Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, moram da priznam da sam u dilemi kome da postavim pitanje, da li Ministarstvu pravde, da li Ministarstvu za Kosovo i Metohiju, da li Ministarstvu zdravlja ili Ministarstvu za lokalnu samoupravu, pa ću pitanje postaviti celoj Vladi, zato što je situacija komplikovana i zahteva hitno rešenje. Svedoci smo da Srbi i nealbanci već deceniju žive na KiM u veoma teškim, nehumanim i necivilizacijskim uslovima. Činjenica je da Vlada Republike Srbije čini sve što je u njenoj moći da se situacija na terenu poboljša i treba reći da bez te pomoći Srbi, i pored dobrog samoorganizovanja, sasvim sigurno ne bi opstali na tim prostorima. Oko toga zaista ne bi trebalo da bude polemike. Međutim, zalaganje i predusretljivost Vlade, nažalost, nije garancija da će srpske institucije funkcionisati, čak ni u opštinama na severu Kosova gde Srbi imaju apsolutnu vlast. Moram da informišem i Vladu i narodne poslanike da sam se privatnim poslom zatekla u srpskom Višem sudu, koji je danas smešten u Zvečanu, i imala sam šta da vidim. Dakle, sud se nalazi na drugom spratu stacionara. Sudije rade u nehumanim uslovima, nemaju čak ni ceo sprat, već samo dve kancelarije. Dakle, sudije stoje, nemaju gde ni da sednu, i to je nešto što je zaista nedopustivo. Čudima nikad kraja. Baš na tom spratu se nalazi vešeraj i lekar specijalista ima ordinaciju, i pored činjenice što se na samo dvadeset metara odatle nalazi dom zdravlja. Nezamislivo je da neko zbog samo jednog dana rada u nedelji uzurpira pet kancelarija. Meni to liči na plan da se sudijama ne dozvoli da zauzmu ceo sprat. Znate, neki predstavnici vlasti na lokalu su veoma glasni kada traže jačanje srpskih institucija na Kosovu i Metohiji, a kada su u prilici da daju svoj doprinos, oni u sud ubave vešeraj i lekarsku ordinaciju. Podsećam da se zgrada suda nalazi u severnom delu Kosovske Mitrovice, ali od 1999. godine u njoj je prvo bio UNMIK, a sada je Euleks, tako da Ministarstvo pravde ne raspolaže svojom imovinom i nikako n može da snosi deo odgovornosti. Ne smemo dozvoliti da sudije ovaj sled nesrećnih okolnosti shvate kao poruku da njihov učinak nije bitan na Kosovu i Metohiji, da je nekako logično da budu u kafiću i ne rade ništa, pošto u kancelariji nemaju gde ni da sednu, i da svako pod izgovorom da ide na lekarski pregled može da zakuca na njihova vrata i ugrozi njihovu bezbednost. Napominjem da je reformisano pravosuđe itekako dalo rezultate na Kosovu i Metohiji. Posle deset godina se zakazuju i rade krivični predmeti. Sudije rade čak i u smenama. Zato je neophodno da ohrabrimo njihov rad, a to ćemo učiniti ako im obezbedimo adekvatne uslove za rad. Dakle, uslove koji sa jedne strane neće kompromitovati njihovu profesiju, da ne rade pored vešeraja, i, najvažnije, uslove koji će garantovati njihovu bezbednost. Moje pitanje je sledeće – da li Vlada može da izvrši pritisak na lokalnu samoupravu i sudijama obezbedi adekvatne uslove za rad? U današnje vreme svaka ozbiljna nevladina organizacija i svako sportsko udruženje imaju svoje prostorije, a o značaju pravosuđa mislim da nema potrebe posebno da govorim. Pošto živim na Kosovu i Metohiji, dobro poznajem situaciju na terenu, a ne volim da kritikujem a da istovremeno ne nudim rešenja. Ja predlažem rešenja. Prošle godine je završena zgrada namenjena Centru za socijalni rad, iz razloga koji nisu objektivni. Prolongira se preseljenje. Mišljenja sam da je rešenje da radnici Centra za socijalni rad što pre pređu u novu zgradu a sudijama ustupe staru. Obavila sam razgovor i sa predsednikom pomenutog Višeg suda i mogu da kažem da će sudije biti veoma zadovoljne ovakvim rešenjem. Zahvaljujem.
Da li još neko od ovlašćenih predstavnika želi reč? (Da) Ima reč narodni poslanik Milan Dimitrijević. Izvolite.
Zahvaljujem gospođo predsedavajuća. Pre nego što postavim pitanje nadležnom ministarstvu, moram da izgovorim sledeće: danas se navršava tri godine od formiranja ove vlade. Razloga za obeležavanje ovog datuma u posebnom smislu nema. Čini mi se da postoji razlog za sve veću zabrinutost građana Srbije za materijalnu egzistenciju, za teritorijalni integritet države Srbije i za puki opstanak u ovakvoj vlasti. Moje pitanje upućeno je ministru poljoprivrede, šumarstva, veterine, lova, ribolova, vodoprivrede, trgovine, usluga i možda još po neke aktivnosti – već nekoliko dana u medijima se pojavljuje informacija da su konstatovani katastrofalni rezultati kontrole useva u AP Vojvodini. Moram da podsetim da je Skupština Republike Srbije 29. maja 2009. godine usvojila Zakon o genetički modifikovanim organizmima. Član 2. tog zakona jasno definiše šta su genetski modifikovani organizmi, kako se sa njima postupa i čije su kakve odgovornosti. Moje pitanje glasi – da li u Republici Srbiji postoje površine zatrovane genetski modifikovanim organizmima? Kolike su te površine i gde se nalaze? Kakvo je seme genetski modifikovano dospelo u Srbiju? Ko je uvoznik? Ko je prodavac genetski modifikovanog semena? Ko je kupac genetski modifikovanog semena? Koje su količine genetski modifikovanog semena uvezene u Srbiju i kome su distribuirane? Ako je nastala šteta, kako će biti sanirana? Iz kojih izvora će biti nadoknađena nastala šteta? Dakle, pitanje je upućeno ministru poljoprivrede, šumarstva, veterine, lova i ribolova, vodoprivrede, trgovine, usluga i još po neke delatnosti.
Reč ima narodni poslanik Miroslav Markićević.
Poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije koji gledate ovaj prenos, u ime poslaničkog kluba NS tražim obaveštenje i informacije od gospodina Olivera Dulića, ministra za zaštitu životne sredine, prostornog planiranja i tako redom. O čemu se radi? Ovih dana smo, kako u elektronskim, tako i u štampanim medijima, dobili, po meni, jednu nepotpunu informaciju o jednoj krajnje neprijatnoj i neprimerenoj situaciji. Radi se o preseljenju groblja u opštini Lazarevac, tačnije u mestu Vreoci na kolubarskim kopovima. Dakle, svima nama je jasno da Srbija mora da ima dovoljnu proizvodnju struje, da su neki rokovi možda u zakašnjenju, da je neko trebao možda to pre da uradi, ali one scene koje smo mi videli na televiziji, gde je groblje praktično zauzeto od strane 500 nekih žandarma, specijalaca, gde su navodno stavljeni neki zastori i tkanine, da se ne vidi šta se u stvari tamo radi, stvarno izazivaju jednu averziju, jedan stvarno neprijatan i mučan utisak kod gledaoca, a mogu da zamislim kod ljudi u Vreocima, čiji su preci sahranjeni na tom groblju. Ne želim da budem maliciozan, ja shvatam neku neminovnost da se to selo i ta groblja presele, ali to mora da se uradi, po meni, i zato reagujem i kao čovek i kao narodni poslanik, u dogovoru sa građanima koji tu žive i čiji su preci sahranjeni na tom groblju. Na jednom snimku, na jednoj televiziji videli smo, između ostalog, da su tu i grobovi kolubarskih ratnika, kolubarskih heroja naših i mučenika koji su izginuli za slobodu i slavu Srbije sa kojom se mi toliko ponosimo. Čak dobijamo informaciju da nekoliko stotina građana će zatražiti čak i azil u stranim zemljama. Ponavljam, oni nisu Romi, nećemo to moći ovoga puta da svalimo na jednu nacionalnu manjinu, da su lažni azilanti. Prema tome, tražim od ministra Olivera Dulić pod hitno, ne u roku od 15 dana kako Poslovnik kaže, nego odmah za utorak da pruži informaciju, kako meni, tako i svoj javnosti, svim narodnim poslanicima i svim građanima Srbije, o čemu se tu radi. Želim ponovo da naglasim da niko nije protiv proizvodnje uglja, jer tu su, na sreću ili nesreću tih ljudi, stotine miliona tona rezerve uglja, od kojih će Srbija da ima struju, pošto Srbija za sada nema drugi izvor energije i energenata za proizvodnju struje. To nije sporno. Ali, po meni je kao čoveku sporno na koji se način to radi, pogotovo kada se radi o jednom groblju. Neki koji nas možda ne vole kažu da Srbi imaju odnosno gaje kult mrtvih. Ja to ne bih rekao na taj način. Rekao bih da Srbi, osim mnogo divnih osobina koje imaju, imaju i tu osobinu da svoje očeve, đedove, prađedove, nikad ne zaboravljaju i da jednom, dva puta ili ne znam koliko puta godišnje najmanje izlaze na groblje da se sete svojih predaka. Sada kada imamo situaciju da neko na silu izmešta groblje, ja pitam svakog od nas ovde šta bi radio da je nečiji otac ili đed tamo i da neko to radi, kako smo videli u medijima, ako je za to potrebno 500 žandarma, onda je to na silu, onda ti ljudi nisu pristali da se to uradi na takav način. Kako bi svako od nas reagovao? Da se ne lažemo, reagovao bi vrlo žestoko. Ja lično bih branio životom grobnicu gde leži moj otac i moji đedovi. Prema tome, tražim odgovor od ministra Dulića. Ovo nije za 15 dana, ovo nije formalnost. To je vrlo osetljivo. Ne optužujući nikoga, niti njega, samo da pruži pravu informaciju o čemu se tu zapravo radi u selu Vreoci na kolubarskim kopovima u opštini Lazarevac. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Nebojša Ranđelović.
Poštovana gospođo predsedavajuća, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, pitanje koje želim da postavim tiče se aerodroma "Car Konstantin Veliki" u Nišu, odnosno zbog čega taj aerodrom ne radi punim kapacitetom? Pitanje je kompleksno i zato želim da ga uputim predsedniku Vlade, Mirku Cvetkoviću, ministru za infrastrukturu, gospodinu Mrkonjiću i ministarki Verici Kalanović. Zašto je pitanje kompleksno? Napraviću sada digresiju. Mi se setimo da iz Srbije sa još nekog mesta koje se ne zove Beograd može da se leti kada dođe sezona godišnjih odmora. Kada prođe sezona godišnjih odmora, onda niški aerodrom opet ostane prepušten samom sebi, odnosno ljudima koji pokušavaju da ga održe u životu. Najpre pitanje za ministra za infrastrukturu, konkretno za odgovorne iz Agencije za kontrolu leta: zbog čega se ne potpisuju potrebni papiri za postavljanje dodatnih uređaja za omogućavanje bezbednog sletanja? Da podsetim, stručnjaci Saobraćajnog fakulteta u Beogradu izradili su studiju u kojoj je detaljno dato obrazloženje da sa niškog aerodroma može da se bezbedno poleće i sleće u svim vremenskim uslovima, uz postavljanje određene dodatne opreme. Već duže vreme Agencija za kontrolu letenja se oglušuje o tu studiju. Da li se iza toga krije nešto što mi Nišlije ne smemo da znamo? Nadovezujem se na ovo pitanje koje sam postavio, pitanje za ministarku Kalanović – šta je sa sredstvima NIP koja su pripala Niškom aerodromu na osnovu sporazuma koji je dotična ministarka potpisala sa gradonačelnikom Niša? Da li se po pitanju Niškog aerodroma vodi politika G 17 plus, koja se zove dvostruki aršini? Mi jesmo za decentralizaciju kada to ide u prilog kupovini cenzusa, a nismo za decentralizaciju kada to nekim ličnim, pojedinačnim interesima ne odgovara. Da podsetimo, bila je čak inicijativa ljudi iz G 17 plus, da se i poslovanje Niškog aerodroma kontroliše iz Beograda, odnosno da se sve što se tiče letenja iz Srbije centralizuje u Beogradu, da li je to u sklopu opšte akcije decentralizacije i regionalizacije koja treba da bude slika politike G 17 plus? Ovo je, rekao bih, goruće pitanje, pogotovo što se ponovo na dugačkom štapu građanima Srbije nudi nešto što se zove Aerodrom u Kraljevu. Zašto na dugačkom štapu? Zato što lepo izgleda kao obećanje, a biće realizovano u dalekoj budućnosti, a postoji aerodrom sa koga crnogorske firme i te kako uspešno lete i sa koga se može čekirati prtljag za sve destinacije u svetu, kako to Crnogorcima odgovara da lete sa Niškog aerodroma, JAT-u ne odgovara i kome to u Beogradu smeta da Niški aerodrom radi punim kapacitetom? Hvala.
Da li još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika želi da koristi svoje pravo iz člana 286? Narodna poslanica Stojanka Petković.
Zahvaljujem. Danas nisam imala nameru da postavim ovo pitanje. Planirala sam da to postavim u danu kada zaseda Vlada Republike Srbije poslednjeg četvrtka svakog meseca. Očekivala sam jedan papir koji treba da dobijem, ali me je koleginica Smiljana Milosavljević koja dolazi iz istog mesta, odnosno iz Zvečana sa KiM, podstakla da neke stvari pojasnim i istovremeno postavim pitanje koje mene interesuje. Pre svega, da pojasnim da se Osnovni sud koji radi u Zvečanu nalazi u zgradi Doma zdravlja. Dom zdravlja je napravio ustupak i uslugu Osnovnom sudu i dao im je na korišćenje, koliko je u mogućnosti dve kancelarije i toliko o tome kakvi su uslovi Osnovnog suda na spratu i koliko je u mogućnosti institucija bila da im da na raspolaganje. O njihovim uslovima rada treba da odlučuje Ministarstvo pravde, jer je zaduženo za svoje institucije širom Srbije, pa i na prostoru KiM. Dok istovremeno 50 ljudi iz suda u Gračanici štrajkuje glađu zato što su otpušteni sa posla i zato što nemaju posao, mi danas slušamo da neko traži uslove rada za dve kancelarije u opštini Zvečan. Reći ću vam jednu stvar – Osnovni sud u Kosovskoj Mitrovici, zapravo u Zvečanu, ne radi ništa ili bolje rečeno radi selektivno. Zašto to kažem? Iz razloga što ću postaviti pitanje Vladi Republike Srbije – kada će da se procesuira slučaj mog napada na kuću i zašto do danas nije to procesuirano? Podsetiću, 16. novembra 2007. godine na moju kuću je izvršen napad, gde je bačeno pet molotovljevih koktela, kojom prilikom mi se zapalio deo kuće, garaža, auto i dete. Svi počinioci su uhvaćeni i od strane UNMIK policije, a uviđaj je radila i srpska policija. Sve je dato istražnim i sudskim organima na uvid i pokrenut je postupak. Počinioci su uhvaćeni, priznali su teroristički napad. Pošto su bili maloletni pušteni su na slobodu, da se brane za slobodu. Nažalost, kako UNMIK-ov sud, tako ni srpski reformisani sud do dana današnjeg nisu pokrenuli postupak. Naravno da sam se zainteresovala kod novog reformisanog regionalnog javnog tužioca gospodina Bigovića, da pitam lično – zbog čega moj predmet sedi u fioci, iako se mnogi drugi rešavaju? Dakle, selektivno se rešavaju predmeti. Dobila sam odgovor da je moj predmet počeo da rešava UNMIK sud i da srpski sud nije u stanju, u mogućnosti da se meša, što apsolutno nije tačno i to ću i da dokažem. Čekam papir, jer sam ga zamolila da mi to u pisanoj formi dostavi, da na osnovu tog papira mogu da postavim dalje pitanje nadležnim organima. Ovog puta postavljam Vladi Republike Srbije – zašto se pojedini procesi u Zvečanu, Kosovskoj Mitrovici, u sudu procesuiraju selektivno, a da neki predmeti koji možda iz političkih razloga nisu podobni do dana današnjeg nisu procesuirani ili se možda čeka da ti predmeti zastare? Podsetiću, počinioci se nalaze na slobodi. Moja porodica je i dan danas neobezbeđena i živi u strahu i u neizvesnosti šta se može u budućnosti dogoditi. To je razlog zašto sam se javila i da javnost bude obaveštena pod kakvim uslovima sud u Zvečanu radi i da li treba da ima bolje uslove, obzirom da je moj zaključak da taj organ tamo bukvalno i ne funkcioniše. Zahvaljujem.
Narodna poslanica Smiljana Milisavljević je prijavljena u elektronskom sistemu. Vreme kada sednica radi na osnovu člana 286. je takvo da nije dozvoljeno iskazivanje prava na povredu Poslovnika, niti replike, kao što to nije i u slučajevima postavljanja pitanja kod aktuelne teme ili poslaničkih pitanja poslednjeg četvrtka u mesecu, dakle, isključivo rezervisano za postavljanje pitanja. Da li još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika želi da postavi pitanje ili zatraži objašnjenje na osnovu člana 286? Reč ima narodni poslanik Milorad Krstin.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, kao član Odbora za poljoprivredu u poslednjih par dana dobio sam na desetine poziva od strane proizvođača malina Srbije i mogu da vam kažem da se ponavlja unazad više godina, kada dođe do branja malina, do žetve, kako u Vojvodini, tako i u Srbiji, kod nas pšenica, u severnom delu Srbije pšenica, u centralnom delu maline i onda se pojavljuju oni koji žele da iskoriste na jedan poznat način sa malom cenom da otkupe malinu, da bi oni posle ubrali taj veći deo novčanog prihoda od otkupa malina. Prošle godine cena maline se kretala 150-155 dinara, prva klasa i ljudi su bili zadovoljni tom cenom. Međutim, ove godine cena maline je duplo jeftinija i kreće se za prvu klasu od 75 dinara, a druga klasa je 55 dinara. Koliko sam obavešten, proizvođači malina su uzeli sada i da blokiraju vlasnike hladnjača koji im diktiraju tu cenu koja stvarno nije primerena, znajući da je ove godine bilo elementarnih nepogoda gde se proizvodi malina, znajući da ti ljudi žive za tu malinu i za taj proizvod koji će im doneti neki boljitak života te porodice ili tih porodica. Nažalost, i dalje su prisutni tajkuni i finansijski moćnici koji diktiraju cene poljoprivrednih proizvoda, a ovog momenta govorim o ceni malina. Više pitanja ću postaviti i iskoristiti ovih pet minuta. Postavljam pitanje premijeru, ministru poljoprivrede, šumarstva, vodoprivrede i trgovine Dušanu Petrović – da li može više da se stane na put onima koji koriste rad, trud i znoj poljoprivrednih proizvođača, a sada su u pitanju proizvođači malina, da se bar vrednuju cene ako ništa drugo od prošle godine, ne da se cene prepolove i da se danas plaća umesto 150 dinara za jedan kilogram malina, plaća se za prvu klasu 75 dinara? Dana danas za drugo pitanje za ministra i za premijera, na Odboru za poljoprivredu sam potegao to pitanje i pitao sam da li je moguće da poljoprivredni proizvođači ili proizvođači pšenice još uvek ne znaju tačnu cenu pšenice, a da je žetva pri kraju? Do kraja ove nedelje mislim da će pasti poslednji otkosi pšenice, a pšenica se nalazi na lageru, a cena je prisutna samo u glavama onih tajkuna i finansijskih moćnika koji suvlasnici silosai mlinsko-prerađivačke industrije. Želeo bih da pitam, s obzirom da su počele polako prijave od 1. jula za subvencije koje se daju, po 14 hiljada po hektaru, da li je počelo sa realizacijom tih podnošenih papira da bi se dobile te subvencije i od kog datuma je to krenulo? Sledeće pitanje bi takođe bilo upućeno premijeru i ministru poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede i trgovine – kada će biti uplaćena četvrta tranša poljoprivrednih penzija? Zamolio bih da odgovore na pitanja koja sam postavio dobijem u rekordnom roku, s obzirom da sam jednom prilikom pre dva meseca pitao šta će biti sa subvencijama i dobio sam odgovor tek kroz nekih mesec i po dana, a s obzirom da je dosta akutno pitanje i cene pšenice i cene malina, molim navedenog ministra i premijera da mi odgovore u rekordnom roku. Hvala vam.
Da li još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Pošto se više niko ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Milica Radović, Momo Čolaković i Konstantin Arsenović. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da je predsednica Narodne skupštine, gospođa Slavica Đukić-Dejanović, pozvala da današnjoj sednici, pored predstavnika predlagača Božidara Đelića, potpredsednika Vlade i Olivera Dulića, ministra životne sredine, rudarstva i energetike, prisustvuju i: Vuk Đoković, državni sekretar u Ministarstvu finansija, Nataša Kovačević, pomoćnica ministra finansija i Svetlana Kuzmanović, rukovodilac Grupe za doprinose u Ministarstvu finansija. Nastavljamo rad po dnevnom redu i prelazimo na načelni pretres 6. tačke dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O DOPRINOSIMA ZA OBAVEZNO SOCIJALNO OSIGURANjE Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada. Primili ste izveštaj Zakonodavnog odbora. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da, prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova pojedine poslaničke grupe i to: poslaničkoj grupi Za evropsku Srbiju pripada jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslaničkoj grupi SRS - jedan sat, osam minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Ujedinjeni regioni Srbije (G17 plus i ZZŠ) - 28 minuta i 48 sekundi; poslaničkoj grupi Napred Srbijo - 25 minuta i 12 sekundi; poslaničkoj grupi DSS - Vojislav Koštunica - 24 minuta; poslaničkoj grupi SPS - JS - 18 minuta; poslaničkoj grupi LDP - 14 minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi;poslaničkoj grupi Manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslaničkoj grupi PUPS - šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi ni jedne poslaničke grupe imaju pravo da govore samo po jednom do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmahpodnesu prijave za reč, a sa redosledom narodnih poslanika, na osnovučlana 96. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine. Obaveštavam vas, takođe, da su poslaničke grupe ovlastile da ih po ovim tačkama dnevnog reda predstavljaju: narodni poslanik Milisav Petronijević, poslaničku grupu SPS - JS; narodni poslanik Nikola Lazić, poslaničku grupu DSS – Vojislav Koštunica i narodni poslanik Milorad Buha, poslaničku grupu SRS. Ako još neka poslanička grupa odabere poslanika koji će biti ovlašćeni predstavnik molim da nam o tome dostavite informacija, da bi mogli da obavestimo Narodnu skupštinu. Saglasno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona. Da li predstavnik predlagača, ministar Oliver Dulić želi reč? (Ne.) Da li izvestilac zakonodavnog odbora, narodni poslanik Vlatko Ratković želi reč? (Ne.) Da li žele reč predsednici, odnosno ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, koji se danas nalazi na dnevnom redu, je predlog koji će poslanička grupa SPS-JS podržati u danu za glasanje. Želim ukratko da se osvrnem na Predlog zakona na odredbe koje se menjaju i da obrazložim zašto ćemo podržati ovaj zakon. Izmene koje su učinjene ovim predlogom zakona uglavnom se mogu podeliti na četiri dela. Prvo, u pitanju su izmene koje su čisto pravno-tehničko usaglašavanje sa zakonima o volontiranju, o radu, o kulturi, o zdravstvenom osiguranju. U pitanju je definicija volontera, ko je nadležan kada je u pitanju stručno usavršavanje i osposobljavanje, ko je nadležan za davanje statusa samostalnih umetnika itd. Dakle, u pitanju su čisto pravno-tehnička usaglašavanja i provlače se kroz još nekoliko članova zakona i tu se ne bih zadržavao. Drugo što je karakteristično za izmene ovog zakona to je da se usklađivanje dinarskih iznosa koji se spominju u zakonu, koji su dati u nominalnom iznosu, usklađuju umesto sa rastom cena na malo, sa godišnjim indeksom potrošačkih cena onako kako to već statistika objavljuje od 1. januara 2011. godine. Ovaj deo može da bude značajan utoliko što kada govorimo o Zakonu o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, kada govore u delu o premijama za dodatno dobrovoljno penzijsko osiguranje i o doprinosima za dobrovoljni penzijski fond, gde je utvrđen nominalni iznos premije, a zatim se kasnije usklađuje, zbog toga je bitno da se ova promena izvrši i to ćemo podržati. Takođe, odnosi se na jedan deo Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje koji govori o poslodavcima koji imaju pravo na oslobađanje od doprinosa, a to su poslodavci koji zapošljavaju nezaposlene radnike, prva kategorija – stariji od 50 godina, zatim stariji od 55 godina, zatim pripravnika, zatim mlađih od 30 godina i invalide. Tu je zakon omogućio tim poslodavcima da budu oslobođeni od doprinosa. U situaciji kada se to ne sprovede poslodavac je obavezan da vrati sredstva, ali valorizovana upravo ne više rastom cena na malo nego rastom indeksa potrošačkih cena. Tu je takođe karakteristično da se ograničava mogućnost korišćenja tih povlastica oslobađanja po više osnova. To je deo na koji nemamo nikakvih primedbi i podržaćemo ga. Treći deo se odnosi na utvrđivanje osnovice za sveštenike i verske službenike. To je inače ideja, inicijativa crkve i verskih zajednica. Radi se o usklađivanju tih osnovica, na način kako to odgovara zakonodavstvu crkvenom. Tako da i u tom delu nemamo nekih primedbi i podržaćemo. Četvrti deo je pitanje koje reguliše o izmenama Zakona o doprinosa za obavezno socijalno osiguranje, a to je pitanje preciziranja osnovice doprinosa i način obračunavanja i utvrđivanja i plaćanja doprinosa za preduzetnike koji koriste odsustvo zbog porodiljskog odsustva, odsustva radi nege deteta i odsustva radi posebne nege deteta. Radi se o preduzetnicima koji koriste ovo pravo. Ovo pravo je inače dato u Zakonu o finansijskoj podršci porodicama. Koriste naknadu za vreme porodiljskog odsustva. Ovde se to sada precizir au ovim izmenama zakona, ovo o čemu sam govorio, ukoliko nastavlja da obavlja delatnost preko ovlašćenog poslovođe. Ovo je pitanje koje zaslužuje detaljnije objašnjenje. Ovo je pitanje koje zaslužuje da se javnosti da konačan odgovor. O čemu se radi? Imali smo situaciju u prethodnim godinama, da se preduzetnicima, odnosno preduzetnicama koje koriste porodiljsko odsustvo, u jednoj godini obračunavaju doprinosi za obaveznosocijalno osiguranje, a u jednoj godini se ne obračunavaju. Jednostavno, bilo je neregulisano. Očigledno je da je sada ideja da se to precizira. Naravno, to je izazvalo velike probleme. Čak su i poreske uprave različito reagovale. Neke su obračunavale, a neke nisu obračunavale. Time su preduzetnice stavljane u neravnopravan položaj u Srbiji. Koliko znam, po tom pitanju je reagovao i zaštitnik građana Srbije. Zato, kada je u pitanju ovaj deo zakona koji govori o tome, potrebno je dati jasan odgovor javnosti – da li ovako predložena izmena zakona daje odgovore na to pitanje, da li je ovo rešenje koje je dato, da li rešava problem preduzetnika i obaveza plaćanja doprinosa, da li je to pravedno i da li je to kako je rešeno, isto kao i za sve? Naš stav je da je svaka majka, pa bila ona preduzetnik, bila zaposlena, bila vlasnik firme i da ne nabrajam dalje, mora da ima ista prava. To očekujem od Vlade, da posle ove sednice da jasan odgovor na ovo pitanje. Završiću sa jednim komentarom o obrazloženju zakona, a to je šesti deo koji govori o analizi efekata. Potpuno se slažem sa ovim što je ovde rečeno, da imajući u vidu karakter ovih izmena i dopuna Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, da se tu ne očekuju neki finansijski efekti. Prošavši krok zakon sam naveo šta nje to menja. Iz toga se može videti da se tu ne očekuju neki finansijski efekti. Želim oko toga, a i povodom toga da upozorim, kada se posmatra Zakon o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, u celini, zakon je takvog karaktera da ima smisla samo ako ima finansijske efekte. To je važan zakon. To je zakon koji određuje doprinose za obavezno socijalno osiguranje. To je zakon koji, kroz naplatu doprinosa obaveznog socijalnog osiguranja, omogućava, obezbeđuje funkcionisanje sistema penzijskog osiguranja, zdravstvenog osiguranja i osiguranja za slučaj nezaposlenosti. Bez sprovođenja ovog zakona nije moguće omogućiti funkcionisanje ova tri sistema. Zato je moje pitanje i mislim da Vlada mora, moja Vlada mora da se pozabavi više ovim pitanjem, pitanjem naplate poreza i doprinosa. Verovatno raspolažete sa preciznijim podacima, ali ovlaš rečeno neplaćeni doprinosi premašuju budžetski deficit. Nije moguće više rešavati budžetski deficit smanjivanjem prava. Mora se pozabaviti i izvršavanje Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, njihovoj kontroli, preduzimanju mera po pitanju naplata doprinosa. Imali smo jedan sistem kontrole naplate poreza i doprinosa koji je, da tako kažem, stavljen po strani, a novim nismo uveli i moramo da se pozabavimo sa tim. Tačno je da prošle godine donet Zakon o državnom registru koji ima za zadatak da obezbedi jedinstvo svih informacija u ovoj oblasti, brzo reagovanje itd. On stupa na snagu u punoj svojoj meri 1. januara 2013. godine. Dotle, imajući u vidu ovaj zakona, Vlada mora da se pozabavi tim pitanjima i mora da preduzme mnogo da se omogući veća naplata potraživanja doprinosa. Samo ako je tako nešto urađeno, ako su oni naplaćeni, da ne govorim sada o suštini, da se zakon mora sprovoditi, i da ne govorim o finansijskim efektima, u tom slučaju može se smanjiti budžetski deficit, a može se i mora ne dirati u prava iz penzijskog, zdravstvenog i osiguranja za slučaj nezaposlenosti. Želeo sam da ukažem na ovu upozorenje, i kada su u pitanju preduzetnici, i kada je u pitanju naplata doprinosa, kao poruku mojoj Vladi da jasno izađe sa stavom prema građanima Srbije. Vratiću se na početak. Podržaćemo ove promene Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje. Hvala.
