ne mogu zakonski riješiti. A što se tiče razno raznih standarda ili kriterija ili uvjeta. Ja ovdje imam jedan slučaj, imam zapisnik o izvršenom očevidu povjerenstva. Pa da vam počnem čitati koliko toga treba napraviti za to. Pa neka onda netko veli da je to jednostavno, samo tako prihvatit se tog posla. Tako da svi ljudi koji se bave tim udomiteljstvom puno ulože, vjerujte mi, ali žele imati sigurnost i žele imati na neki način trajnost tog ugovora koji se sklopi na kraju krajeva. I svakako da kriteriji koji su samo ovako usput ili općenito spominju trebaju se zakonski definirati a ne ostaviti ministru da on nekakvim podzakonskim aktima ili pravilnicima na kraju krajeva rješava stvari koje su presudne za opstanak takvih udomiteljstava.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Kajo Bućan.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege! Udomiteljska skrbe evo, kako smo čuli predstavlja privremenu zamjensku obiteljsku skrb osobi čiji se povoljan razvoj ne može ostvariti u vlastitoj obitelji. Ako smo čitali ovaj prijedlog zakona onda smo mogli vidjeti kako je ono i definirano. Dakle, definirano je kao izvan institucijska skrb, skrb izvan vlastite obitelji kojim se korisniku osigurava stanovanje, prehrana, čuvanje, odgoj, briga o zdravlju i obrazovanju te njegove druge potrebe. E, te druge potrebe koje nisu definirane po meni imaju bitan značaj u ovoj kategoriji udomiteljstva, količina emocija koja će se tu naći, topline, zdravog obiteljskog odnosa, privrženosti određenim tradicijama, poštivanje svjetonazora itd. Moj je dojam da su neki jednostavno neprecizno govorili o ovom prijedlogu zakona jer neke stvari konkretno nisu ni pročitali. A radi istine i javnosti ponoviti ću ipak znam da su dosadni ali te faktografske podatke koji jasno i vidljivo stoje u ovom prijedlogu zakona. Dakle, trenutno oko 19 tisuća i 700 stanovnika Republike Hrvatske ostvaruje pravo na skrb izvan vlastite obitelji. Od toga 30% u udomiteljskoj obitelji. Broj osoba smještenih u udomiteljsku obitelj iz godine u godinu pokazuje tendenciju laganog porasta, 2 do 4% godišnje. I dalje piše. Ono šta su troje ili četvero rekli da nije razvidno. Broj smještene djece i mladeži u ukupnom broju smještenih korisnika pokazuje smanjenje, za razliku od podataka od 2005. na 2006. gdje je ipak blagi porast, gdje se udjel odraslih i starijih osoba povećao. To piše. U ukupnom broju korisnika najviše je korisnika do 18 godine života i korisnika starijih od 65 godina. Najveći je udjel djece osnovnoškolskog uzrasta iznosi od ovih, grupe korisnika do 18 godina iznosi preko 50%. Veliki broj obitelji u dobnoj skupini od 40 do 60 godina života ukazuje na činjenicu da udomitelji stare i da uskoro neće moći kvalitetno udovoljavati svojim udomiteljskim dužnostima. I to piše. I to je nažalost i u sklopu starenja stanovništva i onoga što trenutno imamo u Hrvatskoj u smislu dakle, populacijskih kretanja. Što se predviđa zakonom? Predviđa se osnivanje specijaliziranih timova za udomiteljstvo pri centrima za socijalnu skrb kao specijaliziranih timova koji bi se isključivo bavili udomiteljstvom. Zakonom se uvodi osobna naknada i uvodi se kvalitetniji pristup udomiteljstvu. Dakle, još ću jednom samo ponoviti i na ovaj način zaključiti raspravu. Uvodi se i regulira se zakonom, prijedlogom zakona ustrojit će se specijalizirani timovi za udomiteljstvo, osigurava se osobna naknada, smanjuje se broj korisnika u jednoj udomiteljskoj obitelji, reguliraju se obveze udomitelja, reguliraju se obveze centra za socijalnu skrb i na određeni način tj. na jedinstveni način, ispravljam se, regulira se uvođenje evidencije i registra. Navodi se koliko je potrebno sredstava da bi se udomiteljstvo osiguralo na ovaj način i to je zapravo podiže onu stopu izdvajanja za usluge socijalne skrbi koja iznosi više od 4% GDP-a trenutno u Republici Hrvatskoj. Prema tome, ukoliko je ovo a jest ovo prvo čitanje zakona imamo dovoljno vremena da usvojimo one primjedbe udruga koje se pokažu točnima, ima dovoljno vremena da se usvoje one primjedbe iskazane od svih onih koji su sudjelovali u dobronamjernoj raspravi da se poprave određene stvari i zato evo kao i ostali kolege koji su podržali ovaj zakon i ja ga podržavam i mislim da će uz određene korekcije bitno doprinijeti udomiteljstvu i kvalitetnijem udomiteljstvu u Republici Hrvatskoj. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a pet minutna rasprava uvažena zastupnica Milanka Opačić. Izvolite.