Dvanaest minuta i 45 sekundi je iskorišćeno od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Pre nego što dam reč narodnom poslaniku Veroljubu Arsiću, koji je ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Napred Srbijo, na osnovu člana 90. i člana 87. dajem sledeće obaveštenje. U toku današnjeg radnog dana, pauza će biti određena odmah nakon završetka rasprave zakona koji je u toku, u trajanju od jednog sata. Nakon pauze, preći ćemo na zajednički načelni pretres o izveštajima poverenice za ravnopravnost i poverenika za informacije. Danas ćemo raditi i posle 18,00 časova, a do okončanja rasprave zajedničke načelne tačke dnevnog reda, koju počinjemo nakon pauze. Narodni poslanik Veroljub Arsić, ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, tačno je da je ovo usklađivanje zakona, odnosno da je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima obaveznog socijalnog osiguranja, u stvari usklađivanje zakona sa Zakonom o volontiranju, jednim delom je i usklađivanje sa Zakonom o porezu na dohodak građana, a na jedan način i usklađivanje jednog naopakog, pogrešnog, zloupotrebljenog i prilično sebičnog nastupa Vlade Republike Srbije, Ministarstva finansija i republičkih organa poreske uprave. Osim, ovih čuvenih izmena i dopuna, da ukoliko neko zaposli lica koje je navršilo preko 50 godina života, ne može po nekom drugom osnovu ili po ovom, odnosno po dva različita osnova ostvarivati isto pravo. O tome ćemo malo u pojedinostima. Međutim, svi su deklarativno u ovoj vladi o političkom životu za povećanje nataliteta, za to da smo ugroženi sa belom kugom i svi se zalažemo, navodno, da se to stanje popravi. Međutim, u životu se često jedno priča, a drugo radi. Ova vlada radi sasvim suprotno. Član 4. Predloga izmena i dopuna kaže – odredbe iz stava 1-3 ne odnose se i na preduzetnika koji ostvaruje naknadu zarade za vreme porodiljskog odsustva, odsustva rade nege deteta i odsustva sa rada radi posebne nege deteta, a delatnost nastavlja da obavlja preko ovlašćenog poslovođe. To bi u prevodu značilo da porodilja koja ima neku samostalnu trgovinsku radnju, ugostiteljsku ili na bilo koji način pruža neku vrstu usluge ili ostvaruje neko dobro, nema pravo da bude oslobođeno doprinosa za obavezno socijalno osiguranje. Pod uslovom da, njeno, taj njen preduzetnički staž poveri nekom drugom. Čini mi se da oni koji pišu zakone, ne poznaju dovoljno život i ne poznaju dovoljno pravu situaciju kako nam je u privredi, kako rade mala preduzeća, kako rade preduzetnici, pod kakvim uslovima i na koje se sve načine dobijaju da ostvare bilo kakav prihod i obezbede posao i prihod i za sebe i za još po neko lice koje radi za njih. Postavlja se pitanje koje regulisano Ustavom, da li ovaj zakon ispunjava ustavnu obavezu a to je da su svi pred zakonom jednaki i da svi imaju ista prava iobaveze pred zakonom. U ovom zakonu, znači, porodilja koje su istovremeno i poslodavci ne oslobađate doprinosa za obavezno socijalno osiguranje, dok su svi drugi poslodavci od toga oslobođeni. Da razjasnimo, nastavak rada delatnosti ne podrazumeva da je taj koji je vlasnik tog preduzetnika nastavlja da radi. Malo razdvojte fizičko lice od preduzetnika. Fizičko lice je porodilja, preduzetnik je onaj koji obavlja delatnost i u tome jeste problem kada donosite ovakve zakone i nećete da shvatite ono što je činjenica i što je istina. I na koji način vi mislite da popraviti priliv sredstva u budžet, jer ste već u nekom od sledećih članova, članom 11. kad preduzetnik ostvaruje naknadu zarade za vreme trajanja porodiljskog odsustva, odsustva radi nege deteta i odsustva sa rada radi posebne nege deteta delatnost nastavlja da obavlja preko ovlašćenog poslovođe, obračune i uplate doprinosa posle navedenog primanja, u ime i za korist preduzetnika vrši lice koje saglasno zakonu obavlja poslove ovlašćenog poslovođe. Znate šta, dame i gospodo, taj koji bude prihvatio da vodi, zastupa, predstavlja i na koga se prenesu upravljačka prava neće to da radi za mali novac. On će i te kako da ispostavlja račune tom preduzetniku koga zastupa. Šta imate kao za posledicu? Za posledicu imaćete ne povećanje sredstava u budžetu, nego smanjenje. Privatni preduzetnici biće prinuđeni odnosno preduzetnice da odjavljuju svoja preduzeća, da kažem tako. Da otpuštaju radnike, da prestaju da obavljaju delatnost, da ne bi i dalje bili pod pritiskom poreske uprave za novac koji ne mogu da zarade radi nege deteta. To će biti posledica. Ne mogu da shvatim, toliku želju predlagača zakona Republičke poreske uprave, Ministarstva finansija da ovo na ovaj način regulišu iako je to regulisano posebnim zakonima, kao što je Zakon o radu, kao što je Zakon o porodici sa decom i koji su zakoni sada u koliziji sa ovim zakonom. Znači, u zakonu lepo piše da su porodilje oslobođenje da naknade za vreme porodiljskog odsustva snosi država. Zašto to pravo ne važi za sve i za preduzetnice, pa čak i za one seljanke koje motikom idu na njivu, pa dok gaje decu ne mogu to da rade a imaju prijavljeno domaćinstvo. Zašto ne i za njih? Ne, bitno je napuniti budžet. Bitno je kupiti automobile. Vama, dame i gospodo iz vlasti, vaši šoferi bez vas divljaju po ulicama. Zaticao sam ih nedeljom ispred hiper-marketa, službenim automobilima, možda i nekog od vas, ženu i decu nedeljom uveče na naplatnim rampama, ministre sa ženom i decom u službenim automobilima na graničnim prelazima prema Grčkoj. Da li zato treba da plaćaju poreze trudnice? Zato treba da se štedi u budžetu? Zato treba da se izmisli još neko poresko davanje? Da stvar bude još gora, krećete sad sa još jednom drugom i pričom, ograničavate pravo preduzetnika kome će da prenese svoje ovlašćene. Da biste to još više iskomplikovali i načinili skupljim. Prenos prava da neko raspolaže nekom imovinom pripada isključivo vlasniku imovine. On je taj koji će da odredi lice. To može da bude neko od članove njegove porodice, može da bude čak i radnik koji radi u toj preduzetničkoj radnji. Ne znam, da smo mi kada je jedan ministar bio na porodiljskom odsustvu, doduše brzo se vratila na posao. To je za svaku pohvalu, možda i zbog deteta za osudu, ali ne sećam se da je Skupština zbog toga menjala ministra i da li je samo preneo ministar prava na određena pitanja koja se tiču zaposlenih u ministarstvu ili na sva ili su morali šoferi svako jutro da donese akta koje ministar, koji je bio na porodiljskom odsustvu potpisivao. Nemam ništa protiv i da je tako bilo jer onaj koji odgovara ima pravo i da odlučuje i ministar odlučuje. Onaj čija je imovina ima pravo da odlučuje kome će da prenese svoja upravljačka prava i nemojte to zakonom da ograničavate jer ovde ne postoji sukob interesa i ne postoji mogućnost zloupotrebe. U svakom slučaju, šta god da taj, na koga se prava prenesu, zloupotrebe odgovara i on pred zakonom, ali odgovara i preduzetnik koji mu je poverio ta ovlašćenja i njegova preduzetnička radnja. Zašto radite takve stvari? Znači, ovde je cilj da ona poreska rešenja koja nisu bila u skladu sa dosadašnjim zakonodavstvom konačno ozvaničite, pa one zloupotrebe koje ste vršili niko ne snosi bilo kakve odgovornosti ni moralno ni krivično i da ako je moguće ostvarite još koji prihod u budžet Republike Srbije. Tvrdim vam, prihoda u budžet Republike Srbije nećete povećati po ovom osnovu i da li uopšte neko zna, ko piše ovakve zakone, kako se ostvaruje ta refakcija na osnovu porodiljskog odsustva. Poslodavac je dužan da uplati zaposlenom, bez obzira da li je na bolovanju ili porodiljskom ili bilo kakvom drugo, sve doprinose, a na osnovu doznaka sa bolovanja traži refakciju uplaćenih sredstava od nadležnog državnog organa. Ne vidim zašto to ne može i za trudnice koje su preduzetnici. Ne vidim u obrazloženju zakona koji su efekti zakona. Koliko ćete vi to da povećate priliv u budžet? Koliko ćete da nanesete štetu porodiljama i koliko ćete da ih demotivišete da više rađaju decu? Danas živimo u teškimvremenima, teško ljudi spajaju kraj sa krajem, bez obzira da li su preduzetnici ili rade negde. Na koji ćete način da ih stimulišete i da nastave da rade i da zapošljavaju ljude i da rađaju decu? Na ovaj način sigurno nećete. Zbog svega ovoga, poslanička grupa SNS u Danu za glasanje neće glasati za izmene i dopune ovog zakona.
Jedanaest minuta i 40 sekundi je iskorišćeno od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Za reč se javio narodni poslanik Milorad Buha.
Dame i gospodo, uvaženi građani Srbije, evo nam još jednog praznog zakona, koji u osnovi predstavlja samo usaglašavanje sa drugim zakonskim propisima, ali suštinsku stvar koja muči ovo društvo ne rešavamo. Za SRS je ovo samo jedna kozmetička promena, kojom ćemo sami ispeglati određeno usaglašavanje sa drugim zakonskim propisom, a ono što je bitno i suštinsko ne rešavamo. Šta to ne rešavamo? Ne rešavamo pitanje dostatnosti budžetskih sredstava i dostatnosti sredstava u fondovima, fondovima penzijsko-invalidskog osiguranja, fondovima zdravstvenog osiguranja, fondovima za zapošljavanje i svim drugim relevantnim fondovima. Naime, poslednjih godina karakteristična je situacija u kojoj imamo prazne fondove, prazan budžet, pa i prazne fondove. Kako je budžet u deficitu, tako su u deficitu i fondovi. Šta je zadatak Vlade? Zadatak Vlade je da stvori preduslove, da stvori ambijent onima koji uplaćuju doprinose da imaju dovoljno sredstava, da su likvidni i da mogu iz tih adekvatnih sredstava, poslovnih sredstava uplaćivati kako poreze tako i doprinose. Da li država stvara preduslove? Ne stvara. Jel mi imamo u poslednjih šest-sedam godina latentno povećanje deficita, kako u budžetu tako i u fondovima. U periodu od 2001. godine do 2011. godine, kroz finansijski sistem Republike Srbije, prošlo je između 85 do 90 milijardi evra po raznim osnovama: kroz donacije, kroz kreditne linije koje su išle preko međunarodnih finansijskih institucija, kroz bankarski sistem, kroz donacije koje su dobijali razni subjekti, počevši od države preko državnih institucija, javnih preduzeća, javnih ustanova itd. Određene kreditne linije koje su gurale banke, imali smo privatizaciju, imali smo neuspelu privatizaciju itd. Sve ukupno, kroz finansijski sistem, nikad u istoriji srpstva nije prošlo toliko sredstava. Koji su efekti? Efekti su da danas nemamo privredu, da imamo deficit u budžetu i to sada već na milijarde evra, da su nam prazni, da je deficit u fondovima i to jako veliki deficiti u fondova itd., da imamo veliku nezaposlenost, da imamo stagnaciju u poslovanju i razne druge negativne pojave, a kroz finansijski sistem je protutnjalo toliko sredstava. Zašto su fondovi prazni? To je osnovno pitanje koje treba da zabrine Vladu. Prazni su zbog toga što nemamo privrednog ambijenta, nemamo građanina koji je solventan da izvršava poreske obaveze i obaveze uplate doprinosa. Evo, preneću određene finansijske pokazatelje koje ima ekonomski tim SRS koji ukazuju na veliku dubiozu fondova.Krenuću od Fonda PIO osiguranja i osvrnuću se samo na onaj deo koji se izdvaja iz budžeta. Evo, 2006 godine, da krenemo, tad je ova godina već bila na zalasku privatizacije, na zalasku su bile razne dotacije od strane međunarodnih institucija i finansijskih institucija i tad dolazi do povećanja izdvajanja sredstava iz budžeta i direktno upumpavanje u Fond PIO. Godine 2006. upumpano je 97 milijardi dinara, 2007. 110, 2008. 138, 2009. 213, 2010. godine 215 i 2011. godine 231, da zaokružimo. Međutim, neće biti za 2011. godinu, neće sigurno biti dovoljno toliko sredstava, jer nam uplate doprinosa u ovaj fond opadaju, tako da će država morati namiriti ove iznose. Gledajte, za poslednjih pet godina, preko 130% i nešto je povećanje izdvajanja iz budžeta u ovaj fond. Zašto? To je rezultat nedostatnosti sredstava koja dolazi po osnovi uplate od strane poslodavaca. Kad uporedimo ove podatke sa podacima o visini sredstava sa kojima raspolaže Fond, onda vidimo koliko su ta ogromna izdvajanja Fonda PIO osiguranja. Godine 2003. u ovom fondu je bilo 146 milijardi dinara, 2006. godine 258. Znači, za tri godine gotovo se uduplalo. Godine 2009. 400 milijardi dinara, a 2011. godine 490 milijardi dinara. To predstavlja 15% BDP. Ovo vladu mora da zabrine, ali ovo vladu ne brine, ne brine ništa. Po veličini izdvajanja i po veličini učešća doprinosa za PIO i ukupnog Fonda PIO spada među države koje imaju najveće učešće u BDP, 15% gotovo ekonomisti ne znaju da državu koja izdvaja više. Evo ovde ću vam pročitati koliko je to kod nas u regionu, ne mogu sad da nađem, ali prisetiću se, Slovenija na nivou 9%, Bugarska je oko 9%, BiH oko 11%, Hrvatska između 10 i 11%, a najbolje stoji Rumunija negde oko 7,5%. Vidite mi duplo više nego Rumunija. Sad šta je učinjeno od strane Vlade, evo danas je tri godine od izbora ove vlade, šta je učinjeno za ove tri godine da se ovi negativni tokovi, ove negativne reperkusije u pokazateljima isprave i da se dođe do adekvatnih mera da se sve ovo o čemu govorimo ispravi? Gotovo nijedna prava mera. Ovih dana smo mogli pročitati u medijima da je Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja krenuo u postupak ekonomske analize uplate doprinosa i smanjenja, jer je veliki pritisak. Verovatno je Ministarstvo finansija se nije oglasilo, nisam pročitao tu informaciju da je Ministarstvo finansija bilo šta učinilo u smislu pravljenja određenih analiza. Pročitano je u nekoliko sredstava javnog informisanja, pročitao sam daMinistarstvo ekonomije radi određene analize i da će ovih dana izaći sa merama u smislu smanjenja doprinosa za socijalno osiguranje i stvaranja preduslova da se pomogne privredi, jer privreda je ta koja uplaćuje ova sredstava i da im se omogući da mogu doći do likvidnosti sredstava iz kojih će uplaćivati u ove fondove. Postavlja se pitanje zašto je Vlada izašla sa ovim predlogom? Zašto se išlo sa ovim predlogom, ukoliko nadležno Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja radi određene analize? Valjda napravimo jednu dublju analizu, dođemo do određenih mera kojima ćemo stvoritipreduslove za uplatu doprinosa, pa tada napravimo jednu mini ili maksi reformu u ovoj oblasti i dođemo do određenih rešenja. Ovako, kozmetička promena, kao što je ova, ne znači nam, u svakom slučaju, gotovo ništa. Mora da nas zabrine sve zajedno sve ono što se tiče zapošljavanja. Nivo zaposlenosti u Srbiji pada. Godine 2001. je 46%, a evo sada, po podacima Zavoda za statistiku, je 36,2%. Uz tu negativnu tendenciju ide porast nezaposlenosti, sa negde 20% početkom ili sredinom 2010. godine, a sada smo na 22,2%. To su zvaničnipodaci Zavoda za statistiku. MMF nam je krajem prošle godine doneo podatak koji mi zvanično krijemo, da je 400.000 radnika u periodu krize ostalo bez posla. Sada ekonomski stručnjaci koji su naklonjeni Vladi kažu da je to daleko više, da je to čak 540.000, od sredine 2008. godine do ovoga trenutka. Zavod za statistiku izlazi sa podatkom da je samo u periodu oktobar 2010. – april 2010. godine 100.000 ljudi ostalo bezposla. Šta se čini? Ne čini se ništa. Da li ova Vlada može biti socijalno odgovorna? Ne može biti socijalno odgovorna. Vlada koja nema socijalne mere, koja nema aktivnosti da se poboljšaju uslovi života i rada u privrednim tokovima, stvori preduslove za normalno funkcionisanje privrede, nije socijalno odgovorna Vlada. Ekonomski tim SRS došao je do sledećih podataka, a to možemo naći u sredstvima informisanja, otprilike mediji prenose sve ono što se može iščupati iz nadležnih ministarstava, ali to jasno govori o katastrofalnom stanju u ovoj oblasti, posebno što se tiče doprinosa. Privreda svega 26% redovno izmiruje poreze i doprinose. Svega 26% privrednih subjekata redovno izmiruje. Do 15 dana to je 15%, do 30 dana, u pogledu ročnosti, 11%, a preko 30 dana 48%. To treba da zabrine. Pola privrede kasni sa mesec dana. Sada, kad bi bili striktni u primeni zakonskih propisa, sva ta privredna društva bi bila blokirana, zaustavljen rad i snosili bi ogromne finansijske posledice, a posebno kada je u pitanju PDV i onaj deo koji se odnosi na državna davanja, odnosno na poreze. Kada govorimo o doprinosima, onda moramo ukazati na negativne tendencije koje su prisutne od 2007. godine kroz rad Poreske uprave, u pogledu urednog izmirenja poreskih obaveza i davanja po osnovu doprinosa. U toku 2007. godine, od strane Poreske uprave blokirano je 12.000 preduzeća. Četiri godine posle toga, znači 2011. godine, ovoga trenutka imamo preko 70.000 blokiranih preduzeća. Zbog toga što se neuredno izvršavaju poreske obaveze i obaveze po osnovu socijalnih doprinosa. Kroz ovu blokadu, 2007. godine budžet je oštećen kroz blokadu, a nemamo adekvatan sistem, prevashodno pravosudni sistem koji će namiriti te obaveze koje su blokirane i kao takve ostale zamrznute. Fond PIO je ostao osnovica onih obaveza koje su blokirane, to je 180 milijardi. Ako se tome dodaju kamate od 90 milijardi dinara, dobijamo osnovicu poreza i doprinosa po osnovi uplate PIO osiguranja od 270 miliona. To što je bilo 2007. godine, to je gotovo zanemarljivo za ovo što je bilo u 2010. godini. Osnovica se u međuvremenu popela na 333 milijarde plus 222 milijarde dinara, to su podaci od sedmog meseca 2010. godine, što čini ukupno 555 milijardi. To je jedan budžet PIO osiguranja i još malo više. Šta će se desiti u 2011. godini? Takođe negativna tendencija, povećanje osnovice i povećanje po osnovi kamate. Ono što mi smatramo koliko će to biti, to je negde oko 700 milijardi dinara – osnovica plus kamata, na kraju 2011. godine. To je jedan i po budžet finansijskog plana Fonda PIO osiguranja. Toliko privreda nije uplatila zbog blokada. Šta je učinjeno da se pomogne tim koji su u blokadi? Šta je učinjeno od strane Vlade i državnih organa da se ova sredstva naplate, da se upumpaju u finansijski sistem? Ništa. Manje-više radi se o blokadi, ta preduzeća odlaze u stečaj, posle toga odlaze u likvidaciju itd. To su sredstva koja ostajuzamrznuta itd. Više se o njima ne razgovara. Socijalna slika Srbije je katastrofalna. Danas imamo 700.000 stanovnika koji su na ivici, koji žive na ivici siromaštva. Imamo 760 i nešto hiljada nezaposlenih. Imamo 178.000 stanovnika koji primaju socijalnu pomoć. Imamo 343.000 penzionera koji primaju penziju ispod 11.000 dinara. Imamo 250.000 radnika koji platu primaju posle 90 dana. Imamo 45.000 staračkih domaćinstava na selu koji žive sa primanjima manjim od 100 evra. Imamo 82.000 dece koja nemaju nikakve prihode. Imamo 50.000 stanovnika koji se hrane u narodnim kuhinjama. Dakle, gotovo dva i po miliona ljudi je u socijalnoj bedi. Evo, to je socijalna karta građana Srbije. To je aktuelno stanje o kojem se mora razgovarati. I ova diskusija i diskusija posle ove će probati, a posebno mi opozicioni predstavnici koji vam ukazujmo, tražimo rešenje i tražimo daleko agilniju politiku. Ono što je pogubno ovoga trenutka jeste da Vlada ne ulazi u sistemska rešenja. Jedno od sistemskih rešenja je regulisanje stabilnosti finansijskog sistema, ako se ne uđe do kraja godine, a verovatno se neće ući jer nemamo vremena. Zašto nemamo vremena? Zbog toga što na vreme nismo napravili analize, nismo pripremili mere. Godina 2012. je izborna godina. Šta očekivati u izbornoj godini da Vlada radi? Neće raditi. Kad ćemo dobiti novu Vladu? Negde tamo u drugoj polovini godine. Da li ta Vlada može u 2012. godini pripremiti određene setove zakonskih propisa? Neće. Zašto neće? Zato što nema pripremljenu podlogu za to. Mi nemamo napravljenu analizu. Ako nemamo analizu, šta očekivati? Da će nam fondovi biti puni? Kako će nam fondovi biti puni, kad imamo privredu koja je na izdisaju, kad imamo građane koji su prezaduženi, kad je celokupni sistem blokiran? Politički voluntarizam. Nekoliko rečenica o radu PIO fonda. Mi ga moramo ovde okrpiti, a kad to kažem mislim na voluntarizam koji vlada godinama u ovom fondu. Čitali smo u sredstvima informisanja o zloupotrebama u ovom fondu, da su određena sredstva odlazila nenamenski. Ali, niko nije odgovarao. Prema nekim podacima, 122 miliona dinara je uplaćeno različitim subjektima, po podacima i nalazu finansijske policije u to vreme 2003. i 2004. godine. Po tom nalazu, dat je nalog da se ta sredstva vrate. Ni jedan dinar nije vraćen. Da li je neko odgovarao? Nije odgovarao. U toku 2010. godine isplaćene su otpremnine za 461 lice, službenika ovog fonda. Isplaćeno je preko dva miliona evra. Jedan deo radnika koji je dobio otpremninu otišao je u druge državne organe.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nikola Lazić.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Ovim putem želim da iskažem žaljenje što nijedan ministar trenutno nije prisutan u sali, izgleda da slabo koga zanima pitanje doprinosa za obavezno socijalno osiguranje. Mogu da razumem što nema potpredsednika Vlade, Đelića, koji je formalno trebalo da predstavlja ovaj predlog zakona, ali mislim da je ovde danas trebalo da bude i ministar rada i socijalne politike. Doduše, mogu da razumem i odsustvo ministra rada i socijalne politike, jer je verovatno Vladi, kakva je ovdašnja, ako ne najteži a onda svakako najneprijatniji zadatak biti ministar rada i socijalne politike, jer su te dve oblasti zapravo oblasti koje najbolje ilustruju svu težinu i kompleksnost situacije u kojoj se nalazimo kao društvo i kao država. Ovo kažem zato što je na početku rada ove vlade, pre tačno tri godine, veoma često korišćen termin – socijalna odgovornost. Naravno, socijalna i ekonomska situacija generalno su blisko povezane. Socijalna situacija i plaćanje doprinosa ne može zavisiti isključivo od umeća nadležnog ministarstva da organizuje oblast, već u najvećoj meri zavisi od mogućnosti države da stvori ambijent i obezbedi uslove za razvoj privrede, za otvaranje novih radnih mesta, za privlačenje novih investicija. Samo se tako stvaraju preduslovi da se obezbede sredstva za jedan održiv sistem socijalne zaštite. Zaduživanje države, naročito komercijalnim kreditima, kako bi se neke od ovih, uslovno rečeno, rupa popunile nije dobro rešenje jer se time samo dalje siromaši država koja se dodatno zadužuje i stvara se još veći broj ljudi koji su zavisni od pomoći. Sve ovo utiče i na kapacitet građana da uplaćuju doprinose za obavezno socijalno osiguranje. Svako onaj ko se smatra odgovornim trebalo bi da stavi prst na čelo i da razmisli o tome da će sve te kredite jednog dana neko morati i da vraća. Ne smemo se ponašati po onoj maksimi Luja 15. koji je rekao – Posle nas i potop. Još manje je dozvoljeno ponašati se po maksimi Luja 14. koji je rekao – Država, to sam ja. Nažalost, posle rekonstrukcije Vlade koja je pompezno najavljivana u javnosti, u potpunosti je izostala vizija kako se ozbiljno posvetiti privrednom oporavku zemlje a samim tim i snaženju sektora socijalne politike. Niko od stranaka na vlasti nije ponudio sveža rešenja. Administracija, i pored pukog spajanja resornih ministarstava, ostala je glomazna, neefikasna i skupa. To se najbolje oslikava i na trenutnoj socijalnoj mapi Srbije. Dovoljno je samo reći činjenicu da imamo preko 700 hiljada ljudi koji živi ispod granice siromaštva, a prema podacima MMF u poslednje tri godine izgubljeno je 400 hiljada radnih mesta. Takođe, šokantna je činjenica da 167 hiljada ljudi godišnje padne ispod linije siromaštva. Zakonski predlog koji je danas na dnevnom redu uglavnom je tehničke prirode i bavi se usaglašavanjem terminologije sa nizom drugih zakona i nekim manjim intervencijama. Njegovi dometi nisu takvi da bi mogao da donese neke krupne i ozbiljne pomake u socijalnoj sferi. U obrazloženju razloga za donošenje zakona na prvom mestu se nalazi potreba uređivanja osnovnih doprinosa za sveštenike i verske službenike. Predloženo rešenje jeste u redu i mislim da je pozitivno što se sa jedne strane poštuju propisi iz sfere socijalnog osiguranja, a sa druge se uvažava unutrašnje pravo crkava i verskih zajednica. Drugim rečima, ostavlja se pravo samim crkvama tj. verskim zajednicama da kao autonomne zajednice uređuju stepen osnovice doprinosa, u skladu sa sopstvenim propisima. Ovde je bitno reći i spomenuti da je još od 2004. godine, preko Ministarstva vera, država izdvajala novac za uplaćivanje doprinosa sveštenstvu za ugrožena i rubna područja, kao što je, na primer, KiM. Naravno, u međuvremenu se povećao i sam broj sveštenika i sve celokupne potrebe i postavlja se pitanje da li je moguće ostvariti u trenutnoj situaciji da ovakvu vrstu uplata preuzme da vrši Fond za socijalno osiguranje? To bi, naravno, ujedno bilo i pitanje za ministra. Sa druge strane, svedoci smo da je u prethodnom periodu bilo i dosta debate da li je i na koji način moguće rešavati problem socijalnih doprinosa za sveštenstvo na nivou lokalne samouprave. Naravno, mislim da u ovom trenutku nije čak ni realno raspravljati o tome, s obzirom na činjenicu da je država u značajnoj meri smanjila i ukinula transfere lokalnim samoupravama pa su prosto mnogi posvećeni pukom preživljavanju i ne mogu da razmišljaju ni o čemu više. Izmene i dopune zakona takođe definišu i način utvrđivanja plaćanja doprinosa za preduzetnike koji koriste porodiljsko odsustvo. Podsetiću vas na problem iz ove oblasti, o čemu je dosta govoreno u poslednje vreme. Naime, to je do sada bilo rešeno Uredbom koja je zapravo faktički nalagala ženama preduzetnicima da ukoliko kao majke koriste porodiljsko odsustvo, moraju da zatvore svoje preduzeće. Takođe, te žene su dobijale rešenje od poreskih uprava, da moraju da retroaktivno uplaćuju sredstva za socijalne doprinose po osnovu samostalne delatnosti za period dok su na porodiljskom odsustvu. U Srbiji ima oko 50 hiljada žena preduzetnika i dosta se polemisalo da li ova uredba krši kako njihova osnovna ljudska prava, tako i zakone ove države, odnosno Zakon o radu, Zakon o finansijskoj podršci porodici sa decom, Zakon o zabrani diskriminacije, Zakon o ravnopravnosti polova. Takođe, postavlja se pitanje kakva se ovim putem šalje poruka i dovodi se u pitanje cela priča o privatnoj inicijativi, razvoju malih i srednjih preduzeća, ekonomskom razvoju i podrška ravnopravnom učešću žena u privrednom životu naše države. Smatramo da je pozitivno što zakonodavac usklađuje ovaj predlog zakona sa Zakonom o volontiranju, na način da se volonterima pruža podrška u slučaju povrede ili invaliditeta na radu. Ipak moramo biti pošteni i moramo reći da se ovakvim ad hokinicijativama mogu uređivati neki segmenti sistema, ali se neće rešiti krupni strateški problemi. Mislim da se može postaviti i pitanje kakve vrednosti u našem društvu vlast nameće građanima? Naime, u takvom smo stanju da je najveća usluga koju neko danas može da vam učini, to je da vam obezbedi bilo kakvo radno mesto. Zapošljavanje bi moralo da bude normalna i uobičajena stvar, na bazi stručnosti i na bazi volje za radom, a na državi je da stvori takav ambijent i time bi se rešilo i pitanje sredstava za doprinose za socijalno osiguranje, jer sa povećanjem broja radnih mesta i jačanjem privrede se povećava i količina sredstava koje je moguće uplatiti. Zabrinjava, takođe, podatak da se doprinosi od strane poslodavaca za oko 600 hiljada građana uplaćuju neredovno ili se uplaćuju na minimalac, a za oko 300 hiljada građana se uopšte ne uplaćuju. Dug je oko 170 milijardi dinara za neuplaćene doprinose. Od 1. januara 2010. godine trebalo je da zaživi pravilo po kojem niko ne bi mogao da podigne novac za platu ukoliko prvo nije uplatio doprinose, ali se to, nažalost, nije dogodilo. Doprinose ne uplaćuju samo oni kojima to država dozvoljava, jer država, zapravo, ima lošu kontrolu. Problem je stanje u kome se nalazi naša privreda. Svi ovi podaci govore o tome da se nalazimo pred socijalnim cunamijem. To jeste strašno, ali je još strašnije kada vidimo da oni koji vode državu nisu toga svesni i nude nam drugačiju realnost od one koju svaki dan vidimo na terenu. To se najbolje vidi iz toga kada predsednik Vlade tvrdi da zaposlenost raste, a odmah potom ga demantuju stručnjaci iz Zavoda za statistiku, koji imaju sasvim suprotne tvrdnje. Naravno, po ovom pitanju Zavod za statistiku citirao je i MMF i Eurostat i Svetska banka, a predsednika Vlade citiraju samo pojedini mediji, neki ga citiraju da bi ovu izjavu izdvojili kao kuriozitet, a neki po službenoj dužnosti. Izlaz iz ove situacije nije lak, ali ga ima. Da bise tim putem krenulo, mora se prvo realno sagledati situacija i priznati da problem postoji. Mora se pogledati istini u oči i videti da samo u Beogradu postoji 1.800.000 naloga za prinudno izvršenje naplate zbog dugova građana prema "Infostanu", EPS, "Telekomu" itd. Dakle, zbog dugova građana za namirenje bazičnih potreba. Zamislite tek koliki je taj broj slučajeva na nivou cele Srbije. Verovatno i na navedenim podacima predsednik Vlade i temelji optimizam da će na sledećim izborima dobiti još jedan mandat i da nema šanse da izgubi, jer je Vlada postigla značajne rezultate. Malopre navedeno jesu impresivni rezultati, samo sa negativnim predznakom. Zanimljiva je još jedna stvar, a to je da je juče čak i ambasador Švedske apostrofirao Vladu Republike Srbije kao odgovornu za to što su veliki delovi Srbije bukvalno ispražnjeni migracijom stanovništva. Očigledno je da ova vlast nema jedinstvenu politiku, nema strategiju delovanja, nema kapacitet da povede zemlju iz opšte krize. Da zaključim, ovaj zakonski predlog neće doneti rešenje mnogih gorućih problema, što ruku na srce i nije bila ambicija njenog pisca. Hvala.
Da li još neko od ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su saglasno članu 96. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine do otvaranja načelnog pretresa prijave za reč u pisanom obliku sa redosledom narodnih poslanika podnele poslaničke grupe DSS i SRS. Prema redosledu narodnih poslanika dajem reč prvom na listi narodnom poslaniku gospodinu Aleksandru Pejčiću. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Moram izraziti žaljenje što nemamo predstavnika Vlade ovde, kako bi mu postavili koje pitanje. Do sada je bio tu gospodin Oliver Dulić. Očekivali smo i ministra Rasima Ljajića, možda potpredsednika Đelića, ali niko od njih nije tu. Ako u međuvremenu svrate da popiju kafu u skupštinskom restoranu, očekujem da će doći i u ovu salu. Danas govorimo o izmenama i dopunama Zakona o doprinosu za obavezno socijalno davanje. Meni uopšte nije jasno zbog čega danas pričamo o ovom zakonu, jer se obično o socijalnim zakonima priča kada je velika kriza u državi, kada država ne može da isplaćuje određena socijalna davanja. Međutim, koliko sam čuo od našeg premijera, gospodina Mirka Cvetkovića, Srbija je i te kako izašla iz krize i da su mu to poverovali, a da ga ne bi uvredili svi oni koji su u njegovom okruženju, a ujedno iskreno nisu mu rekli određene stvari koje se dešavaju u Srbiji, a to je da je u ovom trenutku oko 700.000 siromašnih u Srbiji ili su na ivici egzistencije, a među njima 300.000 dece, da oko 400.000 radnih mesta je izgubljeno u toku ove tri godine dok je on na vlasti, a svi znamo i obećanja našeg predsednika Borisa Tadića da će ova vlada koju predvodi Mirko Cvetković stvoriti ambijent za novih 200.000 radnih mesta. Ova vlada je došla na jednoj političkoj floskuli socijalne odgovornosti i pravde. Međutim, od socijalne odgovornosti, borbe za socijalnu pravdu izgleda nema ništa i da su sva ona lažna obećanja nastala u moru demagogije i jeftinog populizma. Rekonstrukcija Vlade je najavljivana na sva zvona, pompezno, kao da je ta rekonstrukcija Vlade trebala da donese novi kvalitetniji život za sve građane Srbije. Međutim, ono što je činjenica da se ova vlada nije bavila privrednim razvojem Srbije, a samim tim i po analogiji socijalnim izdavanjima za sve socijalne, siromašne ljude, već mnoge stranke koje su u toj vladi nisu nudile neka nova rešenja po pitanju održivosti socijalnog sistema, već su se bavile virtuelnim decentralizacijama, upošljavanjem svojih kadrova i što bolje zauzimanje pozicije za sledeće izbore. Ruku na srce, ni sam ministar rada i socijalne politike nije mogao da reši uz svo znanje ili neznanje ovaj veliki problem građana Srbije, već je to trebala da reši Vlada, na taj način što bi napravila jedan kvalitetniji privredni ambijent, otvorila neka nova radna mesta, što ona u ovom trenutku nije učinila. Ono što je Vlada uradila je samo zaduživanje socijalnim kreditima kako bi isplaćivala tu socijalnu pomoć i na taj način sve više i više osiromašivala našu zemlju i povećavala konzumente socijalne pomoći. Kada je reč o samom zakonu, ove izmene i dopune zakona, kako u obrazloženju stoji, se svode na nekoliko stvari, pre svega na definisanje doprinosa crkvenih službenika i sveštenika. Dobro je podsetiti sve vas da je i Vlada Vojislava Koštunice 2004. godine rešila ovaj problem, naročito u tim područjima i na KiM, na taj način što je spojila te radne staževe i uplaćivala tu socijalnu kategoriju. Međutim, ono što se raspravljalo u nekoj perspektivi je bilo da i same lokalne samouprave uzmu učešće u svemu tome. Međutim, verovatno zbog manjka para u budžetu lokalnih samouprava, jer im Vlada nije na vreme uplaćivala transfere, to je ostalo samo mrtvo slovo na papiru. Takođe, u ovom zakonu se govori i o preduzetnicima koji koriste porodiljsko bolovanje, a u ovom trenutku ima oko 50.000 žena koje su na čelu nekih privatnih preduzeća ili STR radnja i upravo Vlada mora da povede računa o tim ženama, o majkama, o budućim domaćicama, jer na taj način šaljemo jasnu poruku da je ova država za stvaranje porodica kao osnovne ćelije društva, za povećanje nataliteta i ravnopravnosti žena u samom društvu, kao i inicijativu za stvaranje malih i srednjih preduzeća, na čijem čelu su upravo žene. Dobra je ideja što je Vlada usaglasila ovaj zakon sa Zakonom o volontarizmu, a naročito kada su u pitanju povrede i invaliditet. Moramo reći da su ovo sporadični slučajevi ovog zakona i da se ovde ništa sistemski ne rešava. Postavlja se jedno osnovno pitanje – da li je Vlada spremna da se uhvati u koštac, da reši ovaj problem na jedan sistematski način, da reši problem svih socijalnih slučajeva, socijalnih grupa i da reši problem svih onih konzumenata koji su na kazanu narodnih kuhinja. Uopšte ne vidimo i zbog ovih stvari koje smo naveli, izjavu optimističku našeg premijera Mirka Cvetkovića da će ova vlast, stranke koje čine ovu vlast, pobediti sigurno na sledećim izborima. Ovako konfuzne izjave ćemo sigurno čuti i u buduće, jer se polako zahuktava izborna kampanja. Dobra je i izjava gospodina Rasima Ljajića, koji danas nije tu, koji je rekao da će vlast sigurno izgubiti izbore i on je u mojim očima od tada izuzetno objektivan i realan političar, jer čovek na jedan objektivan i realan način gleda politiku i stanje u ovoj zemlji. Žao mi je što je otišao gospodin Dulić, hteo sam da ga pitam određene stvari vezane za izjavu koju je napomenuo uvaženi kolega Nikola Lazić. Juče u "Blicu" se pojavila vest koja je vezana za grad odakle dolazim – Vlada je odgovorna što su veliki delovi Srbije ispražnjeni. Dalje kaže: "Ambasador Švedske u Srbiji izjavio je danas u Leskovcu da je Vlada Srbije najodgovornija za to što su veliki delovi teritorije Srbije bukvalno ispražnjeni migracijom stanovništva." Moram reći da i samo ministarstvo gospodina Dulića utiče na tu migraciju stanovništva, jer menja trasu Koridora 10. Imali smo i te kako veliki broj sastanaka kod njega i hteli da ukažemo na ovaj problem, da ne sme promeniti trasu Koridora 10, koja prolazi pored varošice Predajane, jer na taj način će i sam podstaći migraciju stanovništva sa tih prostora. Vlada je segmentalno pokušavala da reši problem socijalnih davanja i uopšte socijalnog sistema, međutim nije rešila ovim zakonom. "Jedna lasta ne čini proleće". Verujem da neka buduća Vlada koja bude došla posle ove socijalno odgovorne Vlade će imati snage i kapaciteta da reši sve ove probleme koji su se nagomilali i koje je stvorila Vlada, a do tada čekamo nove izbore. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine Pejčiću. Reč ima narodni poslanik gospođa Lidija Dimitrijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, vodimo raspravu bez ovlašćenog predstavnika Vlade, bez predstavnika Ministarstva finansija, a izmene zakona o kojem danas raspravljamo odnose se na više kategorija obaveznika doprinosa – na sveštenike, verske službenike, poljoprivrednike, volontere, lica na stručnom osposobljavanju, samostalne umetnike, tačnije njihova udruženja, majke na porodiljskom bolovanju i lica sa invaliditetom. Pojedine odredbe se odnose na usaglašavanje sa nekim drugim propisima, a pojedine donose neke novine. Govoriću o odredbama Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, koje se odnose na majkekoje se bave preduzetništvom i odlaze na porodiljsko odsustvo i na lica sa invaliditetom. Što se tiče odredbe člana 4. Predloga zakona, odnosi se na utvrđivanje osnovice doprinosa za obavezno socijalno osiguranje za preduzetnika koji ostvaruje naknadu zarade zbog porodiljskog odsustva, odsustva sa rada radi nege deteta i odsustva sa rada radi posebne nege deteta, a delatnost nastavlja da obavlja preko ovlašćenog poslovođe. Verovatno je sve ovo posledica dešavanja kojih se svi sećamo iz decembra prošle godine, kada je Unija poslodavaca Srbije zatražila od Ministarstva finansija da hitno spreči diskriminaciju žena preduzetnika na porodiljskom odsustvu. Naime, Poreska uprava od žena preduzetnica je tražila da vrate novac koji su dobile na ime refundacije zarada u toku porodiljskog odsustva. Radi se o 30-ak žena vlasnika firmi iz više gradova Srbije. Najnoviji podatak iz juna ove godine govori da se radi od oko 5.000 žena i prosečnim dugom od oko 175.000 dinara. Jedna od pomenutih je vlasnica firme iz Pirota i od nje je Poreska uprava potraživala 130.000 dinara koje je primila dok je bila na porodiljskom bolovanju. Kao vlasnica firme, pre odlaska na porodiljsko, ispoštovala je sve zakonske propise, odnosno ovlastila je drugu osobu da vodi firmu za vreme njenog odsustva i redovno uplaćivala poreze i doprinose za zdravstveno i penziono osiguranje. Međutim, problem je nastao zbog interne uredbe iz januara 2009. godine, koju joj je Poreska uprava uručila godinu i po dana kasnije, po kojoj vlasnice firmi za vreme porodiljskog treba da odjave firme. Zbog toga je tražen povraćaj novca. Umesto da se posveti detetu, ova preduzetnica je morala da se bavi rešavanjem birokratskih problema, iako je sve zakonske propise ispoštovala na vreme i kako treba. U Poreskoj upravi su rekli da ne postoje nikakve nejasnoće jer ukoliko je osnivač radnje duže od 30 dana na bolovanju, a privremeno poveri poslove drugom licu, što je urađeno u ovom slučaju, radnja obavlja delatnost, ostvaruje dobit, a osnivaču se donosi rešenje o utvrđivanju doprinosa za socijalno osiguranje. U službi dečije zaštite su smatrali da je, poštujući tadašnju zakonsku regulativu i izmirujući sve poreze i doprinose, vlasnica firme iskoristila pravo koje joj pripada da su to porezi i doprinosi koje Poreska uprava sada njoj duplo naplaćuje, ono što je država već platila za nju, da je to stvar republičkih organa koji su doneli takvu uredbu, a koja nije u skladu sa zakonom po kome se pravo koristilo. Ovaj slučaj završio je na sudu. Unija poslodavaca najavila je da će pokrenuti postupak pred Ustavnim sudom i žalbu Međunarodnom sudu u Strazburu ukoliko država ne nađe rešenje. Rešenje koje država, tj. Vlada Republike Srbije nudi ovim predlogom zakona u suprotnosti je interesima majki preduzetnika i želi da ozvaniči obavezu plaćanja doprinosa po dva puta. Opšte je poznata stvar da je okruženje u Srbiji takvo, ne stimulativno za rađanje dece, a problem pada nataliteta je izuzetno veliki, a još je veći problem zbog predstavnici vlasti zatvaraju oči pred time. Vlast je svoje aktivnosti godina unazad usmerila na to kako u što većoj meri obezbediti preduzeća da bi tajkuni mogli da ih privatizuju po mizernim cenama, zaduživanjem svih mogućih dostupnih izvora da se pokrije manjak u državnoj kasi, jer su mogućnosti za zapošljavanje u realnom sektoru male, skoro nikakve, pa je od partijskih kadrova sačinjen ogroman državni aparat koji košta, zatim kako da se određenim firmama nameste tenderi, o čemu govore podaci Uprave za javne nabavke, da prema procenama koje su radili više trošenja po osnovu korupcije čine oko 20% ukupne vrednosti javnih nabavki, što konkretno u slučaju Srbije znači da se radi o 800 miliona evra godišnje. Baveći se ovim i sličnim aktivnostima predstavnici vlasti nemaju vremena da se bave problemom pada nataliteta, a podaci govore sledeće. Podaci Ministarstva za rad i socijalnu politiku govore da u 2008. godini u Srbiji je rođeno 30.000 beba manje nego što je potrebno za prosečnu reproduktivnu zamenu stanovništva. Ovo je izjava ministra Ljajića. Podaci Pokrajinskog sekretarijata Vojvodine govore da stopa prirodnog priraštaja u Vojvodini je minus pet promila, zbog čega se stanovništvo u Vojvodini ubraja među najstarije na planeti. U Vojvodini brine i podatak koji se odnosi na strukturu porodice, jer je 34% porodica sa samo jednim detetom, 31% sa dvoje, svega 4,4% sa troje dece, dok je porodica sa više od troje dece ispod 1%. Ovom prilikom nemam dovoljno vremena da iznesem podatke koji govore o velikom broju parova koji nemaju ni jedno dete, a jedan od razloga je i loše materijalno stanje u porodici. Sa druge strane, sve je veći broj obolelih od steriliteta kako ženskog tako i muškog. O tome ćemo više kada bude rasprava u pojedinostima. Sada ću da istaknem još da je poslanički klub SRS podneo amandmane kojima tražimo da se iz Predloga zakona uklone ove odredbe koje su destimulativne za majke preduzetnike. S obzirom na to da su pojedine kolege iz stranaka vladajuće većine, tačnije kolega Petronijević, izneo stavove identične stavovima SRS, više ćemo govoriti o tim argumentima kada budemo razgovarali o amandmanima. Očekujem da ove amandmane SRS podrže i kolege iz stranaka vladajuće većine. Takođe bih istakla da je prošlo šest meseci od kada je poslanički klub SRS Narodnoj skupštini podneo Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom kojim smo predložili mere koje će pozitivno uticati na populacionu politiku. I dan danas ovaj predlog zakona se ne razmatra, a njime smo predložili da pravom na roditeljski dečiji dodatak budu obuhvaćeni i roditelji koji imaju više od petoro dece. Smatramo da za svako živo rođeno dete, roditelji trebaju da primaju pomenute dodatke, jer bi se time direktno uticalo na povećanje nataliteta. Da se sada vratimo konkretno na Predlog zakona, koja je tačka današnjeg dnevnog reda. Takođe, podneli smo i amandman na član 10. Predloga zakona, koji se odnosi na lica sa invaliditetom. Članom 45b osnovnog zakona je definisano da poslodavac, koji na neodređeno vreme zaposli lice sa invaliditetom, oslobađa se obaveze plaćanja doprinosa za obavezno socijalno osiguranje koji se plaćaju na osnovicu odnosno na teret sredstava poslodavca za period od tri godine od dana zasnivanja radnog odnosa tog lica. Ovim predlogom zakona sada to želi da se izmeni i unosi se odredba da, poslodavci koji za određeno lice koriste, ili su koristili oslobađanje od plaćanja doprinosa po drugom pravnom osnovu u skladu sa odgovarajućim propisom, ne mogu za isto lice ostvariti oslobođenje od plaćanja doprinosa iz ovog člana. SRS se ne slaže sa ovim, jer se time ne unapređuje kvalitet života lica sa invaliditetom. Isto ovakvo ograničenje ste uneli kada su u pitanju lica starija od 50 godina života, pripravnici mlađi od 30 godina, kao i lica starija od 45 godina za koje se doprinosi obračunavaju po stopama umanjenim za 80%. Na to nismo intervenisali, da ne bi predstavnici vladajućih stranaka rekli kako smo protiv svega što se predloži. Naprotiv, pažljivo analiziramo svaki stav i ukazujemo na ono što je neprihvatljivo. U ovom slučaju, zaista su neprihvatljiva ova ograničena za lica sa invaliditetom. Poznato nam je da je u maju 2009. godine usvojen Zakon o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom i da se primenjuje od maja prošle, 2010. godine. Izvesnih pomaka u poboljšanju života ovih lica sigurno ima, mada na žalost, i u ovoj oblasti je to selektivno. Ali, ni u kom slučaju ne treba ograničavati poslodavca kojima su bile date određene olakšice. Zaista moram da napomenem da Republika Srbija iz budžeta daje kao podsticaj stranim investitorima i do 10.000 evra po novom radnom mestu, a sada se ovim predlogom zakona žele ukinuti date olakšice, ako su već korišćene za jedno isto lice. Ako samo ovu činjenicu uzmemo u obzir, zar to nije direktno diskriminisanje osoba sa invaliditetom? U prilog ovome želim da istaknem da su se poslaničkom klubu SRS, tačnije generalu Božidaru Deliću, kao potpredsedniku Narodne skupštine, obratili svi zaposleni "DES" – preduzeće za profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba sa invaliditetom u restrukturiranju. 52% zaposlenih su invalidi, a ima mogućnosti da se zaposli još 30% invalida. O stanju "DES" je sindikat obavestio sva ministarstva i gradsku skupštinu. Neki od pomenutih organa su se oglasili, ali nije urađeno ništa konkretno za opstanak i daljeg poslovanja "DES". Taj problem traje 10 godina, a protiv nekih bivših direktora su pokrenuti krivični postupci koji su u toku. Zaposleni traže da rade i da preduzeće opstane, jer sva lica su ostvareni i kao roditelji. Zbog loše poslovne politike "DES" su oštećeni za 32 isplate zarada i pozivaju sve nadležne inspekcije da intervenišu. Radnici "DES" su u protestu i svakodnevno su ispred Ministarstva za ekonomiju i regionalni razvoj i Skupštine grada Beograda. Jedna vlada koja posle tri godine sebe naziva socijalno odgovornom, koji dozvoljava da lica invaliditetom svakog dana štrajkuju na ulici, odmah bi trebala da izađe i jasno kaže – da je socijalno krajnje neodgovorna. Zahvaljujem.