Evo, u ime kluba SPD-a bih još jedanputa htjela izreći nekoliko naših stavova. Mislim da su svi danas ovdje prvenstveno govorili u prilog tome da zakon bude bolji, kvalitetniji jer nam je u interesu da imamo što više udomitelja i da je što manje djece u institucijama. Međutim, ovako kako je napisan zakon u svakom slučaju ne ide u prilog niti udomiteljima niti djeci. Prema tome, do drugog čitanja ovaj zakon treba bitno doraditi i treba puno toga izmijeniti. Činjenica je da se zakonom ne može propisati život. Postoji puno životnih situacija koje se ne mogu staviti u nikakve zakonske norme, međutim mislim da bi trebalo dopustiti i ostaviti dovoljno prostora i centrima za socijalnu skrb i razmisliti o tome da ipak idete i na uvođenje agencija koje bi pomogli centrima jer ovako u ovim timovima po sadašnjem broju udomitelja imat ćete na jedan tim negdje oko 300 udomitelja odnosno 300 korisnika. Prema tome, pitanje je može li se sve to odraditi i mislim da bi trebalo u postupak pridobivanja udomitelja, edukacije udomitelja, rada s udomiteljima i sa djecom koja idu u udomiteljske obitelji, mislim da bi trebalo uključiti ljude koji sa tom djecom rade, dakle bilo da su to djeca koja su smještena u centru za rehabilitaciju, bilo da su to djeca koja su smještena u domovima za nezbrinutu djecu. Dakle, tete koje s njima rade, stručni radnici koji rade s tom djecom, koji se brinu godinama za tu djecu najbolje znaju kako su djeca traumatizirana, znaju iz koje obitelji dolaze, znaju kroz što su sve ta djeca prošla, znaju apsolutno sve o njima jer 24 sata se o njima brinu. Prema tome, te se ljude ne može i ne smije isključiti iz ovog procesa i mislim da te ljude dakle puno više treba uključiti kao što ih treba učiti u proces posvojenja iz kojeg su oni poprilično maknuti. Dakle, ljudi u centrima ipak nemaju takav uvid u djecu, dakle u njihove uvjete života, u njihovu obiteljsku situaciju kao što to imaju ljudi koji se za tu djecu brinu. S druge strane dakle dobit će se potpora ljudi koji su stručni jer nam naprosto ta potpora treba za udomitelje i mislim da se dakle tu može bez dodatnih sredstava jedan veliki broj ljudi staviti u funkciju dakle potpore i djeci koja idu u udomiteljsku obitelj ali i udomiteljima koji se na to odlučuju. Ovu fleksibilizaciju koju sam rekla mislim da bi trebalo ostaviti centrima mogućnost da procjenjuju tko je dobar udomitelj i za koliko se djece može brinuti prvenstveno zbog onoga što sam govorila imate vrlo rijetke slučajeve brojnih obitelji gdje dakle postoji veći broj djece kojima je već velika trauma što su izmješteni iz svoje obitelji, nemojte da ih na neki način puno dakle cijepamo na obitelji koje bi bile u različitim gradovima. Tu nam treba puno više fleksibilnosti jer kažem ne može se život propisati niti jednim zakonom pa niti ovim. I na kraju, ono što bih još jedanput htjela podcrtati a to je rad ljudi u centrima za socijalnu skrb. Učinite sve da oni koji ne rade svoj posao budu na neki način odgovorni za to, da ne pada ljaga na sve ljude u centrima za socijalnu skrb jer je doista pritisak na ljude u centru velik, sve je više zahtjeva prema njima, sve je više obveza, prostorni uvjeti su u velikom broju centara vrlo loši i mislim da dakle rade u teškim uvjetima, ali zbog toga nije dobro ovo što imamo a to je da se često puta od naših građana čuje da centri naprosto ne rade svoj posao. Ja mislim da svugdje gdje netko ne radi svoj posao ima osoba ime i prezime i da je kao takvu treba naprosto evidentirati. Postoje dakle i evo u javnosti se i danas spominje jedan centar s kojim postoji problem. Prema tome, na vama je da vidite što tamo ne štima, tko tamo ne radi svoj posao i tko je odgovoran na primjer zbog toga što se u jednom domu pune tri godine niti jedno dijete nije otišlo u posvojenje niti u udomiteljsku obitelj. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Državna tajnica Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi Dorica Nikolić. Izvolite.