Reč ima gospodin Vladan Jeremić. On nije tu. Onda, gospodine Stevanoviću imate reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim gospodine Novakoviću da poslanici koji su se danas opredelili da govore, zaista ne treba da očajavaju što niko od predstavnika Vlade nije tu, onih koji su shodno Poslovniku i Zakonom o Narodnoj skupštini u mogućnosti da razgovaraju i da odgovaraju sa narodnim poslanicima, jer duboko verujem da ne bi imali šta da nam kažu. Mislim da su atmosferu, naizgled malog i kratkom zakonu, ali ni malo beznačajnom zakonu, razgovaramo, upravo kreirali predstavnici Vlade. U svom izlaganju ću se obraćati vama gospodine Novakoviću i damama iz ministarstva, ne tražeći odgovore od njih, s obzirom, ponavljam, da one ne mogu da ih daju, nemaju poslovničku mogućnost za tako nešto. Ono što je suštinski razlog što ne očekujem odgovor od njih, jeste zato što su odgovori koji bi se eventualno i nametnuli na moja pitanja i trebali da se daju na moja pitanja, pre svega su političke prirode. Ako govorimo o tehnici, što pretpostavljam da je nešto za šta su prisutni iz Vlade odgovorni, SRS možda ne bi imala nikakvu zamerku na ovaj zakon, ali politički aspekti, politički motivi i političke posledice ovakvog zakona, zaista su nešto što daje prostor za jednu ozbiljnu diskusiju. Čini mi se da danas niko od prisutnih, odnosno od poslanika koji su govorili, najbitnije i najvažnije stvari, a tiču se doprinosa za obavezno socijalno osiguranje, zaista to nisu otvorili i nisu pomenuli. Ne znam gospodine Novakoviću, da li ste primetili da su prva tri govornika danas, kada smo počeli da govorimo po spisku, koji se obraćaju Skupštini, poslanicima i javnosti, su ljudi koji dolaze sa juga Srbije. Kada se osvrnete na socijalnu kartu Republike Srbije, najmračniji tonovi su upravo sa područja sa kojih mi dolazimo – i ja iz Pčinjskog okruga, a i moje kolege iz Jablaničkog okruga. Nisam jedanput pokušavao u javnosti, a boga mi, i predstavnicima većine, odnosno Vlade, da ukažem na poražavajući i katastrofalan položaj građana Srbije na jugu Srbije u Pčinjskom, Jablaničkom ili nekom drugom okrugu. Tada sam govorio o zaradama po glavi stanovnika, recimo, u Vladičinom Hanu dve hiljade i nešto dinara, u Lebanu 1.900 dinara, i poredio sam ih sa prosečnim platama u 2010. godini, po glavi stanovnika opštine Savski Venac 90-tih godina. Ne zameram ništa Savskom Vencu i položaju građana u Savskom Vencu, ali zameram Republici Srbiji, odnosno njenoj Vladi što nije učinila ništa da izmeni katastrofalne regionalne razlike i položaj građana, pre svega, na jugu Srbije. Mi poslanici sa juga Srbije pokušavamo da u ovom zakonu prepoznamo nešto što će unaprediti položaj građana prilikom njegovom usvajanja, naročito na jugu Srbije. Regionalne razlike su 15:1, Jablanički i Pčinjski okrug prema najrazvijenijem regionu, kako se to danas popularno naziva, Beograd. To su razlike u opštinama. Izvinjavam se, 1:7 su u okruzima, jer se Beograd tretira, kao grad Beograd, pretpostavljam da znate, region, odnosno okrug. Pokušavamo u ovom zakonu, u izmenama i dopunama da prepoznamo mere koje će zaista promeniti krvnu sliku, ili socijalnu kartu ljudi, recimo, na jugu Srbije. Toga ovde nema. Pokušaću da, čitajući ovo što je Vlada pred nas poslala, da kažem koliko je ovo sve neozbiljno i zaslužuje ovakvu atmosferu, na kraju krajeva, na teret nama poslanicima koji jesmo ili nismo odgovorni, pa sedimo u Skupštini i diskutujemo itd. Od Vlade, koja nije poslala adekvatnog ministra, koja pred nas nije poslala jedan ozbiljan zakon koji bi nas eventualno okupio da sedimo, ako ne da ga svi politički zajedno podržimo, a koji bi rešio konkretne probleme u Srbiji. Mislim da se i nije moglo očekivati više. Ono što mi je takođe u međuvremenu palo na pamet, slušajući jutros vesti, možda ljudi slave, slave epohalne rezultate rekonstruisane Vlade. Mislim da mi u Skupštini, poslanici nemamo pravo da im zamerimo. Samo ću vas podsetiti, naš vrli premijer kaže, da je standard građana unapređen i da su druga dva epohalna rezultata Vlade to što su uhapsili Ratka Mladića i što napreduju pregovori sa Prištinom. Tužna je Vlada koja to kao svoj rezultat nudi građanima i parlamentu koji je kontroliše, a Boga mi, mi svakodnevno osećamo na svojoj koži teret njihovog uspeha i rada. Sad, pazite ovo, analize efekata ovog zakona kaže, na koga će i kako će najverovatnije uticati rešenje u zakonu. Neće se negativno uticati na navedene kategorije obveznika i doprinosa. A onda drugo pitanje kakve troškove će primene zakona stvoriti građanima i privredi? Pa ne bi trebalo da stvori dodatne troškove. Pa onda, da li su pozitivne posledice donošenja zakona takve da opravdaju troškove koje će on ostvariti, ne bi trebalo da imate dodatne troškove za obveznike poreza. I ono što je suštinski najveći problem, koje je četvrto pitanje, da li zakon podržava stvaranje novih privrednih subjekata na tržištu i tržišnu konkurenciju, zakon nema takvu nameru i nema take efekte. I za SRS je naj pitanje nad pitanjima danas šta to ova skupština i Vlada treba da razgovaraju i da raspravljaju ako nije stvaranje ambijenta u kom će se otvarati nova radna mesta i u kom će se stvarati mogućnost da kroz ta nova radna mesta ubiremo doprinose na obavezno socijalno osiguranje. Ono što je za SRS prvo i najinteresantnije jeste, što postavlja se pitanje da li je predlagač treba da promeni ime zakona? Svedoci smo svakodnevno priča se u javnosti, onih koji kontrolišu i sprovode fiskalne mere, odnosno budžet RS, znaju da su doprinosi za socijalno osiguranje kako za koga je obaveza. Danas o svemu tome niko nije govorio ništa i SRS smatra da ima obavezu prema građanima i prema kolegama poslanicima, možda nekima neće prijati, ali smo dužni u obavezi to da kažem. Obavezne ili obaveza za izmirivanje doprinose danas u Srbiji nije za svakog i na nesreću svih nas, ona je vrlo selektivna. Vrlo selektivna. A da smo u pravu, govori i podatak da tri, nepristojno bogata čoveka, kontraverznog biznismena ili kako to ljudi kažu – tajkuna, duguju preko 150 milijardi državi dinara, upravo po ovim osnovama. Gospodin Mišković, gospodin Beko i gospodin Drakulić. Ukupna dugovanja po raznim osnovama što poreska, što na ime doprinosa državi su pet milijardi evra. A vi ste se upinjali iz petnih žila i takvi kakvi jeste ni to niste uspeli da uradite i drago nam je zbog toga da za milijardu i 400 miliona evra prodate "Telekom" kako bi obezbedili funkcionisanje države. Znači pravi, politički motiv, prodaje "Telekoma" je bio obezbeđivanje i funkcionisanje države a ne uvođenje principa tržišne privrede i liberalne ekonomije. Zamislite pet milijardi se po ovim osnovama duguje, a mi pričamo o izmenama i dopunama koje će kako ovde stoji u obrazloženju unaprediti položaj sveštenstva, između ostalog. I ovo se odnosi na predstavnike ministarstva, zaista tu nemamo zamerki. Zaista ste, sa ovim izmenama i dopunama stvorili mogućnost da razlike u platama kod sveštenstva budu manje ili da budu ujednačene. Tu nema ništa sporno, sve ostalo niko od vas neće da priča niti želi. Ova država je sve probleme u odnosima sa crkvom i verskim zajednicama rešila, pa samo još ovo da reši. Sve je država završila i rešila. Da li sveštenstvo i crkva imaju neke druge probleme, to nikoga ne interesuje. Država ih se seti samo kad treba da ih inkriminiše ili politički svrsta u ove ili one, a nemajući šta da radi pametno Vlada se setila, pa će da promeni tu koeficijente i evo poslanici vi se bavite navodno nečim važnim i nečim bitnim. Ako u Srbiji danas suština rasprave u parlamentu treba da bude zakon u kom će se usklađivanje tih dinarskih iznosa preći sa rast cena na malo, na indeks potrošačkih cena onda smo mi zaista ugasili. Onda nam ova država ne treba, nama više ništa ne treba. Gospodin Buha je juče, prekjuče, rekao u jednoj raspravi, to ste jednim dokumentom mogli da rešite za sve zakone u kojima ove kategorije postoje. Trošimo vreme Skupštini, trošimo vreme javnosti, mi smo kao nešto angažovani, radimo u letnjem periodu. Da li ćemo doživeti, za tri godine epohalnog rada Vlade i rezultate Mirka Cvetkovića da dođe zakon koji će, zaista posle mesec ili dva moći da se sagleda kroz rezultate konkretne na terenu i u životu? Da li će doživeti? Da li ćemo doživeti, da kažete – gospodo, tajkuni ovojdržavi duguju milijardu i po evra, na ime doprinosa, mi sami nismo sposobni, nemamo hrabrosti da se obračunamo sa njima, hajde da Skupština, koja predstavlja građane Republike Srbije stane na put takvom osionom i bahatom ponašanju. Vi to niste spremni da uradite. Mi pričamo o indeksima potrošačkih cena? U ovom zakonu piše da svakog 30. u mesecu, da je poslodavac dužan da isplati zaradu i doprinose na konto te zarade, a ako ne isplati zaradu dužan je da isplati doprinose. Kako je moguće, u ovoj državi je do pre nekoliko meseci i sama država dugovala za doprinose, u pravu ste gospodine Krasiću, i sada duguje. Kako je moguće, da ja kao mali privatnik koji obezbeđuje platu za pet radnika, 30. uveče ne mogu da zaspim jer znam da će prvog inspekcija da dođe i da me iskasapi kaznom, a oni koji imaju u najviše u ovoj državi, najveću obavezu da plate, oni su relaksirani, oni ministra tapšu po leđima, oni sede sa premijerom pa donose ekonomsku i socijalnu politiku ove države, Srbija 20-20,oni promovišu izvoz u ovoj državi. Kako je to moguće, evo ja pitam predstavnike većine, da li kod vas postoji opredeljenje da se obračunamo sa takvim pojedincima u ovoj državi. Znam, Nicović duguje u mojoj opštini u Livnici mačket sa preko 100 i nešto miliona, presuđeno, izvršna rešenja. Ljudi ne mogu da odu u penziju, ljud i ne mogu da se leče, a mi pričamo o indeksu potrošačkih cena. Znate, to jednoga dana mora da dođe na naplatu i vaša indolentnost će pre svega da vam ispostavi politički ceh i račun, ali postoji tu i neka drugaodgovornost. Kako je moguće da vlasnik jednog malog preduzeća ili preduzetnik mora da izmiri svoje obaveze svakog prvog u mesecu, a jedan veliki ne mora. Znate šta je interesantno, najveći dužnici u ovoj državi po ovoj osnovi nisu i najveći poreski obveznici. Kako je to moguće? Znate kako je moguće, zato što svoje poslove obavljaju u Srbiji. Zato što pare prave u Srbiji, a poreske obveze ili obaveze izmiruju preko "of šort" kompanija na Kipru ili na nekim ekskluzivnim ostrvima. Vama to ne smeta, ne smeta vam zato što finansiraju kampanje i dok se Srbija sa tim ne obračuna, možete da donosite kakve hoćete zakone, da nam šaljete u parlament šta god hoćete. Naša obaveza je da budimo i vama savest zbog neodgovornosti i ravnodušnosti prema ovim anomalijama ovom kriminalu, ovom bezakonju, ovoj nacionalnoj destrukciji i da, naravno, javnosti govorimo gde su suštinski problemi. Najveći problem u državi danas su imuniteti. Jel tako? Da li pričamo o imunitetima ljudi koji su za vaših 10 godina vlasti sprovodili postupke i privatizacije? Postupke privatizacije zbog kojih ovo nema više smisla. Ne postoji obaveza, za neke postoji za druge ne postoji. Ljudi, ponavljam, ne mogu u penzije, ne mogu da se leče, elementarna ljudska prava u ovoj državi ne mogu da ostvare zato što se ovaj zakon nije poštovao, osnovni zakon, zakon koji se menja ovim zakonom. Finansiramo lokalnu samoupravu koliko može, a ne koliko u zakonu piše, pa ćemo sada da nudimo duplo više. Ni to što smo trebali nismo isplatili, a sada ćemo da im uvećam duplo više. Tu nema odgovornosti, šta nas briga. Istovremeno prošlu godinu završavamo kao država sa najvećom inflacijom, završavamo kao država sa najvećom stopom nezaposlenosti, ne u okruženju, na evropskom kontinentu. Sada neko od nas traži ozbiljnu raspravu da vidimo tu materiju u temi. Kakva tema? Kakav položaj invalida? Mislite ovim da unapredite položaj invalida, da ovim unapredite položaj ljudi, crkveni, sveštenstva? Odakle novac? Za njih trebaju radna mesta. Trebaju radna mesta za ljude koji su sposobni, koji su radno sposobni da stvaraju. Govorite ovde o penzionim fondovima. Za 10 godina vaše vlasti koliko ste podigli svest ljudi u Srbiji o značaju i smislu dobrovoljnih penzijskih fondova, koliko tih fondova danas u Srbiji radi i funkcioniše, ima smisao postojanja u Srbiji. Na kraju krajeva, pravi pare i zarađuje, ostvaruje prihode ovde, investira. Nema ništa i vi usklađujete rast cena na malo prelazite na indeks potrošačkih cena. Koliko je to neozbiljno i nebitno? Ilustracije radi, daću vam samo nekoliko statističkih podataka i vrlo su vezani za sve ovo. Kako očekujete da imate stabilne doprinose i poreze u državi u kojoj je jednostavnije uvoziti nego proizvoditi? Mi smo postali posle 10 godina vaše ekonomske politike, država u kojoj je bolje i isplativije uvoziti nego prozvoditi. Zavod za statistiku je u martu objavio neke podatke koje možete da zloupotrebljavate, ali eventualno ne možete da falsifikujete. Za 10 godina vaše vlasti u proizvodnji u prerađivačkoj industriji 300.000 ljudi je ostalo bez posla. Znači, samo u jednom sektoru ekonomije i privrede, 300.000 ljudi, ali taj sektor privrede je najžilaviji i najvitalniji i danas. U ukupnom učešću u prosečnoj plati u Srbiji danas, pa shodno tome i doprinosima za obavezno socijalno osiguranje oni imaju najveće učešće. Šta im vi nudite? Vaša usluga za njih su krediti, grejs period, a sve drugo snalazite se sami. Prepušteni sami sebi. Za isti taj vremenski period, da li znate u kojim sektorima je najmanje radnika ostalo bez posla ili nije uopšte ostalo ili se broj zaposlenih povećao? Sektor trgovine i finansijskih usluga, evo ih ovde, trgovina na veliko i malo, saobraćaj i skladištenje, a što predstavlja usluge, a ne proizvodnju i tu su posle državna uprava itd. Kad se podeli prosečno u martu mesecu 2011. godine, prosečni porezi i doprinosi su bili 18.770 za celu našu privredu, prosek je neki bio, tako piše, učešće prerađivačke industrije sa 3.450 dinara. Učešće poljoprivrede 316 dinara u celoj toj priči. Država koja ima agrarni potencijal i koja svoj suficit jedino u tom sektoru ostvaruje. To je slika i prilika vaše vlasti desetogodišnje. Možete politički da ospravate stav SRS, a u čije osporavanje više niko ne veruje. Iskreno se nadam da će se tačka staviti na desetogodišnju politiku na sledećim izborima. Brojke, podaci i život su neumoljivi i sa njima se susrećemo svaki dan. Svaki dan se sa njima susrećemo. Možete ovde pred nas da iznosite i zakone i podatke kakve god hoćete, ali jednostavno ovo je surova stvarnost. Mi pričamo o obaveznom socijalnom osiguranju i doprinosima u državi koja je 2010. godinu završila sa 460.000 u sivoj zoni radnika. Ko je ovde diskriminisan? U Srbiji su danas diskriminisani samo oni koji su pošteno, korektno u duhu zakona poštovali i izmirivali svoje obaveze. Danas su u Srbiji ti diskriminsani, jer se subvencije daju za nova radna mesta. Za njih koji su svih ovih godina od svoje muke punili fondove, država kakvu takvu uslugu i proizvode nudile i davala sa njihove grbače i o njima niko ne vodi računa. Njih ugrožavaju oni koji su u sivoj ekonomiji, država je svojim intervencionizmom apsolutno diskriminatorska u odnosu prema njima i vi očekujete da to tako i traje, da će tako da ide, pa će leći jedan kredit, pa će leći drugi kredit, pa smo dobili 300 miliona, pa će biti u septembru ćemo emitovati 700 miliona, 500 evro, 200 miliona dinarskih obveznica pod ludačkim kamatama, da biste platili ono što ste plarili i uzeli kroz obveznice u februaru mesecu i tako dalje, i tako dalje, iz šupljeg u prazno. SRS smatra da dok ne skupite političku hrabrost, a nikad je nećete skupiti, da ovde donesemo zakone kojima ćemo se obračunati sa bezakonjem, sa neodgovornim, sa tajkunima, sa onima koji su nam destruisali ekonomsku, socijalnu, političku i svaku sliku ove države i društva. Svaki zakon koji pošaljete ovakvog karaktera, ovakvog formata, potpuno je besmislen, potpuno. Iskreno se nadam, i time ću završiti, da će se na sledećim izborima staviti tačka na ovu mondijalističku, destruktivnu i ko zna kakvu sve još po Srbiju pogubnu politiku. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, izvolite.