Pa evo, ja ću biti vrlo kratka. Gospodine dopredsjedniče, dame i gospodo zastupnice i zastupnici. Zahvaljujem na svim raspravama koje ste vodili ovdje u ime klubova i pojedinačno. I kao što je ovdje puno puta rečeno ovo je prvo čitanje. I htjela bih samo dvije stvari ovdje naglasiti što se iskristaliziralo. Cilj ovoga zakona je doista gledajući korisnika jer ovdje državi odnosno ministarstvu treba biti važan položaj korisnika, dakle cilj je poboljšati status korisnika u udomiteljstvu znači bilo djece bilo odrasle osobe. Ovdje je prijepor često bio profesionalizacija ili ne. Ja moram reći da je ovdje cilj ovog zakona isključivo ne profesionalizacija nego i dalje humanitaran rad koji treba potporu, znači zato je ova naknada. Profesionalizacija je omogućena u udomiteljstvu u Hrvatskoj, ona postoji danas u okviru obiteljskih domova bilo za djecu bilo za odrasle osobe. Znači, to skinimo tu temu s dnevnog reda. Mi već imamo profesionalne udomitelje kao obiteljski dom. Kao što sam rekla to je "casa famiglia" i tako dalje kao što i druge zemlje. Druga stvar naknada o kojoj je ovdje bilo govoreno odnosno opskrbnina i da li su ona veća ili manja u instituciji znači u dječjem domu da li je ona veća ili manja negdje drugdje? Ona je stvorena onakva kakva je zapravo opskrbnina kad gledamo kad sam rekla realno. Kad pogledate obitelj koja danas živi, prosječna hrvatska obitelj koliko ona može izdvojiti za svoje dijete? Isto tako kad gledamo instituciju koliko od te cijene s kojom se ja potpuno slažem su različite cijene u instituciji je direktno ono što utječe se iz cijene na opskrbninu odnosno dijete instituciji. I kad pogledate strukturu te cijene vidite da se ona kreće od 800 do 1200 kuna. Sve ostalo su troškovi koji ne idu direktno na dijete koje nalazi u instituciji. I shodno tomu ja kažem da drugo čitanje ima vremena. Može se razgovarati o mnogim stvarima, ali rekla sam: Intencija ovoga zakona je zapravo da se nastavi tradicija onoga što u Hrvatskoj imate 105 godina i ona doista bude u humanitarne svrhe odnosno da to bude humanitaran rad ali dakako potpomognut i olakšan. Jer mi smatramo da je korisnik, to znači dijete ili odrasla osoba, stara osoba je naš prioritet ali dakako da udomitelje smatramo kao partnere u tom poslu i tako ćemo se i dalje prema njima ponašati.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda. Nastavak je u 15 sati sa 3. točkom dnevnog reda: Izvješće o stanju i upravljanju s robnim zalihama za razdoblje 2000. do 2006. godine., s pojedinačnim godišnjim izvješćima i financijskim pokazateljima.
Drugo, Prijedlog zakona o udomiteljstvu. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: prihvaća se Prijedlog zakona o udomiteljstvu. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se. Glasovati. Rezultat? Sa 73 glasa za, 3 suzdržana i 31 protiv donesen predloženi zaključak.