Gospodine Novakoviću, koliko je ostalo još? (Predsedavajući: Ugrubo, trideset minuta, ali ovo je korekcija.) Da, predivno antievropsko vreme. Danas pričamo o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje. To je sve što imam namere da pročitam iz ovog teksta vašeg predloga zakona, jer sve drugo što bih pročitao, a ne daj bože kad bih mu dao neki ozbiljan značaj, zamerili bi mi građani i pomislili bi i ovaj se učlanio u ove proevropske institucije, zahteve itd. No, da krenemo redom. Zakon koji reguliše sva pitanja oko obaveznih doprinosa tiče se PIO, zdravstvenog osiguranja i osiguranja za slučaj nezaposlenosti. Ovim predlogom zakona predlagač pokušava da terminološki uskladi nešto što je umeđuvremenu promenjeno, a oni su zaključili da je to epohalna stvar koja treba da se promeni u ovom zakonu. Kad se to bude promenilo ima da svane kako osiguranicima, tako i korisnicima prava. Moram na početku da kažem da ovaj predlog zakona ili uopšte ovaj zakon je ta leva strana njihovog finansijskog plana, gde treba da se obezbede prihodi za ova tri državna fonda. Ne menjaju se stope, ne menja se način obračuna, utvrđivanja doprinosa, ništa drugo se ne menja, nego što poljoprivrednik i zemljoradnik više nisu zemljoradnik nego samo poljoprivrednik. Epohalna promena, svaka čast Božidaru Đeliću. Kao i što indeks rasta potrošačkih cena treba da zameni stopu rasta cena na malo. Svaka čast eurostatu. Šta je treća promena? Malo se definiše šta su volonteri, mada to nije ni trebalo da se menja, jer je u postojećem zakonu takođe postojala kategorija dobrovoljaca koji rade za opšte dobro. Da ne bi bilo zabune, da kažu – pa, vi samo kritikujete, a ništa ne predlažete, u nastavku ću da iskoristim, gospodine Novakoviću, priliku da malo ispričam o ekonomsko-socijalnom programu SRS. To je ono što je gospodin Dinkić, kada je pre 10 godina došao iz SAD, na aerodromu prvo rekao – jedino SRS ima koezinstentan socijalno-ekonomski program. Samo da vas podsetim, da ne biste napravili grešku, da ne biste došli u sukob sa gospodinom Dinkićem. Šteta što vi to ne primenjujete. Da krenemo redom. Ako je država propisala obavezu osiguranja, onda ona mora to da reguliše i snosi krajnju odgovornost za tu celu oblast. Ovim predlogom zakona mora da se uredi ko su osiguranici, ko su korisnici i ko su obveznici plaćanja doprinosa. To su obavezni doprinosi. Sada kada pogledamo ova naša tri fonda, vidimo da u Fondu penzijsko-invalidskog osiguranja imamo trajnu rupu kao ambis i po osnovu odgovornosti države za tu oblast ona svake godine u budžetu mora da planira veliku količinu sredstava koja transferom upućuje Fondu penzijsko-invalidskog osiguranja, kako ljudi koji su ostvarili pravo ne bi bili oštećeni zbog činjenice da je onaj Kajzerov sistem finansiranja penzijsko-invalidskog osiguranja propao. Tekuće finansiranje je propalo. Šta treba tu da se uradi? Dok je bilo rasta proizvodnje, dok je bilo rasta zaposlenosti, dok je bilo nekih pozitivnih ekonomskih rezultata naše privrede, dokle god je postojala obaveza da prilikom isplate plata mora da se plate i porezi i doprinosi, fondovi su se punili. Da vas podsetim, 1985. godine u Fondu penzijsko-invalidskog osiguranja bila je obavezna rezerva, tromesečni iznos svih penzija. Danas, i ne samo danas, nego za proteklih 20-ak godina, imamo stalnu rupu. Da krenem od toga šta je doprinelo da ta rupa bude tako velika, da čak i MMF oštri svoje pero nad Srbijom, pa zbog toga imamo i situaciju da je zaustavljen rast penzija i plata, kako bi se očuvao, navodno, ovaj ekonomski sistem. Ovo ste, gospodo poslanici, dobili kao odgovor na jedno pitanje – ko je bio sve direktor Agencija za privatizaciju po godinama, koliko je firmi privatizovano i koliko je ugovora raskinuto? Evo podataka: od 2002. godine 2.280 firmi je privatizovano, a raskinuto je 27,46%, odnosno 626 privatizacija. Može se izvesti zaključak da je napravljena velika šteta sa tomdivljačkom privatizacijom, jer gotovo, rekao bih, od četiri privatizacije jedna može da liči na nešto što je u skladu sa propisima, a za tri privatizacije mogu samo da se dogovore između tužilaštva, suda, ljudi iz agencije i onih koji su kupili to preduzeće u procesu privatizacije ko će da ide u zatvor, ili mogu da idu svi. Možda bi bilo najbolje da idu svi u zatvor. Onda imamo situaciju da jaka privredna društva, jaka po nekim kriterijumima, naročito jaka po reklamama, beleže epohalne rezultate, ali duguju državi i poreze i doprinose. Onda se postavlja pitanje – kako je moguće da neko reklamira na televiziji svoju firmu i svoj proizvod, predstavlja se mnogo jakim, a državi duguje? Znate, ako si mali privrednik, pa duguješ državi, nastradao si. Ako si veliki privrednik i duguješ državi, država te reklamira, pa onda možeš da budeš u timu tenisera, možeš da budeš u timu odbojkaša, možeš da budeš u timu fudbalera, možeš da budeš i Šećerko, možeš da budeš i ovaj, pa možeš da budeš i onaj, bitno je da si viđen. Šta je sa obavezama prema državi? Ovde se pokazuje da Boris Tadić više voli one koji ne plaćaju poreze i doprinose, nego one marljive pekare, kovače itd, koji uredno moraju da plate, jer su nastradali. To je naš problem, i penzijskog i zdravstvenog i ovog osiguranja za slučaj nezaposlenosti. Međutim, o tome nema reči, nema reči. U ovoj knjizi nema reči. To je idealno. Neko će da kaže – a gde je država sa svojim atributima moći? Što ona ćuti? Gde može vrana vrani da vadi oči, ljudi moji. To još nije zabeleženo. Evo još jednog primera. Kako funkcioniše kod nas taj pravni sistem? Evo najbolji primer. Uzeću za primer Ustavni sud Republike Srbije. Pre nekoliko dana smo dobili rešenje - obustavlja se postupak za ocenu ustavnosti i zakonitosti Uredbe o posebnim uslovima i načinu uvoza, preradu, distribucije i prometa nafte, odnosno naftnih derivata. Gospodine Novakoviću, to je objavljeno u "Službenom glasniku Republike Srbije", broj 16/01. Ovo 01 je 2001. godina (Predsedavajući: Verujem vam sve to, ali povežite mi sa izmenama i dopunama zakona.) Sada ću ja da vam sve to povežem na tanko, pa će vam biti mnogo jasno. Ima da progledate, znate kako fino. Znači, 2001. godine je pokrenut postupak za ocenu ustavnosti te Đinđićeve uredbe. Dana 29. juna 2011. godine, ovi dr-mr, Dragiša Slepćević, pa i moj Gale, Dragan Stojanović, pa Katarina, pa ovaj, pa onaj, presavili su tabak da kažu – bespredmetno je da se danas o tome priča, jer su se u međuvremenu promenili propisi. Ako Ustavni sud deset godina neće da reši nešto, izvinite molim vas, o čemu mi onda pričamo? Koja je zaštita koju mogu da imaju građani? Da li neko sme da se obrati našem pravosuđu? Ne sme. Da li neko sme da presudi Šećerku, Miškoviću i ovima? Ne sme, ljudi. Zašto? Pa pola državnih službenika radi za te institucije. To je kupljeno. Ne sme ništa. Gde je rešenje? Pa da se zadužuje država. Gde je još jedno rešenje? Uzimaće kredite za koridor, ali mora da pere pare da budu za socijalnu zaštitu. Vi mislite da ovi iz Svetske banke, Evropske banke za obnovu i razvoj to ne znaju? Znaju oni to sve, nego vas puštaju da se što više zaglibite, jer što god ste više u tom mulju oni mogu lakše da vas kontrolišu, da manipulišu sa vama, a ove četiri agencije - iju-ju, ija-ja. Fino, lepo, mazno, doček, "Veliki brat", "Farma" itd. Regioni, Gospodine Novakoviću, URS. Znate šta kaže Mlađa? Kaže – nesposobna Vlada, treba nam bolja vlada. Totalno čovek dezorijentisan u prostoru i vremenu. (Predsedavajući: Gospodine Krasiću, izvinjavam se, samo ispočetka. Dakle, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje. Ni šećer, ni nafta, ni stanje u pravosuđu, nego izmene i dopune Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje. Hvala.) Gospodine Novakoviću, izražavam svoj protest što su ove izmene i dopune nedovoljne. Centralni problem ova naša tri fonda jeste nedostatak sredstava. Upravo pričam o izvorima sredstava da bi se pokrile sve rupe u penzionom, zdravstvenom i Zavod za tržište rada. Tu moram da vam kažem. Iz budžeta država interveniše prema ovim svojim paradržavnim institucijama i na taj načinse vrši svojevrsna preraspodela, pa ono što su trebali da urade organizatori privrednog života koji su morali da ispune obavezu prema državi, i taj porez i obavezu prema ovim fondovima koja se, pre svega, odnosi na svoje zaposlene i na korisnike prava po osnovu penzijskog, zdravstvenog i za osiguranje za slučaj nezaposlenosti, ne ispunjavaju svoje obaveze a vlast, čiji deo predstavljate i vi, gospodine Novakoviću, to toleriše. Uzeo sam primer, ako je to moguće kod Ustavnog suda, zašto onda nije moguće kod upravnog, kod osnovnog, kod višeg, kod Vrhovnog kasacionog? Tu ste zatvorili krug. Tu vam je "maca", gospođa ministar pravde, Boško Ristić, vedre i oblače ko će biti sudija, ko će biti tužilac. Znači, zatvoren sistem. Običan čovek ne može da mrdne. Gde god mrdne on se suočava sa nečim, a to se prikriva medijskom nominacijom: Tucko, Šafer, Krstić, Đilas, itd. Sve televizije drže trojica ljudi u svom vlasništvu. B92, "Prva" – Grk; "Pink", "Avala" – "Pink". Gde da mrdneš, gde da kažeš istinu? Proći će ovi odmori, pa ćemo mi da krenemo pešački od mesta do mesta, od mitinga do mitinga, da objašnjavamo ljudima da shvate zašto je teška situacija, ko je uzrok ove teške situacije i zašto ova socijalno odgovorna Vlada, ova vlada se hvali da u njoj većinu čine kandidati za Socijalističku internacionalu. Socijalisti su u Evropi samo u četiri države na vlasti i gde god su oni na vlasti, katastrofa je. Primer je Grčka. Papandreu je bio zadužen ovde da veliča evropske vrednosti, da se zaklinje u socijalnu pravdu itd. Neka ide sada da ubedi svoje Grke u socijalnu pravdu. Unapred vas upozoravam, ovde nema tih promena koje su potrebne, nema tih izmena. Da li je rešenje da se možda smanji stopa doprinosa za osiguranja, a da se poveća obuhvat obveznika koji bi plaćali? Neće o tome Vlada da razmišlja. Zašto? Zato što znaju kakav je njihov odnos prema zakonu. Zakon je mrtvo slovo na papiru, zakon je nešto što obavezuje opoziciju, zakon se ne primenjuje na naše. To je logika pravno-političkog sistema u režiji DOS, DS i onoga što pretenduje Socijalističkoj internacionali. Socijalisti se uvek pozivaju na neke institucije kao garanciju nečega i uvek prevare ljude, o socijalnoj pravdi itd. Evo vam ga Papandreu, prevario čovek i sada ima igranku svaki dan. Svakog dana se igra na Trgu "Sintagma" kolo – kako preživeti. Ne želim da se to desi sa Srbijom i zato vas upozoravam, naš problem jeste kako naplatiti dospele obaveze po osnovu obaveznih doprinosa. Zašto? Da bi sistem funkcionisao, da bi sistem garantovao prava osiguranicima i naročito da korisnici prava mogu da uživaju ta svoja prava koja su im priznata zakonom. Vi to ne rešavate definicijom volontera, definicijom poljoprivrednika, definicijom sveštenikaprve, druge, treće, četvrte, pete klase, vi to ne rešavate indeksom potrošačkih cena. Vi ni jednom odredbom koju ste ovde promenili gorući problem ne rešavate. Izvinite, molim vas, o čemu mi pričamo? Zašto vi nas terate da pričamo o pojmovima? Penzije nisu male zbog pojmova, nego zato što oni koji moraju dauplate doprinose su amnestirani bilo kakve odgovornosti. Razmislite, ljudi, kako je moguće da neko duguje stotine miliona dinara po osnovu doprinosa i poreza, država ćuti, a on se reklamira i na taj način, putem reklame, se ne razlikuje od Dafine i Jezde. U čemu je razlika u odnosu na Dafinu i Jezdu? Kako država može da stoji iza prevare? Tako je bila elita internacional, tako vam se dešavaju druge stvari. Sada nova varijanta koju ste pripremili u Vladi. Sada nameravaju da sve specijalne bolnice u našim banjama prodaju. Nije uspelo preko ministarstva G 17 plus, nego će sad to Vlada. Šta će onda da se desi? Da li će onda moći čovek koji je doživeo traumu noge, pa je obavezna rehabilitacija u nekoj od tih banja, po osnovu socijalnog i zdravstvenog osiguranja da ide tamo ili će morati po tržišnim principima da se javlja kod novog vlasnika jer je neko zamislio da naše banje treba da budu Slovenske Toplice? To što vi kažete – tako, vi to možete da se igrate sa vašom imovinom, a ne možete da se igrate sa imovinom koju su generacije stvarale u ovoj zemlji. Ne možete da se igrate sa imovinom fondova. Vi mislite ako ste trenutno na vlasti da možete sve da prodajete. Ne možete sve da prodajete. Zabranjeno je. Srbija nije na prodaju. Prodajte vaše, gospodine Novakoviću, u vašem stanu. Ono što ste vi svojim rukama zaradili. Ono što su generacije zaradile, mora da se radi sa poštovanjem. Vi iz PUPS-a razmislite malo o tome. Kome vi dajete podršku? Kako ćete sutra kod penzionera? Kako ćete vi lekari sutra kod vaših pacijenata da izađete na crtu? Vi mislite – sve može. Hajde onda da obezvredimo Skupštinu, neka bude 15 poslanika, niko to više neće da sluša, nikoga to više ne interesuje. Mislite da je cela Srbija halapljiva, pa se svi pale na to – što veća halapljivost, veća popularnost. Sad ubacujemo vaterpoliste, ubacujemo ove, lep ko devojčica itd. Ljudi, to više ne prolazi. Morate da čuvate Srbiju, na svakom koraku, po svakom zakonu, po svakom pitanju. Vi nama servirate neke nežne pričice, mislite, to će da prođe, to će mediji da pokriju. Gde su vam novinari danas? Ne interesuje ih. Nije vest. Poslanik ujeo mačku. To je vest. To traže oni sada. Nije vest doprinosi. Nije vest da se podnese izveštaj zašto su rupe u fondovima. Da se objektivno sagleda gde su rupe, gde su greške sistema a gde su te subjektivne slabosti, kako ste to pričali. Gde su ti koji izigravaju propise? Zašto ne mogu neki propisi da se primene prema Miškoviću, Beku i da ne ređam dalje? Zašto? Kako su oni zaštićeni? Koji je taj zakon o zaštiti tih prirodnih lepota Srbije? I zašto su oni prirodne lepote Srbije? Nakralo se. Napljačkalo se. Malo im to, nego sad komanduju celom Srbijom. Ne sme ni Boris Tadić da pisne. Ne sme niko. Ovaj jadnik samo beži po inostranstvu, mrsko mu da bude u Srbiji, da podnosi izveštaj, da se suoči sa svojim narodom. Nego da mu pripreme medijsku scenu kako ga narod obožava i voli. Dokle god se tako pravi medijska scena, tako će teško nama i biti. Rešiće vam neki potpis u oktobru, novembru, decembru, kada god, limburga meseca. Neće ništa da reši, nego mora u pamet. Ja sam očekivao od vas iz PUPS-a da vi snagom vašeg potpredsednika koji je godinama bio predsednik upravnog odbora Fonda PIO, za koga znam da ima analiza o kretanju tih sredstava, da izađete sa dokumentacijom i da kažete – izvinite molim vas, ovo je deklarativna promena. Ovo nas ne zadovoljava. Da li ste pitali ljude koji rade u ovim institucijama šta je potrebno da bi se naplatili doprinosi ili da se poveća iznos po osnovu doprinosa? Gde je ta analiza? Zašto ta analiza ne prati ovaj predlog zakona, pa da nas ubedite da je baš ovo neophodno da bi se poboljšao sistem. Ne. Tu analizu ne smete da iznete. Imam ja tu analizu, znam sve te podatke. Meni barem nije problem da dođem do toga. I neće ništa da se reši. Povećava se rupa. Povećava se neizvesnost kod ostvarivanja i kod korišćenja ovih prava. Za to vreme imamo, znači, nedostaju sredstva, i imamo fond za tržište rada, kako ga sad zovete, nije ni bitno, imate ovog Dejana Jovanovića, sad selite te, nije Beograd, nego će biti Kragujevac. Znate koliko tamo ima neracionalne potrošnje? Pa, UBPOK tamo dva meseca da rilja, da radi, ne bi mogao da iznese svu dokumentaciju. Evo vam, gospodine Novakoviću, jedan primer, pošto znam da ste vi srčani borac za pravdu, uostalom profesija vam nalaže to, mi smo ovde više puta pričali, a u vezi sa Zakonom o obaveznim doprinosima, tumačite da se tiče onog dela doprinosa za slučaj nezaposlenosti. Vidite, jedan vaš poslanik, moj školski drug, njegova žena radi na fakultetu i ona osmisli genijalnu ideju, da diplomirani sociolozi mogu da budu diplomirani socijalni radnici i naprave neki program i kažu taj program može da se realizuje ukoliko tržište rada u Nišu da neka sredstva, a oni jedva dočekali da daju neka sredstva. Međutim, ovima na Filozofskom fakultetu bilo to malo, oni kažu – ali i polaznici treba po hiljadu evra da plate i dobiće diplomu diplomiranog socijalnog radnika. I sve oni to završe, i diplomirani sociolozi se prijave, odslušaju to tamo završe, dobiju diplome, sve, itd, odu na tržište rada, sad kao diplomirani socijalni radnici, ne mogu da ih tako registruju. Zašto? Ministarstvo prosvete ne može uopšte da zamisli da je nekome palo na ideju to da - sad si sociolog sad si socijalni radnik. Kako može na fakultetu kurs, kursista? Znači, diplomirani sociolog završi neki kurs i sad je diplomirani socijalni radnik. Gde je to moguće, po kom programu? Država prevarila polaznike. Zašto kažem država? Fakultet je državni, tržište rada državno, država dala pare, a ovi jadnici doplatili sa po hiljadu evra. Sada država prevarila polaznike, Žarko Obradović formalno-pravno čovek u pravu -gde je program, pa zar je to moguće, pa treba da prođe institucije itd. Ma ne, na silu teramo. Koje su to neracionalnosti? Ili ovo što Zavod za tržište rada finansira samozapošljavanje, prva šansa, druga šansa, 1673. šansa itd, itd. Molim vas, gospodine Novakoviću, zamolio bih vas, pošto tu vedri i oblači vaša stranka, da sednete u autobus i da krenete prema Lazarevcu, u centru Stepojevca stanite na semafor, sa leve strane postoji kladionica koja se zove "Euro šansa", a preko puta je menjačnica. Ko god poveruje u Euro šansu pa uđe u onu kockarnicu izgubi pare, a onda mora da ode preko puta u menjačnicu, jer je to vezan posao, da promeni evre u dinare da bi otišao ponovo da izgubi te dinare. Ta naša vlada je euro šansa. Lepo zvuči, ali kad poveruješ nastradaš. Evro šansa, euro šansa gde god se okrenemo. Prekinite ljudi sa tim stvarima. Ako hoćete nešto ozbiljno da se promeni što iz fundamenta menja položaj status osiguranika, korisnika, obveznika, u redu, dajte da radimo, ali ako nas sazivate da bi vam pravili društvo u igrama o pojmovima, nemojte, molim vas, da nas zovete. Ovo je neozbiljno. Mi smo namerno došli danas da istrošimo ovo vreme, da bi ukazali javnosti kakve sve manipulativne metode koristite, što reče Stevanović - iz šupljeg u prazno. Ali, morate da shvatite, to je pogrešna naša izreka - iz šupljeg u prazno. Zašto? Jer u ovoj operaciji koju vodi Vlada Cvetkovića na čelu sa Borisom Tadićem, iz šupljeg u prazno neko se poprilično dobro omastio. Vi ste čak i promenili naše izreke u praksi. Vodite računa,pogotovo da se bez razloga mnogo ne popularišete i ne hvalite da možete nešto epohalno da napravite u ovoj oblasti. Nadam se da će neko da prenese ovim ljudima iz Ministarstva, to bi trebalo da bude rad, socijalna pitanja, zdravstvo itd, nije nadležno Ministarstvo finansija. Postoje neki standardi i neki principi, načela za ove tri oblasti. Čak ni u ovoj promeni vi se tih načela niste držali. Svrha ova tri osiguranja je upravo to da onaj ko radi i ko po osnovu rada stiče platu, naknadu itd, bude obavezno osiguran i druga svrha, da onaj ko organizuje neki posao, pa koristi i te volontere, pripravnike i druge koji nisu formalno-pravno u nekom radnom odnosu na neodređeno vreme, a rade, pa pretrpe štetu materijalnu, nematerijalnu zbog tog rada ili u vezi sa tim radom, povreda na radu, profesionalno oboljenje itd, da imaju i da su pokriveni sa ova dva vrlo značajna osiguranja koja garantuju ljudski život. Tendencija je da svaki građanin bude obavezno osiguran nekim vidom osiguranja za sve njegove životne aktivnosti. U saobraćaju to je osiguranje za treće lice, oni koji ne rade životno osiguranje, oni koji rade po osnovu rada da budu osigurani. To je tendencija, ali taj sistem mora da bude jedinstven, celovit, konzistentan, nekontradiktoran i najvažnije, da se primenjuje. Ukoliko se ne primenjuje, džaba ste krečili. Vi imate mala, srednja preduzeća, preduzetnike, koji kada kasne zapadaju u teške probleme egzistencijalne opstanka pravnog lica. Imate i ove bele slonove u privatnoj svojini, koji su zaštićeni, koji su rado viđeni u ambasadama, na prijemima, na utakmicama itd. oni se reklamiraju, oni mirno duguju. Zašto oni duguju? Ko njima toleriše dugovanje? Da li je ta imovina sa kojom raspolažu njihova? Da nije to možda imovina državne bezbednosti, pa im se toleriše? Hajde da otvorimo to pitanje – čija je ta imovina koju oni koriste? Znamo da je ta imovina došla preko ovih egzotičnih ostrva. Ni krivi ni dužni postali bogataši. Znamo da je ovo sedma generacija tajkuna. Šest generacija je počišćeno. Ko ih je počistio, ko ih je napravio? Ko je odlučio da ovi opstanu? Vidite, ovi tajkuni kada se pojave, ko je vlasnik kapitala, negde iz Londona, ovamo, onamo. Koliko ima onih firmi koje su vlasnici, a registrovani na Bečkom aerodromu, u nekim skladištima, nekim prostorijama. Da li je ovo što se vodi na ime ovih ljudi, da li su baš ti ljudi vlasnici, ili se možda pravi ugovor nalazi u nekom sefu, kao onom na Kipru? Zašto ne otvorimo tu priču o Kipru i završimo je? Imamo kompetente sagovornike – Dinkić, Velimir Ilić, Batić je napisao puno knjiga, advokat Đorđević, hvala Bogu još je živ, ovaj DB-ac što je bio tamo, Bogavac, on je čak bio na čelu Agencije za borbu protiv pranja novca. Njega stavili na čelo Agencije za borbu protiv pranja novca. Vuk čuva ovce. Gde to ima? Ili da otvorimo pitanje ove agencije za depozit banaka, sanaciju banaka. Kakve dubioze tamo imaju, kakve neraščićene dužničko-poverilačke odnose imamo i oni ne žele da to raščišćavaju. Kažu – treba nam 300 godina da to raščistimo. Hajde da raspravimo te stvari, da vidimo zbog čega se nalaze minusi u ovim fondovima. Ako sam preterao, gospodine Novakoviću, odbijte mi od anti-evropskog vremena.
Hvala. (Đuro Perić, sa mesta: Replika.) Ne možete dobiti reč, gospodine Periću, nema nijednog osnova, niste spomenuti ni po replici, a niste ni zamenik predsednika grupe. Grupa je spominjana, to se slažem. Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa nema više prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa pitam da li možda još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. želi reč? (Ne.) Zaključujem načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje. Na osnovu člana 87. određujem pauzu do 14,00 časova, kada nastavljamo sa radom po sledećoj tački dnevnog reda. Hvala na saradnji. [[Posle pauze.]] Počinjemo sa radom u popodnevnom delu današnjeg zasedanja zajedničkim jedinstvenim pretresom o redovnom godišnjem izveštaju Poverenika za zaštitu ravnopravnosti za 2010. godinu, sa Predlogom zaključaka Odbora za pravosuđe i upravu i Izveštaj o sprovođenju Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja i Zakona o zaštiti podataka o ličnosti za 2010. godinu, sa Predlogom zaključaka Odbora za kulturu i informisanje i Predlogom zaključaka Odbora za pravosuđe i upravu. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da je predsednica Skupštine, gospođa Slavica Đukić-Dejanović, povodom zajedničkog jedinstvenog pretresa o predlozima akata iz tačaka 7. i 8. dnevnog reda, pozvala da sednici prisustvuju gospođa Nevena Petrušić Poverenik za zaštitu ravnopravnosti, gospođa Kosana Beker, pomoćnik poverenika za zaštitu ravnopravnosti, gospodin Milovan Batak, pomoćnik poverenika za zaštitu ravnopravnosti i gospodin Rodoljub Šabić, Poverenik za informaciju od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti, koje pozdravljamo ovom prilikom. Pošto ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet sati, konstatujem da je vreme poslaničkim grupama sledeće: poslanička grupa Za evropsku Srbiju pripada jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslanička grupa SRS - jedan sat, osam minuta i 24 sekunde; poslanička grupa Ujedinjeni regioni Srbije (G17 plus i ZZŠ) - 28 minuta i 48 sekundi; poslanička grupa Napred Srbijo - 25 minuta i 12 sekundi; poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica - 24 minuta; poslanička grupa SPS - JS - 18 minuta; poslanička grupa LDP - 14 minuta i 24 sekunde; poslanička grupa Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi;poslanička grupa Manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslanička grupa PUPS - šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi ni jedne poslaničke grupe imaju pravo da govore svako po jednom do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmahpodnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih po ovim tačkama dnevnog reda predstavljaju: narodni poslanik Đuro Perić, poslaničku grupu PUPS; narodni poslanik Saša Dujović, poslaničku grupu SPS - JS;narodni poslanik Željko Ivanji, poslaničku grupu URS (G17 plus i ZZŠ) i narodni poslanik Zoran Krasić, poslaničku grupu SRS. Saglasno članu 192. stav 3, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres oredovnom godišnjem izveštaju Poverenika za zaštitu ravnopravnosti za 2010. godinu, sa predlogom zaključaka Odbora za pravosuđe i upravu i Izveštaj o sprovođenju Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja i Zakona o zaštiti podataka o ličnosti za 2010. godinu, sa predlogom zaključaka Odbora za kulturu i informisanje i predlogom zaključaka Odbora za pravosuđe i upravu. Da li žele reč predstavnici podnosilaca izveštaja? (Ne.) Da li izvestilac Odbora za pravosuđe i upravu narodni poslanik Boško Ristić, predsednik Odbora, želi reč? (Ne.) Da li izvestilac Odbora za kulturu i informisanje narodni poslanik Jelena Trivan, predsednik Odbora, želi reč? (Ne.) Da li predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Reč ima gospodin Zoran Krasić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS.
Gospodine Novakoviću, bila bi bruka i sramota da se ne diskutuje o ovim izveštajima, zbog toga smo i menjali Poslovnik pre pola godine i utvrdili posebnu proceduru kako Narodna skupština u plenumu razmatra izveštaje raznih agencija, nezavisnih regulatornih i drugih paradržavnih organa na povodom kojih je Narodna skupština donela zakona i ovlastila ih da nešto rade u interesu javnosti. Mislim da bi bilo dobro da smo dobili neko uvodno izlaganje, a pošto se neki od tih podnosilaca već brčkaju, ipak moram u ime SRS da uzmem učešće i da objasnim javnosti o čemu se radi. Krenuo bih prvo od ove institucije na čijem je čelu gospodin Šabić. Nesumnjivo je da postoji interes javnosti, građana da dođu do informacija šta rade državni organi, kako rade, kako sprovode zakon. To može iz različitih uglova da se posmatra, ne samo izvršavanje zakona nego i kakav je odnos državnih organa prema građanima, prema pravnim licima, kakvi su ti odnosi, šta se dešava, ali u suštini možemo da kažemo da ova dva zakona i ove dve institucije poverenika su pre svega u funkciji kontrole izvršnih funkcija Vlade i svega onoga na čijem čelu se nalazi Vlada. Neki kažu da smo to morali da radimo zato što strmoglavo idemo prema EU, pa to je standard tamo. Koliko je to standard, koliko nije, ne bih ulazio u to, pošto ne pričamo o tim zakonima, nego pričamo o izveštaju o radu. Šta ne smemo da zaboravimo kada razmatramo izveštaj? Ne smemo da zaboravimo da oni koji su predložili ta dva zakona, koji su se zaklinjali u te dve institucije, koji su se hvalili da obrazovanjem tih institucija ispunjavaju se još neki uslovi, u stvari su na početku blokirali te institucije. Samo da podsetim, verovatno 200 informacija postoji u medijima gde su gospodin Šabić i sve ove druge paradržavne organizacije, i Zaštitnik građana i DRI itd, obaveštavale javnost da Vlada kao najvažniji državni organ u izvršnoj vlasti ne pokazuje baš veliko interesovanje za funkcionisanje tih institucija, počevši od prostorija pa nadalje. Onda imao situaciju da se neko hvali da je napravio neku instituciju, da je formirao neku instituciju, da je omogućio da se institucija napravi, da ta institucija treba da bude blagodet svim građanima, a onda u praksi vidimo da oni sputavaju te institucije. U međuvremenu Poverenik za informacije je rešio to svoje, ako mogu da tako kažem, pitanje poslovnog prostora, a za ravnopravnost i dalje se nalazi u staroj zgradi Narodne skupštine sa skromnim kapacitetima itd. Ma koliko smo imali principijelnih zamerki na ovaj zakon o ravnopravnosti zato što je nepotrebno izdvajati kao posebnu oblast u odnosu na ono što je izvorna nadležnost Zaštitnika građana, kod ove institucije na čijem čelu je gospodin Šabić, situacija je potpuno drugačija. Treba da se omogući svakome iz javnosti da dođe to tih informacija koje su potrebne, koje nekoga interesuju. U tom izveštaju gospodina Šabića nalaze se podaci o tome koliko je puta ta institucija morala da interveniše kod državnih, paradržavnih i drugih organa i organizacija, upozoravajući ih da na zahtev zainteresovanog lica moraju da dostave podatke. Zahvaljujući tom zakonu koji možda nije završen veliki broj, kako novinara tako i drugih zainteresovanih lica je manje ili više uspešno u nekom postupku dolazilo do značajnih informacija. Ako se pogledaju te informacije do kojih se došlo na osnovu ovog postupka i ovog zakona i uz pomoć Poverenika moramo da konstatujemo da crno nam se piše jer Vlada kao centralni organ poprilično izbegava da podnosi izveštaj o svom radu. Dasada ne ispadne kao neka EPP reklama za gospodina Šabića, ali on je u nekoliko slučajeva, ne samo nekoliko, već podosta slučajeva, morao oštro preko medija da interveniše, da upozori ministre, Vladu i druge neke institucije da ne mogu da imaju tako ignorantski odnos prema jednom zakonu koji je donet u Narodnoj skupštini. Zahvaljujući tome, moram da kažem kakvo je naše iskustvo, iskustvo SRS. Vidite i sami u ovom našem listu "Velika Srbija", malo, malo pa se objave zvanični podaci koji su obezbeđeni na bazi ovog Zakona o dostupnosti informacijama. U nekoliko slučajeva je i gospodin Šabić morao da interveniše, pošto je on drugostepeni organ u ovom postupku. Onda dolazimo do stvarno zapanjujućih podataka. Zašto zapanjujućih podataka? U redovnom postupku vi se obratite nadležnom organu, tražite neku informaciju. Ili vam daju, ili vam ne daju neke podatke, što usmeno, što pismeno. Kada na osnovu ovog zakona tražite, gde postoji ipak neka forma, dobijate poprilično drugačije podatke. Ukoliko se po odredbama ovog zakona javite višem organu, koji kontroliše ili ima evidenciju o tome šta radi niži organ, onda dobijate treće podatke. Pokazaću vam to na jednom primeru kako to izgleda. Neko je pokušao da nam otme stranku, pa su napravili posebnu novu stranku, pa su nam pokrali mandate itd. Znate i sami da lokalna samouprava finansira sve političke stranke srazmerno broju odbornika. Mi smo u Rakovici imali dvadesetak i nešto odbornika imali i tražili smo da vidimo koliko treba da nam se da prema tom broju. Kažu – sve je u redu. To je predsednik opštine – maksimalno poštujemo zakon. Pitamo – koliko je to? On kaže – nije bitno koliko, mi poštujemo zakon. Kada smo na osnovu ovog zakona pitali Upravu za trezor, da nam zvanično dostavi listing tih isplata, potpuno je sve drugačije. Ono što pripada nama, oni su dali ovima, proevropskim. Naravno, sada nam je lako i možemo na bazi zvanične dokumentacije da tužimo, i krivično, i parnično itd. Znači, da ovakvog zakona nije bilo, on ima svojih manjkavosti i neću sada o tome da pričam, ali i minimalne mogućnosti ovog zakona su nam omogućili da javnost sazna šta se radi. Na osnovu ovog zakona i ovih minimalnih mogućnosti, da vam ne pričam šta smo saznali oko javnih nabavki. To je rak rana, moram da kažem, finansijskog sistema Republike Srbije. Onda ne čude podaci, da vrednost svih javnih nabavki, znači ono što mora po zakonu da se o javnim nabavkama obavi, otprilike je negde oko četiri milijarde evra, a 20% završi i nema opravdanja, nema papira za neke druge stvari. Izvinite molim vas, 800 miliona evra. 800 miliona evra. Na ovaj način možemo na neki način da izvršimo kontrolu, makar i samom činjenicom što ćemo da dobijemo informaciju. Ali, prema ovom izveštaju o radu poverenika, vidimo da, glavni zaključak jeste da vlast poprilično blokira primenu ovog zakona. Načini, modaliteti kako da se izvrši ta blokada, to je prebogato i moram da vam kažem. Smišlja se na razne načine kako to treba da se uradi. Jedna od dobrih stvari jeste to, što na sajtu svake od ovih institucija imate i obrazac, proceduru kako možete doći do tih podataka. Negde se manje ili više uspešno stavlja i informator o radu, koji takođe pomažu da se dobiju neke informacije, ali to je sve unutrašnje. Što se ono kaže – ja sam pišem u sebi. Mislim da je ovo značajno da se kaže, bez obzira na te nedostatke zakona i bez obzira na svojevrsnu razruđenost ovog sistema, jer ipak, poverenik ne može neograničeno da krene od mesne zajednice, pa do NBS. Ima tu i nekih drugih pomoćnihi institucija ITD. Za ovaj izveštaj je važno da se Narodna skupština upoznaje sa vrlo važnom činjenicom, da ono što je vlast, poprilično blokira mogućnost građana i javnosti, kao i zainteresovanih da dođu do pravih i tačnih podataka. Blokira. Danas u ovoj raspravi, povodom ovog izveštaja, po meni, morali bi da donesemo jedan zaključak gde tražimo od Vlade da upozori, obavesti, naloži svim organima ispod te kape koja se zove Vlada, da mnogo revnosnije, efikasnije omogući pristup važnim informacijama, za čiju potrebu pokazuju interesovanje i druge institucije, i građani, i fizička i pravna lica. Mislim da je to dovoljno za ovaj prvi izveštaj i plenumsko razmatranje Izveštaja o radu poverenika. Što se tiče gospođe Nevene Petrušić, pošto je i ona poverenik, ima tu mnogo zajedničkih stvari. Međutim, moram da konstatujem da, u nekim trenucima ona izlazi izvan okvira ovog zakona, pogotovo u nekim njenim javnim nastupima. Ona izlazi izvan okvira ovog zakona. Moram da kažem da smatram da je njen zakon i njena funkcija potpuno nepotrebni, jer to suštinski jeste u okviru zaštitnika građana Saše Jankovića. Ovo je sve zabrana diskriminacije. I zaštitnik građana radi na tome, da spreči diskriminaciju, da obezbedi ravnopravnost, političku jednakost svih građana. Jednostavno da se ta ustavna načela o ravnopravnosti i jednakosti poštuju. Sada, kada se ovo izvuče što se gospođi Petrušić daje kao posebna neka oblast, onda je to radi zadovoljavanja nekih igzibicionističkih potreba nekih grupa ili nečega. U praksi je prosto i nemoguće da to funkcioniše kao samostalno, jer je to deo jednog šireg pitanja – zaštititi ljudska prava građana. Verovatno će njena služba biti suočena sa tim problemom, jer u mnogim detaljima se prepliće ta nadležnost, i posao zaštitnika građana i poverenika za ravnopravnost. Prepliće se. Nemoguće ih je razdvojiti. Kao što se prepliće nadležnost Ministarstva za zdravlje, Ministarstva za rad i socijalna pitanja, jednostavno se prepliću ti poslovi. To bi trebalo da bude na jednom mestu, a ne da bude razruđeno i razdvojeno. Samo se plašim zbog ovoga, da taj zakon omogućava slobodnu interpretaciju svega i svačega. Nisam voljan da ulazim u neke detalje i nadležnosti tog poverenika, sa gledišta tog zakona, jer je to klopka tema i to moram da vam kažem. Zašto je klopka tema? Zato što u osnovi njenih intervencija treba da bude obezbeđenje jednakosti i tamo gde smo po rođenju nejednaki. Dobro je što nismo jednaki. Na nivou države mi pričamo, u političkom smislu, o jednakosti. Ne pričamo o nekim drugim vrstama jednakosti koje je nemoguće obezbediti. Zato vam kažem da je to široka tema. Ona je toliko široka da možete kritikovati čak i situaciju, da 60, 70 ili 80% ljudi koji rade u pravosuđu su žene, kao što na isti način možete kritikovati situaciju da 99% muškaraca su vozači – gradskog saobraćaja itd. Čim uđete u tu temu, svi su u pravu i niko nije u pravu. To je jedna retorička tema i hipotetičko pitanje, što je bez veze. Ono toliko može da se devalvira, o tome i pričam, koliko to može da se devalvira, i da u zavisnosti od neke interesne grupe, neko potegne ceo zakon i neke nadležnosti i iz toga izvuče neku medijsku priču koja onako u medijima lepo zvuči, a ovi marginalni jedva čekaju to da se pojavi. Ovim marginalni jedva čekaju da se pojavi, te marginalne grupe oni preferiraju to. Znate, malo pre sam vam pričao, postoji kod muškaraca muška lepota i ženska lepota. Muška lepota muškarca je da je grub, poprilično, a kad je ženski lep muškarac, on može da ide i na bilborde, lepotica, ko devojčica lep. Znate, moram malo da vas nasmejem da vidite koliko je besmisleno šta se sve donosi u Narodnoj skupštini, a znate koliko je sve to besmisleno kad treba u praksi da se primeni. To je katastrofa, pazite vi možete nerešeno stambeno pitanje neke gospođe koja radi u nekoj školi da postavite kao i pitanje rodne ravnopravnosti. Možete, u jednoj situaciji to će da se raspravi po tom propisu, a u drugoj situaciji ima da se kaže, izvinite nismo nadležni neka se obrati sudu. Toliko je to besmisleno, znači, ceo zakon je besmislen. Onda ne možete očekivati neke spektakularne rezultate i naravno da izveštaj od tačke do tačke nudi različita rešenja i različite zaključke, o tome se radi. Kažem, dobro je što u plenumu možemo da razmatramo te izveštaje, do pre nekoliko meseci to nije bilo čak moguće, već su se svi izveštaji zatvarali na sednicama nekih od nadležnih odbora. Meni je drago što na ovom zasedanju imamo nekoliko tih izveštaja, a zašto mi je drago? Zato što želim da vas podsetim da smo i pre godinu i po dana tražili od Narodne skupštine da se, recimo, razmatra prvi izveštaj DRI i onda su, ne gospodin Novaković, nego gospođa Slavica Đukić-Dejanović, nisu ispunjeni poslovnički uslovi, a mi smo se pozvali na Zakon o DRI itd. Čaku Odboru za finansije je rečeno ne može to da ide na dnevni red. Tražili smo da se uvrsti kao posebna tačka, ne može da ide na dnevni red. E, sad može da ide na dnevni red, a u međuvremenu se ništa nije promenilo, suštinski se ništa nije promenilo. Jeste promenjen Poslovnik, ali to što je promenjeno u Poslovniku je pratilo neku praksu koja je postojala, tako da promena Poslovnika koja znači prihvatanje neke prakse, suštinski nije promena tog Poslovnika. Za ove naše rasprave, o ovim našim izveštajima bilo bi dobro, a mislim da je čak i po Poslovniku, postoji i kao obaveza, gospodine Novakoviću, s obzirom na jedan oktroisani stav kako ovde mogu da budu prisutni ti poverenici, itd. Da predstavnici nadležnih odbora, oni koji su praktično inicirali ovu raspravu budu prisutni u sali i da se makar dekorativno obrate sa deset minuta po jednom izveštaju, po drugom izveštaju, da naprave odgovarajući uvod u ovu temu, najave temu, da ispričaju šta je zaključak njihovog odbora, jer to je sastavni deo ove tačke, jer ukoliko toga nema onda ovde stvarno možemo da pričamo neke slobodne sastave koje nikoga ne obavezuju. Ako rasprava po izveštajima paradržavnih organa treba da bude rasprava bez ikakve obaveze, onda molim vas, nema ni potrebe da se sve to stavlja na dnevni red. Znači, mora da se izvuku neki zaključci, mora posle ove rasprave da bude nešto obavezujuće, kako za poverenika, tako za Vladu, tako za druge nadležne organe.
Hvala. Mogao bih da se složim sa vama u pogledu zaključaka koje ste izneli. Reč dajem gospodinu Saši Dujoviću, ovlašćenom predstavniku poslaničke grupe SPS-JS. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, uvažene kolege, predstavnici, poverenici u razmišljanju kako danas započeti razgovor na ovu temu, prosto nametala se činjenica kada sam pročitao ova dva izveštaja koja su danas na dnevnom redu, da možda nema šta da se kaže, da je možda sve rečeno u samim izveštajima, da je dosta toga rečeno i u samoj javnosti. Međutim, nije baš tako i iz toga sam danas ipak osetio obavezu da prvo pred građanima Srbije a onda pred kolegama poslanicima a i pred vama uvaženi poverenici kažem nešto pre svega kao predsednik Odbora za prestavke i predloge Skupštine Srbije koji proteklih godinu i po dana, od kako radi u tom sazivu, prosto suočen sam sa velikim brojem predloga sa kojima ste i vi sami u svom radu suočeni. Nekako građani osete potrebu da se obrate i vama i zaštitniku i svim nezavisnim telima, ali onda i Skupštini i Vladi itd.Kako to obično biva svi mi njih saslušamo, porazgovaramo, međutim, vrlo malo možemo tu da im konkretno pomognemo. Onda naravno pogledam i vaš izveštaj Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštite podataka od ličnosti i uverim se da i u tom pravcu nastaje isti problem tj. nastaje problem kada mi na potrebu građanina ili više građana od reagujemo prema institucijama izvršnih vlasti i u velikoj meri nailazimo zidove. Nekad su ti zidovi premostivi, lako, ali u velikom broju slučajeva oni su za nas nepremostivi. Pojedini činovnici daju sebi za pravo da jednostavno ignorišu probleme sa kojima su suočeni građani, da ignorišu načine na koji građani iskazuju svoje probleme i tada dovode kompletnu instituciju države jedno pitanje, da li država uopšte funkcioniše? Naravno, hoteći da svemu tome pomognemo i sebi i građanima, mi smo ovde izabrali i usvojili predloge koje ste imenovali nas kao nezavisna regulatorna tela, kao predstavnike, kao nezavisne predstavnike koji moraju da sasvim nezavisno tj. kako bi se to obično reklo, "ni po babu ni po stričevima", sude o onome što je problem i o onome na šta građani nailaze kad iznose nešto što se zove – njihov problem. U vašim izveštajima jasno stoji da ste određivali niz aktivnosti, dosta vidim tri i po hiljade predmeta ste dobili i veliki broj obradili, prosledili državnim institucijama, pojedincima, ministarstvima, agencijama, itd, itd. Veliki broj njih je i dao nekakve odgovore na ono sa čime su suočeni, da li su možda neke podatke, možda ne celovite, ali u svakom slučaju opet ostaje pitanje, bar nama se u odboru jave ljudi koji su prošli sve institucije od vas, od gospodina Jankovića, itd. Koji se na kraju obrate i nama jer nisu rešili ono što se zove problem sa kojim su počeli da rade. Naravno, vi ste vaš deo onako kako vam je propisano uradili, vi ste svoje uradili. Javnosti ste izuzetno dostupni u smislu davanja saopštenja o pojedinačnim slučajevima, generalno učestvujući u panel diskusijama, okruglim stolovima i svemu onome što se tiče upravo materije koju vi predstavljate, gospodine Šariću. Sa te strane zaista ne bih imao ništa posebno i epohalno, niti da vam kažem niti da vam dodam, ali, uzimam za pravo kao predsednik Odbora da vam stavim zamerku na, nazvaću ga odbijanje, možda nije odbijanje, jednostavno ne odazivanje Odboru za prestavke i predloge, da zajednički podnesemo neku aktivnost u interesu građana. Mi smo pozvali sva nezavisna i regulativna tela, jedino ste vi odbili. Uzimam da ste bili sprečeni, uzimam da niste mogli da se odazovete, ali mi taj kontakt nismo ostvarili No, u svakom slučaju i dalje ćemo nastaviti da prema vama idemo i prema vašem telu idemo u potpunosti onako kako smo i do sada išli a to je da sve ono što imamo iz domena rada vašeg tela onako kako je propisano mi vama prosledimo ili vi Skupštinskom odboru. Što se tiče godišnjeg izveštaja poverenika za zaštitu ravnopravnosti, izveštaj kao jednostavno sadrži zaista dosta podataka u osnovi je rekapitulacija rada poverenika, jednostavno opisan je kompletan, kompletna problematika od samog nastajanja, od sami kancelarija koje su dugo, dugo bile problem za rad gde građani nisu mogli da dođu, nisu mogli da se jave. Gde smo pronalazili načina kako da premostimo u donjoj zgradi a sada već objektivnije da može i konkretnije da se posveti radu. Gospodin Krasić je malopre dosta toga rekao i stavio kao primedbu Povereniku za zaštitu ravnopravnosti. No, problem s kojim se on suočava u ovom segmentu i u ovom izveštaju nije baš do kraja dorečen, postavljeno je dosta stvari ovo je samo, znači, malo grublje onako stavljeno u izveštaj, ostavljeno je dosta stvari. Diskriminacija je nešto što u našem društvu zaista još uvek postoji i to postoji u velikom obimu. Svi zajedno treba da radimo na tome da ta diskriminacija, jednostavno ne bude više prisutna ili bude barem prisutna onoliko koliko je to podnošljivo za sve države ili za sva društva sveta. Navešću jedan primer diskriminacije, klasične diskriminacije, gde prosto niko ne može da pomogne, a to je zauzimanje stava pravosudnih organa. Pravosudni organi su nezavisni i u to, zaista, ne treba niko od nas da se meša. Međutim, imate diskriminaciju u pravom smislu te reči kada u jednoj grupaciji ljudi sudite po ovoj istoj osnovi, dosuđujete presude, a onda odjednom stavom Kasacionog suda jednostavno to se preseca i više se ne dosuđuje po istom osnovu. To jeste jedna vrsta diskriminacije, to jeste jedan veliki problem i taj problem će se u narednom periodu rešavati u međunarodnim sudskim organima. Ostavlja gorak ukus da ni Poverenik za zaštitu ravnopravnosti, ni mi kao Skupština, ni bilo koji izvršni ili zakonodavni organ nije uspeo da reši nešto što je, eto tako stav, nečiji stav, nekog organa koji sebi uzima za pravo da diskriminiše građane Srbije, na takav najgrublji način. Potrebno je još dosta toga uraditi u ovom društvu. Potrebno je odbaciti dosta predrasuda sa kojima smo svi komplet kao društvo i kao pojedinci obuhvaćeni. Ne ide sama tranzicija promenom samo na način da smatramo da smo u pravu, moramo da vidimo i kad nismo u pravu. Sve to nije tako lako i znam da je vaš problem najviše fokusiran na izvršne organe, da se izvršni organi, kao i nama iz Skupštine, jednostavno često prenebregnu činjenicu da se od njih nešto traži. Ostavljaju to po strani i puste da prođe neko vreme, a problemi su sve veći i veći. Naravno, u smislu samih izveštaja nema ništa posebno dodati, vidi se jedna velika štedljivost u budžetu ova dva današnja predmeta, da ste vi skoro 50% projektovanog budžeta za prošlu godinu, a što je u svakom slučaju za pohvalu, a verovatno je to tražilo još veći napor vaš i vaših saradnika da date što veći napor na tolikom broju predmeta, kako biste ih rešili, ali da ne potrošite sav novac. To je za jednu veliku pohvalu. Isti je slučaj i sa Poverenikom za ravnopravnost, te u tom smislu svi trebamo tako da se ponašamo i Parlament i nezavisna tela, ali i izvršni organi Vlade Srbije, a što će u svakom slučaju doneti uštede drastičnih u budžetu, do ušteda sredstava koje možemo možda upravo prema onim građanima da usmerimo, onim građanima koji su se obratili za pomoć koju imaju, bilo da je po osnovu dobijanja informacije ili po osnovu neka diskriminacija. Sve u svemu, naša politika evropskog puta, naše tendencije i težnje da dovedemo naše društvo posle dve decenije onog što smo svi zajedno prošli kao negativne situacije, prosto da postanemo jedno dobro oplemenjeno, pre svega, ljudsko društvo i da se okrenemo oko sebe i da svi zajedno idemo napred. Naravno, poslanički klub će podržati ovaj izveštaj u svakom slučaju i neće staviti nikakve drastične primedbe. Ostaje i dalje gorak ukus, kažem, da treba malo bliže da sarađujemo ili kao nezavisna regulatorna tela ili kao najviši organ i zakonodavni organ i odbori, kao najvišeg zakonodavnog organa. Kad su u pitanju izvršni organi, a pogotovo nižeg intenziteta, a tu mislim na direktore raznih agencija koji su sebi zaista uzeli veliko pravo da gazduju u tim agencijama, kao da im je to ostalo u nasledstvo, a ne da su dobili zadatak da rade u interesu građana. Imamo raznih direktora agencija koji su završili na sudovima, još uvek se procesuiraju, a neki su u zatvoru itd. Svi zajedno moramo da postanemo jedna savest tih ljudi da oni, zajedno sa nama, radimo u interesu građana. U tom smislu, izveštaj ćemo podržati. Nadamo se boljoj saradnji i verujemo da ćemo svi zajedno doprineti da Srbija i građani osete boljitak nekog evropskog puta i borbe za prava svih građana. Hvala.
Obaveštavam vas da su saglasno članu 96. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, prijave za reč, u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, da je podnela poslanička grupa SRS. Dajem reč narodnom poslaniku gospođi Lidiji Dimitrijević.
Hvala gospodine predsedavajući, evo na dnevnom redu vanredne sednice Narodne skupštine su izveštaji o radu pojedinih tela. Danas govorimo o redovnom godišnjem Izveštaju Poverenika za zaštitu ravnopravnosti za 2010. godinu i Izveštaj o sprovođenju Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja i Zakona o zaštiti podataka o ličnosti za 2010. godinu. Sutra će se govoriti o Izveštaju DRI, Agencije za borbu protiv korupcije itd. Danas ću nešto reći o Izveštaju koji je podneo Poverenik za zaštitu ravnopravnosti. Kako i u samom Izveštaju stoji, ovo je prvi Izveštaj Poverenika, jer je Poverenik za zaštitu ravnopravnosti ustanovljen usvajanjem Zakona o zabrini diskriminacije tokom 2009. godine. Prilikom rasprave o tom zakonu SRS je iznela stav da mi zaista ne vidimo problem da se poštovanje načela jednakih prava i obaveza, koje je garantovano Ustavom, ostvaruju u okviru postojećeg državnog organa. Naravno, bez obzira na to što smo tad izneli, vladajuća struktura je uspostavila ovaj organ i 5. maja prošle godine je izabran Poverenik pa se ovaj izveštaj, koji je pred nama danas, odnosi na period od 5. maja do kraja 2010. godine. S obzirom da ovaj organ postoji i da su mu opredeljena sredstva iz budžeta RS, tako da malo proanaliziramo kao stoje stvari i šta je to što stoji u Izveštaju. Ono što na samom početku Izveštaja dominira jesu uslovi za rad za koje podnosilac Izveštaja konstatuje da su neadekvatni. Najpre izražava nezadovoljstvo zbog prostorija, a zatim i brojem zaposlenih. U Izveštaju stoji da je u Stručnoj službi Poverenika zaposlena jedne osoba, a da četiri osobe rade po ugovoru o delu. Vidimo kasnije da je angažovano još 15 saradnika, da je raspisan konkurs za popunjavanje osam radnih mesta u Stručnoj službi, da je propisano da Poverenik ima dva pomoćnika, danas je njih dvoje sa nama itd. Zatim, imamo deo koji govori o stanju u ostvarivanju i zaštiti ravnopravnosti, gde piše da Republika Srbija pridaje veliku važnost suzbijanju diskriminacije i ostvarivanju ravnopravnosti i nastoji da poštuje i primenjuje najviše međunarodne i evropske standarde u ovoj oblasti i da je zaokružila nacionalni antidiskriminacioni normativni okvir, usvojila i učinila delom svog zakonodavstva najvažnije sporazume. Sad je dobro proanalizirati deo koji govori o tome kakvi su efekti svega ovog u praksi, mada svi zajedno znamo kakva nam je svakodnevnica. Sad ću možda ponoviti neke stvari koje sam iznela danas u prepodnevnom delu sednice, a govore o tome kako nadležni organi kroz donošenje određenih zakona direktno vrše diskriminaciju pojedinih grupa. Krenuću redosledom koji je dat u ovom Izveštaju, diskriminacija po osnovu pola. U Izveštaju stoji da je to jedan od najraširenijih, najrasprostranjenijih vidova diskriminacije. Poverenik u Izveštaju kaže da istraživanja pokazuju da su žene u nepovoljnijem položaju u odnosu na muškarce u svim oblastima društvenog života. Negativne posledice, strukturalne i indirektne diskriminacije žena, evidentne su u svim oblastima društvenog života, a od kojih se posebno izdvajaju sledeći. Diskrminacija žena u domenu učešća u odlučivanju, diskriminacija žena u ekonomskoj sferi i obrazovanju, rodno zasnovano nasilje i rodna nejednakost u medijima. Diskriminacija žena je evidentna i u ekonomskoj sferi. Stopa nezaposlenosti žena je za polovinu veća od stope nezaposlenosti muškaraca. Razlika u visini plate između muškaraca i žena je 15%, a udeo žena u vlasništvu uknjiženih objekata je 29,7%. Žene učestvuju sa 30,5% na upravljačkim mestima u društvu i privredi, a od toga na direktorskim mestima sa 20,8%, dok na čelu upravnih odbora sa 14,3%. Posebno je visok nivo ekonomske nejednakosti koja je posledica višestruke diskriminacije, tako su na primer žene izbeglice za 15% više nezaposlene, raseljena lica za 32%, dok Romkinje 39% u odnosu na opšti prosek nezaposlenosti žena. Bilo bi dobro da sve ovo čuje predlagač zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, koji je predložio odredbe koje su nepovoljne za majke koje se bave samostalnom delatnošću. Već sam rekla danas da, podaci koje je iznela unija poslodavac govore da se skoro 5.000 ovih majki susrelo sa problemom da se za njih moraju duplo da plate obaveze kada odu na porodiljsko bolovanje, odsustvo sa rada radi nege deteta i odsustvo sa rada radi posebne nege deteta, a u slučaju kada delatnost poveri ovlašćenom poslovođi, kako bi radnja ili preduzeće nastavilo sa radom. Od jedne žene se očekuje da vodi svoje preduzeće, da rađa i neguje decu, a pri tom ne može da ostvari prava koja su garantovana prilikom odlaska na bolovanje, a natalitet u Srbiji u konstantnom padu. Ovom prilikom pozivam poverenika za zaštitu ravnopravnosti, gospođu Petrušić, koja nažalost danas nije prisutna u Narodnoj skupštini, da iznese svoj stav o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje o članovima 14. i 11. Ovo možete shvatiti i kao poslaničko pitanje, a ukoliko u Poslovnikom predviđenom roku ne stigne odgovor, onda ću iskoristiti neke druge poslaničke mogućnosti, kada poslanici imaju pravo da postavljaju pitanja pojedinim institucijama i ponoviću ga još jednom. Sledeći deo odnosi se na diskriminaciju po osnovu nacionalne pripadnosti. Ovde je izdvojena romska populacija, kao najčešće diskriminisana grupa, a kao jedan od problema istaknut je problem ličnih dokumenata i to Roma koji su prisilno raseljeni sa KiM. Moram da kažem da je to generalni problem, ne samo pripadnika romske populacije, već svih. Sledeća stavka odnosi se na diskriminaciju na osnovu seksualne orijentacije. Kratko ću samo ponoviti stav, da je svako slobodan da svoj lični život organizuje na svoj način, ali je problem u tome što je sve prisutnije preveliko promovisanje intime ljudi da mi u SRS to smatramo neopravdanim. Sledeći oblik diskriminacije na osnovu invaliditeta. Zar je potrebno još nešto dodati onome o čemu sam takođe govorila u prepodnevnom delu sednicu. Danima lica sa invaliditetom protestvuju ispred Ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja i beogradske Gradske skupštine tražeći da se reši problem DES-a preduzeća u kome je 52% zaposlenih, 52% čine lica sa invaliditetom. Njima nije isplaćeno 32 zarade, a bivše rukovodstvo je pod istragom. Svi su oni roditelji koji treba da čuvaju i školuju svoju decu, a postoji mogućnost da se u DES-u zaposleni još 30% lica sa invaliditetom. Takođe, ovom prilikom tražim od poverenika mišljenje o članu 10. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, kojim se uskraćuju već ustanovljene povlastice za lica sa invaliditetom. Poslanički klub SRS smatra da te olakšice ne treba ukidati, jer je potrebno u Srbiji još mnogo napora uložiti da se poboljša i olakša život lica sa invaliditetom. Jedan od najefikasnijih način je ekonomske prirode naravno, kada se ti ljudi ekonomski osnaže, to je direktan preduslov, znači to je baza da im lakše bude dostupno i lečenje i učešće u svim drugim oblicima društvenog života. Mislim da je bespredmetno neprekidno govoriti o zaštiti ljudskih prava i time što će se usvojiti razne deklaracije i ispoštovatipropisi i ugraditi u naše zakonodavstvo i potencirati ravnopravnost, kada se ovde u Narodnoj skupštini, a na Predlog Vlade usvajaju zakoni čije su pojedine odredbe čisto diskriminatorske. Samo zakon o kome smo danas u prepodnevnom delu govorili, diskriminiše dve grupe: žene, majke koje se bave privatnim preduzetništvom i lica sa invaliditetom, a svi smo dobro videli šta piše u zvaničnom izveštaju poverenika. Zahvaljujem.
Hvala. Reč dajem narodnom poslaniku Mirku Munjiću. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo, u svom izlaganju uglavnom ću se osvrnuti na ovaj izveštaj o sprovođenju zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja i izveštaju o primeni Zakona o zaštiti podataka. Gospodine Šabiću, uglavnom sva moja kritika, eventualna, koja će biti upućena posredno ili na neki način neposredno ovom izveštaju je u stvari principijelne, na neki način i institucionalne prirode. Dakle, sva ova kritika neće biti upućena vama i vašim saradnicima, ali biće upućena onim centrima moći, onim centrima koji treba da omoguće vama sprovođenje, na prvom mestu Ustava Srbije, a na drugom mestu Zakona o pristupu informacija od javnog značaja, kao i Zakona o zaštiti podataka o ličnosti. Dakle, kritika će biti uglavnom upućena Vladi Republike Srbije, koja vama daje ili bar trebalo bi da vam daje okvire za sprovođenje ovih zakona i punu logističku, i ne samo logističku, već i svaku drugu podršku za sprovođenje u život, dakle za implementaciju ovih zakona. Odmah mogu da kažem da je krivica ove Vlade u pogledu ovoga što sam rekao najveća. Rekao bih da je čak to i isključiva krivica ove vlade. Zašto je isključiva? Zato što se svi ostali propusti, svi ostali eventualni propusti koji mogu nastati u krajnjem slučaju mogu na neki način ispraviti kroz individualnu odgovornost pojedinih učesnika u ovom poslu. Međutim, krivica ove vlade, a o njoj ću govoriti kroz konkretne podatke, i kroz konkretne stvari, jeste ustvari jedna krivica koja se može ispraviti na jedan od dva načina, a to je , i oba su bezbolna, ostavkom vlade ili smenom ove vlade. Dakle, pošto su oba načina deo, ostaje na Vladi, da se odluči koji će način da primeni. Postavlja se suštinsko pitanje, ali vrlo važno pitanje, ko je to ustvari ko čuva, i ko koristi i ko obrađuje podatke, o našim životima o životima naših porodica. Da li je dovoljna zaštita koja nam se u ovom trenutku garantuje. Reći ću nešto o toj ekspanziji nasrtaja i nasilja na ličnost i porodicu. Organizator, dakle, promoter je egzekutor tog nasrtaja, na ljudsku ličnost i na porodicu u celini i to je taj tzv. svetski poredaki to je ono, siguran sam, sa čim se i vi u svom poslu svakodnevno susrećete, zbog toga što ti organizatori imaju svoje promotere u svim državama, u svim vladama. Njihov cilj jeste stvaranje jedne i jedine svetske vlade, u kojoj će biti dominantna samo jedna stvar, a to je da čovek bude pretvoren u jednu ekonomsku, potrošačku životinju i ništa više. Tu nema ni ličnosti, ni zaštite ličnosti, ni zaštite porodice, ni ničeg drugog. Dakle, promoteri tog novog svetskog poretka ubijaju, faktički, u toj ličnosti sve što je nacionalno, sve što je tradicionalno, sve što je porodično i, jednom rečju, sve što je lično. Nisam siguran da poverenik u svom poslu može u potpunosti i da ostvari ono što mu pozitivni zakonski propisi nalažu. Čini mi se da je u mnogo slučajeva i vaša borba predstavlja, u stvari, borbu sa vetrenjačama. U toj borbi, u kojoj se predstavnici EU koji se i rukama i nogama zalažu da dođemo navodno u tu EU, oblast zaštite prava ličnosti svedena je samo na, koliko ja znam, jedan međunarodni ugovor, odnosno Konvenciju iz 1981. godine. Dakle, to je tzv. Konvencija o zaštiti pojedinaca iz 1981. godine. Toliko o tome koliko ta zaštita, koju nam na neki način promoviše EU, u stvari može da bude pravi primer kako će se štititi ličnosti kod nas, kako će se štititi naša privatnost, kako će se štititi privatnost naše porodice i uopšte svake ličnosti u ovoj državi. Cilj i ove kritike jeste da građani u potpunosti saznaju na neki način koja vrsta podataka o njihovoj ličnosti se prikuplja, kao i da budu svesni toga da neke stvari, eventualno, prilikom toga svesno prihvataju. Nešto ću da kažem, a i vi ste se par puta osvrnuli, gospodine Šabiću, o odnosu banaka i klijenata. Poverenik je, siguran sam, u mnogome ušao u ovuproblematiku i spoznao je probleme. Mada, negde sam pročitao, da su po vama osnovni problemi u ovoj oblasti i najozbiljniji problemi oni koji se tiču podataka o verskoj i političkoj pripadnosti, koje banke uzimaju od svojih klijenata prilikom obrade njihovih, eventualno, zahteva za ugovore o kreditima itd. Međutim, postoje i drugi isto tako važni i značajni podaci koje banke uzimaju od klijenata, a koji su, siguran sam, u suprotnosti i sa našim Ustavom i sa pozitivnim zakonskim propisima. Postavlja se jedno prosto pitanje – kakav je odnos banaka i njihovih klijenata? Naravno, u svetlu ove problematike o kojoj govorimo. Da bi čovek došao do svog cilja u tom odnosu sa bankom, uglavnom da bi došao do tog kredita koji traži, on je prosto prinuđen da banci daje sve podatke koje mu ona traži - kad je rođen, gde je rođen, što je rođen, ko mu je supruga i tašta, koje je devojačko prezime, koje je veroispovesti, koje je političke pripadnosti itd. Šta se dešava? Umesto da se preko institucija sistema, npr. preko vaše institucije, omogući bolja zaštita ovih ljudi kao klijenata banaka, šta radi država? Evo, na primer, Vlada predlaže, a skupštinska većina donosi propise kojima se, u stvari, na pravi način i ponovo štite te banke ili ti poverioci, a ne građani. Donosi propise kojima će i vama kao povereniku dodatno vezati ruke. Predviđa privatne izvršitelje koji opet mogu da angažuju treća privatna lica radi naplate duga. Dakle, šta se time želi dobiti? Dozvoljava se mogućnost da oni što su pre bili, da tako kažem, u kapuljačama sada iste skinu, jer će u stvari imati institucionalnu zaštitu za tzv. uterivanje dugova. Vama će tu, siguran sam, još više ruke biti vezane nego do sada. Zašto? Stavite se vi, gospodine Šabiću, kao poverenik u odnos ovih propisa sa propisima o zaštiti ličnosti, koje vi sprovodite. Hoće li onaj koji je legalno skinuo kapuljaču, kome je ova država to omogućila kroz propise koje je donela u ovoj skupštini, voditi računa o zaštiti klijenata tih banaka? Hoće li onaj koji je praktično uterivač dugova voditi računa o ličnosti onog koji duguje banci? Briga njega za zaštitu ličnosti. Briga njega za nečiju privatnost, za Ustav koji garantuje tu privatnost i za zakone koji garantuju tu privatnost. Njegov osnovni cilj biće da naplati pare, da naplati onaj novac koji taj mučenik duguje. Ako on nema mogućnosti da taj dug plati, evo nam ponovo kršenja zakona, evo nam ponovo nečega što će apsolutno biti skriveno i od vaših očiju. Ma koliko vi bili u mogućnosti i hteli da to izvedete na čistac, nećete moći. Dalje, osvrnuću se i na broj predmeta koje Poverenik za informacije ime. Mislim da ste vi to skoro izjavili, da je u obradi negde oko 2.000 podataka. Da li je tako? Kao i da svaki mesec priliva negde oko 400 podataka. Već sam broj za tako kratko vreme ovih predmeta nam govori u kojoj situaciji se Srbija nalazi i gde se ona nalazi na toj, da tako kažem, evropskoj lestvici koja se tako često pominje, a izgleda ponovo na dnu, kao u ostalom i u mnogim drugim prilikama koje su određeni pokazatelji. Dakle, broj onih koji se obraćaju povereniku jeste činjenica da je u ovoj oblasti stanje zaista alarmantno, kao uostalom i u mnogim drugim oblastima. Ne kažem ja da je ova oblast izuzetak od drugih oblasti. Ako do sada imate 2.000 predmeta i svakog meseca priliva još 400 predmeta, to nam pokazuje gde se Srbija sada nalazi kada je zaštita ličnih podataka konkretno u pitanju, odnosno gde se Srbije nalazi faktički kada je zaštita njenih građana u pitanju – na dnu lestvice. Dalje, reći ću nekoliko reči o korupciji i javnim nabavkama u svetlu ovih propisa koje vi u svom izveštaju pominjete. Kada je u pitanju ova oblast u svetlu zaštite podataka i poverenik ne nekim mestima nužno konstatuje da je veliki problem u uskraćivanju informacija o različitim oblicima raspolaganja javnim dobrima, a posebno kada su u pitanju javne nabavke i raspolaganjem novcem. Dakle, ima se utisak, i to opravdano, gde god je novac, tu je tabu tema. To je izgleda merilo ove vlasti. Zato nije ni čudo, na primer, što je Srbija zemlja u kojoj četiri-pet ljudi kontroliše 200 hiljada hektara najplodnije vojvođanske zemlje. Zašto? Pa to je bila tabu tema u nekim periodima, jednostavno nismo ni mi, a ni vi kao poverenik, mogli da dođemo do nekih informacija. Šta se desilo? Desila se situacija da su prodavani kombinati poljoprivredni uglavnom po Vojvodini i uz kombinate prodavana je i zemlja. Da nesreća bude veća, prodavana je zemlja strancima, što po pozitivnim zakonskim propisima u ovoj zemlji nije dozvoljeno. Pogledajte sad gde će se Srbija naći zbog toga što u nekom periodu nismo mogli da dođemo do pravih i relevantnih informacija šta se u ovoj zemlji radi. Jednostavno, mislim da je to jedan scenario koji ni malo nije dobar, pogotovo za građane Srbije. To su informacije i podaci zbog kojih se žestoko treba zabrinuti. Reći ću još samo nešto što ste i vi pomenuli par puta, a vezano je za određene zaštite podataka kada je u pitanju doniranje organa i zaštita podataka prema davaocima krvi. Sa jedne strane, ova vlast apeluje na sve njene građane da daju krv i da dobiju karticu donora, dakle, da pokušaju sutra nekom kome ti organi budu neophodni spasu život. U osnovi, to je dobro i zaista mislim da nema toga koji u principu ne podržava ovakve neke ideje. Međutim, ono što ste i vi zaključili, jeste da ova oblast umnogome ima nekih isto tako tabu tema. Nešto se tu valja, nešto tu nije dobro. Mislim da ste na jednom mestu rekli da ste vi ili vaši saradnici da ste pokušali u ovoj oblasti i ovim trima ustanovama koje se bave izdavanjem donatorskih kartica za davaoce organa da ste izvršili neke kontrole i da ste i vi konstatovali da stanje u ovoj oblasti ni malo nije dobro. Stanje nije dobro, čini mi se, kako ste rekli, zbog toga što postoji jedan, slobodno ću interpretirati to što ste vi rekli, izvestan nesklad između tih ustanova i Ministarstva zdravlja. Tako sam ja to razumeo. Ministarstvo zdravlja nije donelo još neke podzakonske propise kojima će se na bolji, adekvatniji i sveobuhvatniji način izvršiti ta zaštita odnosno omogućiti ta zaštita ovih davaoca krvi a posle i ovih donatora organa. Dakle, konstatuje se da oni nisu maksimalno zaštićeni, a morali bi da budu. To znate vrlo dobro i vi, kao i mi svi. Njihova ličnost, njihov integritet, apsolutno mora da uživa zaštitu. I nema opravdanja kada se kaže da to nije zbog toga što nisu doneti neki podzakonski propisi ili šta ja znam. A ko treba da donese te propise? Jednostavno, naterajte ih da donesu te propise. Žigošite javno one koji te propise nisu doneli. Dakle, taj nesklad bi trebalo da se ukine. Jer, ne možete očekivati da neko dobrovoljno prihvati da u slučaju moždane smrti donira svoje organe kako bi se spasili nečiji životi, a da ovamo nije zaštićen njegov lični integritet ili ličnosti i integritet članova njegove porodice. Ovde zaista hitno treba preduzeti najozbiljnije korake ukoliko ova država misli na pravi način da ovo uradi. Ako se iza ovoga nešto drugo valja, onda je jasno što se ovako radi. Mislim da u ovoj oblasti zaista ima dosta problema, to ste i vi konstatovali. Na vama je, jer vi ste prvi među onima koji treba da žigošu te probleme, koji treba da ukažu na te probleme, a mi smo tu, bez obzira što smo opozicija, da podržimo ono što je dobro ali i žestoko da kritikujemo sve ono što ne valja i u ovoj oblasti. Hvala.
Zahvaljujem. Kao poslednji prijavljeni, gospodin Krasić. Izvolite.
Neću ja dugo, treba da jurite u EU pa da vas častim. Gospodine Novakoviću, za ovaj deo naše današnje rasprave ja sam uzeo Godišnji izveštaj Poverenika za zaštitu ravnopravnosti za 2010. godinu. Radi javnosti i ovih kolega koji to nisu poneli od kuće, a znam da su svi pročitali, kad bi se šalili, moram da vam skrenem pažnju da ovo što je gospođa Petrušić napisala ima ukupno 66 strana. Formalno-pravno, izveštaj mogu da budu samo ovi tekstovi koji se nalaze od 25. do 52. strane. Ovo drugo je trošenje papira i treba joj naknaditi štetu, jer je neopravdano izazvala trošak Narodne skupštine. Da krenemo redom. Ne znam zašto bi u ovom izveštaju moralo da bude – pravni status, nadležnost, postupanje poverenika, saradnja, izveštavanje, ustanovljavanje, obezbeđivanje uslova za rad, stanje u ostvarivanju zaštite ravnopravnosti, dokumenti se ovde navode, itd? Ne znam zašto bi mogla da bude saradnja, međunarodna, pa sa državnim organima, pa sa medijima, pa medijska pokrivenost? Potpuno je nepotrebno i izlazi iz okvira izveštaja o tome šta je radio Poverenik za zaštitu ravnopravnosti tokom 2010. godine. To je prvo. Jel me slušate vi, gospodine Novakoviću? Moram da vas upozorim da me slušate, da mi ne koknete opomenu i da kažete da sam izašao iz okvira teme. Zato vas molim da me saslušate. Na 20. strani, vi koji ste zaboravili kući ovaj dokument, moram da vam kažem da se nalazi nešto što je potpuno neprihvatljivo. S kojim se pravom se Poverenik za zaštitu ravnopravnosti poziva na Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju sa EU? Kakve veze ima taj sporazum sa ravnopravnošću? Vidite, sad vas vraćam na septembar 2008. godine, kada smo bili protiv onog sporazuma. Vidite da ovaj sporazum u svim porama društva, u svim oblastima, i ravnopravnost, i ekonomija, i saradnja, itd, i ja ne znam sa kojim se pravom ona poziva na izveštaj Evropske komisije o napretku Srbije za 2008, 2009. i 2010. godinu? Kako to može biti pravni osnov za izveštaj Poverenika? To je potpuno neobavezujući dokument. To je dokument Evropske komisije kojim nas pritiskaju, gledaju kako da nam otmu KiM, kako da razbiju Srbiju do Dorćola. Kako se Nevena poziva na ovo? Ja mislim da jedan od zaključaka treba da bude da ubuduće se ne mlati prazna slama na ovim dokumentima, jer ovo je papir koji košta. Dalje, gospodine Novakoviću, mora da se skrene pažnja Povereniku za zaštitu ravnopravnosti, citiram, strana 31, poziv na fus note: "Nama povlačenja, nema predaje, izveštaj o stanju ljudskih prava LGBT u Srbiji 2009. godine". Ko su ti? Kako oni mogu da budu kreatori mišljenja nadležnog državnog organa? Objasnite mi, molim vas. Neformalna grupa se skupi sa ulice i ona sad diktira mišljenje Mirku Cvetkoviću šta treba da bude njegov državni stav. Izvinite molim vas, to je potpuno neprihvatljivo. Ja bih joj koknuo opomenu zbog ovoga, samo da znate. Strana 33, vi koji ste zaboravili, kad odete kući obavezno okrenite 33. stranu - izvor podataka, Ministarstvo spoljnih poslova SAD, Godišnji izveštaj o međunarodnim verskim slobodama 2010. godine. Kako može neko ministarstvo tamo, preko bare, da bolje zna šta se dešava u Srbiji nego mi? Nevena još prihvati njihov stav i taj njihov stav obavezuje nju da u svom izveštaju pametuje šta su oni radili. Ili ispitivanje "Stratedžik marketinga"? Kakve veze ima ispitivanje "Stratedžik marketinga" sa onim što je radio Poverenik? Nije valjda Poverenik radio prema istraživanju. Prosto neverovatno. Ne znam kako je moglo da prođe ova naša radna tela? Gospodine Novakoviću, da vam kažem, mi u Odboru za finansije kada razmatramo te izveštaje nadležnih državnih organa, svi koji podnose nama izveštaje ne mogu da se pozovu na strani dokument ili šta je pisala novina "Kurir", "Politika", "Glas javnosti", "Alo" itd, to je neozbiljno. Ovakvim pisanjem nama Poverenik priznaje da on nema svoje mišljenje, nego mora da citira nekog drugog. U politici su najgori oni ljudi koji u svakoj trećoj rečenici citiraju tuđa mišljenja, da li je u pitanju Bodler, Dostojevski, Ajnštajn itd. Zašto imamo na državnim funkcijama ljude koji nemaju svoja mišljenja, koji se hvale da po mišljenje idu tako što čitaju novine? To je katastrofa. Na početku sam ovo planirao da pričam, ali vidim da nećete da se javljate, pošto želite da idete na letovanje što pre, pa rekoh da vam zagorčam letovanje sa jednom ozbiljnom kritikom. Kako ovo može, ili da je razrešimo ili da ovaj zakon stavimo van snage? Nemamo nikakve koristi od ovog zakona. Sada da vam pročitam ono što bi moglo da bude materija izveštaja o radu. Kaže ovako, 3.2. – opis stanja u ostvarivanju i zaštiti ravnopravnosti, diskriminacija po osnovu pola. Neću da čitam ovo što je napisano, jer mnoge stvari su pogrešne. Ne postoji bolji primer za diskriminaciju po osnovu pola, a to je zapošljavanje. Hajde preduzetnici, mali privrednici, ali državni organi, državna javna preduzeća, komunalna javna preduzeća od lokalnog značaja, gde se javljaju partijski direktori, ne treba da vas ubeđujem, valjda se to podrazumeva. Ako žensko dete treba da se zaposli, mora na neki način da da garanciju da neće da bude trudno nekoliko sledećih godina. Kod nas u zemlji se ide iz minus beskonačno u plus beskonačno. Tu mi je Mile Jelić, pa mi je napravio neku asocijaciju. Dok smo Mile Jelić i ja bili studenti bila je atrakcija u Mašinskoj industriji Niš, 40 žena su primili da rade na kranu, nijedna nije radila na kranu, naravno, bile žene direktora itd. Sada se otišlo u drugu krajnost, mora da se na neki način garantuje da neće da zatrudni ili da neće da sklopi brak ili neće da odsustvuje s pola, jer ovaj ima potrebu da izrabljuje na radnom mestu. Gde je naša Nevena da juri po firmama, da to sprečava? Nema je. Ona čita izveštaje Ministarstva spoljnih poslova, a to je sada gospođa Hilari Klinton. Šta ima da pročita šta je napisala Hilari Klinton? Šta Hilari Klinton može lepo da napiše o Srbiji? Ili čita ove izveštaje, kako se zovu, ne znam, ovi što su preponosni. Šta oni mogu da napišu? Preponosni mogu samo da napišu što pate što nisu u normalnim odnosima, bračnim i komunikativnim itd. Naravno da njima sve smeta i njima će uvek sve da smeta. Idemo dalje. Ovde nema ni pomena, jednostavno, da se napiše jedan teorijski rad, da se pokrije 39,3 miliona dinara, doduše, potrošili su samo 19,1. Makar su pošteni pa su prikazali da nisu hteli sve pare da potroše, jer nisu mogli da opravdaju. Diskriminacija na osnovu nacionalne pripadnosti. Kako je ovo ovde napisano, neću da vam pričam, ali ako ovaj naš poverenik za zaštitu ravnopravnosti deluje na teritoriji Republike Srbije, onda ne postoji lokacija sa većim stepenom diskriminacije nego što je KiM. Šta je ona uradila da se ta diskriminacija tamo prekine? Nije ona morala da ide kod Bogdanovića, ovog Tačijevog ministra za KiM. Ona je morala da razgovara sa UN, jer UN su guverneri. Da li je ostvarila kontakt? Nije. Zašto? Ne sme, ne interesuje je. Među nama rečeno, gospodine Novakoviću, stvarno se osećam diskriminisanim po tom osnovu ovde u Beogradu. Gde god se okrenete latinica, strani nazivi, strani programi. Koju god televiziju okrenete – bekstejdž, stajling, in, aut, sve nešto bez veze. Evo, i gospodin Šabić i ja se osećamo kao nacionalna manjina u centru Beograda, sve stranci oko nas. Uništava se tradicionalno nešto za šta smo školovani i vi i ja. Moramo na neki način da intervenišemo. Nevena je bila mnogo dobar student na mom fakultetu, ali je pokvarili ovi vodinelići, da znate. Kako je sa njima počela da se druži sve je otišlo u aut. Nemojte da se sekirate, to joj i u lice kažem, tako da nema nikakvih problema. Diskriminacija na osnovu seksualne orijentacije, meni to nije jasno, to moram da vam kažem. Ne znam odakle gospodin Novaković zna kakva je seksualna orijentacija bilo kog poslanika. To nema u rubrici za poslanike. Da li je tako, gospodine Novakoviću? Još nas niko ne tera da pričamo o seksualnoj orijentaciji. Međutim, ovde ima velikih zloupotreba, jedno puritansko, tradicionalno, klasično društvo, a to važi za srpsko društvo, koje se odlikuje po tome što mi našu decu volimo i kada imaju 35 godina, pa im ne činimo baš mnogo dobro, ali volimo našu decu, našu porodicu. Ono se razbija sa ovakvim temama, pisanjima itd. Tu ću da stanem, samo ću da kažem da sam protiv bilo kakvog nasilja. Ne treba nikakvo nasilje u Srbiji da postoji. Međutim, treba da se nađe mera. Ne sme da se baš nešto toliko potencira što ne zaslužuje toliku pažnju. Ali, oni su vrlo aktivni i oni često menjaju partnere itd, tako da ima tu razloga zašto su toliko aktivni. Ali, ne znam zašto se toliko blagonaklono, prosto se ljudi plaše kada se oni pojave. Nemate potrebe da se plašite. Treba samo istina da se kaže i rešen je problem. Diskriminacija na osnovu invaliditeta, moram da vam kažem da je to najopasniji vid diskriminacije, jer mi više gotovo da nemamo propisa kao što smo nekada imali, pa se znalo – onaj ko je slabovid, telefonska centrala, obezbeđeno mesto. Nažalost, materijalne mogućnosti su toliko slabe da ova grupa jeste ugrožena i njihova ugroženost ne zavisi od aktivnosti države. Koliko god država shodno svojim materijalnim mogućnostima da interveniše, to je u suštini nedovoljno. To jeste problem, ali mislim da to ne bi čak trebalo da bude nadležnost ovog. Verska diskriminacija. Moram da vam skrenem pažnju da verska, ako mogu da upotrebim reč orijentacija, je individualna stvar svakog pojedinca. Ovde se kod verske diskriminacije mnogo više udara na sveštenstvo i tradicionalne crkve i verske zajednice, pa čak u onom delu gde religioznu dogmu promovišu, a to je obaveza sveštenika. Tu imamo paradoksalnu situaciju. Postoji nešto što je verska dogma, nešto što je osnova za propovedanje. Ovde se kod nas javlja civilno društvo koje kritikuje dogmu. To je to što sam na početku rekao da se izlazi izvan okvira. To otprilike ovako znači: sveštenik može da pročitaneko jevanđelje ili da pročita nešto što piše u Starom zavetu, Novom zavetu i onda izađe grupa slobodoumnih građanskih inicijativa i oni kažu – ma, to je govor mržnje. Onda dohvate ovi B92, kad to napumpaju ispade da vladika ne zna kanonska pravila, ne zna liturgiju, ne zna ništa. To je ta tanana granica koju, jednostavno, civilno društvo nameće. Verovatno to polazi od neke protestantske vizije života – koliko sam bogat u ovom životu, toliko ću biti bogat i u onom drugom životu, moj položaj danas kao živog omogućava mi da znam kako će biti u onom zagrobnom životu, uzmi sve što ti život pruža, važno je da sutra budem u boljoj poziciji nego danas, grabi, otimaj. To je jedna škola individualizma koja nikad ne može da se zaledi u Srbiji. Kada krene pelcovanje te ideologije u Srbiji, nastane sušenje. To vam je otprilike kada bananu hoćete da nakalemite na Hrast, pa neće biti ni banana ni Hrast nego ima da se osuši. Što pre to budete shvatili vi promoteri ove vrste pogleda na život to će biti lakše i vama i svima u Srbiji. "I diskriminacija po drugim osnovima". Po drugim osnovima može da bude diskriminacija u svakom obliku. Leglo diskriminacije je Narodna skupština. Gospodine Novakoviću, da vam to stručno objasnim. Podnesem amandman i onda me u hodniku svi sačekate i kažete – super ti je amandman. Kad dođe vreme za glasanje, svi glasate protiv amandmana. Mene diskriminišete po političkoj osnovi. Ne, ne, po političkoj osnovi vi mene diskriminišete. Po političkoj osnovi diskriminacije ste imali i krađu mandata i promenu Zakona o izboru narodnih poslanika i novi Zakon o finansiranju političkih aktivnosti itd, itd. Zašto? Zato što smo mi jedini borci protiv ovog samoubilačkog puta ka Evropskoj uniji i NATO paktu. Doći će na dnevni red i neke druge teme, zato se samo poslanicima Srpske radikalne stranke navodno predlaže oduzimanje mandata. Doduše, to je napredak, ranije je to bilo helikopterom, pa Desimir Tošić, pa Žarko Jokanović, pa tako dalje. Helikopter dođe pa se napravi, navodno, većina u Administrativnom odboru, da se skine mandat Vojislavu Šešelju koji je u Gnjilanu, jer prvi sudija nije hteo da ga osudi, a onda kad mu se skine mandat, onda promenjeni sudija, onda će tri meseca zatvora da dobije. Ovde se pokazuje ta vrsta diskriminacije. Kada konstruktivno pričam o nekom predlogu zakona, vi mene prekidate, pa mi koknete jednu opomenu, pa drugu opomenu. Zašto? Zato što niste navikli na milozvučne tonove mog izlaganja, a neki se plaše da njegovo veličanstvo, predsednik Republike, ne bude nervozan, jer obaveštavam javnost o tome šta se dešava. Ta vrsta diskriminacije i svojevrsnog nasilja u Skupštini daje za pravo i ulici i školi i kafiću i fudbalskom stadionu da je došlo do promene pojma tolerancije i demokratije. Samo da vas podsetim, vas demokrate, nekada davno, kada je Dragoljub Mićunović pravio DS, onda je rečeno - demokratija je mogućnost da se čuje i neka druga alternativa, pa je onda i demokratija i pravo manjine, pa je onda bila demokratija poštovanje forme. Pa, videli ste, do pre nekoliko meseci, sad smo dobili novi oblik, novu definiciju demokratije - demokratija je ono što odluči većina. Znači, nije bitan Ustav, nije bitan zakon, nije bitna elementarna logika, nije bitno mentalno zdravlje, bitno je šta kaže većina, tako će da bude. Znači, leglo diskriminacije je nažalost ova prelepa sala, koju ste zapalili 5. oktobra 2000. godine, pa je reonovirana itd. Ne postoji bolji primer te vrste diskriminacije. Naravno, postoji u ovoj našoj zemlji i diskriminacija po osnovu socijalnog stanja. O tome nećete da pričate. To se dešava od obdaništa do radnog odnosa, pa omladina čiji su roditelji na položaju, ili ne mora da su na položaju nego su dobro stojeći, biraju društvo. Ne može njihovo društvo da bude dete iz prigradskog naselja, čiji roditelji ne radi. Zatim imamo diskriminaciju u školi ko gde sedi. Sa ponosom ističem, kada sam bio u osnovnoj školi da je pored mene sedeo drug Ćalamande koji je uspeo i nikakve diskriminacije nije bilo, a danas imate situaciju da neka deca neće da upišu školu, poput onog priloga u Leskovcu zato što ste promovisali novi sistem vrednosti. Taj sistem vrednosti se zasniva na principu i lep si i pametan si koliko imaš para u džepu. Ukoliko nemaš para u džepu, ružan si, bre, po definiciji, nisi pametan po definiciji, nisi obrazovan, nisi poželjan za društvo. To je sistem vrednosti koji ste ugradili za ovih 11 godina i sada očekujete da će Nevena vas da kastrira? Pa, neće. Ne bi ona bila ni postavljena da nije bilo vas. Zašto je izmišljen ovaj zakon? Tresla se gora, rodio se miš. Formalno smo sve ispunili, kako vi to kažete, prema EU, a suštinski blokiraj ovamo, onamo. Gospodin Šabić zna za vas, pa se nije povinovao tome što vi hoćete, nego na momente demonstrira veće poštovanje prema svojoj profesiji i svojoj časti nego što ste mogli da očekujete. Zato vam smeta. Stepen informisanosti i stavovi građana – ne znam zašto bi Poverenik za zaštitu ravnopravnosti o tome uopšte razmišljao. Računam da je on okrutni državni službenik koji imazakon, Ustav i propise i sprovodi ih. Šta će njemu ti sporedni uticaji? Sada idemo na ove kompjuterske pogače. Podnosioci pritužbi, došli smo do ukupnog broja od 124. Sada oni prave tu neku statistiku šta su radili itd, po osnovu državljanstvu malo, etnička ili nacionalna pripadnost, tu je nešto ispod 20, seksualna orijentacija – 32.Gospode Bože, najvažnije pitanje diskriminacije u Srbiji je seksualna orijentacija, tako ispada ovde. Druga na toj listi se nalazi druga lična svojstva. Znači, da li ima veliki ili mali nos. Dalje, oblast društvenih odnosa na koje se pritužbe odnose, pa kaže – radni odnosi skoro 45, drugo, javan sfera, govor mržnje. Gospodine Novakoviću, zamolio bih vas da poslanicima i novinarima koji izveštavaju iz Narodne skupštine zakažete jedan sastanak. Krstite ga javno slušanje. Nadam se da će gospodin Dejan Mirović da prihvati to. Evo, Dejan Mirović, a moram i ja da se uključim, održaćemo vam predavanje o govoru mržnje. Krenućemo od 1949. godine, pa Nirber, pa Savet Evrope 1993. godine, pa sve moguće presude Evropskog suda za ljudska prava, da vam održimo predavanje, da znate šta znače te dve reči "govor mržnje", da li one postoje ili ne postoje. Ovde kod nas, ne sviđa mi se kako me je Nikola Novaković pogledao i za to mogu da kažem da je konkludentna radnja govora mržnje. Kod nas je govor mržnje istina. Znači, gospodin Novaković kaže – gospodine Krasiću, imate bradu, to je govor mržnje. Imam bradu, mrzi me da se brijem. Znate, kod nas sve može da bude govor mržnje, ne sviđa se itd. Da li se sećate 2006. godine kada ste me napadali zbog one Ivane Dulić-Marković. Već 2007. godine G 17 plus je izbacio iz stranke, a ona je prva koja je uvezla genetski modifikovanu soju i dozvolila da uđe genetski modifikovana soja. U ovoj sali 2000. i 2001. godine je vođena borba. Ne, tada ste rekli, genetski modifikovano, ako je dobro u Americi, još bolje ima da bude u Srbiji, da bi ste prošle godine palili po selu Ratkovu sve parcele gde se nalaze tragovi genetski modifikovane soje. Niste vi meni kriterijum kada se smejete, ljutite ili kada glasate, zato što znam vašu definiciju demokratije, gospodine Novakoviću. Vi, većina. Gde može većina uvek da bude u pravu? Ne može. Sada će većina da kaže da je najlepši Nenad Čanak. Nije najlepši. Aleksandra Jerkov je mnogo lepša od Nenada Čanka. Tu ćemo svi da se složimo. Ali, većina može da proglasi i Nešu, ni krivog ni dužnog, da je lepotan. Znate? Od njega je lepši, recimo, Aleksandar Šapić. Lep je kod devojčica. Idemo dalje. Kaže – protiv koga su pritužbe podnete. Novakoviću, zapamtite ovo, zvanična crkva na prvom mestu. Znači, Nevena se borila protiv crkava. Zašto bre, ljudi moji? Zašto? Dok je bila student, naš Milan Petrović je držao predavanja iz crkvenog prava, ona bi verovatno drugačije gledala na to. Je li tako Mile? Jeste. Zar je moguće da su crkve najveći krivci i da ona proizvodi najveću diskriminaciju? Zar je moguće, ljudi moji? Crkva je najpopularnija u našoj zemlji. Je li tako? I svi državni službenici i funkcioneri žele da se slikaju sa patrijarhom. Čak i ovaj nesretni JKV – "Aca gica". Neću da vam pričam šta je napravio, koji incident na Gazimestanu. To je onaj što nije znao da su Čačani, nego je rekao Čečeni, znate. Jeste, tako je – dragi moji Čečeni. Hteli su da umu od muke Čačani. Da ne kažem šta je rekao bezobrazno za svoju ženu na Gazimestanu. Idemo dalje. Kaže – na drugom mestu su poslodavci. Verovatno. Na trećem mestu su državni organi. Gospodine Novakoviću, Nevena Petrović je zaključila da su državni organi na trećem mestu. To je 15 po ovoj skali, po učestalosti, naravno, u okviru ovih 120 i nešto koji dovode u pitanje ravnopravnost. To je opasno. To je već svetovna struktura. To je ona struktura koja mora da poštuje Ustav i zakon. Sada ću vam dati nekoliko primera gde državni organi to besumučno rade. Kako se promeni lokalna vlast, tako se isteruju sa posla svi oni koji su pripadali, navodno, ili su članovi, navodno, neke stranke koja je prethodno bila na vlasti. Znate li vi to? Sada ću vam dati jedan primer. Biće vam vrlo interesantan. Nadam se da Moma Marković neće da se naljuti, narodni poslanik. Moma Marković je bio direktor jednog javnog preduzeća u Zemunu. Došla je ova nova vlast 2000. godine. Šta će prvo da urade? Da proganjaju Momu Markovića. Kažu – zaposlio si toliko i toliko desetina ljudi. Prekršio si propise. Mora da odgovaraš. Preko vikenda su pozivali ljude koji su primljeni u radni odnos. Pretili su, saslušavali itd. "Kom si kom sa", šta se desilo? Pokrene se neki postupak protiv Momira Markovića. Otpustili su sve te ljude. Za dva meseca, novi direktor iz DOS, primi 170 i nešto ljudi. Da li sam tačno rekao? I, gde je taj državni organ da pokrene postupak protiv tog novog direktora? Nema ih. Tako da ste se vi pre dva dana zaleteli malo, pojurili. Mislite – radikal, pa hajde da mu pričinimo štetu. Dva dana će biti u novina i biće nešto. Je li tako Nado? Kako je na Adi Ciganliji? Da li je dobro? Znači, izvire neravnopravnost i izvire diskriminacija. Svojevrsni oblik diskriminacije jeste ovo jeftino postavljanje direktora javnih komunalnih preduzeća. To se u startu zna – koliko procenata pripada ovoj stranci, onoj stranci, onoj stranci, onoj stranci. Nema veze, možda taj čovek ni ne zna da postoje voda i kanalizacija, stavimo ga za direktora javnog komunalnog preduzeća vodovod i kanalizacija. Onda se čudimo što su negativni finansijski i ekonomski rezultati poslovanja itd. U tom delu, poverenik nije prstom mrdnuo. Nije prstom mrdnuo, mislim na zaštitu ravnopravnosti, ne na vas, gospodine Šabiću. Zahvaljujući vama i vašem odnosu prema ovom zakonu, dobijamo podatke kako posluju ta preduzeća. Idemo dalje. Vidite li kako je smešan ovaj izveštaj, kada nema šta da se napiše. Kaže – distribucija pritužbi po regionima. Ljudi moji, grad Beograd i okolina – 30 i nešto na ovoj skali. Nepoznato je 20 i nešto. Zamislite, KiM dva i po. Sada, kada bi se pročitalo ovo što je napisala ovde gospođa Petrušić, ispade da na KiM cvetaju ljudska prava. Poštuju se ljudska prava. Jadni Srbi ne mogu da se vrate svojim kućama. Po ovom izveštaju, poštuju se ljudska prava. Idemo dalje i da vidimo još malo smešnih situacija. Tu nije citirala podatke Narodne skupštine, Ministarstva za KiM, MUP i nekih drugih državnih organa. Ne, nije to htela da citira. Ali, Hilari Klinton je napisala, Evropska komisija je napisala izveštaj o napretku. To mora da bude glavna fus nota ovog izveštaja. Kaže – u inostranstvu imamo malo. Pa onda – centralna Srbija, to je otprilike 17, to je Kragujevac. Sada ide i neka statistika. Kaže onda – upozorenja i saopštenja. 28. jula 2010. godine, povodom sukoba u selu Jabuka. Da li ona zna šta je napisala u svom saopštenju? Koliko ćete da se iznenadite, ako čujete da je sudska presuda potpuno drugačija od saopštenja koju je dao poverenik. Idemo dalje. 12. septembra 2010. godine, povodom predstojeće parade ponosa, znači, ona je preventivno delovala. Međutim, dok je bila parada ponosa, ženio se onaj vaš ambasador u Americi, onaj Petrović. Tamo su mu bili i Dačić i Tadić, tresli se jadnici kad su dobili izveštaj da je izbila frka, oni su počeli da trljaju ruke i kažu – super, još jedan plus ka EU. Ljudi, sve se zna, kako vas nije sramota? Kaže – 15. septembra 2010. godine, upozorenje i poziv poslodavcima da ispune obavezu zapošljavanja osoba sa invaliditetom. Dobro. Decembar 2010. godine – upozorenje javnosti na tipičnu i čestu diskriminaciju žena u medijima. Dobro, to sada neću da komentarišem, možda se to zasniva i na estetici, ali ono što se dešava sa pisanim medijima, kako se predstavljaju žene i naše kćerke, to moram da vam stavim do znanja je za zgražavanje. Pogotovo, kada se na naslovnim stranama nekih novina pojavljuju naslovi koji opisuju garderobu i drugi neki veš. Da li ona može da utiče na glavne i odgovorne urednike? Može. Kada vidite Nevenu, kažite da sam joj preporučio, pošto sam ja njen drugar i prijatelj, neka pozove na sastanak Đilasa, Tucka, Krstića i Šapera, a može i Željka Mitrovića i neka ih oštro upozori na vizuelni i estetski izgled njihovih emisija i medija. Ali, oni drže sve u medijima. Sve u medijima oni drže. Znate, danas možete da tražite neku reklamu. Televizija neće da vam da reklamu, nego će da kaže – javite se kod tog i tog od ove četvorke i oni će da vam obezbede mnogo jeftinije nego što bismo mi. Mi nemamo prostor, jer su oni otkupili sekunde, prostore itd. To je jedan konstruktivan predlog. Njih četvoricu stavite u jednu prostoriju. Ako vam treba pomoć, pozovite mene. Imam iskustva, pošto sam dugo živeo u KPD Niš, 27 godina i znam kako sa kakvom kategorijom ljudi treba da se radi, kako se sa njima razgovara i završimo problem. Više nema problema, znate? Biće lepe naslovne strane, i špice za emisije. U lepom svetlu ima da se prikazuje cela Srbija bez obzira na osobine i karakteristike. Naravno, 9. decembar 2010. godine, međunarodni dan ljudskih prava, gospođa Nevena nas je lepo podsetila, obavestila kako je to lepo – lepo, lepše, beše ona deviza JUL-a. Levo, lepo lepše itd. Vidite iz ovoga, da u stvari ovaj organ nama nije potreban – poverenik za zaštitu ravnopravnosti. Sve su ovo nadležnosti zaštitnika građana. Sve. I on se bori za ljudska prava, i on se bori protiv diskriminacije. Vidite 124 predmeta, možete vi ovog poverenika da zatrpate sa dokumentacijom. Moram samo da vam skrenem pažnju da veliki broj ljudi koji su stvarno diskriminisani i ne obraćaju se nadležnim organima zato što nemaju poverenja da nadležni organi njihove probleme mogu da reše. Nije dovoljno da se priča o zaštiti ljudskih prava i o zabrani diskriminacije samo preko ovih izveštaja, već je potrebno napraviti klimu, napraviti atmosferu u društvu gde će ljudi međusobno da se poštuju i da znaju koje su to vrednosti koje promoviše ovo društvo. Danas, prosečan građanin Republike Srbije ne zna koje su to vrednosti koje su opšte prihvaćene. On ne zna kako da se odnosi prema pozivu državnog organa. Kad ga državni organ pozove da ispuni neku svoju obavezu on ne zna ukoliko ispuni obavezu na poziv državnog organa da li je dobro učinio je ili je loše učinio. Svi oni koji su na poziv države odazvali da brane ovu državu, vi ste ih omalovažili. Od 5. oktobra do danas. Gospodine Novakoviću, nadam se sam završio. Hvala.
Pa i nismo se ponadali. Hvala vama. Reč ima gospodin Šabić. Izvolite.
Dame i gospodo ja vam se pre svega zahvaljujem na pažnji, zahvaljujem se i matičnim odborima za izveštaje poverenika za samoprisutnih informacija od javnog značaja podataka ličnosti na ovakav predlog zaključaka. Čini mi se prilično očiglednim da ako Skupština ove zaključke usvoji to će objektivno biti na liniji podrške naporima mojih saradnika i moj. Ne bih govorio o sadržini izveštaja. O tome je dosta bilo ovde reči, dosta uostalom izveštaji su bili predmet rasprave čak dva odbora. A što se tiče javnosti, medija, novinari oni su na osnovu do tog trenutka kada su upućeni Skupštini na elektronskoj prezentaciji. Dakle, ne bih o sadržini. Ono što mislim da je umesno to je da skrenem vašu pažnju, dakle, ponovo se zahvaljujući ovakvim zaključcima, na to da reč je o potpuno dva različita izveštaja. Dakle, da mi u jednoj oblasti koja predmet izveštaja o primeni zakona o slobodnom prisustvu informacijama iako uz evidentne postojanje problema o kojima izveštaj govori imamo rezultat. Dakle, ako je ova skupština usvajajući Zakona o slobodnom pristupu informacijama htela da aktivira mehanizam demokratske kontrole vlasti ona je u tome uspela. Danas u Srbiji hiljade i hiljade građana svakodnevno pozivaju na taj zakon i koriste i dobijaju informacije, oni koji ne dobijaju žale se povereniku i koriste svoja pravna sredstva. Konačno je otvoren jedan proces, još mnogo važniji od toga, to je proces relativnog objavljivanja informacija. Dakle, odlično se sećam nekih vremena od pre pet godina kad nam je poverenik, otprilike,bio jedini državni organ koji je imao informator o radu, danas je jako mnogo. Meni je zadovoljstvo što mogu da kažem da je Narodna skupština neko ko daje apsolutno pozitivan primer u tom smislu. Dakle, informator o radu našeg parlamenta je takav da bilo ko iole objektivan mora da kaže da se tu sada, onlajn, dakle, za anonimnog posetioca nalazi mnoštvo informacija koje su recimo pre nekoliko godina nisu mogle tražiti, niti čak nikome nije padalo na pamet da ih traži. Apelujem na vas da insistirate na tome da ono što je Narodna skupština uradila, uradi svako. Ako to može da uradi parlament onda to i može i mora da uradi svaki drugi organ vlasti. Uradimo li to imaćemo i mnogo žalbi, mnogo manje intervencija poverenika itd. Druga oblast je nažalost stanje bitno drugačija i vašoj pažnji ponovo podržavajući ove zaključke preporučujem dve stvari. jedna je vezana za ono što je redovna aktivnost ovog parlamenta, a to je moje podsećanje dau ovom trenutku mi nemamo do kraja sa evropskim standardima, govorim o standardima koji su formalna obaveza, dakle, koje smo preuzeli kao obavezu usvajanjem odgovarajućih međunarodnih javnih dokumenata, usklađen Zakon o zaštiti podataka ličnosti, da nemamo zakon o birometriji a da se bavimo birometrijom, da nemamo zakon o video nadzoru, da nemamo zakone kojima uređujemo privatan sektor bezbednosti i što je mnogo važnije da nemamo mnoštvo podzakonskih akata koje Vlada ili ministarstva nisu donela iako su rokovi za donošenje odavno protekli. U tom, takvom kontekstu teško je govoriti o kvalitetnoj zaštiti podataka i to je neki napor koji zajednički treba da usmerimo u tom pravcu. Verujem da će ti zakoni koje sam spomenuo biti, nadam se da će biti prioriteti u zakonodavnoj aktivnosti parlamenta u narednoj godini i u ovoj. Tu bih završio, apelujući još jednom na Skupštinu da usvoji predložene zaključke. Ali dozvoliću sebi da se osvrnem samo na još dve stvari. Naravno, nisam ovde da bih ja diskutovao o vašim stavovima nego vi o mojim, ali na dve stvari ipak moram da se osvrnem. Jedna je reč o lapsusu koji je napravio gospodin Krasić, narodni poslanik SRS, govoreći o uslovima za rad. On je u jednom trenutku rekao da je poverenik za slobodan pristup informacijama rešio prostorne uslove, a da poverenik za ravnopravnost još nije. Nažalost, situacija je upravo obrnuta. Dakle, to govori istine radi i da bih dao smisao zaključku koji ste dali. Dakle, parlament će ako usvoji ove zaključke dati podršku uslovima za samostalnost poverenika, jedan bitan uslov su, dakle, i uslovi za rad u ovom trenutku poverenik radi sa dvostruko manje zaposlenih od onog broja koji mu je Narodna skupština dozvolila, da zaposli još pre dve godine, zato što nema prostorne uslove, a konsekvenca cena toga je ogroman broj predmeta koji predugo čekaju na rešavanje. To je jedna stvar. Druga stvar je za mene neprijatnija. Znate, od kad ste me izabrali za poverenika, nastojao sam i to ljubomorno nastojao da taj organ u komunikaciji sa celim okruženjem postupa na najbolji mogući način. To moji zaposleni znaju i na tome sam insistirao nekad, jako strogo. Taj organ komunicira sa najobičnijim, ne govorim to u pežorativnom smislu – građaninom, na način koji je krajnje korektan i ne dozvoljava, dakle, u pogledu ekspeditivnosti, kulturnog odnosa, odziva na poziv na bilo kakva nekorektnost. Malo pre je predsednik Odbora za prestavke i žalbe prozvao poverenika zbog nekakve neuspostavljene saradnje sa tim odborom. Odgovorno kažem na bilo koji poziv, svestan činjenice da me ovaj parlament izabrao, bilo koji poziv Skupštine ili bilo kog radnog tela, institucija poverenika odgovarala je uvek. Dakle, ja imam dva zamenika birana u parlamentu, nikada nisam dozvolio da me zameni jedan zamenik. Bio sam prisutan na obe sednice Odbora, na svaki poziv iz ovog parlamenta došao sam i garantujem da ću doći. Dakle, pozivam gospodina predsednika da mi kaže kada je to Odbor pozvao poverenika, na koju to sednicu ili ako to ne može da potvrdi, da mi se izvini.
Zahvaljujem. Samo jedno pojašnjenje, ako sam dobro razumeo gospodina Dujovića, radilo se o Povereniku o zaštiti ravnopravnosti. Izvolite.
Samo zarad javnosti, da budemo apsolutno realni. Nisam rekao da sam vas pozvao na sednicu Odbora, već da sam vas pozvao po imenovanju Odbora da uspostavimo relaciju u saradnji i sve ostalo. Od svih nezavisnih regulatornih tela koji su pozvani preko Službe jedino vaš resor nije se odazvao tome, uz obrazloženje da niste imali vremena, da ste bili sprečeni itd. Vi proverite u vašoj službi, a ja ću u mojoj službi da proverim i da vam dostavim tačno kad su kontakti i sa kim su kontakti bili, jer nema razloga da iznosim neistine ovde, taman posla, po najmanje da se bilo kome izvinjavam za nešto što je istina.
Ne proveravam, odlično znam koja je situacija, samo ja to.. (Predsedavajući: Samo reč da vam dam, izvolite.) Dakle, radi se o tome da se vaša sekretarica javila mojoj i pitala da li možemo da se sretnemo i dobila odgovor - u bilo koje doba. U bilo koje doba. Nakon toga se vaša sekretarica [[isključen mikrofon]] , u vašoj kancelariji. Na takve pozive, ja štiteći instituciju, a ne svoju sujetu, ne odgovaram. Ako to doživljavate kao defekt, meni je jako žao. Ponavljam, nijedan jedini poziv iz ovog Parlamenta upućen ovoj instituciji nije odbijen i neće biti.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, da li želi reč neko ko još nije iskoristio svoje pravo iz člana 96.? Ne. U tom slučaju, zaključujem zajednički jedinstveni pretres o: - Redovnom godišnjem Izveštaju Poverenika za zaštitu ravnopravnosti za 2010. godinu, sa Predlogom zaključaka Odbora za pravosuđe i upravu, i - Izveštaj o sprovođenju Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja i Zakona o zaštiti podataka o ličnosti za 2010. godinu, sa Predlogom zaključaka Odbora za kulturu i informisanje i Predlogom zaključaka Odbora za pravosuđe i upravu. Obavili smo zajednički jedinstveni pretres. Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o predlozima zaključaka nadležnih odbora povodom razmatranja ovih izveštaja. Ovim smo završili današnji radni dan. Nastavljamo sutra, u petak, 8. jula u 10,00 sati, objedinjenom raspravom o izveštajima Državne revizorske institucije i Agencije za borbu protiv korupcije i imenovanjima, izborima. Zahvaljujem na saradnji gospodine Šabiću. Hvala na učešću.